2002/142/EY: Komission päätös, tehty 18 päivänä heinäkuuta 2001, valtiontuesta, jonka Alankomaat on toteuttanut Valmont Nederland BV:n tukemiseksi (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2001) 2231)



Virallinen lehti nro L 048 , 20/02/2002 s. 0020 - 0024



Komission päätös, tehty 18 päivänä heinäkuuta 2001, valtiontuesta, jonka Alankomaat on toteuttanut Valmont Nederland BV:n tukemiseksi (tiedoksiannettu numerolla K(2001) 2231) (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2002/142/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan, on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset, sekä katsoo seuraavaa: 1 MENETTELY (1) Keväällä 1998 komissio sai tietää lehtiartikkeleista, joissa väitettiin kuntien käyttäneen vuosina 1993-1995 väärin Noord-Brabantin läänin varoja houkutellakseen yrityksiä kuntaansa(2). Komissio pyysi asiaa koskevia tietoja 1 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä (D/51488). Alankomaiden viranomaiset toimittivat vastauksensa 2 päivänä heinäkuuta 1998 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi 6 päivänä heinäkuuta 1998 numerolla A/35148. Komissio pyysi lisätietoja ja muistutti Alankomaiden hallitusta näistä pyynnöistä 29 päivänä lokakuuta 1998 (D/54414), 21 päivänä joulukuuta 1998 (D/55299), 31 päivänä maaliskuuta 1999 (D/51425), 2 päivänä elokuuta 1999 (D/63284), 6 päivänä syyskuuta 1999 (D/63682), 27 päivänä lokakuuta 1999 (D/64481), 24 päivänä tammikuuta 2000 (D/50335) ja 30 päivänä elokuuta 2000 (D/54456) päivätyillä kirjeillä. Alankomaiden viranomaiset toimittivat pyydetyt tiedot 19 päivänä tammikuuta 1999 (kirjattu saapuneeksi 19 päivänä tammikuuta 1999 numerolla A/30448) ja 23 päivänä elokuuta 1999 (kirjattu saapuneeksi 25 päivänä elokuuta 1999 numerolla A/36473) päivätyillä kirjeillä, 29 päivänä marraskuuta 1999 päivätyllä sähköpostiviestillä sekä 10 päivänä helmikuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 15 päivänä helmikuuta 2000 numerolla A/31270), 22 päivänä elokuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 24 päivänä elokuuta 2000 numerolla A/36991) ja 5 päivänä syyskuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 13 päivänä syyskuuta 2000 numerolla A/37421) päivätyillä kirjeillä. Alankomaiden viranomaiset antoivat lisätietoja myös 14 päivänä huhtikuuta 1999 ja 23 päivänä toukokuuta 2000 pidetyissä kokouksissa. (2) Alankomaissa toimivan tuensaajan emoyrityksen yhteydenoton jälkeen on Yhdysvaltain edustajainhuoneen kansainvälisten suhteiden valiokunnan varapuheenjohtaja toiminut välittäjänä asiassa. Välittäjä pyysi 11 päivänä heinäkuuta 2000 päivätyillä ja Euroopan komission Washingtonin lähetystön päällikölle ja Alankomaiden Yhdysvaltain suurlähettiläälle osoitetuilla kirjeillä apua asian ratkaisemiseksi. Kirjeissä huomautettiin, että kyseinen maakauppa oli tehty jo 6 vuotta aikaisemmin vuonna 1994. Komissio totesi 11 päivänä elokuuta 2000 päivätyssä vastauksessaan, että sen suorittama valtiontukien valvonta on välttämätöntä. Samalla se korosti sen periaatteen merkitystä, että toimivaltaiset viranomaiset perivät sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen takaisin tuensaajilta. (3) Komissio päätti 18 päivänä lokakuuta 2000 aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn kyseisen toimenpiteen osalta. Komissio ilmoitti päätöksestään Alankomaille 7 päivänä marraskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä (D/108153). Pyydettyään ensin vastauksen toimittamisen määräajan lykkäämistä kahdella viikolla (5 päivänä joulukuuta 2000 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi 11 päivänä joulukuuta 2000 numerolla A/40420), johon komissio ilmoitti suostuvansa 18 päivänä joulukuuta 2000 päivätyllä kirjeellä (D/56227), Alankomaat toimitti vastauksensa komission päätökseen 12 päivänä joulukuuta 2000 päivätyllä kirjeellä (kirjattu 8 päivänä tammikuuta 2001 numerolla A/30329). Päätös julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3). Tässä yhteydessä komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä tuesta. (4) Komissio on saanut huomautuksen yhdeltä asianomaiselta, nimittäin tuensaajalta (20 päivänä helmikuuta 2001 päivätty kirje, joka on kirjattu saapuneeksi samana päivänä numerolla A/31474). Komissio on toimittanut huomautuksen Alankomaille 13 päivänä maaliskuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (D/51072). Kirjeessä esitettiin myös tukea koskevia kysymyksiä. Pyydettyään ensin lausunnon toimittamisen määräajan lykkäämistä kuudella viikolla (17 päivänä huhtikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi 20 päivänä huhtikuuta 2001 numerolla A/33188), ja sen jälkeen, kun komissio oli 30 päivänä huhtikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (D/51755) myöntänyt määräaikaan lyhyemmän lykkäyksen, Alankomaiden viranomaiset toimittivat lausuntonsa ja siihen liittyvät vastaukset 14 päivänä toukokuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (joka kirjattiin saapuneeksi 17 päivänä toukokuuta 2001 numerolla A/33915). 2 YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA 2.1 Tukea saanut yritys (5) Valmont on yhdysvaltalaisen Valmont Industries Inc:n tytäryhtiö; Valmont Industries Inc. valmistaa mekaanisia kastelujärjestelmiä, valaistus-, liikenne-, sähkönjakelu- ja viestintäsovelluksissa käytettäviä pylväitä sekä eri teollisuussovelluksissa käytettäviä erikoistilauksesta tehtyjä pinnoitettuja, tehdasvalmisteisia tuotteita. Sillä on 21 tuotantolaitosta, jotka sijaitsevat neljässä maanosassa. Sen vuotuinen liikevaihto on noin 846 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Yrityksen palveluksessa on noin 5500 työntekijää. EU:ssa sillä on tuotantolaitoksia Alankomaissa, Ranskassa, Espanjassa ja Saksassa(4). (6) Vuonna 1991 Valmont Industries Inc. osti alankomaalaisen Nolte BV:n, joka on 1940-luvulta lähtien valmistanut julkisessa valaistuksessa ja liikennemerkeissä käytettäviä pylväitä. Yritys harjoittaa nykyisin toimintaa nimellä Valmont Nederland BV. Sen nykyiseen tuotevalikoimaan kuuluu 3-80 metriä korkeita tai jopa korkeampia teräs- tai alumiinipylväitä, joita käytetään kaikenlaisissa vanhoissa ja uusissa käyttötarkoituksissa(5). Yritys osti vuonna 1994 3 hehtaarin suuruisen maa-alueen, jolle rakennettiin uusia tuotantotiloja. 2.2 Maakauppaan sisältyvä tuki (7) Noord-Brabantin lääni investoi vuosina 1993-1994 20 miljoonaa Alankomaiden guldenia (9,1 miljoonaa euroa) läänin elinkeinorakenteen kehittämiseen ja yritysten toimintaympäristön parantamiseen. Rahoitusta käytettiin läänin teollisuusalueiden infrastruktuuriin liittyvien puutteiden poistamiseen. Hankkeiden toteuttamisesta vastasivat kunnat, jotka saivat tähän tarkoitukseen läänin rahoitusta. Eräät kunnat olivat jo varanneet omia varojaan näihin hankkeisiin. Läänin rahoituksen ansiosta ne saattoivat käyttää kyseisiä varoja muihin tarkoituksiin. Käytäntöä nimitettiin U-käännökseksi. Lääni määräsi, että kunnat eivät saaneet käyttää sen myöntämää rahoitusta yrityksille annettavaan suoraan (rahoitus)tukeen. (8) Noord-Brabantin lääni myönsi vuonna 1994 Maarheezen kunnalle (joka nykyisin kuuluu Cranendonckin kuntaan) 400000 Alankomaiden guldenia infrastruktuurihankkeeseen "Philipscomplex/Den Engelsman". Hanke koski teollisuusalueen infrastruktuurin laajentamista ja parantamista. Sen kustannukset olivat yhteensä 1469000 Alankomaiden guldenia (666000 euroa). Kunta oli jo varannut hanketta varten määrärahoja, jotka käytettiin tämän jälkeen muihin tarkoituksiin. Kyseisessä tapauksessa kunta käytti läänin myöntämän rahoituksen teollisuusalueen hallinnoinnista vastaavalle kunnan yksikölle kertyneiden tappioiden korvaamiseen, mikä mahdollisti maan myymisen alhaisempaan hintaan. Tämän jälkeen vuonna 1994 Maarheezen kunta myi 3 hehtaaria maata 900000 Alankomaiden guldenilla (408402 euroa; kauppahinta vastaa 30:a guldenia (13,61 euroa)/m2) Nolte BV:lle, joka on nykyiseltä nimeltään Valmont Nederland BV (jäljempänä "Valmont"). (9) Alankomaiden hallitus esitti riippumattoman asiantuntijan maan arvosta laatiman arviointikertomuksen, joka on päivätty 4 päivänä joulukuuta 1998. Tämän arviointikertomuksen mukaan tonttimaan hinta oli Maarheezessa kyseisenä ajankohtana 42,50 guldenia (19,29 euroa)/m2. Tällä hinnalla tontin arvo olisi 1275000 guldenia (578570 euroa). Näin ollen komissio päätteli, että maakauppaan sisältyy 375000 guldenia (170168 euroa) tukea. Komission kanssa 14 päivänä huhtikuuta 1999 pidetyn kokouksen jälkeen Alankomaiden viranomaiset kehottivat yritystä maksamaan takaisin väitetyn tukiosuuden (josta kuitenkin oli vähennetty de minimis -tuen määrä eli 100000 euroa)(6). Yritys ei ole tähän mennessä maksanut tukea takaisin. 2.3 Tuki pysäköintialueen rakentamiseen Valmontin kiinteistölle (10) Kunta myönsi lisäksi 250000 guldenia (113445 euroa) yleisen pysäköintialueen rakentamiseen Valmontin kiinteistölle. 2.4 Syyt EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamiseen (11) Koska Maarheezen kunta ei sijainnut EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdassa tarkoitetulla tukialueella, komissio epäili tuen yhteensopivuutta yhteisön lainsäädännön kanssa. Tuelle ei näyttänyt olevan muita perusteluita. Komissio epäili myös sitä, oliko kysymys yleisestä pysäköintialueesta. 3 ALANKOMAIDEN HUOMAUTUKSET (12) Alankomaiden viranomaiset toimittivat vuonna 1994 laaditun maan hintaa koskevan arviointikertomuksen. Valitettavasti kyseistä kertomusta ei ollut esitetty aikaisemmin. Arviointikertomus laadittiin Valmontin toimeksiannosta. Sen tarkoituksena oli varmistaa pankin myöntämä rahoitus, jonka takuuna käytettiin arvioinnin kohteena ollutta kiinteistöä. Arviointi koskee tosiasiassa sekä rakennuksia että tonttimaata. Kyseisessä kertomuksessa maan arvoksi arvioidaan 1050000 guldenia (476000 euroa), joka vastaa 35:tä guldenia (15,88 euroa)/m2. Vuoden 1994 arviointikertomuksen laatija esitti huomautuksensa eroista vuoden 1998 kertomukseen nähden uudessa muistiossa, joka oli Alankomaiden vastauksen liitteenä. Arviointien väliset erot johtuivat hänen mukaansa osittain siitä, että jälkimmäisessä kertomuksessa on arvioitu jo rakennetun maan arvoa. Vastaavasti rakentamattoman maan arvo on alhaisempi. Vuoden 1994 kertomukseen sisältyy myös tontin luovutuskustannusten osalta tehty korjaus. Lisäksi vuoden 1994 arviointikertomuksen laatinut asiantuntija-arvioija huomauttaa, että vuoden 1998 kertomuksessa ei oteta huomioon sitä, että noin kolmannekseen tontin pinta-alasta ei ole suoraa yhteyttä kadulta. (13) Alankomaiden viranomaiset ovat toimittaneet myös kolmen pysäköintialuetta säännöllisesti käyttävän yrityksen lausunnot, joiden mukaan aluetta ovat voineet käyttää myös muut yritykset. Tämän katsotaan osoittavan, että kyseessä on todellakin yleinen pysäköintialue. Kunta ja Valmont tekivät pysäköintialueen yleisestä käytöstä herrasmiessopimuksen, jonka noudattamista seurataan tarkoin. Kunnan on mahdollista valvoa sopimuksen noudattamista, koska alueen kaavoituksen mukaan tontin tälle osalle ei saa rakentaa minkäänlaisia rakennuksia. Jos Valmont haluaisi rakentaa nykyiselle pysäköintialueelle, sen olisi pyydettävä paikallisviranomaisilta lupa kaavoituksesta poikkeamiseen. Tällainen pyyntö hylättäisiin kyseisen sopimuksen perusteella. Näin ollen tontin tämän osan pysyvä käyttö yleisenä pysäköintialueena olisi varmistettu. 4 ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET (14) Menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen julkaisemisen jälkeen komissio on saanut huomautuksia ainoastaan tuensaajayritykseltä Valmontilta. Valmont yhtyy kirjeessään Alankomaiden viranomaisten esittämiin perusteluihin. Se painottaa erityisesti vuonna 1994 laadittuun arviointikertomukseen sisältyviä uusia tietoja ja esittää, että niiden perusteella lasketun tuen määrä alittaa vähämerkityksisen tuen enimmäismäärän, joka on 100000 euroa. Valmont vahvistaa lisäksi, että pysäköintialuetta käyttää myös joukko Valmontin lähistöllä sijaitsevia yrityksiä. Yksikään pysäköintialueen käyttäjistä ei maksa yritykselle pysäköinnistä. Valmont katsoo, että pysäköintialue täyttää siten julkisen tai osittain julkisen kiinteistön ("public" or "semi-public" property) määritelmän valtiontukea koskevia yhteisön säännöksiä sovellettaessa. 5 ARVIOINTI 5.1 Maa-alueen hintaan sisältyvä tukiosuus (15) Julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin voi sisältyä valtiontukea ostajien hyväksi. Komission tiedonannossa julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin sisältyvistä tuista(7) esitetään yleiset ohjeet, joita on käytettävä sen arvioimiseksi, onko kysymys tämänkaltaisesta valtiontukiosuudesta. Vaikka maa-alueen kauppa tapahtui ennen tämän tiedonannon hyväksymistä, siihen sovelletaan samoja periaatteita, koska tiedonannolla selvennettiin politiikkaa, jota tuen hyväksymisajankohtana oli jo toteutettu yli kymmenen vuoden ajan(8). Komissio on kuitenkin tietoinen siitä, että oikeuskäytäntö oli maakaupan tekoajankohtana tältä osin vielä vähäistä, eikä se siten odota, että kaupan yhteydessä olisi noudatettu tiedonannon täsmällistä sisältöä. (16) Kyseisen tiedonannon 2 kohdan a alakohdan mukaan julkiset viranomaiset voivat ennen myyntineuvotteluja suorituttaa riippumattoman arvioinnin maan markkina-arvon vahvistamiseksi. Näin määritelty markkinahinta on vähimmäisostohinta, josta voidaan sopia ilman, että kysymys on valtiontuesta. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa on laadittu kaksi arviointikertomusta. Molemmat arvioinnit on tehty kaupan jälkeen. (17) Tässä tapauksessa komissio ei voi perustaa arviointiaan vuoden 1994 kertomukseen. Kyseisessä kertomuksessa arvioinnin kohteena on yrityksen koko kiinteistö sillä oleva rakennus mukaan luettuna. Siihen ei sisälly arviota maan hinnasta sellaisena kuin kunta sen möi eli rakentamattomana tonttimaana. Tämä käy ilmi siitä, miten maan hintaa koskevaan arvioon on päästy: hinta on laskettu ottamalla perustaksi kokonaismyyntihinta ja vähentämällä siitä rakennuskustannukset. Myös tontin luovutuskustannusten osalta tehty korjaus osoittaa, että kyseinen arviointikertomus ei perustu tilanteeseen, jossa Valmont ostaa tontin, vaan siihen teoreettiseen tilanteeseen, jossa se myy kyseisen tontin. (18) Vuonna 1998 laaditun arviointikertomuksen laskelma perustuu hintoihin, joita asianomaisen kunnan tekemissä muissa tonttikaupoissa ja muiden tonttimaan myyjien tekemissä kaupoissa maksettiin vuonna 1994. Vuoden 1994 tarkastuskertomuksen laatinut asiantuntija-arvioija huomauttaa myöhemmässä lausunnossaan, että vuoden 1998 kertomuksessa ei oteta huomioon sitä, että noin kolmannekseen tontin pinta-alasta ei ole suoraa yhteyttä kadulta. Väitteen tueksi ei kuitenkaan esitetä todisteita. Vuoden 1998 arviointikertomuksessa todetaan, että arvioijat tutustuivat kyseiseen tonttiin paikalla saadakseen käsityksen sen sijainnista ja kulkuyhteyksistä sekä arvioidakseen tontin laadun ja myytävyyden. Tämän vuoksi komissio voi käytettävissään olevien tietojen nojalla perustaa arviointinsa tähän kertomukseen. Koska Valmontille myydyn maan markkinahinnaksi arvioidaan kertomuksessa 42,50 guldenia (19,29 euroa)/m2, maakauppaan sisältyvä tuki ostajalle on 375000 guldenia (170168 euroa). (19) Komissio katsoo, että kyseinen etu kuuluu 87 artiklan 1 kohdan kiellon soveltamisalaan. Ainoa edunsaaja on ostajayritys, Valmont. Etu myönnetään valtion varoista, koska maa-alueen myyjänä ovat paikallisviranomaiset. Edulla voidaan odottaa olevan kielteinen vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kilpailuun ja kauppaan, koska Valmontin ja sen emoyhtiön Valmont Industries Inc:n valmistamilla tuotteilla käydään kansainvälistä kauppaa. 5.2 Pysäköintialueeseen sisältyvä tukiosuus (20) Yleensä komissio olettaa, että yleisen pysäköintialueen rakentamisesta ei aiheudu erityistä etua tietylle yritykselle, koska tavallisesti tällaisten investointien kustannukset rahoitetaan kunnallisveroilla, joita kerätään myös investoinnista hyötyviltä yrityksiltä ja yksityishenkilöiltä. Tässä tapauksessa Valmontia on kuitenkin pidettävä pysäköintialueen osalta pääasiallisena edunsaajana. On todennäköistä, että Valmont on omalla tontillaan sijaitsevan pysäköintialueen tärkein käyttäjä. Lisäksi jos kunta ei olisi rakentanut pysäköintialuetta, Valmontin olisi pitänyt omalla kustannuksellaan järjestää riittävästi pysäköintitilaa. Kun otetaan huomioon Valmontin toiminnan luonne eli erityyppisten 3-80 metriä korkeiden alumiini- ja teräspylväiden valmistaminen, on selvää, että yritys tarvitsee huomattavat pysäköintitilat. Lisäksi pysäköintialue on rajattu kadun puolelta aidalla, minkä vuoksi satunnainen tienkäyttäjä ei saa sitä käsitystä, että kysymyksessä on yleinen pysäköintialue. Lukuun ottamatta pysäköintialuetta käyttävien yritysten toimittamia kolmea kirjettä Alankomaiden viranomaiset eivät ole esittäneet todisteita pysäköintialueen yleisestä käytöstä. Herrasmiessopimus muiden yritysten oikeudesta käyttää pysäköintialuetta ei ole riittävä todiste siitä, että kyseessä on yleinen pysäköintialue. (21) Vaikka Valmont onkin pääasiallinen edunsaaja, sen naapuristossa sijaitsevien yritysten toimittamissa kolmessa kirjeessä vahvistetaan, että kyseiset yritykset käyttävät pysäköintialuetta säännöllisesti ja maksutta perävaunujensa pysäköimiseen. Lisäksi Alankomaiden viranomaiset vahvistavat, että myös muut yritykset voivat käyttää pysäköintialuetta. Erään yrityksen toimittamasta kirjeestä käy ilmi, että vaihtoehtona olisi se, että kuljettajat pysäköisivät perävaunut asuntojensa läheisyyteen. Lisäksi kunta voi valvoa tarkoin Valmontin kanssa tekemänsä herrasmiessopimuksen noudattamista ja tontin kyseisen osan käyttämistä pysyvästi pysäköintialueena käyttämällä kaavoitukseen perustuvia kunnan toimivaltuuksia. Tämän vuoksi pysäköintialue voidaan rinnastaa osittain yleiseen pysäköintialueeseen. (22) Kaikki edellä mainitut tekijät huomioon ottaen komissio katsoo, että puolet pysäköintialueen rakentamiskustannuksista kuuluu yrityksen normaaleihin kustannuksiin. Se, että kunta on maksanut kaikki pysäköintialueesta aiheutuneet kustannukset, muodostaa yritykselle myönnetyn erityisen edun, joka tonttikaupan tavoin kuuluu 87 artiklan 1 kohdan mukaisen kiellon soveltamisalaan. Kyseinen etu on suuruudeltaan vähintään 125000 guldenia (56723 euroa). 5.3 Arviointi tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille (23) Komissio on arvioinut, voidaanko EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyjä poikkeuksia soveltaa tarkasteltavana olevassa tapauksessa. Myönnetty tuki voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdassa määrättyjen poikkeusten perusteella. Kyseessä ei kuitenkaan ole a) yksittäisille kuluttajille myönnettävä sosiaalinen tuki tai b) tuki luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi eikä myöskään c) tuki, joka on tarpeen Saksan jaosta aiheutuneen taloudellisen haitan korvaamiseksi. Tukeen ei voida soveltaa myöskään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a, b ja d alakohtien mukaisia poikkeuksia, jotka koskevat tukea taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma, tukea Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen annettavaa tukea. (24) On syytä huomata, että Alankomaiden viranomaiset eivät ole pyrkineet perustelemaan tukea edellä mainituilla syillä. (25) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätyn poikkeuksen ensimmäistä osaa, joka koskee tietyn taloudellisen toiminnan edistämiseksi annettavaa tukea, ei voida soveltaa, koska tuella ei ollut tutkimukseen ja kehitykseen, ympäristöön tai pk-yritysten tekemiin investointeihin liittyviä tavoitteita. Tuki ei liity mihinkään edunsaajan toteuttamaan erityiseen hankkeeseen, jonka voitaisiin katsoa edistävän yhteistä etua. Komissio on perustanut arviointinsa siihen, että väitetyn tuen tarkoituksena oli edistää investointeja Maarheezen kunnassa. Tämän vuoksi komissio on arvioinut tukea EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätyn poikkeuksen toiseen osaan perustuvien alueellisen tuen suuntaviivojen perusteella, jotka koskevat tietyn talousalueen kehityksen edistämiseen annettavaa tukea. Maarheezen kunta ei kuitenkaan sijainnut maakaupan tekoajankohtana aluetukeen oikeutetulla alueella. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta ei tämän vuoksi voida soveltaa. (26) Koska tukeen ei voida soveltaa mitään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa määrättyä poikkeusta, se on yhteismarkkinoille soveltumatonta. (27) Mikäli tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 70/72(9) antaman ja asioissa 310/85(10) ja C-5/89(11) vahvistaman tuomion mukaan komission on velvoitettava jäsenvaltio toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet tuensaajalle sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin. Nämä toimenpiteet ovat välttämättömiä tuen maksamista edeltäneen tilanteen palauttamiseksi sekä kaikkien väärin perustein myönnetystä tuesta vastaanottajalle aiheutuneiden hyötyjen mitätöimiseksi tuen myöntämispäivästä alkaen. Komission velvoitteesta periä yhteismarkkinoille soveltumaton ja sääntöjenvastainen tuki takaisin säädetään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 659/1999(12). (28) Tuki on maksettava takaisin viipymättä Alankomaiden oikeuden menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan komission päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun sääntöjenvastainen tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon. 6 PÄÄTELMÄ (29) Paikallisviranomaisten vuonna 1994 tekemään 3 hehtaarin suuruista maa-aluetta koskevaan kauppaan sisältyy valtiontukea 375000 Alankomaiden guldenia (170168 euroa). (30) Kunnan rahoittamaan pysäköintialueen rakentamiseen Valmontin kiinteistölle sisältyy valtiontukea 125000 guldenia (56723 euroa). (31) Alankomaat on rikkonut EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohtaa toteuttamalla kyseisen toimenpiteen ilmoittamatta siitä asianmukaisesti. (32) Kumpikaan toimenpide ei sovellu yhteismarkkinoille, ja myönnetty tuki on perittävä takaisin tuensaajalta, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Maakauppaan ja pysäköintialueen rakentamiseen yrityksen kiinteistölle sisältyy EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea Valmontille. Näihin toimenpiteisiin sisältyvän valtiontuen määrä on 375000 guldenia (170168 euroa) ja 125000 guldenia (56723 euroa). 2 artikla Edellä 1 artiklassa tarkoitettu valtiontuki ei sovellu yhteismarkkinoille. 3 artikla 1. Alankomaiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet 2 artiklassa tarkoitetun sääntöjenvastaisen tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta. 2. Tuki on maksettava takaisin viipymättä kansallisen oikeuden mukaisten menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon. 4 artikla Alankomaiden on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä 18 päivänä heinäkuuta 2001. Komission puolesta Mario Monti Komission jäsen (1) EYVL C 37, 3.2.2001, s. 44. (2) "Gedeputeerden werkten mee aan U-bocht", Brabants Dagblad, 6.3.1998; "U-bocht rammelde flink", Brabants Dagblad, 10.3.1998; "U-bocht strijdig met regels EU", Brabants Dagblad, 10.3.1998. (3) EYVL C 37, 3.2.2001, s. 44. (4) www.valmont.com. (5) www.valmont.nl. (6) Komission tiedonanto vähämerkityksisestä (de minimis) tuesta, EYVL C 68, 6.3.1996, s. 9. Tämän tiedonannon korvaa nykyisin komission asetus (EY) N:o 69/2001, EYVL L 10, 13.1.2001. (7) EYVL C 209, 10.7.1997, s. 3. (8) Komissio ilmoitti jo vuonna 1963, että EY:n perustamissopimuksen 92 artiklaa sovelletaan maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin, jotka tehdään vastikkeetta tai poikkeuksellisen edullisin ehdoin. Ks. Burgbacherin kirjalliseen kysymykseen nro 48 annettu vastaus, EYVL 125, 17.8.1963, s. 2235. (9) Asia 70/72, komissio v. Saksan liittotasavalta, tuomio 12.7.1973 (Kok. 1973, s. 813). (10) Asia 310/85, Deufil GmbH und Co. KG v. komissio, tuomio 24.2.1987 (Kok. 1987, s. 901). (11) Asia C-5/89, komissio v. Saksan liittotasavalta, tuomio 20.9.1990 (Kok. 1990, s. I-3437). (12) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.