FI Euroopan unionin virallinen lehti L 116/29

KOMISSION PÄÄTÖS,

annettu 18 päivänä huhtikuuta 2012,

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 114 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun määräajan pidentämisestä siltä osin kuin on kyse Ruotsin kuningaskunnan SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohdan nojalla tiedoksi antamista kadmiumin enimmäispitoisuuksia lannoitteissa koskevista kansallisista säädöksistä

(tiedoksiannettu numerolla C(2012) 2461)

(Ainoastaan ruotsinkielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2012/230/EU)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan 6 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

I TAUSTATIEDOT

(1) Lokakuun 17 päivänä 2011 Ruotsin kuningaskunta ilmoitti komissiolle Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 114 artiklan 5 kohdan nojalla aikeesta ottaa käyttöön kansallisia säädöksiä, joilla alennetaan fosforilannoitteissa sallittua kadmiumin määrää siten, että sen enimmäismääräksi asetetaan 46 grammaa kadmiumia fosforitonnia kohden (vastaa tasoa 20 mg Cd/kg P2O5). Nämä toimenpiteet poikkeaisivat lannoitteista 13 päivänä lokakuuta 2003 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EY) N:o 2003/2003 (1) ja alentaisivat enimmäismäärää, johon Ruotsin kuningaskunnalle on jo myönnetty poikkeus ja joka on 100 grammaa kadmiumia fosforitonnia kohden (vastaa tasoa 44 mg Cd/kg P2O5).

1. SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 ja 6 kohta

(2) SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 ja 6 kohdassa määrätään seuraavaa: ”5. Jos sen jälkeen, kun Euroopan parlamentti ja neuvosto, neuvosto tai komissio on toteuttanut yhdenmukaistamistoimenpiteen, jäsenvaltio lisäksi pitää tarpeellisena ottaa käyttöön uuteen, ympäristönsuojelua tai työympäristön suojelua koskevaan tieteelliseen näyttöön perustuvia kansallisia säännöksiä tai määräyksiä kyseisen jäsenvaltion erityisten ongelmien vuoksi, jotka ovat ilmenneet yhdenmukaistamistoimenpiteen toteuttamisen jälkeen, jäsenvaltio antaa suunnitellut säännökset ja määräykset sekä niiden käyttöönottamisen perusteet tiedoksi komissiolle […]. 6. Komissio hyväksyy tai hylkää kyseiset kansalliset säännökset tai määräykset kuuden kuukauden kuluessa […] tiedoksi antamisista todettuaan ensin, ovatko ne keino mielivaltaiseen syrjintään tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyyn rajoittamiseen ja muodostavatko ne esteen sisämarkkinoiden toiminnalle. Jollei komissio tee päätöstä määräajan kuluessa, […] 5 kohdassa tarkoitettuja kansallisia säännöksiä tai määräyksiä pidetään hyväksyttyinä. Komissio voi ilmoittaa kyseiselle jäsenvaltiolle, että tässä kohdassa määrättyä määräaikaa voidaan pidentää edelleen kuudella kuukaudella, jos se on perusteltua asian monitahoisuuden vuoksi eikä määräajan pidentäminen vaaranna ihmisten terveyttä.”

2. EU:n lainsäädäntö

(3) Lannoitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 76/116/ETY (2) vahvistettiin vaatimukset, jotka lannoitteiden on täytettävä, jotta ne voidaan saattaa markkinoille varustettuna merkinnällä ”EY-lannoite”.

(4) Direktiivin 76/116/ETY liitteessä I vahvistettiin tyyppinimitys sekä sitä vastaavat, esimerkiksi koostumukseen liittyvät vaatimukset, jotka kunkin lannoitteen oli täytettävä, jotta se voitiin varustaa merkinnällä ”EY-lannoite”. Luettelossa esiintyvät tyyppimerkinnät ryhmiteltiin luokkiin pääravinteiden, eli typen, fosforin ja kaliumin, pitoisuuksien mukaan.

(5) Direktiivin 76/116/ETY 7 artiklan (3) mukaan jäsenvaltiot eivät saaneet lannoitteen koostumuksen, tunnistamisen, pakkausmerkinnän tai pakkauksen perusteella kieltää, rajoittaa tai vaikeuttaa niiden ”EY-lannoite”-merkinnällä varustettujen lannoitteiden saattamista markkinoille, jotka olivat direktiivin mukaisia.

(6) Ruotsin kuningaskunnan EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti tiedoksi antamista kansallisista säännöksistä, jotka koskevat kadmiumin enimmäispitoisuuksia lannoitteissa, 24 päivänä toukokuuta 2002 tehdyllä komission päätöksellä 2002/399/EY (4) myönnettiin poikkeus direktiivin 76/116/ETY säännöksistä hyväksymällä Ruotsin säännökset, jotka kieltävät saattamasta Ruotsin markkinoille lannoitteita, joiden kadmiumpitoisuus on yli 100 grammaa fosforitonnia kohden. Tätä poikkeusta sovellettiin 31 päivään joulukuuta 2005.

(7) Direktiivi 76/116/ETY on korvattu lannoitteista annetulla asetuksella (EY) N:o 2003/2003.

(8) Asetuksen (EY) N:o 2003/2003 35 artiklan 2 kohdan mukaan poikkeukset, jotka komissio on myöntänyt EY:n perustamissopimuksen entisen 95 artiklan 6 kohdan nojalla direktiivin 76/116/ETY 7 artiklaan, katsotaan poikkeuksiksi kyseisen asetuksen 5 artiklaan, ja niillä on vaikutuksia myös asetuksen voimaantulon jälkeen.

(9) Asetuksen (EY) N:o 2003/2003 johdanto-osan 15 kappaleen mukaan komissio aikoo käsitellä kysymystä kivennäislannoitteiden sisältämästä kadmiumista, jota ei ole tarkoituksella sisällytetty lannoitteeseen, ja laatii tarvittaessa asetusehdotuksen, jonka se antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Komissio on valmistellut asiaa laaja-alaisesti, mutta huomioon otettavien eri tekijöiden monitahoisuuden vuoksi ei ole vielä antanut ehdotusta.

(10) Koska Ruotsille myönnetty poikkeus oli voimassa vain joulukuun 31 päivään 2005 asti, Ruotsi pyysi voimassa olevan poikkeuksen jatkamista kesäkuussa 2005. Ruotsin kuningaskunnan EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan nojalla tiedoksi antamista kansallisista säännöksistä, jotka koskevat kadmiumin enimmäispitoisuuksia lannoitteissa, 3 päivänä tammikuuta 2006 tehdyllä komission päätöksellä 2006/347/EY (5) Ruotsin viranomaisille annetaan lupa pitää voimassa kansalliset toimenpiteet siihen saakka, kunnes lannoitteiden sisältämää kadmiumia koskevia yhdenmukaistettuja toimenpiteitä sovelletaan EU:n tasolla.

3. Kansalliset säännökset

(11) Kemiallisia tuotteita (käsittelyyn, tuontiin ja vientiin liittyvät kiellot) koskeva asetus (1998:944) (6) sisältää säännöksiä, jotka koskevat muiden muassa lannoitteiden (myös EY-merkinnällä varustettujen) suurinta sallittua kadmiumpitoisuutta. Asetuksen 3 pykälän 1 momentissa säädetään, että tullitariffikoodeihin 25.10, 28.09, 28.35, 31.03 ja 31.05 kuuluvia lannoitteita, joiden kadmiumpitoisuus on suurempi kuin 100 grammaa fosforitonnia kohden, ei saa tarjota myytäväksi tai luovuttaa.

(12) SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohdan nojalla ilmoitettu suunniteltu kansallinen toimenpide alentaisi fosforilannoitteissa sallitun kadmiumpitoisuuden nykyisestä enimmäismäärästä, 100 grammaa kadmiumia fosforitonnia kohden, 46 grammaan kadmiumia fosforitonnia kohden (46 mg Cd/kg P, vastaa tasoa 20 mg Cd/kg P2O5).

II MENETTELY

(13) Ruotsin kuningaskunta ilmoitti komissiolle 17 päivänä toukokuuta 2011 päivätyllä kirjeellä, että se pyytää SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohdan nojalla lupaa ottaa käyttöön kansallisia säännöksiä, jotka alentavat fosforilannoitteissa sallitun kadmiumin enimmäispitoisuuden 46 grammaan fosforitonnia kohden. Ruotsin viranomaiset siis pyytävät alentamaan kadmiumpitoisuutta, joka on sallittu päätöksellä 2006/347/EY myönnetyllä poikkeuksella.

(14) Ruotsin viranomaiset lähettivät 17 päivänä lokakuuta 2011 päivätyllä kirjeellä komissiolle lisätietoa ja toimittivat voimassa olevan kansallisen lainsäädännön säädöstekstit, joihin sisältyvät asetuksilla 2008:255 ja 2009:654 (7) tehdyt muutokset.

(15) Komissio ilmoitti 14 päivänä marraskuuta 2011 päivätyllä kirjeellä Ruotsin viranomaisille, että SEUT-sopimuksen 114 artiklan 6 kohdan mukainen asian käsittelyyn varattu kuuden kuukauden aika oli alkanut 18 päivänä lokakuuta 2011.

(16) Komissio ilmoitti 17 päivänä lokakuuta 2011 päivätyllä kirjeellä muille jäsenvaltioille Ruotsilta saadusta pyynnöstä. Lisäksi komissio julkaisi pyyntöä koskevan ilmoituksen Euroopan unionin virallisessa lehdessä (8) ilmoittaakseen muille asianomaisille osapuolille kansallisista toimenpiteistä, jotka Ruotsi aikoo ottaa käyttöön, sekä niiden perusteluista. Latvia ilmoitti tukevansa Ruotsin pyyntöä. Komissiolle ei ole esitetty muita huomautuksia.

III ARVIOINTI

1. Tiedoksiannon hyväksyttävyyden arviointi

(17) SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohta koskee ilmoituksen antamista komissiolle tiettyyn EU:n yhdenmukaistamistoimenpiteeseen liittyvistä kansallisista säännöksistä, jos kansallisia toimenpiteitä aiotaan ottaa käyttöön sen jälkeen, kun yhdenmukaistamistoimenpide on hyväksytty ja pantu täytäntöön, ja jos uusi kansallinen toimenpide on ristiriidassa EU:n yhdenmukaistamistoimenpiteen kanssa. Tiedoksi annetut kansalliset säännökset liittyvät asetukseen (EY) N:o 2003/2003, joka annettiin EY:n perustamissopimuksen entisen 95 artiklan perusteella ja jossa vahvistetaan yhdenmukaiset säännöt EY-lannoitteiden koostumuksesta, tunniste- ja pakkausmerkinnöistä ja pakkauksista. Kyseisen asetuksen 5 artiklan mukaan jäsenvaltiot eivät saa asettaa esteitä lannoitteiden vapaalle liikkuvuudelle minkään edellä mainitun tekijän perusteella.

(18) SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohdassa edellytetään lisäksi, että ilmoituksen aiotuista kansallisista toimenpiteistä pitää perustua uuteen, ympäristönsuojelua tai työympäristön suojelua koskevaan tieteelliseen näyttöön, joka liittyy kyseiselle jäsenvaltiolle erityiseen, yhdenmukaistamistoimenpiteen toteuttamisen jälkeen ilmenneeseen ongelmaan, ja siihen pitää liittää selostus aiottujen kansallisten toimenpiteiden käyttöönottamisen perusteista.

(19) Ruotsin viranomaiset ovat toimittaneet fosfaattilannoitteissa sallitun kadmiumpitoisuuden alentamista koskevan pyynnön tueksi kansallisen riskinarvioinnin ja eräitä tutkimuksia. Arvioinnissa otetaan huomioon neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaisesti vuonna 2007 toteutettu kadmiumin ja kadmiumoksidin yleinen EU-tason riskinarviointi (9), Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tieteellinen lausunto elintarvikkeiden kadmiumpitoisuuksista (10) sekä lannoitteiden sisältämän kadmiumin ihmisten terveydelle ja ympäristölle Ruotsissa aiheuttamien riskien arviointiin liittyvää vanhaa ja uutta tutkimustietoa. Ruotsalainen riskinarviointi on julkaistu internetissä. (11)

(20) Ruotsin viranomaisten mukaan uusi riskinarviointi osoittaa, että kadmiumaltistusta on tarpeen vähentää Ruotsin väestön terveyden suojelemiseksi pitkällä aikavälillä. Altistus riippuu kadmiumin saannista ruoan, lähinnä kasvien, kautta, minkä vuoksi on tarpeen vähentää korkeiden kadmiumpitoisuuksien esiintymistä viljelykasveissa. Viljelysmaat ovat Ruotsissa yleensä happamampia kuin Keski-Euroopassa, ja tämän erityisominaisuuden vuoksi kasveihin kerääntyy helpommin kadmiumia.

(21) Alentamalla kansallista rajaa 100 grammasta kadmiumia fosforitonnia kohden 46 grammaan kadmiumia fosforitonnia kohden vähennetään kadmiumin kerääntymistä maaperään sekä pienennetään Ruotsin erittäin pehmeissä vesissä eläville vesieliöille aiheutuvia riskejä.

(22) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että Ruotsin kuningaskunnan toimittama hakemus, joka koskee lupaa alentaa lannoitteissa sallittu kadmiumin enimmäispitoisuus 46 grammaan kadmiumia fosforitonnia kohden, voidaan ottaa käsiteltäväksi.

2. SEUT-sopimuksen 114 artiklan 6 kohdan kolmannen alakohdan soveltaminen

2.1 Asian monitahoisuuteen liittyvä perustelu

(23) Ruotsissa on tehty lupapyynnön tueksi uusi, tammikuussa 2011 valmistunut riskinarviointi, jossa vertaillaan arvioituja vaikutuksettomia pitoisuuksia (PNEC) eri ympäristön osa-alueita edustaville organismeille ja Ruotsin ympäristössä esiintyviä kadmiumpitoisuuksia. Ruotsin ilmoituksessa viitataan myös eräisiin tutkimuksiin, jotka on toimitettu komissiolle aiempien SEUT-sopimuksen 114 artiklan 4 kohdan nojalla tehtyjen pyyntöjen yhteydessä, sekä kadmiumia ja kadmiumoksidia koskevaan EU-tason riskinarviointiin.

(24) Makean veden PNEC-arvo riippuu veden kovuudesta. Makea vesi on Ruotsissa erittäin pehmeää, joten muuhun Eurooppaan verrattuna matalampien kadmiumpitoisuuksien oletetaan olevan vesieliöille myrkyllisiä. Tästä syystä Ruotsin viranomaiset pitävät todennäköisenä, että Ruotsin vesistöissä elävät vesieliöt yleisesti ottaen reagoivat herkemmin kadmiumin määrän kasvuun verrattuna Keski- ja Etelä-Euroopan vesistöjen eliöstöön.

(25) Vuosina 2006 ja 2009 tehtyjen Ruotsin pintavesien seurantaohjelmien tuloksista käy ilmi, että kadmiumpitoisuudet ylittävät PNEC-arvot noin yhdessä prosentissa järvistä ja seitsemässä prosentissa rannikkovesistä. Vuonna 2008 tehdyssä selvityksessä todettiin, että päästöjä vähentävät toimenpiteet ovat useimpien metallien kohdalla johtaneet huomattavasti pienempiin pitoisuuksiin vesieläimissä, mutta kadmiumin osalta tilanne ei ole yhtä selvä. Muutokset kalojen (kivinilkan) immuunijärjestelmässä ovat lisääntyneet viime vuosina, mikä näyttää korreloivan kaloissa havaittujen kadmiumpitoisuuksien kohoamisen kanssa. Vuonna 2011 tehtiin vielä tutkimus, jossa pyrittiin kuvaamaan viljelysmaassa ja viljelykasveissa esiintyvien kadmiumpitoisuuksien tulevaa kehitystä ja tällä perusteella arvioimaan näitä pitoisuuksia sadan vuoden päästä; tuloksia käytettiin pahimman tapauksen mallintamiseen, jossa arvioitiin peltojen lähellä sijaitsevissa vesistöissä eläville vesieliöille aiheutuvaa riskiä, jos näitä peltoja lannoitetaan seuraavat sata vuotta.

(26) Ruotsin viranomaiset päätyvät arvioinnissaan johtopäätökseen, että erittäin pehmeässä vedessä (kovuus alle 5 mg CaCO3/l) eläviä vesieliöitä koskeva riski saattaa kasvaa pidemmällä aikavälillä. Tämä on kuitenkin todennäköistä vain pienissä puroissa, joissa maatalousmaalta tuleva valumavesi ei juuri laimene. Ruotsin viranomaiset eivät ole todenneet muita kadmiumin käytöstä lannoitteissa ympäristölle aiheutuvia riskejä.

(27) Suhteet fosfaattilannoitteista peräisin olevan kadmiumin, mahdollisen akkumuloitumisen ja ympäristölle aiheutuvien riskien välillä ovat monimutkaisia, kuten on jo käynyt ilmi vastaavien Itävallan, Suomen ja Tšekin esittämien poikkeushakemusten sekä Ruotsin aiempien hakemusten käsittelyn yhteydessä, joten komissio pyysi terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevää tiedekomiteaa (Scientific Committee on Health and Environmental Risks, SCHER) antamaan lausunnon ruotsalaisen riskinarvioinnin laadusta yleisellä tasolla, sen mahdollisista merkittävistä puutteista, tutkittujen mallien ja olettamusten asianmukaisuudesta sekä todettuja ympäristöriskejä koskevien johtopäätösten luotettavuudesta ja oikeellisuudesta.

(28) Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea antoi lausuntonsa 27 päivänä helmikuuta 2012. (12) Tiedekomitean mukaan Ruotsin viranomaisten laatima riskinarviointiraportti on tieteellisesti laadukas, ja yleisesti ottaen tutkitut mallit ovat asianmukaisia ja useimmat malleissa käytetyt parametrien arvot ovat hyväksyttäviä. Tiedekomitea katsoo kuitenkin, että joidenkin raportissa esitettyjen väitteiden/olettamusten tueksi ei ole riittävästi näyttöä. Esimerkiksi kaloja koskevissa seurantatutkimuksissa tehtyjen havaintojen taustalla oletetaan olevan syy-seuraus-suhde, jota ei ole todistettu. Toisena esimerkkinä on tärkeä (riskinarvioinnin kannalta olennainen) olettamus, että purojen pintavesien kadmiumpitoisuuden laskemiseen käytettävä laimennuskerroin on 1/2. Kertoimen tueksi ei esitetä mitään tieteellisiä todisteita tai perusteluja. Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea toteaa myös, että joissain malleissa käytettiin ensisijaisesti pahimman tapauksen mukaisia olosuhteita. Esimerkiksi fosfaattilannoitteiden käyttöä maatalousmailla koskevissa laskelmissa käytetään käyttömääriä, jotka todellisuudessa koskevat alle 25:tä prosenttia Ruotsin maaperästä. Purojen pintavesien valuman jälkeisiä pitoisuuksia koskevat laskelmat vaikuttavat ongelmallisilta ja ehdotetut tasot eivät vastaa toisaalla raportissa esitettyjä mitattuja pitoisuuksia. Ruotsalaisessa riskinarvioinnissa käytetyt PNEC-arvot vastaavat kadmiumia koskevassa EU-tason riskinarvioinnissa ehdotettuja arvoja, joten ne ovat terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevän tiedekomitean kannalta hyväksyttäviä. Esitetyt riskinluonnehdinnan suhteet (RCR) perustuvat näin ollen pelkästään altistumisen arviointiin eli ennakoituihin kadmiumpitoisuuksiin Ruotsin pintavesissä. Nämä taas perustuvat – todentamattomaan – maaperä/puro-laimennuskertoimeen. Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea ei myöskään yhdy näkemykseen, että kadmiumin adsorptiota maaperään ei tapahtuisi lainkaan. Tämä on mahdollista vain jos maaperä on jo ennestään hyvin saastunutta eikä nettoadsorptiota tapahdu lainkaan tasapainotilassa, mikä ei vastaa Ruotsin tilannetta. Ruotsalaisessa raportissa oletetaan myös, että kadmiumin adsorptiota ei tapahdu maaperässä lainkaan syvemmällä kuin 30 cm syvyydessä, mikä ei myöskään pidä paikkaansa. Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea ei tästä syystä hyväksy Ruotsin viranomaisten esittämiä puroja koskevia tuloksia, kun taas purot ovat ainoa ympäristön osa-alue, jolle Ruotsin viranomaiset olivat todenneet aiheutuvan riskejä.

(29) Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea muistuttaa kuitenkin aiemmasta, myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean (CSTEE) vuonna 2002 tekemästä selvityksestä, jossa arvioitiin, että maaperän kadmiumpitoisuuksien ei odoteta kasvavan suurimmassa osassa Euroopan maaperää, jos noudatetaan raja-arvoa 46 mg Cd/kg P. Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea vahvistaa, että kyseinen arvio on edelleen perusteltavissa myös Ruotsin viljelysmaiden tapauksessa, ja toteaa, että laskelma perustui tilanteen ennallaan säilymisen periaatteeseen eikä riskinarviointiin, jollaisen Ruotsin viranomaiset ovat tehneet nyt käsiteltäviä perustelujaan varten.

(30) Vaikka terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea toteaa helmikuun 27 päivänä 2012 annetussa lausunnossaan, että Ruotsin viranomaisten laatima riskinarviointiraportti on tieteellisesti laadukas ja sisältää uutta ja asiaankuuluvaa tutkimustietoa, epävarmuustekijöitä liittyy vielä joihinkin Ruotsin viranomaisten käyttämiin keskeisiin oletuksiin, joiden perusteella päätellään, että Ruotsin pienissä puroissa eläville vesieliöille aiheutuu riski. Ruotsin viranomaisten on tästä syystä tehtävä lisäselvityksiä ennen kuin komissio voi päättää lopullisesta kannastaan.

2.2 Ei vaaraa ihmisten terveydelle

(31) Ruotsin viranomaiset toteavat perusteluissaan riskejä aiheutuvan herkille väestöryhmille (diabeetikoille sekä osteoporoosista tai raudanpuutteesta kärsiville ihmisille). Nämä riskit johtuvat pitkäaikaisesta altistumisesta kadmiumille ruuan välityksellä. Tästä syystä päätös Ruotsin tilanteen arviointia koskevan määräajan pidentämisestä edelleen kuudella kuukaudella ei vaaranna ihmisten terveyttä. Määräajan pidentämisen myötä komissio voi ottaa huomioon Ruotsin viranomaisilta pyydetyt lisäselvitykset ennen lopullisen päätöksen antamista.

(32) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että SEUT-sopimuksen 114 artiklan 6 kohdan kolmannessa alakohdassa esitetyt edellytykset täyttyvät siten, että komissio voi käyttää kyseisessä artiklassa määrättyä mahdollisuutta pidentää kuuden kuukauden määräaikaa, jonka kuluessa sen on hyväksyttävä tai hylättävä Ruotsin tiedoksi antamat kansalliset säännökset.

IV PÄÄTELMÄT

(33) Edellä kuvatun perusteella voidaan todeta, että Ruotsin kuningaskunnan lupapyyntö asetuksesta (EY) N:o 2003/2003 poikkeavien kansallisten säännösten käyttöönottamisesta voidaan ottaa käsiteltäväksi.

(34) Asian monitahoisuuden vuoksi, ja koska päätöksen tekeminen ei vaaranna ihmisten terveyttä, komissio katsoo kuitenkin, että on perusteltua pidentää SEUT-sopimuksen 114 artiklan 6 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua määräaikaa edelleen 18 päivään lokakuuta 2012 asti,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Ruotsin kuningaskunnan 17 päivänä lokakuuta 2011 SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohdan nojalla ilmoittamien, lannoitteiden kadmiumpitoisuutta koskevien aiottujen kansallisten säännösten hyväksymistä tai hylkäämistä koskevaa määräaikaa pidennetään SEUT-sopimuksen 114 artiklan 6 kohdan kolmannen alakohdan nojalla 18 päivään lokakuuta 2012 asti.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu Ruotsin kuningaskunnalle.

Tehty Brysselissä 18 päivänä huhtikuuta 2012. Komission puolesta Antonio TAJANI Varapuheenjohtaja

(1) EUVL L 304, 21.11.2003, s. 1.

(2) EYVL L 24, 30.1.1976, s. 21, korvattu asetuksella (EY) N:o 2003/2003.

(3) Korvattu asetuksen (EY) N:o 2003/2003 5 artiklalla.

(4) EYVL L 138, 28.5.2002, s. 24.

(5) EUVL L 129, 17.5.2006, s. 19.

(6) Ruotsin säädöskokoelma (Svensk Författningssamling, SFS), 14.7.1998.

(7) Ruotsin säädöskokoelma (Svensk Författningssamling, SFS), 4.6.2009.

(8) EUVL C 309, 21.10.2011, s. 8 ja EUVL C 339, 19.11.2011, s. 24.

(9) EU RAR, ECB 2007: European Union Risk Assessment Report cadmium oxide and cadmium metal, Volume 72 European Commission, Joint Research Centre, Institute of Health and Consumer Protection.

(10) EFSA 2009: Scientific Opinion of the Panel on contaminants in the Food Chain on a request from the European Commission on cadmium in food. The EFSA Journal (2009) 980, s. 1-139.

(11) Saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/chemicals/documents/specific-chemicals/fertilisers/cadmium/risk-assessment_en.htm

(12) http://ec.europa.eu/health/scientific_committees/environmental_risks/docs/scher_o_156.pdf.