Neuvoston asetus (EY) N:o 2025/97, annettu 15 päivänä lokakuuta 1997, lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Japanista peräisin olevien mainostulitikkujen tuonnissa yhteisöön ja käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta



Virallinen lehti nro L 284 , 16/10/1997 s. 0057 - 0067



NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2025/97, annettu 15 päivänä lokakuuta 1997, lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Japanista peräisin olevien mainostulitikkujen tuonnissa yhteisöön ja käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1) ja erityisesti sen 23 artiklan, ottaa huomioon polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä heinäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2423/88 (2) ja erityisesti sen 12 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo, että: A. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET (1) Komissio on asetuksella (EY) N:o 1092/97 (3), jäljempänä `väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskeva asetus`, ottanut käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin CN-koodiin 3605 00 00 kuuluvien Japanista peräisin olevien mainostulitikkujen yhteisöön tuonnissa. B. MYÖHEMPI MENETTELY 1. Väliaikaisten toimenpiteiden kesto (2) Vuoden 1997 heinäkuussa viejät, jotka edustavat huomattavaa prosentuaalista osuutta kyseisestä kaupasta, vastustivat komission ehdotusta pidentää väliaikaisten polkumyyntitullien neljän kuukauden voimassaoloa kahdella kuukaudella asetuksessa (ETY) N:o 2423/88, jäljempänä `perusasetus`, sallitulla tavalla. Tämän kannan perusteeksi ne esittivät, että tutkimus oli jo kestänyt liian pitkään pidentäen siten epävarmuutta ja vahingoittaen niiden liiketoimintaa. (3) Tämä vastustus näyttää olevan ristiriidassa sen kyseisten viejien esittämän pyynnön kanssa, jonka mukaan komission olisi selviteltävä perusteellisemmin useita tutkimuksen keskeisiä kysymyksiä: olisi pidettävä mielessä, että komissio on jo todennut väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 7 kappaleessa tämän tutkimuksen olleen erityisen monimutkainen. Näissä olosuhteissa näiden osapuolten esittämien perustelujen tarkempi tutkiminen sekä niille vastausten esittämistä varten myönnetty määräajan pidennys oli rajoitettava mahdollisimman vähäiseksi. (4) Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönoton jälkeen seuraavat asianomaiset osapuolet esittivät huomautuksensa kirjallisesti: a) Tuottajat/viejät Japanissa: - Kobe Match Co. Ltd, Ibo-gun - Yaka Chemical Industry Co. Ltd, Himeji - Daiwa Trading & Industrial Co. Ltd, Himeji - Harima Match Company Co. Ltd, Himeji b) Yhteisön tuotannonalan edustaja asiakkaidensa puolesta c) Yhteisön alueella sijaitsevat tuojat: - Advertising support Werbeträger Vertriebs GmbH. (5) Niille osapuolille, jotka sitä pyysivät, annettiin mahdollisuus tulla komission kuulemiksi. (6) Komissio jatkoi käytettävissä olevan ajan puitteissa kaikkien lopullisten päätelmien kannalta tarpeellisiksi katsomiensa tietojen etsimistä ja tarkistamista. (7) Osapuolille ilmoitettiin olennaiset tosiasiat ja näkökohdat, joiden perusteella oli tarkoitus suositella lopullisten polkumyyntitullien käyttöönottoa ja väliaikaisten tullien vakuutena olleiden määrien lopullista kantamista. Niille annettiin myös määräaika, jonka kuluessa ne voivat tehdä esityksiä ilmoituksen antamisen jälkeen. (8) Asianomaisten osapuolten tekemät huomautukset tutkittiin ja otettiin aiheellisiksi katsotuissa tapauksissa lopullisissa päätelmissä huomioon, jos ne olivat täysin perusteltuja. 2. Pyyntö menettelyn päättämiseksi (9) Japanilaiset viejät pyysivät, että menettely päätettäisiin välittömästi, koska komissio oli rikkonut perusasetuksen 7 artiklan 9 kohdan a alakohtaa. Ne väittivät, että tutkimus oli täysin tavanomainen ja että se olisi todennäköisesti voitu saattaa päätökseen perusasetuksessa säädetyssä määräajassa. (10) Kuten väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 7 kappaleessa mainitaan, tutkimuksen pituus johtui pääasiassa sen monimutkaisuudesta, erityisesti monien esitettyjen lukujen ja väitteiden yksityiskohtaisesta tutkimisesta sekä tutkimuksen aikana esiin tulleista kysymyksistä ja ongelmista. Tämän vuoksi ja ottaen huomioon japanilaisten viejien väitteen ja muiden asianomaisten osapuolten esittämät näkökannat tutkimuksen kestosta on asianmukaista selittää yksityiskohtaisemmin tärkeimpiä seikkoja, joilla oli merkittävä vaikutus sen kestoon. (11) Sen jälkeen kun tutkimus aloitettiin vuoden 1994 elokuussa, lähetettiin kolme erilaista kyselylomaketta noin 15 eri yritykselle yhteisön alueella ja Japanissa. Tarkistuskäynnit tehtiin ja alustavat tulokset saatiin vuoden 1995 ensimmäisen puoliskon aikana. (12) Kuten väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 39 kappaleessa todetaan, tutkimus osoitti, että japanilaisten viejien myynti yhteisöön ei tapahtunut samassa kaupan portaassa kuin valtaosa yhteisön tuotannonalan myynnistä. Tämän vuoksi oli laskettava kaupan porrasta koskeva mukautus. Ottaen huomioon mukautuksen suuruuden ja erityisesti sen suoran vaikutuksen hinnan ja viitehinnan alittavuuteen sekä mahdollisten polkumyyntitullien tasoon asiaa tutkittiin huolellisesti ennen kuin väliaikainen päätös tehtiin. Tämä jo osoittaa, päinvastoin kuin jotkut japanilaiset viejät väittävät, että tämän tutkimuksen yhteydessä oli käsiteltävä monimutkaisia kysymyksiä. Paljon aikaa kului kaupan porrasta koskevan mukautuksen arvioimiseksi, ja alustavat päätelmät tästä asiasta tehtiin vasta vuoden 1995 lopussa. (13) Vuoden 1996 ensimmäisen puoliskon aikana yhteisön tuotannonalan edustaja korosti markkinoiden huomattavaa jakautumista kolmeen pääasiakasryhmään. Tätä varten yhteisön tuotannonala toimitti lisätietoja markkinoiden jakautumisen sekä hintojen ja suhteellisten kustannusten välisestä yhteydestä täydentäen näin kyselylomakkeiden vastauksissa jo annettuja tietoja. Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti komissio tarkasti ja analysoi kaikki toimitetut perustellut lisätiedot ja teki tarvittavan yhteensovittamisen tarkistettujen tietojen sekä yhteisön tuotannonalan ja japanilaisten viejien kyselylomakkeeseen antamien vastausten välillä. Nämä lisätehtävät kestivät vuoden 1996 loppuun. (14) Näin ollen on huomattava, että vastoin joidenkin japanilaisten viejien väitettä komissio ei hyväksynyt uusia yhteisön tuotannonalan vastauksia kyselylomakkeeseen vuosia määräajan päättymisen jälkeen, vaan katsoi aiheelliseksi tutkia edelleen perusteltuja tietoja, jotka täydensivät aikaisemmin jo saatuja vastauksia. (15) Vuoden 1996 aikana oli ratkaistava useita muita ongelmia. Jotkut etuyhteyttä vailla olevat tuojat ja eräs yhteisön alueella toimiva tuottaja, joka toi itse polkumyynnillä mainostulitikkuja Japanista, ja jotka eivät aiemmin olleet vastustaneet menettelyä, esittivät näkökantansa ja väitteitä, jotka liittyivät yhteisön edun arviointiin. Kaikkia esitettyjä huomioita, joista osa saatiin vuoden 1996 lopulla, oli tutkittava kunnolla. (16) Vuonna 1997 komissio sai tietää, että eräs japanilainen viejä oli saattanut toimittaa harhaanjohtavia tietoja tutkimuksen aikana, ja pyysi lisätietoja lopullisen päätöksen tekemiseksi asiasta. Lopulliset todisteet saatiin vasta hiljattain. (17) Edellä mainittujen tosiasioiden ja näkökohtien valossa ja vaikka tutkimus kesti pitkään, neuvosto viittaa väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 7 kappaleeseen, jossa todetaan tutkimuksen pituuden johtuvan pääasiassa sen monimutkaisuudesta, ja katsoo näin ollen, että ei ole syytä lopettaa menettelyä tällä perusteella. C. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE (18) Alustavien päätelmiensä tekemistä varten komissio katsoi, että yhteisön alueella tuotetut ja myydyt, Japanissa tuotetut ja myydyt sekä Japanista yhteisöön tuodut mainostulitikut ovat perusasetuksen 2 artiklan 12 kohdassa tarkoitettuja `samankaltaisia tuotteita`, koska ne ovat joko samanlaisia tai niiden ominaisuudet muistuttavat läheisesti toisiaan. (19) Eräs tuoja toimitti luettelon, jossa oli noin 50 mallia, joita japanilaiset viejät voivat tarjota asiakkailleen yhteisössä, väittäen että yhteisön toimiala voi tarjota ainoastaan muutamia malleja. (20) On huomattava, että kaikkia näitä japanilaisia malleja ei myydä yhteisössä; ne kuuluvat ainoastaan luetteloon malleista, joita japanilaiset viejät tarjoavat asiakkailleen yhteisössä. Lisäksi tutkimuksen perusteella kumoutui toisen tuojan väite, että yhteisön toimiala ei tarjoa suurta valikoimaa mainostulitikkuja toisin kuin japanilaiset viejät. Yhteisön toimialan todettiin myyvän yli 30:tä eri mallia asiakkailleen ja tuottaneen lukuisia muita, yksilöllisiä malleja asiakkaiden toivomusten mukaan. (21) Koska muita huomautuksia ei ole saatu kyseisestä tuotteesta ja `samankaltaisen tuotteen` määrittelystä, vahvistetaan näistä kysymyksistä tehdyt päätelmät sellaisina kuin ne on esitetty väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 9 kappaleessa. D. POLKUMYYNTI 1. Normaaliarvo (22) Ennen väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoa komissio sai tiedon, että tuottaja-viejä YAKAn suhde toiseen japanilaiseen tuottajaan - Nittosha Match Company Ltd:een, joka ei ollut ilmoittautunut tämän menettelyn yhteydessä - ei välttämättä rajoitu ainoastaan suhteellisen pieneen osakkuuteen. Komissio katsoi, että ei voida sulkea pois sitä, että YAKAn vientihintoihin olisi saattanut vaikuttaa sen suhde Nittoshaan, mikä tekisi YAKAn vastauksesta kyselylomakkeeseen tämän tutkimuksen kannalta epäluotettavan. Komissio ilmoitti YAKAlle välittömästi tästä mahdollisesti aiheutuvista vakavista seurauksista. Nittosha ilmoittikin komissiolle, että polkumyyntiä koskevan ilmoituksen ajanjaksona se oli vienyt yhteisöön kyseistä tuotetta; sen viemät määrät olivat kuitenkin merkityksettömiä suhteessa YAKAn vientiin samana aikana. Näissä olosuhteissa Nittoshan vienti ei ole voinut vaikuttaa YAKAn vientiin; lisäksi tarkastettujen tietojen perusteella YAKA osoitti, että pieni osakkuus ei ollut vaikuttanut näiden kahden yrityksen välisiin liiketoimiin. Näin ollen todettiin, että ei ollut aihetta kumota YAKAn itsenäisenä japanilaisena viejänä koskevia havaintoja. (23) Eräs japanilainen tuottaja väitti, että 5 000 yksikön vientitilausten normaaliarvon olisi perustuttava yksinomaan tähän määrään eikä lisäksi pienempien määrien tilauksiin, koska esimerkiksi 1 000 tai 2 000 yksikön tilaukset myydään yleensä korkeampaan hintaan. Ensiksi olisi huomattava, että tätä menettelyä varten tämä tuottaja määritteli kyselylomakkeeseen antamassaan vastauksessaan 5 000 yksikköön saakka ulottuvan tilausluokan. Toiseksi tämän tuotannonalan osalta havaittiin, että tilauksissa 5 000 yksikköön asti ei esiinny selviä hintaeroja ja että merkittävästi alle 5 000 yksikön tilausten osuus on suhteellisen pieni 5 000 yksikköön asti ulottuvassa luokassa. Kolmanneksi normaaliarvo ja vientihinta määriteltiin samojen tuoteluokkien perusteella, joten vertailussa otetaan huomioon tilausten koko sikäli kuin sitä pidetään teollisesti merkittävänä. Tämän vuoksi väite on hylättävä. (24) Normaaliarvon määrittämisestä ei esitetty muita huomioita. Neuvosto katsoo tämän vuoksi, että päätelmät, sellaisina kuin se on esitetty väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 10-17 kappaleessa, on vahvistettava. 2. Vientihinta (25) Koska vientihinnan, sellaisena kuin se on määritelty väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 18 kappaleessa, määrittämisestä ei esitetty huomautuksia, neuvosto katsoo, että siinä esitellyt havainnot on vahvistettava. 3. Vertailu (26) Eräs japanilainen tuottaja väitti, että mukautusta ei pitäisi tehdä myyntimiesten palkkojen osalta, koska vientikaupassa ei käytetä myyntimiehiä. Kyseisessä yrityksessä paikalla tehdyissä tarkastuksissa havaittiin kuitenkin, että myyntimiehet todella osallistuivat mainostulitikkujen vientiin. Oikeudenmukaisen vertailun mahdollistamiseksi tehtiin vientihintaan tämän vuoksi mukautus kyseisen tuotteen vientiin menevässä myynnissä syntyvien vastaavien kulujen perusteella. (27) Sama japanilainen yritys toisti väitteensä, jonka se oli esittänyt jo tutkimuksen alustavassa vaiheessa, jonka mukaan olisi määriteltävä normaaliarvo pelkästään etuyhteyttä vailla oleville jakelijoille tapahtuvalle myynnille, koska tämän yrityksen mukaan vientiin menevä myynti tapahtui ainoastaan tässä kaupan portaassa. Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 20 kappaleessa esitetään syyt, miksi tätä väitettä ei voitu hyväksyä. Koska yritys ei ole esittänyt tämän väitteen tueksi uusia perusteluja, neuvosto vahvistaa tämän väitteen hylkäämisen. (28) Kaksi japanilaista tuottajaa toisti väitteensä, jonka mukaan olisi tehtävä mukautus painokalvon valmistuksen ja kuvamateriaalin osalta. Väite perustui siihen, että myynnissä yhteisöön asiakas yleensä toimittaa painokalvon kun taas myynnissä Japanin markkinoille tuottaja yleensä toimittaa kuvamateriaalin ja valmistuttaa kalvon. Eräs japanilainen tuottaja väitti lisäksi, että olisi tehtävä mukautus niiden kotimaisten tilausten osalta, joissa käytetään erityistä paperia, niin sanottua `japanilaista paperia`, koska tällä tavalla viimeisteltyä lopputuotetta ei ollut myytävänä yhteisöön. Molemmat väitteet hylättiin väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen antamisvaiheessa, koska kyseinen yritys ei kyennyt ilmoittamaan väitetyn mukautuksen markkina-arvoa komissiota tyydyttävällä tavalla. Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoon johtaneiden olennaisten tosiasioiden ilmoittamisen jälkeen japanilaiset tuottajat toimittivat lisätietoja ja selityksiä, joiden perusteella oli mahdollista määritellä vaadittujen mukautusten markkina-arvo. Eräs japanilaisista tuottajista ei kyennyt osoittamaan vaaditun mukautuksen markkina-arvoa. Koska väitettä sinänsä pidettiin perusteltuna, mukautus tehtiin tämän tuottajan osalta viittauksella toiseen tuottajaan Japanissa. Näin ollen väite hyväksyttiin siltä osin kuin se oli perusteltu. (29) Eräs japanilainen tuottaja pysyi jo alkuvaiheessa esittämässään väitteessä, jonka mukaan toimitusaikojen eroa varten olisi tehtävä mukautus. Tämä väite perustui siihen, että kotimainen toimitusaika on yleensä huomattavasti lyhyempi kuin vientitoimien toimitusaika ja että asiakkailta yhteisössä veloitetaan matalampi hinta pitempien toimitusaikojen takia. Tämän osalta kyseinen yritys ei perustellut väitettään osoittamalla, että asiakkaat eri toimitusaikojen takia jatkuvasti maksaisivat eri hinnan kotimaan markkinoilla ja/tai vientimarkkinoilla. Tämän vuoksi väite on hylättävä. 4. Polkumyyntimarginaalit (30) Valituksen tekijä väitti, että koska japanilaisten tuottajien vientihinnat ovat yleensä samalla tasolla ja koska Japanin kotimaiset markkinat ovat yhtenäiset, havaittujen yksittäisten polkumyyntimarginaalien hajonnan ei pitäisi olla kovin laaja. Valituksen tekijä pyysi komissiota tarkistamaan polkumyyntipäätelmät, erityisesti Koben ja Yakan osalta. On muistettava, että polkumyyntimarginaali määritellään yksilöllisesti kunkin viejän osalta vertaamalla sen normaaliarvoa sen vientihintaan, kuten on selvitetty väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 10-24 kappaleessa. Tältä osin komissio voi vahvistaa, että japanilaisten viejien veloittamat vientihinnat vastaaville tuotetyypeille ovat yleensä kaikkien viejien osalta samalla tasolla. Tutkimus osoitti kuitenkin, että eri japanilaisten tuottajien kotimaan hinnat vaihtelevat merkittävästi, mikä on tärkein syy todettujen polkumyyntimarginaalien vaihtelulle. Valituksen tekijä väitti lisäksi samassa yhteydessä, että japanilaisten tuottajien myyntikanavat kotimaan markkinoilla ovat samanlaiset. Japanilaisten tuottajien toimittamien tietojen tarkastus ei vahvistanut tätä väitettä. Muut valituksen tekijän väitteet polkumyyntimarginaaleja koskevista alustavista havainnoista liittyivät kustannusrakenteeseen, työntekijöiden ikään, matalaan tuottavuuteen ja siihen, ettei Japanissa ole jäljellä yhtään tulitikkukoneen valmistajaa, sekä vanhan ja riittämättömän koneiston käyttöön. Koska valituksen tekijän väitteidensä tueksi toimittamat todisteet ovat lähinnä satunnaisia tai niitä eivät tue tutkimuksessa tehdyt havainnot, väitteet on hylättävä. (31) Osapuolten esittämien väitteiden tutkimisen ja alustavien havaintojen aiheellisissa tapauksissa muuttamisen jälkeen lopulliset polkumyyntimarginaalit yhteistyössä toimineilla tuottajilla/viejillä ovat vapaasti yhteisön rajalla -hinnasta prosenttiosuuksina ilmaistuna seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (32) Neuvosto vahvistaa väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 24 kappaleessa esitetyn, käytettävissä oleviin ja tutkimuksen aikana tarkastettuihin tosiasioihin perustuvan lähestymistavan yhteistyöhön osallistumattomiin japanilaisiin yrityksiin sovellettavan polkumyyntimarginaalin arvioimiseksi. Sen perusteella katsotaan, että suurinta tutkimuksessa yhteistyössä toimineen yrityksen osalta havaittua polkumyyntimarginaalia, toisin sanoen 63,5:tä prosenttia, olisi sovellettava myös yhteistyöhön osallistumattomiin japanilaisiin yrityksiin. E. YHTEISÖN TUOTANNONALA (33) Yhteisön alueella toimivien mainostulitikkujen tuottajien suuri enemmistö on FEFA:n (Féderation Européenne des Fabricants d'Allumettes) jäseniä, joka on se eurooppalainen yhdistys, joka jätti valituksen jäsentensä puolesta. Nämä tuottajat, jotka sijaitsevat Ranskassa, Espanjassa, Italiassa, Belgiassa, Portugalissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ovat yleensä pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joilla on rajalliset voimavarat. Tämän vuoksi ainoastaan tärkeimmät tuottajat, joiden osuus kyseisen tuotteen kokonaistuotannosta yhteisössä on 78 prosenttia ja jotka näin ollen täyttävät selvästi perusasetuksen 4 artiklan 5 kohdassa esitetyt edellytykset, toimivat aktiivisesti yhteistyössä komission kanssa tässä tutkimuksessa, vaikka kaikki tuottajat tukivat valitusta. (34) Eräs japanilainen viejä asetti kyseenalaiseksi komission kyselylomakkeen täyttäneen Ranskassa sijaitsevan yhden yhteisön tuottajan jättämisen pois julkaistusta alustavasta tutkimuksesta. (35) Tämä tilanne johtui siitä, että vaikka tämä tuottaja tuki valitusta, se ei merkittävien sisäisten ongelmien takia kyennyt noudattamaan komission vaatimusta paikalla tehtävästä tutkimuksesta. Tämän vuoksi pääteltiin, että tämän tuottajan ei voitu katsoa toimivan aktiivisessa yhteistyössä menettelyssä ja sitä ei sisällytetty yhteisön tuotannonalan määrittelyyn. (36) Tämä päätös näkyy väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 25 kappaleen sisällössä, jossa todetaan, että termin `yhteisön toimiala` olisi katsottava tarkoittavan niitä yhteisön samankaltaisen tuotteen tuottajia, joiden tuotanto muodostaa yhdessä suurimman osan yhteisön koko tuotannosta, jotka tukivat valitusta ja jotka toimivat aktiivisesti yhteistyössä menettelyssä. (37) Huolimatta väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 26 kappaleessa annetusta selityksestä eräs japanilaisten mainostulitikkujen yhteisöön tuojista väitti, että tärkeintä valituksen tehneistä yhteisön alueella toimivista tuottajista ei voida katsoa osaksi yhteisön tuotannonalaa, koska se tuo suoraan tai siihen liittyvien etuyhteydessä olevien yritysten kautta polkumyynnillä myytäviä mainostulitikkuja Japanista sellaisia määriä, että ne ovat selvästi yli neljä prosenttia sen omasta tuotannosta. Väitteen tueksi esitettiin luettelo tämän valituksen tekijän tytäryhtiöistä, joiden väitettiin tuoneen mainostulitikkuja Japanista. (38) Komissio tutki uudestaan tämän yhteisön tuottajan tuonnin määrän ja vahvisti alustavan havainnon eli sen, että tämän tuottajan tuonnin määrä oli noin neljä prosenttia sen omasta mainostulitikkujen kokonaistuotannosta. (39) Toinen viejä väitti, että kaksi valituksen tehneestä yhteisön tuottajasta ei enää tuottanut mainostulitikkuja. Vaikka tämä viejä viittaa tapahtumiin, joiden väitetään tapahtuneen tutkimusajanjakson jälkeen ja joita ei sen vuoksi pitäisi yleensä ottaa huomioon, on huomattava, että ei ole olemassa mitään merkkejä siitä, että mikään valituksen tehneistä yhteisön tuottajista olisi lopettanut tämän tutkimuksen kohteena olevan tuotteen valmistuksen. (40) Näin ollen yhteisön tuotannonalan määritelmä tätä menettelyä varten ja komission tekemät väliaikaiset päätelmät vahvistetaan tältä osin. F. VAHINKO 1. Vahinkoa koskevan tutkimuksen ajanjakso ja vahingon osatekijät (41) Jotkut viejät väittivät, että komissio ei ollut ollut johdonmukainen vahinkoa koskevan arvion tutkimuksen ajanjakson osalta. (42) Vahinkoa koskevan tutkimuksen ajanjakso on koko 1 päivän tammikuuta 1990 ja 30 päivän kesäkuuta 1994 välinen ajanjakso, kuten väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 7 kappaleessa mainitaan. `Tutkimusajanjakso` polkumyynnin analysointia varten oli 1 päivän heinäkuuta 1993 ja 30 päivän kesäkuuta 1994 välinen vuoden jakso. Tärkeimpiä vahinkoa osoittavia tekijöitä arvioitiin koko vahinkoa koskevan tutkimuksen ajanjakson ajan. Silloin kun toimitettuja tietoja ei ollut täysin perusteltu tai ne eivät olleet luotettavia ja ne eivät sen vuoksi taanneet oikean selvityksen tekemistä tietystä vahinkoa osoittavasta tekijästä vahinkoa koskevan tutkimuksen ajanjaksona, komissio katsoi kuitenkin aiheelliseksi jättää tiedot huomiotta ja perusti päätelmänsä käytettävissä oleviin, perusteltuihin tietoihin. (43) Komissio tarkasti eräiden viejien pyytämällä tavalla edelleen käytettävissä olevia tietoja täydentääkseen tiettyjä vahingon osatekijöitä koskevaa selvitystään, minkä tulokset ovat seuraavat: a) Hinnat (44) Hintakehitystä arvioitaessa otettiin, viitaten väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 45 kappaleeseen, huomioon 80 prosenttia sekä pahvikansissa että rasioissa myytävien tulitikkujen yhteisön tuotannonalan myynnistä yhteisön alueella. Todettiin, että vuoden 1990 ja tutkimusajanjakson välillä yhteisön tuotannonalan veloittamat myyntihinnat nousivat keskimäärin neljällä prosentilla. (45) Pahvikansissa ja rasioissa myytävistä tulitikuista tehtiin erikseen tarkempi selvitys, jolloin jälkimmäisten osuus on noin 60 prosenttia yhteisön tuotannonalan koko tulitikkujen myynnistä ja noin 80 prosenttia japanilaisten viejien koko myynnistä yhteisössä. Tältä uudelta pohjalta havaittiin, että vuoden 1990 ja tutkimusajanjakson välillä yhteisön tuotannonalan myyntihinnat rasioissa myytäville tulitikuille laskivat kahdella prosentilla, kun taas tämän tuotannonalan pahvikansissa myytävien tulitikkujen, joiden osuus Japanin myynnistä yhteisöön on alle puolet, myyntihinnat nousivat kymmenellä prosentilla saman ajanjakson aikana. b) Tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste (46) Komissio teki erään japanilaisen viejän pyytämällä tavalla havaituista ja väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 44 kappaleessa kuvatuista vaikeuksista huolimatta parhaan mahdollisen arvion mainostulitikkujen tuotantokapasiteetista ja yhteisön tuotannonalan kapasiteetin suhteellisesta käyttöasteesta. Vaikuttaa siltä, että yhteisön tuotannonala toimii keskimäärin 222 päivää vuodessa ja kahdessa vuorossa päivittäin. Tämän perusteella arvioitu yhteisön tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste oli vuoden 1990 ja tutkimusajanjakson välillä jatkuvasti matala, noin 56 prosenttia ja huipussaan 59 prosenttia vuonna 1991, vaikka kohtuullinen keskimääräinen kapasiteetin käyttöaste olisi noin 75 prosenttia kyseiselle liiketoiminnalle. c) Kassavirta (47) Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 51 kappaleessa todettujen alustavien havaintojen lisäksi yhteisön tuotannonalan yritysten tasolla todettu mainosostaston, jonka tärkein toimintamuoto ovat mainostikut eli kyseessä oleva tuote, toiminnallinen kassavirta laski seitsemällä prosentilla vuoden 1990 ja tutkimusajanjakson välillä. d) Kannattavuus (48) Vuoden 1990 osalta, joka oli ensimmäinen tutkittavan vahinkoajanjakson vuosi, havaittiin, että yhteisön tuotannonalan kyseessä olevan tuotteen myynti oli vielä kannattavaa tuoton ollessa noin 2,5 prosenttia liikevaihdosta. 2. Markkinoiden segmentoituminen (49) Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen asianomaiset osapuolet eivät vastustaneet alustavaa havaintoa, joka on esitetty väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 36 kappaleessa, nimittäin sitä, että mainostulitikkuja myytiin yhteisössä eri asiakasryhmille tilausten koosta riippuen. Itse asiassa olisi huomattava, että Japanin markkinat oli luokiteltu samalla tavalla polkumyynnin toteamista varten. Tutkimus osoitti, että tällainen luokittelu on ratkaiseva seikka sillä hintoihin ja kustannuksiin olevan vaikutuksen vuoksi. (50) Eräs japanilainen viejä huomautti, että yhteisön tuotannonala oli pyytänyt jättämään erään asiakkaan vahingon määrittelyn ulkopuolelle sen erittäin suurten ostomäärien vuoksi, mikä teki mahdottomaksi verrata sitä suoraan muihin asiakasryhmiin. Komissio totesi, että kyseinen asiakas oli ostojen määrien kannalta merkittävä. Nämä ominaisuudet eivät kuitenkaan olleet riittävä peruste jättää sitä vahingon kokonaistarkastelun ulkopuolelle. 3. Kustannusten kohdentamismenetelmä (51) Jotkut viejät asettivat kyseenalaiseksi yhteisön tuotannonalan soveltaman ja komission alustavasti hyväksymän kustannusten kohdentamismenetelmän. Ne väittivät, että myynti-, hallinto- ja muut kustannukset, jotka yhteisön tuotannonala jakoi joko tilausten tai tulitikkurasioiden lukumäärän mukaan, olisi sen sijaan jaettava liikevaihdon perusteella. (52) Perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdassa määrätään, että polkumyynnin tutkimisessa kaikki kustannusten kohdentaminen perustuu yleensä käytettävissä oleviin kirjanpidosta saatuihin tietoihin, jotka tarvittaessa yleensä kohdistetaan suhteessa kunkin tuotteen liikevaihtoon ja kyseisiin markkinoihin. Tällainen lähestymistapa vaikuttaa asianmukaiselta tässä tapauksessa. Tämä lähestymistapa merkitsee sitä, että kustannusten kohdentamismenetelmän soveltuvuus on tutkittava ja arvioitava sen käytön johdonmukaisuuden perusteella ja että ainoastaan soveltuvan menetelmän puuttuessa kustannusten kohdistaminen olisi tehtävä liikevaihdon perusteella. (53) Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen komissio jatkoi tarpeelliseksi katsomansa tiedon etsintää. Saatujen tietojen perusteella päätettiin tehdä hyvin yksityiskohtainen paikan päällä suoritettava tutkimus tärkeimmän yhteisön tuotannonalaan kuuluvan yhteisön tuottajan tiloissa sen soveltaman kustannusten kohdentamismenetelmän tarkastamiseksi uudelleen. Tässä tarkastuksessa vahvistui, että kyseinen tuottaja sovelsi johdonmukaisesti komission tutkimuksen alustavassa vaiheessa hyväksymää kustannusten kohdentamismenetelmää, joka heijasti kohtuullisesti kyseisen tuotteen tuotantoon ja myyntiin liittyviä kustannuksia. Näin ollen vahvistetaan väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 49 ja 50 kappaleen sisältö. 4. Hinnan ja viitehinnan alittavuus (54) Jotkut japanilaiset viejät vaativat hintojen vertailua varten hyvitystä toimitusaikojen eron perusteella, koska erityisesti pienten tilausten osalta toimitusaika vaikutti kuluttajan valintaan ja siten hintojen vertailukelpoisuuteen. Nämä viejät selittivät, että pitemmät toimitusajat johtuivat siitä, että japanilaiset tulitikut tuodaan yleensä valtamerirahtina yhteisöön, mikä vähentää huomattavasti kuljetuskustannuksia ja laskee hintoja asiakkaille, jotka ovat valmiita odottamaan tilauksiaan useita kuukausia. Koska yhteisön tuotannonalan toimitusaika on paljon lyhyempi, japanilaisilla viejillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin alentaa hintoja pitempien toimitusaikojen hyvittämiseksi. Nämä japanilaiset viejät katsovat, että pitempi toimitusaika on peruste yhteisön tuotannonalan veloittamia hintoja alhaisemmille hinnoille, ja arvioivat tämän hintaeron määräksi noin viisi prosenttia, mikä vastaa havaittua hinnan alittavuutta. Johdanto-osan 29 kappaleessa esitetyistä syistä tätä pyyntöä ei voitu hyväksyä. (55) Eräs japanilainen viejä asetti kyseenalaiseksi sitä koskevat hinnan ja viitehinnan alittavuuden marginaalit sillä perusteella, että ne oli laskettu yhteisön tuotannonalan tiettyjen perusmallien hintojen perusteella, ja nämä mallit eivät ole kaikilta osin samanlaisia kuin kyseisen yrityksen yhteisöön viemät mallit. Väitettiin, että yhteisön tuotannonalan kolme perusmallia olivat puuvartisia pahvikansissa myytäviä tulitikkuja, kun taas tämän yrityksen viemät vastaavat pahvikansissa myytävät tulitikut oli tehty kartongista (pahvivartiset pahvikansissa myytävät tulitikut). Koska edellinen raaka-aine on kalliimpaa kuin jälkimmäinen, viejä pyysi mukautusta, jossa otettaisiin huomioon edellä mainittujen mallien fyysisten ominaisuuksien eron markkina-arvo. (56) Viejän väitettä tukevien todisteiden puuttuessa komissio on tutkinut tämän asian käytettävissään olevien tietojen perusteella. Osoittautui, että vertailukelpoisten puu- ja pahvivartisten pahvikansissa myytävien tulitikkujen myynti ei välttämättä tapahtunut eri hintaan. Esimerkiksi erään yksittäisen mallin myyntihinta oli sama pahvi- ja puuvartisena mallina, vaikka tässä mallissa on 20 prosenttia enemmän puisia tulitikkuja. Tämä näyttäisi osoittavan, että japanilaisten hintojen mukautus pitäisi tehdä pikemminkin alaspäin kuin ylöspäin. Näin ollen komissio ei, käytettävissä olevan tiedon perusteella ja koska kyseinen viejä ei toimittanut mitään todisteita väitteensä tueksi, voinut ottaa sitä huomioon. (57) Sama viejä asetti kyseenalaiseksi komission soveltaman menetelmän hinnan ja viitehinnan alittavuuden määrien laskemisessa. Se pyysi, että sen marginaalien laskemiseen sovellettaisiin samaa menetelmää kuin eräässä toisessa polkumyyntimenettelyssä. Viejän tarkoittamassa polkumyyntimenettelyssä laskettiin tutkittavana olevan tuotteen keskimääräiset myyntihinnat ja keskimääräinen vahinkoa tuottamaton hinta kaikille tuotteen eri malleille, kun taas tässä menettelyssä komissio vertasi hintoja mallikohtaisesti. (58) Niissä tapauksissa, joissa kyseistä tuotetta ei myydä yhtenäisessä muodossa ja jolloin ei ole olemassa samankaltaisen tuotteen tuotuihin standardimalleihin suoraan verrattavia kotimaisia standardimalleja, on välttämätöntä määritellä sopivin mittayksikkö hintojen vertaamisen mahdollistamiseksi. Kuten väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 36-41 kappaleessa selitetään, yhteisön markkinoilla todettiin olevan mainostikkujen standardiperusmalleja ja eri asiakasluokkia. Itse asiassa ne edustivat selvästi suurinta osaa kyseisestä kaupasta. Yhteisön tuotannonalan myymän samankaltaisen tuotteen eri standardimallien myyntihintoja voitiin tämän vuoksi verrata japanilaisten viejien malleihin mallikohtaisesti erikseen tärkeimpien asiakasryhmien osalta. Koska tässä menettelyssä noudatettu menetelmä on kaikkein tarkin hinnan ja viitehinnan alittavuuden määrittämiseksi, neuvosto hyväksyy sen, että komissio on hylännyt kyseisen viejän pyynnön laskea sitä koskevat marginaalit yleisesti painotettujen keskimääräisten hintojen perusteella. 5. Yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko (59) Vaikka japanilaiset viejät myönsivätkin, että yhteisön tuotannonala on saattanut kärsiä vahinkoa, joukko japanilaisia viejiä väitti, että vahinkoa ei voitu pitää merkittävänä. Ensiksikin myynnin negatiivinen tuotto vaikutti ainoastaan pieniin ja keskisuuriin tilauksiin, joiden osuus koko mainostulitikkujen markkinoista on rajallinen. Toiseksi komissio väitti merkittävän vahingon olevan olemassa pelkästään yhden vahingon osatekijän eli kannattavuuden kielteisen kehityksen perusteella. Kolmanneksi useat tekijät viittasivat siihen, ettei vahinkoa aiheutunut lainkaan. (60) Näiden viejien ensimmäisen väitteen osalta on todettava, että pienten ja keskisuurten tilausten osuus koko yhteisön markkinoista on suuri, noin 59 prosenttia määrän ja noin 67 prosenttia arvon mukaan laskettuna. Tästä voidaan päätellä, että nämä lohkot ovat yhteisön tuotannonalan tärkein tulonlähde. Näin ollen ja vaikka tuotannonala teki vielä hyvää tulosta suurten tilausten osalta, tuotannonalan kilpailukyky tällä lohkolla riippuu yleisen taloudellisen kannattavuuden säilymisestä. Yhteisön tuotannonalan heikkenevä taloudellinen tilanne, joka havaittiin kaikkiaan kielteiseksi tutkimusajanjaksona, on tämän vuoksi uhka koko mainostulitikkualalle yhteisössä. (61) Edellä mainitut viejät toivat esille, että jotkut vahingon osatekijät osoittivat, ettei vahinkoa ollut aiheutunut lainkaan, mutta eivät eritelleet, mitä tekijöitä he tarkoittivat. Lisäksi väite, että komissio teki päätelmänsä yhden ainoan vahingon osatekijän perusteella, ei ole oikea. Koko tutkimusajanjaksona todettiin, että työllisyys mainostulitikkualalla väheni 13 prosentilla, yhteisön tutoannonalan osuus yhteisön markkinoista laski arvon mukaan mitattuna noin kymmenellä prosentilla, kassavirta väheni seitsemällä prosentilla ja kokonaistuotto muuttui negatiiviseksi, vaikka tuotto oli ollut 2,5 prosenttia vuonna 1990. Ei pidä myöskään jättää huomiotta sitä, että yhteisön tuotannonalan hinnat olivat alhaiset laatikoissa myytävien tulitikkujen osalta, joiden osuus on 60 prosenttia koko tämän tuotannonalan myynnistä, ja että tulitikkujen keskimääräisten myyntihintojen lievä 4,3 prosentin nousu tutkimusajanjaksona ei pystynyt edes kattamaan inflaation vaikutusta. Tämä hintojen alentuminen varmasti vaikutti merkittävästi yhteisön tuotannonalan heikkenevään taloudelliseen tilanteeseen. (62) Nämä viejät toimittivat myös tärkeimmän valituksen tehneen yhteisön tuottajan vuotuisen tilinpäätöksen ja laskivat tämän tuottajan investointien kannattavuudeksi 28,65 prosenttia vuonna 1995 eli tutkimusajanjakson päättymisen jälkeen. Niiden mukaan näin suuri kannattavuus on riittävä osoittamaan, että kyseisen yhteisön tuottajan taloudellinen tilanne on erinomainen. Investointien tällaisen kannattavuuden laskemiseksi nämä viejät sovelsivat suurten tilausten tuottoa, kuten todetaan väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 50 kappaleessa, kokonaisliikevaihtoon sellaisena kuin se on ilmoitettu niiden toimittamassa vuotuisessa tilinpäätöksessä. Sitten ne laskivat tämän ekstrapoloidun tuoton ja vuotuisessa tilinpäätöksessä ilmoitetun oman pääoman välisen suhteen. (63) Näyttää siltä, että nämä viejät ovat sekoittaneet investointien kannattavuuden ja omalle pääomalle saatavan tuoton. Vielä tärkeämpää on, että niiden toimittama vuotuinen tilinpäätös oli yhteistilinpäätös ja siihen sisältyi siksi useita toimintoja, jotka eivät kuuluneet tämän tutkimuksen alaan. Viitaten vuotuisessa yhteistilinpäätöksessä esitettyyn liikevaihtoon suurten tilausten tason myyntiarvon osuus oli ainoastaan 0,4 prosentia. Näin ollen tällaisen sijoituksen kannattavuuden arviointi on jätettävä huomiotta ja katsottava virheelliseksi ja harhaanjohtavaksi. 6. Vahinkoa koskevat päätelmät (64) Edellä käsiteltyjen tosiasioiden ja päätelmien, jotka perustuvat useiden vahinkoa osoittavien tekijöiden, kuten kannattavuuden, arvossa mitatun markkinaosuuden, kassavirran ja työllisyyden heikentymisen sekä kapasiteetin matalaan käyttöasteeseen ja epätyydyttävään hintakehityksen vaikutuksiin, nojalla neuvosto vahvistaa, että yhteisön tuotannonala on kärsinyt merkittävää vahinkoa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. G. VAHINGON SYY-YHTEYS (65) Komissio oli alustavasti tutkinut, missä määrin yhteisön tuotannonalan kärsimä merkittävä vahinko oli polkumyynnillä tapahtuvan japanilaisen tuonnin aiheuttamaa ja aiheuttivatko sen kokonaan tai osaksi muut tekijät, sen varmistamiseksi, että näiden muiden tekijöiden aiheuttamaa vahinkoa ei panna kyseisen polkumyynnin syyksi. Tällaisia muita tekijöitä olivat kulutuksen kehitys, muiden tuottajien kilpailu yhtiössä, muu tuonti, yhteisön tuotannonalan vientitulos ja tärkeimpien taloudellisten toimijoiden toiminta tutkimusajanjakson aikana. (66) Tästä yksityiskohtaisesta vahingon syy-yhteyttä koskevasta selvityksestä huolimatta useat viejät väittivät, että syy-yhteyttä ei ollut todettu väitetyn polkumyynnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon välillä. Ne totesivat, että japanilaiset viejät eivät olleet lisänneet määrällistä osuuttaan yhteisön markkinoista, vaikka niiden tuontihinnat olivat kasvaneet 40 prosentilla. Lisäksi ne eivät voineet ymmärtää, miksi suurten tilausten lohkolla, jossa japanilaisten viejien suurin hinnan alittavuuden marginaali havaittiin, seurauksia ei näyttänyt olevan. Päinvastoin oli syntynyt edullinen tilanne. (67) Olisi kuitenkin muistettava, kuten väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 58-62 kappaleessa todetaan, että alhaiseen polkuhintaan myydyn japanilaisen tuonnin osuus yhteisön markkinoista kasvoi arvoltaan 24 prosentilla, kun taas yhteisön tuotannonala menetti 10 prosenttia tästä osuudesta. Vuoden 1990 ja tutkimusajanjakson välillä yhteisön tuotannonalan hintoja laskettiin jatkuvasti ja huolimatta merkittävästä hinnan noususta japanilaiset tuotteet alittivat edelleen aikaisemmat hinnat keskimäärin 6,2 prosentin marginaalilla. Vuosien kuluessa tämä tilanne on aiheuttanut merkittäviä vaikeuksia yhteisön tuotannonalalle, jonka kannattavuus muuttui negatiiviseksi tutkimusajanjakson aikana. Toinen yhteys yhteisön tuotannonalan kielteisen tilanteen ja japanilaisen polkumyynnin välillä todettiin sitä kautta, että yhteisön tuotannonalan myynnin tuotto osottautui merkittävästi huonommaksi niillä myynnin lohkoilla, joilla japanilaiset tuotteet pääasiassa olivat mukana, toisin sanoen pienten ja keskisuurten tilausten osalta. (68) Komissio on lisäksi analysoinut erikseen mainostulitikkujen markkinaosuuden kunkin asiakasluokan mukaan tilauksen koon ja arvon suuruuden mukaan, kuten jäljempänä esitetystä taulukosta ilmenee. Tämä taulukko laadittiin polkumyynnin tutkimusajanjaksolta (1 päivästä heinäkuuta 1993 30 päivään kesäkuuta 1994), ja se perustuu yli 80 prosenttiin yhteisön tuotannonalan myynnistä ja noin 80 prosenttiin japanilaisesta myynnistä yhteisön markkinoilla. >TAULUKON PAIKKA> (69) Tämä selvitys osoittaa, että vaikka markkinoiden koko suurten tilausten osalta on noin 41 prosenttia koko mainostulitikkujen markkinoista, yhteisön tuotannonalan osuus suurista tilauksista on noin kymmenkertainen japanilaisiin viejiin verrattuna. Japanilaisten viejien myynnin rajallinen määrä tällä lohkolla selittää, miksi todettiin vain vähäisiä vaikutuksia. (70) Kahden muun markkinalohkon osalta voidaan todeta, että niiden osuus on noin 60 prosenttia määrästä ja noin 67 prosenttia koko markkinaosuuden arvosta, mikä osoittaa, että nämä ovat tärkeimmät lohkot mainostulitikkujen kaupassa. (71) Tästä seuraa, että alhaiseen polkuhintaan myyty japanilainen tuonti kohdistuu sen vuoksi näihin yhteisön markkinoiden tärkeimpiin lohkoihin, jolloin niiden markkinaosuus (47 prosenttia) on näillä tasoilla verrattavissa yhteisön tuotannonalan osuuteen (53 prosenttia). Tämän johdosta japanilaisten viejien myymät suuret määrät yhdessä niiden vuodesta 1990 näillä keskeisillä markkinoiden lohkoilla aikaansaaman jatkuvan hintapaineen kanssa ovat aiheuttaneet merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. (72) Hintakehityksen osalta ja kuten jo edellä johdanto-osan 45 kappaleessa mainitaan, yhteisön tuotannonalan rasioissa ja pahvikansissa myytävien tulitikkujen myyntihinnat kehittyivät eri tavalla vuoden 1990 ja tutkimusajanjakson välillä. Rasioissa myytävien tulitikkujen hinnat laskivat kahdella prosentilla, kun taas pahvikansissa myytävien tulitikkujen hinnat nousivat kymmenellä prosentilla. Ottaen huomioon, että rasioissa myytävien tulitikkujen osuus edustaa suurinta osaa japanilaisten yritysten myynnistä (noin 80 prosenttia) edellä mainittuna ajanjaksona, yhteys rasioissa myytävien tulitikkujen kielteisen hintakehityksen ja polkuhintaan myydyn japanilaisen tuonnin yhteisön markkinoilla olon välillä voidaan todeta selvästi. (73) Tämän johdosta ja edeltävissä kappaleissa selitettyjen alustavien havaintojen perusteella neuvosto vahvistaa, että alhaisen polkuhintaan myyty Japanista tapahtuva tuonti on erikseen katsottuna aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. H. YHTEISÖN ETU (74) Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevassa asetuksessa komissio osoitti, miksi yhteisön etu edellyttää väliintuloa. Tämän osalta muistutetaan, että muut yhteisön tuottajat ovat pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joiden osuus on 22 prosenttia kyseisen tuotteen yhteisön koko tuotannosta. Se, että näiden tuottajien suuri enemmistö (90 prosenttia) on jatkuvasti tukenut valitusta, osoittaa niiden olevan sitä mieltä, että niiden edun mukaista on palauttaa oikeudenmukaisen kaupankäynnin käytännöt yhteisön markkinoille ottamalla käyttöön polkumyynnin vastaiset toimenpiteet. (75) Tärkeintä yhteisön markkinoilla toimivaa yhteisön tuottajaa koskevien kilpailulainsäädännön mukaisten tutkimusten osalta komissio on tietoinen, että komission toimivaltaiseen yksikköön on jätetty valitus, jossa väitetään, että Swedish Match käytti ja käyttää edelleen väärin hallitsevaa asemaansa toteuttamalla omistuksien hankinnan ja kohtuuttoman hinnoittelun politiikkaa. Tämä valitus on hylätty valituksen tekijän esittämättä vastalausetta, koska väitetystä väärinkäytöstä ei löydetty tai toimitettu todisteita. (76) Sen väitteen osalta, että tärkein yhteisön tuottaja saattaisi ottaa käyttöön tai on jo ottanut käyttöön pitkäaikaisen politiikan myydä tappiolla, ja vahvistaen sen, mitä on todettu väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 94 kappaleessa, voidaan lisätä, että tästä esitetyt väitteet perustuivat muutamiin hintatarjouksiin lyhyenä ajanjaksona tutkimusajanjakson jälkeen. Näitä väitteitä ei voida ottaa huomioon, koska tarjousten määrä on hyvin pieni (kolme) ja ne liittyvät tutkimusajanjakson jälkeiseen ajanjaksoon. (77) Näin ollen neuvosto katsoo kaikkia eri etuja yhdessä arvioituaan ja niillä perusteilla, jotka on esitetty väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevassa asetuksessa, että on yhteisön edun mukaista ottaa käyttöön lopulliset toimenpiteet. I. POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET (78) Edellä mainittujen polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevien päätelmien perusteella harkittiin, minkätasoisia ja -muotoisia polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden pitäisi olla vahingollisen polkumyynnin kauppaa vääristävien tekijöiden poistamiseksi ja tehokkaiden kilpailuolosuhteiden palauttamiseksi yhteisön markkinoilla. (79) Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen komissio sai tietää, että vahingon torjumisen tason arvioimiseksi tehtyä kaupan mukautuksen tasoa oli sovellettu etuyhteyttä vailla olevien tuojien jälleenmyyntihintoihin, kun tätä mukautusta olisi pitänyt soveltaa japanilaisten viejien myyntihintoihin yhteisössä. Vahinkomarginaalit on laskettu tämän johdosta uudestaan. (80) Koska vahinkomarginaali, toisin sanoen hinnasto, jolla polkuhintaan myydyn tuonnin vahingolliset vaikutukset poistettaisiin, oli matalampi kuin kolmella tutkimuksen kohteena olevalla viejällä havaittu polkumyyntimarginaali, vahinkomarginaalia käytettiin näihin viejiin sovellettavien toimenpiteiden tason määrittämiseksi. Yhden viejän osalta sovellettavien toimenpiteiden määrittämiseksi käytettiin polkumyyntimarginaalia, joka oli matalampi kuin havaittu vahinkomarginaali. (81) Edellä mainitun johdosta olisi määrättävä lopulliset polkumyyntitullit arvotulleina. (82) Valituksen tekijä väitti, että tullien kiertämisen mahdollisuuden välttämiseksi olisi sama tulli määrättävä kaikille yhteistyössä toimiville vientiä harjoittaville tuottajille. Tämä väite perustui erään japanilaisen taloudellisen tutkimuslaitoksen kertomukseen, jossa väitettiin japanilaisen tuotannonalan tekevän läheistä yhteistyötä kotimaisten ja vientihintojen osalta. Komission keräämät ja paikan päällä tarkistamat tiedot eivät antaneet mitään todisteita japanilaisen tuotannonalan yhteisestä hintastrategiasta ainakaan kotimaisten hintojen ja sitä kautta normaaliarvon osalta (katso 22 ja 23 kappale edellä). Lisäksi saman tullin määrääminen kaikille vientitoimintaa harjoittaville tuottajille niiden eri normaaliarvoista huolimatta olisi mielivaltaista kohtelua, jota ei voida perustella pelkästään perustelemattomalla tullien kiertämisen mahdollisuudella. Näin ollen tämä pyyntö hylätään. J. VÄLIAIKAISEN TULLIN KANTAMINEN (83) Ottaen huomioon vientitoimintaa harjoittavien tuottajien osalta havaittujen polkumyyntimarginaalien suuruus ja yhteisön tuotannonalalle koituneen vahingon vakavuus katsotaan välttämättömäksi, että väliaikainen tulli olisi kannettava lopullisesti lopullisten tullien tasoisena, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tuotaessa Japanista peräisin olevia mainostulitikkuja. Kyseinen tuote kuuluu CN-koodiin ex 3605 00 00 (Taric-koodi 3605 00 00 * 10). Tässä asetuksessa mainostulitikkuina pidetään tulitikkuja, joissa niiden valmistajan yritystunnuksen tai osoitteen sijasta tai lisäksi on mainosaineistoa. 2. Tämän asetuksen soveltamista varten tulli laskettuna vapaasti yhteisön rajalla -nettohinnasta on 43,2 prosenttia (Taric-lisäkoodi 8900), lukuun ottamatta seuraavien yritysten valmistamia ja maahantuomia tuotteita, joihin sovelletaan seuraavia tulleja: a) 27,8 prosenttia tuotteista, jotka on valmistanut ja vienyt Daiwa Trading & Industrial Co. Ltd (Taric-lisäkoodi 8022) b) 9,8 prosenttia tuotteista, jotka on valmistanut ja vienyt Kobe Match Co. Ltd (Taric-lisäkoodi 8023) c) 10,3 prosenttia tuotteista, jotka on valmistanut ja vienyt Yaka Chemical Industrial Co. Ltd (Taric-lisäkoodi 8024) 3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säädöksiä. 2 artikla Asetuksen (EY) N:o 1092/97 mukaiset väliaikaisen tullin vakuutena olevat määrät kannetaan lopullisesti lopullisesti määrätyn tullin suuruisina. Lopullisen polkumyyntitullin tason ylittävät määrät vapautetaan. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 15 päivänä lokakuuta 1997. Neuvoston puolesta J. POOS Puheenjohtaja (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2331/96 (EYVL L 317, 6.12.1996, s. 1). (2) EYVL L 209, 2.8.1988, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 522/94 (EYVL L 66, 10.3.1994, s. 10). (3) EYVL L 158, 17.6.1997, s. 8