FI Euroopan unionin virallinen lehti L 274/103

KOMISSION PÄÄTÖS,

annettu 27 päivänä huhtikuuta 2010,

valtiontuesta, jonka Belgia on myöntänyt Oostenden kalahuutokaupan rakenneuudistukseen

(Valtiontuki C 30/08 (ex NN 21/08))

(tiedoksiannettu numerolla K(2010) 2520)

(Ainoastaan hollannin ja ranskankieliset tekstit ovat todistusvoimaiset)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2010/607/EU)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (1) ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (2) ja erityisesti sen 7 artiklan 5 kohdan ja 14 artiklan,

on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’ (3), 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (4) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Komissio sai 16 päivänä helmikuuta 2006 päivätyllä kirjeellä kantelun (viitenumero CP 40/06) tuesta, jonka Belgian viranomaiset ovat myöntäneet Oostenden kalahuutokaupalle. Komissio vastaanotti 31 päivänä heinäkuuta 2007 uuden kantelun, joka koski samaa asiaa.

(2) Komissio pyysi Belgian viranomaisia toimittamaan tietoja näistä toimenpiteistä 13 päivänä maaliskuuta 2006, 26 päivänä kesäkuuta 2006 ja 11 päivänä heinäkuuta 2007 päivätyillä kirjeillä, joihin viranomaiset vastasivat 11 päivänä toukokuuta 2006, 20 päivänä lokakuuta 2006 ja 27 päivänä marraskuuta 2007 päivätyillä kirjeillä.

(3) Tutkittuaan Belgian viranomaisten toimittamat tiedot ja asiakirjat komissio ilmoitti viranomaisille 3 päivänä heinäkuuta 2008 päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 artiklassa tarkoitettu menettely.

(4) Belgian viranomaiset toimittivat 16 päivänä heinäkuuta 2008 päivätyllä kirjeellä komissiolle joitakin asiakirjoja, jotka koskevat Oostenden kaupungin harkitsemaa Oostenden kalahuutokaupan yksityistämistä.

(5) Belgian viranomaiset pyysivät 25 päivänä heinäkuuta 2008 päivätyllä kirjeellä huomautustensa esittämiselle asetetun määräajan pidentämistä 8 päivään syyskuuta 2008. Määräajan pidennys myönnettiin 4 päivänä elokuuta 2008.

(6) Belgian viranomaiset toimittivat 8 päivänä syyskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä huomautuksensa muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä.

(7) Komission päätös muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (5). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kuukauden kuluessa julkaisupäivästä.

(8) Komissio tapasi Belgian viranomaiset 9 päivänä lokakuuta 2008. Tapaamisen aikana Belgian viranomaiset ilmoittivat, kuinka ne aikoivat järjestää kalahuutokaupan yksityistämisen.

(9) Komissio sai huomautuksia seuraavilta asianomaisilta kolmansilta: European Association of Fishing Ports and Auctions (EAFPA), Nationaal Overleg Visafslagen (NOVA), Flanders Ship Repair, Zeebrugse Vis Promotie vzw (ZVP), Grimsby Fish Market, Zeebrugse Visveiling (ZV), European Fish Centre (EFC) ja Gardec-laivankorjausyritys.

(10) Komissio toimitti nämä huomautukset 4 päivänä marraskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä edelleen Belgialle, joka sai tilaisuuden kommentoida niitä. Belgia ei kommentoinut kolmansien huomautuksia.

(11) Komissio toimitti 8 päivänä syyskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä K(2009) 6907 asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan mukaisen tietojen antamista koskevan välipäätöksen, jossa se vaati täydellistä vastausta 13 päivänä maaliskuuta 2006, 26 päivänä kesäkuuta 2006 ja 11 päivänä heinäkuuta 2007 päivätyissä kirjeissään sekä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään esitettyihin kysymyksiin.

(12) Belgian viranomaiset pyysivät 7 päivänä lokakuuta 2009 päivätyllä kirjeellä tietojen toimittamiselle asetetun määräajan pidentämistä 9 päivään marraskuuta 2009. Määräajan pidennys myönnettiin 9 päivänä lokakuuta 2009. Belgian viranomaiset pyysivät kirjeessään komissiota myös toimittamaan niille kolmansien huomautukset. Myöntäessään määräajan pidentämisen komissio toimitti sen vuoksi samalla toistamiseen kolmansien huomautukset ja jäljennöksen 4 päivänä marraskuuta 2008 päivätystä kirjeestään.

(13) Belgian viranomaiset ilmoittivat komissiolle 22 päivänä lokakuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että ne eivät olleet koskaan saaneet 4 päivänä marraskuuta 2008 päivättyä komission kirjettä. Ne pyysivät sen vuoksi uutta kuukauden määräaikaa toimittaakseen omat kommenttinsa kolmansien esittämiin huomautuksiin.

(14) Komissio myönsi Belgian viranomaisille 5 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä määräaikaan pidennystä 27 päivään marraskuuta 2009, jotta nämä saisivat tilaisuuden vastata kolmansien esittämiin huomautuksiin.

(15) Belgian viranomaiset toimittivat vastauksensa tietojen antamista koskevaan välipäätökseen ja lisätietoja kalahuutokaupan yksityistämisestä.

(16) Belgia toimitti 30 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä kommenttinsa kolmansien esittämiin huomautuksiin.

2. OOSTENDEN KALAHUUTOKAUPAN RAKENNEUUDISTUS VUONNA 2001

(17) Alun perin valtion omistama Oostenden kalahuutokauppa oli ollut erittäin hajanainen, ja sitä oli – Belgian viranomaisten mukaan – hoidettu huonosti jo vuosien ajan. Sen toiminta oli tehotonta. Vuosina 1991–2001 sen osuus Belgian satamiin saapuvista kalasaaliista oli supistunut noin 37 prosentista 20 prosenttiin (6). Vuosien 1997 ja 2001 välisenä aikana sen liikevaihto supistui 20 550 000 eurosta 13 440 000 euroon (7). Huutokauppa oli jo monen vuoden ajan tuottanut Oostenden kaupungille, jäljempänä ’kaupunki’, tappiota keskimäärin 1 850 000 euroa vuodessa (vuosi 2001 mukaan luettuna).

(18) Vuonna 2001 kaupungin täytyi tehdä päätös huutokaupan lakkauttamisen ja sen rakenneuudistuksen välillä. Kaupunki päätti 23 päivänä marraskuuta 2001 uudistaa Oostenden kalahuutokaupan rakenteen Belgian lainsäädännön mukaiseksi itsenäiseksi kunnalliseksi yritykseksi, jonka ainoana osakkeenomistajana olisi kaupunki.

(19) Päätös huutokaupan rakenneuudistuksesta perustui HAMA Consult NV:n laatimaan rahoitussuunnitelmaan, joka rakentui yhden (myönteiseksi määritellyn) olettamuksen varaan, ja saman yrityksen laatimaan kaksisivuiseen liiketoimintasuunnitelmaan. Kyseisistä asiakirjoista kävi ilmi, että kalahuutokauppa voisi muuttua kannattavaksi yhdeksän vuoden kuluessa sillä edellytyksellä, että se muutettaisiin erilliseksi oikeussubjektiksi, jonka alkupääoma olisi 250 miljoonaa Belgian frangia (noin 6,2 miljoonaa euroa); alkupääoma oli määrä maksaa kokonaan viiden vuoden aikana. Tämä erillinen yritys sai nimekseen “Autonoom Gemeentebedrijf Vismijn Oostende”, jäljempänä ’AGVO’. AGVO otti vastuulleen taloudelliset rasitteet, jotka liittyivät aiemman Oostenden kalahuutokaupan ottamien pankkilainojen takaisinmaksuun.

2.1 YHTIÖRAKENNE

2.1.1 AGVO

(20) Kuten johdanto-osan 18 kappaleessa todetaan, kaupunki perusti 23 päivänä marraskuuta 2001 (8) itsenäisen kunnallisen AGVO-yrityksen kalahuutokaupan rakenneuudistusta varten. Itsenäinen kunnallinen yritys on erillinen oikeussubjekti, joka on perustettu uuden kunnallislain 261 pykälän nojalla kunnallisten laitosten ja palvelujen järjestämiseksi yleisten kunnallisten palvelujen ulkopuolisiksi organisaatioiksi; Yritys keskittyy pääasiassa liike- tai teollisuuslaitoksiin tai liike- tai teollisuuspalveluihin, joita hoidetaan teollisten ja liiketoiminnallisten menetelmien mukaisesti.

(21) Kyseisessä laissa säädetään, että kaupungin on yhtiön perustajayhteisönä oltava sen enemmistöosakas, ja kaupungilla on myös oltava ääntenenemmistö sen johtoelimissä. Kaupunki omistaa tällä hetkellä kaikki AGVO:n osakkeet ja nimittää – AGVO:n yhtiöjärjestyksen mukaan – kaikki hallituksen jäsenet. Suurimman osan hallituksen jäsenistä on oltava kaupunginvaltuuston jäseniä.

(22) AGVO omistaa tällä hetkellä kokonaan ainakin kaksi tytäryritystä: NV Exploitatie Vismijn Oostenden, jäljempänä ’EVO’, ja NV Pakhuizenin, jäljempänä ’PAKHUIZEN’.

2.1.2 EVO

(23) EVO perustettiin 8 päivänä elokuuta 2002 huolehtimaan huutokaupan pitämisestä ja kaikista siihen liittyvistä toimista. EVO:n alkupääoma oli 371 840 euroa. Osakepääoma jaettiin 15 000 samanarvoiseen nimellisarvottomaan osakkeeseen, joista AGVO:lla oli 14 999 osaketta ja kaupunginvaltuuston jäsenellä Miroir’lla yksi osake.

(24) EVO:ta johtaa hallitus. Osakkeenomistajat nimittävät hallituksen jäsenet kuuden vuoden toimikaudeksi, joka voidaan uusia. EVO:n osakkeiden jakautuminen osoittaa, että se on täysin AGVO:n määräysvallassa.

2.1.3 PAKHUIZEN

(25) Alusten omistajat perustivat PAKHUIZENin vuonna 1988 hoitamaan sekä kiinteää että irtainta omaisuutta. Vuonna 2005 AGVO osti kaikki PAKHUIZENin osakkeet 350 000 eurolla, jolloin PAKHUIZEN siirtyi AGVO:n omistukseen.

(26) PAKHUIZENia johtaa hallitus. Osakkeenomistajat nimittävät hallituksen jäsenet kuuden vuoden toimikaudeksi, joka voidaan uusia. PAKHUIZEN on ollut AGVO:n omistuksessa ja määräysvallassa vuodesta 2005.

2.2 TEHTÄVÄT

2.2.1 AGVO

(27) AGVO vastaa yhtiöjärjestyksensä mukaan tehtävistä, jotka Belgian viranomaiset määrittelevät yleishyödyllisiksi tehtäviksi ja liiketaloudellisiksi tehtäviksi. Yleishyödyllisiä tehtäviä hoitaa AGVO itse, ja liiketaloudellisia tehtäviä hoitavat AGVO:n kokonaan omistamat tytäryritykset EVO ja vuodesta 2005 myös PAKHUIZEN.

(28) Belgian viranomaiset ovat yleishyödyllisten tehtävien osalta ilmoittaneet, että AGVO:n vastuulla ovat Oostenden kalasataman hallinta (johon sisältyy kalasataman rajojen sisällä sijaitsevien julkisten ja yksityisten alueiden hoito ja kunnossapito), maihin tuodun ja kulutukseen tarkoitetun kalan tarkastaminen, huutokauppahintoja koskevien verojen määrääminen sekä sen tarkistaminen, että maihin tuodusta saaliista peritään arvonlisävero, kanavan ja kalalaiturin välisen sulkuportin toiminta (kalalaituri ei ole yksinomaan kalastusalusten käytössä), tiedotustehtävien hoitaminen paikallisviranomaisten puolesta sekä rakennusten tarjoaminen Flanderin alueen, Länsi-Flanderin läänin ja muiden julkisten tai puolijulkisten laitosten käyttöön sekä näiden rakennusten peruskorjaus.

2.2.2 EVO

(29) EVO harjoittaa Oostenden kalahuutokauppaa. Sen pääasiallisina tehtävinä ovat kalahuutokaupan järjestäminen ja pitäminen, varastorakennusten vuokraaminen ja muut oheistoiminnot. EVO perii huutokaupan harjoittamisesta huutokauppamaksun, joka on 6 prosenttia hinnoista. Ostajilta peritään huutokaupassa 1–3 prosentin suuruinen välityspalkkio, ja ostajien on myös maksettava kalalaatikoiden vuokrausmaksu. Kyseisten maksujen suuruus ei ole tiedossa.

(30) EVO myöntää lisäksi lainoja asiakkainaan oleville alusten omistajille. Joidenkin hiljattain myönnettyjen lainojen korkona oli Euro Interbank Offered Rate (euriborkorko) + 2 prosenttia. Kaikkia lainoja ei ole ilmeisesti kuitenkaan myönnetty samoin ehdoin. Lainansa vastineeksi alusten omistajien on myytävä kalansa Oostenden huutokaupassa.

(31) EVO tarjoaa alusten omistajille myös tiettyjä helpotuksia esimerkiksi maksamalla osittain tai kokonaan kylmäkuljetuskustannukset.

2.2.3 PAKHUIZEN

(32) PAKHUIZENIN pääasiallisina tehtävinä ovat kiinteän omaisuuden muutos- ja kunnostustyöt, sisustus- ja uudelleensisustustyöt, rakennus- ja uudelleenrakennustyöt, purkutyöt, hoito, hallinta ja vuokraus.

2.3 TARKASTELTAVANA OLEVAT TUKITOIMENPITEET

2.3.1 ALKUPÄÄOMA JA PÄÄOMANKOROTUKSET

(33) Kaupunki myönsi AGVO:lle sen perustamisajankohtana 23 päivänä marraskuuta 2001 alkupääomaa 250 miljoonaa Belgian frangia (6 179 338,12 euroa) maksettavaksi samansuuruisina vuosierinä viiden vuoden kuluessa. Vuoden 2002 jälkeen alkupääomasta on maksettu kuusi erää, yhteensä 3 596 665,62 euroa seuraavasti: 619 734 euroa 28 päivänä kesäkuuta 2002, 570 155 euroa 26 päivänä kesäkuuta 2003, 570 155 euroa 25 päivänä kesäkuuta 2004 ja 570 155 euroa 26 päivänä kesäkuuta 2005. Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen toimittamissaan huomautuksissa Belgia ilmoitti, että vuosina 2006 ja 2007 maksettiin vielä kaksi erää, jotka olivat molemmat 619 734 euroa. Komission tietojen mukaan AGVO ei ole vielä vaatinut alkupääoman 2 582 672,5 euron suuruisen loppuosan maksamista.

(34) Belgian viranomaiset ovat ilmoittaneet, että AGVO on käyttänyt osan alkupääomasta “julkisiin tarkoituksiin” sekä nykyisten pankkilainojen pääoman ja korkojen takaisinmaksuun. Se on myös ostanut alkupääomalla PAKHUIZENin osakkeita. Lisäksi se on maksanut alkupääomalla EVO:n alkupääoman ja myöntänyt siitä EVO:lle lainoja, jotka on myöhemmin (31 päivänä joulukuuta 2004, 31 päivänä joulukuuta 2005 ja 21 päivänä joulukuuta 2007) muutettu pääomaksi antamalla anteeksi velkoja.

(35) EVO:n perustamisajankohtana 8 päivänä elokuuta 2002 sen alkupääoma oli 371 840,29 euroa. AGVO on sen jälkeen korottanut EVO:n pääomaa antamalla anteeksi velkoja. Pääomaa korotettiin 1 387 044 euroa 31 päivänä joulukuuta 2004, 710 000,75 euroa 31 päivänä joulukuuta 2005 ja 1 500 114,96 euroa 21 päivänä joulukuuta 2007. AGVO on antanut EVO:lle pääomaa yhteensä 3 969 000 euroa.

(36) Vaikka Belgian viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että EVO:n alkupääomaa oli korotettu ja että se oli 31 päivänä joulukuuta 2006 yhteensä 2 468 885 euroa, ne eivät ole ilmoittaneet komissiolle, missä muodossa pääomankorotukset on tarkalleen tehty. Komission huomio kiinnittyi kolmansilta osaatujen huomautusten perusteella 21 päivänä joulukuuta 2007 tehtyyn pääomankorotukseen sekä siihen, että pääomankorotukset oli tehty antamalla anteeksi velkoja. Belgia ei ole kommentoinut näitä kolmansien huomautuksia.

2.3.2 LAINATAKAUKSET

(37) Alkupääoman lisäksi kaupunki on auttanut sekä AGVO:ta että EVO:ta tarjoamalla niille ilmaisia takauksia yksityisiä lainoja varten.

(38) AGVO:lle takauksia annettiin kolmeen lainaan, jotka myönnettiin 26 päivänä maaliskuuta (609 379,40 euroa), 23 päivänä huhtikuuta 2004 (2 117 500 euroa) ja 22 päivänä huhtikuuta 2005 (550 000 euroa) ja joiden kokonaismäärä oli 3 276 879 euroa (132 199 987 Belgian frangia).

(39) EVO:lle takauksia annettiin 28 päivänä kesäkuuta ja 27 päivänä syyskuuta 2002 myönnettyihin lainoihin. Belgian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan kyseisiä lainoja ei lopulta kuitenkaan otettu. Kaupunki antoi EVO:lle jälleen ilmaisia lainatakauksia 23 päivänä huhtikuuta 2004 ja 22 päivänä huhtikuuta 2005. Lainat otettiin, ja niiden kokonaismäärä oli 145 505 820 Belgian frangia (3 606 995 euroa). Belgian viranomaiset ovat ilmoittaneet, että kaupunki on taannut myös 78 000 euron lisälainan mutta eivät ole toimittaneet tietoa takauksen päivämäärästä. Koska tämä tieto sisältyi Belgian viranomaisten 4 päivänä syyskuuta 2008 toimittamiin huomautuksiin ja koska edelliset huomautukset olivat 23 päivältä marraskuuta 2007, komissio olettaa, että lisätakaus annettiin kyseisten päivämäärien välisenä aikana.

(40) Myös AGVO on antanut ilmaisia takauksia EVO:lle kahteen lainaan, joiden kokonaismäärä on 600 000 euroa. Ilmaisen takauksen myöntämispäätöksen päivämäärää ei ole ilmoitettu. Koska EVO perustettiin 22 päivänä elokuuta 2002 ja koska Belgian viranomaisten toimittama asiakirja, jossa kyseiset kaksi lainaa mainittiin, kuvasi tilannetta 3 päivänä elokuuta 2006, komissio olettaa, että takaus annettiin mainittujen päivämäärien välisenä aikana.

2.3.3 MAA-ALUEET JA RAKENNUKSET

(41) Marraskuun 23 päivänä 2001 laaditun yhtiöjärjestyksensä 30 pykälän mukaan AGVO:lla on yksinoikeus käyttää maksutta Oostenden kalasataman maa-alueita ja rakennuksia (9).

(42) Yhtiöjärjestyksen 30 pykälässä säädetään myös, että kaupunki voi myöhemmin luovuttaa kyseisten maa-alueiden ja rakennusten omistusoikeuden (tai muut oikeudet) AGVO:lle.

(43) Näin tehtiinkin 26 päivänä maaliskuuta 2004, jolloin kaupunki luovutti AGVO:lle Oostenden kalasatamassa sijaitsevien eri rakennusten muodostaman kiinteistön, jonka pinta-ala on 57 500 m2. Tämä luovutus vietiin kaupungin kirjanpitoon 14 891 524 euron suuruisella kirjanpitoarvolla. Luovutus koski ainoastaan rakennuksia (kalahuutokauppa, toimistot ja varastot) mutta ei maa-aluetta, jolla rakennukset sijaitsivat. Itse maa-alue on kaupungin käytössä tonttien omistajalta, Flanderin alueelta, saadun toistaiseksi voimassa olevan luvan perusteella. AGVO:lla on yhtiöjärjestyksensä 30 pykälän perusteella edelleen yksinoikeus kyseisten maa-alueiden käyttöön.

(44) Maaliskuun 26 päivänä 2004 luovutettu kiinteistö käsitti 14 754 m2 rakennuksia, joista oli tehty pitkäaikainen, 45 vuoden vuokrasopimus kaupungin ja PAKHUIZENin välillä vuonna 1989. Tämän sopimuksen mukaan PAKHUIZEN maksaa 1 000 Belgian frangin (25 euron) suuruisen nimellisen vuosimaksun rakennusten käytöstä. Vastikkeeksi PAKHUIZEN on sopimuksen nojalla velvollinen peruskorjaamaan omalla kustannuksellaan ja ilman korvausoikeutta pitkäaikaisessa vuokrasopimuksessa luetellut varastorakennukset siten, että ne ovat uusien määräysten mukaiset. Kaupungille myönnetään toisaalta 27 vuokravuoden jälkeen (vuonna 2016) joka vuosi 50 prosentin suuruinen osuus PAKHUIZENin vuotuisesta nettovoitosta. Belgian viranomaiset ovat ilmoittaneet, että PAKHUIZEN ei ollut täyttänyt sopimuksen mukaisia velvoitteitaan eikä peruskorjannut kyseisiä varastorakennuksia ainakaan ennen vuotta 2005. Belgian viranomaiset ovat kuitenkin täsmentäneet, että AGVO:n ostettua kaikki PAKHUIZENin osakkeet peruskorjaus- ja kunnossapitotöihin käytettiin 257 872 euroa vuonna 2005 ja 68 816 euroa vuonna 2006. Vuonna 2007 tehtyjen töiden tarkat kustannukset eivät ole tiedossa.

(45) Maaliskuun 26 päivästä 2004, jolloin kaupunki luovutti rakennuksen omistusoikeuden AGVO:lle, AGVO tuli kaupungin sijaan sopimuspuoleksi PAKHUIZENin kanssa tehtyyn pitkäaikaiseen vuokrasopimukseen. Näin AGVO sai oikeuden periä 25 euron vuosimaksun sekä saada 27 vuokravuoden jälkeen 50 prosenttia PAKHUIZENin vuotuisesta nettovoitosta.

(46) Belgia on ilmoittanut, että AGVO:n käytössä oleva 57 500 m2 jakautuu seuraavasti: — 13 600 m2 on tytäryritys EVO:n käytössä kalahuutokaupparakennuksena, työskentelytilana/hallitilana ja hallintorakennuksena, — PAKHUIZENille on vuokrattu 14 754 m2, josta 955 m2 on satamatoimintojen käytössä, — 2 700 m2 varastorakennuksia on vuokrattu julkisille tai puolijulkisille laitoksille, — 8 156 m2 on julkisia teitä, — 2 488 m2 on maksutonta yleistä pysäköintialuetta, — 2 400 m2 on konttialuetta kalastustoimintoja varten, — 13 402 m2 on kalalaitureita.

(47) EVO ei maksa vuokraa rakennusten käytöstä. Belgia on todennut, että EVO maksaa vastaavasti kaikki kunnossapito- ja peruskorjauskustannukset. PAKHUUIZEN maksaa edelleen 25 euroa vuodessa.

(48) Belgian viranomaiset ovat ilmoittaneet, että 31 päivänä joulukuuta 2002 ja 31 päivänä joulukuuta 2007 välisenä aikana EVO on maksanut peruskorjaus- ja infrastruktuuritöistä 182 377,31 euroa ja PAKHUIZEN 381 835,16 euroa; kunnossapitokustannuksia EVO on maksanut 193 255,70 euroa ja PAKHUIZEN 133 895,35 euroa.

2.4 LIIKETOIMINTASTRATEGIA

(49) Rakenneuudistuksen jälkeisinä vuosina sekä AGVO että EVO ovat kirjanneet tappioita, jotka ovat suurentuneet huolimatta siitä, että AGVO kirjasi pienen voiton tilivuotena 2003–2004. Vuoden 2006 loppuun mennessä AGVO:lle oli kertynyt tappioita lähes 3 000 000 euroa sekä lyhyt- ja pitkäaikaista velkaa yli 4 000 000 euroa; EVO joutui puolestaan vuoden 2006 lopulla siirtämään tappioita seuraaville vuosille yli 3 400 000 euroa, sillä oli lyhyt- ja pitkäaikaista velkaa yli 5 800 000 euroa ja lähes 1 000 000 euroa negatiivista pääomaa.

(50) Kertyneistä tappioista huolimatta AGVO ja EVO ovat ryhtyneet spekulatiivisiin toimiin ja yrittäneet laajentaa toimintojaan. Esimerkiksi vuonna 2006 AGVO hankki 51 prosentin osakkuuden Islantiin sijoittautuneesta yhtiöstä nimeltä HAF Holding BO, ja EVO puolestaan aloitti kuningasrapua koskevan hankkeen (10) vuonna 2006 (Norjaan sijoittautuneen Polardrift-yrityksen kanssa). Myös EVO on lähtenyt mukaan islantilaiseen HAF Holding -yritykseen. EVO teki lisäksi vuonna 2005 erään myyntiedustajan kanssa sopimuksen, jonka nojalla edustajan tehtävänä oli ostaa islantilaisista huutokaupoista laadukasta kalaa myytäväksi uudelleen Oostenden kalahuutokaupassa.

(51) Eri sidosryhmät ovat väittäneet, että EVO:n liiketoimintastrategia perustuu vilpilliseen kilpailuun, koska siinä muun muassa tarjoudutaan vastaamaan kokonaan tai osittain kustannuksista, joita aiheutuu ulkomaisissa satamissa lastatun kalan kuljettamisesta Oostendeen, ja siinä tarjotaan alusten omistajille edullisin ehdoin lainoja, jos he myyvät saaliinsa Oostenden huutokaupassa.

(52) Nämä hankkeet sekä kolmansien kuvailema liiketoimintastrategia näyttävät osoittavan, että EVO ryhtyi kasvattamaan markkinaosuuttaan ja liikevaihtoaan hinnalla millä hyvänsä. AGVO:n ja EVO:n tilinpäätöksistä käy joka tapauksessa ilmi, että EVO on pystynyt säilyttämään asemansa markkinoilla epävarmasta taloudellisesta tilanteestaan huolimatta vain siksi, että kaupunki on tukenut sitä (11).

3. SYYT MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEEN

3.1 AGVO:LLE MYÖNNETYT EDUT

(53) AGVO:lle on myönnetty alkupääomaa 250 miljoonaa Belgian frangia (6 179 338 euroa). Komissio on ottanut huomioon aiempien vuosien suuret tappiot sekä hyvin lyhyen ja puutteellisen liiketoimintasuunnitelman ja todennut muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että yksityinen sijoittaja ei olisi sijoittanut yhtä suurta summaa kalahuutokauppaan ja että kyseinen alkupääoma on sen vuoksi valtiontukea. Komissio on epäillyt tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille, koska tuen myöntämisajankohtana sovellettavissa, valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annetuissa suuntaviivoissa, jäljempänä ’vuoden 1999 suuntaviivat’ (12), asetettuja edellytyksiä ei ilmeisesti ollut täytetty.

(54) Kaupunki on myös luovuttanut rakennuksensa AGVO:n käyttöön vaatimatta siltä mitään korvausta tai asettamatta sille muitakaan vastaavanarvoisia velvoitteita. Komission mukaan yksityinen sijoittaja olisi vaatinut kohtuullisen hinnan tällaisesta luovutuksesta, joten rakennusten luovutus on katsottava valtiontueksi. Tämä tuki näyttää alentaneen AGVO:n tuotantokustannuksia, ja oli siten ilmeisesti toimintatukea. Komissio ei ole löytänyt SEUT-sopimuksen 107 artiklasta tai kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevista suuntaviivoista, jäljempänä ’kalastusalan suuntaviivat’ (13), yhtään määräystä, jonka nojalla se voisi hyväksyä tuen.

(55) Kaupunki on antanut AGVO:lle myös lainatakauksia. Yksityinen toimija olisi vaatinut takausmaksun, mutta kaupunki on myöntänyt takauksen ilmaiseksi. Komissio on sen vuoksi todennut, että kyseiset takaukset on katsottava valtiontueksi. Tämäkin tuki näyttää alentaneen AGVO:n tuotantokustannuksia, ja oli siten ilmeisesti toimintatukea. Komissio ei ole löytänyt SEUT-sopimuksen 107 artiklasta tai kalastusalan suuntaviivoista yhtään määräystä, jonka nojalla se voisi katsoa tuen soveltuvan sisämarkkinoille.

(56) Kaupunki on myös valtuuttanut AGVO:n asettamaan ja perimään yhteisöveroja ja käyttämään niistä saadun tuoton; tällaista etua ei yleensä ole yksityisellä yrityksellä. Komissio on katsonut, että asiassa Altmark annetussa tuomiossa (14) vahvistetut edellytykset eivät täyttyneet ja että yhteisöverojen asettamis- ja perintäoikeudesta johtuvat edut olisi katsottava valtiontueksi. Koska näiden verojen perinnästä ei ole saatu mitään tietoja, komissio on todennut, että sitä on aluksi tarkasteltava toimintatukena ja ettei SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tai kalastusalan suuntaviivoissa ole määräystä, joka tekisi tästä tuesta sisämarkkinoille soveltuvaa.

3.2 EVO:LLE MYÖNNETYT EDUT

(57) Kaupunki ja AGVO ovat antaneet EVO:lle lainatakauksia. Yksityinen toimija olisi vaatinut takauksista maksun, mutta kaupunki ja AGVO ovat myöntäneet ne ilmaiseksi, joten komissio on todennut, että ne on katsottava valtiontueksi. Tämä tuki näyttää alentaneen EVO:n tuotantokustannuksia, ja oli siten ilmeisesti toimintatukea. Komissio ei ole löytänyt SEUT-sopimuksen 107 artiklasta tai kalastusalan suuntaviivoista yhtään määräystä, jonka nojalla se voisi katsoa tuen soveltuvan sisämarkkinoille. Komissio on sen vuoksi epäillyt, voidaanko tämän toimenpiteen katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.

(58) AGVO on antanut 13 600 m2 omistamistaan rakennuksista EVO:n jatkuvaan käyttöön ilmaiseksi. Komissio on katsonut, että yksityinen sijoittaja olisi vaatinut tästä kohtuullisen hinnan ja että tällainen rakennusten ilmainen käyttöönanto oli katsottava valtiontueksi. Tämä tuki näyttää alentaneen EVO:n tuotantokustannuksia, ja oli siten ilmeisesti toimintatukea. Komissio ei ole löytänyt SEUT-sopimuksen 107 artiklasta tai kalastusalan suuntaviivoista yhtään määräystä, jonka nojalla se voisi katsoa tuen soveltuvan sisämarkkinoille. Komissio on sen vuoksi epäillyt, voidaanko tämän toimenpiteen katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.

3.3 PAKHUIZENILLE MYÖNNETYT EDUT

(59) Kaupungin ja PAKHUIZENin välisen pitkäaikaisen vuokrasopimuksen ehdot ovat alentaneet vuosittain PAKHUIZENin liiketoimintakuluja. Komissio on todennut, että tämä etu on katsottava valtiontueksi ja että se ei kuulu yhdenkään kalastusalan suuntaviivoissa mainitun toimenpiteen soveltamisalaan eikä tämänkaltaiseen yritykseen sovellettavien muiden horisontaalisten tai erityisten suuntaviivojen tavoitteisiin. Komission mukaan tämäntyyppinen tuki katsotaan sekä voimassa olevien kalastusalan suuntaviivojen että valtiontukea koskevien horisontaalisten sääntöjen nojalla toimintatueksi, joka ei sovellu sisämarkkinoille. Komissio on sen vuoksi epäillyt, voidaanko tämän toimenpiteen katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.

3.4 KALASTUSYRITYKSILLE MYÖNNETYT EDUT

(60) Komissio on myös todennut, että EVO myönsi etuja Oostenden kalahuutokauppaa käyttäville kalastusyrityksille tarjoamalla palveluita edullisempaan hintaan kuin tavanomainen yksityinen toimija, ja PAKHUIZEN myönsi kyseisille yrityksille etuja vuokraamalla niille rakennuksia edullisempaan hintaan kuin tavanomainen yksityinen toimija.

(61) Komission mukaan nämä edut ovat valtiontukea. Komissio on katsonut kyseiset edut valtiontueksi eikä ole löytänyt SEUT-sopimuksen 107 artiklasta tai kalastusalan suuntaviivoista yhtään määräystä, joka tekisi tästä tuesta sisämarkkinoille soveltuvan, ja on siksi epäillyt, voidaanko kyseisten toimenpiteiden katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.

3.5 PÄÄTELMÄ

(62) Edellä esitettyjen seikkojen ja käytettävissään olevien tietojen perusteella komissio on katsonut, että kaikki 3 jaksossa mainitut toimenpiteet on katsottava valtiontuiksi, ja epäillyt näiden tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille.

4. ASIANOMAISTEN KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET

(63) Kaikki asianomaiset kolmannet, jotka ovat esittäneet huomautuksia muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä, ovat yhtyneet kyseisessä päätöksessä esitettyihin perusteluihin. Lisäksi ne ovat ilmoittaneet kärsineensä vahinkoa (menettäneensä asiakkaita ja tuloja) AGVO:lle, EVO:lle ja PAKHUIZENille myönnetyn sääntöjenvastaisen tuen vuoksi ja kehottaneet komissiota ryhtymään tarvittaviin toimiin tuen kieltämiseksi ja vaatimaan tuen takaisinperintää.

4.1 EAFPA

(64) EAFPA korostaa, että tarkasteltavana olevat tukitoimenpiteet vääristävät markkinoita. Se kehottaa komissiota kieltämään tuen ja vaatimaan sen takaisinperintää

4.2 NOVA

(65) Kantelun tekijä NOVA tukee komission päätöstä aloittaa muodollinen tutkintamenettely. Sen mielestä on tärkeää varmistaa huutokauppamarkkinoiden avoimuus ja taata tasapuoliset toimintaedellytykset. Se kehottaa lisäksi komissiota ryhtymään asianmukaisiin toimiin sisämarkkinoille mahdollisesti soveltumattoman tuen takaisin perimiseksi.

4.3 FLANDERS SHIP REPAIR

(66) Flanders Ship Repair toteaa, että valtiontuen vuoksi laivurit ovat siirtyneet Oostendeen. Tämä on Flanders Ship Repairin mukaan johtanut tulonmenetykseen, koska Oostendeen siirtyneet laivurit eivät ole enää korjauttaneet aluksiaan Zeebruggessa. Flanders Ship Repair vaatii kielteistä päätöstä ja takaisinperintää sekä välitoimia.

4.4 ZVP

(67) Belgian itärannikon kalanostajien ja kalanjalostajien yhdistys ZVP toteaa, että sääntöjenvastaisen valtiontuen ja muiden etujen ansiosta Oostenden kalahuutokauppa on voinut keinotekoisesti houkutella aluksia ulkomailta ja Zeebruggesta. Lisäksi paikalliset poliitikot ja EVO:n hallituksen jäsenet ovat lukuisissa haastatteluissa ja lehdistötiedotteissa epäilleet Zeebruggen kalahuutokaupan ja sen vuoksi myös sitä ympäröivän yrityspuiston tulevaisuutta (korostaen, että Belgiassa on tilaa vain yhdelle kalahuutokaupalle eli Oostenden kalahuutokaupalle). Tämä on aiheuttanut tulonmenetyksiä sekä investointi- ja markkinointitoimenpiteiden vähentymistä, keskeyttämistä tai peruuntumista.

(68) ZVP mainitsee myös, että se on yrittänyt saada paikallisviranomaiset ymmärtämään tämän ongelman, mutta ei ole onnistunut siinä.

(69) Lopuksi ZVP toteaa, että EVO on perustanut – bulvaanin välityksellä ja julkisten varojen avulla – kalan fileointiyrityksen nimeltä Ostend Filleting Factory, joka myös harjoittaa vilpillistä kilpailua.

4.5 GRIMSBY FISH MARKET

(70) Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiva kalahuutokauppa Grimsby Fish Market ilmoittaa, että vuosien 2005–2006 tienoilla EVO alkoi ostaa kalaa suoraan islantilaisilta kalastajilta (korkeilla) määrähinnoilla ja kauppasi kalaa laskuhuudoin Oostenden huutokaupassa usein alempaan hintaan; Grimsby Fish Market päättelee, että tästä aiheutuneet tappiot on maksettu julkisella rahalla. Grimsby Fish Market vaatii, että EVO:n tilinpäätös tarkastetaan, jotta voitaisiin tutkia islantilaisten kalatoimitusten rahoitusmenetelmät ja tappiot, joita EVO:lle on aiheutunut sen käyttämien myyntimenetelmien vuoksi.

4.6 ZV JA EFC

(71) ZV ja EFC kiinnittävät komission huomion mahdollisiin muihin vilpillisiin menettelytapoihin ja valtiontukitoimenpiteisiin, nimittäin siihen, että AGVO/EVO on käyttänyt kaupungin henkilökuntaa ilmaiseksi, sekä siihen, että EVO on myöntänyt Zeebruggen huutokaupan (Zeebrugge Visveiling) hintoihin perustuvia hintatakuita.

(72) Lisäksi ne selittävät, miksi kilpailu on niiden mielestä vääristynyt ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(73) Ne kiinnittävät myös komission huomion AGVO:hon ja EVO:hon (velkojen anteeksiannon muodossa) tehtyyn lisäpääomasijoitukseen.

(74) Lopuksi ne huomauttavat, että Belgian viranomaiset eivät ole keskeyttäneet tukea.

4.7 GARDEC

(75) Gardec on Zeebruggessa sijaitseva laivankorjausyritys. Se antaa tukensa komission päätökselle. Se kertoo lisäksi kärsineensä vahinkoa (liikevaihdon supistuminen) Oostendessa käytetyistä vilpillisistä kaupallisista menettelyistä ja huomauttaa, että vaikeuksissa oleville yrityksille myönnetyt lainat ovat auttaneet niitä säilymään elinkelpoisina Oostendessa, vaikka niillä on ollut maksamattomia velkoja Zeebruggessa.

5. BELGIAN HUOMAUTUKSET TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVASSA PÄÄTÖKSESSÄ ESITETYISTÄ EPÄILYISTÄ

(76) Belgian viranomaiset katsovat muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen, 8 päivänä syyskuuta 2008 esittämissään huomautuksissa, että komission olisi rajoitettava tutkintansa kalahuutokauppaan. Koska AGVO ja PAKHUIZEN eivät kumpikaan toimi kyseisillä markkinoilla, niiden hyväksi toteutettavilla toimenpiteillä ei ole merkitystä tässä menettelyssä. Ne katsovat yleisemmin, että komissio ei ole määritellyt asianmukaisesti tutkinnan laajuutta ja että tuki on vaarassa tulla laskettua kahteen kertaan.

5.1 AGVO:LLE MYÖNNETTY TUKI

(77) Belgian viranomaiset korostavat, että AGVO:lla ei ole liiketoimintaa, joten se ei voi vaikuttaa kilpailuun. AGVO:lle myönnettyä tukea ei sen vuoksi voida katsoa valtiontueksi. Lisäksi ne toteavat, että tutkinnassa voitaisiin ottaa korkeintaan huomioon vain EVO:n hyväksi käytetyt varat (esimerkiksi se osa alkupääomasta, joka on siirretty EVO:lle AGVO:n välityksellä). Ne ilmoittavat, että loput varoista on käytetty yleishyödyllisiin tehtäviin eikä niillä voi olla mitään vaikutusta kalahuutokauppojen alalla käytävään kilpailuun.

(78) Belgian viranomaiset huomauttavat, että vaikka AGVO:lle luvattiin 6 197 338,12 euron alkupääoma, se on tähän mennessä saanut siitä ainoastaan 3 569 667 euroa.

(79) Verojen tai maksujen perintäoikeuden osalta Belgian viranomaiset katsovat, että kyseinen oikeus liittyy AGVO:n yleishyödyllisiin tehtäviin eikä sitä voida pitää valtiontukena; ne korostavat myös, että AGVO:lla ei kuitenkaan ole oikeutta periä maksuja sulkuporttien ja ramppien käytöstä.

(80) Rakennusten osalta ne väittävät, että sillä ei ole merkitystä, omistaako rakennukset kaupunki vai jokin toinen julkinen yhteisö. Ne katsovat, että rakennusten luovutus AGVO:lle on pelkkä rakennusten käyttötarkoitusta koskeva sisäinen toimenpide. Belgian viranomaiset muistuttavat, että AGVO:lla ei ole liiketoimintaa ja että rakennusten luovutusta ei sen vuoksi voida katsoa valtiontueksi. Ne toteavat lisäksi, että rakennusten luovutukseen liittyy niiden korjaus- ja kunnossapitovelvollisuus, joten AGVO ei ole saanut luovutuksesta etua.

(81) Ne katsovat lisäksi, että ilmaisia takauksia ei voida katsoa valtiontueksi, koska takaukset annettiin AGVO:n ottamille lainoille, joilla oli tarkoitus korjata julkisille viranomaisille vuokrattuja rakennuksia. Ne kuitenkin myöntävät, että yksi taatuista lainoista (550 000 euron laina) on käytetty EVO:n hyväksi.

(82) Lopuksi Belgian viranomaiset huomauttavat, että asiassa Altmark annetulla tuomiolla ei ole merkitystä nyt käsiteltävänä olevassa asiassa, koska AGVO:n julkiset tehtävät eivät ole liiketaloudellisia. Ne toteavat lisäksi, että ristikkäistukien vaaraa ei ole, koska AGVO:lla ei ole liiketoimintaa.

5.2 PAKHUIZENILLE MYÖNNETTY TUKI

(83) Belgia tähdentää, että Oostendella on ainoastaan rajoitettu oikeus maa-alueisiin, joten pitkäaikaisella vuokrasopimuksella on vain vähäistä kauppa-arvoa. PAKHUIZEN on lisäksi velvollinen korjaamaan ja kunnostamaan rakennuksia, mikä esitetään erityisen painavana velvoitteena, joka korvaa suurelta osin nimellisen vuokran.

(84) Belgian viranomaiset lisäävät, että PAKHUIZEN toimii ainoastaan kalastusalalla käytettävien rakennusten hallinnan markkinoilla. Viranomaiset katsovat, että sen toimintaa ei rakennuksiin liittyvien peruskorjausvelvoitteiden ja rakennusten vähäisen arvon vuoksi voi juurikaan pitää liiketaloudellisena. Belgian viranomaiset väittävät myös, että koska PAKHUIZENin hallinnoimia rakennuksia voidaan vuokrata ainoastaan kalastusalaan liittyviin toimintoihin, se ei kilpaile kenenkään kanssa.

(85) Lopuksi Belgian viranomaiset huomauttavat, että AGVO on ostanut PAKHUIZENin osakkeet markkinahintaan ja että PAKHUIZEN vuokraa rakennuksia markkinahinnoin (ottaen huomioon, että ne ovat huonossa kunnossa).

5.3 EVO:LLE MYÖNNETTY TUKI

(86) Belgian viranomaisten mukaan se, että rakennukset on annettu maksutta EVO:n käyttöön, kompensoituu EVO:n velvollisuudella maksaa peruskorjauskustannukset, jotka tavallisesti lankeavat rakennusten omistajan maksettaviksi.

(87) Ne väittävät lisäksi, että EVO:lle myönnettyjä ilmaisia lainatakauksia on tarkasteltava huutokaupan yksityistämis- ja rakenneuudistussuunnitelman yhteydessä. Ne katsovat, että kaupunki toimi kalahuutokaupan rakenneuudistuksen yhteydessä yksityisen sijoittajan tavoin, koska kalahuutokaupan pääomapohjan vahvistaminen oli yhtäältä taloudellisesti kannattavampaa kuin huutokaupan sulkeminen ja koska yksityistämisen ansiosta kaupungille tarjoutui toisaalta mahdollisuus saada investointinsa takaisin sen vuokran ansiosta, jota se perii huutokaupan yksityiseltä omistajalta. Ne korostavat myös, että kalahuutokaupan yksityistämistä suunniteltiin jo vuonna 2002 ja että yksityistäminen oli mahdollista vasta rakenneuudistuksen jälkeen.

(88) Etenkin ilmaisen takauksen osalta ne huomauttavat, että lainoilla täydennettiin kalahuutokaupan rahoitusta, joka perustui pääasiallisesti kaupungin tekemään pääomasijoitukseen (joka kohdistui AGVO:hon ja AGVO:n kautta EVO:hon). Belgian viranomaiset huomauttavat, että antamalla takauksen kaupunki on huomattavasti supistanut rakenneuudistuksesta aiheutuneita kustannuksia. Ne toteavat lisäksi, että lainaa ei olisi myönnetty ilman kaupungin takausta, ja huomauttavat, että emoyrityksen tarjoutuminen takaamaan tytäryritystensä lainoja on tavanomainen käytäntö liike-elämässä.

5.4 KALASTUSYRITYKSILLE/ALUSTEN OMISTAJILLE MYÖNNETTY TUKI

(89) Belgian viranomaiset huomauttavat, että komissio on laskenut saman tuen kaksi kertaa: tukea on myönnetty joko EVO:lle tai kalastajille mutta ei molemmille. Ne katsovat, että vaikka kyseiset toimenpiteet olisivatkin valtiontukea, ne ovat sitä EVO:n ja PAKHUIZENin tasolla ja vääristävät kilpailua kyseisellä tasolla eivätkä alusten omistajien ja kalastusyritysten tasolla. Ne lisäävät, että joka tapauksessa EVO ja PAKHUIZEN eivät tarjoa palveluitaan markkinahintoja halvemmalla. Ne selventävät erityisesti EVO:n osalta, että EVO tarjoaa palveluja, joita tarjotaan myös muualla. Ne huomauttavat myös, että EVO ei tarjoa varastointitiloja tai ilmaista sähköä eikä se vastaa satamasta ja rampista. Ne ilmoittavat, että veden hinta sisältyy huutokauppamaksuun ja että EVO ei myönnä markkinahintoja huokeampia lainoja alusten omistajille. Ne vakuuttavat lopuksi, että EVO ei ole käytännössä koskaan soveltanut sopimuslausekkeita, joissa alusten omistajat velvoitetaan myymään saaliinsa EVO:n huutokaupassa.

6. TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN JÄLKEEN KÄYNNISTETTY YKSITYISTÄMISPROSESSI

(90) Belgia on ilmoittanut komissiolle, että Oostenden kalahuutokauppa päätettiin yksityistää 22 päivänä toukokuuta 2008 ja että kaupunki on käynnistänyt julkisen valintamenettelyn löytääkseen kumppanin EVO:n toiminnan harjoittamiseen.

(91) Belgia toteaa huomautuksissaan, että yksityistäminen tapahtuu perustamalla uusi yksikkö, joka vastaa kalahuutokauppatoiminnan harjoittamisesta. Kalahuutokaupan rakennukset puolestaan palautetaan kaupungille, ja uuden yksikön on tehtävä vuokrasopimus kaupungin kanssa. Uuden yksikön ei tarvitse ottaa vastuulleen kalahuutokaupan muuta omaisuutta (työntekijöitä, kalalaatikoita, sopimuksia, alusten omistajille myönnettyjä lainoja jne.).

(92) Koska myynti- ja vuokrasopimus neuvotellaan markkinahinnoin, uudelle yksikölle ei siirry tukea, eikä siltä voida myöskään periä sitä takaisin.

(93) Belgia informoi komissiota 16 päivänä marraskuuta 2009 päivätyssä kirjeessään yksityistämisprosessin etenemisestä.

(94) Se ilmoittaa kirjeessä, että ensivaiheessa AGVO:lle kuuluvien rakennusten omistusoikeus siirrettiin maksutta takaisin kaupungille 4 päivänä syyskuuta 2009 ja että myös rakennuksiin liittyvät oikeudet ja velvollisuudet (vuokrasopimukset) on siirretty kaupungille. Kaupunki on myös ottanut vastuulleen erinäisiä lainoja AGVO:lta ja PAKHUIZENilta. Seuraavaksi rakennusten omistusoikeus siirrettiin Flanderin alueelle, joka maksoi kaupungille korvauksen; se muodostui useista osista: Flanderin alue maksoi 3 500 000 euroa kaupungille, ja kaupunki sai oikeuden periä 1 päivään tammikuuta, ja joissakin tapauksissa 30 päivään kesäkuuta 2010 vuokraa rakennuksia vuokraavilta julkisilta ja puolijulkisilta organisaatioilta. Lopuksi Flanderin alue otti vastuulleen kaupungin erilaisia velkoja ja/tai lainoja.

(95) Belgia katsoo, että rakennusten omistusoikeuden siirtäminen takaisin kaupungille saattaa valtiontukiasian päätökseen.

(96) Belgia on lisäksi todennut, että PAKHUIZEN on päättänyt irtisanoa kaupungin kanssa vuonna 1989 tehdyn pitkäaikaisen vuokrasopimuksen. Belgia otaksuu, että PAKHUIZEN asetetaan piakkoin selvitystilaan, joten valtiontukimenettely on niiden mielestä aiheeton.

(97) EVO:n osalta Belgia on selittänyt, että valintaperusteet täyttävän ehdokkaan tarjoamat ehdot eivät tyydyttäneet kaupunkia. EVO jatkaa toimintaansa, kunnes löytyy sopiva ehdokas, jolle EVO:n omaisuus siirretään.

(98) Belgia on myös todennut, että AGVO jatkaa toimintaansa, kunnes kaikki jäljellä olevat velat/sitoumukset on hoidettu.

(99) Belgia pyytää komissiota lykkäämään päätöstään yksityistämisprosessin päättymiseen saakka.

7. BELGIAN KOMMENTIT KOLMANSIEN HUOMAUTUKSISTA

(100) Belgia toteaa Islantia koskevan asian osalta, että EVO ei koskaan ostanut kalaa suoraan islantilaisilta alusten omistajilta tai kalastajilta vaan ainoastaan islantilaisista kalahuutokaupoista myyntiedustajan välityksellä.

(101) Lisäksi Belgia toteaa pian käyneen ilmi, että islantilaisen kalan jälleenmyynti ei ollut kannattavaa. Osto- ja jälleenmyyntitoimet päätettiinkin lopettaa noin vuoden kuluttua, 17 päivänä maaliskuuta 2006. Belgia on toimittanut jäljennöksen mainitusta päätöksestä.

(102) Belgian mukaan syy siihen, että kalaa ostettiin kalliilla hinnalla islantilaisista kalahuutokaupoista ja jälleenmyytiin sitten Oostendessa halvemmalla hinnalla, ei ollut strategia, jonka tavoitteena olisi ollut houkutella islantilaisia myymään kalaa Oostendeen. Syynä oli se, että myyntiedustajan EVO:ta varten Islannista ostama laadukkaampi kala ei koskaan päätynyt EVO:hon, vaan yksityinen fileointiyritys Luna Fish osti sen suoraan; heikompilaatuinen islantilainen kala sitä vastoin päätyi EVO:hon, jossa sitä ei sitten voitu myydä heikomman laatunsa vuoksi kannattavaan hintaan. Belgia katsoo, että EVO oli sen vuoksi pikemminkin tällaisten menettelyjen uhri. AGVO:n/EVO:n toimitusjohtaja ja kaupallinen johtaja erotettiin ongelman havaitsemisen jälkeen.

(103) Väitteeseen siitä, että virkamiehiä asetettiin hoitamaan ilmaiseksi hallinto-, kirjanpito- ja huoltotehtäviä, Belgia vastaa, että ZV:n väittämät perustuvat pelkkiin epäilyihin ja että EVO:lla on omia työntekijöitä kyseisten tehtävien suorittamiseen ja että eräät EVO:n työntekijöistä hoitavat lisäksi toisinaan yleishyödyllisiä tehtäviä (kalahuutokauppaan johtavan tien kunnossapito).

(104) Belgia toteaa myös, että ZV:n väite, jonka mukaan EVO takaisi vähimmäishinnan Zeebruggen kalahuutokaupan hintojen perusteella, on perusteeton. Belgia katsoo lisäksi, että kalastusyritykset ovat ehkä esittäneet tämän väitteen ZV:n kanssa käymiensä neuvottelujen yhteydessä osana strategiaa, jonka tavoitteena on saada ZV:ltä paremmat kauppaehdot.

(105) Ostend Filleting Factorya (OFF) koskevan asian osalta Belgia korostaa, että kolmansien osapuolten toimittamista asiakirjoista käy ainoastaan ilmi, että OFF:n perustivat yksityiset toimijat mutta ei se, millä tavalla OFF olisi harjoittanut vilpillistä kilpailua. Belgia ilmoittaa, että PAKHUIZEN hankki 60 prosenttia OFF:n osakkeista vasta maaliskuussa 2006. OFF:n nimi muutettiin tuolloin muotoon “Ostend Premium Fish bvba”, ja yritys asetettiin lopulta selvitystilaan 14 päivänä tammikuuta 2008.

(106) Niiden väitteiden osalta, joiden mukaan Gardec ja Flanders Ship Repair olisivat kärsineet valtiontuen vuoksi tappioita, Belgia katsoo, että vaikka valtiontuki olisikin houkutellut aluksia menemään Zeebruggen sijaan Oostendeen, syy-yhteyttä tappioihin ei ole osoitettu. Belgia toteaa, että alusten omistajat eivät aina korjauta aluksiaan kotisatamassaan vaan käyttävät mieluummin halvempia korjauspalveluja Itä-Euroopassa (Puolassa). Belgia huomauttaa, että laivankorjausyritysten toiminnan voidaan todeta selvästi supistuneen Oostendessa.

8. TIETOJEN ANTAMISTA KOSKEVA VÄLIPÄÄTÖS

(107) Komissio pyysi 13 päivänä maaliskuuta ja 26 päivänä kesäkuuta 2006 päivätyillä kirjeillä Belgian viranomaisilta tietoja Oostenden kalahuutokaupan oikeudellisesta asemasta ja valtion osallisuudesta; se pyysi myös yksityiskohtaisia tietoja valtion ja kalahuutokaupan välisistä rahavirroista.

(108) Belgian viranomaiset korostivat 19 päivänä lokakuuta 2006 päivätyssä kirjeessään, että AGVO:lle oli liiketoiminnan (kalahuutokaupan pidon) lisäksi uskottu yleishyödyllisiä tehtäviä. Tältä osin toimitettiin kuitenkin hyvin vähän tietoja, eikä niihin sisältynyt seikkoja, joiden perusteella komissio olisi voinut arvioida, voidaanko kaupungin AGVO:lle myöntämiä etuja pitää korvauksena yleishyödyllisistä (taloudellisista) tehtävistä, oliko korvaus mahdollisesti liian suuri ja oliko olemassa ristikkäistukien vaara.

(109) Tämän vuoksi komissio pyysi asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti 11 päivänä heinäkuuta 2007 päivätyllä kirjeellä Belgian viranomaisia toimittamaan yksityiskohtaiset tiedot AGVO:lle osoitetuista yleishyödyllisistä tehtävistä. Se tiedusteli erityisesti, voidaanko kyseiset tehtävät katsoa EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan määräysten soveltamisesta tietyille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille korvauksena julkisista palveluista myönnettävään valtiontukeen 28 päivänä marraskuuta 2005 tehdyssä komission päätöksessä 2005/842/EY (15) tarkoitetuiksi julkisen palvelun tehtäviksi; se tiedusteli myös, millä perusteilla näin voidaan tehdä.

(110) Belgian viranomaiset totesivat 27 päivänä marraskuuta 2007 päivätyssä kirjeessään ainoastaan, että yksikään AGVO:lle osoitetuista tehtävistä ei ole taloudellinen eikä päätös 2005/842/EY ole merkityksellinen. Niiden mukaan AGVO ei saa korvausta yhdestäkään suorittamastaan yleishyödyllisestä tehtävästä.

(111) Komissio katsoi muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta 2 päivänä heinäkuuta 2008 tekemässään päätöksessä, että AGVO, EVO ja PAKHUIZEN muodostivat yritysryhmän, joka toimii kalahuutokauppojen ja niihin liittyvien palvelujen markkinoilla, ja että ne saivat kaupungilta erilaisia etuja, jotka vääristivät kilpailua markkinoilla. Yleishyödyllisistä tehtävistä maksettavien korvausten osalta komissio huomautti, että asiakirjoista ei ilmennyt mitään sellaista, joka osoittaisi, että edellytykset, jotka yhteisöjen tuomioistuin asetti asiassa Altmark annetussa tuomiossa, täyttyivät. Koska tältä osin ei ollut tietoja, komissio ei myöskään kyennyt ratkaisemaan, voidaanko erityisesti oikeus asettaa ja periä veroja katsoa korvaukseksi yleishyödyllisistä palveluista; komissio epäili sen vuoksi tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille. Komissio kehotti tämän vuoksi muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksensä johdanto-osan 121 kappaleessa Belgian viranomaisia toimittamaan kaikki tiedot, joista voisi olla hyötyä tarkasteltavana olevien toimenpiteiden arvioinnissa.

(112) Belgian viranomaiset eivät toimittaneet 8 päivänä syyskuuta 2008 vastaanotetuissa huomautuksissaan tai 9 päivänä lokakuuta 2008 pidetyn seurantakokouksen aikana lisäseikkoja, joiden perusteella komissio voisi tutkia, voidaanko AGVO:lle myönnetyt edut katsoa korvaukseksi yleishyödyllisistä (taloudellisista) tehtävistä. Sen sijaan Belgian viranomaiset toistivat, että Altmark-tuomion edellytykset eivät olleet merkityksellisiä, koska AGVO:lla oli ainoastaan yleishyödyllisiä tehtäviä.

(113) Tämä vastaus oli kuitenkin epätyydyttävä, koska AGVO:lla oli myös taloudellista toimintaa.

(114) Tämän vuoksi komissio pyysi asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan nojalla 8 päivänä syyskuuta 2009 tekemällään tietojen antamista koskevalla välipäätöksellä kaikki tiedot, jotka voivat olla tältä osin hyödyllisiä, ja erityisesti seuraavat: — luettelo AGVO:lle uskoituista erilaisista toiminnoista eriteltyinä taloudellisiin toimintoihin, yleishyödyllisiin ei-taloudellisiin tehtäviin ja yleishyödyllisiin taloudellisiin tehtäviin; — parametrit, joita käytetään yhtäältä yleishyödyllisistä ei-taloudellisista tehtävistä ja toisaalta yleishyödyllisistä taloudellisista tehtävistä maksettavan korvauksen laskemisessa, valvonnassa ja tarkistamisessa; — järjestelyt liian suurten korvausten välttämiseksi ja palauttamiseksi; — taloudellisen julkisen palvelun velvoitteeseen, ei-taloudellisen julkisen palvelun velvoitteeseen ja muiden palvelujen suorittamiseen liittyvät kustannukset ja tulot; — sisäisen kirjanpidon otteet, joista käy ilmi erikseen yleishyödyllisiin taloudellisiin palveluihin, yleishyödyllisiin ei-taloudellisiin palveluihin ja muihin palveluihin liittyvät kustannukset ja tulot, sekä niiden kohdentamisessa käytetyt parametrit; — mahdolliset asiakirjat, jotka osoittavat, että AGVO täyttää Altmark-tuomion neljännen edellytyksen eli että tarvittavan korvauksen taso on määritetty tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja riittävät resurssit omaavalle samalla alalla toimivalle yritykselle aiheutuisi, kun otetaan huomioon velvoitteiden täyttämisestä syntyvät tulot ja kohtuullinen voitto.

(115) Belgian viranomaiset ilmoittivat 16 päivänä marraskuuta 2009 päivätyssä kirjeessään toistamiseen, että AGVO vastaa seuraavista yleishyödyllisistä tehtävistä: kalasataman hallinta, rakennusten peruskorjaus ja vuokraus julkisille ja puolijulkisille organisaatioille sekä julkisen alueen hoito ja kunnossapito (kalahuutokauppaan johtavan tien kunnossapito mukaan luettuna). Ne väittävät, että kyseiset tehtävät ovat yleishyödyllisiä, koska niitä ei suoriteta tiettyjen edunsaajien hyväksi. Ne eivät tee eroa yleishyödyllisten ei-taloudellisten tehtävien ja yleishyödyllisten taloudellisten palvelujen välillä vaan myöntävät, että jotkin tai kaikki julkiset tehtävät saattavat olla luonteeltaan taloudellisia.

(116) Belgian viranomaiset myöntävät, että AGVO harjoittaa tytäryrityksensä EVO:n välityksellä liiketoimintaa eli pitää kalahuutokauppaa, mikä ei ole yleishyödyllistä toimintaa.

(117) Belgian viranomaiset toteavat, että AGVO ei tosiasiallisesti saa korvausta yleishyödyllisistä tehtävistään. Ne rahoitetaan AGVO:n talousarviosta. Korvauksen laskentamenetelmää ei siis ole. Belgian viranomaiset toteavat lisäksi, että AGVO:n ja EVO:n tilinpäätösten perusteella ei voida tehdä eroa yleishyödyllisiin tehtäviin ja liiketaloudellisiin tehtäviin liittyvien kustannusten ja tulojen välillä.

9. TUTKIMUKSEN SOVELTAMISALA

(118) Kuten tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksen useammasta johdanto-osan kappaleesta (esimerkiksi johdanto-osan 85 kappaleesta) käy ilmi, tutkinta ulottuu laajemmalle kuin kalahuutokauppojen markkinoille ja koskee myös kalahuutokauppaan liittyviä toimintoja (kalahuutokaupan lähistöllä olevien rakennusten vuokraamista, kalasataman hallintaa jne.). Sen vuoksi menettelyn yhteydessä tutkitaan myös ne AGVO:lle tai PAKHUIZENille myönnetyt edut, jotka eivät liity suoranaisesti kalahuutokaupan toimintaan.

(119) Komissio on myös tutkinut edut, jotka kaupunki on myöntänyt EVO:lle joko suoraan tai AGVO:n välityksellä. Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä EVO:n alkupääomaa ja myöhempiä pääomankorotuksia ei ollut tutkittu AGVO:lle myönnetyistä pääomanlisäyksistä erillisinä toimenpiteinä. Ne otettiin huomioon ainoastaan yhtenä AGVO:n kaupungilta saamien pääomanlisäysten käyttötarkoituksena. Belgian viranomaiset väittivät kuitenkin huomautuksissaan, että komissio ei ole tehnyt riittävän selkeää eroa AGVO:n, PAKHUIZENin ja EVO:n toimintojen ja tehtävien välillä ja että AGVO:n ja EVO:n tehtävänjaon vuoksi AGVO:lle myönnetyt edut ovat tässä tutkinnassa merkityksellisiä vain, jos ne on siirretty EVO:lle. Tutkinnan selkeyttämiseksi ja Belgian viranomaisia huolestuttavien ongelmien ratkaisemiseksi EVO:lle myönnettyä osuutta AGVO:n alkupääomasta ja myöhemmistä pääomankorotuksista tarkastellaan sen vuoksi erikseen 10.1.2.2.3 kohdassa. Kysymystä tuen todellisesta saajasta tarkastellaan johdanto-osan 319 kappaleessa.

10. ARVIOINTI

10.1 VALTIONTUEN OLEMASSAOLO

(120) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa: Jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

10.1.1 YRITYKSET

(121) Kuten edellä todettiin, tutkinta koskee tukea, jota on mahdollisesti myönnetty AGVO:lle, EVO:lle ja PAKHUIZENille sekä kalastusyrityksille, jotka käyttävät Oostenden kalahuutokauppaa sekä EVO:n ja PAKHUIZENin palveluja. Ne kaikki on katsottava SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitetuiksi yrityksiksi. Belgian viranomaiset kiistävät tämän tosiasiallisesti ainoastaan yhden yhteisön eli AGVO:n osalta, sillä niiden mukaan sen vastuulla on ainoastaan yleishyödyllisiä tehtäviä.

(122) Belgian viranomaisten mukaan AGVO hoitaa “yleishyödyllisiä tehtäviä” (taken van openbaar belang). AGVO:lla on kuitenkin ilmeisesti myös taloudellista toimintaa, joten se on katsottava SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi yritykseksi (16) syistä, jotka esitetään yksityiskohtaisesti johdanto-osan 123–129 kappaleessa.

(123) AGVO tarjoaa rakennuksia julkisten ja puolijulkisten laitosten sekä yritysten vuokrattaviksi. Se siis tarjoaa suoraan (vuokraus)palveluja markkinoilla.

(124) AGVO:n vastuulla on myös kalasataman toiminnan harjoittaminen ja kalasataman hallinta. Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ja yhteisöjen tuomioistuin ovat vahvistaneet asiassa Aéroports de Paris antamissaan tuomioissa (17), infrastruktuurin hallinta voi olla taloudellista toimintaa. Tämä on vahvistettu satamainfrastruktuurin osalta muun muassa Flanderin satamia ja Rotterdamin sataman kehittämistä koskevissa asioissa (18). Komissio huomauttaa, että AGVO tarjoaa maksua vastaan palveluja, tavaroita ja infrastruktuureja. Yhtiöjärjestyksensäkin mukaan AGVO:lla on oikeus asettaa ja periä maksuja korvaukseksi palveluistaan.

(125) AGVO tarjoaa myös välillisesti, tytäryritystensä EVO:n ja PAKHUIZENin välityksellä tavaroita ja palveluja markkinoilla.

(126) AGVO:lla on määräysvaltaan oikeuttava osakkuus EVO:ssa ja PAKHUIZENissa, ja se todella käyttää tätä määräysvaltaa osallistumalla suoraan tai välillisesti niiden johtamiseen: — Lähes kaikki AGVO:n hallituksen jäsenet ovat myös EVO:n ja PAKHUIZENin hallitusten jäseniä. Vuosina 2005–2007 AGVO ja EVO olivat jäseninä PAKHUIZENin hallituksessa. — Yhtiöjärjestyksensä mukaan AGVO:n vastuulla ovat Oostenden kalahuutokaupan ja kalalaiturin sekä niiden lisärakennusten hallinta, kehittäminen ja hyödyntäminen sekä niihin suoraan tai välillisesti liittyvien toimintojen kehittäminen. Toisin sanoen AGVO on yhtiöjärjestyksensä nojalla velvollinen osallistumaan kalahuutokaupan hoitamiseen.

(127) AGVO:n, EVO:n ja PAKHUIZENin välillä on muita yhteyksiä, jotka osaltaan osoittavat, että AGVO:n ja sen tytäryritysten välillä on elimellisiä ja toiminnallisia yhteyksiä: AGVO on taannut EVO:lle myönnettyjä lainoja, AGVO antaa rakennuksia EVO:n ja PAKHUIZENin käyttöön, ja AGVO:n tilinpäätös osoittaa, että AGVO on myöntänyt säännöllisesti lainoja EVO:lle ja PAKHUIZENille.

(128) Kaikkien näiden osatekijöiden ansiosta AGVO voi suorittaa EVO:n ja PAKHUIZENin valvontaan liittyviä tehtäviä mutta myös niiden johtamiseen ja taloudelliseen tukemiseen liittyviä tehtäviä. AGVO on siis katsottava kilpailuoikeudessa tarkoitetuksi yritykseksi varsinkin, kun sillä on osakkuuksia EVO:ssa ja PAKHUIZENissa. (19)

(129) Komissio huomauttaa Belgian viranomaisten myöntäneen, että EVO ja PAKHUIZEN ovat AGVO:n toiminnallisia yksikköjä, että AGVO on harjoittanut EVO:n välityksellä liiketoimintaa ja että AGVO:n hyväksi toteutetut toimenpiteet saattavat vaikuttaa markkinoihin EVO:n välityksellä. Ne kohtelevat huomautuksissaan ja vastauksissaan AGVO:ta, PAKHUIZENia ja EVO:ta yleensä yhtenä ainoana yrityksenä ja ovat myös selvästi vaatineet, että AGVO:ta ja EVO:ta pitäisi tarkastella yhtenä yksikkönä.

(130) Lopuksi on todettava, että AGVO:lla ei ole erillistä kirjanpitoa taloudellisia ja ei-taloudellisia tehtäviä varten, joten ristikkäistukien mahdollisuutta ei voida sulkea pois.

10.1.2 ASIANOMAISILLE YRITYKSILLE MYÖNNETYT EDUT

10.1.2.1 AGVO:n saamat edut

10.1.2.1.1 Alkupääoma

(131) Julkiset investoinnit katsotaan valtiontueksi, mikäli on ilmeistä, että julkinen viranomainen, joka pääomittaa tiettyä yritystä, ei rajoitu tarjoamaan sille osakepääomaa tavanomaisin markkinaehdoin. Tällainen tapaus on kyseessä, kun pääomasijoituksesta ei voida odottaa kohtuullisen ajan kuluttua tavanomaista tuottoa (osinkoina tai pääomavoittoina) yrityksen taloudellisen tilan ja erityisesti sen velkarakenteen ja velan määrän vuoksi. Sen vuoksi on arvioitava, olisiko kooltaan julkista sektoria hoitaviin organisaatioihin rinnastettavissa oleva yksityinen sijoittaja saattanut tehdä samanlaisissa olosuhteissa yhtä suuria pääomasijoituksia mainitun yrityksen rakenneuudistuksen yhteydessä vai olisiko se päättänyt purkaa yrityksen, kun otetaan huomioon muun muassa kyseisten sijoitusten tekohetkellä käytettävissä olevat tiedot ja ennakoitavissa oleva kehityssuuntaus (20).

(132) Belgian viranomaiset arvioivat, että kaupungin päätös myöntää AGVO:lle alkupääomaa 250 miljoonaa Belgian frangia (6 179 338 euroa) oli taloudellisesti järkevä valinta. Päätös huutokaupan rakenneuudistuksesta perustui rahoitus- ja liiketoimintasuunnitelmiin, joista kävi ilmi, että tietynsuuruisella sijoituksella huutokaupasta voisi tulla jälleen kannattava kahdeksan vuoden jälkeen, jos se pääsisi eroon aiemmista tappioistaan. Belgian viranomaiset väittävät, että yksityinen sijoittaja olisi samassa tilanteessa tehnyt samanlaisen päätöksen.

(133) Komissio ei voi käytettävissään olevien tietojen perusteella yhtyä tähän mielipiteeseen.

(134) Kuten edellä todettiin, Oostenden kalahuutokaupan toiminta oli tehotonta ja sen markkinaosuus oli rakenneuudistusta edeltävinä vuosina supistunut jatkuvasti. Komissio katsoo, että tavanomainen yksityinen toimija ei olisi samassa tilanteessa päättänyt tarjota yli 6 miljoonan euron alkupääomaa tukeutuen päätöksessään yhteen ainoaan rahoitussuunnitelmaan, joka sisältää “myönteisen olettamuksen” mukaan laaditun talousennusteen kaudelle 2002–2010, ja vain kaksisivuiseen liiketoimintasuunnitelmaan.

(135) Näin on sitäkin suuremmalla syyllä, koska – kuten johdanto-osan 259 kappaleessa yksityiskohtaisesti selvitetään – AGVO:ta, joka on Oostenden kalahuutokaupan jatke, voitiin alkupääoman myöntämishetkellä pitää vaikeuksissa olevana yrityksenä. Tavanomainen yksityinen toimija olisi vaikeuksissa olevan yrityksen tapauksessa halunnut saada luotettavat vakuutukset sen tulevaisuudennäkymistä eikä olisi tyytynyt niihin asiakirjoihin, joiden perusteella kaupunki teki päätöksensä.

(136) Komissio korostaa yhtäältä sijoituksen suuruutta ja toisaalta Oostenden kalahuutokaupan pitkään jatkunutta tappiollista tilannetta (21). Etenkin näiden seikkojen perusteella ja sen vuoksi, että yritys toimi voimakkaasti kilpailluilla mutta supistuvilla markkinoilla, tavanomainen yksityinen toimija olisi perustanut päätöksensä paljon perusteellisempaan rahoitus- ja liiketoimintasuunnitelmaan, joka sisältää erilaisia olettamuksia ja ennusteita; se ei olisi tyytynyt rahoitussuunnitelmaan, joka perustuu ainoastaan yhteen ja kaiken lisäksi myönteiseksi katsottuun olettamukseen.

(137) Tavanomaisen yksityisen toimijan voitaisiin myös olettaa tilaavan varsinkin toimialalla tuolloin vapaana olevasta markkinatilasta tutkimuksen, joka perustuu maahan tuotujen saaliiden senhetkisiin arvoihin ja paikalliseen kysyntään, ja vaativan suunnitelmaa, jossa selvitetään, miten toiminnan rakenne oli määrä uudistaa, millaisin toimenpitein aiempien vuosien suurten tappioiden toistuminen aiottiin välttää ja miten tuottavuutta aiottiin lisätä (uudet investoinnit, uusi markkinointistrategia jne.).

(138) Liiketoimintasuunnitelmassa ei kuitenkaan ole mitään tällaisia tietoja.

(139) Se perustuu lisäksi useisiin oletuksiin ja seikkoihin, joita pidetään itsestään selvinä mutta joita ei selvitetä tai perustella ja jotka vaikuttavat joissain tapauksissa erittäin hypoteettisilta tai epätodennäköisiltä. On esimerkiksi vaikeaa hyväksyä oletusta siitä, että huutokauppatoimintojen liikevaihto kasvaa 10 prosenttia viiden seuraavan vuoden aikana, vaikka maihin tuodut saaliit ja liikevaihto olivat rakenneuudistusta edeltävänä aikana supistuneet tasaiseen tahtiin, kilpailu markkinoilla koventunut ja kalakiintiöt pienenemässä. Liiketoimintasuunnitelmassa ei ole myöskään mitään selvityksiä sosiaaliturvamaksuista tai ulkoistamiskustannuksista eikä vesi- ja energiakustannuksista. Näiden kustannusten esitetään lisäksi pysyvän täysin muuttumattomina AGVO:n perustamista seuraavan yhdeksän vuoden aikana. Tämä on tuskin kuitenkaan mahdollista, varsinkin kun liikevaihdon odotetaan samana ajanjaksona kaksinkertaistuvan.

(140) Rahoitussuunnitelma ja liiketoimintasuunnitelma vaikuttavat siis erittäin suppeilta ja puutteellisilta, eivätkä ne ole myöskään uskottavia. Tavanomainen yksityinen sijoittaja ei olisi luottanut niihin sijoittaakseen 250 miljoonaa Belgian frangia tappiolliseen yritykseen, joka toimii supistuvilla markkinoilla (22).

(141) Komissio huomauttaa, että vaikka voitaisiinkin myöntää, että rahoitus- ja liiketoimintasuunnitelmat olivat täydelliset ja luotettavat – mitä ne eivät ole – yksityinen sijoittaja ei silti olisi sijoittanut vastaavaa summaa kuin kaupunki. Rahoitussuunnitelman ja liiketoimintasuunnitelman perusteella vaikuttaa siltä, että myös pienempi pääomamäärä olisi riittänyt. Koska pääoman tuotto oli alhainen, tavanomainen yksityinen toimija ei olisi sijoittanut niin suurta summaa, kun se ei kerran ollut tarpeen.

(142) Belgian viranomaiset katsovat, että päätös jatkaa kalahuutokauppatoimintaa oli järkevämpi kuin huutokaupan sulkeminen.

(143) Belgian viranomaiset eivät kuitenkaan anna mitään tietoa kustannuksista, joita olisi aiheutunut kyseisten toimintojen lopettamisesta, eivätkä tosiasiassa selvitä, miksi toiminnan lopettaminen ei ollut järkevä ratkaisu.

(144) Belgian viranomaiset yrittävät lisäksi perustella AGVO:n pääomittamisesta 250 miljoonalla Belgian frangilla vuonna 2001 tehdyn päätöksen järkevyyttä kalahuutokaupan yksityistämispäätöksellä. Ne toteavat, että nykyinen yksityistäminen oli osa vuonna 2001 päätettyä rakenneuudistussuunnitelmaa ja että kalahuutokauppaa ei voitu yksityistää ilman rakenneuudistusta.

(145) Komissio muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön ja vakiintuneiden menettelytapojen mukaan sen tutkimiseksi, onko valtion toiminta vastannut markkinataloudessa järkevästi toimivan sijoittajan toimintaa, valtion toiminnan taloudellista järkevyyttä on arvioitava ottaen huomioon rahoitustukien myöntämishetkellä vallinneet olosuhteet. Sen vuoksi on syytä jättää tekemättä arviointeja, jotka perustuvat myöhemmin vallinneeseen tilanteeseen (23).

(146) Belgian viranomaiset väittävät, että nykyinen yksityistämisprosessi on osa vuonna 2001 tehtyä rakenneuudistuspäätöstä ja että kalahuutokaupan rakenneuudistusta koskevan päätöksen järkevyyttä on arvioitava yksityistämismenettelyn kannalta. Belgian viranomaisten toimittamat erilaiset asiakirjat eivät kuitenkaan tue tätä väitettä. Varsinkaan kalahuutokaupan yksityistämisaikomusta ei mainita kalahuutokaupan rakenneuudistusta koskevassa päätöksessä eikä myöskään liiketoimintasuunnitelmassa tai rahoitussuunnitelmassa. Mikään kyseisiin asiakirjoihin sisältyvä seikka ei osoita, että vaikuttimena tai perusteena päätökselle 6 200 000 euron sijoittamisesta kalahuutokauppaan olisi ollut (muun muassa) se, että sijoitus mahdollistaisi kalahuutokaupan yksityistämisen tietyn ajan kuluttua. Belgian viranomaisten väite sopii myös huonosti yhteen AGVO:n yhtiöjärjestyksen kanssa; siitä käy nimittäin ilmi, että AGVO on perustettu määräämättömäksi ajaksi, että kaupungin aikomuksena on hallita AGVO:ta ja että AGVO:n tytäryritysten tai yritysten, joissa AGVO:lla on osakkuuksia, on oltava AGVO:n (ja siten kaupungin) valvonnassa.

(147) Voisi myös odottaa, että yksityistämispäätöstä harkittaisiin heti, kun kalahuutokauppa on jälleen kannattava; näin kalahuutokaupasta saataisiin parempi hinta, joka todella mahdollistaisi sen, että ainakin 250 miljoonan Belgian frangin lisäsijoitus saataisiin takaisin. Yksityistämistä ei kuitenkaan mainita rahoitussuunnitelmassa eikä liiketoimintasuunnitelmassa, eikä yksityistämispäätöstä edes tehty ajankohtana, jolloin kalahuutokauppa oli kannattava. Päätös tehtiin päinvastoin vasta sen jälkeen, kun sekä AGVO:lla että EVO:lla oli ollut kaksi erittäin tappiollista vuotta ja kun komissio oli aloittanut tutkintansa. Yksityistämistavoite ei siis näytä olevan osa kaupungin vuonna 2001 tekemää rakenneuudistuspäätöstä.

(148) Belgian viranomaiset ovat lisäksi ilmoittaneet, että tuleva yksityinen kumppani hyödyntää EVO:n liikearvoa ja voi valita, mitkä omaisuuserät se haluaa ottaa haltuunsa (työntekijät, koneet, kalalaatikot jne.). Sen ei tarvitse ottaa vastuulleen EVO:n velkoja. Tällaisessa tilanteessa on vaikea ymmärtää, miksi samanlaista menettelytapaa ei noudatettu vuosina 2001–2002 (ja jätetty 250 miljoonan Belgian frangin lisäsijoitus tekemättä).

(149) Jos lisäksi kaikki tämä oli osa vuonna 2002 laadittua kalahuutokaupan rakenneuudistussuunnitelmaa, yksikään yksityinen sijoittaja ei olisi suostunut sijoittamaan 250 miljoonaa Belgian frangia kalahuutokauppaan aikomuksenaan myydä se myöhemmin, koska liiketoimintasuunnitelman perusteella ei olisi voitu kohtuullisesti odottaa sijoituksen saamista takaisin joitakin vuosia myöhemmin vain myymällä huutokaupan liikearvon. Yhteisöjen tuomioistuin on tältä osin katsonut, että yksityinen sijoittaja, joka noudattaa kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa, joka perustuu pitkän aikavälin tuotto-odotuksiin, ei voi järkevästi ajatellen toimia siten, että se tekisi yhtämittaisesti vuosien ajan jatkuneiden tappiollisten kausien jälkeen pääomasijoituksen, joka liittyy yrityksen myyntiin, joka vie tältä sijoittajalta kaikki voiton saamisen mahdollisuudet myös pitkällä aikavälillä (24).

(150) Belgian viranomaiset lisäävät, että rakenneuudistuksen jälkeinen yksityistäminen mahdollistaa sijoitusten takaisin saamisen kalahuutokaupparakennuksista perittävän vuokran välityksellä.

(151) Tämäkään väite ei kuitenkaan ole vakuuttava. Rahoitussuunnitelmassa todetaan, että kaupunki menettäisi kahdeksan seuraavan vuoden aikana (aiemmilta vuosilta kertyneiden tappioiden lisäksi) 121 603 000 Belgian frangia ennen kuin se voisi saada takaisin osan vuonna 2001 päätetystä 250 miljoonan Belgian frangin pääomasijoituksesta. Komissio huomauttaa, että kaupunki olisi voinut päättää jo vuonna 2002 vuokrata kalahuutokaupparakennukset kolmannelle. Näin kaupunki olisi ehkä saanut jo vuodesta 2002 alkaen takaisin osan Oostenden kalahuutokauppaan käytetyistä merkittävistä rahamääristä ennen huutokaupan rakenneuudistusta, tai se olisi ainakin voinut poistaa pankkilainojen takaisinmaksun aiheuttaman taloudellisen rasitteen sen sijaan, että se otti hyvin suuren riskin – varsinkin huutokaupan aiempi heikko tulos huomioon ottaen – siitä, että myöhemmin katettavien tappioiden määrää lisääntyy.

(152) Belgian viranomaiset painottavat lisäksi, että päätöstä kalahuutokaupan rakenneuudistuksesta ei tehty kevyin perustein, koska kaupunkia valvova julkinen viranomainen (toezichtautoriteit) hylkäsi aluksi päätöksen kalahuutokaupan liian heikkojen kannattavuusnäkymien vuoksi. Komissiolle toimitetut asiakirjat nimittäin osoittavat, että kalahuutokaupan rakenneuudistusta koskeva päätös hylättiin aluksi siksi, että ensimmäisen rahoitussuunnitelman perusteella tappioita odotettiin kertyvän viiden vuoden jälkeen 190 000 000 Belgian frangia.

(153) Tämä seikka ei tee päätöksestä järkevämpää vaan osoittaa, että aikomus toteuttaa kalahuutokaupan rakenneuudistus ja myöntää sille uutta lisäpääomaa ei alun perinkään perustunut ajatukseen siitä, että kalahuutokaupasta tulisi jälleen tietyn ajanjakson jälkeen kannattava. Lisäksi se saa toisen rahoitussuunnitelman näyttämään vielä puutteellisemmalta ja epäluotettavammalta, koska mitään selitystä ei esitetä siitä, miten ensimmäisessä ja toisessa suunnitelmassa voidaan päätyä niinkin erilaisiin tuloksiin. Tämän vuoksi on vieläkin epätodennäköisempää, että yksityinen sijoittaja olisi päättänyt samassa tilanteessa sijoittaa huutokauppaan vielä 250 miljoonaa Belgian frangia.

(154) Edellä esitettyjen seikkojen perusteella komissio katsoo, että tavanomainen yksityinen sijoittaja ei olisi tehnyt samassa tilanteessa päätöstä 250 miljoonan Belgian frangin sijoittamisesta huutokauppaan. Tämän vahvistavat myös komissiolle toimitetut asiakirjat. Ne osoittavat, että yksi syy siihen, että huutokaupan rakenne päätettiin uudistaa sen toiminnan lopettamisen sijaan, oli luonteeltaan sosiaalipoliittinen; rakenneuudistus auttaisi nimittäin pitämään yllä työllisyyttä kaupungissa, jossa työttömyysaste oli yli 12 prosenttia (25); tällaista syytä ei yksityinen sijoittaja kuitenkaan olisi ottanut huomioon (26).

(155) Sen vuoksi tämä toimi tarjoaa AGVO:lle kilpailijoihinsa verrattuna edun ja suosii sitä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

10.1.2.1.2 Maa-alueet ja rakennukset

(156) AGVO:n yhtiöjärjestyksen 30 pykälän mukaan AGVO:lla on ollut perustamisestaan lähtien yksinoikeus käyttää maksutta Oostenden kalasataman maa-alueita ja rakennuksia.

(157) Oostenden kalasatamassa sijaitsevat eri rakennukset ja infrastruktuurit, kaupungin kirjanpidon mukaan yhteensä 57 500 m2, luovutettiin AGVO:lle vuonna 2004, ja se sai niihin täyden omistusoikeuden. Kaupungin kirjanpidon mukaan tämän kiinteistön kirjanpitoarvo oli tuolloin 14 891 524 euroa. Komissio ei ole saanut tietoja, joiden perusteella se voisi selvittää, mikä oli kiinteistön markkina-arvo silloin, kun se luovutettiin AGVO:lle.

(158) Belgian viranomaiset väittävät, että päätöstä tämän kiinteän omaisuuden omistusoikeuden luovuttamisesta AGVO:lle ei voida missään tapauksessa pitää valtiontukena, sillä se koski pelkästään kiinteän omaisuuden luovutusta kahden julkisen viranomaisen välillä, eikä AGVO harjoita liiketoimintaa.

(159) Tämän päätöksen 10.1.1 kohdasta käy kuitenkin ilmi, että AGVO harjoittaa suoraan ja välillisesti liiketoimintaa (tytäryritystensä välityksellä), joten se on katsottava yritykseksi. Päätöstä kiinteän omaisuuden omistusoikeuden siirtämisestä AGVO:lle ei sen vuoksi voida pitää pelkästään kahden julkisen viranomaisen välisenä kiinteän omaisuuden luovutuksena varsinkaan, kun kyseistä omaisuutta käytetään runsaasti asianomaisiin taloudellisiin toimintoihin (vuokrauspalveluihin, kalahuutokaupan toimintaan, kalasataman hallinnointiin).

(160) Komissio katsoo, että tavanomainen yksityinen toimija ei olisi suostunut luovuttamaan näinkin arvokkaiden rakennusten omistusoikeutta saamatta siitä kohtuullista hintaa.

(161) Belgian viranomaiset ovat ilmoittaneet, että rakennukset olivat hyvin huonossa kunnossa ja niiden kirjanpitoarvo oli sen vuoksi arvioitu liian suureksi. Ne ovat myös väittäneet, että AGVO:n maksettavaksi lankeavat peruskorjauskustannukset olivat niin merkittävät, että omistusoikeuden luovutus voitaisiin katsoa neutraaliksi toimenpiteeksi.

(162) Belgian viranomaiset eivät ole kuitenkaan toimittaneet komissiolle näyttöä siitä, että kyseisen omaisuuden kirjanpitoarvo olisi arvioitu liian suureksi, eikä komissio ole myöskään saanut mitään näyttöä siitä, että peruskorjauskustannukset olisivat samansuuruiset kuin kyseisten rakennusten omistusoikeuden todellinen arvo.

(163) Komission käytettävissä olevat tiedot osoittavat päinvastoin, että Belgian viranomaisten väitettä ei voida hyväksyä.

(164) On ensinnäkin huomautettava, että ennen omistusoikeuden luovutusta ja perustamisensa jälkeen AGVO oli saanut yksinoikeuden käyttää maksutta kalasataman maa-alueita ja rakennuksia, kalahuutokauppa mukaan luettuna. AGVO:ta ei yhtiöjärjestyksessä velvoiteta suorittamaan pakollisia peruskorjaustöitä. Yhtiöjärjestyksen 3 pykälän mukaan AGVO:lla on oikeus aloittaa halutessaan rakennusten kunnossapito-, korjaus- tai uudenaikaistamistyöt (27), mutta yhtiöjärjestyksessä ei ole määräystä, jolla AGVO velvoitettaisiin peruskorjaamaan tiettyjä rakennuksia.

(165) Kalasataman maa-alueet ja rakennukset ovat siis olleet AGVO:n käytössä sen perustamisesta lähtien ilman, että sen tarvitsee maksaa niistä vuokraa tai muunkaanlaista korvausta. Yksityinen toimija ei olisi suostunut antamaan yksinomaista käyttöoikeutta yritykselle saamatta siitä asianmukaista korvausta.

(166) Joulukuun 30 päivänä 2004 päivätty apporttina luovutettavan kiinteän omaisuuden luovutuskirja, jonka nojalla rakennusten omistusoikeus luovutettiin kaupungilta AGVO:lle, ei myöskään sisällä AGVO:n osalta mitään erityisiä ehtoja tai velvoitteita, jotka koskisivat tiettyjä peruskorjaustöitä. Kyseessä on yleinen sopimusasiakirja, jossa kaupunki siirtää AGVO:lle kaikki asianomaisia rakennuksia koskevat oikeudet ja velvoitteet. Ne vastuut, joita luovutuskirjassa AGVO:lle asetetaan, eivät vaikuta luonteeltaan sellaisilta, että ne oikeuttaisivat rakennusten omistusoikeuden saamiseen täysin maksutta.

(167) Ei liioin ole kiistetty, että AGVO:lla on myös oikeus tarjota rakennuksia vuokralle tai myöntää toimilupaoikeuksia. Ainakin osalla rakennuksista on kauppa-arvoa. Belgian viranomaiset ovat myöntäneet, että osa niistä vuokrattiin julkisille ja puolijulkisille organisaatioille ja osa yksityisiin tarkoituksiin (katso tämän päätöksen johdanto-osan 46 kappale).

(168) Komissio huomauttaa lopuksi, että AGVO:lle on myönnetty toinenkin etu mainittujen peruskorjauskustannusten osalta. Belgian viranomaiset ovat toimittaneet komissiolle luettelon tiettyihin lainoihin annetuista ilmaisista takauksista. Komissiolle luovutetun luettelon mukaan joillakin näistä taatuista lainoista oli tarkoitus rahoittaa peruskorjauskustannuksia. Siis sen lisäksi, että AGVO:ta ei velvoitettu ryhtymään peruskorjauksiin, ainakin joidenkin sen suorittamien peruskorjausten kustannukset alenivat kyseisten takausten ansiosta. Tästäkin syystä ei voida hyväksyä väitettä siitä, että omistusoikeuden luovutus tapahtui maksutta eräänlaisena korvauksena AGVO:n velvollisuutena olevista peruskorjauksista, joiden kustannukset olivat erityisen suuret.

(169) Vaikka peruskorjauskustannuksia voitaisiinkin pitää erityisen suurina ja ne voitaisiin katsoa eräänlaiseksi korvaukseksi rakennusten omistusoikeuden luovutuksesta – mitä Belgian viranomaiset eivät ole näyttäneet toteen – sitä, että AGVO sai heti perustamisensa jälkeen yksinoikeuden Oostenden kalasataman maa-alueiden ja rakennusten maksuttomaan käyttöön olisi silti pidettävä etuna, joka katsotaan valtiontueksi. Kysymystä siitä, toimiko kaupunki tavanomaisen yksityisen sijoittajan tavoin, onkin tarkasteltava niiden tietojen valossa, jotka olivat käytettävissä päätöksen tekoajankohtana (28). Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kaupungin on täytynyt päätöksen tekoajankohtana tietää, että se myönsi AGVO:lle edun, koska HAMA Consult NV:n 9 päivänä marraskuuta 2001 laatiman liiketoimintasuunnitelman 11 kohdassa mainitaan selvästi, että kalahuutokauppa oli hiljattain uudenaikaistettu ja että 10 seuraavan vuoden aikana ei ollut odotettavissa merkittäviä sijoituksia.

(170) Julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin sisältyvistä tuista annetussa komission tiedonannossa (29) todetaan lisäksi, että jotta julkisessa omistuksessa olevien rakennusten omistusoikeuden luovuttaminen voidaan katsoa markkina-arvon mukaiseksi, myynti on tavallisesti tehtävä joko avoimella tarjouskilpailulla, johon ei liity ehtoja, tai riippumattoman asiantuntijan arvion perusteella. Kumpaakaan näistä menettelyistä ei ole noudatettu. Rakennusten arvosta laadittu asiantuntija-arvio ja kohtuullinen korvaus AGVO:lle myönnetystä yksinomaisesta käyttöoikeudesta ja sen jälkeisestä omistusoikeuden luovutuksesta olisivat olleet nyt käsiteltävänä olevassa asiassa erityisen tarpeellisia, koska Belgian viranomaiset katsoivat, että kirjanpitoarvo ei vastannut todellista arvoa.

(171) Se, että kaupunki tarjosi rakennukset maksutta AGVO:n käyttöön ja luovutti ne myöhemmin AGVO:lle, on sen vuoksi ilmeisesti toimenpide, jonka ei voida katsoa noudattavan sellaisia normaaleja taloudellisia käytäntöjä, joita samassa tilanteessa oleva tavanomainen yksityinen sijoittaja olisi noudattanut.

(172) Belgian viranomaiset katsovat, että koska kiinteistö on luovutettu takaisin kaupungille (ilman korvausta), kysymys ei ole enää valtiontuesta.

(173) Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä tätä kantaa.

(174) Komissio korostaa, että huolimatta siitä, että kiinteistö on luovutettu takaisin kaupungille, AGVO on vuosina 2002–2009 hyötynyt ilmaiseksi asianomaisten rakennusten yksinomaisesta käyttöoikeudesta sekä AGVO:n yhtiöjärjestyksen 30 pykälän että 30 päivänä joulukuuta 2004 päivätyn kiinteistön luovutuskirjan perusteella. Ei etenkään ole varmaa, että kyseisen omaisuuden arvo on hiljattain tapahtuneen takaisinluovutuksen yhteydessä ollut vähintään sama kuin edellisessä virkkeessä tarkoitettujen etujen arvo lisättynä korolla, joka lankeaa maksettavaksi sääntöjenvastaisen ja sisämarkkinoille soveltumattoman tuen takaisinperintää koskevien valtiontukisääntöjen nojalla.

(175) Komissio katsoo lisäksi, että jos AGVO jatkaisi kiinteistön luovutuksen jälkeen kyseisien rakennusten käyttöä ilmaiseksi tai markkinoilla perittävää vuokraa alemmalla vuokralla, se hyötyisi edelleenkin valtiontuesta (30).

10.1.2.1.3 Ilmaiset lainatakaukset

(176) EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina annetun komission tiedonannon, jäljempänä ’takauksia koskeva tiedonanto’ (31), 2.1.1 kohdan mukaisesti valtiontakauksen katsotaan hyödyttävän tiettyä yritystä silloin, kun sen ansiosta lainanottaja saa lainalleen rahoitusmarkkinoilla yleisesti saatavilla olevia edullisemmat ehdot, eikä sen tarvitse maksaa takauksesta markkinoilla noudatettavien maksujen mukaista maksua. Tavanomaisten markkinaehtojen määrittämiseksi kaupungin toimia on verrattava kohtuullista voittoa tavoittelevan yksityisen lainanantajan toimiin (32).

(177) Takauksia koskevassa tiedonannossa annetaan joitakin ohjeita siitä, miten takausta arvioidaan valtiontukisääntöjen kannalta. Siinä todetaan erityisesti, että takauksen on täytettävä tiettyjä edellytyksiä, jotta sitä ei katsottaisi valtiontueksi. Jotkin niistä ovat kuitenkin tässä asiassa ongelmallisia.

(178) Takauksista ei ole nimittäin maksettu markkinahintaa, vaan ne olivat täysin maksuttomia.

(179) Lisäksi takaukset kattoivat yli 80 prosenttia lainamäärästä (eli itse asiassa kaikki lainat). Tämä vahvistaa saatua etua, koska sataprosenttinen valtiontakaus ei kannusta lainanantajaa arvioimaan perusteellisesti AGVO:n luottokelpoisuutta eikä määrittämään lainaehtoja yksityiskohtaisesti AGVO:n riskiprofiilin mukaisesti (33).

(180) Onkin ilmeistä, että AGVO sai kyseisien takausten avulla lainalleen rahoitusmarkkinoilla yleisesti saatavilla olevia edullisemmat ehdot (34) varsinkin, kun AGVO:n ja sen tytäryritystentulokset olivat heikohkot ja usein jopa negatiiviset.

(181) Belgian viranomaisten mukaan on aivan normaalia, että osakkeenomistaja antaa ilmaisen takauksen määräysvallassaan olevalle yritykselle. Tämän väitteen tueksi ei kuitenkaan esitetä mitään todisteita tai esimerkkejä. On lisäksi erityisen vaikea kuvitella, että yksityinen lainanantaja olisi toiminut samoin.

(182) Se, että kaupunki päätti taata AGVO:n ottamia lainoja rahoituslaitoksille täysin ilmaiseksi, on itse asiassa varsin harvinaista rahoitusmarkkinoiden tavallisissa oloissa. Tällaisesta takauksesta olisi tavanomaisessa tilanteessa maksettu takaukseen liittyvien riskien perusteella määritetty kohtuullinen maksu (35), vaikka takaajana onkin määräysvallan omaava osakas (36). Lisäksi tavanomainen takauksia antava yksityinen lainanantaja olisi ryhtynyt varotoimiin ennen takauksen antamista ja tarkistanut etukäteen muun muassa lainan ehdot ja siihen sisältyvän riskin; Belgian toimittamat tiedot kuitenkin osoittavat, että näin ei ole tehty (37). Tämä on käsiteltävänä olevassa asiassa ongelmallista varsinkin kalahuutokaupan taloudellisen tilan vuoksi; huutokauppa on nimittäin kärsinyt viime vuosina toistuvasti suuria tappioita ja toimii voimakkaasti kilpailluilla ja supistuvilla markkinoilla (38).

(183) Kuten johdanto-osan 259 kappaleessa yksityiskohtaisemmin osoitetaan, AGVO oli katsottava vuoden 1999 suuntaviivoissa tarkoitetuksi taloudellisissa vaikeuksissa olevaksi yritykseksi. Vakiintunen käytännön mukaisesti vaikeuksissa oleville yrityksille myönnettyjä takauksia pidetään todennäköisenä valtiontukena (39).

(184) Belgian viranomaiset väittävät, että takaukset myönnettiin lainoihin, jotka koskevat julkisille ja puolijulkisille organisaatioille vuokrattuihin rakennuksiin tehtäviä peruskorjaustöitä. Ne toteavat lisäksi, että koska tämä on osa AGVO:n julkista tehtävää, takausta on pidettävä osallistumisena tähän julkiseen tehtävään, eikä sitä sen vuoksi voida katsoa valtiontueksi.

(185) Ensinnäkin on huomautettava, että ei ole varmaa, että taatut lainat tosiasiallisesti käytettiin aiottuun tarkoitukseen. Komissiolle toimitetut tiedot näyttävät osoittavan kaupungin myöntäneen takaukset sen perusteella, että AGVO aikoi käyttää lainat peruskorjaustöiden rahoittamiseen; vaikuttaa kuitenkin myös siltä, että kaupunki ei sitonut ilmaisia takauksia peruskorjaustöiden toteuttamiseen eikä peruuttanut ilmaisia takauksia tai vaatinut niistä korvausta, kun myöhemmin havaittiin, että lainat oli itse asiassa käytetty muihin tarkoituksiin.

(186) Belgian viranomaiset ovat selittäneet, että lainoja on toisinaan käytetty muihin tarkoituksiin kuin on ilmoitettu. Esimerkiksi Fortis-pankin lainaa, jolla oli alun perin tarkoitus rahoittaa PAKHUIZENin osakkeiden osto, ei loppujen lopuksi käytetty kyseiseen tarkoitukseen vaan ilmeisesti peruskorjaustöihin.

(187) Belgian viranomaiset ovat lisäksi myöntäneet, että ING-pankilta saatu 550 000 euron laina, joka oli alun perin tarkoitettu peruskorjaustöihin, käytettiin loppujen lopuksi EVO:n tukemiseen. Tähän lainaan annettua ilmaista takausta ei selvästikään voida pitää peruskorjauksiin maksettuna rahoitusosuutena. Ei siis voida väittää, että kaupunki olisi toiminut kuten tavanomainen yksityinen takaaja (tai edes kuten asianomaisessa yhtiössä määräysvaltaa pitävä osakas), joka olisi ensin tutkinut, miten todennäköistä on, että laina, johon takaus annettaisiin, maksettaisiin takaisin, ja sen jälkeen varmistanut, että laina käytettiin yksinomaan hankkeeseen, johon se oli alun perin tarkoitettu.

(188) Niiden taattujen lainojen osalta, jotka tosiasiallisesti käytettiin (kokonaan tai osittain) peruskorjaustöiden rahoittamiseen, on muistutettava, että AGVO:n vuokraustoiminta on taloudellista toimintaa ja että ilmaisen takauksen antaminen suosii AGVO:ta vuokrausmarkkinoilla. Ilmainen takaus parantaa lisäksi AGVO:n yleistä taloudellista tilannetta, sillä sen avulla AGVO voi käyttää rahavarat, jotka se olisi tavallisissa oloissa joutunut käyttämään takausmaksun maksamiseen, muihin tarkoituksiin kuin julkisille ja puolijulkisille organisaatioille vuokrattujen rakennusten peruskorjaukseen.

(189) Vaikka myönnettäisiinkin, että rakennusten vuokraaminen julkisille ja puolijulkisille organisaatioille voidaan katsoa AGVO:lle uskotuksi yleishyödylliseksi taloudelliseksi palveluksi, asiassa Altmark annetussa tuomiossa asetetut edellytykset eivät täyty; siksi onkin katsottava, että ilmaiset takaukset ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

(190) Yhteisöjen tuomioistuin katsoi asiassa Altmark antamassaan tuomiossa, että julkisesta palvelusta maksettava korvaus ei ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos se täyttää seuraavat kumulatiiviset edellytykset: “(…) Ensinnäkin edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi (…); (…) toiseksi ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi; (…) kolmanneksi korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto (…); ja (…) neljänneksi silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei tietyssä konkreettisessa tapauksessa valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja (…) [riittävät resurssit omaavalle, samalla alalla] toimivalle keskivertoyritykselle aiheutuisi (…), kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto.”

(191) Nämä edellytykset eivät käsiteltävänä olevassa asiassa täyty. Komissio huomauttaa, että sen lisäksi, että on kyseenalaista, oliko rakennusten vuokraaminen julkisille tai puolijulkisille organisaatioille yhteydessä AGVO:lle uskottuihin julkisen palvelun velvoitteisiin, Belgian viranomaiset ovat nimenomaisesti vakuuttaneet, että mitään korvauksen laskennassa tarvittavia parametreja ei ollut määritetty. AGVO ei ole myöskään valinnut erilliskirjanpidon järjestelmää, joten mikään ei estä liian suuria korvauksia ja ristikkäistukia AGVO:n eri toimintojen välillä. AGVO:ta ei ole myöskään valittu julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, eivätkä Belgian viranomaiset ole osoittaneet, että palvelut on tuotettu julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin.

10.1.2.1.4 Verot

(192) Kaupunki on antanut AGVO:lle oikeuden asettaa ja periä yhteisöveroja kalasataman ja huutokaupan käytöstä.

(193) Vaikuttaa siltä, että AGVO:n tällä tavoin perimät verot ovat valtion käytettävissä olevia varoja, jotka on osittain (40) luovutettu AGVO:lle. Ne ovat lisäksi etu, jota AGVO ei tavallisesti saisi, ja suosivat näin ollen tätä yritystä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

(194) Belgian viranomaiset ovat tämän asian osalta ilmoittaneet, että veron periminen on osa AGVO:lle uskottuja yleishyödyllisiä tehtäviä, joihin sisältyy kalasataman hallinta, ja että se on itse asiassa korvaus tästä tehtävästä. Viranomaiset väittävät, että tehtävien siirtämistä ja oikeutta periä veroja on pidettävä ainoastaan valtion sisäisenä tehtävänjakona eikä niitä voida rinnastaa valtiontukeen.

(195) Tämän päätöksen 10.1.1 kohdassa on kuitenkin jo osoitettu, että AGVO on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yritys, minkä myös Belgian viranomaiset ovat myöntäneet 27 päivänä marraskuuta 2009 päivätyssä kirjeessään. Kuten johdanto-osan 124 kappaleessa todettiin, kalasataman hallinta on taloudellista toimintaa.

(196) Komissio on tutkinut, voidaanko oikeus periä veroja ja käyttää niiden tuotto luokitella korvaukseksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja täyttyvätkö asiassa Altmark annetussa tuomiossa esitetyt kumulatiiviset edellytykset.

(197) Kuten tämän päätöksen johdanto-osan 191 kappaleessa on jo todettu, nämä edellytykset eivät kuitenkaan täyty, koska esimerkiksi mitään korvauksen laskennassa tarvittavia parametreja ei ole määritetty.

(198) Vaikka myönnettäisiin, että oikeus periä veroja ja käyttää niiden tuotto on katsottava korvaukseksi/palkkioksi yleishyödyllisistä (ei-taloudellisista) tehtävistä, AGVO harjoittaa silti liiketoimintaa, minkä Belgian viranomaisetkin ovat nimenomaisesti myöntäneet. Koska Belgian viranomaiset ovat myös myöntäneet, että AGVO:lla ei ole erilliskirjanpitoa ja että AGVO:n muihin kuin liiketaloudellisiin tehtäviin liittyviä kustannuksia ja tuloja ei voida erotella, ristikkäistukia ei voida välttää, ja verot on katsottava eduksi.

10.1.2.1.5 Päätelmä

(199) Edellä olevien johdanto-osan kappaleiden perusteella 10.1.2.1.1–10.1.2.1.4 kohdassa esitetyt toimet tarjosivat AGVO:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun edun.

10.1.2.2 EVO:n saama etu

(200) Komissio katsoo, että EVO on saanut tukea kaupungilta sekä suoraan ilmaisina takauksina yksityisiltä pankeilta otettuihin lainoihin että AGVO:n välityksellä, sillä AGVO on antanut EVO:n käyttöön ilmaiseksi rakennukset, joiden pinta-ala on 13 600 m2, myöntänyt ilmaisia takauksia yksityisiltä pankeilta otettuihin lainoihin ja myöntänyt EVO:lle alkupääomaa ja pääomankorotuksia.

10.1.2.2.1 Ilmaiset lainatakaukset

(201) Komissio huomauttaa, että kaupungilta ja AGVO:lta saaduista takauksista ei ole maksettu markkinahintaa, koska ne ovat täysin maksuttomia. Lisäksi takaukset kattavat yli 80 prosenttia lainamäärästä.

(202) Belgian viranomaisten mukaan on aivan normaalia, että yrityksen osake-enemmistön omaava osakas antaa ilmaisen takauksen määräysvallassaan olevalle yritykselle. Tämän väitteen tueksi ei kuitenkaan esitetä mitään todisteita. On lisäksi erityisen vaikea kuvitella, että yksityinen sijoittaja olisi toiminut samoin. Tällaisesta takauksesta olisi tavanomaisessa tilanteessa maksettu takaukseen liittyvien riskien perusteella määritetty kohtuullinen maksu (41), vaikka takaaja onkin emoyhtiö (42). Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi jo katsonut, että jopa julkisten yritysten muodostaman ryhmän sisäisistä kaupallisista toimista on maksettava tavanomaisten markkinaehtojen mukainen korvaus (43).

(203) Lisäksi on todettava, että kuten johdanto-osan 306 kappaleessa yksityiskohtaisesti osoitetaan, EVO on katsottava vuoden 1999 suuntaviivoissa ja valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi vuonna 2004 annetuissa suuntaviivoissa, jäljempänä ’vuoden 2004 suuntaviivat’ (44), tarkoitetuksi taloudellisissa vaikeuksissa olevaksi yritykseksi. Sen taloudellinen tilanne oli vaikea koko ajanjakson 2003–2008. Vuoden 2003 lopulla yli puolet sen osakepääomasta oli huvennut, eikä tämä tilanne muuttunut seuraavinakaan vuosina useista perättäisistä pääomankorotuksista huolimatta.

(204) Vakiintunen käytännön mukaisesti vaikeuksissa oleville yrityksille myönnettyjä takauksia pidetään todennäköisenä valtiontukena (45).

(205) Belgian viranomaiset ovat todenneet lisäksi, että EVO ei olisi kyennyt saamaan lainoja ilman kaupungin ilmaista takausta. Komission mielestä tämä toteamus ja EVO:n jatkuvasti heikko taloudellinen tila osoittavat, että ilman kyseistä takausta ei olisi myöskään saatu yksityisten pankkien myöntämiä lainoja, joilla oli kaupungin (tai AGVO:n) tarjoama ilmainen takaus. Sen vuoksi myös taatut lainat ovat EVO:lle myönnetty etu (46).

(206) Belgian viranomaiset väittävät lopuksi, että takausten on katsottava olevan osa kalahuutokaupan rakenneuudistusta.

(207) Komissio kuitenkin huomauttaa, että liiketoimintasuunnitelmassa ei mainita sen enempää ilmaista takausta kuin investointeja, joita varten lainat ilmeisesti saatiin. Tarkasteltavana olevia lainoja ja takauksia (eli tosiasiallisesti käyttöön otettuja lainoja ja takauksia) ei myöskään myönnetty vuonna 2002, jolloin EVO perustettiin, vaan vasta myöhemmin, vuosina 2004 ja 2005. Takausten runsas lukumäärä osoittaa myös, että niitä myönnettiin pyynnöstä aina, kun EVO:n väitettiin tarvitsevan takauksen saadakseen lainan luottolaitokselta. Komissio huomauttaa myös, että yksi Fortis-pankin myöntämistä ja kaupungin takaamista lainoista käytettiin tosiasiallisesti alusten omistajille myönnettäviin lainoihin; onkin vaikea ymmärtää, miten tämän voidaan katsoa olevan osa kalahuutokaupan rakenneuudistusta tai edes sen tulevaa yksityistämissuunnitelmaa.

(208) Sen vuoksi komissio katsoo, että kaupungin ja AGVO:n EVO:lle myöntämät ilmaiset takaukset ovat suosineet EVO:a SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

10.1.2.2.2 Rakennukset

(209) Belgian viranomaiset ovat väittäneet, että AGVO:n päätös myöntää EVO:lle oikeus rakennusten maksuttomaan käyttöön voidaan katsoa sellaisten tavanomaisten markkinaehtojen mukaiseksi, jotka tavanomainen yksityinen sijoittaja olisi vastaavassa tilanteessa hyväksynyt.

(210) Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä väite on ristiriidassa sen Belgian viranomaisten esittämän toteamuksen kanssa, että tuleva strateginen kumppani joutuu tekemään vuokrasopimuksen kalahuutokaupan rakennusten käytöstä ja maksamaan vuokraa. Ei voida myöskään väittää, että AGVO, joka on EVO:n ainoa omistaja (47), odotti EVO:lta niin huomattavia voittoja, että näin saatu lisäarvo oikeuttaisi sen olemaan perimättä EVO:lta vuokraa. On muistettava, että huutokaupalle kertyi suuria keskimääräisiä vuositappioita.

(211) Belgian viranomaiset ovat väittäneet, että vuokran perimättä jättäminen kompensoitiin siten, että EVO velvoitettiin vastaamaan kalahuutokaupan peruskorjaus- ja kunnostuskustannuksista, jotka olisivat tavallisesti langenneet omistajan maksettaviksi. Belgian viranomaisten mukaan EVO on vuodesta 2002 maksanut kalahuutokaupan peruskorjaus- ja infrastruktuuritöistä 182 377,31 euroa.

(212) Komissio toteaa aluksi, että Belgian viranomaiset eivät ole toimittaneet yhtään asiakirjaa, joka vahvistaisi, että EVO:n velvollisuutena oli vastata kaikista kalahuutokaupan rakennusten peruskorjauskustannuksista. Ne eivät myöskään ole toimittaneet yhtään asiakirjaa, joka vahvistaisi, että EVO todella maksoi peruskorjaustöistä 182 377,31 euroa.

(213) Komissio huomauttaa lisäksi, että Belgian viranomaiset eivät ole osoittaneet, että peruskorjausten maksattaminen vuokralaisella olisi kovin epätavallista tai että jos näin tapahtuu, se vapautettaisiin yleensä vuokran maksusta. Ne eivät ole myöskään ilmoittaneet töiden luonnetta, joten komissio ei voi selvittää, olivatko kyseiset työt vuokralaiselle poikkeuksellisia. Saadusta asiakirjasta käy lisäksi ilmi, että myös AGVO teki vuosina 2004–2007 kalahuutokaupan peruskorjaustöitä 36 497,40 euron edestä. Tämä sotii vastaan Belgian viranomaisten väitettä, jonka mukaan EVO:n oli vastattava kaikista kunnossapito- ja peruskorjauskustannuksista.

(214) Belgian viranomaiset eivät ole myöskään toimittaneet näyttöä, joka vahvistaisi väitteen siitä, että EVO:n peruskorjaustöistä maksamat 182 377,31 euroa vastaavat 13 600 m2:n rakennuksista yli viiden vuoden käytön aikana tavanomaisten markkinaehtojen mukaisesti maksettavaa vuokraa.

(215) Vaikka peruskorjauskustannuksia voitaisiinkin pitää erityisen suurina ja eräänlaisena korvauksena rakennusten käytöstä, mitä Belgian viranomaiset eivät ole osoittaneet toteen, 21 päivänä marraskuuta 2001 laaditussa liiketoimintasuunnitelmassa todetaan silti selvästi, että koska kalahuutokauppa oli hiljattain uudenaikaistettu, kymmenen seuraavan vuoden aikana ei ollut odotettavissa merkittäviä sijoituksia. AGVO siis myönsi EVO:lle edun, kun se päätti vuonna 2002 asettaa rakennukset EVO:n käyttöön maksutta ja ilman perusteltuja odotuksia siitä, että kustannukset, jotka aiheutuvat EVO:n väitetystä velvollisuudesta rahoittaa rakennusten kunnossapito, olisivat vähintään yhtä suuret kuin se vuokra, jonka jokin toimija olisi valmis rakennuksista maksamaan. Koska kysymystä siitä, toimiko AGVO tavanomaisen yksityisen sijoittajan tavoin, on tarkasteltava päätöksen tekoajankohtana käytettävissä olleiden tietojen perusteella (48), on päädyttävä toteamaan, että kun EVO:lle annettiin vuonna 2002 maksutta käyttöön rakennukset, joiden pinta-ala oli 13 600 m2, se sai SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

10.1.2.2.3 Alkupääoma ja myöhemmät pääomankorotukset

(216) EVO:lle myönnetyn noin 370 000 euron alkupääoman osalta komissio viittaa tämän päätöksen 10.1.2.1.1 kohdassa esitettyyn analyysiinsa. Belgian viranomaiset ovat vahvistaneet, että EVO:n alkupääoma rahoitettiin AGVO:n alkupääomalla. Komissio on jo todennut, että yksityinen sijoittaja ei olisi päättänyt uudistaa kalahuutokaupan rakennetta sijoittaen siihen 250 miljoonaa Belgian frangia. Yksityinen sijoittaja ei olisi varsinkaan perustanut kokonaan omistettua tytäryritystä sijoittaen siihen osan uudesta pääomapanoksestaan.

(217) Myös niiden pääomankorotusten osalta, jotka AGVO on tehnyt antamalla anteeksi velkoja, komissio voi viitata tämän päätöksen 10.1.2.1.1 kohdassa esitettyyn analyysiinsa. Belgian viranomaiset ovat nimittäin vahvistaneet, että myös pääomankorotukset oli rahoitettu (osittain (49)) AGVO:n alkupääomalla.

(218) On muitakin syitä, joiden perusteella on katsottava, että yksityinen sijoittaja ei olisi samassa tilanteessa toiminut AGVO:n tavoin.

(219) Julkiset investoinnit katsotaan valtiontuiksi silloin, kun on ilmeistä, että tavanomaista tuottoa (osinkoina tai pääomavoittoina) ei ole odotettavissa kohtuullisen ajan kuluttua pääomasijoituksesta kyseisen yrityksen taloudellisen tilan ja erityisesti sen velkarakenteen ja velan määrän vuoksi.

(220) Komissio huomauttaa, että ensimmäinen pääomankorotus, joka velkojen anteeksiannolla saatiin aikaan, tehtiin 31 päivänä joulukuuta 2004 EVO:n harjoitettua toimintaansa jo lähes 1,5 vuoden ajan. Pääomankorotuksen tarkoituksena oli ilmeisesti tasoittaa EVO:n tekemiä suuria tappioita. Sama pätee vuosina 2005 ja 2007 tehtyihin pääomankorotuksiin. Kyseisiä toimenpiteitä ei ilmeisestikään toteutettu siksi, että pääomalle haluttiin saada tuottoa lyhyellä tai edes pitkällä aikavälillä, vaan yksinomaan aiempien tappioiden tasaamiseksi. Yksityinen sijoittaja ei olisi missään tapauksessa päättänyt tehdä pääomankorotuksia eikä varsinkaan kahta viimeisintä korotusta. EVO:n talous ei ollut kunnossa, eikä sen taloudellinen tilanne selvästikään kehittynyt kuten liiketoimintasuunnitelmassa oli ilmoitettu; siinä nimittäin ei oletettu tappioiden kasvavan vaan jatkuvasti supistuvan. Itse asiassa jo vuoden 2003 lopulla yli puolet EVO:n osakepääomasta oli huvennut, eikä tämä tilanne muuttunut seuraavinakaan vuosina useista perättäisistä pääomankorotuksista huolimatta. Yksityinen sijoittaja ei olisi päättänyt korottaa yrityksen pääomaa tappioiden tasoittamiseksi ilman mitään toiveita pääoman tulevista tuotoista (50). Yksityinen sijoittaja olisi sen sijaan harkinnut vakavasti muita tarjolla olevia vaihtoehtoja (likvidaatio, myyminen jne.) ja olisi ainakin vaatinut takeita tai rakenneuudistustoimenpiteitä. Myös pääomankorotuksen erityinen tekotapa (velan anteeksianto) vahvistaa, että kyseisten pääomankorotusten ei voida katsoa olevan osa vuonna 2001 suunniteltua rakenneuudistusta.

(221) Lisäksi on otettava huomioon, että EVO on katsottava taloudellisissa vaikeuksissa olevaksi yritykseksi (51). Vakiintunen käytännön mukaisesti vaikeuksissa olevien yritysten hyväksi tehtyjä pääomankorotuksia pidetään valtiontukena (52).

(222) Perättäiset pääomankorotukset suosivat sen vuoksi EVO:a SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

10.1.2.3 PAKHUIZENin saama etu

(223) Komissio katsoo käytettävissään olevien tietojen perusteella, että PAKHUIZEN saa edun rakennusten pitkäaikaisesta vuokrasopimuksesta (53). Vain 25 euron vuosimaksua ei ensinnäkään voida pitää tavanomaisena korvauksena sellaisten rakennusten pitkäaikaisesta, 45 vuoden vuokrasopimuksesta, joiden kokonaispinta-ala on 14 754 m2, vaikka rakennukset olivatkin erittäin huonokuntoisia ja vaativat peruskorjausta. PAKHUIZENin velvoittaminen rakennusten peruskorjaukseen ei muuta tilannetta. Belgian lainsäädännön (54) mukaan rakennusten omistaja ei nimittäin ole velvollinen korjaamaan rakennuksia. Vuokralainen on sen sijaan velvollinen pitämään rakennukset hyvässä kunnossa ja tekemään tavanomaiset korjaustyöt. Belgian viranomaiset eivät ole osoittaneet, että PAKHUIZENin oli tehtävä pitkäaikaisen vuokrasopimuksen nojalla muitakin peruskorjaustöitä kuin tavanomaisia korjaustöitä. Ne eivät ole myöskään toimittaneet mitään näyttöä siitä, että kyseisestä velvoitteesta aiheutuneet kustannukset vastaisivat sitä maksua, joka rakennuksista olisi saatu, mikäli ne olisi vuokrattu tavanomaisten markkinaehtojen mukaisesti.

(224) Belgian viranomaiset ovat lisäksi myöntäneet, että PAKHUIZEN ei ole täyttänyt peruskorjausvelvoitteitaan eikä noudattanut rakennusten käyttötarkoitusta. Kaupunki ei kuitenkaan ole ilmeisesti ole vaatinut PAKHUIZENilta sopimuksen täytäntöönpanoa, vaikka sillä oli tähän oikeus. Vaikka siis 25 euron vuosivuokran olisi voitu katsoa vastaavan markkinahintaa, peruskorjauskustannukset huomioon ottaen – tosin näin ei asia ollut – PAKHUIZEN olisi joka tapauksessa saanut edun siitä hetkestä lähtien, kun kä