FI Euroopan unionin virallinen lehti L 357/1

KOMISSION PÄÄTÖS,

annettu 20 päivänä marraskuuta 2013,

valtiontuesta SA 16237 (C58/02) (ex N118/02), jonka Ranska on myöntänyt SNCM:lle

(tiedoksiannettu numerolla C(2013) 7066)

(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2014/882/EU)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan (1) 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (2) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I MENETTELY

(1) Ranskan ilmoitti 18 päivänä helmikuuta 2002 komissiolle suunnitelmasta myöntää rakenneuudistustukea Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée -meriliikenneyhtiölle, jäljempänä ’SNCM’. Se täydensi ilmoitusta 3 päivänä heinäkuuta 2002 (3). Ennen rakenneuudistushanketta Ranskan viranomaiset olivat 20 päivänä joulukuuta 2001 ilmoittaneet 22,5 miljoonan euron suuruisesta käteisennakosta, jonka Compagnie Générale Maritime et Financière -yritys (4), jäljempänä ’CGMF’, oli myöntänyt SNCM:lle pelastamistukena. Komissio hyväksyi 17 päivänä heinäkuuta 2002 tehdyllä päätöksellä (5), jäljempänä ’vuoden 2002 päätös’, SNCM:lle myönnetyn pelastamistuen perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätyn tukien alustavan tutkintamenettelyn perusteella. Ilmoitettu rakenneuudistustuki koostui siitä, että SNCM:n pääomaa korotettiin CGMF:n välityksellä 76 miljoonalla eurolla.

(2) Komissio ilmoitti 19 päivänä elokuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Ranskan viranomaisille päätöksestään (6) aloittaa muodollinen tutkintamenettely perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (7) 6 artiklan nojalla.

(3) Ranskan viranomaiset toimittivat komissiolle 8 päivänä lokakuuta 2002 huomautuksensa (8)19 päivänä elokuuta 2002 tehdystä päätöksestä (9).

(4) Ranskan viranomaisten ja komission yksiköiden välillä pidettiin viranomaisten pyynnöstä työkokouksia 24 päivänä lokakuuta 2002, 3 päivänä joulukuuta 2002 ja 25 päivänä helmikuuta 2003.

(5) Menettelyn aloittamisen yhteydessä komissio sai huomautuksia kahdelta yritykseltä. Corsica Ferries France -yritys, jäljempänä ’CFF’, toimitti huomautuksena 8 päivänä tammikuuta 2003 (10) ja STIM d’Orbigny -konserni Stef-TFE, jäljempänä ’STIM’, 7 päivänä tammikuuta 2003. Useat Ranskan alueelliset yhteisöt toimittivat huomautuksia 18 päivänä joulukuuta 2002 sekä 9 päivänä ja 10 päivänä tammikuuta 2003. Komissio toimitti huomautukset Ranskalle 13 päivänä ja 16 päivänä tammikuuta 2003 sekä 5 päivänä ja 21 päivän helmikuuta 2003 päivätyillä kirjeillä, jotta Ranska voisi ottaa niihin kantaa.

(6) Ranskan viranomaiset toimittivat komissiolle 13 päivänä helmikuuta 2003 (11) ja 27 päivänä toukokuuta 2003 (12) päivätyillä kirjeillä kommentteja CFF:n ja STIM:n huomautuksiin.

(7) Komission yksiköt pyysivät 16 päivänä tammikuuta 2003 lisätietoja, ja Ranskan viranomaiset vastasivat pyyntöön 21 päivänä helmikuuta 2003.

(8) Ranskan viranomaiset esittivät komissiolle 10 päivänä helmikuuta 2003 päivätyssä kirjeessä (13) perusteluja sen osoittamiseksi, että tukihanke noudatti kaikilta osiltaan yhteisön suuntaviivoja valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi (14), jäljempänä ’vuoden 1999 suuntaviivat’.

(9) Ranskan viranomaiset toimittivat 25 päivänä helmikuuta 2003 komission pyynnöstä jäljennöksen osakassopimuksesta (15), josta käyvät ilmi SNCM:n ja STIM:n väliset sidokset.

(10) Komissio hyväksyi päätöksellä 2004/166/EY (16), jäljempänä ’vuoden 2003 päätös’, tietyin ehdoin rakenneuudistustuen myöntämisen SNCM:lle kahdessa osassa. Ensimmäinen erä on 66 miljoonaa euroa ja toinen, enintään 10 miljoonan euron suuruinen erä määräytyy vuoden 2003 päätöksen jälkeen toteutetusta omaisuudenluovutuksesta saatavan nettotuoton mukaan. Ensimmäisen erän maksu hyväksyttiin vuoden 2003 päätöksellä.

(11) CFF nosti 13 päivänä lokakuuta 2003 kumoamiskanteen vuoden 2003 päätöksestä yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, jäljempänä ’ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin’ (asia T-349/03).

(12) Komissio teki päätöksen 2005/36/EY (17), jäljempänä ’vuoden 2004 päätös’, jossa se totesi, että Ranskan 23 päivänä kesäkuuta 2004 pyytämät muutokset – Aliso-aluksen vaihto Asco-alukseen niiden alusten luettelossa, joita SNCM saa käyttää koko rakenneuudistuksen ajan vuoden 2003 päätöksen nojalla, ja Alison myynti Ascon sijasta – eivät asettaneet kyseenalaiseksi vuoden 2003 päätöksellä hyväksytyn rakenneuudistustuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

(13) Komissio hyväksyi 16 päivänä maaliskuuta 2005 tehdyllä päätöksellä (18), jäljempänä ’vuoden 2005 päätös’, rakenneuudistustuen 3,3 miljoonan euron suuruisen toisen erän maksamisen, mikä nosti hyväksytyn rakenneuudistustuen kokonaismäärän 69,3 miljoonaan euroon.

(14) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi 15 päivänä kesäkuuta 2005 asiassa T-349/03 antamassaan tuomiossa (19) vuoden 2003 päätöksen sillä perusteella, että siinä oli arvioitu virheellisesti välttämättömän tuen määrä.

(15) Ranskan viranomaiset toimittivat komissiolle 25 päivänä lokakuuta 2005 tietoja (20) yhtiön taloudellisesta tilanteesta sen jälkeen, kun suunnitelma rakenneuudistustuen myöntämisestä oli ilmoitettu 18 päivänä helmikuuta 2002.

(16) Ranskan viranomaiset toimittivat 17 päivänä marraskuuta 2005 tietoja (21) vuoden 2002 rakenneuudistussuunnitelman saattamisesta ajan tasalle ja SNCM:n oman pääoman uudelleenmuodostamisesta (22).

(17) Ranskan viranomaiset toimittivat 15 päivänä maaliskuuta 2006 komissiolle yhteenvetokatsauksen markkinoihin, liiketoimintasuunnitelman (tulo-osa) ja alustavan tuloslaskelman (23). Komission yksiköille lähetettiin vielä muita asiakirjoja 28 päivänä maaliskuuta 2006 ja 7 päivänä huhtikuuta 2006 (24). Viimeksi mainitussa kirjeessä Ranskan viranomaiset esittivät komissiolle, että osaa vuoden 2002 rakenneuudistustuesta, nimittäin 53,48 miljoonaa euroa, tulisi pitää ”korvauksena julkisesta palvelusta”, joka ei ole rakenneuudistussuunnitelman yhteydessä toteutettu toimenpide eikä tuki asian Altmark (25) oikeuskäytännön mukaisesti, tai rakenneuudistussuunnitelmasta erillisenä ja riippumattomana toimenpiteenä perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

(18) Komissiolle ilmoitettiin 21 päivänä huhtikuuta 2006 neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (26) 4 artiklan nojalla suunnitellusta yrityskeskittymästä, jolla yritykset Veolia Transport (27), jäljempänä ’VT’, ja Butler Capital Partners, jäljempänä ’BCP’, hankkivat yhteisen määräysvallan SNCM:ssä (28). Komissio päätti, ettei se vastusta ilmoitettua toimenpidettä ja totesi sen soveltuvan yhteismarkkinoille 29 päivänä toukokuuta 2006 tehdyllä päätöksellä (29).

(19) Ranskan viranomaiset toimittivat 21 päivänä kesäkuuta 2006 (30) komissiolle Ranskan talous-, valtiovarain- ja teollisuusministeriön 26 päivänä toukokuuta 2006 tekemän päätöksen, jolla hyväksyttiin valtion rautatieyhtiön, Société nationale des chemins de fer français, jäljempänä ’SNCF’, rahoitusjärjestelyt, ja SNCM:n yksityistämisestä 26 päivänä toukokuuta 2006 annetun asetuksen nro 2006–606.

(20) Komissiolle toimitettiin 7 päivänä kesäkuuta 2006 tietoja (31) julkisen palvelun hoitamisesta ja sosiaalisista tuista, jotka liittyivät Korsikan liikenneyhteyksien turvaamiseen.

(21) Komissio ilmoitti 13 päivänä syyskuuta 2006 päivätyllä kirjeellä Ranskan viranomaisille päätöksestään aloittaa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 artiklan mukainen muodollinen tutkintamenettely, joka koski SNCM:n hyväksi toteutettuja uusia toimenpiteitä ja vuonna 2002 ilmoitettua rakenneuudistussuunnitelmaa (32), jäljempänä ’vuoden 2006 päätös’.

(22) Ranska toimitti 16 päivänä marraskuuta 2006 komissiolle vuoden 2006 päätökseen liittyvät huomautuksensa (33).

(23) Tiettyjen osapuolien pyydettyä kuukauden lisäaikaa huomautusten esittämiseen (34) komissio päätti myöntää tämän lisäajan kaikille asianomaisille (35).

(24) Komissio sai CFF:ltä (36) ja STIM:ltä (37) huomautuksia, jotka toimitettiin Ranskan viranomaisille 20 päivänä helmikuuta 2007 päivätyllä kirjeellä. Myös eräs muu kolmas osapuoli esitti huomautuksia, jotka niin ikään toimitettiin Ranskan viranomaisille, mutta ne peruttiin 28 päivänä toukokuuta 2008.

(25) Ranskan viranomaiset toimittivat 30 päivänä huhtikuuta 2007 (38) huomautuksensa kolmansien osapuolten kommenteista.

(26) CFF täydensi 15 päivänä kesäkuuta 2007 ja 30 päivänä marraskuuta 2007 lähetettyjä tietoja jättämällä komissiolle 20 päivänä joulukuuta 2007 kantelun SNCM:lle myönnetyistä valtiontuista. Kantelu koski Korsikan aluehallinnon ja Compagnie Méridionale de Navigation – SNCM -yhteenliittymän välillä julkisen palvelun hoitamisesta vuosina 2007–2013 kesäkuussa 2007 allekirjoitetun uuden sopimuksen 3 §:ää. CFF:n mukaan kyseisen artiklan täytäntöönpanon myötä SNCM saisi ylimääräiset 10 miljoonaa euroa vuonna 2007. Lisäksi SNCM:lle julkisen palvelun velvoitteiden nojalla maksettava korvaus oli CFF:n mielestä valtiontuki, joka oli siksikin sääntöjenvastainen, ettei sitä ollut ilmoitettu komissiolle.

(27) Komissio ilmoitti asianomaisille osapuolille päätöksestään pidentää kolmansien huomautuksille asetettua määräaikaa 14 päivään maaliskuuta 2008.

(28) Komissio toimitti 26 päivänä maaliskuuta 2008 kolmansien osapuolten huomautukset Ranskalle, joka esitti kommenttinsa 28 päivänä maaliskuuta 2008, 10 päivänä huhtikuuta 2008 ja 28 päivänä huhtikuuta 2008.

(29) Komissio katsoi 8 päivänä heinäkuuta 2008 tekemässään päätöksessä, että vuonna 2006 toteutetut uudet toimenpiteet eivät olleet EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea ja että vuonna 2002 ilmoitetut toimenpiteet olivat yhteismarkkinoille soveltuvaa valtiontukea.

(30) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi tämän päätöksen osittain 11 päivänä syyskuuta 2012 (39). Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että komission päätelmät vuonna 2006 toteutetuista toimenpiteistä perustuivat ilmeisiin arviointivirheisiin. Tuomioistuimen mukaan vuoden 2002 rakenneuudistustoimenpiteet olisi analysoitava uudelleen, koska kumotun päätöksen lähtökohtana oli, että vuonna 2006 toteutetut toimenpiteet eivät sisältäneet tukea.

(31) Kumoamatta jäi ainoastaan se päätöksen osa, jossa todettiin, että SNCM:lle korvauksena julkisen palvelun velvoitteesta kaudella 1991–2001 maksettu 53,4 miljoonan euron tuki soveltuu sisämarkkinoille. Tästä syystä tätä asiaa ei käsitellä tässä päätöksessä.

(32) Tämän vuoksi komission on annettava uusi lopullinen päätös. Kumotun päätöksen hyväksymispäivän jälkeisiä tapahtumia ei ole syytä tutkia. Kumoamispäätöksen jälkeen komission on arvioitava, vastaavatko tietyt kyseessä olevat toimenpiteet yksityisen markkinataloussijoittajan toimintaa, ja jos tutkittavat toimenpiteet ovat valtiontukea, täyttyvätkö asiaa koskevissa suuntaviivoissa asetetut sisämarkkinoille soveltuvuutta koskevat edellytykset. Komission on näitä kahta asiaa tutkiessaan otettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännön (40) mukaisesti huomioon ainoastaan tiedot, jotka sillä oli käytettävissään kumotun päätöksen hyväksymisajankohtana eli 8 päivänä heinäkuuta 2008 (41).

(33) Komission, Ranskan viranomaisten ja SNCM:n edustajien välillä pidettiin kokous 13 päivänä marraskuuta 2012.

(34) Ranskan viranomaiset pyysivät kahteen otteeseen, eli 6 päivänä joulukuuta 2012 ja 5 päivänä helmikuuta 2013 päivätyillä kirjeillä, komissiota tekemään päätöksen menettelyn aloittamisesta uudelleen, koska tuomioistuin oli antanut uuden tuomion, jossa täsmennettiin asiantuntevaa markkinataloussijoittajaa koskevan testin vaatimuksia. Tämän vuoksi kontradiktorinen menettely olisi aloitettava uudelleen. Komissio hylkäsi nämä pyynnöt 15 päivänä tammikuuta ja 13 päivänä helmikuuta 2013 päivätyillä kirjeillä. Se korosti, että menettely voitaisiin aloittaa uudelleen ainoastaan niiden yksittäisten kysymysten osalta, joihin liittyi sääntöjenvastaisuutta. Lisäksi komissio muistutti, ettei menettelyn aloittamisesta vuonna 2006 tehty päätös ollut miltään osiltaan sääntöjenvastainen. Komissio ilmoitti kuitenkin Ranskan viranomaisille, että ne voisivat toimittaa sille täydentäviä tutkimus- tai analyysitietoja tai asianmukaisiksi katsomiaan asiakirjoja.

(35) Ranskan viranomaiset toimittivat komissiolle tietoja 16 päivänä toukokuuta 2013.

(36) Myös SNCM pyysi 19 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä päätöstä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta uudelleen. Se esitti samankaltaisia perusteluja kuin Ranskan viranomaiset. Komissio hylkäsi pyynnön 10 päivänä heinäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellään. Komissio ilmoitti kuitenkin SNCM:lle, että se voisi toimittaa sille täydentäviä tutkimus- tai analyysitietoja tai asianmukaisiksi katsomiaan asiakirjoja.

(37) SNCM lähetti 27 päivänä elokuuta 2013 tietoja ja uuden selvityksen SNCM:n luovutuksesta.

II KUVAUS

2.1 TÄMÄN PÄÄTÖKSEN SOVELTAMISALAAN KUULUVIEN TOIMENPITEIDEN EDUNSAAJA

(38) Tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien toimenpiteiden edunsaaja on SNCM, jolla on useita tytäryrityksiä merenkulkualalla ja joka harjoittaa matkustajien, autojen ja raskaiden ajoneuvojen merikuljetuksia Manner-Ranskan sekä Korsikan, Italian (Sardinian) ja Pohjois-Afrikan (Algerian ja Tunisian) välillä.

(39) SNCM on osakeyhtiö, joka syntyi vuonna 1969, kun vuonna 1850 perustetut yhtiöt Compagnie Générale Transatlantique ja Compagnie de Navigation Mixte sulautettiin yhteen. Uudelle yhtiölle annettiin nimeksi Compagnie Générale Transméditerranéenne, mutta se nimettiin uudelleen Société Nationale Maritime Corse-Méditerranéeksi vuonna 1976, kun Société Nationale des Chemins de Fer (SNCF) hankki osuuden sen pääomasta. Ranskan hallituksen päätöksen mukaisesti yhtiön tehtävänä oli panna täytäntöön Korsikan alueen katkeamattomien liikenneyhteyksien turvaamisen periaate eli yhdenmukaistaa meriliikenteen hinnoittelu SNCF:n harjoittaman rautatieliikenteen hinnoittelun kanssa 31 päivänä maaliskuuta 1976 tehdyn 25-vuotisen sopimuksen nojalla. Ranskan hallitus oli antanut jo aiemmin 23 päivänä joulukuuta 1948 tehdyllä sopimuksella Compagnie Générale Transatlantique -yhtiön tehtäväksi hoitaa liikennöintiä Korsikaan.

(40) Vuonna 2002 ilmoitetun pääomapohjan vahvistamisen aikaan SNCF omisti 20 prosenttia ja CGMF 80 prosenttia SNCM:stä. Sen jälkeen kun SNCM:n omistuspohjaa oli laajennettu 30 päivänä toukokuuta 2006 (ks. tämän päätöksen johdanto-osan 18 kappale), BCP omisti 38 prosenttia ja VT 28 prosenttia SNCM:n pääomasta. CGMF:llä säilyi 25 prosenttia pääomasta (9 prosenttia pääomasta varattiin työntekijöille).

(41) Vuonna 2008 SNCM:n merkittävimmät tytäryritykset olivat Compagnie Méridionale de Navigation, jäljempänä ’CMN’ (42), Compagnie Générale de Tourisme et d’Hôtellerie, jäljempänä ’CGTH’ (43), Aliso Voyage (44), Sud-Cargos (45), Société Aubagnaise de Restauration et d’Approvisionnement, jäljempänä ’SARA’ (46), Ferrytour (47) ja Les Comptoirs du Sud (48).

(42) SNCM:n luovuttua kahdesta huippunopeasta aluksesta – syyskuussa 2004 Alisosta (49) ja toukokuussa 2005 Ascosta – sen laivastoon kuuluu kymmenen alusta (viisi autolauttaa (50), neljä yhdistetyn liikenteen alusta (rahti- ja matkustaja-alusta) (51) ja yksi huippunopea alus, joka liikennöi pääasiallisesti Nizzasta (52)). Näistä seitsemän on sen yksinomistuksessa (53).

(43) Tarkkuuden vuoksi on syytä muistuttaa, että Manner-Ranskan ja Korsikan satamien välinen säännöllinen meriliikenne on vuodesta 1948 lähtien kuulunut julkisiin palveluihin. SNCM ja CMN hoitivat sitä vuosina 1976–2001 alun perin 25 vuodeksi tehdyn puitesopimuksen nojalla. Voimassa olevien yhteisön sääntöjen mukaisesti (54) ja Korsikan aluehallinnon (55) järjestämän Euroopan laajuisen tarjouskilpailun (56) seurauksena SNCM ja CMN saivat yhteisesti julkisen palvelun sopimuksen Korsikan ja Marseillen väliseen liikennöintiin taloudellista korvausta vastaan vuosina 2002–2006.

(44) Julkisen palvelun sopimuksen päättyessä vuoden 2006 lopulla yllä mainitusta julkisesta merikuljetuspalvelusta järjestettiin uusi Euroopan laajuinen tarjouskilpailu (57). Sen tuloksena sopimus tehtiin SNCM:n ja CMN:n yhteenliittymän kanssa 1 päivän toukokuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 väliseksi ajaksi noin 100 miljoonan euron vuotuista korvausta vastaan.

(45) Kaikille saareen Toulonista ja Nizzasta liikennöiville toimijoille on asetettu vuorotiheyteen liittyviä velvoitteita. Näillä reiteillä Korsikan asukkaat ja tietyt muut matkustajaryhmät saavat vuodesta 2002 lähtien ja vuoteen 2013 asti sosiaalisia tukia, jotka on otettu käyttöön komission 2 päivänä heinäkuuta 2002 (58) ja 24 päivänä huhtikuuta 2007 (59) tekemillä päätöksillä.

2.2 KILPAILUTILANNE

(46) SNCM toimii pääasiallisesti kaksilla erillisillä markkinoilla eli matkustajaliikenteen ja tavaraliikenteen markkinoilla. Se liikennöi Ranskasta Korsikaan ja Pohjois-Afrikkaan sekä toissijaisesti Italiaan ja Espanjaan.

2.2.1 Liikennöinti Korsikaan

2.2.1.1 Matkustajaliikenne

(47) Matkustajaliikenteessä Korsikaan on voimakasta kausivaihtelua. Kiireisinä kausina matkustajamäärät voivat olla kymmenen kertaa suuremmat kuin hiljaisimpana kuukautena, joten liikenteenharjoittajien aluskannan on kyettävä vastaamaan ruuhkahuippujen tarpeisiin. Puolet liikevaihdosta tehdään heinäkuussa ja elokuussa. Lisäksi liikennöinti eri suuntiin on epätasaista jopa kiireisenä kautena: esimerkiksi heinäkuussa lähdöt mantereelta ovat täysiä, mutta paluut lähes tyhjiä. Alusten keskimääräinen käyttöaste jää näin ollen melko alhaiseksi.

(48) SNCM on perinteisesti hoitanut Korsikan ja Manner-Ranskan välistä liikennöintiä. Julkisen palvelun hoitaminen Marseillen ja Korsikan välisessä liikenteessä muodostaa kaksi kolmasosaa sen toiminnasta. Jäljelle jäävä kolmannes koostuu liikenteestä muiden lähtö- tai määräpaikkojen välillä (Nizza–Korsika, Toulon–Korsika, kansainvälinen liikenne Sardiniaan tai Pohjois-Afrikkaan).

(49) SNCM oli pitkään monopoliasemassa päätoimialallaan. Vuodesta 1996 lähtien se on kuitenkin joutunut kohtaamaan kilpailua, joka on voimistunut hyvin nopeasti. Nykyään mantereen ja Korsikan välisiä merikuljetuksia hallitseekin CFF, jonka markkinaosuus kasvaa jatkuvasti. Vaikka CFF on toiminut näillä markkinoilla vasta vuodesta 1996 lähtien, sen matkustajamäärä on kasvanut vuosittain 44 prosenttia vuosina 2000–2005, ja tämä kasvu jatkuu edelleen. Vuonna 2008 lähes […] (60) prosenttia mantereen ja Korsikan välillä kulkevista matkustajista valitsi CFF:n laivan, vain […] (60) prosenttia käytti SNCM:n alusta ja CMN kuljetti loput, eli […] (60) prosenttia matkustajista.

(50) CFF:n vuodesta 2000 saavuttama asema tarkastelun kohteena olevilla markkinoilla ilmenee myös Korsikan ja Manner-Ranskan välillä eri kausina kuljetettujen matkustajien määrissä. Seuraavasta kaaviosta ilmenee, että vuosina 2000–2007 CFF:n markkinaosuus on kasvanut 45 prosentista 70 prosenttiin ja SNCM:n markkinaosuus on supistunut 53 prosentista 26 prosenttiin. Matkustajien määrässä eroa on yli miljoonan matkustajan verran. Kuvio Manner-Ranskan ja Korsikan välillä eri kausina (touko-syyskuu) kuljetettujen matkustajien määrät vuosina 2000–2007 Lähde: Observatoire régional des transports de la Corse.

(51) SNCM:n pienemmät kilpailijat Korsikan reitillä ovat Compagnie Méridionale de Navigation, jäljempänä ’CMN’, Moby Lines, Happy Lines ja TRIS.

(52) Vuoden 2006 jälkeen SNCM:n markkinaosuus Korsikan reitillä on pienentynyt ja paikkojen tarjonta on vähentynyt 8 prosenttia (– 20 prosenttia Nizzasta lähtevillä kuljetuksilla ja – 3 prosenttia Marseillesta lähtevillä kuljetuksilla).

(53) Markkinaosuuden laskun jatkuminen osoittaa, että matkustajien luottamus, jota lakot ja työmarkkinaosapuolten väliset konfliktit heikensivät voimakkaasti vuosina 2004 ja 2005 erityisesti yrityksen yksityistämisen yhteydessä, on palautunut hyvin hitaasti.

(54) Mantereen ja Korsikan välisen matkustajaliikenteen markkinat ovat kasvaneet keskimäärin 4 prosenttia vuodesta 1993. Vuonna 2008 (tämän asian tarkastelun kannalta merkityksellisenä ajanjaksona) kasvun odotettiin olevan […] (60) prosenttia, ja seuraaviksi vuosiksi ennustettiin maltillista kasvua. Näille markkinoille ei kuitenkaan vaikuta olevan tulossa uusia toimijoita. Kun Korsikan liikennevirasto (Office des Transports de Corse) järjesti tarjouskilpailun tiettyjen Korsikan satamien liikennöintiä koskevan julkisen palvelun hoitamisesta vuosina 2007–2013, kilpailuun osallistuivat vain CFF ja SNCM-CMN, vaikka tarjouksen olisi voinut tehdä vain tietystä reitistä.

(55) SNCM:n tärkein kilpailija CFF on kasvattanut paikkatarjontaansa 500 000:sta 4,5 miljoonaan vuosina 1999–2007 (määrä kasvoi 30 prosenttia vuosina 2006–2007), ja siten se on voinut lisätä kuljetuksia (1,3 miljoonasta 1,6 miljoonaan vuosina 2005–2007) ja kasvattaa markkinaosuuttaan. Tämän politiikan seurauksena CFF:n käyttöaste on kuitenkin rakenteellisesti alhaisempi kuin SNCM:n – vuonna 2007 eroa oli noin 10 prosenttiyksikköä. Vuonna 2007 SNCM:n keskimääräinen käyttöaste oli 48 prosenttia, mikä on täysin normaalia, kun otetaan huomioon markkinoiden voimakkaat kausivaihtelut (ks. edellä).

2.2.1.2 Rahtiliikenne

(56) SNCM:llä oli vuonna 2005 noin 45 prosentin osuus Marseillesta ja Toulonista Korsikaan suuntautuvan rahtiliikenteen markkinoista.

(57) SNCM:llä ja CMN:llä on käytännössä monopoliasema yleisen tavaraliikenteen (kauppatavara ilman saattajaa) alalla. Julkisen palvelun tarjoamista koskevan sopimuksen mukaisesti nämä kaksi yhtiötä liikennöivät säännöllisesti Marseillesta kaikkiin Korsikan satamiin.

(58) Kaikki matkustajia kuljettavat yritykset kilpailevat lautoille lastattujen saatettujen perävaunujen kuljetuksesta; niiden osuus yleisestä tavaraliikenteestä on pituusmetreinä laskettuna yhteensä 24 prosenttia. SNCM ja CMN pitävät hallussaan suurinta osuutta myös näistä saatetun tavaraliikenteen markkinoista. Muiden toimijoiden, pääasiassa CFF:n, osuus on 10 prosenttia eli 2 prosenttia kokonaismarkkinoista.

(59) SNCM:llä ja CMN:llä on suurin markkinaosuus myös lautoille lastattujen saatettujen moottoriajoneuvojen (61) alalla (noin 24 prosenttia yleisestä tavaraliikenteestä vuonna 2003). CFF on kuitenkin kasvattanut tarjontaa vuodesta 2002 lähtien, ja pitää hallussaan noin 15 prosenttia markkinoista.

2.2.2 Liikennöinti Pohjois-Afrikkaan

(60) Tunisia ja Algeria muodostavat tärkeät, noin viiden miljoonan matkustajan markkinat, joita hallitsee lentoliikenne. Meriliikenteen osuus kuljetuksista on noin 15 prosenttia. Algeriassa on merkittävät merikuljetusmarkkinat, jotka palvelevat noin 560 000 matkustajaa, kun taas Tunisian pienemmillä markkinoilla on noin 250 000 matkustajaa.

(61) Ranskasta Pohjois-Afrikkaan suuntautuvien merikuljetusten markkinat kasvoivat tasaisesti noin 13 prosenttia vuosina 2001–2005. Kun otetaan huomioon alueen matkailun kasvuodotukset, (asian tarkastelun kannalta merkityksellisenä ajanjaksona) merikuljetusten uskottiin kasvavan vuosittain noin 4 prosenttia vuoteen 2010 asti.

(62) Algeriassa SNCM on toiseksi suurin markkinatoimija julkisen Entreprise Nationale de Transport Maritime de Voyageurs -yrityksen, jäljempänä ’ENTMV’, jälkeen. SNCM:n markkinaosuus oli 24 prosenttia vuonna 2001 ja 35 prosenttia vuonna 2005.

(63) Tunisian liikenteen markkinoilla SNCM on toiseksi suurin toimija Compagnie tunisienne de navigation -yrityksen, jäljempänä ’CTN’, jälkeen. Vaikka SNCM on menettänyt markkinaosuuttaan CTN:lle vuoden 2001 jälkeen siten, että se laski 44 prosentista 39 prosenttiin vuoteen 2004 mennessä, tilanne parani vuonna 2005 (40 prosenttia).

2.3 TÄMÄN PÄÄTÖKSEN SOVELTAMISALAAN KUULUVIEN TOIMENPITEIDEN KUVAUS

2.3.1 SNCM:n pääoman korottaminen vuonna 2002

(64) Kun komissio oli päättänyt 17 päivänä heinäkuuta 2002 hyväksyä SNCM:lle myönnettävän pelastamistuen, Ranskan viranomaiset ilmoittivat komissiolle 18 päivänä helmikuuta 2002 suunnitelmasta myöntää rakenneuudistustukea SNCM:lle (62). Toimenpiteessä oli kyse SNCM:n pääoman korottamisesta sen emoyhtiön, CGMF:n, kautta 76 miljoonalla eurolla, josta 46 miljoonaa euroa oli tarkoitettu rakenneuudistuskustannusten kattamiseen (63). Tällä pääomankorotuksella oli tarkoitus lisätä SNCM:n omaa pääomaa 30 miljoonasta eurosta 106 miljoonaan euroon.

(65) Vuoden 1999 suuntaviivojen mukaisesti Ranskan viranomaiset esittivät komissiolle SNCM:ää koskevan rakenneuudistussuunnitelman (64), jossa oli viisi kohtaa: i) matkojen määrän vähentäminen ja alusten jakaminen uudelleen eri reiteille (Korsikaan liikennöinnin vähentäminen ja Pohjois-Afrikkaan liikennöinnin lisääminen). Rakenneuudistussuunnitelman mukaan matkojen määrää oli tarkoitus vähentää 4 138:sta (3 835 SNCM:n ja 303 sen tytäryhtiön Corsica Marittiman matkaa) 3 410:een vuonna 2003 seuraavin muutoksin: — Marseillen ja Korsikan välisen liikennöinnin muuttaminen vuosiksi 2001–2006 tehdyn julkisen palvelun sopimuksen ehtojen mukaisesti; — Toulonin ja Korsikan välisten reittien lakkauttaminen lähes kokonaan; — Nizzan ja Korsikan välisen liikennöinnin vähentäminen; — Livorno–Bastia-yhteyden lopettaminen ja siihen käytetyn kaluston poistaminen, joka toteutui vuonna 2003; — Algeriaan ja Tunisiaan suuntautuvan liikennöinnin vahvistaminen aluksilla Méditerranée, Ile de Beauté ja Corse, sekä Genova–Tunis-yhteyden lakkauttaminen. ii) aluskannan pienentäminen neljällä aluksella, minkä pitäisi lisätä käteisvaroja 21 miljoonalla eurolla; iii) tiettyjen kiinteistöjen luovutus; iv) henkilöstön vähentäminen (65) noin 12 prosentilla, minkä pitäisi yhdessä järkevän palkkapolitiikan kanssa mahdollistaa miehistökulujen vähentäminen 61,8 miljoonasta eurosta vuonna 2001 keskimäärin 54,8 miljoonaan euroon vuosina 2003–2006 ja maahenkilöstökulujen vähentäminen 50,3 miljoonasta eurosta (vuonna 2001) 45,8 miljoonaan euroon samana ajanjaksona; v) kahden tytäryhtiön, Compagnie Maritime Toulonnaise -yhtiön ja Corsica Marittima -yhtiön, lakkauttaminen ja niiden jäljelle jäävien toimintojen siirtäminen SNCM:lle.

(66) Ranskan viranomaiset kertoivat 31 päivänä tammikuuta 2003 päivätyssä kirjeessä parannuksista, joita rakenneuudistussuunnitelmaan oli tehty 19 päivänä elokuuta 2002 tehdyssä komission päätöksessä esitettyjen huomautusten johdosta. Parannukset koskivat seuraavia seikkoja: — palkkapolitiikkaa koskevat sitoumukset ja täsmennykset, — suunnitelma välituotehankintoihin liittyvien kulujen vähentämiseksi, — sitoumus, jonka mukaan SNCM ei ryhdy hintasotaan Korsikaan liikennöivien kilpailijoidensa kanssa.

(67) Viimeksi mainitusta seikasta Ranskan viranomaiset tarkensivat, että SNCM tekee sitoumuksen varauksetta, koska se katsoo, että sen käynnistämä hintasota olisi ristiriidassa yhtiön strategisen aseman kanssa, yhtiön etujen kanssa, sillä se johtaisi yhtiön tulojen laskuun, sekä yhtiön tavanomaisten toimintatapojen ja taitotiedon kanssa.

(68) Ranskan viranomaiset esittivät rakenneuudistussuunnitelmassaan tiettyjen muuttujien mediaaniennusteeseen (66) perustuvan yksityiskohtaisen rahoitusmallin kaudeksi 2002–2007. Rahoitusennusteesta käy ilmi muun muassa se, että tulos rahoituserien jälkeen muuttuu positiiviseksi jo vuonna 2003. Taulukko 1 Rahoitusmalli kaudeksi 2002–2007 miljoonaa euroa 2000 Toteutunut 2001 Toteutunut 2002 Suunnitelma 2002 Toteutunut 2003 Suunnitelma 2004 Suunnitelma 2005 Suunnitelma 2006 Suunnitelma 2007 Suunnitelma Liikevaihto 204,9 204,1 178 205,8 190,4 192,9 195,2 197,1 193,9 Toimintatuet 85,4 86,7 74,5 77,7 69,9 68,8 68,4 67 68,5 Tulos rahoituserien jälkeen –14,7 –5,1 1,2 –5,8 6,8 10,6 10,7 8,1 9 Nettotulos –6,2 –40,4 23 4,2 12 14 1 3 3 Omat varat 67,5 29,7 119 33,8 124 134 145 160 169 Nettorahoituslainat (ilman leasing-sopimuksia) 135,8 134,5 67,7 144,8 55,2 38,2 57,1 115,7 228,1 Taloudelliset suhdeluvut Tulos rahoituserien jälkeen / liikevaihto + tuet –5 % –2 % 0 % –2 % 3 % 4 % 4 % 3 % 3 % Oma pääoma / taseen velkaantumisaste 50 % 22 % 176 % 23 % 225 % 351 % 254 % 138 % 74 % Vuosien 2000, 2001 ja 2002 luvut ovat peräisin SNCM:n vuosikertomuksista 2001 ja 2002.

(69) Ranskan viranomaisten mukaan 76 miljoonan euron pääomansiirto ja toiminnan kannattavuuden palautuminen jo vuonna 2003 mahdollistavat oman pääoman kasvattamisen vuoden 2001 lopun 30 miljoonasta eurosta 120 miljoonaan euroon lyhyellä aikavälillä (2003) ja 160–170 miljoonaan euroon suunnitelman toteuttamisen loppuvaiheessa (2006–2007). Tämän ansiosta rahoituslainan määrää pitäisi voida vähentää 145 miljoonasta eurosta vuonna 2002 40–55 miljoonaan euroon vuosina 2003–2005. Yhtiö aikoi ottaa suunnitelman viimeisinä toteuttamisvuosina uutta lainaa uudistaakseen yhden tai kaksi yksinomistuksessaan olevaa alusta.

(70) Ranskan viranomaiset toimittivat myös tutkimuksen odotettujen tulosten herkkyydestä suhteessa eri reittien liikennöintiä koskeviin oletuksiin. Tältä pohjalta erilaiset simulaatiot osoittivat, että SNCM:n oli pitänyt palata kannattavaksi ennakoiduissa olosuhteissa.

(71) Aluksi Ranskan viranomaiset esittivät kaksi vaihtoehtoista menetelmää, joita ei käytetty liian korkean hinnan vuoksi. i) Ensimmäisessä arviointimenetelmässä kaikkien rakenneuudistustoimenpiteiden kustannukset lasketaan yhteen. Sen tuloksena on 90,9 miljoonan euron rahoitustarve, kun otetaan huomioon: — vuosina 1991–2001 kertyneet tappiot eli 41,7 miljoonaa euroa (eli –29 miljoonaa euroa, minkä komissio vahvisti 30 päivänä lokakuuta 2001 tehdyssä päätöksessään 2002/149/EY (EYVL L 50, 21.2.2002, s. 66), –6,1 miljoonaa euroa vuonna 2000 ja –6,6 miljoonaa euroa vuonna 2001 ennen rakenneuudistuskuluja); — poikkeuksellisista poistoista koostuvien varojen vähentyminen samana aikana eli 24 miljoonaa euroa (kyseinen erä väheni 86:sta 62 miljoonaan euroon kauden taseessa, joten poistokautta on pidennetty 12 vuodesta 20 vuoteen, varoja käytetään vähemmän ja viimeiset toimitetut yksiköt on hankittu leasing-sopimuksella); — rakenneuudistuksen aikana toteutetun luovutuksen myyntivoitto eli 21 miljoonaa euroa, joka vähennetään rahoitustarpeesta; — rakenneuudistuskulujen yhteisvaikutus, jonka summa on 42,6 miljoonaa euroa (ks. alaviite 58). ii) Toisessa arviointimenetelmässä määritetään, kuinka suuren oman pääoman pankkilaitokset vaatisivat koko aluskantaa varten, kun tiedetään, että pankit vaativat yleensä laivan hankinnan rahoittamista varten omaa pääomaa noin 20–25 prosenttia ostettavan aluksen arvosta. Ranskan viranomaisten suorittaman laskutoimituksen mukaan aluskannan vakiintuneet hankintakustannukset ovat 843 miljoonaa euroa, joten oman pääoman tarve on 157–196 miljoonaa euroa. Kun summasta vähennetään yhtiön hallussa vuoden 2001 lopussa oleva oma pääoma, lisäpääoman tarpeeksi saadaan 101–140 miljoonaa euroa.

(72) Ranskan viranomaiset käyttivät pääomankorotuksen määrän määrittelemiseen lopulta menetelmää, jossa rahoitustarve lasketaan viidessä eurooppalaisessa meriliikenneyhtiössä vuonna 2000 vallinneena oman pääoman ja rahoituslainojen keskimääräisenä suhteena. Vaikka yritysten taseissa on suuria eroja, Ranskan viranomaiset laskivat keskiarvoksi 79 prosenttia. Ranskan viranomaisten mukaan kauden 2002–2007 rahoitusennusteessa oman pääoman ja rahoituslainojen keskimääräinen suhde oli 77 prosenttia ja oman pääoman suuruus oli 169 miljoonaa euroa vuonna 2007. Tämänsuuruiseen omaan pääomaan pääsy edellyttäisi 76 miljoonan euron lisäpääomaa ja rakenneuudistussuunnitelmassa määriteltyjen toimien onnistumista.

2.3.2 Vuoden 2002 pääomankorotuksen jälkeen toteutetut toimet

2.3.2.1 Alustava huomio

(73) Vuoden 2002 pääomankorotus ja rakenneuudistussuunnitelma eivät tuottaneet odotettuja tuloksia, ja vuodesta 2004 lähtien SNCM:n talous- ja rahoitustilanne heikkeni voimakkaasti. Heikkenemiseen vaikuttivat sekä SNCM:n sisäiset tekijät (työmarkkinaosapuolten väliset konfliktit, tuottavuustavoitteiden riittämätön ja myöhäinen toteutuminen, markkinaosuuden menetys) että sen ulkoiset tekijät (Korsikan houkuttelevuuden väheneminen matkailukohteena, CFF:n markkinaosuuden kasvu, valtion tekemät liikkeenjohdolliset virheet (67)) sekä polttoaineiden hinnan nousu.

(74) SNCM:n tulos rahoituserien jälkeen oli – 32,6 miljoonaa euroa vuonna 2004 ja – 25,8 miljoonaa euroa vuonna 2005. Nettotulos oli puolestaan – 29,7 miljoonaa euroa vuonna 2004 ja – 28,8 miljoonaa euroa vuonna 2005.

(75) SNCM:n talous- ja rahoitustilanteen heikkenemisen johdosta Ranskan viranomaiset päättivät luovuttaa enemmän omaisuutta kuin vuoden 2002 rakenneuudistussuunnitelmassa oli ennakoitu ja vuoden 2003 päätöksessä oli vaadittu sekä aloittaa yksityisten kumppanien hakemisen. Taulukko 2 SNCM:n vuoden 2002 jälkeen luovuttama omaisuus Luovutusten nettotuotto Päivämäärä Vuoden 2002 ilmoituksessa ehdotetut luovutukset (tuhatta euroa) 25 165 Aliso (Ascon sijaan 8.9.2004 tehdyn komission päätöksen mukaisesti) (315) 30.9.2004 Napoléon 6 396 6.5.2002 Monte Rotondo 591 31.7.2002 Liberté 10 088 27.1.2003 Schuman-kiinteistö 8 405 20.1.2003 Ylimääräiset luovutukset, jotka komissio määräsi 9.7.2003 tekemässään päätöksessä (tuhatta euroa) 5 022 SCI Espace Schuman 765,7 24.6.2003 Southern Trader 2 153 22.7.2003 Someca 1 423,9 30.4.2004 Amadeus 680 12.10.2004 CCM — ( 68 ) — Ylimääräiset luovutukset, jotka ovat toteutuneet heinäkuussa 2003 tehdyn päätöksen jälkeen (tuhatta euroa) 12 600 Asco 7 100 24.5.2005 Sud Cargos 4 300 15.9.2005 SNCM:n kiinteistöjen myynti (SNCM:n henkilöstön entiset asuintilat) 1 200 Syyskuu 2003–2006 YHTEENSÄ (tuhatta euroa) 42 385

2.3.2.2 Vuoden 2002 pääomankorotuksen jälkeen toteutetut toimet

(76) Yksityisten kumppanien valintamenettely käynnistyi 26 päivänä tammikuuta 2005 ja päättyi saman vuoden syyskuun lopussa.

(77) Ranskan hallitus ilmoitti 26 päivänä tammikuuta ja 17 päivänä helmikuuta 2005 hakevansa yksityistä kumppania osallistumaan SNCM:n pääomapohjaan yhtiön rahoitusrakenteen vahvistamiseksi ja sen auttamiseksi kehityksen vaatimissa muutoksissa.

(78) Valtion osakkuuksia hoitava virasto (Agence des Participations de l’Etat, APE) nimitti riippumattoman henkilön valvomaan hakuprosessia ja antoi neuvonantajapankille (HSBC) tehtäväksi ottaa yhteyttä mahdollisiin toiminnan jatkajiin.

(79) Tässä vaiheessa otettiin yhteyttä 72 teollisuus- ja rahoitussijoittajaan sellaisen tarjonnan rahoitusehtojen määrittelemiseksi, joka mahdollistaa yhtiön liiketoimintasuunnitelman toteuttamisen, työpaikkojen säilyttämisen ja hyvän julkisen palvelun. Niistä 23 ilmaisi kiinnostuksensa, 15 salassapitosopimusta tehtiin ja 15 tiedotetta lähetettiin. Yhteensä 6 yritystä teki tarjouksen ensimmäisellä kierroksella 5 päivänä huhtikuuta 2005. Toisella kierroksella 17 päivänä kesäkuuta 2005 saatiin kolme tarjousta (Connex, josta oli tullut Veolia Transdev, jäljempänä ’VT’, Caravelle ja BCP) ja yksi ilmaus kiinnostuksesta vähemmistöosakkuuteen (Comanav). Kolmannella kierroksella 28 päivänä heinäkuuta 2005 tehtiin kolme tarjousta.

(80) Kaikkia yrityksiä pyydettiin 14 päivänä syyskuuta 2005 toimittamaan sitova ja lopullinen tarjous viimeistään 15 päivänä syyskuuta 2005. Kyseisenä päivänä Connex-yhtiön vetäydyttyä kilpailusta valtion yksiköt saivat kaksi sitovaa tarjousta lisäpääomasta ja koko omaisuuden haltuunotosta ranskalaisilta konserneilta Butler Capital Partners, jäljempänä ’BCP’, ja Caravelle.

(81) Ranska julkaisi 27 päivänä syyskuuta 2005 lehdistötiedotteen, jonka mukaan näiden kahden tarjouksen perusteellisen tarkastelun tuloksena oli valittu BCP-konsernin tarjous, joka oli paitsi taloudellisesti helpompi hyväksyä myös eniten yrityksen, julkisen palvelun ja työntekijöiden etujen mukainen. BCP tarjosi alun perin negatiivista 113 miljoonan euron hintaa, joka oli heikoin arvio negatiiviseksi hinnaksi.

(82) Tässä mahdollisten toiminnan jatkajien alkuperäisessä tarjouksessa oli erikseen varattu mahdollisuus mukauttaa alkuperäistä tarjousta tilintarkastusten pohjalta. Ranskan viranomaiset ovat ilmoittaneet, että alkuperäistä negatiivista hintaa on korotettu 16 päivänä joulukuuta 2005 valmistuneiden tilintarkastusten seurauksena sellaisten objektiivisten seikkojen johdosta, jotka vaikuttavat SNCM:n toiminnan lainsäädännöllisiin ja taloudellisiin puitteisiin ja jotka ovat ilmaantuneet vasta sen jälkeen, kun tarjous oli jätetty 15 päivänä syyskuuta 2005. Näin ollen negatiiviseksi hinnaksi tuli tarkistuksen jälkeen 200 miljoonaa euroa.

(83) Ranskan viranomaisten ja toiminnan jatkajien, eli BCP:n ja Connex-konsernin (Connexista tuli sittemmin Veolian tytäryritys Veolia Transdev), välisissä neuvotteluissa hinnaksi vahvistettiin 142,5 miljoonaa euroa, johon lisättiin rahoitusvastuu osasta SNCM:n eläkerahastoihin liittyvistä menoista (15,5 miljoonaa euroa).

(84) Avoimen, julkisen ja syrjimättömän valintamenettelyn tuloksena valtio, BCP ja VT saivat lopulta 13 päivänä lokakuuta 2005 aikaan sopimuksen erittäin vaikeassa työmarkkina- ja rahoitustilanteessa. VT:stä tuli SNCM:n teollisuustoimija (28 prosentin osakkuudella) ja BCP:stä sen pääosakas 38 prosentin osakkuudella. Valtio antoi erityisesti palkansaajille sitoumuksen säilyttää 25 prosentin osakkuus yrityksessä (69). BCP ja VT laativat SNCM:lle liiketoimintasuunnitelman, joka toimitettiin komissiolle 7 päivänä huhtikuuta 2006.

a) Sopimuspöytäkirjan sisältö

(85) Sopimuspuolet (BCP, VT ja CGMF) allekirjoittivat 16 päivänä toukokuuta 2006 sopimuspöytäkirjan, jonka mukaan 75 prosenttia SNCM:n pääomasta luovutetaan yksityisille toiminnan jatkajille.

(86) Sopimuspöytäkirjan osassa II määrätään, että CGMF sitoutuu hyväksymään, merkitsemään ja vapauttamaan SNCM:n pääoman korottamisen yhteensä 142,5 miljoonalla eurolla.

(87) Pääomankorotuksen ohella CGMF sitoutuu tarjoamaan SNCM:lle käteisennakkona 38,5 miljoonaa euroa. Tämä käteisennakko, jonka SNCM laittaa sulkutilille (CIC-pankkiin), on tarkoitettu niiden kustannusten kattamiseen, jotka yhtiön on maksettava lakisääteisten ja sopimusperusteisten määrien lisäksi, jos toiminnan jatkajat panevat täytäntöön henkilöstönvähentämisohjelman. Lakisääteisten ja sopimusperusteisten hyvitysten lisäksi suoritettavat korvaukset maksetaan yksilöllisesti ja henkilökohtaisesti niiden palkansaajien osalta, jotka ovat lähteneet yrityksestä ja joiden työsopimus on purettu.

(88) Tästä mekanismista määrätään 16 päivänä toukokuuta 2006 tehdyn luovutuspöytäkirjan II.2 artiklassa, jonka mukaan tililtä on tarkoitus rahoittaa mahdollisten vapaaehtoisten irtisanoutumisten tai työsopimusten purkamisten kustannukset […], jotka ylittävät työnantajan kaikenlaiset lakisääteiset ja sopimusperusteiset maksut. Omaisuudenhoitaja vapauttaa varoja sitä mukaa kuin asianomaiset palkansaajat, joita ei sijoiteta uudelleen SNCM-konsernin sisällä, lähtevät tosiasiallisesti yhtiöstä, ja jäljelle jäävän määrän, kun hänen tehtävänsä omaisuudenhoitajana on suoritettu loppuun. Tilin toiminnasta tehtiin sopimuspöytäkirjaan liitetty turvatalletussopimus. Jotta omaisuudenhoitaja voisi hoitaa tehtävänsä, SNCM:n on toimitettava CGMF:n hallituksen puheenjohtajalle luettelo henkilöistä, joiden työsopimus on päättynyt ja joiden osalta omaisuudenhoitajalta pyydetään toimia, sekä kuukausittaisia nettomenoja koskeva selvitys, joka on täydellinen laskelma kaikista kyseisille työntekijöille maksetuista korvauksista ja kuluista. Samalla SNCM ilmoittaa omaisuudenhoitajalle työntekijäkohtaisesti eriteltyinä ”toteutuneet kuukausittaiset lisäkustannukset”, joka käsittävät työnantajalle lakisääteisesti ja sopimusperusteisesti kuuluvat maksut ylittävät kustannukset. Näiden valtion ylimääräisten täydentävien toimenpiteiden kokonaismäärä saisi kuitenkin olla enintään 38,5 miljoonaa euroa. Jos nämä ylimääräiset sosiaaliset toimenpiteet eivät saavuttaisi tätä määrää luovutusta seuraavien kolmen vuoden aikana, jäljelle jäävä osa maksettaisiin takaisin valtiolle.

(89) Näiden toimien seurauksena sopimuspöytäkirjan osassa III määrätään, että CGMF luovuttaa yksityisille toiminnan jatkajille osakkeensa, jotka edustavat 75:tä prosenttia yhtiön osakepääomasta, ja turvatalletustilin, joka on tarkoitettu sopimusperusteiset ja lakisääteiset velvoitteet ylittävän sosiaaliohjelman osan rahoittamiseen.

(90) Sopimuspöytäkirjan osassa III määrätään myös BCP/VT:n suorittamasta 8,75 miljoonan euron täydentävästä pääomankorotuksesta, joka annettiin SNCM:n käyttöön sen kassatarpeiden mukaan. Sopimuspöytäkirjan kohdassa III.2.7 määrätään, että CGMF:n osakkeiden arvo vastaa aina niiden alkuperäistä nimellisarvoa, joka on korotettu […] (60) prosentilla vapautetusta nimellisarvosta kerrottuna luvulla P/365, jossa P on päivien määrä toteutumispäivän jälkeen, ja josta on vähennetty kaikki perittävät maksut (esimerkiksi osingot). Näitä ehtoja ei sovelleta akordi- tai konkurssimenettelyn yhteydessä.

(91) Sopimuspöytäkirjassa (osa III.5) on SNCM:n luovutukseen liittyvä sopimuksen purkamista koskeva ehto, johon toiminnan jatkajat voivat yhdessä turvautua alla mainituissa tilanteissa, jos liiketoimintasuunnitelman uskottavuus ja yhtiön paluu elinkelpoiseksi joutuvat kyseenalaisiksi: — Korsikan meriliikennöintiä koskevan julkisen palvelun sopimuksen menettäminen kaudeksi, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2007, tai sen myöntäminen huomattavasti heikommin ehdoin, — Euroopan komission kielteinen päätös tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tai yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, jolla esimerkiksi kielletään toiminta tai määrätään ehtoja, jotka vaikuttavat olennaisesti yhtiön arvoon, kuuden vuoden kuluessa päivästä, jolloin osakkaat hankkivat yhtiötä koskevat oikeudet.

(92) Sopimuspöytäkirjan osassa VII määrätään, että CGMF ottaa yrityksen omistajuuden siirtymisen päivänä vastuulleen osan SNCM:n sosiaalisista sitoumuksista, jotka liittyvät eläkerahastojen kuluihin ja joiden määräksi arvioidaan 15,5 miljoonaa euroa.

(93) Yrityksen hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä määritellään yksityiskohtaisesti sopimuspöytäkirjan osassa IV. Sen mukaan SNCM:n hallinnointitapaa muutetaan, kun yhtiöstä tulee osakeyhtiö, jolla on johtokunta ja hallitus. Hallituksessa on ensin 10 ja myöhemmin 14 jäsentä. Sitä johtaa väliaikaisesti valtion edustaja. Jos SNCM saa julkisen palvelun sopimuksen, hallituksen puheenjohtajaksi vaihdetaan BCP:n edustaja. Johtokunta puolestaan vastaa SNCM:n operatiivisesta johtamisesta.

(94) Ranskan hallitus vahvisti 26 päivänä toukokuuta 2006 SNCM:n luovutuksen ja edellä mainitut toimenpiteet.

b) Toimenpiteet

(95) Edellä esitetyn perusteella sopimuspöytäkirjassa on kolmenlaisia valtion toimenpiteitä, joita on syytä tarkastella unionin valtiontukisääntöjen perusteella: — 75 prosentin osuuden luovutus SNCM:stä 158 miljoonan euron negatiiviseen hintaan (142,5 miljoonan euron pääomansiirto ja eläkerahaston 15,5 miljoonan euron kulujen kattaminen), — CGMF:n myöntämä 38,5 miljoonan euron käteisennakko SNCM:ltä irtisanottujen työntekijöiden hyväksi, — 8,75 miljoonan euron pääomankorotus, jonka CGMF toteuttaa yhdessä ja samanaikaisesti kun VT ja BCP toteuttavat 26,25 miljoonan euron pääomansiirron, — luovutuksen purkamista koskeva ehto (70).

2.4 TÄMÄN PÄÄTÖKSEN SOVELTAMISALA

(96) Tämä lopullinen päätös koskee toimenpiteitä, jotka Ranska on toteuttanut SNCM:n hyväksi 18 päivästä helmikuuta 2002 alkaen. Nämä toimenpiteet ovat seuraavat: — erotus CGMF:n 76 miljoonan euron pääomansiirrosta SNCM:lle vuonna 2002 eli 15,81 miljoonaa euroa; — CGMF:n SNCM:stä saama 158 miljoonan euron negatiivinen hinta, — CGMF:n myöntämä 38,5 miljoonan euron käteisennakko SNCM:ltä irtisanottujen työntekijöiden hyväksi, — CGMF:n merkitsemä 8,75 miljoonan euron pääomankorotus.

(97) Tämä päätös ei koske SNCM:n julkisen palvelun velvoitteista maksettua korvausta kaudella 1991–2001. Sen soveltuvuus sisämarkkinoille on vahvistettu 11 päivänä syyskuuta 2012 annetussa tuomiossa (71).

(98) Tämä päätös ei koske niiden taloudellisten korvausten tutkintaa, jotka SNCM on saanut tai saa julkisen palvelun velvoitteiden nojalla kaudella 2007–2013 ja joita käsitellään erillisessä menettelyssä (72).

(99) Lisäksi on syytä huomata, että 11 päivänä syyskuuta 2013 annetusta tuomiosta on esitetty kaksi valitusta. SNCM ja Ranska ovat hakeneet siihen muutosta yhdistetyissä asioissa C-533/12 P ja C-536/12 P. Tämä päätös annetaan muutoksenhaun kohteena olevan tuomion perusteella, koska sillä kumottiin 8 päivänä heinäkuuta 2008 tehty päätös. Jos valitusten käsittely johtaa 11 päivänä marraskuuta 2012 annetun tuomion kumoamiseen osittain tai kokonaan ja palauttaa voimaan tietyt kyseisellä tuomiolla 8 päivänä heinäkuuta 2008 tehdystä päätöksestä kumotut osat, tämä päätös menettäisi merkityksensä niiltä osin, jotka koskevat voimaan palautettuja toimenpiteitä.

2.5 SYYT, JOTKA JOHTIVAT MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEEN VUONNA 2002 JA SEN LAAJENTAMISEEN VUONNA 2006

2.5.1 Muodollisen tutkintamenettelyn aloittaminen vuonna 2002

(100) Menettelyn aloittamisesta 19 päivänä elokuuta 2002 tehdyssä päätöksessään komissio myönsi, että SNCM oli vaikeuksissa oleva yritys, mutta samalla se epäili, täyttikö ilmoitettu toimenpide tuolloin voimassa olleiden vuoden 1999 suuntaviivojen 3.2.2 kohdassa esitetyt arviointiperusteet.

(101) Komissio esitti joitakin epäilyjä rakenneuudistussuunnitelmasta, koska yhtiön tekemien tappioiden syitä ei ollut analysoitu. Komissio tiedusteli erityisesti tappioiden ja julkisen palvelun velvoitteiden välisistä yhteyksistä, SNCM:n alustenhankintaohjelman vaikutuksesta yhtiön tuloslaskelmiin ja yhtiön tuottavuuden parantamiseksi suunnitelluista toimenpiteistä.

(102) Lisäksi komissio korosti tiettyjä rakenneuudistussuunnitelman puutteita, kuten sitä, ettei siinä ollut konkreettisia toimenpiteitä välituotekulutuksen määrän vähentämiseksi ja että siitä puuttui SNCM:n tulevaa hinnoittelupolitiikkaa koskevia tietoja.

(103) Komissio epäili myös sekä Ranskan viranomaisten pääomankorotuksen suuruuden määrittämiseen käyttämän laskutavan asianmukaisuutta että eräitä taloudellisten simulaatioiden laatimisessa käytettyjä oletuksia.

2.5.2 Muodollisen tutkintamenettelyn laajentaminen vuonna 2006

(104) Komissio päätti 13 päivänä syyskuuta 2006 tekemällään päätöksellä ulottaa muodollisen tutkintamenettelyn toimenpiteisiin, jotka liittyivät SNCM:n luovutukseen yksityiselle sektorille.

(105) Jos tämä määrä katsottaisiin sääntöjenmukaiseksi tueksi EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan nojalla, komissio katsoi, että sitä olisi arvioitava valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen yhteisön suuntaviivojen (73) perusteella, jäljempänä ’vuoden 2004 suuntaviivat’. Kun rakenneuudistustuen määrä olisi huomattavasti alhaisempi kuin vuonna 2002 ilmoitettu ja vuonna 2003 hyväksytty määrä, komissio epäili, oliko kaikki SNCM:lle vuoden 2003 päätöksessä määrätyt vastasuoritteet aiheellista säilyttää.

(106) Komissio epäili myös, oliko vuoden 2003 päätöksellä määrättyjä ehtoja, erityisesti hintajohtajuuden periaatetta ja Korsikaan suuntautuvien matkojen määrää koskevia ehtoja noudatettu.

(107) SNCM:n negatiivisen luovutushinnan osalta komissio epäili, oliko valtion ennen SNCM:n luovutusta tekemä pääomankorotus markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen. Komissiota epäilyttivät erityisesti laskelmat selvitystilasta aiheutuvista kustannuksista, jotka valtio osakkeenomistajana joutuisi maksamaan, jos SNCM asetettaisiin selvitystilaan.

(108) Komissio asetti kyseenalaiseksi sen, että rahoitustoimenpiteet voitaisiin oikeuttaa vuoden 2004 suuntaviivoilla.

(109) Lisäksi se epäili, vastasiko toinen, 8,75 miljoonan euron pääomankorotus periaatteita, joiden mukaan yksityiset ja julkiset sijoitukset on tehtävä samanaikaisesti ja merkintäehtojen on oltava oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla identtiset.

(110) Lopuksi komissio esitti epäilyjä siitä, voivatko 38,5 miljoonan euron täydentävät sosiaaliset toimenpiteet henkilöstön auttamiseksi muodostaa välillisen edun yritykselle. Se korosti mahdollista ristiriitaa, kun täydentävät irtisanomiskorvaukset huomioitiin osana asiantuntevalle sijoittajalle kuuluvia riskejä.

III RANSKAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET MENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVASTA PÄÄTÖKSESTÄ

3.1 VUODEN 2002 PÄÄOMANKOROTUS

(111) Vuonna 2002 ilmoitettu rakenneuudistussuunnitelma koostui 76 miljoonan euron pääomasijoituksesta, josta 53,48 miljoonaa euroa oli korvausta julkisen palvelun velvoitteesta. Jos otetaan huomioon SNCM:n toteuttamat omaisuuserien luovutukset (74), todellisuudessa myönnetyn tuen määrä on 69 292 400 euroa. Ranskan viranomaiset katsovat, että jos 53,48 miljoonan euron määrän todetaan olevan sisämarkkinoille soveltuvaa tukea, vuonna 2002 ilmoitettuna rakenneuudistustukena pidettävän tuen määräksi jää 15,81 miljoonaa euroa.

3.2 VUODEN 2002 PÄÄOMANKOROTUKSEN JÄLKEEN TOTEUTETUT TOIMENPITEET

(112) Ranska muistuttaa aluksi, että vuosien 2004 ja 2005 voimakas työmarkkinaliikehdintä ja SNCM:n talous- ja rahoitustilanteen heikkeneminen saivat valtion osakkeenomistajana käynnistämään tammikuussa 2005 yksityisten sijoittajien valintamenettelyn ja toteuttamaan kiireellisiä toimenpiteitä (erityisesti luopumaan Ascosta ja osakkuudesta Sud-Cargos-yhtiössä (75)).

3.2.1 SNCM:n negatiivinen luovutushinta

(113) Ranskan viranomaiset vetosivat asiaa koskevaan, kyseisenä ajankohtana voimassa olleeseen yhteisön oikeuskäytäntöön ja pyysivät komissiota toteamaan, että SNCM:n 158 miljoonan euron negatiivinen luovutushinta ei sisällä mitään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi tueksi luonnehdittavaa toimenpidettä, koska Ranskan valtio toimi markkinataloussijoittajan tavoin.

(114) Ensinnäkin Ranska tuo esiin, että lopulliseen 158 miljoonan euron hintaan, joka on alhaisempi kuin toiminnan jatkajien alun perin tilintarkastuksen perusteella pyytämä negatiivinen hinta, päädyttiin määräysvallan luovutuksesta käydyissä neuvotteluissa, jotka olivat osa avointa, läpinäkyvää ja syrjimätöntä kilpailua, joten hinta on oikea markkinahinta.

(115) Ranska katsoo, että kun SNCM:n yksityisen kumppanin hakemiseksi pidettiin avoin, läpinäkyvä ja syrjimätön kilpailumenettely, jonka tuloksena valittiin paras tarjous, luovutushinta on markkinahinta.

(116) Ranskan viranomaisten mukaan yritys luovutettiin 158 miljoonan euron negatiiviseen hintaan valtion kannalta kaikkein edullisimmilla ehdoilla tuolloin voimassa olleen yhteisön oikeuskäytännön ja komission päätöksentekokäytännön mukaisesti, eikä toimenpiteeseen näin ollen sisälly mitään tuen piirteitä. Ranska todellakin katsoo, että tämä negatiivinen hinta on alhaisempi kuin selvitystilakustannukset, jotka valtio olisi joutunut maksamaan, jos yritys olisi asetettu selvitystilaan.

(117) Tähän päätelmään päästään Ranskan mukaan sekä soveltamalla Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä (oikeuskäytäntö asiassa Gröditzer (76)) että analysoimalla SNCM:n tosiasiallisia selvitystilakustannuksia (ABX-päätös (77)).

(118) Ensimmäisestä menetelmästä, joka perustuu oikeuskäytäntöön asiassa Gröditzer, Ranska tuo esiin, että kyseisessä tuomiossa vahvistettiin 8 päivänä heinäkuuta 1999 tehdyssä komission päätöksessä esitetty kanta, jonka mukaan ”vain […] pääoman realisointiarvo […] on otettava huomioon selvitystilasta aiheutuvana kustannuksena” (78).

(119) Tältä osin CGMF:n (79) ja Oddo-Hastingsin (80) raporteissa on arvioitu, että pääoman realisointiarvo oli vähintään 190,3 miljoonaa euroa 30 päivänä syyskuuta 2005 (81).

(120) Kun valtio yhtiön omistajaosakkaana vastaa veloista vain pääoman realisointiarvoon asti (oikeuskäytäntö asiassa Hytasa (82)), Ranska katsoo, että yrityksen pääoman realisointiarvoksi vähimmillään arvioitu 190,3 miljoonaa euroa on selkeästi enemmän kuin 158 miljoonan euron negatiivinen luovutushinta.

(121) Toisesta menetelmästä Ranska tuo esiin, että se perustuu komission päätökseen valtiontuesta, jonka Belgia on toteuttanut ABX Logistics -yhtiön hyväksi. Kyseisessä päätöksessä komissio tarkasteli negatiivista luovutushintaa, joka oli luonteeltaan markkinahinta – kuten käsiteltävänä olevassa tapauksessa –, ja vertasi sitä kustannuksiin, joita valtiolle osakkeenomistajana olisi aiheutunut vapaaehtoisesta selvitystilasta ja konkurssimenettelystä, sellaisina kuin riippumaton asiantuntija oli ne laskenut. Ranskan mukaan komissio tunnustaa kyseisessä päätöksessä päteviksi tietyt kustannukset, joita velkojille voi aiheutua siitä, että ne ottavat vastuut vastattavakseen, tai joita konsernin tytäryhtiön selvitystilasta voi aiheutua muille konsernin yhtiöille.

(122) Edellä mainittujen CGMF:n ja Oddo-Hastingsin raporttien perusteella Ranskan viranomaiset arvioivat, että Ranskan valtiolle osakkeenomistajana aiheutuneet tosiasialliset kustannukset olisivat olleet 312,1–361 miljoonaa euroa 30 päivänä syyskuuta 2005. Kustannukset muodostuvat seuraavista osista: — [70–80] (60) miljoonaa euroa sosiaaliohjelman sopimusperusteisia kustannuksia, mikä kattaa kaikki työsopimuksen päättämiseen liittyvät kustannukset, jotka kuuluvat sopimuksen perusteella työnantajan maksettaviksi; — [30–40] (60) miljoonaa euroa sosiaaliohjelman muita kuin sopimusperusteisia kustannuksia, mikä kattaa kaikki SNCM:n irtisanomisia koskeviin lakisääteisiin ja sääntömääräisiin velvollisuuksiin liittyvien toimenpiteiden kustannukset ja sopimusperusteiseen sosiaaliohjelmaan liittyvät välilliset kustannukset; — [200–210] (60) – [250–260] (60) miljoonaa euroa täydentäviä irtisanomiskorvauksia, jotka tuomioistuin velvoittaisi valtion maksamaan ja joilla täydennetään sosiaaliohjelman sopimusperusteisia ja muita kuin sopimusperusteisia korvauksia Rouenin muutoksenhakutuomioistuimen asiassa Aspocomp Group Oyj 22 päivänä maaliskuuta 2005 antaman tuomion mukaisesti.

(123) Tässä menetelmässä otetaan muun muassa huomioon riski siitä, että Ranskan valtio olisi joutunut ottamaan vastuut vastattavakseen, jos tuomioistuin olisi katsonut sen tosiasiallisesti johtaneen SNCM:ää. Ranskan viranomaiset katsovat, ettei riskiä vastuiden siirtymisestä sen vastattavaksi voitu sivuuttaa etenkään erään Ranskan kassaatiotuomioistuimen ennakkotapauksen (83) vuoksi. Ranskan viranomaiset vakuuttivat komissiolle useassa kirjeessä, että oli hyvin mahdollista, että kansallinen tuomioistuin tuomitsisi valtion vastaamaan johtamansa yrityksen vastuista ja että tämä mahdollisuus oli otettava huomioon SNCM:n mahdollisen selvitystilan tosiasiallisten kustannusten laskennassa.

(124) SNCM:n omaisuuden arvo 30 päivänä syyskuuta 2005 (190,3 miljoonaa euroa) olisi etuoikeutettujen saatavien maksamisen jälkeen ollut 36,5 miljoonaa euroa. Jos vastuut siirtyvät valtion vastattavaksi, on lisäksi otettava huomioon kustannukset, joita aiheutuu muun muassa tärkeimpien käyttösopimusten purkamisesta, alusten leasing-sopimusten purkamisesta ja vakuudettomien saatavien maksamisesta. Tällöin pääomavajeen määräksi tulee 134,4 miljoonaa euroa. Ranskan viranomaiset katsovat, että valtion vastattavaksi olisi tullut 85–100 prosenttia tästä määrästä.

(125) Ranskan viranomaiset katsovat myös, että koska valtiolla on sidoksia SNCM:ään ja kun otetaan huomioon toinen Ranskan oikeuskäytännön tapaus (84), tuomioistuin olisi voinut määrätä valtion maksamaan korvauksia työntekijöille, jos yritys olisi asetettu selvitystilaan. Mainitun oikeuskäytännön nojalla Ranskan viranomaiset pitävät erittäin todennäköisenä, että tuomioistuin olisi määritellyt täydentävät korvaukset niiden korvausten perusteella, jotka on maksettu ennen selvitystilaa esitetyn sosiaaliohjelman yhteydessä.

(126) Tämän lähestymistavan mukaan valtiolle osakkeenomistajana aiheutuvien todellisten kustannusten analyysi osoittaa, että SNCM:n myynnistä 158 miljoonan euron negatiiviseen hintaan aiheutui valtiolle vähemmän kustannuksia kuin sille olisi aiheutunut yrityksen konkurssimenettelystä.

(127) Johtopäätöksenä Ranskan viranomaiset katsovat, ettei tätä määrää voida pitää valtiontukena.

3.2.2 Osakkeenomistajien toteuttama yhteinen pääomankorotus

(128) Ranska katsoo toimineensa tässä pääomasijoituksessa asiantuntevan sijoittajan tavoin, koska se toimi samanaikaisesti vähemmistöosakkaana BCP:n ja VT:n rinnalla ja koska tämä sijoitus tuottaa kiinteää pääomakorkoa […] (60) prosenttia vuodessa, joten valtiolla ei ole riskiä liiketoimintasuunnitelman täytäntöönpanosta. Ranskan mukaan tällainen tuottavuus on erittäin hyvä yksityiselle sijoittajalle (85). Se kuitenkin tarkentaa, ettei se saa mitään tuottoa, jos SNCM:ään sovelletaan akordi- tai konkurssimenettelyä tai jos toiminnan jatkajat soveltavat sopimuksen purkamista koskevaa ehtoa.

3.2.3 Täydentävät sosiaaliset toimenpiteet (henkilötuki)

(129) Ranska vetoaa komission päätöksentekokäytäntöön erityisesti asiassa SFP – Société française de production (86) väittäessään, että tässä rahoituksessa on kyse henkilötuesta, joka ei hyödytä yritystä. Näin ollen täydentävien sosiaalisten toimenpiteiden toteuttaminen irtisanottujen hyväksi julkisilla varoilla ilman, että toimenpiteet vähentävät työnantajalle kuuluvia tavallisia maksuja, kuuluu jäsenvaltioiden sosiaalipolitiikkaan eikä ole valtiontukea.

3.2.4 Vuoden 2003 kumotussa päätöksessä asetettujen rajoitusten poistaminen

(130) Ranskan viranomaiset muistuttavat, että kaikki vuoden 2003 päätöksessä asetetut ehdot täytettiin kaudella 2003–2006. Lisäksi Ranskan viranomaiset katsovat, etteivät nämä toimenpiteet ole enää tarpeen kilpailun vääristymisen ehkäisemiseksi ja että niiden jatkaminen olisi vastoin suhteellisuusperiaatetta, kun rakenneuudistustuen määrä on laskenut 15,81 miljoonaan euroon. Ranskan viranomaisten mielestä on erityisesti lakkautettava ehdot, joita voitaisiin vielä soveltaa, eli ne, jotka koskevat kieltoa nykyaikaistaa SNCM:n aluskantaa, hintajohtajuutta koskevan eriaatteen noudattamista hinnoittelussa ja tietyn vuorotiheyden säilyttämistä.

3.3 PÄÄTELMÄT

(131) Jos komissio luokittelee uudet toimenpiteet osittain tai kokonaisuudessaan valtiontueksi, Ranska pyytää komissiota ottamaan huomioon, että uusilla toimenpiteillä varmistetaan SNCM:n paluu kannattavaksi yhtiöksi ja siten niillä ylläpidetään kilpailua asianomaisilla markkinoilla, erityisesti Korsikan liikennöinnin markkinoilla. Ranskan mukaan tämä näkökohta vastaa yhtä vaikeuksissa olevan yrityksen pelastamiseksi laadittujen suuntaviivojen periaatetta, kuten komissio (kumotun päätöksen johdanto-osan 283 kappaleessa) ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 15 päivänä kesäkuuta 2005 antamassaan tuomiossa (117 kohta) ovat tuoneet esiin. Tuomioistuin vielä muistutti, että komissio voi laajan harkintavaltansa puitteissa katsoa, että yrityksen toiminta on tarpeen entistä tiukempien oligopolististen markkinoiden syntymisen estämiseksi.

(132) Ranska ehdottaa, että komissio ottaa huomioon markkinatilanteen, kun se määrittelee SNCM:n mahdolliset vastasuoritteet. SNCM:n kapasiteetin heikentäminen vahvistaisi CFF:n johtavaa asemaa Korsikan liikennöinnin markkinoilla (87).

(133) Ranskan viranomaisten mukaan rakenneuudistussuunnitelma vastaa nykyisessä muodossaan niitä soveltuvuuskriteerejä, jotka komissio on esittänyt vuosien 1999 ja 2004 suuntaviivoissa. SNCM:n yksityistämisen yhteydessä ilmoitetuilla toimenpiteillä oli viranomaisten mukaan tarkoitus palauttaa SNCM pysyvästi kannattavaksi jo vuoden 2009 lopulla, ja ne rajoittuvat välttämättömiin toimenpiteisiin.

IV ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

4.1 PÄÄTÖS ALOITTAA MUODOLLINEN TUTKINTAMENETTELY VUONNA 2002

4.1.1 Corsica Ferries -yhtiön (CFF) huomautukset

(134) Ensinnäkin CFF kiistää, että SNCM olisi suuntaviivoissa tarkoitettu vaikeuksissa oleva yritys (88), ja toiseksi se epäilee SNCM:n kykyä palata kannattavaksi muilla kuin tuetuilla reiteillä. CFF toteaa, että toisin kuin rakenneuudistussuunnitelmassa (89) ilmoitetaan, Livornoon liikennöidään edelleen.

(135) Kustannusten vähentämisen osalta CFF valittaa, ettei se ole saanut tiettyjä rakenneuudistussuunnitelman osia, joista sen edustajat ovat esittäneet kritiikkiä (90).

(136) CFF:n mukaan Ranskan viranomaisten laskelma, jonka tulos on 76 miljoonaa euroa, on täysin kuvitteellinen (91), ja Ranskan viranomaisten esittämä oman pääoman ja rahoituslainojen välinen 79 prosentin suuruinen suhde taas on liioiteltu (92). SNCM:n osakkuuksista CFF tuo esiin, että jotkin tytäryhtiöistä ovat hyödyttömiä meriliikenneyhtiön toiminnan kannalta (93).

(137) Lopuksi CFF katsoo, että tukihankkeella pyritään kiertämään kabotaasista annettua asetusta ja mitätöimään Marseillen ja Korsikan välistä liikennöintiä koskevan tarjouspyynnön merkitys. CFF painottaa, ettei suunniteltu tuki saa antaa SNCM:lle mahdollisuutta hyökkäävämpään markkinointiin. Se ehdottaa, että rakenneuudistustukea myönnettäisiin vain vuonna 2007 ja vain siinä tapauksessa, että SNCM ei saa vuonna 2006 uutta sopimusta, sillä sen mielestä tämä olisi ainoa tilanne, jossa kyseinen valtion meriliikenneyhtiö olisi todella vaikeuksissa.

4.1.2 STIM:n huomautukset

(138) CMN:n pääosakas STIM esittää, että SNCM:n CMN:ssä omistamia osakkeita on arvioitava puhtaasti rahoitusvaroina. STIM:n mukaan CMN ja SNCM ovat toisistaan riippumattomia yrityksiä ja muilla kuin Marseillesta lähtevillä reiteillä toistensa kilpailijoita, vaikka ne ovatkin yhdessä julkisen palvelun tarjoamista koskevan sopimuksen osapuolina.

(139) Kirjeessä ilmoitetaan, että STIM sitoutuisi ”ostamaan osittain tai kokonaan, mieluummin kokonaan, SNCM:n omistuksessa olevat CMN:n osakkeet”, joiden arvoksi se arvioi 15–17 miljoonaa euroa, jos komissio katsoisi lopullisessa päätöksessään asettamiensa edellytysten mukaisesti, että ”luovutus olisi välttämätön rakenneuudistussuunnitelman tasapainon varmistamiseksi”.

4.1.3 Paikallishallinnon edustajien huomautukset

(140) Marseillen kaupunginjohtaja, Bouches-du-Rhônen departementin neuvoston puheenjohtaja ja Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueneuvoston puheenjohtaja korostavat SNCM:n taloudellista merkitystä alueella.

(141) Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueneuvoston puheenjohtaja lisää, että SNCM:n rakenneuudistussuunnitelma täyttää edellytykset, joiden mukaan se voi taata yrityksen elinkelpoisuuden.

(142) Korsikan parlamentin toimeenpanevan neuvoston puheenjohtaja välitti Korsikan parlamentin 18 päivänä joulukuuta 2002 tekemän päätöksen, jossa se antoi myönteisen lausunnon SNCM:n pääomankorotushankkeesta.

4.1.4 Korsikan liikenneviraston (OTC) huomautukset

(143) OTC tuo esiin, että SNCM on nykyään ainoa yhtiö, joka pystyy täyttämään sopimuksessa asetetut matkustajaliikennettä koskevat vaatimukset, joten sen lakkauttaminen ”johtaisi välittömästi palvelujen vähentymiseen merkittävällä tavalla”. Lisäksi muistutetaan SNCM:n merkityksestä Korsikan talouden kannalta.

4.2 PÄÄTÖS LAAJENTAA TUTKINTAMENETTELYÄ VUONNA 2006

4.2.1 Corsica Ferries -yhtiön (CFF) huomautukset

(144) CFF korostaa, että kyse on merkittävistä rahamääristä, jotka ovat suhteettomia SNCM:n liikevaihtoon nähden ja jotka on maksettu SNCM:lle ennen kuin komissio otti kantaa niiden luokitteluun perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

(145) CFF pyytää komissiota kiinnittämään huomiota siihen, että Ranskan valtion tuella SNCM:lle on strategista merkitystä CFF:n kehitykselle. Näiden luvattomien toimenpiteiden ansiosta SNCM voisi harjoittaa erittäin aggressiivista hintapolitiikkaa reiteillä, joilla CFF on toiminut 10 vuotta ja joilla se menettäisi markkinaosuuksia ensimmäisen kerran toiminnan aloittamisen jälkeen.

(146) CFF:n mielestä yrityksen luovutukseen liittynyt tarjouskilpailu ei ollut täysin avoin, koska valittu yritys, BCP, ei enää johda SNCM:n toimintaa vaan se on luovuttanut paikkansa VT-konsernille. Lisäksi taloudellinen tilanne on muuttunut paljon suotuisammaksi yrityksen hankkijoille, joten CFF pohtii, noudatettiinko sijoittajien yhdenvertaisen kohtelun periaatetta koko menettelyssä.

(147) CFF epäilee 158 miljoonan euron negatiivisen luovutushinnan osalta, sovellettiinko käsiteltävänä olevassa tapauksessa asiantuntevan markkinataloussijoittajan periaatetta. CFF pohtii, voidaanko valtion katsoa toteuttaneen kyseisen toimenpiteen samanaikaisesti ja samankaltaisissa oloissa asianomaisten yksityissijoittajien merkittävän panostamisen kanssa, kun otetaan huomioon, että valtio sijoitti yritykseen pääomaa ennen osakkaiden yhteistä pääomankorotusta ja uutta rakenneuudistussuunnitelmaa. Toisaalta CFF katsoo, että SNCM:n vakavassa taloudellisessa tilanteessa asiantunteva sijoittaja olisi ryhtynyt toimiin jo aikaisemmin, jotta sijoituksen arvo ei olisi päässyt laskemaan (94).

(148) CFF:n mielestä viittaus ABX Logistics -asiaan ei ole tarkoituksenmukainen. Kyseisen asian olosuhteita ei voi verrata käsiteltävänä olevan tapauksen olosuhteisiin. Lisäksi CFF korostaa, että kyseisessä asiassa tuensaaja osallistui itse merkittävällä rahoitusosuudella, mitä SNCM ei selvästikään ole tehnyt. Lisäksi CFF toteaa, ettei komissio ottanut vuonna 2006 tekemässään päätöksessä huomioon kustannuksia, jotka liittyvät kanteiden riskiin, kun yritys asetetaan selvitystilaan. Tältä osin CFF katsoo, ettei käsiteltävänä olevassa tapauksessa voida soveltaa kansallista lainsäädäntöä, johon Ranska on vedonnut perustellakseen SNCM:n selvitystilasta aiheutuvia kustannuksia. CFF:n mielestä kassaatiotuomioistuin ei ole Salsignesin kaivoksia ja kemikaaleja koskevassa asiassa maininnut mitenkään valtion suoraa vastuuta osakkeenomistajana, kun yritys, jonka osakkeita se omistaa, asetetaan selvitystilaan. Tuomioistuin on pikemminkin tuonut esiin, että julkista teollisuus- tai liikelaitosta vastaan voidaan nostaa kanne velkojen maksamiseksi henkilöstölle eivätkä tällaisten laitosten johtajat voi väistää velvollisuuksiaan vetoamalla julkisen vallan tukitoimiin.

(149) Rouenin muutoksenhakutuomioistuimen asiassa Aspocomp vahvistaman oikeuskäytännön soveltamisesta käsiteltävänä olevassa asiassa CFF toteaa, että mainittu oikeuskäytäntö koski emoyhtiön tuomitsemista maksamaan tytäryhtiön työntekijöille sosiaalisia korvauksia tytäryhtiön tekemän sopimuksen rikkomisesta, mikä on kaukana SNCM:n tapauksesta. Ei siis ole merkittävää riskiä siitä, että CGMF tai valtio joutuisi maksamaan irtisanomiskorvauksia konkurssimenettelyn yhteydessä. Lisäksi CFF epäilee muiden sosiaalisten kustannusten arvioita, jotka vaikuttavat eroavan toisistaan sen mukaan, keneltä asiantuntijalta niitä pyydetään.

(150) CFF katsoo, että asioissa Gröditzer ja Hytasa vahvistetun yhteisön oikeuskäytännön soveltaminen käsiteltävänä olevassa tapauksessa johtaa väistämättä sen toteamiseen, ettei valtio ole toiminut yksityissijoittajan tavoin, koska mainitun oikeuskäytännön mukaisesti valtion tekemä pääomasijoitus liittyi siihen, että se myi 75 prosenttia osakkuudestaan SNCM:ssä, mikä heikensi saman verran sen tuotto-odotuksia.

(151) Lopuksi CFF katsoo, että selvitystilasta ja pääomankorotuksesta aiheutuvien kustannusten vertailussa pitäisi ottaa huomioon niiden varojen arvo, jotka molemmissa tapauksissa siirtyvät hankkijalle. CFF arvioi toiminnan jatkajille luovutetun varallisuuden arvoksi 640–755 miljoonaa euroa (95), kun otetaan huomioon SNCM:n aluskannan myyntiarvo, joka oli CFF:n arvion mukaan 644–664 miljoonaa euroa elokuussa 2006.

(152) Vuoden 2002 pääomankorotuksen jälkeen toteutettujen toimenpiteiden määrittelystä rakenneuudistustuiksi CFF toteaa, että jos SNCM:n voidaan katsoa vuoden 2004 suuntaviivojen mukaisesti olleen vaikeuksissa oleva yritys ennen ensimmäistä 142,5 miljoonan euron pääomankorotusta, tämä luonnehdinta on hyvin kyseenalainen toisen 8,75 miljoonan euron pääomankorotuksen jälkeen, kun yrityksen oma pääoma oli muodostettu uudelleen.

(153) Yrityksen elinkelpoisuuden osalta CFF korostaa, että SNCM:n luovutus on vain osittainen eikä se ole peruuttamaton, sillä toiminnan jatkajien kanssa on neuvoteltu sopimuksen purkamista koskeva ehto. Nämä seikat herättävät vakavan epäilyn toiminnan jatkajien halusta ja kyvystä saneerata SNCM, ja siten ne heikentävät yrityksen kestävän elinkelpoisuuden näkymiä. Lisäksi CFF tuo esiin, että toisin kuin vuoden 2004 suuntaviivoissa vaaditaan, Ranskan viranomaiset eivät ole suunnitelleet luopuvansa toiminnoista, jotka ovat rakenteellisesti tappiollisia vielä rakenneuudistuksen jälkeen (96). Lisäksi CFF suhtautuu epäilevästi kulujenvähennysohjelmaan, kun SNCM:n aluskanta on kasvanut (97), ja henkilöstönvähennysohjelmaan, kun vuoden 2002 sosiaaliohjelma on kariutunut.

(154) CFF epäilee uusien tukien rajoittumista vähimmäismäärään, koska sosiaalisten kustannusten sisältö on epäselvä ja koska SNCM:n 28 päivänä huhtikuuta 2006 pidetyn yhtiökokouksen pöytäkirjasta ilmenee, että tuilla on osittain katettu yrityksen liiketappioita vuosina 2006 ja 2007. CFF myös katsoo, etteivät SNCM:n toiminnan jatkajat osallistu merkittävästi yrityksen rakenneuudistukseen.

(155) CFF:n mielestä kilpailun kohtuutonta vääristymistä pitäisi ehkäistä muokkaamalla ja tarkentamalla SNCM:lle vuonna 2003 määrättyjä vastasuoritteita sekä määräämällä uusia vastasuoritteita SNCM:n markkinaosuuden pienentämiseksi (98). Lisäksi CFF katsoo, ettei SNCM ole noudattanut joitakin vuoden 2003 päätöksellä määrättyjä toimenpiteitä. CFF väittää, että SNCM on hankkinut uusia aluksia vuoden 2003 komission päätöksen 2 artiklan vastaisesti. SNCM ei myöskään ole luopunut osakkuudestaan CCM:ssä, kuten komission päätöksen 3 artiklassa määrätään. Lopuksi SNCM on rikkonut mainitun päätöksen 4 artiklaa harjoittamalla vuodesta 2003 lähtien aggressiivista hintapolitiikkaa CFF:n hintoja alhaisemmilla hinnoilla (jopa 30 prosenttia halvemmat liput samanlaisilla tai vastaavilla vuoroilla).

(156) Toisesta 8,75 miljoonan euron pääomankorotuksesta CFF toteaa, että sen lisäksi, että julkinen ja yksityinen sijoitus on tehtävä samanaikaisesti, yksityisen osuuden on oltava merkittävä ja toteutettu vastaavanlaisissa olosuhteissa, jotta valtion toimenpide olisi perusteltu. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa nämä kaksi edellytystä eivät täyty. Ensinnäkin toiminnan jatkajien osuus, joka on tiukasti sidoksissa ensimmäiseen 142,5 miljoonan euron pääomankorotukseen, ei ole merkittävä. Toiseksi toiminnan jatkajien toimenpidettä ei toteutettu samankaltaisissa olosuhteissa kuin valtion toimenpide, kun otetaan huomioon sopimuksen purkamista koskevat ehdot ja CGMF:n vähemmistöosakkuudesta odotettu tuotto.

(157) CFF kiistää 38,5 miljoonan euron sosiaalisten toimenpiteiden luokittelun henkilötueksi. Vaikka SNCM:n työntekijät hyötyvät suoraan tästä määrästä, CFF korostaa, että toimenpiteellä voi olla välillisesti suotuisia vaikutuksia SNCM:lle, erityisesti työmarkkinatilanteen rauhoittumisen myötä.

4.2.2 STIM:n huomautukset

4.2.2.1 Vuoden 2002 pääomankorotuksen jälkeen toteutetut toimenpiteet

(158) STIM katsoo, että 158 miljoonan euron negatiivinen luovutushinta ei ole avoimeen ja syrjimättömään tarjouskilpailuun perustuva markkinahinta, koska pääomankorotus toteutettiin olosuhteissa, jotka eivät vastaa yksityissijoittajan tavallisia olosuhteita. STIM:n mukaan uudelleenarvioidun kirjanpidollisen nettovarallisuuden ansiosta valtiolle ei pahimmassa tapauksessa aiheutuisi mitään kustannuksia selvitystilasta tai se voisi jopa saada siitä voittoa, luovutushinta on aivan mitätön suhteessa yrityksen arvoon (STIM arvioi arvoksi 350 miljoonaa euroa) ja tuki on suhteeton yrityksen tarpeisiin nähden.

(159) STIM pyytää komissiota kiinnittämään huomiota yksityiselle sektorille siirrosta tehdyn sopimuksen purkamista koskevan ehdon kohtuuttomuuteen.

(160) Lisäksi STIM kiistää negatiivisen myyntihinnan perustelemisen sillä epätodennäköisellä oletuksella, että selvitystila aiheuttaisi työmarkkinaongelmia.

(161) STIM katsoo, että toinen 8,75 miljoonan euron pääomankorotus ei noudata markkinataloussijoittajaperiaatetta, sillä sijoituksen tuotosta ei ole riittävästi takeita. STIM ei hyväksy väitettä, jonka mukaan pääomankorotus ei ole valtiontukea, koska yksityinen ja julkinen sijoitus on tehty samanaikaisesti. Vaikka tällainen samanaikaisuus voitaisiin osoittaa, se on vain yksi merkki eikä se riitä yksinään perustelemaan luokitusta (99). STIM väittää, että pääomankorotus oli Ranskan hallituksen tae toiminnan jatkajille siitä, että SNCM saisi Korsikan liikennöintiä koskevan julkisen palvelun sopimuksen.

(162) STIM katsoo, että 38,5 miljoonan euron henkilötuella on tosiasiallisesti tarkoitus antaa SNCM:lle mahdollisuus toteuttaa jotkin komissiolle esitetyn saneeraussuunnitelman olennaiset kohdat, joita ei ole pantu täytäntöön, kuten henkilöstön vähentäminen.

4.2.2.2 Yhdenmukaisuus vuoden 2004 suuntaviivojen kanssa

(163) STIM:n mielestä SNCM:n saamat tuet eivät rajoitu vähimmäismäärään. SNCM:n ja rakenneuudistussuunnitelman mukaisten toiminnan jatkajien rahoitusosuudet eivät täytä vuoden 2004 suuntaviivoissa määrättyjä edellytyksiä, eikä ole osoitettu, että SNCM:n tilanne olisi ollut siinä määrin poikkeuksellinen, että se olisi oikeuttanut alhaisemman oman rahoitusosuuden. STIM korostaa myös, että vuonna 2006 myönnetyt tuet olivat suhteettomia, koska SNCM pystyi niiden avulla muodostamaan varantoja myöhempien tappioiden kattamiseksi. Lopuksi se, ettei SNCM suunnitellut luopuvansa omaisuuseristä, jotka eivät olleet välttämättömiä yrityksen elinkelpoisuuden kannalta, on vastoin vuoden 2004 suuntaviivoissa asetettuja vaatimuksia.

(164) STIM katsoo, että määrät maksettiin vuoden 2004 suuntaviivoissa vahvistetun kertaluontoisuuden periaatteen vastaisesti. Yrityksen taloudellisen tilanteen heikkeneminen ja työmarkkinaosapuolten väliset konfliktit eivät ole poikkeuksellisia ja odottamattomia tilanteita, joista tuensaajayritys ei itse ole vastuussa.

(165) Näin ollen STIM vaatii, että SNCM suorittaa puolta tuen määrästä (98,25 miljoonaa euroa) vastaavat ylimääräiset korvaukset luopumalla vielä yhdestä aluksesta sekä suorista ja välillisistä osakkuuksistaan CMN:ssä. Tässä yhteydessä STIM toteaa, etteivät kyseiset osakkuudet ole rakenneuudistustukia koskevissa vuoden 2004 suuntaviivoissa tarkoitetulla tavalla strategisia, koska ne eivät ole välttämättömiä yrityksen elinkelpoisuuden kannalta eivätkä ne ole omaisuuseriä, joita ei voida luovuttaa.

(166) STIM tuo vielä esiin, ettei SNCM:n ja CMN:n välillä ole väitettyä synergiaa, koska SNCM:llä ei ole mitään tosiasiallista roolia CMN:n johtamisessa ja kehittämisessä. Lopuksi STIM korostaa, ettei näiden kahden yrityksen välillä ole ollut osakassopimusta sen jälkeen, kun CMN purki sen 15 päivänä maaliskuuta 2006, kuten Pariisin muutoksenhakutuomioistuin on todennut.

4.2.3 SNCM:n huomautukset

(167) SNCM toimitti komissiolle selvityksen talous- ja kilpailutilanteestaan sekä sen mukana oikeudellisen lausunnon, jossa arvioitiin riskiä siitä, että selvitystilamenettelyn yhteydessä valtion katsotaan oikeudellisesti toimineen yrityksen tosiasiallisena johtajana yksityistämistä edeltäneenä aikana.

(168) SNCM:n konsultoima asianajotoimisto Baker & McKenzie päättelee, että kun otetaan huomioon yhtiön työntekijöitä koskevat asiakirjat sekä sen kirjeenvaihto ja valvontaelinten toimet ja selonteot, valtio […] (60) päätöstä (100) […] (60) elimet (101), […] (60) yritysten hallintoelimet (102). Raportissa korostetaan, että […] (60) SNCM (103). Lopuksi samassa raportissa esitetään, että […] (60) SNCM.

(169) Tämän perusteella SNCM:n asiantuntija toteaa, että Marseillen kauppatuomioistuin olisi erittäin todennäköisesti katsonut Ranskan valtion toimineen tosiasiallisena johtajana.

(170) Muun muassa tilintarkastustuomioistuimen kertomuksissa esitetyistä seikoista tulee lisäksi esiin, että tietyt liikkeenjohdolliset virheet, joista Ranskan valtio SNCM:n tosiasiallisena johtajana on vastuussa, ovat vaikuttaneet todettuun SNCM:n varojen riittämättömyyteen. Raportissa tuodaan esiin muun muassa seuraavat liikkeenjohdolliset virheet: liiketoiminnalliset […] (60) valinnat. Valtion tekemistä liikkeenjohdollisista virheistä aiheutuneen haitan arvo on […] (60).

(171) Tässä tilanteessa SNCM:n asiantuntija katsoo, ettei ole mitään epäilystä siitä, että Ranska tuomittaisiin vastaamaan osittain tai kokonaan varojen riittämättömyydestä korvauskanteen yhteydessä, kun otetaan huomioon valtion tiivis osallistuminen SNCM:n johtamiseen, sen ilmeiset liikkeenjohdolliset virheet ja sen suuret taloudelliset resurssit.

(172) Asiaa koskevan oikeuskäytännön perusteella SNCM:n asiantuntija toteaa, että jos SNCM olisi asetettu selvitystilaan, valtio olisi hyvin todennäköisesti tuomittu vastaamaan kaikista SNCM:n työntekijöihin liittyvistä korvauksista. Valtion vastuulle osakkeenomistajana olisi kuulunut 85–100 prosenttia todetusta varojen riittämättömyydestä (316,6–385,7 miljoonaa euroa). Näin ollen Ranskan valtio toimi asiantuntevan sijoittajan tavoin, kun se päätti yksityistää SNCM:n vahvistettuaan ensin sen omaa pääomaa 158 miljoonalla eurolla.

V RANSKAN VIRANOMAISTEN KOMMENTIT ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSIIN

5.1 RANSKAN VIRANOMAISTEN KOMMENTIT ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSIIN, JOTKA KOSKEVAT PÄÄTÖSTÄ ALOITTAA MUODOLLINEN TUTKINTAMENETTELY VUONNA 2002

5.1.1 CFF:n huomautukset

(173) Ranskan viranomaiset ovat tuoneet esiin, että tietyt CFF:n esittämät tiedot SNCM:n tarjonnasta ovat virheellisiä.

(174) Valtio katsoo, että toisin kuin CFF väittää, rakenneuudistussuunnitelma on laadittu siten, että sen avulla voidaan palauttaa SNCM:n kannattavuus mitä pikimmin ja luoda keskipitkän ja pitkän aikavälin elinkelpoisuuden edellyttämät olosuhteet. Ranskan viranomaiset täsmentävät, että kulujenvähennysohjelmasta on jo pantu täytäntöön merkittävä osa. Merenkulkukalustoa on vähennetty ja omaisuudenluovutusohjelmaa toteutetaan liiketoimintasuunnitelman mukaisesti. Liikenneyhteyksiä on järjestelty uudelleen ja välituotekäytön vähentämistä koskeva toimintaohjelma on tuottanut ensimmäiset tuloksensa. Liiketoimintasuunnitelman työpaikkoihin liittyvää osa-aluetta pannaan asteittain täytäntöön. Lisäksi SNCM varasi 21,3 miljoonaa euroa vuonna 2001 rakenneuudistustoimenpiteitä ja erityisesti työpaikkojen säilyttämistä koskevaa ohjelmaa varten.

(175) Tuen määrän määrittelyn osalta Ranskan viranomaiset vakuuttavat, että oman pääoman ja yleisen velkaantumisen välinen suhde 0,79 on hyvinkin yleinen useimpien meriliikenneyhtiöiden taseissa tavanomaisissa olosuhteissa. Sen sijaan CFF:n ilmoittama CMN:n suhdeluku 0,497 vuodelta 2001 on Ranskan viranomaisten mukaan virheellinen, sillä siinä ei oteta huomioon taseen käytettävissä olevia rahavaroja. Kun tämä laiminlyönti korjataan, CMN:n suhdeluvuksi saadaan 0,557. Ranskan viranomaisten mukaan suhdeluku on sittenkin riittämätön CMN:lle, mistä on osoituksena CMN:n vaikea kassatilanne vuonna 2002. CMN joutui lainaamaan STIM:ltä jopa 8 miljoonaa euroa rahoittaakseen kassavajeen, jota pankit eivät kattaneet.

5.1.2 STIM:n esittämät huomautukset

(176) Ranskan viranomaiset vakuuttavat, ettei SNCM:n osakkuutta CMN:n pääomasta voida analysoida puhtaasti rahoitusvaroina, kuten STIM väittää. Ranska puolustaa kantaa, jonka mukaan SNCM:n osakkuudella CMN:ssä on erittäin strateginen merkitys. Osakkeiden luovutus olisi sen mukaan elinkeinotoiminnan kannalta perusteetonta ja lisäksi paha strateginen virhe.

5.1.3 Paikallishallinnon edustajien huomautukset

(177) Ranska pitää yleisesti ottaen oikeana Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueneuvoston puheenjohtajan kirjeen sisältöä, mutta se tuo kuitenkin esiin, että toisin kuin kirjeen (104) 2 kohdassa väitetään, Manner-Ranskan ja Korsikan välisten liikenneyhteyksien tarjonta ei ole ylimitoitettua kysyntään nähden, ja SNCM:n hinnoittelupolitiikka noudattaa yhtiön tekemiä sitoumuksia, joiden mukaan se ei aloita hintasotaa eikä pyri hintajohtajaksi.

5.2 ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET VUODEN 2006 PÄÄTÖKSESTÄ

(178) Ranska panee merkille, että yleisesti ottaen STIM ja CFF ovat toistaneet paljon samoja huomautuksia, jotka ne esittivät komissiolle jo vuonna 2003. Se korostaa erityisesti, että CFF:n huomautukset on käsitelty ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa komission 9 päivänä heinäkuuta 2003 tekemän päätöksen kumoamiskanteen yhteydessä ja sekä komissio että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hylännyt niistä suurimman osan.

5.2.1 Ensimmäisessä rakenneuudistussuunnitelmassa ja sen muutetuissa versioissa esitettyjen toimenpiteiden ennenaikainen täytäntöönpano

(179) Yleiseen huomioon, joka koskee tuiksi luokiteltavien toimenpiteiden ennenaikaista täytäntöönpanoa, Ranskan viranomaiset vastaavat, että tällainen täytäntöönpano johtuu menettelyn erityispiirteistä eli siitä, että komission 9 päivänä heinäkuuta 2003 tekemä hyväksymispäätös kumottiin vuonna 2005, eikä siitä, että Ranskan viranomaiset haluaisivat kiertää EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan. Ranska lisää vielä tiedottaneensa aina komissiolle asian etenemisestä ja erilaisista tammikuun 2005 jälkeen sovituista toimenpiteistä jäsenvaltioiden ja komission vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisesti.

(180) Ranska katsoo, että koska viimeksi mainitut toimenpiteet eivät ole tukia, niihin ei sovelleta perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohtaa, ja että näin ollen ei ole mitään syytä lykätä niiden täytäntöönpanoa.

5.2.2 Vuoden 2002 pääomankorotuksen jälkeen toteutetut toimenpiteet

(181) Ranska tarkentaa luovutusmenettelystä, että se aikoi alusta lähtien soveltaa perinteisiä valintaperusteita, joissa otetaan ensisijaisesti huomioon SNCM:n osakkeista tarjottava hinta ja toissijaisesti muita tekijöitä (liiketoimintasuunnitelma, henkilöstösuunnitelma jne.), joihin kuuluu määrä, jonka ehdokas on valmis sijoittamaan yhtiöön pääomankorotuksen muodossa. Ranska kiistää jyrkästi kolmansien osapuolien väitteen, jonka mukaan myyntimenettely ei olisi ollut läpinäkyvä, ja se muistuttaa, että käsiteltävänä olevassa tapauksessa se on mennyt jopa valtion osakkuuksien luovutuksiin sovellettavia lakisääteisiä ja sääntömääräisiä velvoitteitaan pidemmälle, vaikka nekin ovat ankaria ja pakottavia. Ranska muistuttaa, että tapahtumat, jotka seurasivat BCP:n tarjousta hankkia 100 prosenttia SNCM:n osakkeista, sijoittuivat erittäin vaikeaa taloudelliseen ja sosiaaliseen tilanteeseen, eikä VT:n liittyminen BCP:n tarjoukseen muuttanut toimen kaupallisia ja taloudellisia ehtoja (pääoman jakoa lukuun ottamatta).

(182) Ranska muistuttaa 158 miljoonan euron negatiivisesta hinnasta, että kun otetaan huomioon SNCM:n taloudellinen tilanne 30 päivänä syyskuuta 2005, yritys myytiin markkinahintaan ja myynti oli taloudellisesti kannattavampi vaihtoehto kuin yrityksen asettaminen selvitystilaan. Tässä yhteydessä Ranskan viranomaiset tarkentavat, että selvitystilan partaalla olevan yrityksen luovutuksen yhteydessä yksityissijoittajan periaatteen soveltamisella ei ole tarkoitus hakea julkisen toimen tuottavuutta vaan ehkäistä merkittävämpiä tappioita, joita osakkaille aiheutuisi kalliimmasta selvitystilasta.

(183) Ranska kiistää väitteen, jonka mukaan SNCM:stä maksettu hinta ei vastannut sen todellista arvoa. Ranska erityisesti torjuu STIM:n yrityksen arvosta esittämän arvion, joka on lähes 350 miljoonaa euroa. Määrässä otetaan huomioon vain ne taseen osat, jotka nostavat arvoa kirjanpidollisen oman pääoman pohjalta (poikkeukselliset poistot, alusten jäljelle jäävä myyntivoitto jne.) eikä siinä oteta huomioon niitä velkoja, jotka laskisivat arvoa. Tämä puhtaasti kirjanpidollinen laskentamenetelmä ei vastaa SNCM:n kaltaisen meriliikenneyhtiön taloudellista todellisuutta, koska yhtiöllä on taseessa näkyvien omaisuuserien lisäksi merkittäviä taseen ulkopuolisia velkoja ja vain rajallinen tuottavuus.

(184) Ranskan viranomaiset torjuvat myös CFF:n väitteen, että Ranska aliarvioi SNCM:n aluskannan myyntiarvon, joka on CFF:n mukaan 406,5–426,5 miljoonaa euroa. Ranskan viranomaisten mukaan kaikki CFF:n laskelmaan sisällytetyt alukset eivät olleet SNCM:n yksinomistuksessa 30 päivänä syyskuuta 2005. Tilannetta, jossa mahdollinen omaisuuden realisointi olisi toteutettu, ei mietitty, kun alusten myyntiarvoon ei ole sovellettu hinnanalennuksia, ja myyntiarvon laskennassa käytetty ajankohta, elokuu 2006, ei ole SNCM:n realisoinnin kannalta asianmukainen, vaan viitepäivämäärä on 30 päivä syyskuuta 2005. Lisäksi Ranska panee merkille, että jos CFF:n ehdottama laskelma hyväksyttäisiin, negatiivinen hinta olisi kolme kertaa alhaisempi kuin asian Gröditzer oikeuskäytännössä vaadittu pääoman realisointiarvo, mikä olisi suotuisampi tilanne kuin oletukset, joita Ranskan viranomaiset ovat esittäneet komissiolle.

(185) Ranskan viranomaiset vastaavat CFF:n väitteeseen, jolla se kyseenalaistaa asian Gröditzer oikeuskäytännön soveltamisen sen perusteella, että valtion SNCM:ään tekemä pääomasijoitus oli sidoksissa siihen, että se myi 75 prosenttia osakkeistaan, jolloin se heikensi saman verran tuotto-odotuksiaan. Viranomaisten mukaan 158 miljoonan euron negatiivinen luovutushinta vastasi koko SNCM:n pääoman luovutusta, jonka jälkeen valtio sijoitti uudelleen 25 prosenttia, josta se sai tuottoa […] (60) prosenttia vuodessa. Näin ollen Ranska katsoo, että sijoituksen tuotto on edelleen taattu, kun se omistaa 25 prosenttia yhtiön osakkeista, sillä näiden osakkeiden tuottotakuu on erittäin korkea.

(186) Ranska kiistää CFF:n väitteen, ettei käsiteltävänä olevassa tapauksessa voisi soveltaa päätöksen ABX lähestymistapaa, joka perustuu erityisesti SNCM:n selvitystilasta aiheutuvien kustannusten analyysiin ja valtion riskiin joutua vastaamaan yrityksen veloista korvauskanteen yhteydessä siten, kuin siitä määrätään Ranskan yleistäytäntöönpanomenettelyissä ja se vahvistetaan kansallisessa oikeuskäytännössä (Rouenin muutoksenhakutuomioistuimen 22 päivänä maaliskuuta 2005 antama tuomio). Ranskan viranomaiset katsovat, että vaikka niiden käyttäytymistä SNCM:n johtajana ei voida korvauskanteen käsittelyn yhteydessä luonnehtia moitittavaksi, on erittäin suuri riski, että kansallinen tuomioistuin tuomitsee valtion vastaamaan SNCM:n varojen riittämättömyydestä, kun otetaan huomioon, että kauppalain L. 651–2 §:ään perustuva liikkeenjohdollisen virheen määritelmä on hyvin joustava, ja kun otetaan huomioon edellä mainittu oikeuskäytäntö, jota voidaan soveltaa käsiteltävänä olevassa tapauksessa.

(187) Ranska muistuttaa, että toisin kuin CFF ja STIM väittävät, 8,75 miljoonan euron pääomankorotus ei ole valtiontukea, koska sijoitus oli samanaikainen, sen merkintäehdot olivat samankaltaiset ja valtio sai keskimääräistä korkeamman korvauksen CGMF:n kautta.

(188) Ranskan viranomaiset tarkentavat erityisesti, etteivät sopimuksen purkamista koskevat ehdot vaaranna sijoittajien yhdenvertaisuuden periaatetta, koska ne sovittiin SNCM:n sataprosenttisen luovutuksen yhteydessä eikä sitä seuranneen 35 miljoonan euron suuruisen pääomankorotuksen yhteydessä.

(189) Lisäksi Ranska muistuttaa, että sen sijoitus on paljon alhaisempi kuin toiminnan jatkajien, sillä toiminnan jatkajien sijoitukseen (26,25 miljoonaa euroa) on verrattava vain 8,75 miljoonan euron määrää. Ensimmäistä 142,5 miljoonan euron pääomankorotusta tulisi tarkastella vain vertailussa selvitystilan hinnan kanssa.

(190) Lopuksi Ranska kiistää STIM:n väitteen, jonka mukaan pääomankorotus olisi yksityisille toiminnan jatkajille annettu tae siitä, että SNCM saa Korsikan liikennöintiä koskevan julkisen palvelun sopimuksen. Ranskan viranomaisten mukaan pääomankorotus on järkevä ja yrityksen tuloksesta riippumaton eikä julkisen palvelun sopimuksen myöntäminen SNCM:lle parantaisi sijoituksesta odotettavaa tuottoa.

(191) Ranska toistaa, että 38,5 miljoonan euron sosiaaliset toimenpiteet ovat henkilötukia eikä niiden siirtymisen valtion vastuulle voida katsoa tuovan yritykselle välillistä etua, koska ne toteutetaan SNCM:n lakisääteisten ja sopimusperusteisten velvollisuuksien lisäksi. Ranska myös muistuttaa, ettei näiden toimenpiteiden turvin voida irtisanoa työntekijöitä, jotka ilman niitä jäisivät SNCM:n vastuulle.

(192) Ranskan viranomaiset tarkentavat, että toisin kuin CFF väittää, kyseistä 38,5 miljoonan euron summaa ei käytetä vuoden 2003 sosiaaliohjelmassa esitettyjen henkilöstövähennysten toteuttamiseen, sillä kyseiset vähennykset on viiveestä huolimatta jo pantu täytäntöön. Uudella sosiaaliohjelmalla täydennetään näin ollen vuoden 2003 sosiaalisia toimenpiteitä.

5.2.3 Yhdenmukaisuus suuntaviivojen kanssa

(193) Edellä esitetyn perusteella Ranska katsoo, että tarkasteltava tuen määrä on 15,81 miljoonaa euroa.

(194) Toisin kuin CFF väittää, ensimmäinen pääomankorotus antoi kyllä SNCM:lle mahdollisuuden muodostaa uudelleen oman pääoman, mutta se ei muuttanut sen vuoden 2004 suuntaviivojen 11 kohdan mukaista asemaa vaikeuksissa olevana yrityksenä, koska pääomankorotuksen tarkoituksena oli varmistaa yhtiön toiminnan jatkuminen.

(195) Ranska torjuu CFF:n väitteet, joiden mukaan sen ei olisi pitänyt myöntää yritykselle enempää rahoitusta, sillä SNCM olisi voinut ottaa pankkilainaa. Tässä yhteydessä Ranskan viranomaiset muistuttavat, että pankit olivat 24 päivänä elokuuta 2005 kieltäytyneet myöntämästä SNCM:lle enempää luottolimiittiä, joten ainoat vaihtoehdot olivat yksityistäminen ja selvitystila.

(196) Ranska kiistää CFF:n ja STIM:n väitteet vuoden 2002 rakenneuudistussuunnitelman epäonnistumisesta, sillä suunnitelma pantiin viivästymisestä huolimatta täytäntöön ja se tuotti tavoitellut tulokset vuonna 2005. SNCM:n talous- ja rahoitustilanteen heikkeneminen yrityksestä riippumattomista syistä pakotti pidentämään vuonna 2002 ilmoitetun suunnitelman täytäntöönpanoa ja ottamaan käyttöön uusia toimenpiteitä.

(197) Ranskan mielestä SNCM:n saneerausnäkymät ovat hyvät ja uusien osakkaiden suunnittelemat toimenpiteet, erityisesti sosiaaliohjelman täytäntöönpano, reittien muokkaus ja tiettyjen alusten uudistaminen, mahdollistavat yrityksen paluun kannattavaksi. Tässä yhteydessä Ranska tuo esiin, että kun otetaan huomioon julkisen palvelun sopimuksesta saatavat tuotot (noin [50–70] (60) prosenttia SNCM:n liikevaihdosta), kiinteiden kulujen korkea taso ja Marseille–Korsika-linjalla käytettyjen kuuden aluksen siirtoon liittyvät vaikeudet, julkisen palvelun sopimus on olennainen yrityksen strategian ja elinkelpoisuuden kannalta.

(198) Tuen rajoittumisesta vähimmäismäärään Ranska toteaa, että se on rajoittanut rakenneuudistuksen kustannukset rakenneuudistuksen toteuttamisen edellyttämään vähimmäismäärään. Ranskan viranomaiset muistuttavat, että kuten komissio myönsi vuoden 2003 päätöksessään, yritys on itse osallistunut rakenneuudistussuunnitelmaan riittävästi omilla varoillaan, kun se on luovuttanut omaisuuttaan yhteensä 30,2 miljoonan euron arvosta. Kun otetaan vielä huomioon SNCM:n muut luovutukset, joiden kokonaissumma on 12,2 miljoonaa euroa, yrityksen oma rahoitusosuus on yhteensä 42,38 miljoonaa euroa. Ranskan mielestä määrä on huomattavasti suurempi kuin rakenneuudistustukien hyväksymiseen tarvittava oma rahoitusosuus, kun näiden tukien määräksi jää 15,81 miljoonaa euroa, jos muita toimenpiteitä ei katsota valtiontuiksi.

5.2.4 Komission vuoden 2003 päätöksessä asetetut ehdot ja mahdolliset uudet vastasuoritteet

(199) Ranskan viranomaiset vakuuttavat, että toisin kuin STIM ja CFF väittävät, ne ovat täyttäneet kaikki vuoden 2003 päätöksessä vahvistetut edellytykset, jotka sitoivat niitä vuoden 2006 loppuun asti, ja ne ovat erityisesti säilyttäneet aluskannan 11 aluksessa ja soveltaneet alhaisempia hintoja kuin kilpailijat.

(200) Lisäksi Ranska katsoo, että uudessa lopullisessa päätöksessä SNCM:lle määrättävät vastasuoritteet tulisi mukauttaa siihen, että rakenneuudistustuen määrä on enää 15,81 miljoonaa euroa 69,3 miljoonan euron sijasta.

(201) Tässä yhteydessä Ranska torjuu STIM:n väitteet, jotka koskevat komission mahdollisuutta määrätä SNCM vastasuoritteena luopumaan osakkuudestaan CMN:ssä. Ranska kiistää myös STIM:n väitteen, jonka mukaan vuoden 2004 suuntaviivoissa olisi kyseenalaistettu vuoden 1999 suuntaviivojen mukainen strategisten omaisuuserien määritelmä.

(202) Toimenpiteistä, joilla CFF:n mukaan voitaisiin pienentää SNCM:n markkinaosuutta, Ranskan viranomaiset täsmentävät, että kuten komissio totesi vuoden 2003 päätöksessään (johdanto-osan 87 kappale), kyseisillä markkinoilla (liikennöinti Manner-Ranskasta Korsikaan ja Pohjois-Afrikkaan) ei ole ylikapasiteettia ja Korsikaan julkisen palvelun sopimuksen nojalla ja sen ulkopuolella liikennöitävien linjojen uudistaminen vaarantaisi yrityksen elinkelpoisuuden.

(203) CFF:n väitteestä, jonka mukaan edellä kuvailtujen toimenpiteiden toteuttamisesta SNCM:n hyväksi aiheutuu vakava riski, että SNCM:n pääasiallinen kilpailija, CFF, katoaa Manner-Ranskan ja Korsikan välisen liikennöinnin markkinoilta, Ranskan viranomaiset tuovat esiin, että kun otetaan huomioon nykyinen tilanne kyseisillä markkinoilla, joilla CFF on hallitsevassa asemassa, kilpailun säilyminen edellyttää, että SNCM:n rakenneuudistussuunnitelma hyväksytään ja että SNCM jatkaa toimintaansa kyseisillä markkinoilla.

VI TOIMENPITEIDEN ARVIOINTI

6.1 SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUN TUEN OLEMASSAOLO

(204) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa: ”Jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.”

(205) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan kansallinen toimenpide luokitellaan valtiontueksi vain, jos seuraavat kumulatiiviset edellytykset täyttyvät: 1) toimenpiteellä myönnetään valikoiva taloudellinen etu; 2) tämä etu rahoitetaan valtion varoista; 3) etu vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua; ja 4) toimenpide on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (105).

(206) Komissio toteaa, että SNCM:lle on myönnetty Ranskan valtion kokonaan omistaman CGMF:n kautta yhteensä 274,54 miljoonaa euroa (106) valtion varoja.

(207) Koska SNCM toimii meriliikennealalla, joka on avoinna Euroopan sisäiselle kilpailulle, sen saama mahdollinen taloudellinen etu vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(208) Asetusta (ETY) N:o 3577/92 oltiin väliaikaisesti soveltamatta 1 päivään tammikuuta 1999 asti saarikabotaasiin Välimerellä. Tämän perusteella ei voida lähtökohtaisesti sulkea pois mahdollisuutta siihen, että Välimerellä harjoitetun saarikabotaasin turvaamiseksi julkisen palvelun sopimuksen mukaisesti maksetut tuet ovat saattaneet vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua.

(209) Vaikka on mahdollista, etteivät kabotaasiliikenteen turvaamiseksi myönnetyt tuet vaikuttaneet kauppaan ja ettei niistä aiheutunut kilpailunvääristymiä ennen 1 päivää tammikuuta 1999, tilanne on joka tapauksessa muuttunut kyseisen ajankohdan jälkeen, koska asetuksen N:o 3577/92 mukaisesti kabotaasitoiminta on vastaisuudessa avoinna kaikille Euroopan unionin toimijoille. On myös syytä korostaa, että kabotaasiliikenteen harjoittamisen lisäksi SNCM toimii kansainvälisillä meriliikennemarkkinoilla, jotka on vapautettu neuvoston asetuksella (ETY) N:o 4055/86 (107).

(210) Tämän vuoksi komissio katsoo, että tarkasteltavana olevassa tapauksessa tämän päätöksen johdanto-osan 205 kappaleessa mainitut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan kolme viimeistä arviointiperustetta täyttyvät. Tästä syystä komission on tarkasteltava 11 päivänä syyskuuta 2012 annetun tuomion mukaisesti erikseen kutakin toimenpidettä sen arvioimiseksi, onko kyseessä valikoiva taloudellinen etu.

6.1.1 Analyysin viiteajankohta

(211) Tuomioistuimen oikeuskäytännön (108) mukaan komission on päätöksensä kumoamisen jälkeen käytettävä uuden analyysinsa lähtökohtana ainoastaan tietoja, jotka olivat sen käytettävissä kumotun päätöksen hyväksymisajankohtana. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa kyseessä on siis 8 päivä heinäkuuta 2008.

(212) Kyseisen ajankohdan eli 8 päivän heinäkuuta 2008 jälkeisiä tapahtumia ei siis voida ottaa huomioon. Markkinatilanteen muutokset ja kehitys tai tuensaajayrityksen tilanteen muutokset on siis jätettävä analyysin ulkopuolelle. Komissio ei myöskään ota huomioon rakenneuudistussuunnitelman toteuttamista heinäkuun 2008 jälkeen (109).

(213) Komissiolla ei ole velvoitetta käynnistää uudelleen asian tutkintaa edes sen täydentämiseksi uusilla teknisillä asiantuntijaselvityksillä (110). Vaikka päätös eri vaiheita sisältävän hallinnollisen menettelyn lopettamisesta kumottaisiin, se ei välttämättä merkitse, että koko menettely kumotaan. Jos komission tekemä analyysi osoittautuu puutteelliseksi huolimatta tutkintatoimista, jotka mahdollistavat tuen sisämarkkinoille soveltuvuuden kattavan analysoinnin (kuten käsiteltävänä olevassa tapauksessa), ja johtaa näin siihen, että päätös kumotaan, kyseisen päätöksen korvaamiseen tähtäävässä menettelyssä voidaan ottaa lähtökohdaksi jo toteutettuja tutkintatoimia (111).

(214) Koska komission on käytettävä uuden analyysinsa lähtökohtana pelkästään niitä tietoja, jotka sillä oli käytettävissään heinäkuussa 2008 ja joista Ranskan viranomaiset ja SNCM ovat jo esittäneet huomautuksensa, niitä ei ole tarpeen kuulla uudelleen (112). Kolmansien osapuolten oikeus esittää huomautuksensa on turvattu sillä, että menettelyn aloittamisesta tehty päätös on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (113). Asetuksen (EY) N:o 659/1999 säännöksissä ei edellytetä, että kolmansille olisi annettava tämä mahdollisuus uudelleen, jos alkuperäistä rakenneuudistussuunnitelmaa muutetaan tutkinnan aikana (114).

(215) Tämän vuoksi tämä päätös perustuu ensisijaisesti ainoastaan 8 päivänä heinäkuuta 2008 käytettävissä olleisiin tietoihin. Komissio osoittaa kuitenkin toissijaisesti, että sen päätelmät eivät muuttuisi, vaikka Ranskan viranomaisten 16 päivänä toukokuuta 2013 toimittamat tiedot, jotka koskevat ennen 8 päivää heinäkuuta 2008 esitettyjä tosiseikkoja, ja SNCM:n 27 päivänä elokuuta 2013 toimittamat tiedot otettaisiin huomioon

6.1.2 SNCM:n luovutus 158 miljoonan euron negatiiviseen myyntihintaan

(216) Käsiteltävänä olevassa asiassa komission on selvitettävä, voidaanko todeta, ettei 158 miljoonan euron pääomansiirtoon, jonka valtio teki ennen SNCM:n yksityistämistä, toisin sanoen viime kädessä yrityksen vastaavansuuruiseen negatiiviseen myyntihintaan, sisälly valtiontuelle ominaisia piirteitä.

(217) Avoin, läpinäkyvä ja syrjimätön julkinen valintamenettely, jonka päätteeksi valtio luovuttaa yrityksen etukäteen toteutetun pääomankorotuksen (jonka määrä on suurempi kuin myyntihinta) jälkeen, ei välttämättä riitä sulkemaan pois mahdollisuutta siihen, että kyseessä on tuki, joka saattaa hyödyttää samanaikaisesti sekä yksityistettyä yritystä että sen ostajaa (115).

(218) Selvittääkseen, onko yritys hyötynyt valtion pääomansiirtoon liittyvästä taloudellisesta edusta, komissio soveltaa markkinataloussijoittajaperiaatetta, jos edunsaajaa ei ole vaadittu maksamaan takaisin muita valtiontukia ja kyseistä pääomansiirtoa voidaan analysoida tämän edellytyksen perusteella. Markkinataloussijoittajaperiaate on ilmaus SEUT-sopimuksen 345 artiklaan sisältyvästä julkisen ja yksityisen sektorin yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta. Tämän periaatteen mukaan pääomia, jotka valtio antaa suoraan tai välillisesti jonkin yrityksen käyttöön tavanomaisia markkinaehtoja vastaavilla ehdoilla, ei voida pitää valtiontukina (116).

(219) Tätä varten komissio voi erityisesti arvioida, onko varojen myöntäjä toiminut sellaisen yksityisen sijoittajan tavoin, joka noudattaa kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa, joka perustuu sijoitetun pääoman pitkän aikavälin tuotto-odotuksiin. Euroopan unionin tuomioistuin on vahvistanut tämän lähestymistavan asianmukaisuuden useiden asioiden yhteydessä (117).

(220) Euroopan unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan pääomasijoitus, jonka julkisoikeudellinen sijoittaja tekee odottamatta tuottoa edes pitkällä aikavälillä, on valtiontukea (118).

(221) Euroopan unionin tuomioistuin on lisäksi todennut, että yksityinen sijoittaja, joka noudattaa kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa, joka perustuu pitkän aikavälin tuotto-odotuksiin, ei kuitenkaan voi järkevästi ajatellen toimia siten, että se tekisi yhtämittaisesti vuosien ajan jatkuneiden tappiollisten kausien jälkeen pääomasijoituksen, joka taloudelliselta kannalta katsoen ei ainoastaan osoittaudu yrityksen omaisuuden realisointia kalliimmaksi, vaan lisäksi liittyy yrityksen myyntiin, joka vie tältä sijoittajalta kaikki voiton saa