Komission asetus (EY) N:o 1741/2000, annettu 3 päivänä elokuuta 2000, väliaikaisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin (PET) tuonnissa



Virallinen lehti nro L 199 , 05/08/2000 s. 0006 - 0047



Komission asetus (EY) N:o 1741/2000, annettu 3 päivänä elokuuta 2000, väliaikaisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin (PET) tuonnissa EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97(1) ja erityisesti sen 12 artiklan, on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta, sekä katsoo seuraavaa: A MENETTELY (1) Komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä marraskuussa 1999 julkaistulla ilmoituksella(2) jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", Indonesiasta, Intiasta, Korean tasavallasta, jäljempänä "Korea", Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin, jäljempänä "PET", tuontia koskevan tukien vastaisen menettelyn aloittamisesta ja pani tutkimuksen vireille. (2) Menettelyn aloittaminen perustui valitukseen, jonka oli tehnyt Euroopan muoviteollisuusyhdistys, Association of Plastic Manufacturers in Europe (APME), sellaisten yhteisön tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa pääosan PET:n tuotannosta yhteisössä. Valituksessa esitetty näyttö kyseisen tuotteen tukemisesta ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen. (3) Valitus koski myös Saudi-Arabiasta peräisin olevaa tuontia. Saudi-Arabian viranomaiset, joita kuultiin ennen menettelyn aloittamista, toimittivat kuitenkin näyttöä siitä, että Saudi-Arabiasta peräisin olevan tuonnin määrä on alle 4 prosenttia kaikesta tuonnista. Komissio on asetuksen (EY) N:o 2026/97, jäljempänä "perusasetus", 14 artiklan 4 kohdan mukaisesti jättänyt Saudi-Arabiasta peräisin olevan tuonnin tämän tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle. (4) Ennen menettelyn aloittamista komissio ilmoitti perusasetuksen 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti Indonesian, Intian, Korean, Malesian, Taiwanin ja Thaimaan viranomaisille saaneensa todisteilla vahvistetun valituksen, jossa väitetään, että Indonesiasta, Intiasta, Koreasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan PET:n tuettu tuonti aiheuttaa merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Kyseisiä viranomaisia pyydettiin aloittamaan neuvottelut valituksen sisällön selvittämiseksi ja molemminpuolisesti tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi. Korean viranomaiset suostuivat neuvotteluihin, jotka käytiin komission kanssa 24 päivänä lokakuuta 1999. Huomautukset tuettua tuontia ja yhteisön tuotannonalalle aiheutunutta merkittävää vahinkoa koskevassa valituksessa esitetyistä väitteistä otettiin asianmukaisesti huomioon. (5) Komissio ilmoitti virallisesti menettelyn aloittamisesta yhteisön tuottajille, vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä viejämaiden edustajille ja valituksen tekijälle. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi. Indonesian, Intian, Korean, Malesian, Taiwanin ja Thaimaan viranomaiset, useat vientiä harjoittavat tuottajat sekä valituksen tehneet yhteisön tuottajat, yhteisön käyttäjät ja tuojat esittivät kantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka pyysivät kuulemista menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, annettiin siihen mahdollisuus. (6) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja sai vastaukset Indonesian, Intian, Korean, Malesian, Taiwanin ja Thaimaan viranomaisilta, yhdeksältä yhteisön tuottajalta, 20:ltä asianomaisten maiden vientiä harjoittavalta tuottajalta sekä niihin etuyhteydessä olevilta yhteisön tuojilta. Komissio sai vastauksen myös kolmelta etuyhteydettömältä yhteisön tuojalta/kauppiaalta sekä yhdeksältä käyttäjältä, viideltä tavarantoimittajalta ja viideltä ammattiliitolta. (7) Komissio hankki ja tarkasti kaikki tukea ja vahinkoa koskevan alustavan määrityksen kannalta välttämättöminä pitämänsä tiedot ja toteutti tarvittaessa tutkimuksia seuraavien yritysten ja viranomaisten toimitiloissa: a) Yhteisön tuottajat - Du Pont Polyesters Ltd (UK) - Eastman Chemicals BV (NL) - INCA International SpA (I) - Italpet Preforme SpA (I) - KOSA GmbH (D) - Shell Chemicals Ltd (UK) - Wellman PET Resins Europe (NL) - Aussapol SpA (I) - CEP (F) b) Intian viranomaiset - Kauppaministeriö, New Delhi - Kemikaali- ja petrokemikaaliministeriö, New Delhi - Valtiovarainministeriö, New Delhi - Tulli- ja verohallitus, New Delhi c) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat - Pearl Engineering Polymers Ltd, New Delhi - Futura Polymers Ltd, Chennai - Elque Polyesters Ltd, Kalkutta - Reliance Industries Ltd, Mumbai d) Indonesian viranomaiset - Kauppa- ja teollisuusministeriö, Jakarta - Valtiovarainministeriö, Jakarta - Investointien koordinointielin BKPM, Jakarta - vienninedistämisvirasto BAPEKSTA, Jakarta - Sucofindo, Jakarta e) Indonesialaiset vientiä harjoittavat tuottajat - PT. Bakrie Kasei Corporation, Jakarta - PT. Indorama Synthetics TbK., Jakarta - PT. Polypet Karyapersada, Jakarta f) Korean viranomaiset - Kauppa-, teollisuus- ja energiaministeriö - Valtiovarain- ja talousministeriö - Ulkoasiain- ja kauppaministeriö - Korea Asset Management Corporation (KAMCO) g) Korealaiset vientiä harjoittavat tuottajat - Honam Petrochemical Corp. - Samyang Corporation - SK Chemicals Co., Ltd - SK Global Co., Ltd (SK Chemicalsiin etuyhteydessä oleva yritys) - Tongkook Corporation - Daehan Synthetic Fiber Co., Ltd h) Malesialaiset viranomaiset - Kansainvälisen kaupan ja teollisuusministeriö (MITI) - Malaysian Industrial Development Authority (MIDA) - Bank Negara Malaysia - Malaysian Institute of Accountants - Malaysia External Trade Development Corporation - Veroministeriö (Ministry of taxation, Customs and Excise Department, Inland Revenue Board) i) Malesialaiset vientiä harjoittavat tuottajat - Hualon Corporation - Kuala Lumpur - MPI Polyester Industries - Shah Alam j) Thaimaan viranomaiset - Ulkomaankauppaministeriö, Bangkok - Investointivirasto, Bangkok - Tullihallitus, Bangkok - Verohallitus, Bangkok k) Thaimaalaiset vientiä harjoittavat tuottajat - Thai Shingkong Ltd l) Taiwanin viranomaiset - Talousministeriö - Valtiovarainministeriö - Chiao Tung Bank m) Taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat - Shinkong Synthetic Fibers Corporation, Taipei - Tuntex Distinct Corp., Hsichih, Taipei County - Far Eastern Textile Ltd, Taipei - Nan Ya Plastics Corporation, Taipei (8) Tukea koskeva tutkimus kattoi 1 päivän lokakuuta 1998 ja 30 päivän syyskuuta 1999 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 1996 ja 30 päivän syyskuuta 1999 välisen ajanjakson, jäljempänä "tarkastelujakso". (9) Komissio pani marraskuussa 1999 vireille polkumyyntitutkimuksen, joka koski saman tuotteen tuontia Indonesiasta, Intiasta, Koreasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta(3). B TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 1 Tarkasteltavana oleva tuote (10) Tarkasteltavana oleva tuote on polyeteenitereftalaatti, jota käytetään yleensä muoviteollisuudessa pullojen ja levyjen valmistukseen. (11) Toista polyeteenitereftalaatin lajia käytetään polyesterikuitujen tuotannossa, mutta sitä ei tarkastella tässä tutkimuksessa. (12) Polyeteenitereftalaatin kahden eri lajin tuotantomenetelmät ovat tiettyyn vaiheeseen saakka täysin samanlaiset, sillä molempien tuotanto perustuu puhdistetun tereftaalihapon (PTA) tai dimetyylitereftalaatin ja monoeteeniglykolin (MEG) polykondensaatioon. Muoviteollisuudessa käytettävä polyeteenitereftalaatti polymeroidaan samalla tavalla kuin polyesterikuitujen tuotannossa käytettävä polyeteenitereftalaatti, ja eräissä tapauksissa tämä tapahtuu samoissa tuotantolaitoksissa. (13) Polyeteenitereftalaatin kahden eri lajin ero määräytyy ensi sijassa tuotteen jatkojalostuksessa, kiinteän olomuodon käsittelyssä, jossa sen rajaviskositeettiarvoa lisätään. Rajaviskositeettiarvo erottaa tarkasteltavana olevan tuotteen polyesterikuituteollisuudessa käytettävästä polyeteenitereftalaatista. Muovipullojen ja levyjen tuotannossa käytettävän polyeteenitereftalaatin rajaviskositeettiarvon on oltava vähintään 0,7. Polyeteenitereftalaattia, jonka rajaviskositeettiarvo on vähemmän kuin 0,7, käytetään polyesterikuitujen tuotannossa eikä sitä tämän vuoksi tarkastella tässä tukien vastaisessa tutkimuksessa. (14) Polyeteenitereftalaatin viskositeetti voidaan ilmaista myös toisella tavalla, niin kutsutun viskositeettikertoimen tai viskositeettiluvun avulla. Tutkimuksessa todettiin, että rajaviskositeettiarvoa 0,7 vastaa DIN-standardin 53728 mukaisesti toteutettujen testien mukaan viskositeettiluku 78 ml/g, ei 173, kuten valituksessa ilmoitetaan. Viskositeettiluku 173 juontuu Hoechst-yrityksen vuonna 1991 julkaiseman raportin yhteydessä tapahtuneesta DIN-standardin 53728 soveltamisvirheestä. Tämän vuoksi komissio on päättänyt käyttää viskositeettilukua 78 ml/g, joka asianmukaisesti sovelletun DIN-standardin 53728 mukaisen testin perusteella on muovipullojen ja -levyjen tuotannossa käytettävän polyeteenitereftalaatin viskositeettiluvun vähimmäisarvo. (15) Edellä esitetyn perusteella todetaan, että tarkasteltavana oleva tuote on polyeteenitereftalaatti, jonka viskositeettiluku on vähintään 78 mg/g, mitä vastaava rajaviskositeettiarvo on vähintään 0,7, jäljempänä "PET" tai "polyeteenitereftalaatti", jota tuodaan CN-koodeihin 39076020 ja ex 3907 60 80 kuuluvana. 2 Samankaltainen tuote (16) Komission yksiköt totesivat, että yhteisön tuotannonalan tuottama ja yhteisön markkinoilla myymä PET ja asianomaisissa maissa tuotettu ja niistä yhteisöön vietävä PET ovat samankaltaisia tuotteita, koska niiden perusominaisuuksissa ja käyttötarkoituksissa ei ole eroja. Sama koskee viejämaiden kotimarkkinoilla myytävää ja yhteisöön vietävää PET:tä. Tämän vuoksi katsotaan, että kaikki kyseiset tuotteet ovat samankaltaisia perusasetuksen 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitetulla tavalla. C TUET I INTIA 1 Johdanto (17) Komissio tutki valituksessa annettujen tietojen ja komission kyselylomakkeen vastausten perusteella seuraavat neljä järjestelmää, joihin väitettiin liittyvän vientituen myöntämistä: - tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPB) - tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Expon Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS), - vientiteollisuuden vapaa-alueita (Expon Processing Zones, EPZ) / vientiin suuntautuneita yksiköitä (Expon Oriented Units, EOU) koskevat järjestelmät, - tuloverosta vapauttamisen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme). (18) Ensimmäiset kolme järjestelmää perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan säädökseen (Foreign Trade Development and Regulation Act) nro 22/1992. Kyseisen ulkomaankauppasäädöksen 5 jakson mukaan Intian hallitus määrää ja tiedottaa Intian vienti- ja tuontipolitiikasta. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevissa asiakirjoissa, jotka kauppaministeriö julkaisee kokonaisuudessaan viiden vuoden välein ja joita saatetaan ajan tasalle vuosittain. Vienti- ja tuontipolitiikkaa koskeva asiakirja, joka liittyy asianomaiseen tutkimusajanjaksoon, kattaa 1 päivän huhtikuuta 1997 ja 31 päivän maaliskuuta 2002 välisen ajanjakson. Lisäksi Intian viranomaiset ovat määritelleet Intian ulkomaankauppaa koskevat menettelyt tuonti- ja vientimenettelyjen käsikirjassa (osa 1), joka kattaa 1 päivän huhtikuuta 1997 ja 31 päivän maaliskuuta 2002 välisen ajanjakson. (19) Viimeiseksi luettelossa mainittu vapautus tuloverosta perustuu vuonna 1961 annettuun tuloverosäädökseen, jota muutetaan vuosittain varainhoitosäädöksellä. (20) On huomattava, että tutkimuksen kohteena oli neljä yritystä, jotka tuottavat ja vievät tarkasteltavana olevaa tuotetta. Näistä yrityksistä vain kaksi eli Reliance Industries ja Pearl Polymers vei kyseistä tuotetta yhteisöön tutkimusajanjakson aikana. Kaksi muuta yhteistyöhön osallistunutta viejää pyysi, että ne sisällytettäisiin tutkimukseen. Näiden yritysten kolmansien maihin suuntautunut vienti mahdollisti tukitason asianmukaisen määrittämisen. Näin ollen katsottiin, että on tarkoituksenmukaista sisällyttää tutkimukseen kyseiset kaksi yritystä eli Futura Polymers ja Elque Polyester. 2 Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPB) Oikeusperusta (21) Tuontitullien hyvitysjärjestelmä tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1997 tullin tiedonannolla N:o 34/97. Järjestelmä esitellään yksityiskohtaisesti vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevan asiakirjan 7 kohdan 25 ja 41 alakohdassa sekä menettelykäsikirjan 7 kohdan 32 ja 50 alakohdassa. DEBP:llä korvattiin passbook-järjestelmä (PBS), jonka voimassaolo päättyi 31 päivänä maaliskuuta 1997. DEPB:tä on kahta lajia: - vientiä edeltävä DEPB, ja - viennin jälkeinen DEPB. Vientiä edeltävä DEPB a) Tukikelpoisuus (22) Vientiä edeltävää DEPB:tä voivat käyttää vientiä harjoittavat valmistajat eli jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä, tai valmistajien etuyhteydessä olevat kauppiasviejät eli kauppiaat. Voidakseen käyttää kyseistä tukijärjestelmää yrityksen on täytynyt harjoittaa vientiä kolmen vuoden ajan ennen hyvityspyynnön esittämistä. b) Käytännön toteutus (23) Jokainen tukikelpoinen viejä voi hakea lisenssiä, jolla myönnettävä hyvitysmäärä käytetään myöhemmin tuotavien tavaroiden tuontitullien kuittaamiseen. Ilman eri toimenpiteitä annettavalla lisenssillä myönnettävän hyvityksen arvo on 10 prosenttia kolmen edellisen vuoden kokonaisviennin keskimääräisestä vapaasti laivassa -arvosta tai asianomaisen tuodun tuotteen osalta tosiasiallisesti myönnetyn hyvityksen määrä sen mukaan, kumpi näistä on alhaisempi. Lisenssin myöntäminen merkitsee myös vientivelvoitetta. (24) Vientiä edeltävä DEPB mahdollistaa sellaisten tuotantopanosten tuonnin tullitta, jotka eivät esiinny kiellettyjen tuontitavaroiden luettelossa ja joita tarvitaan tavaroiden tuotantoon kyseisen yrityksen tehtaalla (tosiasiallista käyttäjää koskeva edellytys). Tullitta tuotavat tuotteet määritellään tuotantopanoksia ja myyntiä koskevissa vakionormeissa (Standard Input-Output Norm, SION) olevan luettelon perusteella ja ne riippuvat valmistettavasta tuotteesta. Yritys ei voi siirtää, lainata, myydä, jakaa tai luovuttaa tällaisia tullittomasti tuotuja tuotantopanoksia muuten kuin osana valmista tuotetta. (25) DEPB-hyvityksiä ei voida siirtää. DEPB-lisenssi on voimassa 12 kuukautta sen antamispäivästä. Tuoja sitoutuu tuonnin yhteydessä käyttämään kyseisiä tavaroita vientiin tarkoitettujen lopputuotteiden tuotantopanoksina. Viennistä myönnetään hyvitys, joka perustuu valmiin tuotteen lajiin ja määrään. Hyvitys lasketaan käyttämällä perusteena SION-normeja. Kun lisenssinhaltija on vienyt tavaroita sellaisesta arvosta, joka oikeuttaa vastaavaan hyvitykseen kuin mitä tämä on jo saanut vientiä edeltävän DEPB:n mukaisesti, lisenssinhaltijan velvoite on täyttynyt. Kun lisenssiin kirjattu hyvitysmäärä on käytetty, yrityksen on suoritettava toimivaltaiselle viranomaiselle maksu. Tällaisessa tapauksessa yritys voi hakea uutta hyvitysmäärää, joka myös lasketaan edellä selostetulla tavalla. c) Vientiä edeltävää DEPB:tä koskevat päätelmät (26) Vientiä edeltävä DEPB ei ole perusasetuksen säännösten mukaisesti sallittu peruutus- tai palautusjärjestelmä taikka korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely, vaikka siihen sisältyy tosiasiallista käyttäjää koskeva edellytys. Vientiä edeltävä DEPB ei ole määrä- vaan arvoperusteinen järjestelmä, jossa hyvitys lasketaan prosenttimääränä aikaisemman viennin arvosta. DEPB:tä ei lasketa vietävän tuotteen tuotantoprosessissa tosiasiallisesti kulutettujen tai kulutettavien tiettyjen tuotantopanosten fyysisten määrien perusteella. SION-normeissa vahvistetaan konkreettisesti ne nimelliset kustannukset, jotka perustuvat tietyn tuotteen valmistamista varten tuotavien tuotantopanosten arvioituun arvoon. (27) Kun DEPB-arvo on määritelty tietylle valmiille tuotteelle, tuotantopanokset voidaan tuoda tullitta vientiä edeltävän DEPB-lisenssin mukaisesti. Käyttöön ei ole otettu mekanismia, joka estäisi vientiä harjoittavan tuottajan muuttamasta tosiasiallisesti tuomiensa tuotantopanosten määriä, koska tämä on velvollinen noudattamaan ainoastaan myönnetyn hyvityksen enimmäismäärää kokonaisuudessaan. Myöskään kaikkia SION-normien luettelossa esitettyjä tuotantopanoksia, joiden osalta hyvitys on myönnetty, ei tarvitse tuoda. Ainoastaan myönnetyn lisenssin arvo ja sitä vastaava sitoumus viedä yrityksen valmistaman valmista tuotetta rajoittavat järjestelmän mukaisesti tuotavien tuotantopanosten määrää. Tuotujen tuotantopanosten ei tämän vuoksi tarvitse vastata niitä korvaavia kotimarkkinoilla valmistettuja tuotantopanoksia määrän, laadun tai muiden ominaisuuksien suhteen. (28) Yritys, joka hankkii tuotantopanoksensa SION-järjestelmässä vahvistettuja hintoja alhaisemmilla hinnoilla tai joka hankkii osan tuotantopanoksistaan kotimarkkinoilta, voi tuoda tullitta kotimarkkinoiden tuotantoa tai kotimarkkinamyyntiä varten käytettäviä ylimääräisiä tuotantopanoksia, koska tosiasiallisesti tuodut määrät eivät ole riippuvaisia SION-järjestelmästä. SION-järjestelmässä ei näytä olevan määräyksiä tällaisen tilanteen estämiseksi. (29) Ei myöskään löydetty näyttöä mistään muusta käytössä olevasta järjestelmästä tai menettelystä, jolla voitaisiin varmistaa, mitkä tullittomat tuotantopanokset tosiasiallisesti käytetään vietävän valmiin tuotteen tuotantoprosessissa ja missä määrin ne käytetään siinä. On huomattava, ettei viennissä kannettavien tullien mahdollista kuittausta suoriteta kyseisten tuotteiden valmistusprosessissa käytettyjen tullitta tuotujen tuotantopanosten tosiasiallisten määrien vaan vakionormien perusteella arvioidun viedyn tuotteen tuotantopanosten arvon perusteella. (30) Intian viranomaiset katsovat, että mainittu järjestelmä mahdollistaa ainoastaan sellaisten tuotantopanosten tuonnissa kannettavien maksujen palauttamisen, joita käytetään vientituotteiden tuotannossa perusasetuksen lietteen II ja III säännösten mukaisesti eikä sitä näin ollen voida sinänsä pitää tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavana järjestelmänä. Perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan ii alakohdassa säädetään, että tukena ei pidetä vientituotteen vapauttamista veroista ja maksuista, jos vapautus on myönnetty perusasetuksen liitteiden I-III säännösten mukaisesti. Perusasetuksen laitteen I (vientitukia koskeva esimerkkiluettelo) a alakohdassa täsmennetään, että sellainen tuontimaksujen peruuttaminen tai palauttaminen, joka on määrältään suurempi kuin sellaisista tuoduista tuotantopanoksista kannettujen maksujen määrä, jotka käytetään vientituotteen tuotannossa, on vientitukea. (31) Tätä säännöstä on tulkittava perusasetuksen liitteen II mukaisesti. Liitteessä II säädetään, että kun komissio tarkastelee sitä, käytetäänkö tuotantopanoksia tuotantoprosessissa, sen on määritettävä, ovatko viejämaan viranomaiset ottaneet käyttöön järjestelyn tai menettelyn sen tarkistamiseksi, mitä tuotantopanoksia käytetään missäkin määrin vientituotteen tuotannossa. Tässä tapauksessa mainittua tarkistusjärjestelmää ei ole käytössä. (32) Perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 alakohdassa ja liitteessä III olevan II kohdan 3 alakohdassa säädetään, että kun on käynyt ilmi, että viejämaan viranomaiset eivät ole ottaneet käyttöön tarkistusjärjestelmää, viejämaan on tavallisesti tehtävä tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin tai todellisuudessa tapahtuneisiin maksutapahtumiin perustuva uusi tutkimus sen määrittämiseksi, onko hyvityksiä myönnetty liikaa. (33) Intian viranomaiset eivät suorittaneet kyseistä tutkimusta. Sen vuoksi komissiokaan ei tutkinut, oliko vientituotteen tuotannossa käytettyjen tuotantopanosten tuonnista aiheutuvia maksuja tosiasiallisesti palautettu liikaa. (34) Saatu etu lasketaan liiallisesta palautettujen tuontimaksujen perusteella kuitenkin vain silloin, kun kysessä on tosiasiallinen palautusjärjestelmä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely. Koska on vahvistettu, että vientiä edeltävä DEPB ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan ja laitteiden II ja III mukainen palautusjärjestelmä taikka korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely, saatu etu määritetään palautettujen tuontitullien kokonaismäärän eikä oletetun liikaa palautetun määrän perusteella. Tämän perusteella katsotaan, että tämä järjestelmä on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttava. Siinä on kyse kantamattomien tuontitullien muodossa ilmenevästä Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta, koska viranomainen ei kanna sille kuuluvia tuloja. Yritykselle koituu myös etua, koska vientiä harjoittavat tuottajat on vapautettu normaaleista tuontitulleista. Tuki on niin ikään vientituloksesta riippuva, koska sitä ei voi saada sitoutumatta tavaroiden vientiin. d) Edun laskeminen (35) Vientiä harjoittavien tuottajien saamat edut on laskettu sen tullimäärän perusteella, joka normaalisti olisi kertynyt tutkimusajanjaksona harjoitetusta tuonnista, mutta jota ei vientiä edeltävän DEPB:n mukaisesti kannettu. (36) Yksi yritys käytti tätä ohjelmaa ja sai siitä 4,27 prosentin määräisiä tukia. Viennin jälkeinen DEPB a) Tukikelpoisuus (37) Viennin jälkeistä DEPB:tä voivat käyttää vientiä harjoittavat valmistajat (eli jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä) tai kauppiasviejät (eli kauppiaat). b) Viennin jälkeisen DEPB:n toteutus käytännössä (38) Kyseisessä järjestelmässä tukikelpoiset viejät voivat pyytää hyvityksiä, jotka lasketaan prosenttimääränä vietyjen valmiiden tuotteiden arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet kyseiset DEPB-prosenttimäärät useimmille tuotteille - myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle - SION-normien perusteella. Lisenssi, josta ilmenee hyvityksen määrä, annetaan ilman eri toimenpiteitä. (39) Viennin jälkeinen DEPB mahdollistaa kyseisten hyvitysten käytön kaikkien muiden kuin rajoitettujen tai kiellettyjen tuontitavaroiden (esimerkiksi raaka-aineet tai tuotantohyödykkeet) myöhemmin tapahtuvaan tuontiin. Kyseiset tuontitavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai ne voidaan käyttää muuten. (40) DEPB-lisenssit ovat vapaasti siirrettävissä, minkä johdosta ne usein myydään. DEPB-lisenssi on voimassa 12 kuukautta sen antamispäivästä. Kun kaikki hyvitykset on käytetty, yrityksen on suoritettava toimivaltaiselle viranomaiselle maksu. c) Viennin jälkeistä DEPB:tä koskevat päätelmät (41) Tämä järjestelmä on selvästi sidoksissa vientitulokseen. Kun yritys vie tavaroita, sille myönnetään hyvitys, jota voidaan käyttää minkä tahansa myöhemmin tuotavien tavaroiden, myös raaka-aineiden tai tuotantohyödykkeiden, tuontitullien kuittaamiseen, tai se voidaan myydä. (42) Hyvitys lasketaan automaattisesti laskukaavan ja SION-arvojen perusteella riippumatta siitä, tuotiinko tuotantopanokset, maksettiinko niistä tuontitullit tai käytettiinkö ne tosiasiallisesti ja missä määrin vientituotantoon. Yritykset voivatkin hakea lisenssiä, vaikka ne eivät harjoittaisi tuontia tai ostaisi tuotuja tavaroita muista hankintalähteistä. (43) Viennin jälkeinen DEBP ei ole perusasetuksen mukaisesti sallittu tullinperuutus- tai palautusjärjestelmä. Viejää ei nimenomaisesti velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tuotantopanoksia tuotannossa eikä hyvitysmäärää lasketa tosiasiallisten tuotantopanosten käytön perusteella. (44) Lisäksi käytössä ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan sekä laitteiden II ja III mukaista järjestelyä tai menettelyä sen tarkistamiseksi, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa liitteessä I olevan i kohdan ja liitteen II ja III mukaisesti. (45) Koska ei ollut velvoitetta käyttää tuotuja tuotantopanoksia tuotannossa eikä käytössä ollut perusasetuksen II liitteessä edellytettyä tarkistusjärjestelmää, viennin jälkeistä DEPB:tä ei voida pitää sallittuna tullien peruutus- tai palautusjärjestelmänä taikka korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelynä. Tuontitullien palautus ei rajoitu vientituotteiden tuotannossa käytettävistä tavaroista kannettaviin tulleihin, minkä perusteella kyse on siitä, että maksuja on palautettu liikaa, perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaisesti. (46) Järjestelmässä on kyse tuesta, sillä kantamattomien tuontitullien muodossa ilmenevästä Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta koitui etua lisenssin haltijalle, joka voi tuoda tavaroita tullitta käyttämällä viennin ansiosta saatuja hyvityksiä. Se on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva tuki, ja sen vuoksi sitä pidetään erityisenä tukena perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti. d) Tuen määrän laskeminen viennin jälkeisessä DEPB:ssä (47) Viejille koituvat edut voidaan laskea kahdella eri tavalla riippuen siitä, kuinka yritys on käyttänyt DEPB-lisenssejä eli onko se myynyt lisenssit vai käyttänyt ne tullittomaan tuontiin. (48) Tässä tapauksessa asianomaiset yritykset eivät myyneet lisenssejä vaan käyttivät ne tullittomaan tuontiin, mistä syystä etu laskettiin sen tullimäärän perusteella, joka normaalisti olisi kertynyt tutkimusajanjaksona harjoitetusta tuonnista, mutta jota ei DEPB:n mukaisesti kannettu. (49) Tätä järjestelmää käytti tutkimusajanjakson aikana kaksi yritystä, joista toinen sai 5,01 prosentin ja toinen 6,52 prosentin määräisiä tukia. Yritykset olivat anoneet vähennyksiä maksettujen lisenssimaksujen perusteella. Komission yksiköt tarkistivat mainitut pyynnöt ja totesivat niiden olevan perusteltuja. Saatuja etuja laskettaessa vähennettiin näin ollen tuen saamiseen liittyvät maksut. 3 Tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS) a) Oikeusperusta (50) EPCGS-järjestelmä otettiin käyttöön 1 päivänä huhtikuuta 1990. Tutkimusajanjakson aikana järjestelmään sovellettiin säännöksiä, jotka oli julkaistu tullin tiedonannoissa nro 28/97 ja 29/97, jotka tulivat voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1997. Järjestelmiä selostetaan yksityiskohtaisesti vienti- ja tuontipolitiikkaa vuosina 1997-2002 koskevan asiakirjan luvussa 6 sekä asiaa koskevassa menettelykäsikirjassa. b) Tukikelpoisuus (51) EPCGS:ää voivat käyttää vientiä harjoittavat valmistajat (eli jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä) tai kauppiasviejät (eli kauppiaat). Myös kauppiasviejiin etuyhteydessä olevat valmistajat ovat voineet käyttää järjestelmää 1 päivästä huhtikuuta 1997 alkaen. c) Käytännön toteutus (52) Jotta yritys voi käyttää järjestelmää, sen on esitettävä toimivaltaisille viranomaisille yksityiskohtaiset tiedot tuotavien tuotantohyödykkeiden lajista ja arvosta. Yritys voi tuoda tuotantohyödykkeitä joko tullitta tai alennetulla tullilla riippuen siitä, minkä tasoiseen vientivelvoitteeseen yritys on valmis sitoutumaan. Lisenssi, jolla annetaan lupa tuotantohyödykkeiden tuontiin etuustullein, annetaan ilman eri toimenpiteitä. Lisenssin saamiseksi on maksettava käsittelymaksu. Vientivelvoitteen täyttäminen edellyttää vientitavaroiden tuottamista tuotuja tuotantohyödykkeitä käyttämällä. d) EPCGS:ää koskevat päätelmät (53) EPCGS-järjestelmässä on kyse tuesta, koska se, että viejä maksaa alennetun tullin tai tuo tullitta, on Intian viranomaisten taloudellista tukea; viranomainen luopuu sille kuuluvasta tuesta. Yritys saa etua, koska kannettavia tulleja on alennettu tai sille on myönnetty vapautus tuontitulleista. (54) Tuki on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti oikeudellisesti vientituloksesta riippuva. Lisenssiä ei voi saada sitoutumatta tavaroiden vientiin, ja sen vuoksi sitä pidetään erityisenä tukena. e) Tuen määrän laskeminen (55) Viejien saama etu olisi laskettava tuoduista tuotantohyödykkeistä kantamatta jääneiden tuontitullien perusteella jakamalla kyseinen määrä ajanjaksolle, joka vastaa kyseisten tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannonalalla. Tämä ajanjakso on määritetty käyttämällä kunkin yrityksen tosiasiallisesti tuomien tuotantohyödykkeiden keskimääräistä poistoaikaa, jolloin normaaliksi poistoajaksi saatiin 18 vuotta. (56) Mainitulla tavalla laskettua tutkimusajanjaksolle kuuluvaa määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjakson aikainen korko kyseisen järjestelmän käyttäjän siitä saaman kokonaisedun määrittämiseksi; katsottiin aiheelliseksi soveltaa Intian tutkimusjakson aikaista markkinakorkoa eli 14:ää prosenttia. (57) Yhden yrityksen osalta kyseinen määrä on sen jälkeen jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille. Koska toinen viejä toimitti tarkistettavissa olevia tietoja ainoastaan polyesterialalle jaetuista tuotantohyödykkeistä, yrityksen saaman edun määrä on jaettu yrityksen tutkimusajanjakson koko liikevaihdolle. Kaksi yritystä käytti tätä järjestelmää tutkimusajanjakson aikana, ja näistä toinen sai 0,79 prosentin ja toinen 1,71 prosentin määräisiä tukia. 4 Vientiteollisuuden vapaa-alueiden (Export Processing Zones, EPZ) ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen (Export Oriented Units, EOU) järjestelmä a) Oikeusperusta (58) Vientiin liittyvää tukea koskeviin vienti- ja tuontipolitiikan välineisiin kuuluu lisäksi vientiteollisuuden vapaa-alueiden (EPZ) ja vientiin suuntautuneiden yksiköiden (EOU) järjestelmä. Järjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1965. Tutkimusajanjakson aikana järjestelmään sovellettiin säännöksiä, jotka oli julkaistu tullin tiedonannoissa nro 53/97, 133/94 ja 126/94. Järjestelmää selostetaan yksityiskohtaisesti vienti- ja tuontipolitiikkaa vuosina 1997-2002 koskevan asiakirjan luvussa 9 sekä asiaa koskevassa menettelykäsikirjassa. b) Tukikelpoisuus (59) Yritys voidaan perustaa EPZ/EOU:n nojalla, mikäli se sitoutuu viemään tavaroiden ja palvelujen tuotantonsa kokonaisuudessaan. Kun yrityksille on myönnetty kyseinen asema, ne voivat saada tiettyjä etuja. Intiassa on seitsemän vientiteollisuuden vapaa-alueeksi määriteltyä aluetta. Yksi tutkimuksen kohteena olevista yrityksistä sijaitsee vientiteollisuuden vapaa-alueella (Falta). Vientiin suuntautuneet yksiköt (EOU) voivat sijaita missä tahansa Intiassa. Ne toimivat tullivalvonnassa olevina yksikköinä tulliviranomaisten valvonnassa tullilain 65 kohdan mukaisesti. Yhdelle tutkitulle vientiä harjoittavalle valmistajalle on myönnetty vientiin suuntautuneen yksikön asema. Vaikka EOU/EPZ edellyttää koko tuotannon vientiä, Intian viranomaiset sallivat mainittujen yksikköjen myydä osan tuotannostaan myös kotimarkkinoilla tietyin edellytyksin. c) Käytännön toteutus (60) Vientiteollisuuden vapaa-alueilla sijaitsevien yritysten sekä yritysten, jotka hakevat vientiin suuntautuneen yksikön asemaa, on jätettävä hakemus toimivaltaisille viranomaisille. Kyseisessä hakemuksessa on oltava yksityiskohtaiset tiedot viiden seuraavan vuoden osalta muun muassa suunnitelluista tuotantomääristä, arvioidusta viennin arvosta, tuontitarpeesta ja kotimarkkinoihin liittyvistä tarpeista. Jos viranomaiset hyväksyvät yrityksen hakemuksen, yritykselle toimitettavaan hyväksymisilmoitukseen liitetään asiaa koskevat ehdot. Vientiteollisuuden vapaaalueiden yritykset ja vientiin suuntautuneet yksiköt voivat tuottaa mitä tahansa tuotetta. Vientiteollisuuden vapaa-alueella olevan yrityksen ja vientiin suuntautuneen yksikön asemaa koskeva sopimus on voimassa viisi vuotta. Sopimus voidaan uusia useammaksi viisivuotiskaudeksi. (61) Vientiteollisuuden vapaa-alueella olevat yritykset ja vientiin suuntautuneet yksiköt voivat saada seuraavia etuja: i) Vapautus valmistukseen, tuotantoon, jalostukseen tai niiden yhteydessä käytettävien kaikenlaisten tavaroiden, myös tuotantohyödykkeiden, raaka-aineiden ja kulutustavaroiden, tuontitulleista edellyttäen, että tavarat eivät esiinny kiellettyjen tuontitavaroiden luettelossa. ii) Vapautus kotimarkkinoilta hankittujen tavaroiden valmisteverosta. iii) Tavallisesti veronalaisen tulon vapauttaminen tuloverosta kymmeneksi vuodeksi tuloverosäädöksen 10B jakson mukaisesti. iv) Paikallisilta markkinoilta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palauttaminen. v) Ulkomaisen osakepääoman 100 prosentin osuus. vi) Mahdollisuus myydä osa tuotannosta kotimarkkinoilla. (62) Tuojan on kirjattava kyseinen tuonti, tuotujen tuotteiden kulutus ja käyttö sekä harjoitettu vienti kokonaisuudessaan asianmukaisesti ja annettua menettelyä noudattaen. Nämä tiedot on pyydettäessä annettava määräajoin kehittämisestä vastaavalle viranomaiselle (Development Commissioner). (63) Tuojalla on oltava myös valuuttamääräiset vähimmäisnettotulot, jotka määritetään prosentteina viennin määrästä ja vientituloksesta politiikkaa koskevien säännösten mukaisesti. Kaikki EOU/EPZ:aan liittyvät toimenpiteet suoritetaan tullivalvonnassa olevissa tiloissa. d) Vientiteollisuuden vapaa-alueiden ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmää koskevat päätelmät (64) Tässä menettelyssä EPZ/EOU-järjestelmää käytettiin tuotantohyödykkeiden, raaka-aineiden ja kulutustavaroiden tuontiin sekä tavaroiden hankkimiseen kotimarkkinoilta. Komission yksiköt totesivat vientiä harjoittavien tuottajien käyttäneen yksinomaan sellaisia helpotuksia, jotka liittyvät tuotantohyödykkeistä, raaka-aineista ja kulutustavaroista kannettavien tuontitullien ja valmisteverojen suspendoimiseen tavaroiden tullivalvonnassa olon aikana. Tämän vuoksi komissio tarkasteli tasoitustullin käyttöönoton oikeutusta yksinomaan näiden helpotusten osalta. Tämän perusteella vientiteollisuuden vapaa-alueiden ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmässä on kyse tukien myöntämisestä, koska niissä myönnetyt helpotukset ovat Intian viranomaisten myöntämää taloudellista tukea, sillä viranomaiselle kuuluvista tuloista luovutaan ja järjestelmän käyttäjä saa etuja. Tullien suspendoimisella on sama vaikutus kuin tullittomuudella, koska vientiedellytysten täyttyessä yritys voi päättää itse täysin vapaasti, milloin se vapauttaa tuotantohyödykkeet tullivalvonnasta. (65) Tämä tuki on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska sitä ei voi saada sitoutumatta tavaroiden vientiin, ja sen vuoksi sitä pidetään erityisenä ja näin ollen tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavana tukena. e) Tuen määrän laskeminen (66) Yksi yritys toimi hyväksyttynä vientiin suuntautuneena yksikkönä. Toinen yritys sijaitsi vientiteollisuuden vapaa-alueella. Kumpikin yritys käytti järjestelmää tuotantohyödykkeiden, raaka-aineiden ja kulutustavaroiden tuontiin. (67) Näille viejille koitunut etu on laskettu tuontitavaroista tai kotimaassa tuotetuista tavaroista eli raaka-aineista, kulutustavaroista ja tuotantohyödykkeistä tutkimusajanjakson aikana tavallisesti kannettavien tullien tai maksujen määrän perusteella. Tuotantohyödykkeet (68) Tuotantohyödykkeiden osalta etu on laskettu samalla tavoin kuin edellä on selostettu EPCGS-järjestelmän osalta: viejien saama etu olisi laskettava tuoduista tuotantohyödykkeistä kantamatta jääneiden tuontitullien perusteella jakamalla kyseinen määrä ajanjaksolle, joka vastaa kyseisten tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannonalalla. Tämä ajanjakso on määritetty käyttämällä kunkin yrityksen tosiasiallisesti tuomien tuotantohyödykkeiden keskimääräistä poistoaikaa, jolloin normaaliksi poistoajaksi saatiin 18 vuotta. (69) Mainitulla tavalla laskettua tutkimusajanjaksolle kuuluvaa määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjakson aikainen korko kyseisen järjestelmän käyttäjän siitä saaman kokonaisedun määrittämiseksi; katsottiin aiheelliseksi soveltaa Intian tutkimusjakson aikaista markkinakorkoa eli 14:ää prosenttia. Tuen määrä on jaettu yhden yhteistyössä toimineen yrityksen tutkimusajanjakson kokonaisviennille. Toisen viejän kaupallinen tuotanto loppui odottamattomien tapahtumien johdosta vuoden 1998 alussa. Tästä syystä tutkimusajanjakson myyntiluvut olivat epärealistisia. Tutkimusajanjakson liikevaihto päätettiin näin ollen jättää tukimarginaalilaskelmien ulkopuolelle. (70) Komission yksiköt oikaisivat tukimarginaalin laskennassa käytettäviä vientimyyntiä koskevia lukuja kyseiseltä yritykseltä saatujen tarkastettujen tietojen perusteella, jotka koskivat tavanomaista tuotantotilannetta ja vaikuttivat vuoden 1997 liikevaihtoon. Raaka-aineet, varaosat ja kulutustavarat (71) Etu laskettiin raaka-aineiden ja kulutustavaroiden tuonnin osalta samalla tavoin kuin edellä on selostettu vientiä edeltävän DEPB-järjestelmän osalta: vientiä harjoittaville tuottajille koitunut etu laskettiin sen tullimäärän perusteella, joka normaalisti olisi kertynyt tutkimusajanjaksona harjoitetusta tuonnista, mutta jota ei kannettu. (72) Kaksi yritystä käytti näitä järjestelmiä tutkimusajanjakson aikana, ja näistä toinen sai 16,81 prosentin ja toinen 11,15 prosentin määräisiä tukia. 5 Tuloverosta vapauttamisen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme, ITES) a) Oikeusperusta (73) Tuloverosta vapauttamisen järjestelmän (Income Tax Exemption Scheme, ITES) oikeusperusta on vuoden 1961 tuloverolaki. Kyseisellä säädöksellä, jota muutetaan vuosittain varainhoitosäädöksellä, säädetään veronkannon perusteista sekä haettavissa olevista lukuisista vapautuksista ja vähennyksistä. Yritykset voivat muun muassa hakea kyseisen säädöksen 10A-, 10B- ja 80HHC-jaksossa tarkoitettuja vapautuksia, jotka koskevat vientitulojen vapautusta tuloverosta. b) Tukikelpoisuus (74) Säädöksen 10A-jaksossa tarkoitettua vapautusta voivat hakea vapaakauppa-alueille sijoittautuneet yritykset. Säädöksen 10B-jaksossa tarkoitettua vapautusta voivat puolestaan hakea vientiin suuntautuneet yksiköt. Sen sijaan 80HHC-jaksossa tarkoitettua vapautusta voi hakea mikä tahansa tavaroiden vientiä harjoittava yritys. (75) Koska yksikään tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittava tuottaja ei käyttänyt hyväkseen 10A-, 10B- ja 80HHC-jaksoissa tarkoitettuja vapautuksia, myöskään komission ei tarvitse arvioida kyseisiä järjestelmiä tämän tutkimuksen yhteydessä. 6 Tasoitustullin käyttöönoton oikeuttavien tukien määrä (76) Kaikki todetut tuet määriteltiin vientituiksi. Yhteistyön taso Intian osalta näytti olevan korkea eli yli 90 prosenttia. Maakohtainen painotettu keskimääräinen tukimarginaali on 12,97 prosenttia, mikä on tukimarginaaleihin sovellettavaa vähimmäistasoa eli 3:a prosenttia korkeampi. >TAULUKON PAIKKA> (77) Koska yhteistyössä toimimisen taso oli korkea, yhteistyöhön osallistumattomiin yrityksiin sovellettava jäännösmarginaali määritettiin korkeimman yhteistyössä toimineeseen yritykseen sovelletun tukimarginaalin tasolle eli 16,81 prosenttiin. II INDONESIA (78) Yksittäisten viejien tukien määrät vaihtelivat 0,07 prosentista 1,46 prosenttiin ja ovat näin ollen Indonesiaan sovellettavaa tukien vähimmäistasoa eli 3:a prosenttia alhaisemmat, perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan b alakohdan mukaisesti. Tästä syystä komissiolla ei ollut tarvetta tarkastella tasoitustullin käyttöönoton oikeutusta kyseisten tukien osalta. III KOREA (79) Yksittäisille korealaisille viejille myönnetyt tuet eivät ylittäneet 0,46:ta prosenttia. Ne alittavat yhden prosentin vähimmäistason ja komissiolla ei ollut näin ollen tarvetta tarkastella tasoitustullin käyttöönoton oikeutusta kyseisten tukien osalta. IV MALESIA 1 Johdanto (80) Valituksessa esitettyjen tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella komission yksiköt tutkivat seuraavia tukijärjestelmiksi väitettyjä järjestelmiä: - alkuunpanijan asema - investointiverohelpotus - verohelpotus uudelleeninvestoinnista - kaksinkertainen vähennys viennin edistämiseksi - vientiluottopalkkioiden vakuutusmaksujen kaksinkertainen vähennys - edistettävistä toimista myönnetty vähennys - hyväksytystä koulutuksesta myönnetty kaksinkertainen vähennys - viejien vakuutusmaksujen kaksinkertainen vähennys - tuojien vakuutusmaksujen kaksinkertainen vähennys - tutkimusta ja kehitystä koskeva kaksinkertainen vähennys - vientiluottojen uudelleenrahoitus - vapautus tuontitulleista - vapautus liikevaihtoverosta - pääomakuluhelpotus - strategisia hankkeita koskevat verokannusteet - kannusteet malesialaisten brandien edistämiseksi - infrastruktuurihelpotus. 2 Alkuunpanijan asema a) Oikeusperusta (81) Yritykselle myönnettävän alkuunpanijan aseman oikeusperusta on vuoden 1986 säädös investointien edistämisestä. Säädös sisältää myös luettelon edistettävistä toimista ja edistettävistä tuotteista. Edistettävät alueet luetellaan vuoden 1994 päätöksessä investointien edistämisestä. Vuoden 1995 päätös investointien edistämisestä sisältää yksityiskohtaiset säännöt korkean teknologian yritysten valmistamien tuotteiden edistämisestä. b) Tukikelpoisuus (82) Alkuunpanijan asema voidaan myöntää kaikille yrityksille, jotka aikovat tuottaa edistettävää tuotetta teollisuudessa tai aikovat harjoittaa edistettävää toimintaa palvelualalla: näitä ovat myös Malesian kansallisten tai strategisten etujen kannalta tärkeät tuotteet ja hankkeet. Edistettäviä ovat tuotteet, jotka luetellaan investointien edistämistä koskevan säädöksen aikataulussa. (83) Kyseisen säädöksen 4 jakson nojalla kansainvälisestä kaupasta ja teollisuudesta vastaava ministeri päättää määräajoin, minkä toimien tai tuotteiden hän katsoo soveltuvan edistettäviksi toimiksi tai tuotteiksi. Ministeri ottaa säädöksen mukaisesti huomioon seuraavat tietyn tuotteen edistämistä koskevat arviointiperusteet: - toimen toteuttaminen tai tuotteen tuotanto Malesiassa tapahtuu kaupallisesti sellaisella tasolla, joka on tarkoituksenmukainen Malesian taloudellisten tarpeiden tai taloudellisen kehityksen kannalta, - toimen tai tuotteen edelleen kehittämisen kannalta suotuisat tulevaisuudennäkymät, ja - Malesian kansalliset ja strategiset tarpeet. (84) Edistettäviä alueita ovat Malesian niemimaan itä-osa, Sabah, Sarawak sekä Labuanin liittoalue. Edistettävillä alueilla olevia yrityksiä varten on laadittu lisäluettelo edistettävistä tuotteista. Näiden alueiden katsotaan olevan Malesian heikoimmin kehittyneitä. Kumpikaan kyseisistä yrityksistä ei sijaitse edistettävillä alueilla. (85) Alkuunpanijan asema voidaan myöntää yritykselle ainoastaan silloin kun kyseinen toimi tai tuote on asianomaiselle yritykselle uusi ja asemaa ei voida ottaa huomioon kumulatiivisesti investointiverohelpotuksen tai uudelleeninvestoinnista myönnettävän verohelpotuksen kanssa saman verovuoden osalta. c) Edun määrä (86) Yritys, jolle on myönnetty alkuunpanijan asema, saa verovapautuksen, jonka taso on 70 prosenttia yhtiön tuottamasta tulosta tuotantopäivänä (bruttotulo, josta on vähennetty menot ja tietyistä kuluista myönnettävät kaksinkertaiset vähennykset). (87) Yritykset, joille on myönnetty alkuunpanijan asema ja jotka sijaitsevat edistettävillä alueilla, saavat verovapautuksen, joka on 85 prosenttia yrityksen tulosta. Kansainvälisestä kaupasta ja teollisuudesta vastaava ministeri vahvistaa tuotantopäivän alkuunpanijan todistuksella. Siinä määritetään alkuunpanijan aseman voimaantuloajankohta, jonka perusteella verohallitus toimeenpanee veroedun. Verovapautuksia myönnetään viiden vuoden ajanjaksolle. Käytännössä edun voimassaoloa ei jatketa, ellei ministeri katso toimen olevan Malesian kansallisten ja strategisten etujen kannalta tärkeää. Lopuksi todettakoon, että korkean teknologian edistettäviä tuotteita tuottavat yritykset saavat täyden eli 100 prosentin verovapauden kymmeneksi vuodeksi. d) Käytännön toteutus (88) Saadakseen alkuunpanijan aseman yrityksen on jätettävä hakemus Malesian teollisuuden kehittämisvirastolle (MIDA), joka on suoraan kansainvälisestä kaupasta ja teollisuudesta vastaavan ministerin alaisuudessa toimiva toimivaltainen elin. (89) Kehittämisvirasto varmentaa, että tuleva tuotanto kuuluu edistettävien tuotteiden luetteloon ja että vähintään kaksi seuraavista ehdoista täyttyy: - lisäarvo, - paikallisuus, - yhteys teollisuuteen, ja - teknologiatoimenpiteet lisäämällä yrityksen hallinnollista, johtavaa ja teknistä henkilöstöä. (90) Mikäli edellä mainitut ehdot täyttyvät, kansainvälisestä kaupasta ja teollisuudesta vastaavan ministeriön ja valtionkassan edustajista koostuva teollisuuden toimia käsittelevä komitea suosittelee ministerille alkuunpanijan aseman myöntämistä asianomaiselle yritykselle. (91) Jos yritykselle myönnetään alkuunpanijan asema, se jättää verohallitukselle vuosittaisen veroilmoituksen yhteydessä pyynnön, joka sisältää myös kyseiseen verokannustepyyntöön liittyvät laskelmat. (92) Yritys voi pyytää verovapautusta ensimmäistä tuotantovuotta seuraavasta verovuodesta alkaen. e) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (93) Investointien edistämistä koskevan säädöksen mukaiset verovapautukset ovat peruspäätöksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisia tasoitustullin käyttöönoton oikeuttavia tukia. Malesian viranomaiset ovat rajoittaneet tuen käytön ainoastaan edistettäviä tuotteita valmistaviin yrityksiin. Koska Malesian viranomaiset myöntävät kannusteen vain rajoitetun tuotemäärän tuotannolle, on kannuste kohdistettu yrityksiin, jotka tuottavat säädöksessä määritettyjä tuotteita. Tässä tutkimuksessa tarkasteltavana oleva tuote on mainittu edistettävien tuotteiden luettelossa. (94) Malesian viranomaisilla on lisäksi laaja harkintavalta tukikelpoisten investointien nimeämisessä. Perusteet, joilla tuote määritellään edistettäväksi tuotteeksi (kuten tarkoituksenmukaisuus Malesian taloudellisen kehittämisen kannalta, toimen edelleen kehittämisen kannalta suotuisat tulevaisuuden näkymät taikka Malesian kansalliset ja strategiset tarpeet), ovat epämääräiset eivätkä lainkaan objektiiviset. Ilmeni, ettei näitä perusteita ollut määritelty tarkemmin. Ilmeni myös, että Malesian viranomaisten soveltamia verovapautusten määriä oli eriytetty edistettävästä tuotteesta ja edistettävän alueen sijainnista riippuen. Malesian viranomaiset näin ollen suosivat tiettyjä yrityksiä muiden yritysten kustannuksella siten, että tiettyjä tuotteita sekä tiettyjä maantieteellisiä alueita edistetään enemmän kuin toisia. Lopuksi todettakoon, että koska paikallinen sisältö on eräs huomioon otettava peruste, ohjelmalla pyritään edistämään kansallisten tuotteiden käyttöä tuontitavaroiden sijasta. (95) Järjestelmässä on kyse tuesta, koska Malesian viranomaisten verovapautuksen muodossa antamasta taloudellisesta tuesta koituu etua. Kyseessä on tuki, joka on peruspäätöksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti erityinen, koska se on tarkoitettu tietyille malesialaisille yrityksille. f) Edun laskeminen (96) Vientiä harjoittavien tuottajien saama etu olisi laskettava niille tosiasiallisesti tutkimusajanjaksona myönnetyn yhtiöverovapautuksen ja tästä kertyneen verosäästön perusteella. Saadun edun määrä olisi jaettava yrityksen tutkimusajanjakson koko liikevaihdolle. (97) Yksi yritys käytti tätä ohjelmaa ja sai siitä 4 prosentin edun. 3 Investointiverohelpotus ja viejien vakuutusmaksujen kaksinkertainen vähentäminen (98) Vaikka yksi yritys oli oikeutettu käyttämään näitä ohjelmia, sille ei koitunut niistä etua, koska yritys oli tappiollinen. Näin ollen ei ollut tarpeen tarkastella kyseisiä järjestelmiä lähemmin. 4 Tuojien vakuutusmaksujen kaksinkertainen vähentäminen a) Oikeusperusta (99) Tästä ohjelmasta säädetään vuoden 1967 tuloverosäädöksen 154 alajaksossa sekä vuoden 1982 tuloverosäännöissä. b) Tukikelpoisuus (100) Malesialaiset teollisuus- tai maatalousyritykset voivat soveltaa kaksinkertaista vähennystä henkilön tai yrityksen tuoman lastin vakuutusmaksuihin, edellyttäen, että vakuutuksenottaja on Malesiassa yhtiöitetty yritys. Kaksinkertaista vähennystä voivat hakea kaikki tuojat riippumatta siitä, käytetäänkö maahan tuodut tuotteet kotimarkkinoilla vai jälleenviedäänkö ne tämän jälkeen. c) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (101) Tuojien vakuutusmaksujen kaksinkertaisen vähentämisen järjestelmässä on kyse tuesta, koska siihen liittyy Malesian viranomaisten kulujen kaksinkertaisen vähentämisen (verohelpotukset) muodossa antama taloudellinen tuki, josta koituu etua. (102) Tuojien vakuutusmaksujen kaksinkertaisessa vähentämisessä ei kuitenkaan ole kyse tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavasta tuesta, koska se ei ole perusasetuksen tarkoittamassa merkityksessä erityinen. Malesian viranomaiset eivät ole kohdistaneet tukea vain tietyille yrityksille, ja tukea myönnetään objektiivisin perustein. 5 Tutkimusta ja kehitystä koskeva kaksinkertainen vähennys a) Oikeusperusta (103) Tästä ohjelmasta säädetään vuoden 1967 tuloverosäädöksen alajaksossa 34A ja B. b) Tukikelpoisuus (104) Teollisuus- tai maatalousyritykset voivat soveltaa kaksinkertaista vähennystä välittömästi T& K:een liittyviin tarkoituksiin pääomakuluja lukuun ottamatta. (105) Tällaisten kulujen kaksinkertaisessa vähentämisessä ei kuitenkaan ole kyse tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavasta tuesta, koska se ei ole perusasetuksen tarkoittamassa merkityksessä erityinen. Malesian viranomaiset eivät ole kohdistaneet tukea vain tietyille yrityksille, ja tukea myönnetään objektiivisin perustein. 6 Vapautus tuontitulleista ja liikevaihtoverosta Valtuutettu teollisuusvarasto (Licensed Manufacturing Warehouse, LMW) a) Oikeusperusta (106) Valtuutetuissa teollisuusvarastoissa käytettävien raaka-aineiden, koneiden sekä laitteiden tuonti on vapautettu tuontitulleista vuoden 1988 tullivapauspäätöksen 88 kohdan nojalla, joka on osa vuoden 1967 tullisäädöstä. LMW-yritysten liikevaihtoverovapautuksesta säädetään vuoden 1980 vapautusta liikevaihtoverosta koskevan säädöksen 83 kohdan kaaviossa. (107) Yksi yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja määriteltiin LMW-yritykseksi. b) Tukikelpoisuus (108) LMW-yritykset ovat teollisuusyrityksiä, jotka ovat vientiin suuntautuneita eli joiden oli vuonna 1998 vietävä vähintään 80 prosenttia tuotannostaan. Prosenttimäärää on laskettu 50 prosenttiin 1 päivästä tammikuuta 1999. (109) LMW-yrityksille myönnettävä vapautus raaka-aineiden, koneiden ja laitteiden (myös tarvikkeiden ja varaosien) tuontitulleista ja myyntiverosta edellyttää, että tuotteet ainakin suurimmaksi osaksi tosiasiallisesti käytetään välittömästi hyväksytyn valmiin tuotteen, joka viedään kolmansien maihin, tuotantoprosessissa ja että tarvikkeet käytetään ympäristöhaittojen ehkäisyyn, kierrätykseen, huoltoon ja laadunvalvontaan. Valmistusprosessin katsotaan alkavan valmistuksen alusta ja päättyvän valmiin tuotteen pakkaamiseen vientiä varten. Prosessiin luetaan kuuluvaksi myös pakkausmateriaalit ja -laatikot. c) Käytännön toteutus (110) Raaka-aineiden tuonnin osalta ilmeni, että yhteistyössä toimiva yritys toi asianomaisen tuotteen valmistukseen tarvittavaa pääasiallista raaka-ainetta tullitta eikä tuotteista maksettu liikevaihtoveroa. (111) Koneiden ja laitteiden, myös tarvikkeiden ja varaosien, tuontimenettely on seuraava: (112) Yrityksen, joka aikoo tuoda maahan mainittuja tuotteita, on ennen niiden tuontia jätettävä hakemus tullihallituksen johtajalle, joka tarkastaa, että tuotantopanokset voidaan välittömästi käyttää valmiin tuotteen valmistusprosessissa. (113) Hyväksynnän jälkeen järjestelmän perusteella tuotavat tuotteet ilmoitetaan tulliselvitettäviksi tulliviranomaisille tulli-ilmoituslomakkeella nro 1. Tulli kirjaa ja tarkastaa tuonnin sen varmentamiseksi, että tuotteet ovat yhdenmukaisia tullihallituksen johtajan hyväksymän ilmoituksen kanssa. (114) Tämän jälkeen tulliviranomaiset myöntävät vapautuksen tuontitullista ja myyntiverosta tulli-ilmoitukseen merkittävällä leimalla. d) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (115) Tässä järjestelmässä on kyse perusasetuksen 2 artiklassa tarkoitetusta tuesta, koska siihen liittyy Malesian viranomaisten kantamattomien tuontitullien ja myyntiverojen muodossa myönnettävä taloudellinen tuki, josta järjestelmän käyttäjälle koituu etua. (116) Koska LMW-järjestelmä on rajoitettu tietyillä alueilla toimiviin yrityksiin ja on lisäksi riippuvainen vientituloksesta, sitä pidetään erityisenä tukena perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 4 kohdan a alakohdan mukaisesti. e) Edun laskeminen (117) Tuen määrä on koneista ja laitteista tosiasiallisesti maksettujen tuontitullien ja myyntiveron määrän ja tavanomaisesti (eli jos vapautusta ei sovellettaisi) kannettavan tuontitullin ja myyntiveron määrän erotus. (118) Etu on jaettava asianomaisten koneiden koko tavanomaiselle käyttöiälle Malesiassa eli kymmenelle vuodelle. Tutkimusajanjaksoa koskeva edun määrä on jaettava LMW-yritysten tutkimusajanjakson koko liikevaihdolle. Yksi yritys käytti tätä ohjelmaa ja sai 0,21 prosentin määräisiä tukia. Päätullialue (Principal Customs Area, PCA) a) Oikeusperusta (119) Vuoden 1967 tullilain 14 jakson 2 alajaksossa säädetään raaka-aineiden, koneiden sekä laitteiden tullittomasta tuonnista sellaisten yritysten osalta, jotka eivät ole LMW- eivätkä vapaa-alueyrityksiä ja jotka näin ollen ovat päätullialueille sijoittautuneita yrityksiä. Raaka-aineiden, koneiden ja laitteiden tuonnissa sovellettavan liikevaihtoverovapautuksen oikeusperusta on liikevaihtoverosäädöksen 10 jakso. Yksi yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja määriteltiin päätullialueella sijaitsevaksi yritykseksi. b) Tukikelpoisuus (120) Valtiovarainministeri myöntää PCA-yrityksille tarkoitetun vapautuksen raaka-aineiden, koneiden ja laitteiden (myös tarvikkeiden ja varaosien) tuontitulleista ja myyntiverosta ainoastaan sellaisille yrityksille, jotka täyttävät ministerin tarpeellisiksi katsomat ehdot. (121) Näissä ehdoissa edellytetään muun muassa kyseisten koneiden ja laitteiden välitöntä käyttöä valmiiden tuotteiden valmistusprosessissa. c) Käytännön toteutus (122) Raaka-aineiden tuonnin osalta ilmeni, että yhteistyössä toimiva yritys toi asianomaisen tuotteen valmistukseen tarvittavaa pääasiallista raaka-ainetta tullitta eikä tuotteista maksettu liikevaihtoveroa. (123) Kyseisistä raaka-aineista ei näin ollen kanneta tuontitullia eikä liikevaihtoveroa. (124) Koneiden ja laitteiden, myös tarvikkeiden ja varaosien, tuontimenettely on käytännössä seuraava: (125) Yrityksen, joka aikoo tuoda maahan mainittuja tuotteita, on ennen niiden tuontia jätettävä hakemus (lomake PC 1 97) Malesian teollisuuden kehittämisvirastolle (MIDA); MIDA on valtion elin, joka tarkastaa, että raaka-aineet voidaan välittömästi käyttää valmiin tuotteen valmistusprosessissa. MIDA ehdottaa hyväksymisen jälkeen valtiovarainministerille vapautuksen myöntämistä asianomaiselle yritykselle kyseisten koneiden ja laitteiden tuontitullista ja myyntiverosta. Valtiovarainministeri antaa vapautusta koskevan asiakirjan, jossa on lueteltu kaikki sellaiset koneet ja laitteet, joita voidaan tuoda maksamatta tavanomaisia tulleja eli tuontitullia ja liikevaihtoveroa. Luettelossa mainittujen laitteiden tuontia koskeva hyväksyntä on voimassa yhden vuoden. Kun koneet on tuotu, yritys täyttää tulli-ilmoituslomakkeen 1 ja esittää sen tulliviranomaisille. Tulli kirjaa ja tarkastaa tuonnin sen varmentamiseksi, että tuotteet ovat valtiovarainministerin myöntämässä luvassa mainittuja. Tämän jälkeen tulliviranomaiset myöntävät vapautuksen tuontitullista ja liikevaihtoverosta tulli-ilmoitukseen merkittävällä leimalla. d) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (126) Tässä järjestelmässä on kyse perusasetuksen 2 artiklassa tarkoitetusta tuesta, koska siihen liittyy Malesian viranomaisten kantamattomien tuontitullien ja myyntiverojen muodossa myönnettävä taloudellinen tuki, josta järjestelmän käyttäjälle koituu etua. (127) PCA-yritysten osalta tuontitulli- ja liikevaihtoverovapautuksia voivat käyttää ainoastaan sellaiset teollisuusyritykset, jotka tuovat sellaisia erityisiä laitteita, jotka täyttävät Malesian viranomaisten määräämät ja tarpeellisiksi katsomat ehdot. Näitä ehtoja ei voida pitää objektiivisina, koska ne eivät ole puolueettomia, luonteeltaan taloudellisia eikä niitä sovelleta laajalti. Tämän lisäksi kyseisiä arviointiperusteita ei ole selvästi määritelty lainsäädännössä. Koska tukikelpoisuus on nimenomaisesti rajoitettu tiettyihin yrityksiin eikä se perustu perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin puolueettomiin arviointiperusteisiin, järjestelmää on pidettävä erityisenä perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti. e) Edun laskeminen (128) Tuen määrä on koneista ja laitteista tosiasiallisesti maksettujen tuontitullien ja myyntiveron määrän ja tavanomaisesti (eli jos vapautusta ei sovellettaisi) kannettavan tuontitullin ja myyntiveron määrän erotus. (129) Etu on jaettava asianomaisten koneiden koko tavanomaiselle käyttöiälle Malesiassa eli keskimäärin kymmenelle vuodelle. Tutkimusajanjaksoa koskeva edun määrä on jaettava PCA-yritysten tutkimusajanjakson koko liikevaihdolle. (130) Yksi yritys käytti tätä ohjelmaa ja sai 0,91 prosentin määräisiä tukia. 7 Ohjelmat, joita ei käytetty (131) Valituksen tekijä väitti, että tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittavat tuottajat käyttivät myös useita muita tukiohjelmia. Kyselyyn annetuista vastauksista ja tarkastuksista ilmeni, että vientiä harjoittavat tuottajat eivät olleet käyttäneet jäljempänä lueteltuja ohjelmia: - verohelpotus uudelleeninvestoinnista - kaksinkertainen vähennys viennin edistämiseksi - vientiluottopalkkioiden vakuutusmaksujen kaksinkertainen vähennys - edistettävistä toimista myönnetty vähennys - hyväksytystä koulutuksesta myönnetty kaksinkertainen vähennys - vientiluottojen uudelleenrahoitus - pääomakuluhelpotus - strategisia hankkeita koskevat verokannusteet - kannusteet malesialaisten brandien edistämiseksi - infrastruktuurihelpotus. Tästä syystä komissio ei arvioinut mainittuja ohjelmia. 8 Tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavien tukien määrä (132) Yhteistyön taso Malesian osalta oli erittäin korkea eli yli 90 prosenttia. Kaksi malesialaista PET:tä tuottavaa yritystä toimi yhteistyössä. Koko maata koskeva painotettu keskimääräinen tukimarginaali on 4,2 prosenttia, mikä on sovellettavaa vähimmäistasoa eli 2:ta prosenttia korkeampi. >TAULUKON PAIKKA> (133) Koska yhteistyössä toimimisen taso oli korkea, yhteistyöhön osallistumattomiin yrityksiin sovellettava jäännösmarginaali määritettiin korkeimman yhteistyössä toimineeseen yritykseen sovelletun tukimarginaalin tasolle eli 4,2 prosenttiin. V TAIWAN 1 Johdanto (134) Valituksessa esitettyjen tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella komission yksiköt tutkivat seuraavia tukijärjestelmiksi väitettyjä järjestelmiä: 1. Verohyvitykset ja -vapautukset 2. Vapautus tuontitulleista 3. Halpakorkoiset lainat 4. Yhteisrahoitus (135) Verohyvitykset, lainat ja yhteisrahoitus perustuvat teollisuuden kehittämisestä annettuun lakiin, jota muutettiin viimeksi 27 päivänä tammikuuta 1995. Näiden ohjelmien täytäntöönpanoa säännellään kyseisen lain soveltamissäännöksillä, joita muutettiin viimeksi 22 päivänä marraskuuta 1997. Ohjelmien käytännön täytäntöönpanoa säännellään Taiwanin toimeenpanevan elimen antamilla säännöksillä. Tuontitulleista vapauttamisen järjestelmä perustuu tullikoodeksiin. 2 Verohyvitykset ja -vapautukset 2.1 Automatisointiin ja ympäristön saastumisen torjuntaan käytettävien laitteiden hankintaan myönnettävät verohyvitykset a) Oikeusperusta (136) Taiwanin teollisuuden taloudellisen tilanteen kehittämistä koskeva oikeudellinen säännös on teollisuuden kehittämisestä annettu laki, joka tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1991 ja jota muutettiin viimeksi 27 päivänä tammikuuta 1995. Kyseistä lakia täydennetään soveltamissäännöksillä, joita muutettiin viimeksi 27 päivänä tammikuuta 1995. Teollisuuden kehittämisestä annetun lain 6 artiklassa säädetään verohyvityksistä. Lisäksi järjestelmän käytännön täytäntöönpanoa säännellään verovähennysten soveltamista koskevilla säännöksillä, jotka toimeenpaneva elin antoi 15 päivänä huhtikuuta 1991 ja joita muutettiin viimeksi 27 päivänä helmikuuta 1995. b) Tukikelpoisuus (137) Kaikki teollisuusyritykset voivat saada verohyvityksiä. Mitään erityistä vientivelvollisuutta ei ole eikä verohyvitysten myöntäminen edellytä tiettyä tuotelajia, tuotannon vähimmäismäärää tai liikevaihtoa. (138) Teollisuuden kehittämisestä annetun lain 6 artiklan mukaisesti verovapautuksia myönnetään kuitenkin vain tietyille investoinneille: - investoinnit automaattisiin tuotantolaitteisiin, ja - investoinnit saastumisen torjuntaan käytettäviin laitteisiin ja välineisiin. (139) Teollisuuden kehittämisestä annetussa laissa säädetään, että laiteinvestointien määrän on oltava yli 600000 Taiwanin dollaria. Eri investointilajien verohyvitykset voidaan kumuloida keskenään. Verohyvitystä voidaan myöntää enintään 50 prosenttia tiettynä vuonna maksettavista veroista. c) Verohyvityksen määrä (140) Edellä mainittuihin laitteisiin investoivat tukikelpoiset yritykset voivat saada kyseisenä vuonna yritykseltä kannettavasta yhtiöverosta hyvityksen, joka on 10-20 prosenttia tehtyjen hankintojen arvosta. Jos maksettavan yhtiöveron määrä on pienempi kuin vähennyskelpoinen määrä, etu voidaan siirtää seuraavalle verovuodelle neljän vuoden ajan. (141) Verohyvityksen määrä lasketaan seuraavasti: - kotimaassa valmistettujen automaattilaitteiden tai saastumisen torjuntaan käytettävien laitteiden hankinnasta myönnettävä verohyvitys on 20 prosenttia, - ulkomailla valmistettujen automaattilaitteiden tai saastumisen torjuntaan käytettävien laitteiden hankinnasta myönnettävä verohyvitys on 10 prosenttia, ja - automaattisessa tuotannossa tarvittavan teknologian hankinnasta voidaan verohyvitystä myöntää 10 prosenttia. d) Käytännön toteutus (142) Jotta yritys voisi saada verohyvityksiä, sen on jätettävä talousministeriön teollisuuden kehittämisvirastolle hakemus verovähennystodistuksen saamiseksi kuuden kuukauden kuluessa laitteiden ja välineiden toimittamisesta tai hankkeen päätökseensaattamisesta. Ennen verovähennystodistuksen antamista paikalliset veroviranomaiset tarkastavat, täyttävätkö laitteet teollisuuden kehittämisestä annetun lain 6 artiklassa säädetyt edellytykset ja onko ne tosiasiassa asennettu. Kun todistus on annettu, verohyvitys voidaan vähentää kuluvan vuoden veroilmoituksessa (veroilmoituksen 95 kohta). e) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (143) Teollisuuden kehittämisestä annetun lain 6 artiklan mukaiset verohyvitykset ovat peruspäätöksen 3 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavia tukia. Verohyvitykset ovat tukia, jotka edellyttävät kotimaisten tavaroiden käyttöä tuontitavaroiden sijasta. Vaikka ohjelman mukaan verohyvitys voidaan myöntää sekä tuoduille että kotimaassa tuotetuille laitteille, tuki on kaksinkertainen, jos laitteet hankitaan kotimarkkinoilta, minkä vuoksi se kannustaa suoranaisesti hankkimaan Taiwanissa valmistettuja laitteita. Tarkastuksessa kävi ilmi, että Taiwanin viranomaiset suosivat kotimaassa valmistettuja laitteita myöntämällä niille suuremman etuuden kuin tuoduille laitteille (20 prosenttia kotimaisille laitteille ja 10 prosenttia tuoduille laitteille). (144) Järjestelmässä on kyse tuesta, koska Taiwanin viranomaisten verohyvityksinä myöntämästä taloudellisesta tuesta koituu viejille etua. Kyseessä on tuki, joka on oikeudellisesti riippuvainen kotimaisten tavaroiden käytöstä tuontitavaroiden sijasta, ja tämän vuoksi sitä pidetään erityisenä peruspäätöksen 3 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisesti. (145) Verohyvityksiä pidetään edellä mainituista syistä tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavina tukina. f) Edun määrän laskeminen (146) Viejien saama etu laskettiin viejille tosiasiallisesti tutkimusajanjaksona myönnetyn verohyvityksen perusteella, joka oli tuoduille laitteille ja kotimarkkinoilta hankituille laitteille myönnettyjen verohyvitysten erotus eli 10 prosenttia. Edun määrä olisi jaettava yrityksen tutkimusajanjakson koko liikevaihdolle. (147) Kaksi yritystä käytti tätä ohjelmaa, ja näistä toinen sai 0,41 prosentin ja toinen 0,43 prosentin edun. 2.2 Tiettyihin yrityksiin tehdyistä investoinneista saatavat verohyvitykset a) Oikeusperusta (148) Teollisuuden kehittämisestä annetun lain 8 artiklassa säädetään verohyvityksistä. b) Tukikelpoisuus (149) Verohyvityksen voi saada investoija, joka ostaa tärkeän teknologiayrityksen tai hallituksen nimeämän tärkeän panosyrityksen rekisteröityjä osakkeita. Investoijayrityksen on omistettava rekisteröidyt osakkeet vähintään kahden vuoden ajan. Tärkeästä teknologiayrityksestä ei anneta tarkkaa määritelmää. Tärkeä panosyritys on yritys, jonka pääoma on kaksi miljardia Taiwanin dollaria ja jonka Taiwanin viranomaiset ovat nimenneet tärkeäksi panosyritykseksi. c) Verohyvityksen määrä (150) Edellä tarkoitettuihin yrityksiin investoivat tukikelpoiset yritykset voivat saada yhtiöverosta hyvityksen, joka on 20 prosenttia tällaisten osakkeiden hankintahinnasta. d) Käytännön toteutus (151) Jotta yritys voisi saada verohyvityksiä, panosyrityksen on jätettävä hakemus talousministeriön teollisuuden kehittämistoimistolle verovähennystodistuksen saamiseksi. Ennen verotodistuksen antamista teollisuuden kehittämisvirasto tarkastaa, onko kyseessä teknologiayritys tai viranomaisten tärkeäksi panosyritykseksi nimeämä yritys. Kun todistus on annettu panosyritykselle, investoija voi hakea verohyvitystä, joka voidaan vähentää kyseisen vuoden veroilmoituksessa (veroilmoituksen 95 kohta). e) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (152) Teollisuuden kehittämisestä annetun lain 8 artiklan mukaiset verohyvitykset ovat peruspäätöksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisia tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavia tukia. Taiwanin viranomaiset ovat rajoittaneet tuen käytön ainoastaan erityisinvestointeja tekeviin yrityksiin. Valtiolla on lisäksi laaja harkintavalta tukikelpoisten investointien nimeämisessä. Teknologiayrityksen tai merkittävän panosyrityksen määrittelemiseksi ei ole olemassa objektiivisia arviointiperusteita. Tarkastuksesta ilmeni, että Taiwanin viranomaiset pyrkivät suosimaan tietynlaisia investointeja ilman selkeästi vahvistettuja perusteita. (153) Järjestelmässä on kyse tuesta, koska Taiwanin viranomaisten verohyvityksen muodossa antamasta taloudellisesta tuesta koituu viejille etua. Kyseessä on tuki, joka on perusastuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti erityinen, koska se on tarkoitettu tietyille taiwanilaisille yrityksille. (154) Yksi yritys väitti, että järjestelmä ei ole erityinen, koska useat henkilöt ja yritykset ovat käyttäneet sitä. Komission mielestä edunsaajien määrä ei ole arviointiperuste, jolla voitaisiin määrittää tuen erityisyys perusasetuksen 3 artiklan mukaisesti. On mahdollista, että vientitukea käyttävät lukuisat yritykset, mutta tämä ei sinänsä tarkoita sitä, että tasoitustullia ei voida ottaa käyttöön. Näin ollen väitettä ei voida hyväksyä. f) Edun laskeminen (155) Viejille koituva etu olisi laskettava viejille tosiasiallisesti tutkimusajanjaksona myönnetyn verohyvityksen perusteella. Edun määrä olisi jaettava yrityksen tutkimusajanjakson koko liikevaihdolle. (156) Yksi yritys käytti tätä ohjelmaa ja sai siitä 0,69 prosentin edun. 2.3 T& K-toimintaa ja henkilöstökoulutusta koskevat veroluottona annettavat hyvitykset (157) Teollisuuden kehittämisestä annetun lain 6 artiklan mukaiset tutkimukseen ja kehitykseen sekä henkilöstökoulutukseen myönnettävät verohyvitykset eivät ole tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavia tukia. Verohyvityksiä voidaan myöntää kaikille sellaisille tuotannonaloille, maatalous ja palvelut mukaan lukien, jotka investoivat tutkimukseen ja kehitykseen sekä henkilöstökoulutukseen. 2.4 Kansainvälisten brandien luomiseen tarkoitetut veroluottona annettavat hyvitykset (158) Vain yksi yritys käytti tätä ohjelmaa ja sai siitä vähäpätöisen edun. Näin ollen ei ole tarvetta tarkastella tasoitustullin käyttöönoton oikeutusta kyseisen järjestelmän osalta. 3 Vapautus tuontitulleista 3.1 Koneiden osalta myönnettävä vapautus tuontitulleista a) Oikeusperusta (159) Oikeusperusta on Kiinan tasavallan (Taiwanin) tuontitullitariffin ja tuonti- ja vientitavaroiden tariffien luokittelua koskevien sääntöjen, jäljempänä "tullikoodeksi", 84, 85 ja 90 ryhmä. b) Tukikelpoisuus (160) Tullikoodeksin edellä mainittujen säännösten mukaisesti teollisuusyritys, joka tuo koneita tai laitteita käytettäviksi uusien tuotteiden kehittelyssä, laadun parantamisessa, tuotannon lisäämisessä, energian säästämisessä, kierrätyksen edistämisessä tai tuotantomenetelmien parantamisessa, on vapautettu tuontitulleista, jos näitä koneita tai laitteita ei vielä valmisteta paikallisesti. c) Käytännön toteutus (161) Yrityksen, joka aikoo tuoda maahan koneita tai laitteita, on ennen niiden tuontia jätettävä hakemus teollisuuden kehittämisvirastolle. Jos teollisuuden kehittämisvirasto on vakuuttunut siitä, että laitteita ei valmisteta Taiwanissa, se myöntää todistuksen, joka toimitetaan hakijalle ja tulliviranomaisille. Tulliviranomaiset tarkistavat, ovatko tuodut koneet tai laitteet samoja kuin teollisuuden kehittämisviraston todistuksessa kuvatut laitteet. Tarkistus tehdään pistokokein. d) Tullivapautuksen määrä (162) Tuen määrä on se tuontitullien määrä, joka tavanomaisesti tulisi kannettavaksi ilman tullivapautuksesta koituvaa etua. Koneiden ja laitteiden tavanomainen tulli on 2-20 prosenttia. e) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (163) Tullikoodeksin mukainen vapautus tuontitulleista on tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttava tuki. Tuen luonteesta johtuen tietyt tuotannonalat käyttävät ohjelmaa suhteettoman paljon. Ne tuotannonalat, joiden koneet ja laitteet valmistetaan Taiwanissa, eivät voi käyttää ohjelmaa. Sen vuoksi vapautusta tuontitulleista voidaan soveltaa ainoastaan niihin tuotannonaloihin, jotka joutuvat tuomaan koneensa ja laitteensa, koska paikallisilta markkinoilta niitä ei ole mahdollista hankkia. Ne tuotannonalat, joiden tuomia koneita ja laitteita valmistetaan myös Taiwanissa, eivät voi saada tätä etua. (164) Sen vuoksi katsotaan, että koneiden ja laitteiden vapautus tuontitulleista on tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttava tuki perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti. f) Edun laskeminen (165) Viejien saamaksi eduksi on katsottava tuontitullien määrä, joka tavanomaisesti tulisi kannettavaksi ilman järjestelmän perusteella saadusta tullivapautuksesta koituvaa etua. Kyseinen määrä on jaettava asianomaisen tuotannonalan koneiden ja laitteiden koko tavanomaiselle käyttöiälle eli seitsemälle vuodelle. (166) Kaikki yritykset käyttivät kyseistä ohjelmaa ja saivat siitä 0,07-1,92 prosentin etuja. 3.2 Raaka-aineiden tuonti (167) Tuontitullitariffissa myönnetään verovapautuksia kemikaalien tärkeimpien raaka-aineiden ja toissijaisten aineiden tuontiin, ja verovapautukset on nimenomaisesti rajoitettu koskemaan tiettyjä yrityksiä PET-sirujen tuottajat mukaan lukien. a) Tukikelpoisuus (168) Teollisuusyritykset, jotka tuovat maahan tullikoodeksissa tyhjentävästi määriteltyjä tiettyjä raaka-aineita, joita kotimaassa ei vielä valmisteta tai joita ei ole riittävästi saatavilla kotimarkkinoilla, vapautetaan tuontitulleista kyseisten raaka-aineiden osalta. b) Käytännön toteutus (169) Yrityksen, joka aikoo tuoda edellä mainittuja raaka-aineita, on jätettävä hakemus teollisuuden kehittämistoimistolle ennen raaka-aineiden tuontia. Jos virasto toteaa, että hankittavia raaka-aineita ei tuoteta Taiwanissa tai että niitä ei ole saatavilla Taiwanissa riittävästi, se antaa todistuksen, jonka ansiosta yritys voi tuoda kyseistä raaka-ainetta tuontitulleitta. Tulliviranomaiset tarkistavat pistokokein, ovatko tuodut raaka-aineet samoja kuin teollisuuden kehittämisviraston todistuksessa kuvatut raaka-aineet. c) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (170) Kyseessä on Taiwanin viranomaisten kantamattomien tuontitullien muodossa antama taloudellinen tuki. Näin ollen järjestelmästä koituu välitöntä etua käyttäjälle, jonka ei tarvitse maksaa tuontitulleja. Tullikoodeksin mukainen vapautus tuontitulleista on tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttava tuki. Ohjelman luonteen vuoksi sitä voivat käyttää ainoastaan Taiwanin kyseisen tuotannonalan rajoitetut sektorit, jotka tuovat maahan tiettyjä raaka-aineita. Ne tuotannonalan sektorit, joiden käyttämät raaka-aineet valmistetaan Taiwanissa, eivät voi hyötyä ohjelmasta. Järjestelmä ei ole yleinen tullisuspensiojärjestelmä. Järjestelmän käyttö riippuu kunkin yrityksen kutakin valmistettua tuotetta ja kutakin tullitta tuotavaa raaka-ainetta varten tekemistä yksittäisistä hakemuksista. Taiwanin viranomaisilla on oikeus päättää todistusten myöntämisestä. Näin ollen katsotaan, että ohjelman käyttö on rajoitettu tiettyihin yrityksiin. Järjestelmä on näin ollen erityinen perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla ja kyseessä on tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttava tuki. d) Tuen määrän laskeminen (171) Yritysten saamaksi eduksi katsottiin tuontitullien määrät, jotka tavanomaisesti tulevat kannettaviksi ilman tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoa koskevasta vapautuksesta saatavaa etua. Näin määritelty tutkimusajanjaksona saadun tuen kokonaismäärä jaettiin kyseisen tuotteen myynnin koko liikevaihdon mukaan, koska kyseisestä tuesta koitui hyötyä sekä kotimarkkina- että vientimyynnille. Kaikki yritykset käyttivät tätä ohjelmaa ja saivat siitä 0,12-0,73 prosentin etuja. 4 Halpakorkoiset lainat (172) Väitettiin, että tarkasteltavana olevat yritykset ovat voineet saada halpakorkoisia lainoja. Komissio totesi, että kyseisen tuotteen tuottajat käyttivät vain automatisointiin ja saastumisen ehkäisemisen kannustamiseen tarkoitettuja lainoja. a) Tukikelpoisuus (173) Näistä järjestelmistä säädetään teollisuuden kehittämisestä annetun lain 21 artiklan 1 kohdan 3 alakohdassa. Taiwanin valtio on perustanut kehitysrahaston ja käyttää mainittua kehitysrahastoa tarjotakseen valtion teollisuuspolitiikan mukaisia lainoja tuotannonalojen kestävän kehityksen edistämiseksi. b) Käytännön toteutus (174) Yrityksen on haettava lainaa osittain valtion omistuksessa olevalta Chiao Tung -pankilta tai tietyiltä muilta tarkoitusta varten nimetyiltä pankeilta. Pankki tarkastaa, että hakemus on säädettyjen perusteiden mukainen. Chiao Tung -pankki päättää lainan suuruudesta hakijan rahoitustilanteen perusteella. c) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (175) Komissio on todennut kyseessä olevan Taiwanin viranomaisten myöntämä taloudellinen tuki, koska kehitysrahaston toimeenpaneva elin, joka vastaa tämäntyyppisiä lainoja koskevien sääntöjen laatimisesta ja muuttamisesta, on valtion alainen elin. Lisäksi lainojen ohjaamisesta yrityksille vastaa valtion valvoma Chiao Tung -pankki. Lainan saajalle koituu lisäksi etua, koska näiden lainojen korot ovat tavallisesti alemmat kuin vastaavat markkinakorot. Halpakorkoisia lainoja voivat saada vain tiettyjä laitteita hankkivat yritykset kehitysrahaston toimeenpanevan yuanin määräämin ehdoin. Koska tukikelpoisuus on nimenomaisesti rajoitettu tiettyihin yrityksiin eikä se perustu perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin puolueettomiin arviointiperusteisiin, järjestelmää on pidettävä erityisenä perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti. d) Tuen määrän laskeminen (176) Tuki on lainasta tutkimusajanjakson aikana maksetun koron ja vastaavasta kaupallisesta lainasta saman ajanjakson aikana tavanomaisissa olosuhteissa maksettavan koron välinen erotus. Vertailussa olisi käytettävä määrältään ja takaisinmaksuajaltaan samanlaista lainaa, jonka lainanottaja on saanut kotimarkkinoilla toimivalta edustavalta yksityispankilta. Tässä tutkimuksessa ei vertailuperusteena voitu käyttää tällaisia vastaavia kaupallisia lainoja, koska asianomaiset yritykset eivät olleet saaneet sellaisia. Sopivana vertailuarvona pidettiin tästä syystä tutkimusajanjakson keskimääräistä markkinakorkoa eli 9:ää prosenttia. Kaksi yritystä käytti hyväkseen tätä järjestelmää, ja toinen niistä sai 0,02 prosentin ja toinen 0,09 prosentin edun. 5 Yhteisrahoitus ja avustusvarat (177) Vain yksi yritys käytti tätä järjestelyä ja sai siitä vähäpätöisen edun. Näin ollen ei ole tarvetta tarkastella tasoitustullin käyttöönoton oikeutusta kyseisen järjestelmän osalta. 6 Muut tuet (178) Komissio määritti, että vientiä harjoittavat tuottajat eivät olleet käyttäneet muita tukiohjelmia. 7 Tasoitustullin käyttöönoton oikeuttavien tukien määrä (179) Tuen määrä laskettiin edellä selostetun menetelmän mukaisesti. Näin saadut tukien määrät ovat yhteistyössä toimineiden yritysten osalta seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (180) On huomattava, että tutkimuksen kohteena olevien vientiä harjoittavien tuottajien, jotka vastaavat kaikesta Taiwanista peräisin olevasta, yhteisöön suuntautuvasta viennistä, koko maata koskeva painotettu keskimääräinen tukimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla on 1,08 prosenttia. Tämä on Taiwaniin sovellettavaa vähimmäistasoa (eli 1:tä prosenttia) korkeampi. Koska yhteistyössä toimimisen taso oli korkea (yli 90 prosenttia), yhteistyöhön osallistumattomiin yrityksiin sovellettava jäännösmarginaali määritettiin korkeimman yhteistyössä toimineeseen yritykseen sovelletun tukimarginaalin tasolle eli 2 prosenttiin. VI THAIMAA 1 Johdanto (181) Valituksessa esitettyjen tietojen ja komission kyselyyn saatujen vastausten perusteella komission yksiköt tutkivat seuraavia järjestelmiä: - vapautus tai tullinalennus koneiden tuonnissa kannettavien tullien osalta, - vapautus yhtiöverosta, - erityisellä investointitukialueilla sijaitseville yrityksille myönnettävät lisäkannusteet, - raaka-aineiden ja perusainesten vapauttaminen tuontitulleista, - erityisesti investoitavilla tuotantoalueilla sijaitseville yrityksille myönnettävät kannusteet, - muut tuet kuten pakkaushyvitykset, luotot kuljetusta edeltävää käsittelyä varten sekä investointikannusteet. (182) Todettiin, että yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja käytti ainoastaan investointien edistämistä koskevan säädöksen mukaisia järjestelmiä. 2 Yleistä (183) Thaimaan talouden kehitystä edistävistä kannusteista säädetään vuoden 1977 säädöksessä investointien edistämisestä (IPA, B.E. 2520) sekä vuoden 1991 säädöksessä kyseisen säädöksen muuttamisesta (B.E. 2534). Investointien edistämistä koskevan säädöksen täytäntöönpanosta vastaa investointivirasto, joka myöntää vapautuksia tuontitulleista ja muista maksuista toimille, jotka täyttävät annetut edellytykset. Investointiviraston mukaan investointien edistämisen järjestelmän tarkoituksena on kannustaa yrityksiä siirtymään Thaimaan heikommin kehittyneille alueille. (184) Jotta yritys voisi saada säädöksen perusteella myönnettäviä etuja, sen on jätettävä hakemus investointivirastolle edistämistä koskevan todistuksen eli lisenssin saamiseksi; lisenssissä nimetään tuotettavat tavarat sekä myönnettävät edut. (185) Investointivirasto korosti, että sen politiikan keskeinen tavoite oli hajauttaminen ja maan talouden jakautumisvaaran estäminen, sillä Bangkokin alue vetää puoleensa eniten investointeja hyvistä infrastruktuureistaan johtuvan kilpailuetunsa vuoksi. Tätä politiikkaa linjataan kansallisessa viisivuotiskautisessa kehittämissuunnitelmassa (tutkimusajanjakson osalta kyse on sen kahdeksannesta versiosta, joka koskee vuosia 1997-2001). (186) Seitsemännessä kansallisessa sosiaalialan ja talouden kehittämissuunnitelmassa hahmotellun aluekehityksen yleissuunnitelman perusteella investointivirasto jakoi maan kolmeen alueeseen huhtikuusta 1993 alkaen. Aluejako perustuu talouskehityksen tasoon niin, että 1-alue on kehittynein ja 3-alue vähiten kehittynyt. (187) 1-alueeseen kuuluvat Bangkok ja sen ympäristö (Samut Prakan, Samut Sakhon, Pathum Thani, Nontha Buri ja Nakhon Pathom); 2-alueeseen kuuluvat Samut Songkram, Ratchaburi, Kanchanaburi, Suphanburi, Ang Thong, Ayuthaya, Sara Buri, Nakhon Nayok, Chachengsao ja Chonburi; muu osa maata kuuluu 3-alueeseen. (188) Ainoan vientiä harjoittavan tuottajan, Thai Shingkong Ltd:n, tuotantolaitokset sijaitsevat 3-alueella. (189) 1-alueella toteutettaville hyväksytyille hankkeille voidaan myöntää 50 prosentin alennus tulleista tuotaessa sellaisia koneita, joita ei mainita valtiovarainministeriön tullinalennuksia koskevassa ilmoituksessa nro C.3/2533 ja joihin sovellettava tulli on vähintään 10 prosenttia, jos kyseisen yrityksen viennin osuus on vähintään 80 prosenttia sen kaikesta myynnistä tai se sijaitsee tietynlaisella teollisuusalueella tai alueella, joissa teollisuutta erityisesti edistetään. Yritykselle voidaan myöntää kolmen vuoden vapautus yhtiöverosta, jos sen viennin osuus on vähintään 80 prosenttia kokonaismyynnistä tai se sijaitsee tietynlaisella teollisuusalueella tai alueella, jossa teollisuutta erityisesti edistetään. Se voidaan myös vapauttaa tulleista tuotaessa vientituotteiden valmistukseen käytettäviä raaka-aineita ja perusaineksia. (190) 2-alueella toteutettaville hyväksytyille hankkeille voidaan myöntää 50 prosentin alennus tulleista tuotaessa sellaisia koneita, joita ei mainita valtiovarainministeriön tullinalennuksia koskevassa ilmoituksessa nro C.3/2533 ja joihin sovellettava tulli on vähintään 10 prosenttia. Yritykselle voidaan myöntää kolmen tai seitsemän vuoden vapautus yhtiöverosta, jos se sijaitsee tietynlaisella teollisuusalueella tai alueella, jossa teollisuutta erityisesti edistetään. Se voidaan myös vapauttaa tulleista tuotaessa vientituotteiden valmistukseen käytettäviä raaka-aineita ja perusaineksia. (191) 3-alueella toteutettaville hyväksytyille hankkeille voidaan myöntää vapautus tulleista koneiden tuonnissa, kahdeksan vuoden vapautus yhtiöverosta, vapautus tulleista tuotaessa vientituotteiden valmistukseen käytettäviä raaka-aineita ja perusaineksia, sekä erityinen teollisuuden edistämisalueille myönnettävä etu (kaksinkertainen vähennys kuljetus-, sähkö- ja vesikustannuksista; infrastruktuuri-, sijoittautumis- ja rakennuskustannuksista myönnetään 25 prosentin vähennys). Alueelliset erityistuet (192) Koska 2- ja 3-alueilla sijaitseville yrityksille myönnetään enemmän kannusteita kuin 1-alueella sijaitseville, 2- ja 3-alueille myönnettävää tukea pidetään perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuna aluekohtaisena erityisenä tukena. Alakohtaiset erityistuet (193) Investointivirasto väitti, että se on laatinut alakohtaisten kannusteiden myöntämiselle objektiiviset perusteet, jotka esitetään selvästi viraston ilmoituksessa ja julkaisuissa, ja että niitä noudatetaan johdonmukaisesti. Investointien edistämistukeen oikeutetut toiminnot luetellaan viraston käsikirjan 5 luvussa. Thaimaan viranomaiset väittävät, että valtio ei tue tiettyjä aloja ja että kannusteet eivät näin ollen ole erityisiä. Investointivirasto väitti, että kaikki sen ilmoituksen mukaisia tukikelpoisia toimia toteuttavat hankkeet voivat hakea näitä kannusteita ja että virasto soveltaa objektiivisia kelpoisuusperusteita. Hankkeiden, joihin kannusteita haetaan, on täytettävä objektiiviset hankkeiden hyväksymisedellytykset, jotka perustuvat taloudellisiin ja teknologisiin tekijöihin, joita ovat lisäarvo (vähintään 20 prosenttia), velka-pääomasuhde enintään 4:1, tuotantoprosessin ja koneiden teknologian taso sekä ympäristöystävälliset tuotantojärjestelmät. (194) Tukikelpoiset alat luetellaan viraston erityisessä toimia koskevassa luettelossa. Väitettiin, että tämä luettelo on avoin ja se saatetaan ajan tasalle melko säännöllisesti, jos markkinoilla ilmenee kysyntää uusien alojen edistämiselle. Luetteloa on päivitetty noin 30 kertaa vuoden 1987 jälkeen. On selvää, että vaikka hyväksyttyjen toimien valikoima on laaja, Thaimaan viranomaiset ovat käyttäneet harkintavaltaansa määrittäessään, mille aloille voidaan myöntää etuja ja millä alueella kyseisten yritysten on sijaittava. (195) Investointivirastolla on valtuudet päättää, mitä toimintoja olisi edistettävä. Virasto voi väliaikaisesti tai pysyvästi poistaa investointien edistämistuen luettelosta tietyt toiminnot, jos se katsoo, että tukea ei enää tarvita; se voi myös lisätä luetteloon uusia toimia, joiden edistämistä se pitää tarpeellisena. Näin tapahtui myös silloin, kun virasto päätti vapauttaa koneiden tuonnin tullista 61 eri toiminnan luokan osalta 1- ja 2-alueilla toteutettaville hankkeille (viraston ilmoitus nro 12/2540, joka tuli voimaan 27 päivänä lokakuuta 1997). Lisäksi tuotannonalat, joita ei luetella mainitussa luettelossa, eivät voi saada investointitukea. Kuten edellä mainittiin, on investointiviraston harkinnassa päättää, mitkä alat voivat saada tukea. Jättäessään tietyt tuotannonalat tuen ulkopuolelle Thaimaan viranomaiset ovat näin ollen rajoittaneet tuensaantimahdollisuuden tiettyihin yrityksiin. Tuonnin korvaavuuden edellytys (196) Tietylle yritykselle tai tuotannonalalle myönnettävä tuki on näin ollen erityistä. Lisäarvon 20 prosentin määrää koskeva edellytys kannustaa yrityksiä käyttämään kotimaisia tuotteita tuontitavaroiden sijasta ja pakottaa käytännössä kotimaisten tuotteiden käyttöön, jos lisäarvo on alle 20 prosenttia. Tähän edellytykseen liittyvät tuet ovat näin ollen erityisiä perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisesti. Tuen erityisluonnetta koskeva päätelmä (197) Investointiviraston kannusteet ovat näin ollen erityisiä perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 4 kohdan b alakohdan mukaisesti. Tämän vuoksi erityisiä tukia ovat paitsi 2- ja 3-alueille myönnettävät tuet myös kaikki muut investointiviraston tuet, joita myönnetään koko Thaimaan alueelle, myös 1-alueelle. Väite tukien sallittavuudesta (198) Väitettiin, että 3-aluetta voidaan pitää WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen ja perusasetuksen mukaisena epäsuotuisana alueena. Erityisesti väitettiin, että 3-alueen asukasta kohden laskettu tulo oli alle 85 prosenttia maan keskiarvosta ja että kyseinen tulo on aina ollut huomattavasti alle maan keskiarvon. (199) Tämän väitteen arvioimiseksi on tarkasteltava perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaisten edellytysten täytäntöönpanoa Thaimaassa. (200) On todettava, että 3-alue on selvästi määritetty yhtenäinen maantieteellinen alue. Ei voida kiistää, etteikö 3-alue vastaisi perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaista epäsuotuisan alueen määritelmää. Saatiin myös näyttöä siitä, että 3-alueen asukasta kohden laskettu tulo vuosina 1994-1996 oli alueella noin 50 prosenttia maan keskiarvosta. (201) On kuitenkin todettu, että investointiviraston kannustejärjestelmä rajoittaa tuensaantimahdollisuuksia ja on näin ollen erityinen. Tämän vuoksi yhdenkään alueen saamia tukia ei voida pitää sallittuina tukina. Koska ainoastaan tietyt 3-alueen toimialat ovat luettelon mukaan tukikelpoisia ja siihen sovelletaan myös lisäarvon perustetta, kyseisen alueen tuet ovat erityisiä. Väite tukien sallittavuudesta on näin ollen hylättävä. 3 Vapautus tai tullinalennus koneiden tuonnissa kannettavien tullien osalta a) Yleistä (202) Investointien edistämisestä annetun säädöksen 28 jakson perusteella voidaan myöntää vapautus tulleista koneiden tuonnissa edellyttäen, että kyseisiä koneita ei tuoteta tai koota Thaimaassa ja niitä käytetään toimissa, joita tuetaan. Säädöksen 29 jakson nojalla koneiden tuonnissa voidaan saada 50 prosentin alennus tulleista. b) Tukikelpoisuus (203) Tarkasteltavaan yritykseen on sovellettu huhtikuusta 1993 voimassa olleita perusteita nykyisen aluejaon mukaisesti. Eri alueisiin sovelletaan eri perusteita tulleista vapauttamisen tai tullinalennusten myöntämisessä koneiden tuonnin yhteydessä. 1-alueen investointeihin myönnetään 50 prosentin alennus tuontitulleista, jos tullit ovat vähintään 10 prosenttia tai jos yritys vie vähintään 80 prosenttia kokonaismyynnistään. 2-alueen investointeihin myönnetään 50 prosentin alennus tuontitulleista, jos tullit ovat vähintään 10 prosenttia. 3-alueen investoinnit vapautetaan tuontitulleista koneita tuotaessa. (204) Thai Shingkong Co. Ltd:lle myönnettiin vuonna 1994 annetun päätöksen perusteella vapautus tulleista, koska se sijaitsee 3-alueella (todistus nro 1823/2537). c) Käytännön toteutus (205) Voidakseen käyttää tätä järjestelmää yrityksellä on oltava investointien edistämistä koskeva todistus, jonka mukaan sille on myönnetty vapautus tai alennus tulleista koneiden tuonnissa investointien edistämisestä annetun säädöksen 28 tai 29 artiklan mukaisesti. Tullihallitukselle toimitetaan jäljennös luvasta, ja kun maahan tuodaan koneita, joiden ilmoitetaan olevan vapautettu tullista investointiviraston luvalla, se tarkistaa, että koneet on tarkoitettu tukikelpoiseen toimintaan. d) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (206) Tuontitullittomuudessa on kyse tuesta, koska valtio luopuu siinä tuloista, jotka muuten kannettaisiin. Kuten yleisessä osiossa selitetään, järjestely rajoittuu yrityksiin, jotka sijaitsevat tietyillä alueilla ja toimivat tietyillä aloilla, ja yrityksiin sovelletaan 20 prosentin lisäarvon edellytystä. Tuontitulleista vapauttamisessa on näin ollen kyse tuesta ja se mahdollistaa tasoitustullin käyttöönoton perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 4 kohdan b alakohdan mukaisesti. e) Tuen määrän laskeminen (207) Viejien saama etu olisi laskettava tuotantohyödykkeiden kantamattomien tuontitullien perusteella jakamalla kyseinen määrä sellaiselle ajanjaksolle, joka vastaa kyseisten tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa kyseisellä tuotannonalalla. Ajanjakso on määritetty käyttämällä kyseisen yrityksen järjestelmän mukaisesti tosiasiallisesti tuomien tuotantohyödykkeiden poistoaikojen keskiarvoa, jolloin tavanomaiseksi poistoajaksi saatiin 11 vuotta. Mainitulla tavalla laskettua tutkimusajanjaksoa koskevaa määrää on kyseisen järjestelmän käyttäjän koko edun selville saamiseksi oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjakson aikainen korko; asianmukaisena korkona pidettiin Thaimaassa tutkimusajanjakson aikana sovellettua kaupallista korkoa, joka oli 12,04 prosenttia. Kyseinen määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaismyynnille. (208) Thai Shingkong Ltd sai 0,35 prosentin suuruisen edun. 4 Vapautukset yhtiöverosta a) Yleistä (209) Investointien edistämisestä annetun säädöksen 31 ja 34 jaksossa säädetään oikeusperusta vapautukselle yhtiöverosta ja yhtiöverosta vapautuksen aikana harjoitetuista edistettävistä toimista saaduista veronalaisista tuloista. b) Tukikelpoisuus (210) Mainitun säädöksen 31 jakson nojalla investointivirasto voi myöntää 3-8 vuoden pituisia vapautuksia yhtiöverosta investointien sijainnista riippuen. Eri alueilla sovelletaan eri perusteita. (211) Investoinneille yrityksiin, jotka sijaitsevat 1-alueella ja vievät vähintään 80 prosenttia kokonaismyynnistään ja jotka sijaitsevat tietynlaisilla teollisuusalueilla tai alueilla, joilla teollisuutta erityisesti edistetään, myönnetään 3 vuoden vapautus yhtiöverosta. 2-alueen hankkeet saavat 3-7 vuoden vapautuksen yhtiöverosta riippuen siitä, sijaitsevatko ne tietynlaisilla teollisuusalueilla tai alueilla, joilla teollisuutta erityisesti edistetään. 3-alueen investoinneille myönnetään 8 vuoden vapautus yhtiöverotuksesta. (212) Thai Shingkong Ltd:lle, joka sijaitsee 3-alueella, on myönnetty 8 vuoden vapautus yhtiöverosta mainitun säädöksen 31 jakson nojalla. c) Käytännön toteutus (213) Jotta yritys saisi vapautuksen yhtiöverosta, sen on täytettävä veroilmoituksen tiettyyn kohtaan kaikki sen toiminnasta aiheutuneet kustannukset ja tulot (ei verotettavat). Pyyntö on kirjattava riville 46 ja liitteenä on oltava asiaa koskevat asiakirjat. d) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (214) Tuloverosta vapautus on tuki, koska valtio ei kanna sille muutoin kuuluvaa tuloa. Kuten edellä on todettu, tässä järjestelmässä on mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 3 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisesti. e) Tuen määrän laskeminen (215) Thai Shingkong Ltd väitti veroilmoituksessaan, että se oli vapautettu verosta 31 päivänä joulukuuta 1998 päättyneen tilivuoden aikana, jolloin tutkimusajanjakso päättyi. Yritys väittää, että sen ei tarvinnut maksaa yhtiöveroa vuonna 1998, koska nettotappiot siirrettiin edellisiltä verovuosilta. Investointivirasto ja verohallitus vahvistivat kuitenkin, että yritys, joka voi siirtää tappioita ja jolle on myönnetty vapautus yhtiöverosta, voi joko pyytää vapautusta investointiviraston todistuksena tai korvata voittonsa edellisen vuoden tappioilla. Tässä tapauksessa Thai Shingkong valitsi verovapautuksen eikä voittojen korvaamista kerääntyneillä nettotappioilla. Sen vuoksi päätellään, että yritykselle myönnettiin tosiasiallista tukea kyseisen järjestelmän mukaisesti. (216) Tuki olisi laskettava investointiviraston hyväksymistä toimista saaduista voitoista maksamattomina veroina. (217) Thai Shingkong sai 8,13 prosentin suuruisen edun. 5 Erityisillä investointitukialueilla sijaitseville yrityksille myönnettävät lisäkannusteet (218) Investointien edistämisestä annetun säädöksen 35 jakson 3 kohdassa säädetään oikeusperusta kuljetus-, sähkö- ja vesikustannuksista myönnettävälle kaksinkertaiselle vähennykselle ja 35 jakson 4 kohdassa säädetään oikeusperusta infrastruktuuri-, asennus- ja rakennuskustannuksista myönnettävälle enintään 25 prosentin vähennykselle. (219) Todettiin, että vientiä harjoittava tuottaja ei hyötynyt kyseisistä lisäkannusteista. Sen vuoksi kyseisten järjestelmien arviointi ei ole tarpeen. 6 Raaka-aineiden ja perusainesten vapauttaminen tuontitulleista a) Yleistä (220) Investointien edistämisestä annetun säädöksen 36 jakson 1 kohdassa säädetään oikeusperusta sellaisten raaka-aineiden ja perusainesten vapauttamiselle tuontitulleista, jotka tuodaan käytettäviksi erityisesti vientiin tarkoitettujen tuotteiden tai hyödykkeiden tuotannossa, sekoittamisessa tai kokoamisessa. b) Tukikelpoisuus (221) Mainitun säädöksen 36 jakson 1 kohdassa investointivirastolle annetaan lupa myöntää vapautus vientiin tarkoitetussa tuotannossa käytettävien raaka-aineiden ja perusainesten tuontitullista. Kaikilla alueilla sijaitsevat yritykset ovat tukikelpoisia edellyttäen, että niitä edistetään. c) Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon (222) Kuten edellä mainittiin, 3-alueen järjestelmät ovat erityiset. Tässä tapauksessa todettiin kuitenkin, että vapautus tuontitullista ei johtanut asianomaisen viejän tuontitullien liiallisen määrän peruuttamiseen. Sen vuoksi perusasetuksen 2 artiklan mukaista tukea ei myönnetty ja järjestelmää ei ole tarpeen arvioida enempää, koska vientiä harjoittava tuottaja ei saanut etua. 7 Muut tuet (223) Todettiin, että Thaimaan vientiä harjoittavalle tuottajalle ei myönnetty tukia muista järjestelmistä. Sen vuoksi ei ole tarpeen arvioida kyseisiä järjestelmiä tasoitustullin käyttöönottoa koskevan mahdollisuuden osalta. 8 Tasoitustullin käyttöönoton oikeuttavien tukien määrä (224) Perusasetuksen säännösten mukainen tasoitustullin käyttöönoton oikeuttavien tukien määrä arvotullina ilmaistuna tutkittavana olleen vientiä harjoittavan tuottajan osalta on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> (225) Todettiin, että yhteistyön taso tässä menettelyssä oli erittäin korkea. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja vastasi tutkimusajanjaksona lähes kaikesta viennistä Thaimaasta Euroopan yhteisöön, kuten Eurostatin tuontilukujen ja yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan vientilukujen vertailusta käy ilmi. Ottaen huomioon yhteistyön laajuuden yhteistyöstä kieltäytyneille yrityksille määriteltiin jäännöstulli yhteistyössä toimineen yrityksen suurimman tukimarginaalin mukaisesti eli 8,4 prosentiksi. D YHTEISÖN TUOTANNONALA (226) Seuraavat yhdeksän yhteisön tuottajaa toimivat yhteistyössä tutkimuksessa eli ne vastasivat komission kyselyihin, sallivat paikalla toteutetut tarkastukset ja toimittivat komissiolle lisätietoja pyydettäessä: - Du Pont Polyesters Ltd (UK); - Eastman Chemicals BV (NL); - INCA International SpA (I); - Italpet Preforme SpA (I); - KOSA GmbH (D); - Shell Chemicals Ltd (UK); - Wellman PET Resins Europe (NL); - Aussapol SpA (I); - CEP-Tergal Fibre (F). (227) Olisi huomattava, että vaikka Aussapol SpA ja CEP-Tergal fibres eivät lukeutuneet yrityksiin, joiden puolesta valitus tehtiin, ne kuitenkin tukivat valitusta ja toimivat yhteistyössä tutkimuksessa. (228) Olisi myös huomattava, että vaikka Eastmanilla on tuotantolaitos Malesiassa, sitä on pidettävä yhteisön tuotannonalaan kuuluvana, koska sen kanssa samaan konserniin kuuluva yritys vei vain merkityksettömiä määriä PET:tä Eastmanille itselleen. Muut yhteistyössä toimineet yritykset eivät tuoneet PET:tä asianomaisista maista tutkimusajanjaksona. (229) Yksikään kolmesta muusta eurooppalaisesta tuottajasta ei vastannut komission kyselyihin eikä vastustanut menettelyä. (230) Yhdeksän yhteistyössä toimineen tuottajan tutkimusajanjakson kumuloitu tuotanto oli 1042350 tonnia eli 85 prosenttia yhteisön koko tuotannosta, jonka arvioitiin olevan 1220000 tonnia. (231) Komissio katsoi tästä syystä, että kyseiset yhdeksän yhteistyössä toiminutta tuottajaa muodostavat yhteisön tuotannonalan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti. E VAHINKO 1 Alustavat huomautukset a) Käytetyt tiedot Tuontia koskevat tiedot (232) Tuontia koskevina tietoina käytettiin Eurostatin tietoja ja vientiä harjoittavien tuottajien toimittamia tietoja. Asianomaiseen CN-koodiin 39076000 kuuluu polyeteenitereftalaatti alkumuodoissaan eli tarkasteltavana olevan tuotteen lisäksi myös polyesterikuitujen tuotantoon käytettävät polyeteenitereftalaattisirut. Koska yhteisön polyesterikuitujen tuotanto, jossa siruja käytetään, pysyi vakaana vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana(4), komissio arvioi, että myös polyesterikuitujen tuotannossa käytettävien PET-sirujen tuonti pysyi vakaana. (233) Valituksen mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen määrällinen osuus kaikesta tuonnista oli 90 prosenttia vuonna 1998, ja loput 10 prosenttia (noin 47000 tonnia) käytettiin polyesterikuitujen tuotantoon. Nämä tiedot vahvistettiin tutkimuksen aikana yhteisön eri tuottajien ja markkinatutkimusjulkaisujen tekemien arvioiden perusteella. Tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisöön suuntautuvan tuonnin kokonaismäärä määritettiin vähentämällä Eurostatin tuontitiedoista kaikkien tarkasteltujen vuosien osalta sama arvioitu PET-sirujen tuontimäärä (47000 tonnia), joka käytettiin polyesterikuitujen tuotantoon. (234) Maakohtaiset tuontimäärät määritettiin samalla tavalla ottaen kuitenkin huomioon myös yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien toimittamat tilitiedot. Yhteisön tuotannonalaa koskevat tiedot (235) Yhteisön tuotannonalaa koskevat tiedot saatiin yhdeksän yhteistyössä toimineen yhteisön tuottajan kyselyvastauksista, jotka todennettiin. Tietoja pyydettiin toimittamaan vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson väliseltä ajalta. Tänä aikana yhteisön tuotannonalalla toteutettiin kuitenkin huomattavia rakenneuudistuksia, muun muassa useita yrityskeskittymiä sekä keskittymien hajoamisia. Tästä syystä kaikki yritykset eivät voineet toimittaa tietoja koko pyydetyltä ajalta. Tämän vuoksi vuosi 1996 on ensimmäinen vuosi, jota koskevat tiedot ovat riittävät kattavat, jotta voidaan tarkastella yhteisön tuotannonalaa siinä muodossa kuin se oli tutkimusajanjaksona. (236) Jotta yhteisön tuotannonalan tilanteesta ja erityisesti hinnoista ja kannattavuudesta saataisiin kattava käsitys, yhteisön PET-markkinoiden kehitystä on tarkasteltava pidemmällä aikavälillä. Yhteisön tuotannonalan toimittamia ja sen ulkopuolisista alan lähteistä saatuja tietoja käytettiin tarpeen mukaan. 2 Yhteisön PET-markkinoiden kehitys 1990-luvun alusta alkaen (237) PET:tä alettiin yleisesti käyttää yhteisössä virvoitusjuomapulloissa 1980-luvun lopulla ja tämän jälkeen myös kivennäis- ja lähdevesipulloissa. Tämän vuoksi PET:n kysyntä yhteisössä on lisääntynyt 1990-luvun alun jälkeen erittäin nopeasti, yli 10 prosenttia vuodessa. Markkinoiden kasvunäkymät ovat edelleen huomattavat, koska vesien markkinat eivät ole vielä täysin kehittyneet monissa yhteisön maissa ja kysyntää on syntymässä muillekin sovelluksille (olut, maito, elintarvikevalmisteet). (238) Yhteisön PET-tuotannonala alkoi 1990-luvun alussa kehittyä,