Neuvoston lausunto,

annettu 12 päivänä helmikuuta 2002,

Espanjan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2001-2005

(2002/C 51/08)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:

Neuvosto tarkasteli 12 päivänä helmikuuta 2002 Espanjan tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2001-2005. Tarkistetun ohjelman tiedot noudattavat yleisesti ottaen vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevia tarkistettuja käytännesääntöjä(2). Pitkän aikavälin suunnitelmia koskevat täydellisemmät tiedot olisivat olleet toivottavia. Tulevien tarkistusten olisi oltava täydellisempiä.

Neuvosto toteaa tyytyväisenä, että talouskasvun heikentymisestä huolimatta edellisen ohjelman täytäntöönpano on edennyt yleisesti ottaen aikataulussa. Kun julkisen talouden rahoitusasema oli 0,3 prosenttia alijäämäinen suhteessa BKT:hen vuonna 2000, vuonna 2001 odotetaan saavutettavan julkisen talouden tasapainoinen rahoitusasema ja velkaantuneisuuden vähentyneen jopa tavoitetta enemmän. Vuoden 2001 julkisen talouden tavoitteiden saavuttamista edesauttoi odotettua suurempi menojen hillintä ja odotettua suurempi nimellinen BKT. Tarkistetussa ohjelmassa on keskeisessä osassa kansainvälisen ympäristön synkentyminen ja ennakoidaan BKT:n kasvun hidastuvan 2,4 prosenttiin vuonna 2002, mutta palautuvan vuodesta 2003, 3:en prosenttiin, joka on lähellä potentiaalista kasvua. Vaikka ennusteet ovat varsin optimistisia lyhyellä aikavälillä, keskipitkän aikavälin näkymät ovat mahdollisia aiemman kehityksen valossa ja siihen nähden, että Espanjan talouskehitys kuroo edelleen umpeen eroa suhteessa muihin EU:n jäsenmaihin. Ottaen huomioon työmarkkinaosapuolten äskettäin saavuttama yhteisymmärrys, jonka mukaan tavoitteena on maltillinen palkkakehitys, inflaatioennuste näyttää myös mahdolliselta saavuttaa, mutta työehtosopimuksiin sisältyvä indeksisidonnaisuus kannattaisi lakkauttaa kuten neuvoston viimevuotisessa lausunnossa suositeltiin.

Julkisen talouden rahoitusaseman vahvistaminen vuosina 2002-2005 perustuu juoksevien menojen (muiden kuin korkomenojen) hillintään ja korkomenojen vähenemiseen ja samalla julkisten investointien lisäämiseen ja vähäiseen verojen kevennykseen. Vaikka talouden kasvuvauhti onkin tällä hetkellä hidastunut, rahoitusasema säilyy tarkistetussa ohjelmassa tasapainoisena vuonna 2002 (ja 2003). Sen jälkeen tavoitteena on hieman ylijäämäinen rahoitusasema, joka vuonna 2004 olisi 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vuonna 2005 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Velkaantuneisuuden supistuminen jatkuu ohjelmassa ja velka olisi 50 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2005 mennessä.

Keskipitkän aikavälin julkisen talouden ennusteet vaikuttavat yleisesti ottaen vakailta ja niiden arviot tulojen kasvusta ja korkomenojen supistumisesta varovaisilta, ja ne jättävät jonkin verran liikkumavaraa siltä varalta, että toteutunut kehitys olisi ennusteita heikompaa. Ohjelmassa ei kuitenkaan esitetä yksityiskohtaisesti, miten juoksevien menojen rajoittaminen toteutetaan.

Ohjelman tavoitteet samoin kuin niiden suhdannevaihtelusta puhdistettu arviointi täyttävät vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteen, jonka mukaan julkisyhteisöjen talouden rahoitusaseman tulee olla "lähes tasapainossa tai ylijäämäinen" koko jakson ajan. Neuvosto katsoo sen vuoksi, että tarkistettu vakausohjelma on vakaus- ja kasvusopimuksen määräysten mukainen ja sen tavoitteet täyttävät entistä selvemmin sopimuksen tavoitteet. Finanssipolitiikan viritys, määriteltynä suhdannekorjattujen rahoitusasemien muutoksena, vaikuttaa hieman kiristyvältä, mikä on yleisesti ottaen vuoden 2001 talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen suositusten mukaista.

Neuvosto panee tyytyväisenä merkille, että Espanjan julkisen talouden institutionaaliset järjestelyt ovat kehittyneet merkittävästi, mm. äskettäin on annettu tasapainoista talousarviota koskeva laki ja vuonna 2002 tehdään uudistuksia, joilla siirretään alueellisille viranomaisille merkittäviä verotus- ja menovaltuuksia. Vaikka neuvosto ei puolla mitään tiettyä mallia keskus- ja aluehallinnon väliselle sisäiselle koordinaatiolle, on tervetullutta, että kaikki julkisen talouden alasektorit ovat mukana budjettikurin ylläpitämisessä, ja on tärkeää, että olemassa oleva koordinaatio toimii tehokkaasti uuden järjestelyn puitteissa.

Vuonna 2001 toteutetut rakenneuudistukset kuuluvat pääasiassa kesäkuussa 2000 hyväksyttyyn uudistuspakettiin, jolla pyritään jatkamaan sääntelyn purkamista markkinoilla ja vahvistamaan kilpailuviranomaista.

Neuvosto panee merkille, että tarkistetussa ohjelmassa ei ole yksityiskohtaisempia tietoja toimenpiteistä, joilla vahvistettaisiin julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä. Tämä on erityisen huolestuttavaa, koska Espanjan väestörakenteeseen sisältyy riskejä ja väestön ikääntyminen heikentää julkista taloutta. Vakavan epätasapainon riski pitkällä aikavälillä on mahdollinen, ellei toteuteta tarvittavia toimenpiteitä. Väestön ikääntymisen vaikutusta julkiseen talouteen ei ole otettu riittävästi huomioon tarkistetun ohjelman eläkemeno- ja sosiaaliturvamaksuennusteissa, jotka ulottuvat ainoastaan vuoteen 2015. Eläkejärjestelmän uudistusta aiotaan jatkaa, mutta sille ei ole ohjelmassa esitetty aikataulua. Neuvosto katsoo, että huhtikuussa 2001 hyväksytyt eläkejärjestelmää koskevat toimet eivät olleet sellaisia merkittäviä myönteisiä uudistuksia, joihin se kehotti Espanjaa ryhtymään edellisessä ohjelmasta antamassaan lausunnossa. Tärkein viimeaikainen väestön ikääntymisen varalta tehty toimenpide on vuonna 2000 perustettu sosiaaliturvarahasto, jonka varallisuus olisi tavoitteen mukaan vähintään 1 prosentti suhteessa BKT:hen vuoteen 2004 mennessä.

Neuvosto on tyytyväinen, että muille rakennepolitiikoille on annettu tärkeä rooli erityisesti hyödyke- ja palvelumarkkinoilla pyrittäessä varmistamaan ei-inflatorinen, työllisyyttä tukeva talouskasvu. Nämä toimenpiteet ovat talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisia. Tähän mennessä toteutettuja toimenpiteitä on kuitenkin seurattava tarkkaan ja tarpeen vaatiessa niitä on vahvistettava.

(1) EYVL L 209, 2.8.1997.

(2) Talous- ja rahoituskomitean tarkistettu lausunto vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällöstä ja muodosta, jonka Ecofin-neuvosto hyväksyi 10.7.2001.