5)

Lisätään artiklat seuraavasti: ”8 a artikla Itsepalvelujärjestelmien käyttö tietojen esirekisteröimiseksi EES:ään 1. Henkilöt, joiden tekemä rajanylitys on rekisteröitävä EES:ään 6 a artiklan mukaisesti, voivat käyttää itsepalvelujärjestelmiä tämän artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tietojen esirekisteröimiseksi EES:ään, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät: a) matkustusasiakirjassa on sähköinen tallennusväline (siru), ja sirun tietojen aitous ja eheys on varmistettu käyttäen voimassa olevaa varmenneketjua alusta loppuun; b) matkustusasiakirjassa on sähköiselle tallennusvälineelle (sirulle) tallennettu kasvokuva, joka voidaan teknisin keinoin saada näkyville itsepalvelujärjestelmällä matkustusasiakirjan haltijan henkilöllisyyden tarkastamiseksi vertaamalla sähköiselle tallennusvälineelle (sirulle) tallennettua kasvokuvaa reaaliaikaiseen kasvokuvaan; tämä tarkastaminen voidaan tehdä vertaamalla henkilön reaaliaikaisia sormenjälkiä matkustusasiakirjan sähköiselle tallennusvälineelle (sirulle) tallennettuihin sormenjälkiin, jos tämä on teknisesti ja laillisesti mahdollista. 2. Tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti itsepalvelujärjestelmän on tarkistettava, onko henkilöstä aikaisempi kirjaus EES:ssä, sekä kolmannen maan kansalaisen henkilöllisyys asetuksen (EU) 2017/2226 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 3. Asetuksen (EU) 2017/2226 23 artiklan 4 kohdan mukaisesti itsepalvelujärjestelmän on tehtävä tunnistus mainitun asetuksen 27 artiklan mukaisesti. Lisäksi sovelletaan asetuksen (EU) 2017/2226 23 artiklan 4 kohdan mukaisesti seuraavia säännöksiä, jos tehdään tunnistus EES:ssä: a) kun on kyse kolmansien maiden kansalaisista, joilta vaaditaan viisumi ulkorajojen ylittämiseksi, ja jos asetuksen (EY) N:o 767/2008 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella VIS:stä tehty haku osoittaa, että henkilö on kirjattu VIS:ään, sormenjäljet on tarkistettava VIS:stä asetuksen (EY) N:o 767/2008 18 artiklan 6 kohdan mukaisesti. Jos henkilön tietojen tarkistaminen tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti epäonnistui, VIS:n tietoja on katsottava tunnistamista varten asetuksen (EY) N:o 767/2008 20 artiklan mukaisesti; b) kun on kyse kolmansien maiden kansalaisista, joilta ei vaadita viisumia ulkorajojen ylittämiseksi ja joiden tietoja ei löydy EES:stä asetuksen (EU) 2017/2226 27 artiklan mukaisesti suoritetun tunnistamisen yhteydessä, VIS:n tietoja on katsottava asetuksen (EY) N:o 767/2008 19 a artiklan mukaisesti. 4. Jos tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua henkilöä koskevia tietoja ei ole kirjattu EES:ään 2 ja 3 kohdan mukaisesti a) kolmansien maiden kansalaisten, joilta vaaditaan viisumi ulkorajojen ylittämiseksi, on esirekisteröitävä itsepalvelujärjestelmällä EES:ään asetuksen (EU) 2017/2226 16 artiklan 1 kohdassa ja 16 artiklan 2 kohdan c–f alakohdassa luetellut tiedot ja tarpeen mukaan mainitun asetuksen 16 artiklan 6 kohdassa tarkoitetut tiedot, ja kolmansien maiden kansalaisten, joilta ei vaadita viisumia ulkorajojen ylittämiseksi, on esirekisteröitävä itsepalvelujärjestelmällä EES:ään mainitun asetuksen 17 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa sekä 16 artiklan 2 kohdan c alakohdassa luetellut tiedot ja tarpeen mukaan mainitun asetuksen 17 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetut tiedot; b) sen jälkeen henkilö on ohjattava rajavartijan luokse, jonka on i) esirekisteröitävä kyseiset tiedot siinä tapauksessa, että kaikkia vaadittavia tietoja ei voitu kerätä itsepalvelujärjestelmällä; ii) tarkistettava — että itsepalvelujärjestelmässä käytetty matkustusasiakirja vastaa rajavartijan edessä olevan henkilön hallussa olevaa asiakirjaa; — että kyseisen henkilön reaaliaikainen kasvokuva vastaa itsepalvelujärjestelmällä tallennettua kasvokuvaa; ja — niiden henkilöiden tapauksessa, joilla ei ole asetuksen (EY) N:o 539/2001 mukaisesti vaadittua viisumia, että kyseisen henkilön reaaliaikaiset sormenjäljet vastaavat itsepalvelujärjestelmällä tallennettuja sormenjälkiä; iii) jos päätös maahantulon sallimisesta tai epäämisestä on tehty, vahvistettava tämän kohdan a alakohdassa tarkoitetut tiedot ja tallennettava EES:ään asetuksen (EU) 2017/2226 16 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa ja 18 artiklan 6 kohdan a–d alakohdassa tarkoitetut tiedot. 5. Jos 2 ja 3 kohdan mukaisista toimista ilmenee, että 1 kohdassa tarkoitetun henkilön tietoja on kirjattu EES:ään, itsepalvelujärjestelmällä on arvioitava, onko 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tietoja tarpeen päivittää. 6. Jos 5 kohdassa tarkoitetussa arvioinnissa ilmenee, että 1 kohdassa tarkoitetusta henkilöstä on EES:ään kirjattuna henkilökohtainen tiedosto, mutta hänen tietojaan on tarpeen päivittää: a) henkilön on päivitettävä tiedot EES:ään esirekisteröimällä ne itsepalvelujärjestelmällä; b) henkilö on ohjattava rajavartijan luokse, jonka on tarkistettava tämän kohdan a alakohdan mukaisen päivityksen oikeellisuus sekä siinä tapauksessa, että on tehty päätös maahantulon sallimisesta tai epäämisestä, päivitettävä henkilökohtainen tiedosto asetuksen (EU) 2017/2226 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 7. Itsepalvelujärjestelmiä on käytettävä rajavartijan valvonnassa, jonka tehtävänä on valvoa, ettei itsepalvelujärjestelmää käytetä asiattomasti, vilpillisesti tai poikkeavasti. 8 b artikla Itsepalvelujärjestelmien ja automaattiporttien käyttäminen rajanylitykseen, kun rajan ylittävien henkilöiden tekemä rajanylitys on rekisteröitävä EES:ään 1. Henkilöiden, joiden tekemä rajanylitys on rekisteröitävä EES:ään 6 a artiklan mukaisesti, voidaan antaa käyttää itsepalvelujärjestelmiä rajatarkastustensa suorittamiseen, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät: a) matkustusasiakirja sisältää sähköisen tallennusvälineen (sirun), ja sirun tietojen aitous ja eheys on varmistettu käyttäen voimassa olevaa varmenneketjua alusta loppuun; b) matkustusasiakirja sisältää sähköiselle tallennusvälineelle (sirulle) tallennetun kasvokuvan, joka voidaan teknisin keinoin saada näkyville itsepalvelujärjestelmällä matkustusasiakirjan haltijan henkilöllisyyden tarkastamiseksi vertaamalla kyseistä kasvokuvaa reaaliaikaiseen kasvokuvaan; ja c) henkilö on jo rekisteröity tai esirekisteröity EES:ään. 2. Jos tämän artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, 8 artiklan 2 kohdan ja 8 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt maahantulon rajatarkastukset ja 8 artiklan 2 kohdassa ja 8 artiklan 3 kohdan g ja h alakohdassa säädetyt maastalähdön rajatarkastukset voidaan suorittaa itsepalvelujärjestelmällä. Jos maastalähdön rajatarkastukset suoritetaan automaattisella rajatarkastusjärjestelmällä, niihin on sisällyttävä 8 artiklan 3 kohdan h alakohdassa säädetyt tarkastukset. Jos henkilölle myönnetään pääsy jäsenvaltion 8 d artiklan nojalla perustamaan kansalliseen helpottamisohjelmaan, maahantulon yhteydessä itsepalvelujärjestelmällä suoritetuissa rajatarkastuksissa voidaan jättää tutkimatta 8 artiklan 3 kohdan a alakohdan iv ja v alakohdassa tarkoitetut seikat, kun kyseinen henkilö ylittää kyseisen jäsenvaltion ulkorajat tai sellaisen jäsenvaltion ulkorajat, joka on tehnyt 8 d artiklan 9 kohdassa tarkoitetun sopimuksen pääsyn myöntäneen jäsenvaltion kanssa. 3. Maahantulon ja maastalähdön yhteydessä itsepalvelujärjestelmällä suoritettujen rajatarkastusten tulosten on oltava rajavartijan käytettävissä. Kyseisen rajavartijan on seurattava rajatarkastusten tuloksia ja sallittava nämä tulokset huomioon ottaen maahantulo tai maastalähtö taikka ohjattava henkilö rajavartijan luokse jatkotarkastuksia varten. 4. Kyseinen henkilö on 3 kohdan mukaisesti ohjattava rajavartijan luokse missä tahansa seuraavista tapauksista: a) jos yksi tai useampi 1 kohdassa luetelluista edellytyksistä ei täyty; b) jos 2 kohdan mukaisissa maahantulo- ja maastalähtötarkastuksissa paljastuu, että yksi tai useampi maahantulon tai maastalähdön edellytyksistä ei täyty; c) jos 2 kohdan mukaisten maahantulo- ja maastalähtötarkastusten tulosten perusteella kyseisen henkilön henkilöllisyys asetetaan kyseenalaiseksi tai paljastuu, että henkilön katsotaan olevan uhka sisäiselle turvallisuudelle, yleiselle järjestykselle tai minkä tahansa jäsenvaltion kansainvälisille suhteille tai kansanterveydelle; d) jos esiintyy epäilyksiä; e) jos automaattiportteja ei ole saatavilla. 5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettujen tilanteiden lisäksi rajanylitystä valvova rajavartija voi myös muista syistä päättää ohjata itsepalvelujärjestelmää käyttävän henkilön rajavartijan luokse. 6. Henkilöiden, joiden rajanylitys on rekisteröitävä EES:ään 6 a artiklan 1 kohdan mukaisesti ja jotka käyttävät itsepalvelujärjestelmää rajatarkastustensa suorittamiseen, voidaan antaa käyttää automaattiporttia. Automaattiporttia käytettäessä maahantulo-/maastalähtötietueeseen tehtävät vastaavat kirjaukset ja tuon tietueen linkitys vastaavaan henkilökohtaiseen tiedostoon asetuksen (EU) 2017/2226 14 artiklan mukaisesti on tehtävä silloin, kun rajanylitys tapahtuu automaattiportin kautta. Jos automaattiportti ja itsepalvelujärjestelmä ovat fyysisesti erillään, käyttäjän henkilöllisyys on tarkastettava automaattiportilla siten, että voidaan varmistaa automaattiporttia käyttävän henkilön olevan sama kuin itsepalvelujärjestelmää käyttänyt henkilö. Tarkastaminen on suoritettava käyttämällä vähintään yhtä biometristä tunnistetta. 7. Jos tämän artiklan 1 kohdan a tai b alakohdassa tai kummassakin luetellut edellytykset eivät täyty, osa 8 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdan mukaisista maahantulon rajatarkastuksista ja 8 artiklan 3 kohdan g ja h alakohdan mukaisista maastalähdön rajatarkastuksista voidaan suorittaa itsepalvelujärjestelmällä. Rajavartija saa tehdä ainoastaan ne 8 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdan sekä 8 artiklan 3 kohdan g ja h alakohdan mukaiset tarkastukset, joita ei ole voitu suorittaa itsepalvelujärjestelmää käyttämällä. Lisäksi rajavartijan on tarkistettava, että itsepalvelujärjestelmässä käytetty matkustusasiakirja vastaa kyseisen rajavartijan edessä olevan henkilön hallussa olevaa asiakirjaa. 8. Itsepalvelujärjestelmiä ja automaattiportteja on käytettävä rajavartijan valvonnassa, jonka tehtävänä on valvoa, ettei itsepalvelujärjestelmää, automaattiporttia tai molempia käytetä asiattomasti, vilpillisesti tai poikkeavasti. 9. Tämä artikla ei rajoita jäsenvaltioiden mahdollisuutta sallia itsepalvelujärjestelmien, automaattiporttien tai molempien käyttö unionin kansalaisten, Euroopan talousalueen Euroopan vapaakauppaliittoon kuuluvien valtioiden kansalaisten ja Sveitsin kansalaisten tekemissä rajanylityksissä sekä sellaisten kolmansien maiden kansalaisten tekemissä rajanylityksissä, joiden tekemää rajanylitystä ei tarvitse rekisteröidä EES:ään. 8 c artikla Automaattisia rajatarkastusjärjestelmiä koskevat vaatimukset Automaattiset rajatarkastusjärjestelmät on siinä määrin kuin se on mahdollista suunniteltava siten, että kuka tahansa henkilö voi käyttää niitä, lukuun ottamatta alle 12-vuotiaita lapsia. Niiden suunnittelussa on myös varmistettava, että ihmisarvoa kunnioitetaan täysimääräisesti, erityisesti tapauksissa, joihin liittyy haavoittuvassa asemassa olevia henkilöitä. Jäsenvaltioiden, jotka päättävät käyttää automaattisia rajatarkastusjärjestelmiä, on varmistettava, että paikalla on riittävästi henkilöstöä avustamassa tällaisten järjestelmien käytössä. 8 d artikla Kansalliset helpottamisohjelmat 1. Kukin jäsenvaltio voi perustaa vapaaehtoisen ohjelman, jäljempänä ’kansallinen helpottamisohjelma’, jolla se mahdollistaa, että kolmansien maiden kansalaisiin tai tietyn kolmannen maan kansalaisiin, jotka eivät kuulu unionin oikeuden mukaisen vapaata liikkuvuutta koskevan oikeuden piiriin, voidaan soveltaa 2 kohdan mukaisia helpotuksia jäsenvaltion ulkorajan ylityksessä. 2. Poiketen siitä, mitä 8 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädetään, tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen kansalliseen helpottamisohjelmaan hyväksyttyjen kolmansien maiden kansalaisten perusteellisen maahantulotarkastuksen ei tarvitse sisältää 8 artiklan 3 kohdan a alakohdan iv ja v alakohdassa tarkoitettujen seikkojen tutkimista kyseisten kolmansien maiden kansalaisten ylittäessä jäsenvaltion ulkorajan. 3. Jäsenvaltion on ennakkotutkittava kansalliseen helpottamisohjelmaan hakevat, kolmansien maiden kansalaiset, jotta voidaan erityisesti tarkistaa, että 4 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät. Tällaisiin kolmansien maiden kansalaisiin kohdistuvan ennakkotutkinnan tekijän on oltava rajavartija, asetuksen (EY) N:o 767/2008 4 artiklan 3 kohdassa määritelty viisumiviranomainen tai asetuksen (EU) 2017/2226 3 artiklan 1 kohdan 4 alakohdassa määritelty maahanmuuttoviranomainen. 4. Edellä 3 alakohdassa tarkoitetut viranomaiset myöntävät henkilölle pääsyn kansalliseen helpottamisohjelmaan vain, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät: a) hakija täyttää 6 artiklan 1 kohdassa säädetyt maahantulon edellytykset; b) hakijan matkustusasiakirja ja tarvittaessa viisumi, pitkäaikainen viisumi tai oleskelulupa on voimassa eikä ole väärä, väärennetty tai muunnettu; c) hakija todistaa tarpeensa tai perustelee aikomuksensa matkustaa usein tai säännöllisesti; d) hakija osoittaa rehellisyytensä ja luotettavuutensa osoittaen tarvittaessa erityisesti, että aikaisempia viisumeita tai alueellisen voimassaolon suhteen rajoitettuja viisumeita on käytetty lainmukaisesti, ja todistaa taloudellisen tilanteensa lähtömaassa sekä vilpittömän aikomuksensa poistua jäsenvaltioiden alueelta ennen sallitun oleskeluajan päättymistä. Asetuksen (EU) 2017/2226 25 artiklan mukaisesti tämän artiklan 3 alakohdassa tarkoitetuilla viranomaisilla on oltava mahdollisuus käyttää EES:ää varmistaakseen, että hakija ei ole aikaisemmin ylittänyt jäsenvaltioiden alueella sallitun oleskelun enimmäiskestoa; e) hakija esittää tiedot suunniteltujen oleskelujen tarkoituksesta ja edellytyksistä; f) hakijalla on riittävä toimeentulo sekä aiottujen oleskelujen ajaksi että lähtö- tai asuinmaahan palaamiseksi tai hakijalla on mahdollisuus hankkia tällainen toimeentulo laillisesti; g) SIS:in tietoihin on tutustuttu. 5. Kansalliseen helpottamisohjelmaan hyväksytään ensimmäisen kerran enintään vuodeksi. Ohjelmaan osallistumista voidaan jatkaa enintään viidellä vuodella tai matkustusasiakirjan tai mahdollisesti myönnetyn monikertaviisumin, pitkäaikaisen viisumin tai oleskeluluvan voimassaoloajan päättymiseen saakka, sen mukaan, kumpi näistä ajoista on lyhyempi. Jos osallistumista kansalliseen helpottamisohjelmaan jatketaan, jäsenvaltion on arvioitava vuosittain uudelleen kunkin kansalliseen helpottamisohjelmaan hyväksytyn kolmannen maan kansalaisen tilanne sen varmistamiseksi, että kyseinen kolmannen maan kansalainen täyttää päivitettyjen tietojen perusteella edelleen 4 kohdassa säädetyt edellytykset. Tämä uudelleenarviointi voidaan tehdä rajatarkastuksia suoritettaessa. 6. Edellä 8 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdan mukaisten perusteellisten maahantulotarkastusten ja 8 artiklan 3 kohdan g alakohdan mukaisten perusteellisten maastalähtötarkastusten yhteydessä on myös tarkistettava, että kolmannen maan kansalaisella on voimassa oleva pääsy kansalliseen helpottamisohjelmaan. Rajavartijat voivat suorittaa sellaisen kolmannen maan kansalaisen, joka on kansallisessa helpottamisohjelmassa, 8 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdan mukaisen maahantulon tarkastuksen ja 8 artiklan 3 kohdan g alakohdan mukaisen maastalähdön tarkastuksen vertaamatta biometrisiä tietoja sähköisesti mutta vertaamalla sen sijaan sähköiseltä tallennusvälineeltä (sirulta) otettua kasvokuvaa ja kolmannen maan kansalaisen EES:ssä olevaa henkilökohtaisen tiedoston kuvaa kyseisen kolmannen maan kansalaisen kasvoihin. Perinpohjainen tarkastaminen tehdään satunnaisesti ja riskianalyysin pohjalta. 7. Edellä 3 kohdassa tarkoitettujen viranomaisten on viipymättä peruutettava kolmannen maan kansalaisen osallistuminen kansalliseen helpottamisohjelmaan, jos käy ilmi, että kyseiseen ohjelmaan hyväksymisen edellytykset eivät täyttyneet tai eivät enää täyty. 8. Tarkistettaessa 3 kohdan mukaisesti, että hakija täyttää 4 kohdassa säädetyt edellytykset, erityistä huomiota on kiinnitettävä siihen, että arvioidaan, aiheutuuko hakijasta laittoman maahanmuuton riski tai vaaraa minkään jäsenvaltioiden turvallisuudelle ja aikooko hakija poistua jäsenvaltioiden alueelta sallitun oleskeluajan aikana. Toimeentuloon tarvittavat varat arvioidaan suunnitellun oleskelun tai suunniteltujen oleskelujen keston ja tarkoituksen mukaan jäsenvaltioiden 39 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti asettamien ohjeellisten määrien perusteella soveltamalla asianomaisten jäsenvaltioiden edullista majoitusta ja ruokailua vastaavia keskihintoja. Ylläpitositoumusta, yksityistä majoitusta tai kumpaakin koskeva selvitys voi myös olla osoituksena riittävästä toimeentulosta. Hakemuksen tarkastelun on perustuttava erityisesti esitettyjen asiakirjojen aitouteen ja luotettavuuteen sekä hakijan antamien ilmoitusten totuudenmukaisuuteen ja luotettavuuteen. Jos hakemuksen tarkastelusta vastaavalla jäsenvaltiolla on vähänkään hakijaan, hänen ilmoituksiinsa tai hakemuksen liitteisiin liittyviä epäilyksiä, se voi kuulla muita jäsenvaltioita ennen kuin hakemuksesta tehdään päätös. 9. Vähintään kaksi jäsenvaltiota, jotka ovat perustaneet omat kansalliset helpottamisohjelmansa tämän artiklan mukaisesti, voivat tehdä keskenään sopimuksen, jolla varmistetaan, että niiden kansallisiin helpottamisohjelmiin osallistumaan oikeutetut voivat päästä osallisiksi toisen kansallisen helpottamisohjelman mukaisista helpotuksista. Jäljennös tällaisesta sopimuksesta on toimitettava komissiolle kuukauden kuluessa sopimuksen tekemisestä. 10. Jäsenvaltioiden on kansallisia helpottamisohjelmia perustaessaan varmistettava, että niiden järjestelmä, jolla ohjelmaa käytetään, on asetuksen (EU) 2017/2226 43 artiklassa säädettyjen tietoturvavaatimuksien mukainen. Jäsenvaltioiden on tehtävä asianmukainen tietoturvariskien arviointi ja selvitettävä prosessin kaikkien vaiheiden turvallisuutta koskevat vastuut. 11. Komissio toimittaa tämän artiklan kolmannen soveltamisvuoden loppuun mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle arvion sen täytäntöönpanosta. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi tämän arvion perusteella kehottaa komissiota ehdottamaan unionin ohjelman perustamista usein matkustaville ja ennakkotutkinnan läpäisseille kolmansien maiden kansalaisille.”