KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 18 päivänä marraskuuta 1997,

neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 mukaisesta menettelystä (Asia IV/M.913 - Siemens/Elektrowatt) (tiedoksiannettu numerolla K(1997) 3589) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (1999/229/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 57 artiklan,

ottaa huomioon yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1310/97 (2), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,

ottaa huomioon 28 päivänä heinäkuuta 1997 tehdyn komission päätöksen aloittaa menettely tässä asiassa,

ottaa huomioon yrityskeskittymiä käsittelevän neuvoa-antavan komitean lausunnon (3),

SEKÄ KATSOO SEURAAVAA:

1) Komissio sai 24 päivänä kesäkuuta 1997 neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89, jäljempänä

`sulautuma-asetus`, 4 artiklan mukaisesti ilmoituksen keskittymähankkeesta, jolla Siemens AG, jäljempänä `Siemens`, aikoo hankkia sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun määräysvallan Elektrowatt AG:ssä, jäljempänä `Elektrowatt`. Suunniteltu keskittymä on tarkoitus toteuttaa hankkimalla osakkeita.

2) Kirjeellä 15 päivältä heinäkuuta 1997 komissio on ilmoittanut osapuolille päätöksensä lykätä ilmoitettua keskittymää sulautuma-asetuksen 7 artiklan 2 kohdan ja 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti, kunnes komissio on tehnyt asiassa lopullisen päätöksen.

3) Komissio on tutkittuaan hakemuksen vahvistanut, että ilmoitettu hanke kuuluu sulautuma-asetuksen soveltamisalaan ja sen soveltuvuus yhteismarkkinoille herättää vakavia epäilyjä. Tämän vuoksi komissio teki 28 päivänä heinäkuuta 1997 sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti päätöksen menettelyn aloittamisesta.

4) Neuvoa-antava komitea on käsitellyt tämän päätöksen luonnosta 24 päivänä lokakuuta 1997.

I OSAPUOLET

5) Siemens harjoittaa liiketoimintaa useilla aloilla. Se toimii pääasiassa energiantuotannon, energiansiirron ja -jakelun, laitostekniikan, käyttö-, kytkentä- ja asennustekniikan, automaatiotekniikan, julkisten tietoliikenneverkkojen, yksityisten viestintäjärjestelmien, turvatekniikan, liikenne- ja autotekniikan, lääketieteen tekniikan, puolijohtimien, passiivisten komponenttien ja putkien, sähkömekaanisten komponenttien, tietotekniikan ja valaisintekniikan alalla.

6) Elektrowatt on sveitsiläinen holding-yhtiö, jonka Sveitsissä ja Saksassa sijaitsevat tytäryhtiöt toimivat sähköntuotannon ja sähköhuollon, rakennustekniikan, turvatekniikan ja puhelinlaitteiden alalla sekä huolehtivat rakennusten, kiinteistönhoidon ja insinööripalveluiden pääurakoinnista eri aloilla.

7) Siemens aikoo ottaa haltuunsa Elektrowattin toiminnan seuraavilla aloilla:

- rakennusten valvontatekniikka (pääasiassa Landis & Gyr / Landis & Staefan avulla);

- turvatekniikka (Cerberusin avulla);

- rakennusten- ja kiinteistönhoidon suunnittelu ja pääurakointi;

- energialaitosten palvelut, järjestelmät, laitokset ja laitteet;

- puhelintekniikan tuotteet, järjestelmät ja palvelut (erityisesti kortti- ja kolikkopuhelimet)

ja

- optiset turvamerkinnät (visual security devices).

Elektrowattin toiminta sähköhuollon ja sähköverkkoon liitännän alalla on tarkoitus myydä muille yrityksille kuin Siemensille.

II KESKITTYMÄ

8) Siemensin tarkoitus on hankkia Elektrowattin osakkeet Zürichissä toimivalta Crédit Suisse Groupilta, jäljempänä `CSG`. Tätä ennen Elektrowattin toiminta sähköhuollon ja sähköverkkoon kytkemisen alalla erotetaan ja siirretään tytäryhtiöön Watt AG:hen. Saksalaisten ja sveitsiläisten energialaitosten konsortion on tarkoitus hankkia kyseiset toiminnat. CSG:llä on tällä hetkellä 44,9 prosentin osuus Elektrowattista; loput osakkeet on jo hajautettu. Ennen kuin CSG myy osuutensa Siemensille, se tekee yhtiökokouksessa julkisille osakkeenomistajille julkisen tarjouksen kaikkien Elektrowattin osakkeiden ostamisesta.

9) Kyseessä on sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukainen keskittymä, koska Siemens hankkii yksinään määräysvallan Elektrowattissa. Tämä on tilanne myös silloin, jos CSG:n julkinen tarjous kaikkien Elektrowattin osakkeiden ostamisesta epäonnistuu ja Siemens saa haltuunsa vain CSG:lle jo kuuluvat 44,9 prosenttia. Tämä osakkuus on taannut CSG:lle varman enemmistön yhtiökokouksessa ja käytännössä yksinomaisen määräysvallan Elektrowattissa, koska yhtiökokousten osallistumisaste on viimeiset neljä vuotta ollut selvästi alle 70 prosenttia ja loppujen osakkeiden omistus on hajallaan.

III YHTEISÖNLAAJUINEN MERKITYS

10) Siemensillä ja Elektrowattilla on yhdessä yli 5 miljardin ecun maailmanlaajuinen liikevaihto (Siemens 49,98 miljardia ecua ja Elektrowatt 4,58 miljardia ecua). Molempien yritysten yhteisön alueelta kertynyt liikevaihto ylittää 250 miljoonaa ecua (Siemens 30,325 miljardia ecua ja Elektrowatt 2,27 miljardia ecua). Siemens ja Elektrowatt eivät kumpikaan saavuta yhteisön alueelta kertyneestä liikevaihdostaan yli kahta kolmasosaa yhdestä ja samasta jäsenvaltiosta. Toimenpiteellä on siten yhteisönlaajuinen ulottuvuus, mutta se ei ole ETA-sopimuksen mukainen yhteistyöasia.

IV SULAUTUMA-ASETUKSEN 2 ARTIKLAN MUKAINEN ARVIOINTI

A MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT

11) Siemensin ja Elektrowattin liiketoiminta on päällekkäistä, ja osapuolet jakavat sen seuraaviin toiminta-aloihin:

- rakennusten valvontatekniikka;

- rakennusten turvatekniikka (palohälyttimet, varashälyttimet ja muut turvajärjestelmät);

- verkon ohjausjärjestelmät;

- energiamittarit, energianhallintajärjestelmät, kauko-ohjatut lähettimet ja vastaanottimet;

- yleisöpuhelimet (kolikko- ja korttipuhelimet).

12) Menettely aloitettiin palohälyttimien, sähkö- ja lämmönkulutusmittareiden, kauko-ohjattujen lähettimien ja vastaanottimien sekä yleisöpuhelinten alalla mahdollisesti ilmenevien kilpailuongelmien vuoksi.

1. Rakennusten valvontatekniikka

13) Rakennusten valvontatekniikalla (commercial building control) tarkoitetaan lämmityksen, tuuletuksen, ilmastoinnin ja rakennusautomaation kaltaisten muiden teknisten järjestelmien mittaamista, ohjaamista, säätämistä ja hallintaa liikerakennuksissa. Rakennusten valvontatekniikka käsittää siten elektroniset järjestelmät ja ATK-järjestelmät sekä niiden osat (lukuun ottamatta varsinaisia lämmitys-, tuuletus- ja ilmastointilaitteita), jotka on tarkoitettu rakennusten toimilaitteiden taloudelliseen ja energiaa säästävään ohjaamiseen ja säätämiseen, mukaan lukien näiden valvontajärjestelmien valmistus ja käyttöönotto sekä käyttäjien opastaminen.

14) Rakennusten valvontateknisten järjestelmien markkinat on erotettava kyseisten järjestelmien tarvitsemien laitteiden ja komponenttien (ATK-laitteistot) markkinoista samoin kuin järjestelmien kunnossapitomarkkinoista (4).

a) Rakennusten valvontajärjestelmien laitteet ja komponentit

15) Rakennusten valvontajärjestelmien laitteet ja komponentit voidaan jakaa erillisiin laite- ja komponenttiryhmiin, jotka eivät ole keskenään vaihdettavia, esimerkiksi johdot, venttiilit ja venttiilien käyttölaitteet. Nämä markkinat edeltävät varsinaisia rakennusten valvontajärjestelmien markkinoita, koska laitteet ovat rakennusten valvontajärjestelmien tarjoajille esituote. Rakennusten valvontajärjestelmien laitteiden ja komponenttien markkinoilla ainoastaan Elektrowattilla on mainittavaa toimintaa. Siemens ei käytännössä tarjoa laitteita tai komponentteja muihin kuin omiin valvontajärjestelmiinsä. Tämän vuoksi rakennusten valvontajärjestelmien laitteiden ja komponenttien markkinoita ei tarvitse käsitellä tarkemmin.

b) Rakennusten valvontajärjestelmät

16) Rakennusten valvontajärjestelmien markkinat käsittävät liikerakennusten lämmityksen, tuuletuksen ja ilmastoinnin ohjauksen ja säätämisen, jäljempänä `LVI`, sekä käyttöönoton ja käyttäjien opastuksen. Rakennusten valvontajärjestelmät kehitetään ja toimitetaan asiakaskohtaisina aina kulloistenkin erityisvaatimusten mukaisina. Toimituksesta loppukäyttäjälle ja käyttöönotosta huolehtii joko tuotteen valmistaja itse, tämän tytäryhtiö/toimipiste tai LVI-tekniikan tukkukauppias tai yritys. Asiakkaat voidaan jaotella seuraaviin ryhmiin: toimistorakennukset, sairaalat, yliopistot ja koulut, teollisuuden erityisalat ja hotellit. Monimutkaisia rakennusten valvontajärjestelmiä ei sen sijaan yleensä käytetä tavallisissa asuinrakennuksissa.

c) Rakennusten valvontajärjestelmien kunnossapito

17) Rakennusten valvontajärjestelmien markkinoita seuraavat kyseisten järjestelmien kunnossapitomarkkinat. Tämä käsittää rakennusteknisten laitteiden huollon, korjauksen, vaihdon, modernisoinnin, toiminnan valvonnan ja vikojen poiston. Järjestelmien valmistajat tai niiden valtuuttamat yritykset tarjoavat palveluita "omien" valvontajärjestelmiensä kunnossapitämiseksi, erityisesti osana vasta-asennettujen järjestelmien takuuta. "Vieraiden" valvontajärjestelmien kunnossapitoa tarjoavat myös kilpailijat. Asiakkaat tekevät tarjoajien kanssa sopimuksia palvelukokonaisuuksista. Rakennusten valvontajärjestelmien kunnossapidon markkinat käsittävät siten kaikki mainitut palvelut.

2. Rakennusten turvatekniikka

18) Rakennusten turvatekniikka käsittää palo- ja murtohälytysjärjestelmät sekä kulunvalvonta- ja muut turvajärjestelmät. Rakennusten turvateknisiä laitteita käytetään pääasiassa toimisto- ja teollisuusrakennuksissa, sairaaloissa ja hotelleissa. Myös tällä alalla on erotettava laitteiden tai komponenttien markkinat varsinaisista järjestelmien tai laitteistojen markkinoista ja kunnossapitomarkkinoista.

a) Rakennusten turvatekniset laitteet ja komponentit

19) Vain Elektrowattilla on mainittavaa toimintaa rakennusten turvateknisten laitteiden ja komponenttien markkinoilla. Siemens valmistaa kyseisiä laitteita tai komponentteja pääasiassa omaan käyttöön, mutta myy niitä Saksassa vähäisessä määrin ulkopuolisille. Siemensin ja Elektrowatt tai Cerberuksen yhdistetty markkinaosuus Saksassa on kuitenkin alle 15 prosenttia. Muissa jäsenvaltioissa ja Euroopan talousalueella Elektrowattin markkinaosuus laitteiden ja komponenttien osalta on alle 25 prosenttia; markkinaosuudet eivät kasva. Tämän vuoksi rakennusten turvateknisten laitteiden ja komponenttien markkinoita ei tarvitse käsitellä tarkemmin.

b) Rakennusten turvajärjestelmät: palohälytys-, murtohälytysjärjestelmät ja muut turvalaitteistot

20) Rakennusten turvalaitteistojen tai -järjestelmien markkinat käsittävät asiakkaan toivomusten mukaisesti kehitetyt laitteistot, niiden asennuksen ja käyttöönoton sekä käyttäjien opastuksen. Komissio on tullut siihen tulokseen, että palohälytyslaitteet muodostavat murtohälytys- ja muista järjestelmistä erilliset markkinat. Nämä laitteistot palvelevat eri tarpeita eri tilanteissa eivätkä ole asiakkaan kannalta keskenään vaihdettavissa. Toisin kuin rakennusten muut turvalaitteistot palohälytyslaitteet ovat usein lakisääteisiä ja/tai vakuutusyhtiöiden edellyttämiä. Palohälytyslaitteet käyttävät erilaisia tuntoelimiä (ionointi, optisuus, lämpö) kuin esimerkiksi murtohälytysjärjestelmät (ääni, ultraääni, infrapuna, tutka). Lisäksi on asiakkaita, jotka tarvitsevat pelkkiä palohälytysjärjestelmiä, esimerkiksi sairaalat ja pienet teollisuusyritykset.

21) Palohälytyslaitteiden ja rakennusten muiden turvalaitteistojen yhdistäminen on yleistymässä. Erityisesti suuret yritykset, viranomaiset jne. tarvitsevat yleensä sekä palohälytys- että murtohälytys- ja kulunvalvontajärjestelmiä, ja näiden eri turvatekniikoiden kitkaton toiminta on tarpeen. Tämä ei kuitenkaan näytä edellyttävän sitä, että palohälytyslaitteet ja muut turvalaitteistot ostetaan yhdeltä valmistajalta, koska eri valmistajien (osa)laitteistot toimivat yhdessä. Asiakkaiden mieltymykset eivät ole yksiselitteisiä: osa asiakkaista haluaa hankkia kaiken turvatekniikkansa yhdeltä ja samalta valmistajalta, kun toiset asiakkaat taas haluavat tehdä hankintansa usealta toimittajalta. Suurimmat toimittajat pystyvät kuitenkin toimittamaan sekä palohälytys- että murtohälytys- ja muita rakennusten turvalaitteistoja. Yhdentymissuuntauksista huolimatta on lähdettävä siitä, että palohälytyslaitteilla on omat markkinansa ja murtohälytyslaitteistoilla ja muilla rakennusten turvalaitteistoilla omansa.

c) Rakennusten turvajärjestelmien kunnossapito

22) Ei päästy lopulliseen tulokseen siitä, muodostaako palohälytyslaitteiden ja murtohälytys- ja rakennusten muiden turvalaitteistojen kunnossapito omat markkinansa vai kuuluuko se järjestelmämarkkinoille. Kunnossapito käsittää turvateknisten laitteiden huollon, korjauksen, vaihdon, modernisoinnin, toiminnan valvonnan ja vikojen poiston. Rakennusten turvalaitteistojen valmistaja huolehtii usein myös kunnossapidosta. Asiakkaat suosivat usein tätä vaihtoehtoa, koska laitteistojen luotettava ja virheetön toiminta ja vikojen mahdollisimman pikainen korjaaminen on turvallisuuden kannalta erittäin tärkeää. On olemassa kuitenkin useita (pienehköjä) yrityksiä, jotka tarjoavat huoltopalveluita. Ei ole kuitenkaan tarpeen päättää, muodostaako rakennusten turvalaitteistojen kunnossapito omat markkinansa, koska kilpailuongelmia ei synny, vaikka kysessä olisivat erilliset markkinat.

3. Energiamittarit, keskitetty kauko-ohjaustekniikka, energianhallintajärjestelmät, verkonohjaustekniikka (energialaitosten säätötekniset laitteet)

23) Energialaitoksille tarkoitetut säätötekniset laitteet käsittävät kojeet, järjestelmät ja laitteet, joita käytetään toisaalta sähkö- ja muiden energiaverkkojen valvontaan ja ohjaamiseen (verkon ohjausjärjestelmät), toisaalta energiankulutuksen seurantaan ja hallintaan. Jälkimmäisen tuoteryhmän säätötekniset laitteet kuuluvat kaikki mittaustekniikan alalle, mutta ne voidaan jakaa alaryhmiin erilaisten käyttötarkoitustensa mukaan.

24) Energiamittareilla tarkoitetaan mekaanisia ja elektronisia mittareita ja mittausjärjestelmiä, jotka lukevat sähkön, kaasun ja lämmön kulutettua määrää. Kuten osapuolet esittivät, sähkö-, lämmönkulutus- ja kaasumittarit muodostavat jokainen omat asian kannalta merkitykselliset markkinat, koska käytetty tekniikka ja asiakkaat poikkeavat toisistaan. Energiamittareiden alalla asiakkaita ovat energian tuottajat, toisin sanoen sähkö-, kaasu- ja kaukolämpölaitokset.

a) Kaasumittarit

25) Keskittymä ei vaikuta kaasumittareiden markkinoihin, koska ainoastaan Siemensillä on 22 prosentin markkinaosuus Yhdistyneessä kuningaskunnassa eikä Elektrowatt valmista kaasumittareita.

b) Sähkömittarit

26) Sähkömittareiden markkinat käsittävät mekaaniset (Ferraris-periaatteella toimivat), sähkömekaaniset (niin kutsutut hybridimittarit) ja elektroniset mittarit. Käytön mukaan voidaan erotella tariffiasiakkaat (kotitaloudet ja pienkuluttajat), teollisuusasiakkaat ja "huipputekniikan" alan asiakkaat. Huipputekniikan ala käsittää käyttötarkoitukset, joilla on erityiset, hyvin korkeat tekniset vaatimukset (esimerkiksi mittarit, joilla mitataan sähkönsiirtoa eri sähköntuottajien välisessä suurjänniteverkossa). Ranskaa, Alankomaita ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta Länsi- ja Keski-Euroopassa kotitalousasiakkailla ja pienkuluttajilla, jotka käyttävät vain pienjännitevirtaa ja voivat valita korkeintaan kahdesta eri tariffista, on pääasiassa mekaanisia mittareita. Skandinaviassa sen sijaan myös kotitalouksissa käytetään pääasiassa elektronisia mittareita. Teolliset loppukäyttäjät käyttävät koko Euroopan talousalueella ennen kaikkea elektronisia mittareita. Huipputekniikan alalla käytetään ainoastaan elektronisia mittareita.

27) Elektronisella mitta- ja laskinkoneistolla varustetut mittarit kilpailevat hinnaltaan ja toiminnaltaan perinteisten Ferraris-periaatteella rakennettujen laitteiden kanssa. Elektronisten mittareiden monipuolisempien toimintojen vuoksi niitä voidaan käyttää useammissa tarkoituksissa kuin mekaanisia tai sähkömekaanisia mittareita. Niinpä suurin osa asiakkaista, joilta asiaa tiedusteltiin, piti elektronisten mittareiden mahdollistamaa tariffien yksinkertaisempaa teknistä soveltamista, esimerkiksi monimutkaisten asiakaskohtaisten tariffien käyttöönottoa, huomattavana etuna. Elektronisten mittareiden mittausherkkyys on suurempi kuin mekaanisien mittareiden. Lisäksi jännitteen, taajuuden tai lämpötilan vaihtelu vaikuttaa niiden toimintakykyyn vähemmän. Muita elektronisten mittareiden etuja mekaanisiin verrattuna: asennusasennolla ei ole merkitystä, ne ovat pienempiä (tilaa säästäviä laitteita), niihin voidaan sisällyttää useita toimintoja (esimerkiksi yhdistelmämittarit, joissa kauko-ohjaus tai aikakytkentäkello) ja kustannuksia säästävät mittarinlukutekniikat (kaukoluenta). Huonoina puolina voidaan mainita useimmin tarvittava kalibrointi, useammin esiintyvät toimintahäiriöt ja Ferraris-periaatteella rakennettuihin mekaanisiin vaihtovirta- tai 3-vaihevirtamittareihin verrattuna toistaiseksi kalliimpi hinta.

28) Markkinoita ei ole syytä määritellä suppeammiksi, vaikka otettaisiin huomioon mekaanisten ja elektronisten mittareiden erot. Vaikka ainakin Keski-Euroopassa kotitalouksissa käytetään pääasiassa Ferraris-mittareita, yleisesti odotettu tariffien eriyttäminen kiihdyttää jo kaksi vuosikymmentä valmistettujen elektronisten mittareiden leviämistä. Elektronisten mittareiden hinta, joka on toistaiseksi korkeampi kuin Ferraris-periaatteella rakennettujen mekaanisten vaihtovirta- tai 3-vaihevirtamittareiden hinta, ei periaatteessa estä niiden käytön yleistymistä myös kotitalouksissa. Ne voivat osoittautua jopa halvemmiksi, jos otetaan huomioon alhaisimmista asennus- ja hoitokustannuksista johtuvat alhaisemmat kokonaiskustannukset. Elektronisten mittareiden käytön lisääntymiseen mekaanisten kustannuksella viittaa sekin, että elektronisten mittareiden hinta on laskenut viiden viime vuoden aikana, mikä johtuu jatkuvista teknisistä parannuksista ja uusien toimijoiden kilpailusta. Asiakkaat odottavat, että tämä kehitys jatkuu. Tämän vuoksi komission lähtökohta on sähkömittareiden yhtenäiset markkinat, jotka käsittävät kaikki mittarityypit perinteisistä Ferraris-mittareista elektronisiin.

c) Lämmönkulutusmittarit

29) Lämmönkulutusmittarit ovat laitteita, jotka mittaavat asuntojen, oma-, kerros- ja rivitalojen sekä teollisuusrakennusten ja julkisten rakennusten kuluttamaa lämpöenergiaa ja näyttävät kulutetun määrän. Lämmönkulutusmittareita valmistetaan mekaanisina (siipipyörämekanismi) ja ultraääneen perustuvina elektronisina laitteina. Mekaanisia mittareita korvataan kaikilla aloilla lisääntyvästi elektronisilla mittareilla. Tämän vuoksi komission lähtökohta on lämmönkulutusmittareiden yhtenäiset markkinat, jotka käsittävät mekaaniset ja elektroniset mittarit.

d) Energianhallintajärjestelmät

30) Energianhallintajärjestelmät ovat laitteistoja, joilla mitataan, ohjataan ja valvotaan sähkönergian kulutusta. Energianhallintajärjestelmien asiakkaita ovat pääasiassa energialaitokset ja suuret teollisuusyritykset, jotka käyttävät energianhallintajärjestelmiä kulutuksen optimointiin. Energianhallintajärjestelmillä pyritään esimerkiksi hyödyntämään minimitariffien aikaa sekä välttämään tai tasaamaan kulutushuippuja.

e) Kauko-ohjatut lähettimet ja vastaanottimet

31) Kauko-ohjattujen lähettimien ja vastaanottimien avulla monitariffimittareita ja kuluttavia laitteita voidaan ohjata ja kytkeä keskitetysti. Kauko-ohjattu lähetin sijoitetaan energiaa tuottavaan laitokseen ja vastaanotin monitariffimittarin tai kuluttavien laitteiden sijaintipaikkaan. Kauko-ohjatut lähettimet yhdistetään yhä useammin sähkönkuluttajien mittauslaitteisiin. Kauko-ohjattuja lähettimiä ja vastaanottimia ostavat pääasiassa energialaitokset.

f) Verkonohjaustekniikka

32) Verkonohjaustekniikalla tarkoitetaan julkisten ja teollisten sähkö-, kaasu-, vesi- ja kaukolämpöverkkojen ohjausjärjestelmien kehittämistä, suunnittelua, toimittamista/asennusta sekä kunnossapitoa. Tällaiset järjestelmät koostuvat tietokoneohjatusta keskusohjaamosta (verkonohjauskeskus) ja laitteista, joilla maantieteellisesti toisistaan erillään olevia verkon osia, esimerkiksi muuntamoita, kytkentälaitteita ja voimalaitoksia voidaan ohjata kauko-ohjauksella (kauko-ohjaus- tai asemanohjaustekniikka). Verkonohjaustekniikkaan eivät kuulu laitteet, joita ohjaillaan verkonohjaustekniikalla; näitä laitteita ovat sähköalalla esimerkiksi kytkentälaitteet, ylikuormitussuojalaitteet ja muuntajat. Verkonohjaustekniikan kysyjät ovat pääasiassa energiayhtiöitä.

33) Verkonohjausjärjestelmät on laadittava asiakkaiden vaatimusten mukaisesti, ja asiakkaiden verkot ovat tavallisesti kehittyneet ajan myötä ja poikkeavat toisistaan myös erilaisen liiketoiminnan vuoksi. Kuitenkaan ei ole asianmukaista rajata erillisiä merkityksellisiä tuotemarkkinoita ohjailtavan verkon tyypin mukaan, koska verkonohjauslaitteiden ohjaustekniikassa ei ole perustavanlaatuisia eroja. Tarjoaja ottaa suunnittelussa, asennuksessa ja huollossa huomioon laitteiden monimutkaisuuden ja koon. Komission tutkimusten mukaan ei verkonohjaustekniikan alalla ole pieniä yrityksiä, jotka ainoastaan huoltavat verkonohjaustekniikan laitteita. Sen vuoksi komissio katsoo julkisten ja teollisten sähkö-, kaasu-, vesi- ja kaukolämpöverkkojen verkonohjaustekniikan muodostavan yhdet kokonaismarkkinat, jotka käsittävät laitteiden suunnittelun, asennuksen ja huollon.

4. Yleisöpuhelimet

34) Yleisöpuhelimet ovat yleisessä käytössä olevia televiestintälaitteita, joiden avulla asiakkaille tarjotaan telepalveluita korvausta vastaan. Yleisöpuhelimet voidaan ensinnäkin erotella maksutavan mukaan. On olemassa kolikkopuhelimia, etukäteen maksetuilla puhelinkorteilla toimivia puhelimia ja luottokorttipuhelimia. Tämän lisäksi on yhdistelmäpuhelimia, esimerkiksi kolikko-/korttiyhdistelmäpuhelimia tai puhelimia, jossa voidaan käyttää erilaisia kortteja. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että markkinat voitaisiin jaotella erilaisten maksutapojen perusteella. Kaikki valmistajat tarjoavat tärkeimpiä maksutapoja (kortti-, puhelinkortti- tai luottokorttipuhelimia). Myös asiakkaat kysyvät yleensä puhelimia, jotka kattavat useamman tai kaikki maksutavat. Eri maksutavat kattavien puhelinten kilpailuolosuhteet eivät siten eroa toisistaan. Lisäksi on odotettavissa, että jatkossakin kysytään erilaiset maksutavat mahdollistavia puhelimia (esimerkiksi puhelinkorttipuhelimet ja luottokorttipuhelimet kiinnostavat osittain eri loppukäyttäjiä; kolikkopuhelimetkaan eivät katoa kokonaan).

35) Erottelu on kuitenkin tehtävä "julkisten" yleisöpuhelinten ja "yksityisten" yleisöpuhelinten välillä. "Julkiset" yleisöpuhelimet ovat toistaiseksi tai vielä hiljattain valtiollisten teleyhtiöiden tai vapauttamisen yhteydessä sallittujen julkisen televerkon yksityisten operaattoreiden puhelinlaitteita, jotka sijoitetaan pääasiassa julkisiin valvomattomiin ulkotiloihin (outdoor) ja joita yleensä voidaan käyttää kellon ympäri. "Yksityiset" yleisöpuhelimet ovat sekä teleyhtiöiden että yksityisten yritysten operoimia päätelaitteita, joiden tariffit ovat vapaasti päätettävissä ja "julkisiin" yleisöpuhelimiin verrattuna yleensä korkeammat, ja jotka sijoitetaan useimmiten yksityisiin sisätiloihin ja joita usein voidaan käyttää vain tiettyinä kellonaikoina. Myös telealan täydellisen vapauttamisen jälkeen on huolehdittava "julkisista" yleisöpuhelimista koostuvan puhelinverkon säilyttämisestä. "Yksityisten" yleisöpuhelinten tarkoitus on nimittäin tuottaa voittoa eivätkä ne sen vuoksi sovellu varmistamaan kattavan peruspuhelinpalvelun tarjoamista väestölle.

36) Toinen huomattava ero "julkisten" ja "yksityisten" yleisöpuhelinten välillä on "julkisten" yleisöpuhelinten edellyttämät ylimääräiset turvajärjestelyt. Tämän vuoksi "julkisten" yleisöpuhelinten on oltava huomattavasti lujarakenteisempia kuin niiden yleisöpuhelinten, jotka sijaitsevat sisätiloissa esimerkiksi ravintoloissa, lentokentillä ja virastoissa, joissa ilkivallan mahdollisuus on pienempi. Tämän vuoksi valvomattomien "julkisten" yleisöpuhelinten valmistuskustannukset ovat huomattavasti eli jopa kaksi-kolme kertaa korkeammat kuin "yksityisten" yleisöpuhelinten valmistuskustannukset. Komission lähtökohtana on siten "julkisten" ja "yksityisten" yleisöpuhelinten erilliset tuotemarkkinat.

a) "Julkiset" yleisöpuhelimet

37) "Julkiset" yleisöpuhelimet sijaitsevat julkisissa tiloissa, pääasiassa kaduilla ja julkisilla paikoilla. Vaikka teleyhtiöt olisivat jo yksityistettyjä, niiden on lakimääräisten sääntöjen perusteella huolehdittava, että julkisissa tiloissa on perusmäärä yleisöpuhelimia. Tarvittavien turvajärjestelyiden vuoksi valvomattomien "julkisten" yleisöpuhelinten valmistuskustannukset ovat lisäksi selvästi korkeammat kuin "yksityisten" yleisöpuhelinten. Korkeiden kustannusten ja kysynnän laskun (muun muassa matkapuhelinten yleistymisen) vuoksi "julkisten" yleisöpuhelinten pitäminen on usein kannattamatonta. Tällä alalla valmistajilla on vastassaan muutamia suuria asiakkaita, jotka eivät tee (voi tehdä) päätöksiään pelkästään markkinataloudellisin perustein. "Julkisten" yleisöpuhelinten markkinoilla määräävät pääasiassa nämä asiakkaat, ja niiden hankintapolitiikka ja ostopäätökset vaikuttavat ratkaisevalla tavalla markkinaosuuksien jakautumiseen.

b) "Yksityiset" yleisöpuhelimet

38) "Yksityisten" yleisöpuhelimien markkinoiden rakenne on täysin erilainen kuin "julkisten" yleisöpuhelimien. "Yksityiset" yleisöpuhelimet ovat eri yritysten yksityisomistuksessa. "Yksityisiä" yleisöpuhelimia on esimerkiksi ravintoloilla, majataloilla ja hotelleilla. Ajateltavissa ovat myös esimerkiksi huoltoasemien yksityiset yleisöpuhelinverkot. Yritykset voivat vapaasti päättää, tarjoavatko ne "yksityisiä" yleisöpuhelimia ja tekevät näin ainoastaan, jos saavat siitä välittömästi tai välillisesti voittoa.

B MERKITYKSELLISET MAANTIETEELLISET MARKKINAT

1. Rakennusten valvontatekniikka

a) Rakennusten valvontajärjestelmät

39) Osallistuvien yrityisten mukaan rakennusten valvontajärjestelmien markkinat käsittävät koko ETA:n. Tätä perustellaan markkinoille pääsyä rajoittavien esteiden mataluudella ja periaatteessa samanlaisilla tuotteilla ja palveluilla koko ETA:ssa. Erot ovat pääasiassa tilauskohtaisia, ei maakohtaisia. Tämän lisäksi erilaiset ilmasto-olosuhteet voivat aiheuttaa eroja. Oikeudelliset ja hallinnolliset määräykset eivät sen sijaan ole eri jäsenvaltioissa niin erilaisia, että ne vaikuttaisivat rajat ylittävään tavaraliikenteeseen. Sitäpaitsi alalla tulevat piakkoin voimaan Euroopan standardointikomitean (CEN) yleiseurooppalaiset standardit.

40) Elektrowattin ja Landis & Gyrin keskittymästä tekemässä päätöksessä (5) komissio mainitsi lisäksi joitain perusteita, jotka puhuivat kansallisten markkinoiden puolesta, tekemättä kuitenkaan lopullista päätöstä maantieteellisten markkinoiden rajaamisesta. Komission uusimmat tutkimukset ovat pääasiassa vahvistaneet osapuolten käsitystä. Jäsenvaltioiden väliset sääntelyerot käyvät yhä pienemmiksi otettaessa käyttöön Euroopan standardointikomitean standardit, jotka koskevat myös tuote-esitteitä ja käyttöohjeita. Maailmanlaajuiset valmistajat toteavat tämän osalta, että standardoinnin edistyminen johtaa erilaisiin tuotteisiin Yhdysvalloissa ja ETA:ssa.

41) Toisaalta paikallisesta edustuksesta tai asiakasläheisyydestä on edelleenkin hyötyä erityisesti kunnossapidon alalla. Tämä vuoksi kansainväliset toimittajat ovat yhdistäneet keskitetyn valmistuksen ja kansalliset myyntiorganisaatiot. Markkinaosuuksien erilainen jakaantuminen eri jäsenvaltioissa johtuu siten kansallisesti vakiintuneiden tarjoajien ajan myötä muodostuneesta edustuksesta kyseisillä markkinoilla. Tämä ei kuitenkaan ole vastoin oletusta ETA:n laajuisista markkinoista. Rakennusten monimutkaisten valvontajärjestelmien kehityksellä ja asennuksella on kysyntää kaikkialla ETA:ssa. Huomattavia teknisiä tai oikeudellisia esteitä ei ole. Kuten edellä mainitussa päätöksessä jo oletettiin, mahdolliset hintaerot eivät ole erityisen merkittäviä, koska palvelut (laitteistojen asennus, kunnossapito) tapahtuu paikan päällä, joten erilaiset kansalliset palkkakustannukset vaikuttavat voimakkaasti hintoihin. Maantieteelliset erityispiirteet, kuten esimerkiksi ilmasto-olot etelä-eurooppalaisissa jäsenvaltioissa, eivät oikeuta rajaamaan markkinointa ahtaammin. Suurten tarjoajien rakennusten valvontajärjestelmät valmistetaan eri vaatimusten mukaisesti. Kuten hankekohtaisesti aina selvästi erilaiset käyttötekniset vaatimukset, myös ilmastolliset vaatimuksetkin koskevat kokonaisjärjestelmien lopullista muotoutumista, eivät niiden perustoimintoja. Tämän vuoksi komissio pitää rakennusten valvontajärjestelmien markkinoita vähintään ETA:n laajuisina.

b) Rakennusten valvontajärjestelmien kunnossapito

42) Kuten edellä mainitaan, toimittajan paikallaolosta on kunnossapidon kannalta hyötyä, koska häiriötapauksissa asiakkaat odottavat toimintaa viimeistään puolessa päivässä eivätkä yleensä tyydy puhelinneuvontaan. Tämän vuoksi rakennusten valvontajärjestelmien kunnossapidosta huolehtivat yleensä kansallisesti toimivat, usein pienehköt yritykset, jotka eivät ole yhdistynet kansainvälisiin järjestelmätoimittajiin. Tämän vuoksi komissio pitää kunnossapitomarkkinoita kansallisina.

2. Rakennusten turvatekniikka

43) Osapuolet mainitsevat rakennusten turvatekniikan maantieteellisesti merkityksellisiksi markkinoiksi koko ETA:n. Ne perustelevat tätä sillä, että tarjotut ja kysytyt rakennusten turvatekniset tuotteet ovat periaatteessa samanlaisia eivätkä erot ole maa- vaan tilauskohtaisia. Yksittäistapauksissa laitteistot on kuitenkin laadittava eri tavalla johtuen erilaisista säännöistä eri valtioissa. Toisaalta tällä alalla on jo olemassa eurooppalainen standardi ja toinen on tulossa lähiaikoina, mikä lisää alan yhdenmukaistamista.

44) Komission tutkimukset ovat vahvistaneet, että suuntaus myös tällä alalla on kohti eurooppalaistumista. Tästä huolimatta on vielä voimakkaita viitteitä kansallisten markkinoiden olemassaolosta. Useilla Euroopan valtioilla on ennen kaikkea omat lupa- ja tunnustamisjärjestelmänsä turvatekniikan alalla, mikä johtaa siihen, että jokaisessa maassa on läpikäytävä oma tarkastus- ja tunnustamismenettely.

a) Palohälytyslaitteet

45) Palohälytyslaitteille on olemassa eurooppalainen standardi (EN 54), jota voidaan kuitenkin pitää "pienimpänä yhteisenä nimittäjänä" eikä se yleensä riitä yksinään varmistamaan toimittajan hyväksymistä jäsenvaltioissa. Erityisesti Saksassa, Ranskassa ja Belgiassa on lisäksi ylimääräisiä paikallisia vaatimuksia. Saksassa esimerkiksi lupa tai tunnustaminen edellyttää VDS:n (Verband der Sachverseher) hyväksyntää. Espanjassa, Ranskassa, Italiassa, Itävallassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Pohjoismaissa on paikallisia asennusstandardeja. Palohälytyslaitteet on yhdistettävä paikalliseen palosuojeluinfrastruktuuriin; Irlannissa ja Kreikassa paikalliset paloviranomaiset on otettava mukaan jo suunnitteluvaiheessa. Tämän vuoksi komissio lähtee siitä, että palohälytyslaitteiden markkinat ovat vielä kansalliset.

b) Murtohälytysjärjestelmät ja muut turvalaitteistot

46) Murtohälytysjärjestelmät ja muut turvalaitteistot on varustettava Euroopan laajuisesti CE-merkillä. Sen jälkeen laitteita voidaan myydä Euroopan laajuisesti. Sen sijaan laitteiden käyttöä säädellään yksittäisisissä jäsenvaltioissa yleensä lisävaatimuksin. Belgiassa, Saksassa, Espanjassa, Ranskassa, Irlannissa Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa on käytössä joko viranomaisten tai vakuutusyhdistysten antamat kansalliset luvat. Siirtolaitteille edellytetään Belgiassa, Ranskassa, Irlannissa ja Kreikassa ja lisäksi kansallisen teleyhtiön antama lupa. Murtohälytysjärjestelmät on yhdistettävä kansalliseen poliisin infrastruktuuriin. Tämän vuoksi komissio on tullut siihen tulokseen, että myös murtohälytysjärjestelmien ja muiden turvalaitteistojen markkinat ovat vielä kansalliset.

c) Palo- ja murtohälytysjärjestelmien sekä muiden turvalaitteistojen kunnossapito

47) Kuten rakennusten turvateknisten järjestelmien laitteistomarkkinat myös mahdolliset kunnossapitomarkkinat ovat kansalliset. Kunnossapidon markkinoilla maantieteellinen läheisyys asiakkaaseen on vielä tärkeämpää kuin laitteistojen markkinoilla. Tämä on tärkeää erityisesti vikojen nopeaksi korjaamiseksi.

3. Energiamittarit, keskitetty kauko-ohjaustekniikka, energianhallintajärjestelmät, verkonohjaustekniikka (energialaitosten säätötekniset laitteet)

a) Sähkömittarit

48) Osapuolet pitävät ETA:a sähkömittareiden merkityksellisinä maantieteellisinä markkinoina ja perustelevat asiaa seuraavasti: Kun vielä noin kymmenen vuotta sitten sähkömittareiden markkinat olivat jakaantuneet kansallisesti, valmistus oli kansallista ja Landis & Gyrin kaltainen yritys saattoi toimia Euroopan laajuisesti vain ylläpitämällä omaa tuotantolaitosta kymmenessä Euroopan valtiossa, olosuhteet ovat sen jälkeen muuttuneet perusteellisesti. Asiakkaat eivät enää pane painoa valmistajan kansalliselle läsnäololle, vaan vaativat laatua, palvelua, lyhyttä toimitusaikaa, hyvää toimivuutta ja parempaa kannattavuutta, toisin sanoen kaiken kaikkiaan parempaa hinta-laatusuhdetta. Tämä johtaa markkinahintojen lähentymiseen Euroopassa ja toimittajien valmistuksen keskittymiseen. Ainakin elektronisten mittareiden osalta markkinoille pääsyn kustannukset ovat laskeneet merkittävästi. Kansalliset lupa- tai standardointimääräykset eivät muodosta merkittävää estettä markkinoille pääsylle, koska ne eivät vaikuta energiamittareiden kehitys- ja valmistusperusteisiin.

49) Komission tutkimukset ovat osoittaneet, että sähkömittareiden alalla vallitsee jo voimakas suuntautuminen eurooppalaistumiseen. Osapuolten lisäksi on joukko muita tarjoajia, jotka toimivat Euroopan laajuisesti tai ainakin useissa jäsenvaltioissa. Slovenialaisen yrityksen Iskra Emecon onnistunut tulo markkinoille osoittaa myös, että sähkömittareiden markkinat ovat yhä kansainvälisemmät. Lisäksi asiakkaat ovat ainakin suurissa hankinnoissaan velvoitettuja noudattamaan monialaisen direktiivin Euroopan laajuisia säännöksiä.

50) Vaikka ainakin suurimmat sähkölaitokset järjestävät sähkömittareistaan Euroopan laajuisen tarjouskilpailun, sopimukset tehdään edelleen kansallisella tasolla. Tämän vuoksi lähes kaikilla tarjoajilla on kyseisessä jäsenvaltiossa toimipiste tai vähintään paikallinen myyntiedustaja tai ne myyvät tuotteitaan käyttämällä sellaisen valmistajan myyntiorganisaatiota, joka toimii kyseisessä jäsenvaltioissa. Asiakkaat, joilta asiaa tiedusteltiin, pitivät tällaisen kansallisen edustuston olemassaoloa tietyn toimittajan valitsemisen kannalta välttämättömänä tai vähintäänkin erittäin edullisena yhteistyölle, erityisesti varaosien oikea-aikaisen toimittamisen kannalta.

51) Sähkömittareille on erilaisia teknisiä standardeja. On olemassa sähkömittareiden eurooppalaisia standardeja, kuten esimerkiksi EN 60521 tarkkuusluokan 0,5, 1 ja 2 mekaanisille vaihtosähkö- ja pätöenergiamittareille, EN 61036 elektronisille vaihtosähkö- ja pätöenergiamittareille (tarkkuusluokka 1 ja 2), EN 60687 elektronisille vaihtosähkö- ja pätöenergiamittareille (tarkkuusluokka 0,2 ja 0,5) sekä EN 601268 elektronisille vaihtosähkö- ja loisenergiamittareille (tarkkuusluokka 2 ja 3). Näitä on useassa jäsenvaltiossa (esimerkiksi Saksassa, Itävallassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa) täydennetty kansallisilla lisämääräyksillä (esimerkiksi DIN EN -määräykset). Lisäksi on olemassa mittareita koskevia kansallisia määräyksiä, esimerkiksi mittausarvojen esittämisessä ja välittämisessä käytettävien osoitetietojen muodostamista koskevat määräykset.

52) Tämän lisäksi sähkömittareiden markkinoille saattaminen edellyttää niiden hyväksyttämistä useimmissa jäsenvaltioissa, lukuun ottamatta Tanskaa, Luxemburgia ja Suomea. Tanskassa tulee todennäköisesti elokuussa 1998 voimaan määräykset sähkömittareiden hyväksymisestä. Hyväksymisedellytykset perustuvat kansallisiin määräyksiin. Osa niistä on yksityiskohtaisia, tyyppikohtaisia hyväksyntää koskevia määräyksiä (esimerkiksi Saksa, Alankomaat ja Itävalta). Sähkömittareiden kalibrointia ja toleransseja koskevat määräykset, joilla varmistetaan kulutuksen mittaaminen tarkasti ja siten suojellaan loppukäyttäjää, ovat kansallisen sääntelyn alaisia. Tämän mukaisesti sähkömittareiden kalibrointivälit ja toleranssit vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen.

53) Kansallisen toimipisteen välttämättömyys sekä tekniset erityisvaatimukset, kalibrointia ja toleransseja koskevat erityiset lakisääteiset määräykset ja kansalliset hyväksyntämenettelyt viittaavat siihen, että markkinat olisi määriteltävä kapeasti kansallisiksi. Ei ole kuitenkaan tarpeen ottaa kantaa siihen, voidaanko mittarimarkkinoita pitää enää kansallisina, koska kysyntä katetaan Euroopan laajuisin tarjouskilpailuin. Keskittymähanke ei nimittäin johda määräävän aseman muodostumiseen tai vahvistumiseen ETA:ssa eikä yksittäisten jäsenvaltioiden tasolla.

b) Lämmönkulutusmittarit

54) Lämmönkulutusmittarien oikeudelliset ja todelliset puitevaatimukset vastaavat sähkömittareilla olevia. On olemassa kansallisia teknisiä erityisvaatimuksia, kalibrointia ja toleransseja koskevia erityisiä lakisääteisiä määräyksiä ja kansallisia hyväksyntämenettelyitä. Tämän vuoksi komissio katsoo, että myös kalorimetrien markkinat ovat vielä kansalliset. Toisaalta asiakkaiden on järjestettävä suurista hankinnoistaan monialaisen direktiivin mukaisesti Euroopan laajuiset tarjouskilpailut. Tämän lisäksi osapuolten lisäksi on joukko muita toimittajia, joilla on toimintaa useissa jäsenvaltioissa. Ei ole kuitenkaan tarpeen ottaa kantaa siihen, ovatko lämmönkulutusmittareiden markkinat enää vain kansalliset vai onko jo olemassa ETA:n laajuiset markkinat. Keskittymähanke ei nimittäin johda määräävän aseman muodostumiseen tai vahvistumiseen ETA:ssa eikä yksittäisten jäsenvaltioiden tasolla.

c) Kauko-ohjatut lähettimet ja vastaanottimet

55) Kauko-ohjatut lähettimet ja vastaanottimet toimitetaan pääasiassa jäsenvaltioihin. Komission tutkimukset ovat osoittaneet, että kauko-ohjattuja lähettimiä ja vastaanottimia koskevat määräykset ovat pääasiassa samanlaiset Euroopan laajuisesti. Maakohtaisista teknisistä vaatimuksista tai kansallisista hyväksyntämenettelyistä johtuvia markkinoillepääsyn esteitä ei ole. Tämän vuoksi komissio pitää kauko-ohjattujen lähettimien ja vastaanottimien markkinoita vähintään ETA:n laajuisina.

d) Energianhallintajärjestelmät

56) Komission tutkimukset ovat osoittaneet, että prosentuaalisesti suuri osuus energianhallintajärjestelmille asetetuista vaatimuksista on Euroopan laajuisesti samoja. Toisistaan poikkeavat vaatimukset ovat yleensä yrityskohtaisia eivätkä maakohtaisia. Maakohtaisista teknisistä vaatimuksista johtuvia markkinoillepääsyn esteitä ei ole. Tämän vuoksi komissio pitää energianhallintajärjestelmien markkinoita vähintään ETA:n laajuisina.

e) Verkonohjaustekniikka

57) Osapuolet pitävät ETA:a verkonohjaustekniikan kannalta merkityksellisinä maantieteellisinä markkinoina ja perustelevat asiaa seuraavasti: ETA:n sisäkauppaa ei estetä tuontirajoituksin ja alhaiset kuljetuskustannukset mahdollistavat taloudellisesti kannattavat toimitukset keskitetyistä tuotantolaitoksista. Tämä ilmenee suurten tarjoajien organisaatioista ja myyntipolitiikasta. Lisäksi verkonohjaustekniikalle on tunnusomaista teollisuuden yhteinen standardi, joka muodostuu maailmanlaajuisesti käytetystä ATK- ja tietokonetekniikasta. Vielä jäljellä olevat kansalliset hyväksymisedellytykset tai standardit eivät koske verkon ohjausjärjestelmien kehittämis- tai rakentamisperusteita, ja kaikki toimittajat kykenevät täyttämään kansalliset erityisvaatimukset. Energiamarkkinoiden sääntelyn purku ja vapauttaminen aiheuttavat lisäksi verkonohjausjärjestelmien asiakkaille ylimääräistä hintapainetta, joka syrjäyttää kansalliset hankintamieltymykset. Komission on lisäksi jo asiassa N:o IV/M.706, GEC Ahlsthom NV/AEG 3 päivänä syyskuuta 1996 tekemässään päätöksessä (6) tunnustanut sääntelyn purkamisesta seuraavan vastaavanlaisen vaikutuksen sähkövoimaloiden verkkokomponenttien markkinoilla.

58) Komission tutkimukset ovat vahvistaneet osapuolten kannan. Verkonohjaustekniikan tekniset standardit ovat pitkälle samanlaiset. Jos maakohtaisia vaatimuksia vielä esiintyy, niillä ei ole ratkaisevaa merkitystä. Energialaitosten hankintapolitiikka perustuu Euroopan laajuisiin tarjouskilpailuihin, jotka käsittävät kokonaisten verkonohjausjärjestelmien tai niiden osien suunnittelun, toteutuksen, asennuksen ja käyttöönoton. Tuotteiden ja palveluiden hinta, toimintalaajuus ja laatu ovat ratkaisevat perusteet ostopäätöksessä. Erityisesti olemassa olevia järjestelmiä laajannettaessa tai korvattaessa yrityskohtaiset vaatimukset voivat johtaa sitoutumiseen tiettyyn toimittajaan. Tämä voi selittää erilaiset markkinaosuudet yksittäisissä jäsenvaltioissa. Kuitenkin sekä asiakkaat että toimittajat, joilta asiaa tiedusteltiin, yhtyvät osapuolten näkemykseen. Tämän vuoksi komissio pitää verkonohjaustekniikan markkinoita vähintään ETA:n laajuisina.

4. Yleisöpuhelimet

59) Ilmoituksen tehneet osapuolet pitävät yleisöpuhelinten maantieteellisiä markkinoita vähintään ETA:n laajuisina. Ne perustelevat tätä pääosin yleisöpuhelinten maailmanlaajuisesti samanlaisella tekniikalla. Toisistaan poikkeavat kansalliset pääsyvaatimukset tai standardit eivät muodosta estettä markkinoillepääsylle, koska ne eivät koske yleisöpuhelinten kehittämisen, valmistamisen tai tekniikan perusperiaatteita. Yleisöpuhelinten johtavat tarjoajat voisivat valmistaa laitteita, jotka täyttäisivät kansalliset hyväksymisedellytykset ja asiakkaiden vaatimukset. Erilaiset markkinaosuudet eri Euroopan valtioissa voidaan selittää pääosin valtiollisten telemonopolien perinteisellä ostokäyttäytymisellä. Telemarkkinoiden vapauttamisen lisääntyessä tämä menettää kuitenkin merkitystään, koska kasvava kilpailupaine johtaa televiestinnän tarjoajien kustannustietoisempaan ostokäyttäytymiseen.

a) "Julkiset" yleisöpuhelimet

60) "Julkisten" yleisöpuhelinten markkinat olivat aiemmin kansalliset. Valtiolliset puhelinlaitokset operoivat "julkisia" yleisöpuhelimia. Kansallisten tuote-erittelyiden vuoksi "julkisten" yleisöpuhelinten tarjoajien oli aiemmin hankala tehdä tarjouksia muihin jäsenvaltioihin. Tilaukset annettiin aina muutamalle kotimaiselle toimittajalle, minkä vuoksi kotimaisilla yrityksillä oli kotimaissaan tavallisesti suuret markkinaosuudet. Ulkomaiset tarjoajat pystyivät toimittamaan muille kuin kotimaisille markkinoille vain kyseisiin maihin perustettujen tytäryhtiöiden kautta. Tällainen hankintapolitiikka johti vielä nykyäänkin vallitseviin eroihin yleisöpuhelinverkkojen erittelyissä ja teknisissä standardeissa.

61) "Julkisten" yleisöpuhelinten ala on vielä vapauttamatta lähes kaikissa jäsenvaltioissa (poikkeuksia: Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta). Kaikissa maissa - myös alan jo vapauttaneissa - (nykyisillä tai entisillä) valtiollisilla teleyhtiöillä on runsaasti vaikutusvaltaa. Nämä teleyhtiöt operoivat kaikkia tai (vapautetuilla markkinoilla) selvästi suurinta osaa "julkisista" yleisöpuhelimista, ja voivat tämän vuoksi vaatia yleisöpuhelinverkoiltaan erittelyitä ja teknisiä standardeja, jotka yleisöpuhelinten tarjoajien on täytettävä. Nämä erittelyt ja tekniset standardit, erityisesti "turvallisuusfilosofia" ovat eri maissa niin erilaiset, että ainakin jokaiselle suurelle jäsenvaltiolle on kehitettävä oma yleisöpuhelinmallinsa.

62) Tässä yhteydessä ei tarvitse vastata kysymykseen, ovatko "julkisten" yleisöpuhelinten markkinat edelleen kansalliset. Siemensin ja Elektrowattin keskittymällä on kuitenkin huomattavia kilpailuvaikutuksia "julkisten" yleisöpuhelinten markkinoilla Saksassa. Tämän vuoksi tarvitsee ainoastaan selvittää, onko Saksaa pidettävä omana maantieteellisesti merkityksellisenä markkina-alueenaan.

63) "Julkisten" yleisöpuhelinten alan tärkeimmät rakenteelliset erityispiirteet Saksassa ovat seuraavat:

- Deutsche Telekom hankkii edelleen "julkiset" yleisöpuhelimet ainoastaan Saksassa toimivilta yrityksiltä;

- ei ole todennäköistä, että tämä käytäntö muuttuisi lähitulevaisuudessa, koska Deutsche Telekom on jo antanut nykyisen korttipuhelinjärjestelmän korvaavan uuden korttipuhelinsukupolven kehittämisen ja valmistuksen kahdelle kotimaiselle toimittajalle, nimittäin Siemensille ja Landis & Gyrille;

- näistä tilauksista ei vuonna 1992 järjestetty Euroopan laajuista tarjouskilpailua, eikä "julkisten" yleisöpuhelinten markkinoilla Saksassa siten vielä ole aitoa eurooppalaista kilpailua, ja koska uuden korttipuhelinsukupolven kehittämistä ja valmistusta koskeva tilaus annettiin Siemensille ja Landis & Gyrille, "julkisten" yleisöpuhelinten hankkimisesta ei järjestetä lähitulevaisuudessakaan Euroopan laajuista tarjouskilpailua.

64) Ottaen huomioon "julkisten" yleisöpuhelinten rakenteelliset erityispiirteet Saksassa Saksan markkinoita on pidettävä erillisinä maantieteellisinä markkinoina tarkasteltaessa kysymystä siitä, voiko keskittymä johtaa kilpailua merkittävästi estävän määräävän aseman syntymiseen.

b) "Yksityiset" yleisöpuhelimet

65) Myös "yksityisten" yleisöpuhelinten markkinat ja kilpailuolosuhteet ovat hyvin erilaiset eri jäsenvaltioissa esimerkiksi yleisöpuhelintiheyden suhteen. Tosin ala on jo vapautettu kaikissa jäsenvaltioissa lukuun ottamatta Italiaa. Tosin tällä alalla (nykyisillä tai entisillä) valtiollisilla teleyhtiöillä on edelleen suuri osuus, mutta kilpailu yksityisten tarjoajien taholta kasvaa. Myös yksityiset yleisöpuhelinverkot tarvitsevat turvajärjestelyitä ja verkon yhdistävän ohjauskeskuksen sekä vastaavan ohjelmiston. Tällä alalla yksityinen toimittaja on kuitenkin vapaa valitsemaan standardinsa ja ohjelmistonsa. Tämän vuoksi ylikansallinen yksityinen toimittaja voi esimerkiksi käyttää eri maissa samaa järjestelmää. Tämän lisäksi on tosin järjestettävä yhteyspiste kansalliseen puhelinverkkoon. Tämän vuoksi komissio pitää "yksityisten" yleisöpuhelinten markkinoita vähintään ETA:n laajuisina.

C ARVIOINTI

1. Rakennusten valvontatekniikka

a) Rakennusten valvontajärjestelmät

66) Sekä Siemensillä että Elektrowattilla on toimintaa rakennusten valvontajärjestelmien markkinoilla. Osapuolten arvion mukaan markkinoiden volyymi ETA:ssa on noin 1,6 miljardia ecua. Keskittymä johtaa [30-40] prosentin (7*) yhteiseen markkinaosuuteen (Elektrowatt Landis & Staefan kautta [25-35] prosenttia, Siemens [0-10] prosenttia).

67) Osapuolten lisäksi rakennusten valvontajärjestelmien suurimpia tarjoajia ovat Honeywell Inc., Yhdysvallat, jäljempänä

`Honeywell`, ja Johnson Controls Inc., Yhdysvallat, jäljempänä

`Johnson`. Honeywelliä ja Johnsonisa pidetään markkinajohtajina maailmassa. ETA:ssa Honeywellillä on noin [10-20] prosentin ja Johnsonilla [5-15] prosentin markkinaosuus. Muita merkittäviä kilpailijoita ovat TA Control ja Danfoss, joiden liiketoiminnan pääpaino on Skandinavian maissa, joissa niiden markkinaosuudet ovat komission arvion mukaan enimmillään 20 prosenttia. Myös muualla ETA:ssa on aktiivisia kilpailijoita, joilla on usein selvä painopiste yhdessä tai muutamassa jäsenvaltiossa, joissa niillä on 5-15 prosentin markkinaosuudet. Tällaisia ovat Satchwell Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa ja Kieback & Peter Saksassa, Sauter (8) Saksassa ja Ranskassa sekä Priva Alankomaissa.

68) Rakennusten valvontajärjestelmien markkinat toimivat useiden muiden markkinoiden, esimerkiksi lämmitys-, tuuletus- ja ilmastointilaitteiden markkinoiden samoin kuin tietokone- ja ohjelmistotekniikan, sähköasennustekniikan, teollisen prosessinohjaustekniikan ja rakennusten turvatekniikan markkinoiden leikkauspisteessä. Näillä aloilla toimivat yritykset ovat mahdollisia kilpailijoita, ja monet niistä ovat jo tulleet rakennusten valvontajärjestelmien markkinoille.

69) Ottaen huomioon muut kilpailijat, joista osa on taloudellisesti vahvoja yrityksiä ja maailmanlaajuisia markkinajohtajia, sekä mahdolliset muut lähellä olevilta aloilta markkinoille tulevat, ei voida olettaa, että Siemens ja Elektrowatt saisivat keskittymän kautta määräävän aseman rakennusten valvontajärjestelmien markkinoilla.

b) Kunnossapito

70) Sama pätee rakennusten valvontajärjestelmien kunnossapitomarkkinoihin. Kunnossapidosta huolehtivat tosin usein järjestelmän toimittaneet tai asentaneet yritykset. Tämän lisäksi on kuitenkin erityisesti pieniä, paikallisia yrityksiä, jotka ovat erikoistuneet kunnossapitoon. Osapuolista vain Elektrowatt / Landis & Staefalla on mainittavaa toimintaa kunnossapidon alalla (markkinaosuus ETA:ssa [10-20] prosenttia). Siemens tosin toimii Saksassa ja Belgiassa/Luxemburgissa kunnossapidon alalla [0-10] prosentin markkinaosuuksilla.

2. Rakennusten turvatekniikka

a) Palohälytyslaitteet

71) Ilmoituksen tehneiden osapuolten mukaan palohälytyslaitteiden markkinoiden volyymi Euroopan yhteisössä on noin 1,8 miljardia ecua. Suurimmat kansalliset markkinat ovat Saksassa (markkinoiden volyymi noin 550-600 miljoonaa ecua), jota seuraavat Ranska (noin 300 miljoonaa ecua) ja Yhdistynyt kuningaskunta (noin 250-300 miljoonaa ecua). Markkinaosuudet lisääntyvät tällä alalla mainittavasti vain Saksassa ja Tanskassa.

72) Siemensillä on tosin yli 30 prosentin markkinaosuus Alankomaissa ja Itävallassa. Näissä maissa Elektrowattilla ei kuitenkaan ole toimintaa. Elektrowattilla puolestaan on yli 30 prosentin markkinaosuus Ranskassa, Portugalissa, Suomessa ja Ruotsissa, joissa Siemensillä taas ei ole toimintaa. Näissä maissa markkinaosuudet eivät kasva. Ei ole odotettavissa, että pelkkä mahdollisen kilpailijan poistuminen johtaisi määräävään markkina-asemaan. Mikään ei myöskään osoita, että Siemensillä tai Elektrowattilla olisi jossakin näistä maissa jo määräävä asema. Kaikilla näillä markkinoilla on joukko kilpailijoita, joiden markkinaosuudet ovat yli 10 prosenttia, ja markkinoille on tullut uusia toimijoita, muun muassa yhdysvaltalaiset Tyco ja Notifier, joista jälkimmäistä pidetään erityisen aggressiivisena kilpailijana. Tilannetta kyseisillä kansallisilla markkinoilla voidaan arvioida seuraavasti:

- Saksa

73) Siemensillä on Saksassa noin [35-50] prosentin osuus palohälytyslaitteiden markkinoilla ja se on siten markkinajohtaja. Elektrowatt/Cerberusilla ei juurikaan ole merkitystä tällä alalla Saksassa (markkinaosuus alle [

1 artikla

Julistetaan Siemens AG:n ja Elektrowatt AG:n välinen ilmoitettu keskittymä yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi edellyttäen, että osapuolten antamaa ja johdanto-osan 123-132 kappaleessa esitettyä sitoumusta noudatetaan.

2 artikla

Osapuolten on toimitettava kertomus komissiolle tämän päätöksen 1 artiklan mukaisen edellytyksen noudattamisesta.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu seuraavalle:

Siemens AG,

Wittelsbacherplatz 2,

D-80333 München.

Tehty Brysselissä 18 päivänä marraskuuta 1997.

Komission puolesta

Karel VAN MIERT

Komission jäsen

(1) EYVL L 395, 30.12.1989, s. 1. Oikaisu: EYVL L 257, 21.9.1990, s. 13.

(2) EYVL L 180, 9.7.1997, s. 1.

(3) EYVL C 90, 31.3.1999.

(4) Vrt. asiassa N:o IV/M.692 - Elektrowatt/Landis & Gyr 12 päivänä helmikuuta 1996 tehty komission päätös, EYVL C 69, 7.3.1996, s. 3. Nyt käsiteltävän asian tutkimusten yhteydessä sekä osapuolet että niiden kilpailijat hyväksyivät kyseisessä päätöksessä tehdyn markkinoiden erottelun.

(5) Katso alaviite 4.

(6) EYVL C 308, 17.10.1996, s. 4.

(7*) Luottamuksellisten tietojen paljastamisen estämiseksi on päätöksen tätä toisintoa toimituksellisesti muutettu.

(8) Elektrowattilla on 36 prosenttia Sauterin osakkeista, mutta ei äänioikeutta. Päätöksen IV/M.692 - Elektrowatt/Landis & Gyr (ks. alaviite 4) johdanto-osan 35 kappaleessa todetaan, että Elektrowatt ei voi vaikuttaa Sauterin toimintaan.