FI Euroopan unionin virallinen lehti L 381/52

NEUVOSTON PÄÄTÖS,

tehty 2 päivänä joulukuuta 2004,

Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta kaudelle 2005–2010

(2004/904/EY)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 63 artiklan 2 kohdan b alakohdan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),

ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),

on kuullut alueiden komiteaa,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Turvapaikka-asioita koskeva yhteinen politiikka, yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä mukaan lukien, on olennainen osa Euroopan unionin tavoitetta muodostaa vähitellen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, joka on avoin niille, jotka olosuhteiden pakosta oikeutetusti hakevat suojelua Euroopan unionissa.

(2) Tällaisen politiikan täytäntöönpanon olisi perustuttava jäsenvaltioiden solidaarisuuteen, ja se edellyttää järjestelyjä, joilla pyritään edistämään pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamisesta ja vastaanottamisen seurauksista jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolista jakautumista. Tätä varten päätöksellä 2000/596/EY (3) perustettiin Euroopan pakolaisrahasto kaudelle 2000–2004.

(3) On tarpeen perustaa Euroopan pakolaisrahasto, jäljempänä ’rahasto’, kaudelle 2005–2010, jotta varmistetaan jatkuva solidaarisuus jäsenvaltioiden kesken ottaen huomioon turvapaikka-asioiden alalla äskettäin hyväksytty yhteisön lainsäädäntö ja pakolaisrahaston ensimmäisen vaiheen täytäntöönpanosta vuosina 2000–2004 saadut kokemukset.

(4) On tarpeen tukea jäsenvaltioiden toimintaa asianmukaisten vastaanotto-olosuhteiden tarjoamiseksi pakolaisille ja siirtymään joutuneille henkilöille, mukaan luettuina tasapuoliset ja tehokkaat turvapaikkamenettelyt kansainvälistä suojelua tarvitsevien henkilöiden oikeuksien suojelemiseksi.

(5) Pakolaisten kotouttaminen sijoittautumismaansa yhteiskuntaan on yksi tavoitteista, jotka on vahvistettu 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyssä, pakolaisten oikeusasemaa koskevassa Geneven yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on täydennettynä 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla. Euroopan unionin perusoikeuskirjaan kirjatut arvot on ulotettava koskemaan myös heitä. Tätä varten on tuettava jäsenvaltioiden toimia, joiden tarkoituksena on edistää näiden henkilöiden kotoutumista vastaanottavan valtion yhteiskuntaan, talouselämään ja kulttuuriin, sillä näin edistetään muun muassa taloudellista ja sosiaalista koheesiota, joiden ylläpitäminen ja vahvistaminen kuuluvat perustamissopimuksen 2 artiklassa sekä 3 artiklan 1 kohdan k alakohdassa mainittuihin yhteisön keskeisiin tavoitteisiin.

(6) On sekä jäsenvaltioiden että asianomaisten henkilöiden edun mukaista, että silloin kun pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden sallitaan oleskella jäsenvaltioiden alueella, heille annetaan myös mahdollisuus tulla toimeen omalla työllään asiaa koskevien yhteisön välineiden säännösten mukaisesti.

(7) Koska rakennerahastoista tuettavat toimenpiteet ja muut yhteisön toimenpiteet yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen alalla eivät yksin riitä kotoutumisen edistämiseen, on suotavaa tukea erityistoimia, jotta pakolaiset ja siirtymään joutuneet henkilöt voisivat täysimääräisesti hyötyä käyttöön otetuista ohjelmista.

(8) Tarvitaan konkreettista tukea sellaisten olosuhteiden luomiseksi tai parantamiseksi, joissa pakolaiset ja siirtymään joutuneet henkilöt voivat halutessaan tehdä tietoisen päätöksen lähteä jäsenvaltioiden alueelta ja palata kotimaahansa.

(9) Rahastosta olisi voitava myöntää tukea toimiin, joihin osallistuu toimijoita kahdesta tai useammasta jäsenvaltiosta, sekä yhteisön edun mukaisiin toimiin näillä aloilla, ja olisi kannustettava jäsenvaltioiden välistä kokemustenvaihtoa tehokkaimpien menettelytapojen löytämiseksi ja edistämiseksi.

(10) Olisi muodostettava vararahasto hätätoimenpiteitä varten tilapäisen suojelun tarjoamiseksi tilanteissa, joissa suuri joukko siirtymään joutuneita henkilöitä hakee turvaa, vähimmäisvaatimuksista tilapäisen suojelun antamiseksi siirtymään joutuneiden henkilöiden joukoittaisen maahantulon tilanteissa, ja toimenpiteistä näiden henkilöiden vastaanottamisen ja vastaanottamisesta jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolisen jakautumisen edistämiseksi 20 päivänä heinäkuuta 2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/55/EY (4) mukaisesti.

(11) Jotta taloudellinen yhteisvastuu voidaan toteuttaa tehokkaalla ja oikeasuhteisella tavalla ja ottaen huomioon Euroopan pakolaisrahaston täytäntöönpanosta vuosina 2000–2004 saadut kokemukset, olisi erotettava toisistaan komission ja jäsenvaltioiden vastuualueet rahaston täytäntöönpanon ja hallinnoinnin osalta. Tätä varten jäsenvaltioiden olisi nimettävä asiaankuuluvat kansalliset viranomaiset ja määritettävä näiden tehtävät.

(12) Euroopan pakolaisrahaston tuki on tehokkaampaa ja se voidaan kohdentaa paremmin, jos tukikelpoisten toimien yhteisrahoitus perustuu kahteen monivuotiseen suunnitelmaan ja kunkin jäsenvaltion oman tilanteensa ja tarpeidensa perusteella laatimaan vuotuiseen työohjelmaan.

(13) On kohtuullista jakaa varoja suhteessa niihin rasituksiin, joita kullekin jäsenvaltiolle aiheutuu sen vastaanottaessa pakolaisia ja siirtymään joutuneita henkilöitä sekä kansallisten ohjelmien puitteissa kansainvälistä suojelua saavia pakolaisia.

(14) Tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (5) mukaisesti.

(15) Euroopan pakolaisrahastosta tuettujen toimien tehokkuuden yhtenä takeena on tehokas seuranta. On tarpeen määritellä edellytykset seurannan toteuttamiselle.

(16) Rajoittamatta komission vastuuta varainhoidon valvonnan alalla olisi säädettävä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä tällä alalla.

(17) Jäsenvaltioiden olisi annettava riittävät takeet täytäntöönpanon järjestelyjen ja laadun osalta. On tarpeen täsmentää jäsenvaltioiden vastuu sääntöjenvastaisuuksien ja rikkomisten selvittämisestä ja oikaisemisesta sekä komission vastuu siinä tapauksessa, että jäsenvaltiot eivät täytä velvoitteitaan.

(18) Euroopan pakolaisrahastosta tuettavien toimien tehokkuus ja vaikutukset riippuvat myös toimenpiteiden arvioinnista. Olisi määriteltävä selkeästi tähän liittyvät jäsenvaltioiden ja komission vastuualueet sekä järjestelyt, joiden avulla voidaan varmistaa arvioinnin luotettavuus.

(19) Toimien arviointi olisi järjestettävä siten, että niitä voidaan tarkistaa ohjelmakauden aikana ja arvioida niiden vaikutuksia, ja arviointimenettely olisi nivottava toimien seurantaan.

(20) Tämän päätöksen tavoitetta, eli pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamisen ja siitä jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolisen jakautumisen edistämistä, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan se voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimia perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

(21) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta on ilmoittanut haluavansa osallistua tämän päätöksen tekemiseen ja soveltamiseen.

(22) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Irlanti on ilmoittanut haluavansa osallistua tämän päätöksen tekemiseen ja soveltamiseen.

(23) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen, se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

I LUKU

TAVOITTEET JA TEHTÄVÄT

1 artikla

Perustaminen ja tavoitteet

1. Tällä päätöksellä perustetaan Euroopan pakolaisrahasto, jäljempänä ’rahasto’, kaudelle, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2005 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2010.

2. Rahaston tarkoituksena on tukea ja edistää jäsenvaltioiden toimia, jotka koskevat pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamista ja vastaanottamisen seurauksien kantamista, myöntämällä yhteisrahoitusta tässä päätöksessä tarkoitettuihin toimiin ottaen huomioon näitä aloja koskeva yhteisön lainsäädäntö.

2 artikla

Rahoitussäännökset

1. Rahoitusohje tämän rahaston täytäntöönpanemiseksi 1 päivästä tammikuuta 200531 päivään joulukuuta 2006 on 114 miljoonaa euroa.

2. Budjettivallan käyttäjä myöntää rahaston vuotuiset määrärahat rahoitusnäkymien puitteissa.

3 artikla

Toimien kohderyhmät

Tässä päätöksessä tarkoitetut kohderyhmät ovat seuraavat:

1) kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt, joilla on 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyssä pakolaisten oikeusasemaa koskevassa Geneven yleissopimuksessa ja sen vuoden 1967 lisäpöytäkirjassa määritelty pakolaisasema ja tämän aseman perusteella lupa oleskella jossakin jäsenvaltiossa;

2) kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt, jotka saavat kolmansien maiden kansalaisten tai kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa neuvoston 2004/83/EY (6) direktiivissä tarkoitettua toissijaista suojelua;

3) kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt, jotka ovat hakeneet 1 tai 2 kohdassa mainittua suojelua;

4) kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt, jotka saavat direktiivissä 2001/55/EY tarkoitettua tilapäistä suojelua.

4 artikla

Toimet

1. Rahastosta tuetaan jäsenvaltioissa toteutettavia toimia, jotka liittyvät yhteen tai useampaan seuraavista asioista:

a) vastaanotto-olosuhteisiin ja turvapaikkamenettelyihin;

b) sellaisten 3 artiklassa tarkoitettujen henkilöiden kotouttamiseen, joiden oleskelu jäsenvaltiossa on pysyvää ja vakiintunutta;

c) 3 artiklassa tarkoitettujen henkilöiden vapaaehtoiseen paluuseen edellyttäen, että asianomaiset henkilöt eivät ole saaneet uutta kansalaisuutta eivätkä poistuneet jäsenvaltion alueelta.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen toimien avulla tuetaan erityisesti asiaa koskevan voimassa olevan ja tulevan yhteisön lainsäädännön säännösten täytäntöönpanoa yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän alalla.

3. Toimien täytäntöönpanossa on otettava huomioon hädänalaisten henkilöiden, kuten alaikäisten, vailla huoltajaa olevien alaikäisten, vammaisten, vanhuksien, raskaana olevien naisten, alaikäisten lasten yksinhuoltajien sekä kidutuksen, raiskauksen tai muun vakavan psyykkisen, fyysisen tai seksuaalisen väkivallan kohteeksi joutuneiden henkilöiden erityistilanne.

5 artikla

Vastaanotto-olosuhteisiin ja turvapaikkamenettelyihin liittyvät tukikelpoiset kansalliset toimet

Rahastosta voidaan myöntää tukea toimille, jotka liittyvät vastaanotto-olosuhteisiin ja turvapaikkamenettelyihin ja erityisesti:

a) majoittamiseen liittyviin perusrakenteisiin tai palveluihin;

b) aineellisen avun antamiseen ja fyysisten tai psyykkisten sairauksien hoitoon;

c) sosiaaliapuun taikka hallinnollisia menettelyjä koskevien tietojen ja avun antamiseen;

d) oikeus- ja kieliapuun;

e) koulutukseen, kielenopintoihin ja muihin aloitteisiin, jotka vastaavat asianomaisten henkilöiden asemaa;

f) tukipalvelujen, kuten kääntämisen ja koulutuksen, tarjontaan vastaanotto-olosuhteiden parantamiseksi sekä turvapaikkamenettelyjen tehokkuuden ja laadun parantamiseksi;

g) niille paikallisille yhteisöille tarkoitettuun tiedottamiseen, jotka joutuvat tekemisiin vastaanotettavien kanssa vastaanottavassa maassa.

6 artikla

Kotouttamiseen liittyvät tukikelpoiset kansalliset toimet

Rahastosta voidaan myöntää tukea toimille, jotka liittyvät 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen henkilöiden sekä heidän perheenjäsentensä kotouttamiseen jäsenvaltion yhteiskuntaan ja erityisesti:

a) neuvontaan ja apuun muun muassa majoituksen, toimeentulon, työmarkkinoille pääsyn, fyysisten ja psyykkisten sairauksien hoidon sekä sosiaalihuollon alalla;

b) edunsaajien sopeuttamiseen jäsenvaltion yhteiskuntaan sosiaalisella ja kulttuurisella tasolla sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettujen arvojen sisäistämiseen;

c) asianomaisten henkilöiden kannustamiseen osallistumaan pysyvästi ja kestävästi jäsenvaltion yhteiskunnalliseen ja kulttuurielämään;

d) yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen sekä kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen ja tutkintojen tunnustamiseen kohdistuviin toimenpiteisiin;

e) asianomaisten auttamiseen omatoimisuuteen ja toimeentulonsa hankkimiseen;

f) mielekkään kanssakäymisen ja rakentavan vuoropuhelun edistämiseen asianomaisten henkilöiden ja vastaanottavan yhteiskunnan välillä, mukaan lukien keskeisten kumppanien kuten kansalaisten, paikallisviranomaisten, pakolaisjärjestöjen, vapaaehtoisryhmien, ammattijärjestöjen ja erilaisten kansalaisyhteiskunnan edustajien osallistumisen edistäminen;

g) asianomaisten henkilöiden taitojen kartuttamisen tukemistoimenpiteisiin, kielenopiskelu mukaan luettuna;

h) asianomaisten henkilöiden tasavertaisuuden edistämiseen suhteessa julkisviranomaisten kanssa asiointiin ja näiden tekemiin päätöksiin.

7 artikla

Vapaaehtoiseen paluuseen liittyvät tukikelpoiset kansalliset toimet

Rahastosta voidaan myöntää tukea toimille, jotka liittyvät vapaaehtoiseen paluuseen ja erityisesti:

a) vapaaehtoista paluuta koskeviin toimiin tai ohjelmiin sisältyvään tiedottamiseen ja neuvontaan;

b) lähtömaissa tai -alueilla tai edellisessä asuinpaikassa vallitsevasta tilanteesta tiedottamiseen;

c) yleissivistävää tai ammatillista koulutusta ja uudelleenasettautumista koskevaan tukeen;

d) toimiin, joita Euroopan unionissa asuvien lähtömaasta tulleiden henkilöiden muodostamat yhteisöt toteuttavat helpottaakseen tässä päätöksessä tarkoitettujen henkilöiden vapaaehtoista paluuta;

e) toimiin, jotka helpottavat vapaaehtoista paluuta koskevien kansallisten ohjelmien järjestämistä ja täytäntöönpanoa.

8 artikla

Yhteisön toimet

1. Edellä 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen toimien lisäksi rahaston käytettävissä olevista varoista enintään 7 prosenttia voidaan komission aloitteesta käyttää 2 kohdassa tarkoitettujen turvapaikkapolitiikkaa sekä pakolaisia ja siirtymään joutuneita henkilöitä koskevien, valtioiden rajat ylittävien tai koko yhteisön edun mukaisten toimien rahoittamiseen.

2. Tukikelpoiset yhteisön toimet voivat koskea erityisesti:

a) yhteisön lainsäädännön ja hyvien käytänteiden täytäntöönpanoon liittyvän yhteisön tason yhteistyön edistämistä;

b) tukea valtioiden rajat ylittävien yhteistyöverkostojen perustamiseen ja pilottihankkeisiin, jotka perustuvat valtioiden rajat ylittävään kumppanuuteen kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa sijaitsevien laitosten välillä, innovoinnin edistämiseksi, kokemusten ja hyvien käytänteiden vaihdon helpottamiseksi sekä turvapaikkapolitiikan laadun parantamiseksi;

c) tukea unionin turvapaikkapolitiikkaa ja 3 artiklassa tarkoitettujen henkilöiden tilannetta ja olosuhteita koskeville valtioiden rajat ylittäville tiedotushankkeille;

d) tukea parhaita käytänteitä ja rahaston kaikkia muita näkökohtia koskevien tietojen levittämiselle ja vaihdolle, tieto- ja viestintätekniikoiden käyttö mukaan luettuna.

3. Vuotuinen työohjelma, jossa määrätään yhteisön toimien painopisteistä, hyväksytään 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla menettelyllä.

9 artikla

Hätätoimenpiteet

1. Direktiivissä 2001/55/EY tarkoitettuja tilapäiseen suojeluun liittyviä järjestelyjä toteutettaessa rahastosta myönnetään jäsenvaltioille tukea myös hätätoimenpiteiden toteuttamiseen 4 artiklassa tarkoitettujen toimien ohella ja niiden lisäksi.

2. Tukikelpoiset hätätoimenpiteet voivat käsittää seuraavantyyppisiä toimia:

a) vastaanotto ja majoitus;

b) perustoimeentulo, mukaan lukien ruoka ja vaatetus;

c) lääkinnällinen, psykologinen tai muu apu;

d) asianomaisten henkilöiden vastaanottamisesta ja hätätoimenpiteiden toteuttamisesta aiheutuvat henkilöstö- ja hallintokulut;

e) logistiikka- ja kuljetuskulut.

II LUKU

TÄYTÄNTÖÖNPANO- JA HALLINNOINTISÄÄNNÖKSET

10 artikla

Soveltaminen

Komissio vastaa tämän päätöksen panemisesta täytäntöön ja hyväksyy tarvittavat täytäntöönpanosäännöt.

11 artikla

Komiteamenettely

1. Komissiota avustaa komitea.

2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa.

Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.

3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklaa.

4. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.

12 artikla

Komission ja jäsenvaltioiden vastuualueet

1. Komissio:

a) hyväksyy 15 artiklassa säädettyjen monivuotisten ohjelmien painopisteitä koskevat suuntaviivat 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti ja ilmoittaa jäsenvaltioille rahaston alustavat rahoitusosuudet;

b) varmistaa Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamista koskevan vastuunsa mukaisesti, että jäsenvaltioissa on käytössä asianmukaiset ja moitteettomasti toimivat hallinnointi- ja valvontajärjestelmät, jotta yhteisön varoja käytetään sääntöjen mukaisesti ja tehokkaasti. Tätä varten se tarkastaa etukäteen asiakirjojen ja tarkastuskäyntien perusteella vastuuviranomaisten soveltamat täytäntöönpanomenettelyt, valvontajärjestelmät, kirjanpitomenettelyt sekä hankinta- ja avustusten myöntämismenettelyt. Komissio suorittaa tarvittaessa uusia tarkastuksia, kun menettelyihin tai järjestelmiin tehdään olennaisia muutoksia;

c) vastaa 8 artiklassa tarkoitettujen yhteisön toimien täytäntöönpanosta.

2. Jäsenvaltiot:

a) vastaavat rahastosta tuettavien kansallisten toimien täytäntöönpanosta;

b) toteuttavat toimenpiteet, jotka ovat tarpeen rahaston tehokkaan toiminnan varmistamiseksi kansallisella tasolla, ja ottavat siihen mukaan kaikki turvapaikkapolitiikan toimijat kansallisten käytänteiden mukaisesti;

c) nimeävät vastuuviranomaisen, jonka tehtävänä on hallinnoida rahastosta tuettavia kansallisia toimia asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti;

d) kantavat ensisijaisen vastuun toimiin liittyvästä varainhoidon valvonnasta ja huolehtivat siitä, että hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä sovelletaan siten, että varmistetaan yhteisön varojen tehokas ja sääntöjenmukainen käyttö. Jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle kuvaus näistä järjestelmistä;

e) varmistavat, että komissiolle esitettävät menoilmoitukset ovat asianmukaisia ja että ne pohjautuvat kirjanpitoon, joka perustuu tarkistettavissa oleviin tositteisiin;

f) tekevät komission kanssa yhteistyötä 17 artiklan täytäntöönpanon edellyttämien tilastotietojen keräämiseksi.

3. Komissio huolehtii yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa:

a) Euroopan pakolaisrahaston tuella vuosina 2000–2004 toteutettujen ja vuosina 2005–2010 toteutettavien toimien tulosten levittämisestä;

b) rahastosta tuettuihin toimiin liittyvästä tarkoituksenmukaisesta tiedottamisesta, julkisuudesta ja seurannasta;

c) toimien yleisestä johdonmukaisuudesta ja siitä, että ne täydentävät muita yhteisön asiaa koskevia politiikkoja, välineitä ja toimia.

13 artikla

Vastuuviranomaiset

1. Kukin jäsenvaltio nimeää vastuuviranomaisen, joka hoitaa kaiken yhteydenpidon komissioon. Tämä viranomainen on jäsenvaltion hallintoyksikkö tai kansallinen julkishallinnon laitos. Vastuuviranomainen voi siirtää täytäntöönpanotehtävistään osan tai kaikki muulle julkishallinnon laitokselle tai jäsenvaltion lainsäädännön mukaan toimivalle yksityisoikeudelliselle laitokselle, jolla on julkisen palvelun tehtävä. Jos jäsenvaltio nimeää vastuuviranomaiseksi muun kuin itsensä, sen on määrättävä kaikista yhteyksiään vastuuviranomaiseen ja vastuuviranomaisen yhteyksiä komissioon koskevista järjestelyistä.

2. Vastuuviranomaiseksi nimetyn laitoksen tai muun valtuutetun viranomaisen on täytettävä seuraavat vähimmäisvaatimukset:

a) sen on oltava oikeushenkilö, paitsi jos se on jäsenvaltion hallintoyksikkö;

b) sillä on oltava hallinnoitavikseen saamiensa yhteisön varojen määrää vastaavat taloudelliset ja hallinnolliset edellytykset, joiden avulla se kykenee hoitamaan tehtävänsä asianmukaisesti yhteisön varainhoitoa koskevia sääntöjä noudattaen.

3. Vastuuviranomaisen on hoidettava muun muassa seuraavat tehtävät:

a) asiaankuuluvien yhteistyökumppanien konsultointi monivuotisen ohjelman laatimista varten;

b) tarjouskilpailujen ja ehdotuspyyntöjen organisointi ja julkaiseminen;

c) rahastosta myönnettävää yhteisrahoitusta koskevien valinta- ja myöntämismenettelyjen järjestäminen seurattavuuden ja tasapuolisen kohtelun periaatteita noudattaen sekä toteuttaen kaikki tarpeelliset toimenpiteet mahdollisten eturistiriitojen välttämiseksi;

d) sen varmistaminen, että rahastosta myönnetty yhteisrahoitus nivoutuu saman alan kansallisista ja yhteisön rahoitusvälineistä myönnettävään rahoitukseen ja täydentää sitä;

e) toimien yleis-, sopimus- ja rahoitushallinnointi;

f) tiedotus ja neuvonta sekä tulosten levittäminen;

g) seuranta ja arviointi;

h) yhteistyö ja yhteydenpito komission sekä muiden jäsenvaltioiden vastuuviranomaisten kanssa.

4. Jäsenvaltio antaa vastuuviranomaiselle tai valtuutetulle viranomaiselle riittävät resurssit, jotta se pystyy suorittamaan tehtävänsä asianmukaisesti ja jatkamaan toimintaansa rahastosta rahoitettavien toimien täytäntöönpanon ajan. Kyseiset toimet voidaan rahoittaa 18 artiklassa tarkoitetusta teknisestä ja hallinnollisesta tuesta.

5. Komissio vahvistaa 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti säännöt, jotka koskevat jäsenvaltioiden hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä, rahastosta myönnetyn yhteisrahoituksen avulla toteutettujen kansallisten toimien yleis- ja taloushallintoa koskevat säännöt mukaan luettuina.

14 artikla

Valintaperusteet

Vastuuviranomainen valitsee toimet seuraavin perustein:

a) jäsenvaltion tilanne ja tarpeet;

b) kustannustehokkuus, ottaen huomioon toimen kohteena olevien henkilöiden määrän;

c) rahoitusta hakevan järjestön ja sen mahdollisten yhteistyökumppaneiden kokemus, asiantuntemus, luotettavuus sekä niiden rahoitusosuus;

d) kyseisten toimien ja muiden Euroopan unionin yleisestä talousarviosta tai osana kansallisia ohjelmia rahoitettavien toimien keskinäinen täydentävyys.

III LUKU

OHJELMAT

15 artikla

Monivuotiset ohjelmat

1. Toimet toteutetaan jäsenvaltioissa kahden monivuotisen ohjelmakauden perusteella, jotka kumpikin kestävät kolme vuotta (2005–2007 ja 2008–2010).

2. Jokainen jäsenvaltio esittää 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen, monivuotisten ohjelmien painopisteitä koskevien suuntaviivojen ja komission ilmoittamien alustavien rahoitusosuuksien pohjalta kutakin ohjelmakautta varten ehdotuksen monivuotiseksi ohjelmaksi, joka sisältää muun muassa seuraavat seikat:

a) kuvaus jäsenvaltiossa vallitsevasta tilanteesta 3 artiklassa tarkoitettujen henkilöiden vastaanottojärjestelyjen, turvapaikkamenettelyjen, kotouttamisen ja vapaaehtoisen paluun alalla;

b) analyysi vastaanottojärjestelyjä, turvapaikkamenettelyjä, kotouttamista ja vapaaehtoista paluuta koskevista jäsenvaltion tarpeista sekä selvitys toiminnallisista tavoitteista, joiden avulla näihin tarpeisiin on tarkoitus vastata ohjelmakauden aikana;

c) strategia, jonka avulla näihin tavoitteisiin pyritään, ja niiden saavuttamista koskevat painopisteet, joiden määrittelyssä on otettu huomioon 13 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetun yhteistyökumppanien konsultoinnin tulokset, sekä lyhyt selvitys toimista, joiden avulla painopisteet on tarkoitus toteuttaa;

d) strategian yhteensopivuus muiden alueellisten, kansallisten ja yhteisön välineiden kanssa;

e) ohjeellinen rahoitussuunnitelma, jossa täsmennetään kunkin tavoitteen ja vuoden osalta rahaston ehdotettu rahoitusosuus sekä julkisista tai yksityisistä lähteistä saatavan yhteisrahoituksen kokonaismäärä.

3. Jäsenvaltioiden on esitettävä monivuotista ohjelmaa koskeva ehdotuksensa viimeistään neljän kuukauden kuluttua siitä, kun komissio on antanut niille tiedoksi asianomaista ohjelmakautta koskevat suuntaviivat ja alustavat rahoitusosuudet.

4. Komissio hyväksyy ehdotukset monivuotisiksi ohjelmiksi 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti kolmen kuukauden kuluessa niiden vastaanottamisesta 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuissa suuntaviivoissa esitettyjen suositusten perusteella.

16 artikla

Vuosiohjelmat

1. Komission hyväksymät monivuotiset ohjelmat pannaan täytäntöön vuotuisten työohjelmien avulla.

2. Komissio esittää jäsenvaltioille vuosittain viimeistään 1 päivänä heinäkuuta arvion määrärahoista, jotka niille myönnetään seuraavaksi vuodeksi vuosittaisessa talousarviomenettelyssä kohdennetuista kokonaisvaroista 17 artiklassa määriteltyjen laskentasääntöjen mukaisesti.

3. Jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle vuosittain viimeistään 1 päivänä marraskuuta ehdotus seuraavan vuoden ohjelmaksi, joka on laadittu hyväksytyn monivuotisen ohjelman perusteella ja jossa on:

a) yleissäännöt, joiden mukaan vuosiohjelman perusteella rahoitettavat toimet valitaan, jos nämä eroavat monivuotisessa ohjelmassa vahvistetuista säännöistä;

b) selvitys vuosiohjelman täytäntöönpanoon liittyvistä vastuuviranomaisen tehtävistä;

c) ehdotus rahastosta myönnettävän rahoituksen jakautumisesta ohjelman eri toimien kesken sekä maininta vuosiohjelman täytäntöönpanoon tarvittavan 18 artiklassa tarkoitetun teknisen ja hallinnollisen tuen kattamiseksi haettavasta määrästä.

4. Komissio tutkii jäsenvaltion ehdotuksen ottaen huomioon rahaston talousarviomenettelyssä saamien määrärahojen lopullisen määrän ja tekee päätöksen rahastosta myönnettävästä yhteisrahoituksesta viimeistään kyseisen vuoden maaliskuun 1 päivänä. Päätöksessä ilmoitetaan jäsenvaltiolle myönnetty määrä sekä menojen tukikelpoisuusaika.

5. Jos merkittävät muutokset vaikuttavat vuotuiseen ohjelmaan siten, että toimien välinen varojen siirto ylittää 10 prosentilla kyseisenä vuonna jäsenvaltiolle osoitetun kokonaismäärän, jäsenvaltio toimittaa komission hyväksyttäväksi tarkistetun vuotuisen ohjelman viimeistään antaessaan 23 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun selvityksen.

17 artikla

Määrärahojen vuosittainen jakautuminen 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioissa toteutettavien toimien kesken

1. Kukin jäsenvaltio saa rahaston vuotuisista määrärahoista 300 000 euron kiinteän määrän. Vuosina 2005, 2006 ja 2007 tämä määrä on uusien rahoitusnäkymien mukaisesti Euroopan unioniin 1 päivänä toukokuuta 2004 liittyneiden valtioiden osalta 500 000 euroa.

2. Loput vuosittain käytettävissä olevista määrärahoista jaetaan jäsenvaltioiden kesken seuraavasti:

a) 30 prosenttia määrärahoista suhteutettuna niiden henkilöiden määrään, jotka on hyväksytty johonkin 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista kohderyhmistä kolmen edeltävän vuoden aikana;

b) 70 prosenttia määrärahoista suhteutettuna kolmen edeltävän vuoden aikana rekisteröityjen 3 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden määrään.

3. Vertailulukuina käytetään viimeisimpiä lukuja, jotka Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto on vahvistanut turvapaikka-alan tilastotietojen keräämistä ja analysointia koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti.

18 artikla

Tekninen ja hallinnollinen tuki

Osa jäsenvaltiolle vuosittain myönnettävästä yhteisrahoituksesta voidaan varata toimien valmisteluun, seurantaan ja arviointiin tarvittavasta teknisestä ja hallinnollisesta tuesta aiheutuviin menoihin.

Tekniseen ja hallinnolliseen tukeen voidaan osoittaa vuosittain enintään 7 prosenttia jäsenvaltion koko vuotuisesta yhteisrahoitusosuudesta ja lisäksi 30 000 euroa.

19 artikla

Hätätoimenpiteitä koskevat erityiset säännökset

1. Jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle selvitys 9 artiklassa tarkoitettuja hätätoimenpiteitä koskevista tarpeista ja toimenpiteiden toteuttamissuunnitelma, jossa kuvataan suunnitellut toimet ja niiden toteuttamisesta vastaavat organisaatiot.

2. Rahastosta voidaan myöntää rahoitustukea 9 artiklassa tarkoitettuihin hätätoimenpiteisiin enintään kuuden kuukauden ajan, ja tuki voi olla enintään 80 prosenttia kunkin toimenpiteen kustannuksista.

3. Käytettävissä olevat varat jaetaan jäsenvaltioiden kesken niiden henkilöiden lukumäärän perusteella, jotka kussakin jäsenvaltiossa saavat 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tilapäistä suojelua.

4. Sovelletaan 20 artiklan 1 ja 2 kohtaa, 21 artiklaa sekä 23–26 artiklaa.

IV LUKU

VARAINHOITO JA VALVONTA

20 artikla

Rahoituksen rakenne

1. Rahastosta myönnetään rahoitusta avustuksina, joita ei tarvitse maksaa takaisin.

2. Rahastosta tuetuille toimille on myönnettävä yhteisrahoitusta julkisista tai yksityisistä lähteistä, niiden on oltava voittoa tavoittelemattomia, eivätkä ne saa olla oikeutettuja saamaan rahoitusta muista Euroopan unionin yleisestä talousarviosta rahoitettavista lähteistä.

3. Rahaston määrärahojen on täydennettävä jäsenvaltioiden tässä päätöksessä tarkoitettuihin toimiin myöntämiä julkisia tai muita vastaavia varoja.

4. Yhteisön osuus toimien rahoituksesta voi olla enintään:

a) 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioissa toteutettavien toimien osalta 50 prosenttia yksittäisen toimen kokonaiskustannuksista. Osuutta voidaan korottaa 60 prosenttiin erityisen innovatiivisten, esimerkiksi valtioiden rajat ylittävien kumppanuuksien pohjalta toteutettavien toimien tai sellaisten toimien osalta, joihin osallistuu aktiivisesti 3 artiklassa mainittuja henkilöitä tai näiden kohderyhmien perustamia järjestöjä, ja korotetaan 75 prosenttiin koheesiorahaston piiriin kuuluvissa jäsenvaltioissa;

b) 8 artiklassa tarkoitettuihin yhteisön toimiin kuuluvien ehdotuspyyntöjen osalta 80 prosenttia yksittäisen toimen kokonaiskustannuksista.

5. Rahastosta myönnetään toimille yhteisön tukea yleensä enintään kolmeksi vuodeksi edellyttäen, että toimen edistymisestä annetaan säännöllisin väliajoin selvitys.

21 artikla

Tukikelpoisuus

1. Menojen on vastattava avustusten lopullisten edunsaajien suorittamia maksuja. Menojen tueksi on esitettävä maksukuitit tai kirjanpitoasiakirjat, joilla on vastaava todistusarvo.

2. Menoihin voidaan myöntää rahaston tukea vain, jos ne on todellisuudessa maksettu aikaisintaan 1 päivänä tammikuuta sinä vuonna, jota 16 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu yhteisrahoitusta koskeva komission päätös koskee.

3. Komissio vahvistaa 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti menojen tukikelpoisuutta koskevat säännöt 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen, rahaston tuella jäsenvaltioissa toteutettavien toimien osalta.

22 artikla

Sitoumukset

Yhteisön talousarviositoumukset tehdään vuosittain 16 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteisrahoitusta koskevan komission päätöksen perusteella.

23 artikla

Maksut

1. Komissio suorittaa rahastosta maksettavan rahoitustuen vastuuviranomaiselle talousarviositoumusten mukaisesti.

2. Jäsenvaltiolle maksetaan ensimmäisenä ennakkomaksuna 50 prosenttia määrästä, joka sille on myönnetty komission vuosittain tekemässä yhteisrahoituspäätöksessä, 60 päivän kuluessa siitä kun yhteisrahoitusta koskeva päätös on tehty.

3. Toinen ennakkomaksu maksetaan viimeistään kolmen kuukauden kuluttua siitä kun komissio on hyväksynyt selvityksen vuotuisen työohjelman täytäntöönpanosta sekä menoilmoituksen, jonka mukaan toteutuneet menot kattavat vähintään 70 prosenttia ensimmäisestä ennakkomaksusta. Komission maksama toinen ennakkomaksu voi olla enintään 50 prosenttia yhteisrahoituspäätöksessä myönnetystä kokonaismäärästä, eikä se missään tapauksessa voi olla enempää kuin erotus, joka saadaan, kun ensimmäisen ennakkomaksun määrä vähennetään niistä yhteisön varoista, jotka jäsenvaltio on sitonut vuosiohjelmaan sisältyvien toimien toteuttamiseen.

4. Loppumaksu on suoritettava viimeistään kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun komissio on hyväksynyt vuosiohjelman lopullisen täytäntöönpanoselvityksen ja lopullisen menoilmoituksen, joista säädetään 24 artiklan 3 kohdassa ja 28 artiklan 2 kohdassa; muussa tapauksessa pyyntö palauttaa ne ensimmäisenä tai toisena ennakkomaksuna suoritetut määrät, jotka ylittävät lopullisen menoilmoituksen perusteella hyväksytyn rahaston rahoitusosuuden, on tehtävä samassa määräajassa.

24 artikla

Menoilmoitukset

1. Vastuuviranomaisen on huolehdittava kaikkien komissiolle tekemiensä menoilmoitusten osalta siitä, että kansallisia täytäntöönpano-ohjelmia hallinnoidaan asiaan sovellettavien yhteisön säädösten mukaisesti ja että varat käytetään moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen.

2. Menoilmoitukset varmentaa vastuuviranomaisen hyväksyvästä osastosta toiminnallisesti riippumaton henkilö tai osasto.

3. Vastuuviranomaisen on toimitettava komissiolle lopullinen menoilmoitus yhdeksän kuukauden kuluessa siitä kun yhteisrahoituspäätöksessä menojen toteuttamiselle vahvistettu määräaika on päättynyt. Jos ilmoitusta ei ole toimitettu komissiolle määräajassa, komissio lopettaa vuotuisen ohjelman ja peruuttaa siihen liittyvät määrärahat ilman eri toimenpiteitä.

25 artikla

Jäsenvaltioiden suorittamat tilintarkastukset ja rahoitusoikaisut

1. Jäsenvaltioilla on ensisijainen vastuu valvoa toimien varainhoitoa, tämän kuitenkaan rajoittamatta komission vastuuta Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta. Tätä varten jäsenvaltioiden on toteutettava muun muassa seuraavat toimenpiteet:

a) Ne suorittavat asianmukaisen otannan perusteella toimia koskevat tarkastukset, joiden on katettava vähintään 10 prosenttia kunkin vuosiohjelman tukikelpoisista kokonaismenoista ja edustava otos hyväksytyistä toimista. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarkastukset ja toimien täytäntöönpano- tai maksumenettelyt on erotettu toisistaan asianmukaisesti.

b) Ne ehkäisevät, tutkivat ja oikaisevat sääntöjenvastaisuudet ja ilmoittavat niistä komissiolle sääntöjen mukaisesti sekä tiedottavat sille hallinnollisten ja oikeudellisten toimenpiteiden edistymisestä.

c) Ne varmistavat yhteistyössä komission kanssa, että yhteisön varoja käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti.

2. Jos sääntöjenvastaisuus on todettu, jäsenvaltiot tekevät vaadittavat rahoitusoikaisut sen mukaan, onko kyseessä yksittäinen vai järjestelmällinen sääntöjenvastaisuus. Jäsenvaltion tekemät rahoitusoikaisut toteutetaan siten, että rahastosta kyseisille toimille myönnetty yhteisön avustus peruutetaan joko kokonaan tai osittain, ja jos asianomainen jäsenvaltio ei palauta varoja asetetussa määräajassa, niistä peritään 26 artiklan 4 kohdan mukaista viivästyskorkoa.

3. Komissio vahvistaa 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti säännöt ja menettelyt niitä rahoitusoikaisuja varten, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen, rahaston tuella jäsenvaltioissa toteutettujen toimien osalta.

26 artikla

Komission suorittamat tilintarkastukset ja rahoituskorjaukset

1. Tilintarkastustuomioistuimen toimivaltaa ja jäsenvaltioiden kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti suorittamia tarkastuksia rajoittamatta komission virkamiehet ja muut sen palveluksessa olevat toimihenkilöt voivat tarkastaa paikalla erityisesti pistokokein rahastosta rahoitettuja toimia sekä hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä vähintään kolmen työpäivän varoitusajalla. Komissio ilmoittaa asiasta asianomaiselle jäsenvaltiolle saadakseen kaiken tarvitsemansa avun. Asianomaisen jäsenvaltion virkamiehiä tai toimihenkilöitä voi osallistua näihin tarkastuksiin.

Komissio voi pyytää asianomaista jäsenvaltiota tekemään tarkastuksen paikalla todentaakseen yhden tai useamman toimen sääntöjenmukaisuuden. Komission virkamiehiä tai toimihenkilöitä voi osallistua näihin tarkastuksiin.

2. Jos komissio katsoo tarvittavat tarkastukset tehtyään, että jäsenvaltio ei ole täyttänyt sille 25 artiklan nojalla kuuluvia velvollisuuksiaan, se keskeyttää asianomaisia vuosiohjelmia koskeviin rahaston yhteisrahoituspäätöksiin liittyvien ennakkomaksujen tai loppumaksun maksatukset seuraavissa tapauksissa:

a) jäsenvaltio ei pane toimia täytäntöön yhteisrahoituspäätöksessä sovitulla tavalla; tai

b) toimi tai sen osa ei edellytä yhteisrahoitusta rahastosta kokonaan eikä osittain; tai

c) hallinnointi- ja valvontajärjestelmissä on vakavia puutteita, jotka saattavat johtaa järjestelmään liittyviin sääntöjenvastaisuuksiin.

Tällaisessa tapauksessa komissio esittää jäsenvaltiolle perustellun pyynnön toimittaa selvitys asiasta ja tarvittaessa suorittaa oikaisut asetetussa määräajassa.

3. Jos asiasta ei ole päästy sopimukseen eikä jäsenvaltio ole tehnyt oikaisuja komission asettamassa määräajassa, komissio voi jäsenvaltion mahdolliset selvitykset huomioon ottaen päättää kolmen kuukauden kuluessa:

a) vähentää ennakko- tai loppumaksujen määrää; tai

b) tehdä tarvittavat rahoitusoikaisut peruuttamalla kyseisille toimille rahastosta myönnetyn avustuksen joko kokonaan tai osittain.

Jos a tai b alakohdan mukaista päätöstä ei tehdä, maksujen keskeytys päättyy välittömästi.

4. Aiheettomasti maksetut määrät tai palautettavat määrät on maksettava komissiolle. Jos maksettavaa määrää ei ole suoritettu komission asettamassa määräajassa, siihen lisätään Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltaman korkokannan mukainen euromääräinen viivästyskorko korotettuna kolmella ja puolella prosenttiyksiköllä. Viitekorko, johon korotusta sovelletaan, on Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa julkaistu viimeisen maksukuukauden ensimmäisen päivän korko.

5. Komissio vahvistaa 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti säännöt ja menettelyt niitä rahoitusoikaisuja varten, jotka se toteuttaa 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen, rahaston yhteisrahoituksella jäsenvaltioissa toteutettujen toimien osalta.

V LUKU

SEURANTA, ARVIOINTI JA SELVITYKSET

27 artikla

Seuranta ja arviointi

1. Komissio suorittaa rahaston säännöllistä seurantaa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.

2. Komissio arvioi rahastoa säännöllisesti yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa arvioidakseen toteutettujen toimien tarkoituksenmukaisuutta, tehokkuutta ja vaikutuksia 1 artiklassa tarkoitettuihin tavoitteisiin nähden. Arvioinnissa komissio tarkastelee myös rahaston avulla ja yhteisön muiden asiaa koskevien politiikkojen, välineiden ja toimien mukaisesti toteutettujen toimien täydentävyyttä.

28 artikla

Selvitykset

1. Kunkin jäsenvaltion vastuuviranomainen toteuttaa tarvittavat toimenpiteet toimien seurannan ja arvioinnin varmistamiseksi.

Vastuuviranomaisen toimien täytäntöönpanosta vastaavien tahojen kanssa tekemissä sopimuksissa on oltava tätä varten lausekkeita, joissa velvoitetaan laatimaan säännöllisesti yksityiskohtainen selvitys toimien täytäntöönpanosta sekä yksityiskohtainen loppuselvitys asetettujen tavoitteiden saavuttamisesta.

2. Vastuuviranomaisen on toimitettava komissiolle toimien toteuttamista koskeva loppuselvitys sekä 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu lopullinen menoilmoitus yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun kunkin vuosiohjelman yhteisrahoituspäätöksessä vahvistettu menojen tukikelpoisuusaika on päättynyt.

3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle:

a) viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006 arviointiraportti rahastosta yhteisrahoitettujen toimien täytäntöönpanosta;

b) viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2009 ja 30 päivänä kesäkuuta 2012 arviointiraportti rahastosta yhteisrahoitettujen toimien tuloksista ja vaikutuksista.

4. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle seuraavat asiakirjat:

a) viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2007 välikertomuksen rahaston toiminnan tuloksista ja siihen liittyvistä laadullisista ja määrällisistä näkökohdista sekä tarvittaessa ehdotuksia sen muuttamiseksi;

b) viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2009 väliarviointikertomuksen ja ehdotuksen rahaston toiminnan jatkamisesta;

c) viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012 jälkiarviointikertomuksen.

VI LUKU

SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET

29 artikla

Monivuotinen ohjelma kaudelle 2005–2007

Poiketen siitä, mitä 15 artiklassa säädetään, sovelletaan monivuotisen ohjelmasuunnitelman täytäntöönpanoon kaudella 2005–2007 seuraavaa aikataulua:

a) komissio antaa jäsenvaltioille tiedoksi ohjelmasuunnittelun painopisteitä koskevat suuntaviivat ja niille myönnetyt alustavat rahoitusosuudet viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2005;

b) jäsenvaltioiden on nimettävä 13 artiklassa tarkoitettu kansallinen vastuuviranomainen ja esitettävä komissiolle 15 artiklassa tarkoitettu ehdotus kauden 2005–2007 monivuotiseksi ohjelmaksi viimeistään 1 päivänä toukokuuta 2005;

c) komissio hyväksyy monivuotiset ohjelmat 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti kahden kuukauden kuluessa siitä kun se on saanut niitä koskevat ehdotukset.

30 artikla

Vuoden 2005 työohjelma

Poiketen siitä, mitä 16 artiklassa säädetään, täytäntöönpanossa varainhoitovuonna 2005 sovelletaan seuraavaa aikataulua:

a) komissio toimittaa jäsenvaltioille arvion niille myönnettävistä määristä viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2005;

b) jäsenvaltiot toimittavat komissiolle 16 artiklassa tarkoitetun vuosiohjelmaehdotuksen viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2005; ehdotuksen mukana on toimitettava esitys niistä hallinnointi- ja valvontajärjestelmistä, joiden avulla on tarkoitus varmistaa, että yhteisöjen varoja käytetään tehokkaasti ja sääntöjen mukaisesti;

c) komissio tekee yhteisrahoituspäätökset kahden kuukauden kuluessa siitä kun vuosiohjelmaehdotus on esitetty, tarkistettuaan 12 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut seikat.

Rahastosta voidaan myöntää tukea menoihin, jotka on suoritettu 1 päivän tammikuuta 2005 ja yhteisrahoituspäätöksen tekopäivän välisenä aikana.

VII LUKU

LOPPUSÄÄNNÖKSET

31 artikla

Uudelleentarkastelu

Neuvosto tarkastelee tätä päätöstä uudelleen komission ehdotuksen perusteella viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010.

32 artikla

Osoitus

Tämä päätös on osoitettu jäsenvaltioille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.

Tehty Brysselissä 2 päivänä joulukuuta 2004. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja J. P. H. DONNER

(1) Lausunto annettu 20. huhtikuuta 2004 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(2) EUVL C 241, 28.9.2004, s. 27.

(3) EYVL L 252, 6.10.2000, s. 12.

(4) EYVL L 212, 7.8.2001, s. 12.

(5) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

(6) EUVL L 304, 30.9.2004, s. 12.