NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 967/2012,

annettu 9 päivänä lokakuuta 2012,

täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 282/2011 muuttamisesta muille kuin verovelvollisille televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja tai sähköisiä palveluja suorittaviin sijoittautumattomiin verovelvollisiin sovellettavien erityisjärjestelmien osalta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) ja erityisesti sen 397 artiklan,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

Direktiivissä 2006/112/EY säädetään, että 1 päivästä tammikuuta 2015 kaikkia televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja ja sähköisiä palveluja on verotettava siinä jäsenvaltiossa, johon asiakas on sijoittautunut tai jossa asiakkaalla on kotipaikkansa tai vakinainen asuinpaikkansa, jäljempänä ’kulutusjäsenvaltio’, riippumatta siitä, mihin nämä palvelut suorittava verovelvollinen on sijoittautunut.

Verovelvoitteiden noudattamisen helpottamiseksi tilanteissa, joissa tällaisia palveluja suoritetaan muille kuin verovelvollisille, on kehitetty erityisjärjestelmä verovelvollisia varten, jotka ovat sijoittautuneet yhteisöön, mutta ei siihen jäsenvaltioon, jossa palvelut suoritetaan, jäljempänä ’unionin järjestelmä’. Toinen tällä hetkellä voimassa oleva erityisjärjestelmä, joka koskee yhteisöön sijoittautumattomia verovelvollisia, jäljempänä ’muu kuin unionin järjestelmä’, on ulotettu kattamaan kaikki nämä palvelut. Tämä mahdollistaa sen, että sijoittautumattomat verovelvolliset voivat nimetä tunnistamisjäsenvaltion ainoaksi sähköiseksi yhteyspisteeksi arvonlisäverotukseen liittyvää tunnistamista ja -ilmoittamista varten.

Verovelvollisen, jolla on toimipaikka useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa, olisi unionin järjestelmän mukaisesti voitava nimetä tunnistamisjäsenvaltioksi mikä tahansa kyseessä olevista jäsenvaltioista, paitsi jos verovelvollisen liiketoiminnan kotipaikka on yhteisössä. Tässä tapauksessa tunnistamisjäsenvaltio on se, missä verovelvollisen liiketoiminnan kotipaikka on.

Jotta unionin järjestelmää käyttäville verovelvollisille ei aiheutuisi suhteetonta rasitusta, olisi selvennettävä, miten tunnistamisjäsenvaltiota voi vaihtaa tapauksissa, joissa verovelvollinen vaihtaa kiinteän toimipaikkansa tai liiketoiminnan kotipaikkansa siten, että tunnistamisjäsenvaltion vaihtaminen on välttämätön, jotta verovelvollinen voi jatkaa tuon järjestelmän käyttämistä.

Kumpikaan erityisjärjestelmä ei kata jäsenvaltioissa, joissa verovelvollisella on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, suoritettuja televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja eikä sähköisiä palveluja. Olisi tehtävä selväksi, että tällaiset palvelusuoritukset olisi ilmoitettava suoraan asianomaiselle jäsenvaltiolle.

Koska molemmat erityisjärjestelmät ovat vapaaehtoisia, sijoittautumaton verovelvollinen voi milloin tahansa päättää lopettaa niiden käytön. On tarpeen selventää, mistä ajankohdasta alkaen tällainen päätös tulee voimaan.

Pitääkseen tietokannoissaan olevat rekisteritiedot ajan tasalla tunnistamisjäsenvaltiot käyttävät verovelvollisilta saatuja tietoja. Jotta varmistetaan, että tietokannat voidaan päivittää viivytyksettä, on tarpeen säätää määräaika, jonka kuluessa erityisjärjestelmiä käyttävien verovelvollisten olisi ilmoitettava kaikki toiminnan lopettamista tai muuttamista sekä jo toimitettujen tietojen muutoksia koskevat asiaan vaikuttavat tiedot.

Sijoittautumattomille verovelvollisille, jotka haluavat käyttää erityisjärjestelmää, on annettava arvonlisäverotunnisteet. Sen estämiseksi, että sellaiset verovelvolliset, joilla jo on arvonlisäverotunniste, käyttäisivät erityisjärjestelmiä tahattomasti takautuvasti, on tarpeen selventää, mistä ajankohdasta alkaen erityisjärjestelmiä olisi sovellettava.

Jotta vältetään epäselvyys sen osalta, millä jäsenvaltiolla on asiassa toimivalta, olisi määriteltävä jäsenvaltio, joka voi evätä verovelvolliselta erityisjärjestelmän käytön. Olisi määriteltävä myös olosuhteet, joissa tuon jäsenvaltion on tehtävä epäämistä koskeva päätöksensä, ja ajankohta, josta alkaen tämä päätös tulee voimaan.

Olisi selvennettävä, milloin sijoittautumattoman verovelvollisen jommankumman erityisjärjestelmän käyttöön oikeuttavan toiminnan on katsottava päättyvän samoin kuin se, mitä tarkoitetaan sijoittautumattoman verovelvollisen jatkuvalla vaatimusten noudattamatta jättämisellä.

Sääntöjen noudattamisen edistämiseksi ja veroviranomaisille aiheutuvan tarpeettoman rasituksen välttämiseksi olisi verovelvolliselta, joka on suljettu jommankumman erityisjärjestelmän ulkopuolelle jatkuvan vaatimusten noudattamatta jättämisen vuoksi, evättävä tietyksi ajaksi osallistuminen kumpaankin erityisjärjestelmään.

Olisi tehtävä selväksi, että jos verovelvollinen lakkaa käyttämästä jompaakumpaa erityisjärjestelmää, tulee suljetuksi jommankumman erityisjärjestelmän ulkopuolelle tai vaihtaa tunnistamisjäsenvaltiota, kaikki kyseistä lopettamista, ulkopuolelle sulkemista tai vaihtamista edeltäviä ilmoituskausia koskevat verovelvoitteet on suoritettava sille jäsenvaltiolle, joka oli tunnistamisjäsenvaltio ennen tätä käyttämisen lopettamista, ulkopuolelle sulkemista tai vaihtamista.

Valvontaa varten on asianmukaista edellyttää, että sijoittautumattomat verovelvolliset toimittavat tunnistamisjäsenvaltioille arvonlisäveroilmoitukset, vaikkei ilmoituskauden aikana ei ole suoritettu mitään palveluja. Olisi selvennettävä myös, että arvonlisäveron määrä on ilmoitettava tarkasti ilman pyöristyksiä ylös- tai alaspäin.

Arvonlisäveroilmoitusten muutosten osalta on tarpeen asettaa määräaika, jonka kuluessa ilmoitus voidaan toimittaa sähköisesti tunnistamisjäsenvaltiolle. Kulutusjäsenvaltioiden olisi joka tapauksessa voitava ottaa vastaan tai pyytää asiaankuuluvia tietoja suoraan verovelvolliselta ja vahvistaa arvonlisävero kansallisten määräystensä mukaisesti.

Arvonlisäveron kannon helpottamiseksi sekä sen varmistamiseksi, että erityisjärjestelmien puitteissa suoritettujen palvelujen johdosta maksetaan oikea määrä, on tärkeää määritellä tunnistamisjäsenvaltion ja kulutusjäsenvaltion velvoitteet korkojen, seuraamusmaksujen ja muiden liitännäismaksujen osalta tapauksissa, joissa sijoittautumaton verovelvollinen on jättänyt maksamatta tai on maksanut liian vähän tai liikaa.

Sijoittautumattomilla verovelvollisilla on oltava riittävän yksityiskohtainen kirjanpito, jotta kulutusjäsenvaltion veroviranomaiset voivat todentaa, että arvonlisäveroilmoitus on tehty oikein. Olisi sen vuoksi eriteltävä, mitkä tiedot kirjanpidossa olisi vähintään oltava.

Sen vuoksi neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 282/2011 (2) olisi muutettava tämän mukaisesti,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Korvataan täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 282/2011 XI luvun 2 jakso seuraavasti:

”2 JAKSO

Muille kuin verovelvollisille televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja tai sähköisiä palveluja suorittavia sijoittautumattomia verovelvollisia koskevat erityisjärjestelmät (Direktiivin 2006/112/EY 358–369 k artikla)

1 alajakso

Määritelmät

57 a artikla

Tässä jaksossa sovelletaan seuraavia määritelmiä:

1) ’muulla kuin unionin järjestelmällä’ tarkoitetaan direktiivin 2006/112/EY XII osaston 6 luvun 2 jaksossa säädettyä yhteisöön sijoittautumattomien verovelvollisten suorittamia televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja tai sähköisiä palveluja koskevaa erityisjärjestelmää;

2) ’unionin järjestelmällä’ tarkoitetaan direktiivin 2006/112/EY XII osaston 6 luvun 3 jaksossa säädettyä yhteisöön mutta ei kulutusjäsenvaltioon sijoittautuneiden verovelvollisten suorittamia televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja tai sähköisiä palveluja koskevaa erityisjärjestelmää;

3) ’erityisjärjestelmällä’ tarkoitetaan tapauksen mukaan joko ’muuta kuin unionin järjestelmää’ ja/tai ’unionin järjestelmää’;

4) ’verovelvollisella’ tarkoitetaan direktiivin 2006/112/EY 358 a artiklan 1 kohdassa määriteltyä yhteisöön sijoittautumatonta verovelvollista tai mainitun direktiivin 369 a artiklan 1 kohdassa määriteltyä kulutusjäsenvaltioon sijoittautumatonta verovelvollista.

2 alajakso

Unionin järjestelmän soveltaminen

57 b artikla

Jos unionin järjestelmää käyttävän verovelvollisen liiketoiminnan kotipaikka on yhteisön alueella, tunnistamisjäsenvaltio on se jäsenvaltio, jossa verovelvollisella on liiketoimintansa kotipaikka.

Jos unionin järjestelmää käyttävän verovelvollisen liiketoiminnan kotipaikka on yhteisön ulkopuolella mutta hänellä on useita kiinteitä toimipaikkoja yhteisössä, hän voi valita tunnistamisjäsenvaltioksi minkä tahansa jäsenvaltion, jossa hänellä on kiinteä toimipaikka, direktiivin 2006/112/EY 369 a artiklan toisen kohdan mukaisesti.

3 alajakso

Unionin järjestelmän soveltamisala

57 c artikla

Unionin järjestelmää ei sovelleta televiestintäpalveluihin, radio- ja televisiolähetyspalveluihin tai sähköisiin palveluihin, jotka suoritetaan jäsenvaltiossa, jossa verovelvollisella on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka. Nämä palvelusuoritukset on ilmoitettava mainitun jäsenvaltion toimivaltaisille veroviranomaisille arvonlisäveroilmoituksessa siten kuin direktiivin 2006/112/EY 250 artiklassa säädetään.

4 alajakso

Tunnistaminen

57 d artikla

Kun verovelvollinen ilmoittaa tunnistamisjäsenvaltiolle aikovansa käyttää jompaakumpaa erityisjärjestelmää, tuota erityisjärjestelmää sovelletaan seuraavan kalenterivuosineljänneksen ensimmäisestä päivästä.

Jos kyseisen erityisjärjestelmän piiriin kuuluvia palveluja suoritetaan ensimmäistä kertaa ennen ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua ajankohtaa, erityisjärjestelmää sovelletaan kuitenkin tuon ensimmäisen suorituksen päivämäärästä edellyttäen, että verovelvollinen ilmoittaa järjestelmän piiriin kuuluvan toimintansa aloittamisesta tunnistamisjäsenvaltiolle viimeistään tätä ensimmäistä suoritusta seuraavan kuukauden kymmenentenä päivänä.

57 e artikla

Tunnistamisjäsenvaltion on yksilöitävä unionin järjestelmää käyttävä verovelvollinen direktiivin 2006/112/EY 214 ja 215 artiklassa tarkoitetun tälle annetun arvonlisäverotunnisteen avulla.

57 f artikla

1. Jos unionin järjestelmää käyttävä verovelvollinen ei enää täytä direktiivin 2006/112/EY 369 a artiklan ensimmäisen kohdan 2 alakohdassa olevassa määritelmässä säädettyjä edellytyksiä, jäsenvaltio, jossa verovelvollinen on tunnistettu, lakkaa olemasta tunnistamisjäsenvaltio. Jos tämä verovelvollinen edelleen täyttää kyseisen erityisjärjestelmän käytön edellytykset, hänen on tuon järjestelmän käytön jatkamiseksi ilmoitettava uudeksi tunnistamisjäsenvaltioksi jäsenvaltio, jossa hänellä on liiketoimintansa kotipaikka tai, jos hänen liiketoimintansa kotipaikka ei ole yhteisössä, jäsenvaltio, jossa hänellä on kiinteä toimipaikka.

2. Jos tunnistamisjäsenvaltio vaihtuu 1 kohdan mukaisesti, tätä muutosta sovelletaan siitä päivästä, jona verovelvollisella ei enää ole liiketoiminnan kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa jäsenvaltiossa, joka oli aiemmin hänen tunnistamisjäsenvaltionsa.

57 g artikla

Erityisjärjestelmää käyttävä verovelvollinen voi lopettaa tuon erityisjärjestelmän käytön siitä huolimatta, että hän jatkaa sellaisten palvelujen suorittamista, jotka voivat kuulua kyseisen järjestelmän piiriin. Verovelvollisen on ilmoitettava asiasta tunnistamisjäsenvaltiolle vähintään 15 päivää ennen sitä kalenterivuosineljännestä edeltävän kalenterivuosineljänneksen päättymistä, jonka aikana verovelvollinen aikoo lopettaa järjestelmän käytön. Lopettaminen tulee voimaan seuraavan kalenterivuosineljänneksen ensimmäisestä päivästä.

Lopettamisen voimaantulopäivän jälkeen suoritettuja televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja tai sähköisiä palveluja koskevat arvonlisäverovelvoitteet on suoritettava suoraan asianomaisen kulutusjäsenvaltion veroviranomaisille.

Jos verovelvollinen lopettaa erityisjärjestelmän käytön ensimmäisen kohdan mukaisesti, verovelvollinen ei saa käyttää kyseistä järjestelmää missään jäsenvaltiossa kahden kalenterivuosineljänneksen aikana lopetuspäivästä alkaen.

5 alajakso

Raportointivelvoitteet

57 h artikla

1. Verovelvollisen on ilmoitettava viimeistään tapahtumaa seuraavan kuukauden kymmenentenä päivänä sähköisesti tunnistamisjäsenvaltiolle:

— erityisjärjestelmän piiriin kuluvan toimintansa lopettamisesta,

— erityisjärjestelmän piiriin kuuluvan toimintansa muutoksista, joiden johdosta verovelvollinen ei enää täytä tämän erityisjärjestelmän käytön edellytyksiä; ja

— mahdollisista tunnistamisjäsenvaltiolle aiemmin toimitettujen tietojen muutoksista.

2. Jos tunnistamisjäsenvaltio vaihtuu 57 f artiklan mukaisesti, verovelvollisen on ilmoitettava muutoksesta molemmille asianomaisille jäsenvaltioille viimeistään toimipaikan muutosta seuraavan kuukauden kymmenentenä päivänä. Verovelvollisen on ilmoitettava uudelle tunnistamisjäsenvaltiolle rekisteritiedot siten kuin ne on ilmoitettava erityisjärjestelmää ensimmäistä kertaa käytettäessä.

6 alajakso

Ulkopuolelle sulkeminen

58 artikla

Jos vähintään yksi direktiivin 2006/112/EY 363 tai 369 e artiklassa säädetyistä ulkopuolelle sulkemisen edellytyksistä täyttyy jompaakumpaa erityisjärjestelmää käyttävän verovelvollisen osalta, tunnistamisjäsenvaltion on suljettava asianomainen verovelvollinen kyseisen järjestelmän ulkopuolelle.

Ainoastaan tunnistamisjäsenvaltiolla on valta evätä verovelvolliselta jommankumman erityisjärjestelmän käyttö.

Tunnistamisjäsenvaltion on perustettava ulkopuolelle sulkemista koskeva päätöksensä kaikkiin käytettävissä oleviin tietoihin, mukaan lukien jonkin toisen jäsenvaltion toimittamat tiedot.

Ulkopuolelle sulkeminen tulee voimaan sitä päivää seuraavan kalenterivuosineljänneksen ensimmäisestä päivästä, jona tunnistamisjäsenvaltio lähettää verovelvolliselle sähköisesti päätöksen ulkopuolelle sulkemisesta.

Jos ulkopuolelle sulkeminen johtuu liiketoiminnan kotipaikan tai kiinteän toimipaikan muutoksesta, ulkopuolelle sulkeminen tulee voimaan kuitenkin tämän muutoksen päivämäärästä alkaen.

58 a artikla

Jos erityisjärjestelmää käyttävä verovelvollinen ei ole kahdeksan peräkkäisen kalenterivuosineljänneksen aikana suorittanut lainkaan kyseisen järjestelmän piiriin kuuluvia palveluja missään kulutusjäsenvaltiossa, verovelvollisen katsotaan lopettaneen direktiivin 2006/112/EY 363 artiklan b alakohdassa tai 369 e artiklan b alakohdassa tarkoitetun tavoin verollisen toimintansa. Tämä lopettaminen ei estä verovelvollista käyttämästä erityisjärjestelmää, jos hän aloittaa jommankumman järjestelmän piiriin kuuluvan toimintansa uudelleen.

58 b artikla

1. Jos verovelvollinen on suljettu jommankumman erityisjärjestelmän ulkopuolelle kyseistä järjestelmää koskevien sääntöjen jatkuvan noudattamatta jättämisen vuoksi, tämä verovelvollinen suljetaan molempien erityisjärjestelmien ulkopuolelle kaikissa jäsenvaltioissa sitä kalenterivuosineljännestä, jona verovelvollisen ulkopuolelle sulkeminen tapahtui, seuraavien kahdeksan kalenterivuosineljänneksen ajan.

2. Verovelvollisen katsotaan jättäneen jatkuvasti noudattamatta jompaakumpaa erityisjärjestelmää koskevia sääntöjä direktiivin 2006/112/EY 363 artiklan d alakohdassa tai 369 e artiklan d alakohdassa tarkoitetuin tavoin ainakin seuraavissa tapauksissa:

a) jos tunnistamisjäsenvaltio on antanut verovelvolliselle 60 a artiklan nojalla muistutuksia kolmen välittömästi edeltävän kalenterivuosineljänneksen osalta, eikä arvonlisäveroilmoitusta ole toimitettu kunkin tällaisen vuosineljänneksen osalta kymmenen päivän kuluessa siitä, kun muistutus on lähetetty;

b) jos tunnistamisjäsenvaltio on antanut verovelvolliselle 63 a artiklan nojalla muistutuksia kolmen välittömästi edeltävän kalenterivuosineljänneksen osalta ja verovelvollinen ei ole maksanut täysimääräisesti kunkin tällaisen vuosineljänneksen osalta ilmoitettua arvonlisäveron määrää kymmenen päivän kuluessa siitä, kun muistutus on lähetetty, paitsi jos maksamatta oleva määrä on alle 100 euroa kultakin kalenterivuosineljännekseltä;

c) jos verovelvollinen ei tunnistamisjäsenvaltion tai kulutusjäsenvaltion pyynnön ja kuukauden kuluessa tunnistamisjäsenvaltion myöhemmin antaman muistutuksen jälkeen ole saattanut direktiivin 2006/112/EY 369 ja 369 k artiklassa tarkoitettua kirjanpitoa sähköisesti saataville.

58 c artikla

Verovelvollinen, joka on suljettu jommankumman erityisjärjestelmän ulkopuolelle, on suoritettava kaikki suoritettuihin televiestintäpalveluihin, radio- ja televisiolähetyspalveluihin tai sähköisiin palveluihin liittyvät, ulkopuolelle sulkemisen voimaantulopäivän jälkeen syntyneet arvonlisävelvoitteet suoraan asianomaisen kulutusjäsenvaltion veroviranomaisille.

7 alajakso

Arvonlisäveroilmoitus

59 artikla

1. Kaikki direktiivin 2006/112/EY 364 tai 369 f artiklassa tarkoitetut ilmoituskaudet ovat itsenäisiä ilmoituskausia.

2. Jos erityisjärjestelmää sovelletaan 57 d artiklan toisen kohdan mukaisesti ensimmäisen suorituksen päivämäärästä lukien, verovelvollisen on toimitettava erillinen, siihen kalenterivuosineljännekseen liittyvä arvonlisäveroilmoitus, jona ensimmäinen suoritus tapahtui.

3. Jos verovelvollinen on ilmoituskauden aikana ollut rekisteröitynä kumpaankin erityisjärjestelmään, verovelvollisen on toimitettava arvonlisäveroilmoitukset ja suoritettava niitä vastaavat maksut kunkin järjestelmän tunnistamisjäsenvaltioille kyseisinä ilmoituskausina tehtyjen tuon järjestelmän piiriin kuuluvien suoritusten ja sen kattamien kausien osalta.

4. Jos tunnistamisjäsenvaltio vaihtuu 57 f artiklan mukaisesti kyseessä olevan kalenterineljänneksen ensimmäisen päivän jälkeen, verovelvollisen on toimitettava arvonlisäveroilmoitukset ja suoritettava niitä vastaavat maksut sekä entiselle että uudelle tunnistamisjäsenvaltiolle niiden palvelujen osalta, jotka on suoritettu ajanjaksoilla, joilla nämä jäsenvaltiot ovat olleet tunnistamisjäsenvaltiona.

59 a artikla

Jos erityisjärjestelmää käyttävä verovelvollinen ei ilmoituskauden aikana ole suorittanut lainkaan palveluja missään kulutusjäsenvaltiossa kyseisen erityisjärjestelmän mukaisesti, verovelvollisen on toimitettava arvonlisäveroilmoitus, jossa ilmoitetaan, ettei kyseisen kauden aikana ole suoritettu mitään palveluja (alv-nollailmoitus).

60 artikla

Erityisjärjestelmien nojalla tehtävissä arvonlisäveroilmoituksissa ilmoitettavia määriä ei saa pyöristää lähimpään kokonaiseen rahayksikköön. Arvonlisäveron tarkka määrä on ilmoitettava ja maksettava.

60 a artikla

Tunnistamisjäsenvaltion on muistutettava sähköisesti verovelvollisia, jotka eivät ole antaneet arvonlisäveroilmoitusta direktiivin 2006/112/EY 364 tai 369 f artiklan mukaisesti, näiden velvollisuudesta toimittaa tällainen ilmoitus. Tunnistamisjäsenvaltion on annettava muistutus sitä päivää seuraavana kymmenentenä päivänä, jona arvonlisäveroilmoitus olisi ollut toimitettava, ja sen on ilmoitettava muille jäsenvaltioille sähköisesti siitä, että muistutus on annettu.

Asianomainen kulutusjäsenvaltio vastaa mahdollisista myöhemmistä muistutuksista sekä arvonlisäveron vahvistamiseksi ja sen kantamiseksi toteutetuista toimenpiteistä.

Kulutusjäsenvaltion antamista muistutuksista ja sen toteuttamista toimenpiteistä riippumatta verovelvollisen on toimitettava arvonlisäveroilmoitus tunnistamisjäsenvaltiolle.

61 artikla

1. Arvonlisäveroilmoitukseen sisältyviin lukuihin voidaan sen toimittamisen jälkeen tehdä muutoksia ainoastaan muuttamalla kyseistä ilmoitusta eikä oikaisemalla jotakin myöhempää ilmoitusta.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut muutokset on toimitettava sähköisesti tunnistamisjäsenvaltiolle kolmen vuoden kuluessa päivästä, jona alkuperäinen ilmoitus oli määrä toimittaa.

Tällä ei kuitenkaan ole vaikutusta arvonlisäveron vahvistamista ja muutoksia koskeviin kulutusjäsenvaltion sääntöihin.

61 a artikla

Jos verovelvollinen

a) lopettaa jommankumman erityisjärjestelmän käytön;

b) suljetaan jommankumman erityisjärjestelmän ulkopuolelle; tai

c) vaihtaa tunnistamisjäsenvaltiota 57 f artiklan mukaisesti,

sen on toimitettava lopullinen arvonlisäveroilmoituksensa ja vastaava maksu sekä korjaukset edellisiin ilmoituksiin tai myöhässä toimitettavat aiemmat ilmoitukset ja vastaavat maksut sille jäsenvaltiolle, joka oli tunnistamisjäsenvaltio käytön lopettamisen, ulkopuolelle sulkemisen tai vaihdon ajankohtana.

8 alajakso

Rahayksikkö

61 b artikla

Jos tunnistamisjäsenvaltio, jonka rahayksikkö ei ole euro, päättää, että arvonlisäveroilmoitukset on tehtävä käyttäen sen kansallista rahayksikköä, tätä määräystä sovelletaan kaikkiin erityisjärjestelmiä käyttäviin verovelvollisiin.

9 alajakso

Maksut

62 artikla

Verovelvollisen on suoritettava kaikki maksut tunnistamisjäsenvaltiolle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 63 a artiklan kolmannen kohdan ja 63 b artiklan soveltamista.

Verovelvollisen direktiivin 2006/112/EY 367 tai 369 i artiklan nojalla maksaman arvonlisäveron on oltava tuon direktiivin 364 tai 369 f artiklan mukaisesti toimitetun arvonlisäveroilmoituksen mukainen. Verovelvollinen voi tehdä maksettuihin määriin myöhemmin oikaisuja ainoastaan kyseiseen ilmoitukseen viittaamalla, eikä niitä voida kohdentaa toiseen ilmoitukseen tai oikaista myöhemmässä ilmoituksessa. Kunkin maksun yhteydessä on mainittava asianomaisen ilmoituksen viitenumero.

63 artikla

Tunnistamisjäsenvaltion, joka vastaanottaa suuremman maksun kuin direktiivin 2006/112/EY 364 tai 369 f artiklan nojalla toimitetun arvonlisäveroilmoituksen mukaisesti olisi ollut maksettava, on palautettava liikaa maksettu määrä suoraan asianomaiselle verovelvolliselle.

Jos tunnistamisjäsenvaltio on vastaanottanut myöhemmin virheelliseksi todetun arvonlisäveroilmoituksen mukaisen määrän ja se on jo jakanut tuon määrän kulutusjäsenvaltioille, näiden kulutusjäsenvaltioiden on palautettava kunkin oma osuutensa liikaa maksetusta määrästä suoraan asianomaiselle verovelvolliselle.

Jos liikaa maksetut määrät koskevat vuoden 2018 viimeistä ja sitä edeltäviä ilmoituskausia, tunnistamisjäsenvaltion on kuitenkin palautettava asianomainen osuus asetuksen (EU) N:o 904/2010 46 artiklan 3 kohdan mukaisesti pidätetystä määrästä, ja kulutusjäsenvaltion on palautettava liikaa maksettu määrä vähennettynä määrällä, jonka tunnistamisjäsenvaltio tulee palauttamaan.

Kulutusjäsenvaltion on ilmoitettava sähköisesti tunnistamisjäsenvaltiolle näiden palautusten määrä.

63 a artikla

Jos verovelvollinen on toimittanut arvonlisäveroilmoituksen direktiivin 2006/112/EY 364 tai 369 f artiklan mukaisesti, mutta mitään maksua ei ole suoritettu tai suoritettu maksu on alhaisempi kuin ilmoituksen perusteella olisi pitänyt maksaa, tunnistamisjäsenvaltion on muistutettava sähköisesti verovelvollista maksamatta olevasta arvonlisäverosta sitä päivää seuraavana kymmenentenä päivänä, jona maksu olisi viimeistään pitänyt suorittaa direktiivin 2006/112/EY 367 tai 369 i artiklan mukaisesti.

Tunnistamisjäsenvaltion on sähköisesti ilmoitettava kulutusjäsenvaltiolle siitä, että muistutus on lähetetty.

Asianomainen kulutusjäsenvaltio vastaa mahdollisista myöhemmistä muistutuksista ja arvonlisäveron kantamiseksi toteutetuista toimenpiteistä. Kun jokin kulutusjäsenvaltio on antanut tällaisia myöhempiä muistutuksia, vastaava arvonlisävero on maksettava tuolle jäsenvaltiolle.

Kulutusjäsenvaltion on ilmoitettava sähköisesti tunnistamisjäsenvaltiolle siitä, että muistutus on annettu.

63 b artikla

Jos mitään arvonlisäveroilmoitusta ei ole toimitettu tai arvonlisäveroilmoitus on toimitettu myöhässä tai se on puutteellinen tai virheellinen tai jos arvonlisäveron maksu myöhästyy, kulutusjäsenvaltio laskee ja vahvistaa kaikki korot, seuraamusmaksut tai muut mahdolliset maksut. Verovelvollisen on maksettava nämä korot, seuraamusmaksut tai muut mahdolliset maksut suoraan kulutusjäsenvaltiolle.

10 alajakso

Kirjanpito

63 c artikla

1. Jotta verovelvollisen kirjanpitoa voidaan pitää direktiivin 2006/112/EY 369 ja 369 k artiklan tarkoittamalla tavalla riittävän yksityiskohtaisena, siihen on sisällytettävä seuraavat tiedot:

a) kulutusjäsenvaltio, johon palvelu on suoritettu;

b) suoritetun palvelun laji;

c) palvelun suorituspäivä;

d) veron peruste ja käytetty rahayksikkö;

e) veron perusteen mahdolliset myöhemmät lisäykset tai vähennykset;

f) sovellettu arvonlisäverokanta;

g) maksettavan arvonlisäveron määrä ja käytetty rahayksikkö;

h) vastaanotettujen maksujen päivämäärä ja suuruus;

i) ennen palvelun suoritusta vastaanotetut ennakkomaksut;

j) jos laaditaan lasku, laskun sisältämät tiedot;

k) asiakkaan nimi, jos se on verovelvollisen tiedossa;

l) tiedot, joita käytetään sen paikan määrittämiseksi, johon asiakas on sijoittautunut tai jossa tällä on kotipaikkansa tai vakinainen asuinpaikkansa.

2. Verovelvollisen on kirjattava 1 kohdassa tarkoitetut tiedot sillä tavoin, että ne saadaan sähköisesti saataville viipymättä ja kunkin yksittäisen palvelusuorituksen osalta.”