2001/146/EY: Komission päätös, tehty 20 päivänä syyskuuta 2000, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/36.653 – Opel (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti.)) (Tiedoksiannettu numerolla K(2000) 2707)



Virallinen lehti nro L 059 , 28/02/2001 s. 0001 - 0042



Komission päätös, tehty 20 päivänä syyskuuta 2000, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/36.653 - Opel) (Tiedoksiannettu numerolla K(2000) 2707) (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1216/1999(2), ja erityisesti sen 3 artiklan ja 15 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon menettelyn aloittamisesta tässä asiassa 21 päivänä huhtikuuta 1998 tehdyn komission päätöksen, on antanut asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan ja neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyistä kuulemisista tietyissä EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan mukaisissa menettelyissä 22 päivänä joulukuuta 1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2842/98(3) mukaisesti asianomaisille yrityksille mahdollisuuden esittää huomautuksensa komission esittämistä väitteistä, on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: 1 LUKU: ASIASELOSTUS A TAUSTA I Menettely (1) Komission saamien tietojen mukaan Opel Nederland BV on soveltanut strategiaa, jolla järjestelmällisesti estetään uusien moottoriajoneuvojen vienti Alankomaista muihin jäsenvaltioihin. Sopimukset tai yhdenmukaistetut menettelytavat, joilla pyritään estämään uusien moottoriajoneuvojen myynti muissa jäsenvaltioissa asuville kuluttajille tai pienentämään tällaista myyntiä ja jotka siten rajoittavat kilpailua, kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalveluja koskevien sopimusten ryhmiin 12 päivänä joulukuuta 1984 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 123/85(4) ja perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalveluja koskevien sopimusten ryhmiin 28 päivänä joulukuuta 1995 annetun komission asetusten (EY) N:o 1475/95(5) mukaan valmistajat ja/tai niiden maahantuojat voivat estää jälleenmyyjiään myymästä uusia moottoriajoneuvoja jakeluverkkoon kuulumattomille valtuuttamattomille jälleenmyyjille, mutta myyntiä kuluttajille riippumatta siitä, tapahtuuko se suoraan tai välillisesti valtuutetun välittäjän kautta, ja toisille samaan jakeluverkkoon kuuluville jälleenmyyjille ei saa rajoittaa. (2) Komissio teki 4 päivänä joulukuuta 1996 päätöksen, jossa määrättiin neuvoston asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 kohdan mukaisen tutkimuksen aloittamisesta sen selvittämiseksi, onko kyseessä kilpailusääntöjen rikkominen. Tutkimukset suoritettiin 11 ja 12 päivänä joulukuuta 1996 seuraavissa Alankomaissa sijaitsevissa yrityksissä: Sliedrechtissa sijaitseva Opel Nederland BV ja Dordrechtissa sijaitseva Opelin jälleenmyyjä Van Twist. (3) Komissio antoi 21 päivänä huhtikuuta 1999 päivätyssä Opel Nederland BV:lle ja General Motors Nederland BV:lle osoitetussa väitetiedoksiannossa yrityksille mahdollisuuden esittää huomautuksia. Opel Nederland BV ja General Motors Nederland BV esittivät komission väitetiedoksiantoon antamallaan 21 päivänä kesäkuuta 1999 päivätyllä kirjallisella vastauksella, jäljempänä "Opel Nederlandin vastaus", sekä 20 päivänä syyskuuta 1999 pidetyn kuulemisen aikana antamillaan suullisilla ja kirjallisilla kommenteilla näkemyksensä komission esittämistä väitteistä(6). II Osapuolet (4) Opel Nederland BV, Sliedrecht, perustettiin 30 päivänä joulukuuta 1994 General Motors Nederland BV:n, Sliedrecht, 100-prosenttisesti omistamana tytäryhtiönä, jolle General Motors Nederland BV:n kaupalliset toiminnot siirtyivät. Siten General Motors Nederland BV:n toiminnot supistuivat määräysvaltaa käyttävän holding-yhtiön toimintoihin, ja sen omistaa kokonaan General Motors Corporation, Detroit, Michigan (Yhdysvallat)(7). Sekä Opel Nederland BV että General Motors Nederland BV kuten myös General Motors (Europe) ja Adam Opel AG, jotka mainitaan tässä päätöksessä, kuuluvat General Motorsin Euroopan organisaatioon. Organisaatio muodostuu suuresta määrästä yrityksiä, jotka yleensä ovat kokonaan General Motors Corporationin omistuksessa. (5) Opel Nederland BV on Opel-tuotemerkin ainoa kansallinen myyntiyhtiö (National Sales Company) Alankomaissa. Sen liiketoiminta käsittää moottoriajoneuvojen ja niiden varaosien ja tarvikkeiden tuonnin, viennin ja tukkukaupan. Yritys ei kuitenkaan osallistu Opel-merkkisten ajoneuvojen tuotantoon. Se on tehnyt jälleenmyynti- ja huoltopalvelusopimuksia (Dealer Sales and Service Agreements) noin 150 jälleenmyyjän kanssa, jotka ovat Opelin valtuutettuja jälleenmyyjiä Euroopassa. (6) Todistusasiakirjoissa mainituilla Opel Nederland BV:n työntekijöillä oli 1 päivänä lokakuuta 1996 seuraavat tehtävänimikkeet(8): >TAULUKON PAIKKA> (7) General Motors Corporation on ainoa osakkeenomistaja moottoriajoneuvoja valmistavassa Adam Opel AG:ssä (Rüsselsheim, Saksa), joka omistaa muun muassa kaksi tuotantolaitosta Saksassa (Opel Automobilwerk Eisenach-PKW GmbH Eisenachissa ja Adam Opel Bochumissa). Opel Nederland BV hankkii Alankomaissa myytäviksi tarkoitetut ajoneuvot joko näistä tai muista General Motors -yhtymään kuuluvista tuotantolaitoksista. (8) Tämä päätös on osoitettu Opel Nederland BV:lle ja General Motors Nederland BV:lle. III Opel-tuotemerkin asema (9) Uusia henkilöautoja rekisteröitiin Euroopan unionissa 12 796 000 kappaletta vuonna 1996. Vuonna 1997 uusia rekisteröintejä oli 13007400. General Motors -yhtymän automerkkien (Opel (jota markkinoidaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa nimellä Vauxhall), Saab ja GM:n automerkit Yhdysvalloissa) osuus uusista rekisteröinneistä oli 12-13 prosenttia vuosina 1995-1997. General Motors oli Volkswagen-yhtymän jälkeen toiseksi suurin henkilöautojen myyjä. Volkswagen-yhtymän merkeillä (Volkswagen, Audi, Seat ja Skoda) oli noin 17 prosentin osuus kaikista rekisteröidyistä uusista autoista. Euroopan unionissa ja Euroopan talousalueella Opel (Vauxhall mukaan lukien) oli markkinajohtaja 1532000 rekisteröinnillä vuonna 1996 ja 1559000 rekisteröinnillä vuonna 1997. Toisella sijalla oli Volkswagen, jonka uusia autoja rekisteröitiin 1418000 kappaletta vuonna 1996 ja 1 386 000 kappaletta vuonna 1997(9). (10) Henkilöautomarkkinat voidaan jakaa lukuisiin segmentteihin. Jaottelu voidaan tehdä esimerkiksi ajoneuvon pituuden tai ostohinnan perusteella. Muilla tekijöillä kuten moottorin tilavuudella ja teholla sekä ajoneuvon laadulla ja arvoon liittyvillä mielikuvilla on vähäisempi merkitys jaettaessa autoja eri segmentteihin. Jaottelu tapahtuu yleensä seuraavien segmenttien mukaan: A: miniautot (mini cars); B: pienet autot (small cars); C: keskikokoiset autot (medium cars); D: suuret autot (large cars); E: edustusautot (executive), F: luksusautot (luxury); G: monikäyttöautot ja urheiluautot (multi-purpose vehicles and sport utility cars). Segmentti G jaetaan joskus vielä alaluokkiin. (11) Liitteenä olevassa katsauksessa (liite I), joka on osa tätä päätöstä, esitellään Opelin tärkeimpien mallien markkinaosuudet eri segmenttien mukaan jaoteltuna. On huomattava, että katsaus perustuu myytyjen ajoneuvojen lukumäärään, koska markkinaosuudet on autoalalla tapana laskea myynnin arvon (liikevaihto) sijaan myytyjen ajoneuvojen lukumäärän perusteella. Toisessa taulukossa (ks. liite II) esitetään Opelin suurimpien kilpailijoiden mallit segmenteissä B, C, D ja E. Opelilla on myös malleja segmentissä G (Tigra, Zafira ja Frontera). Segmentti G voidaan jakaa edelleen monikäyttöautoihin, maastoautoihin, avoautoihin ja coupé-autoihin, mutta niiden kokonaismyynti on paljon alhaisempi kuin segmenttien B-E. B OPEL-AJONEUVOJEN RINNAKKAISKAUPPA I Rinnakkaisviennin laajuus (12) Tarkastusten aikana löydettyjen asiakirjojen mukaan(10) uusien Opel-merkkisten autojen jälleenvienti esimerkiksi muista jäsenvaltioista Saksaan kasvoi lukumääräisesti merkittävästi vuosina 1992-1996. Jälleenvienti Alankomaista Saksaan oli lisääntynyt vuodesta 1994 alkaen ja oli vuonna 1996 selvästi aikaisempia vuosia korkeammalla tasolla. II Hintaerot (13) Komissio julkaisee säännöllisesti autojen hinnoista Euroopan unionissa raportteja(14), jotka perustuvat valmistajien toimittamiin verottomiin ohjevähittäishintoihin. Raporttien mukaan Alankomaiden ja muiden jäsenvaltioiden hintaerot olivat vuosina 1995-1997 tiettyjen Opel-mallien osalta niin suuret, että autoja kannatti viedä Alankomaista erityisesti Saksaan(15). (14) Uusien Opel-merkkisten ajoneuvojen hintaerot olivat Alankomaiden ja muiden jäsenvaltioiden välillä mallista riippuen enimmillään 20-24 prosenttia vuonna 1996. Saksaan verrattuna hintaetu oli vuonna 1996 mallista riippuen jopa 16 prosenttia. Joidenkin mallien osalta hintaetu oli muihin jäsenvaltioihin verrattuna 25 vuonna 1997 ja myöhemmin 28 prosenttia. Saksaan verrattuna hintaetu oli noin 16-19 prosenttia. (15) Opel Nederland BV totesi 10 päivänä syyskuuta 1996 päivätyssä kirjeluonnoksessaan, että voimassa olevat hintaerot edistävät erityisesti Saksaan suuntautuvaa rinnakkaisvientiä. Kirjeestä käy niin ikään ilmi, että hintojen sopeutukset, erityisesti hinnankorotukset Alankomaissa, heikentäisivät Opelin kilpailukykyä Alankomaiden markkinoilla:"...Uusien autojen erilainen verokohtelu ja kilpailuolosuhteet Euroopassa voivat johtaa siihen, että hinnat ovat joissakin jäsenvaltioissa muita edullisemmat. ... Opel käy parhaillaan Alankomaissa hintakilpailua Volkswagenin ja Fordin kanssa, mikä johtaa epätasapainoon esimerkiksi Saksan hintojen kanssa. Jos tämä johtaa liialliseen vientiin, on odotettavissa, että saksalaiset Opel-jälleenmyyjät tekevät valituksia. Tällöin syntyy keskustelua hinnoista ja sen seurauksena Opelin kilpailuasemasta Alankomaissa. Teidän ja kollegojenne kilpailuasema heikkenee verrattuna toisiin Alankomaiden markkinoilla toimiviin maahantuojiin ..."(16) (16) Opel Nederland BV:n 23 päivänä syyskuuta 1996 päivätyssä sisäisessä muistiossa painotetaan tätä arviota: "... Ajoneuvojen verottomat listahinnat ovat Hollannissa yleisesti halvemmat kuin maissa (erityisesti Saksassa), joissa uusista moottoriajoneuvoista ei peritä erityistä veroa. Tämä johtuu suurelta osin autojen maahantuojien hinnoittelustrategiasta, mikä edistää yleistä etua pitämällä kuluttajahinnat alhaisempina..."(19) C SOPIMUKSET JA HAVAITUT TOIMINTATAVAT I Yleinen jälleenmyyjiä koskeva strategia (17) Opel Nederland BV:n johto teki 26 päivänä syyskuuta 1996 päätöksen (ks. jäljempänä lainattu asiakirja), joka todistaa, että oli olemassa yleinen strategia, jonka tavoitteena oli Alankomaista muihin jäsenvaltioihin suuntautuvan viennin estäminen ja/tai rajoittaminen. Strategiaan kuului muun muassa rajoittavaksi toimituskäytännöksi ja rajoittavaksi bonuskäytännöksi luokiteltavia toimenpiteitä sekä jälleenmyyjille annettuja ohjeita, jotka koskivat kaikesta vientikaupasta pidättäytymistä. Strategiaa harjoitettiin ainakin tietyn aikaa, kuten jäljempänä esitetystä ilmenee: "...VIENTIÄ KÄSITELLEEN KOKOUKSEN PÄÄTELMÄT Sliedrecht, 26 päivänä syyskuuta 1996 Osanottajat: I.M. Aukema C. Brown W. de Heer T.A. de Jong R.A.H.M. de Leeuw J.J. Naval H.H.C. Notenboom O.M. Wegner L.W.M. Wennekers L.O.M. Aelen Kokouksessa tehdyt päätökset: 1. Opel Nederland BV tekee tarkastuksen kaikkien tunnettujen vientiä harjoittavien jälleenmyyjien (20) tiloissa. Tarkastusten suoritusjärjestys ilmenee 'vientiä harjoittavien jälleenmyyjien' luettelosta, joka on päivätty 26 päivänä syyskuuta 1999. J.J. Naval vastaa käytännön järjestelyistä. 2. De Heer vastaa kaikille jälleenmyyjille, jotka vastasivat ensimmäiseen Opelin niille lähettämään vientitoimintaa koskevaan kirjeeseen. Jälleenmyyjille ilmoitetaan tulevista tarkastuksista ja tuotepulasta johtuvista rajoitetuista toimituksista. 3. Myynnistä vastaavat aluepäälliköt neuvottelevat vientiin liittyvästä liiketoiminnasta vientiä harjoittavien jälleenmyyjien kanssa seuraavan kahden viikon aikana. Jälleenmyyjille ilmoitetaan, että autojen liian vähäisen tarjonnan vuoksi niille toimitetaan toistaiseksi vain se määrä autoja, joka vastaa niiden myyntitavoitteita (Sales Evaluation Guide). Jälleenmyyjiä pyydetään ilmoittamaan aluepäällikölle, mitkä avoinna oleviin tilauksiin sisältyvät autot ne haluavat ehdottomasti saada. Jälleenmyyjien on itse ratkaistava asiakkaiden kanssa mahdollisesti syntyvät ongelmat. 4. Jälleenmyyjät, jotka ilmoittavat aluepäällikölle haluavansa jatkaa ajoneuvojen laajamittaista vientiä, pyydetään tapaamiseen De Leeuwin ja de Heerin kanssa 22 päivänä lokakuuta 1996. 5. Notenboom pyytää GMAC:tä tarkastamaan jälleenmyyjien varastot, jotta saadaan selville jäljellä olevien autojen todellinen määrä. Voidaan olettaa, että suuri osa autoista on jo viety maasta. 6. Tulevissa myyntikampanjoissa Hollannin ulkopuolelle rekisteröitäviä autoja ei lasketa myyntimääriin. Kilpailijat soveltavat samanlaisia ehtoja. 7. Aukema poistaa vientiä harjoittavien jälleenmyyjien nimet kampanjalistoilta. Näiden jälleenmyyjien mukaanpääsy jatkossa riippuu tarkastuksen tuloksista. 8. Aelen laatii kirjeen, jossa jälleenmyyjille ilmoitetaan 150 guldenin maksusta, jonka Opel Nederland BV perii 1 päivästä lokakuuta 1996 alkaen pyynnöstä toimitettavista virallisista maahantuonti-ilmoituksista (esim. tyyppihyväksyntätodistus) ja tulliasiakirjojen laatimisesta tietyille verovapaille ajoneuvoille (esim. diplomaattien autot). L.O.M. Aelen 26 päivänä syyskuuta 1996" (21). (18) Jo heinäkuussa 1996 Opel Nederland BV oli harkinnut joitakin näistä toimenpiteistä viennin estämiseksi ja/tai rajoittamiseksi. Sähköpostiviestissä, joka on päivätty 15 päivänä heinäkuuta 1996(32), myyntipäällikkö ehdotti johtajakollegoilleen suuren vientikaupan vuoksi yksittäisiä neuvotteluja jälleenmyyjien kanssa bonusten myöntämistä koskevien ehtojen muuttamiseksi ja tarkastuksia jälleenmyyjien toimitiloissa, koska hän uskoi, että tietyt jälleenmyyjät olivat myyneet autoja valtuuttamattomille jälleenmyyjille Saksassa. Vastauksena tähän sähköpostiviestiin myynti- ja markkinointijohtaja vahvisti, että on välttämätöntä keskustella kyseisten jälleenmyyjien kanssa, ja ehdotti muun muassa sopimusalueeseen rajoittuvia toimituksia. Kuten jäljempänä selvitetään tarkemmin, 26 päivänä syyskuuta 1996 tehtyä päätöstä ennen oli jo toteutettu yksittäisten jälleenmyyjien vientiä rajoittavia toimenpiteitä, jotka tietyssä määrin ennakoivat kyseistä päätöstä. (19) Syyskuun 1996 aikana Opel Nederland BV kehitti sisäisissä neuvotteluissa vientikaupan rajoittamista tai estämistä koskevan yleisen strategian, joka hyväksyttiin muodollisesti 26 päivänä syyskuuta 1996 (ks. johdanto-osan 17 kappale) ja jonka tarkoituksena oli lopettaa vientikauppa kokonaan. Suunnitellut toimenpiteet selviävät seuraavasta 18 päivänä syyskuuta 1996 päivätystä asiakirjasta, jossa toimitusjohtaja suosittelee myynti- ja markkinointijohtajalle toimenpiteiden kohdistamista niitä jälleenmyyjiä vastaan, joiden on havaittu myyneen paljon autoja vientiin: "...Olen erittäin huolestunut vientitoiminnasta erityisesti siksi, että emme yllä rekisteröintiennusteen mukaiseen myyntiin ja tuotteista on pulaa. Myynninedistämiseen on Alankomaissa uhrattu paljon rahaa, joka päätyy jälleenmyyjien taskuihin ilman, että tilanne kohentuu. Haluan, että vientiä suuressa mittakaavassa harjoittavien jälleenmyyjien suhteen ryhdytään tiukkoihin toimenpiteisiin. Olen tänään kehottanut kaikkia osastoja, jotka ovat tekemisissä tällaisen toiminnan kanssa, valmistelemaan toimia näitä jälleenmyyjiä vastaan. Ehdotan seuraavaa: 1. Jälleenmyyjille toimitetaan autoja myyntitavoitteiden ja omalla alueella saavutettujen tulosten perusteella. Autoja vientiin myyville jälleenmyyjille ei enää toimiteta pyydettyjä autoja. 2. Tehdään tarkastuksia niiden jälleenmyyjien luona, jotka myyvät paljon autoja vientiin. 3. Sopimusrikkomukset johtavat korvausvaatimuksiin. 4. Suljetaan vienti kampanjoiden ulkopuolelle (Excellence club, Monaco,...) 5. Kaikille jälleenmyyjille lähetetään allekirjoittamani kirje. 6. Jälleenmyyjät, jotka eivät suhtaudu asiaan vakavasti, kutsutaan luokseni neuvotteluun. Keskustelemme ensi maanantaina kello 14 toimistossani yksityiskohtaisista toimista." (36) (20) Lisää ehdotuksia toimenpiteiksi löytyy hieman tämän jälkeen, 23 päivänä syyskuuta 1996 laaditusta Opel Nederland BV:n sisäisestä muistiosta: ">TAULUKON PAIKKA>..Asia: Ajoneuvojen määräpaikkaan perustuvat rekisteröintibonukset ... Yllä mainitusta asiasta on keskusteltu aiemminkin. Jotkin seikat ovat edelleen epäselviä, koska ei ole selkeitä ohjeita sallituista ja kielletyistä menettelytavoista. Koska autojemme vienti muihin EU-maihin on lisääntynyt voimakkaasti tänä vuonna, emme ole vain huolestuneita kehityksestä vaan haluamme lopettaa kyseisen toiminnan. Meidän on päätettävä, mihin toimiin voimme ryhtyä vientiä harjoittavia jälleenmyyjiä vastaan? Luc Aelenin luonnostelemat mahdollisuudet löytyvät liitteenä olevasta muistiosta ... Ford ja Volkswagen muuten myöntävät hollantilaisille jälleenmyyjilleen bonukset vain Alankomaihin rekisteröidyistä autoista! Näin meidänkin pitää toimia! ... UUSIEN AJONEUVOJEN VIENTI Tässä muistiossa käsitellään lyhyesti vaihtoehtoisia toimenpiteitä, joilla voitaisiin säännellä alankomaalaisten jälleenmyyjien parhaillaan harjoittamaa uusien ajoneuvojen vientiä, joka on varsin mittavaa toimintaa. Vientiä voitaisiin mahdollisesti säännellä seuraavilla toimilla: 1. Jälleenmyyjien tilauksia otetaan vastaan vain tiettyyn rajaan asti. 2. Vientiin menevistä autoista ei makseta bonuksia. 3. Bonus maksetaan vain jälleenmyyjille, joiden myymät autot rekisteröidään kaikki niiden omalla alueella. 4. Tarkkaillaan autojen toimituksia jälleenmyyjiltä asiakkaille. 5. Asetetaan jälleenmyyjille sopimusvelvoite, jonka mukaan ne eivät saa aktiivisesti etsiä asiakkaita alueensa ulkopuolelta..." (39) (21) Syyskuun 26 päivänä 1996 päivätty asiakirja osoittaa, että päätös tehtiin Opel Nederland BV:n korkeimmalla johtotasolla. Ennen päätöksen tekoa oli tarkasteltu kaikkia kolmea strategian osaa, eli toimituskäytäntöä, bonuskäytäntöä ja viennin suoraa rajoittamista (ks. 23-30, 47-51 ja 59-73 kappale). (22) Nämä toimenpiteet esitellään yksityiskohtaisesti jäljempänä tämän päätöksen 23-99 kappaleessa: - Autojen toimituksia maahantuojalta jälleenmyyjille koskivat sellaiset ehdot, että vain ne autot toimitettiin, jotka jälleenmyyjä myi sopimusalueellaan asuville asiakkaille. Näitä tilauksia pidettiin ensisijaisina. - Myynninedistämiskampanjoiden yhteydessä sovelletun bonuskäytännön ulkopuolelle suljettiin myynti ulkomaisille kuluttajille. - Jälleenmyyjien myyntiä ulkomaille tarkkailtiin. Jälleenmyyjiä kehotettiin toistuvasti lopettamaan vientikauppa kokonaan. Useat jälleenmyyjät ilmoittivat selvästi Opel Nederland BV:lle luopuvansa vastaisuudessa vientikaupasta. II Sopimukset ja toiminnan yksityiskohdat 1 Rajoittava toimituskäytäntö (23) Opel Nederland BV neuvotteli osana edellä mainittua vientiä rajoittavaa ja/tai estävää strategiaansa vuoden 1996 jälkipuoliskolla ajoneuvojen kohdentamisesta vain Alankomaiden markkinoille. (24) Opel Nederland BV oli 15 päivänä heinäkuuta 1996 havainnut, että vientiin menevien Opel-merkkisten autojen kokonaismyynti oli vuoden 1996 ensimmäisellä puoliskolla 1121 autoa, joten viennin osuus kaikkien jälleenmyyjien kokonaismyynnistä oli kyseisellä ajanjaksolla 3 prosenttia. Opel Nederland havaitsi viiden jälleenmyyjän myyneen vientiin yhteensä 937 autoa ja ehdotti, että näille jälleenmyyjille toimitetaan vain se määrä autoja, jonka ne myyvät omalla sopimusalueellaan. Tavoitteena oli rajoittaa vientiautojen myyntiä:"Neuvottele kiireesti jälleenmyyjän kanssa. Seuraukset! Autojen kohdentaminen omille markkinoille. Jne. W. de Heer."(42) (25) Van Zijllille, joka on yksi 15 päivänä heinäkuuta 1996 lähetetyssä sähköpostiviestissä mainituista viidestä jälleenmyyjästä (ks. 24 kappale), toimitettavien autojen lukumäärän rajoittamisesta oli jo keskusteltu 10 päivää aikaisemmin 5 päivänä heinäkuuta 1996 (ks. myös 61 kappale). Samanlaisia neuvotteluja käytiin muiden jälleenmyyjien osalta vähän myöhemmin 11 päivänä heinäkuuta 1996 (ks. 62 kappale). Jälleenmyyjä Van Zijll oli tehnyt 514 vientikauppaa vuoden 1996 alkupuoliskolla. Tämän jälleenmyyjän myytyä syyskuun ensimmäisellä viikolla 1996 poikkeuksellisen suuren määrän autoja (272), joista suuri osa meni kenties vientiin, myynti- ja markkinointijohtaja ehdotti myyntihenkilöstön päällikölle 8 päivänä syyskuuta 1996 kyseistä jälleenmyyjää koskevan kiintiön käyttöönottoa:"Arnhemissa toimivan van Zijllin osuus viime viikon 1000 auton kokonaismyynnistä on 272 ... Emmekö voisi ottaa käyttöön kiintiön ja pakottaa sitä idioottia lopettamaan? Ottavatko myös saksalaiset tilauksia vastaan?..."(45) (26) Myynti- ja markkinointijohtaja viittasi 10 päivänä syyskuuta 1996 päivätyssä kirjeluonnoksessa (ks. 15 kappale) hintaeroihin erityisesti Saksan markkinoihin verrattuna. Yritys aikoi ilmoittaa jälleenmyyjilleen kirjallisesti, että myyntitavoitteissa (verkooprichtlijn) mainittava määrä ajoneuvoja on myytävä alankomaalaisille asiakkaille. Yritys aikoi myös ilmoittaa jälleenmyyjilleen, että niukan tarjonnan vuoksi ensisijaisesti toimitettaisiin Alankomaiden markkinoille päätyvät autot. Jälleenmyyjille ilmoitettiin niin ikään, että uuden jälleenmyyntisopimuksen tullessa voimaan 1 päivänä lokakuuta 1996(49) ne eivät saisi hankkia asiakkaita sopimusalueensa ulkopuolelta henkilökohtaista mainontaa käyttäen. Asiaa käsitellään kirjeluonnoksessa seuraavasti:"... Myyntitavoitteissanne mainittu määrä Opeleita on sitä paitsi tarkoitettu myytäväksi Alankomaissa. Koska Opelin tuotteista on yleensä pulaa, annamme etusijan autoille, jotka tilataan myytäviksi Alankomaiden markkinoille. Lokakuun 1 päivänä voimaan tulevassa sopimuksessa todetaan hyvin selvästi, että jälleenmyyjä voi hankkia asiakkaita vain omalta myynti- ja huoltopalvelu- alueeltaan." (27) Myyntihenkilöstön päällikkö lähetti 12 päivänä syyskuuta 1996 Opel Nederland BV:n johdolle sähköpostiviestin, joka koski mahdollista toimitusten rajoittamista niille jälleenmyyjille, jotka harjoittavat vientikauppaa. Hän ilmoitti kuitenkin epäilevänsä, että kyseinen käytäntö rikkoisi EU:n kilpailusääntöjä:"... Tästä voidaan tehdä vain yksi johtopäätös: mitkään rajoitukset tai esteet eivät ole mahdollisia niiden autojen osalta, jotka päätyvät kuluttajille toisiin jäsenvaltioihin. Hänen viittauksensa kesken olevaan Bayerin oikeusjuttuun, joka liittyy viennin estämiseen tuotteita kohdentamalla, on mielenkiintoinen, mutta siihen ei voi vielä tukeutua. Jos lopputulos on positiivinen (mikä ei näytä todennäköiseltä), voisimme yrittää rajoittaa vastaavalla tavalla niiden Opel-jälleenmyyjien toimituksia, jotka myyvät paljon autoja vientiin. Minusta tätä olisi kuitenkin vaikea toteuttaa ilman että tuotteiden rajoitettujen toimitusten katsottaisiin estävän vientiä. Niiden mallien osalta, joista on pulaa, voisimme tosin osoittaa toimivamme objektiivisesti."(50) (28) Myynti- ja markkinointijohtaja on tehnyt käsinkirjoitettuja merkintöjä (jotka on päivätty 16 päivänä syyskuuta 1996) useisiin kirjeisiin, joilla jälleenmyyjät ovat vastanneet Opel Nederland BV:n 28-29 päivänä elokuuta 1996 lähettämään vakiokirjeeseen (ks. jäljempänä 71 kappale ja asiakirjat, joihin viitataan siinä olevassa alaviitteessä 64, sekä 72 kappale ja asiakirjat, joihin viitataan siinä olevassa alaviitteessä 65). Jälleenmyyjät ilmoittavat vastauksissaan, että vientimyynnissä on toimittu jälleenmyyntisopimuksen mukaisesti ja autoja on toimitettu pelkästään kuluttajille. (29) Esimerkiksi Wolves Autoservice BV:ltä tulleeseen kirjeeseen on tehty seuraava merkintä: "... Guido Pot. Kerro jälleenmyyjälle, että hänet on nimitetty pääasiassa myymään autoja omalla alueellaan (kuinka siellä menee?). Tällainen vientikauppa haittaa Alankomaihin kohdistettua voimakasta alennuskampanjaamme. Autojen saatavuus perustuu myyntiin Alankomaissa. Alankomailla on etusija".(58) (30) Myynti- ja markkinointijohtaja on tehnyt käsin merkintöjä, joissa esiintyvät sanat "allocatie" (kohdentaminen) ja "beschikbaarheid" (saatavuus), kolmelta jälleenmyyjältä (Hemera, Staals ja Nedam) saatuihin vastauskirjeisiin. Hän ehdotti myös, että jälleenmyyjiä Wolves, Hemera ja Nedam kehotetaan keskittymään ensisijaisesti omalle sopimusalueelleen. Neljälle jälleenmyyjälle (Wolves, Hemera, Staals ja Nedam) huomautettiin myös, että vienti vaarantaa Opelin hinnoittelustrategian Alankomaiden markkinoilla(59). Edellä 19 ja 20 kappaleessa mainituissa asiakirjoissa, jotka laadittiin 18 päivänä syyskuuta 1996 ja 23 päivänä syyskuuta 1996, mainitaan toimenpide, jolla toimituksia vientiä harjoittaville jälleenmyyjille rajoitetaan, ja siten vahvistetaan, että tarkoituksena oli lopettaa koko vientitoiminta. Tämän vahvistaa myös 80 kappaleessa olevassa alaviitteessä 74 mainittu 18 päivänä syyskuuta 1996 päivätty asiakirja. (31) Opel Nederland BV:n johto päätti 26 päivänä syyskuuta 1996 (ks. 17 kappale) ilmoittaa jälleenmyyjilleen, että "tuotepulan" takia toimituksia jouduttaisiin jatkossa vähentämään ja kullekin jälleenmyyjälle toimitettaisiin vain myyntitavoitteiden (Sales Evaluation Guideline) mukainen määrä autoja:"... Jälleenmyyjille ilmoitetaan tulevista tarkastuksista sekä rajoitetuista toimituksista, jotka johtuvat tuotepulasta. ... Jälleenmyyjille ilmoitetaan, että tuotteiden rajoitetun saatavuuden vuoksi niille toimitetaan (toistaiseksi) vain myyntitavoitteisiin sisältyvä määrä autoja. ... Jälleenmyyjiä pyydetään ilmoittamaan aluepäällikölle, mitkä avoinna oleviin tilauksiin sisältyvät autot ne haluavat ehdottomasti saada. Jälleenmyyjien on itse ratkaistava asiakkaiden kanssa mahdollisesti syntyvät ongelmat ..."(60) (32) Tässä yhteydessä on syytä huomata, että 31 päivään joulukuuta 1996 voimassa olleessa Opel Nederlandin jälleenmyynti- ja huoltopalvelusopimuksessa (Opel Nederland Dealer Sales and Service Agreement) vuodelta 1992 todetaan, että Opel Nederland BV:n ja yksittäisen jälleenmyyjän on sovittava myyntitavoitteista, joiden tarkoitus on määrittää, kuinka monta uutta ajoneuvoa jälleenmyyjän voi kohtuudella olettaa pystyvän myymään asiakkailleen kyseisenä vuotena. Jälleenmyyjän toiminnan tuloksellisuutta arvioitiin vertaamalla myytyjen autojen lukumäärää myyntitavoitteisiin. Toiminnan tuloksellisuus määritettiin laskemalla tiettynä ajanjaksona (yleensä kalenterivuosi) myytyjen ajoneuvojen kokonaismäärä ja vertaamalla sitä jälleenmyyjän omaan myyntitavoitteeseen sekä kaikkien Alankomaissa toimivien jälleenmyyjien saavuttamiin tuloksiin(62). (33) Myyntitavoite määritetään käytännössä jälleenmyyjän omaa pääasiallista vastuualuetta varten(63). Jälleenmyyjien vakiosopimuksessa vuodelta 1992 jälleenmyyjän velvoitteet määritellään hänen sopimusaluettaan (speciale invloedsfeer) varten, joka on perustana myös myyntitavoitteita asetettaessa(64). (34) Opel Nederlandin 1 päivänä tammikuuta 1997 päivätyn jälleenmyyntisopimuksen liitteessä Beoordelingsrichtlijnen (tilausohjeet) oli seuraavat säännökset: "... VAIHE 1 OPEL laatii vuosittain suuntaviivat, joissa ilmoitetaan, kuinka monta uutta moottoriajoneuvoa kaikkien OPEL-JÄLLEENMYYJIEN voidaan kohtuudella odottaa myyvän kyseisenä vuonna. Suuntaviivoja laatiessaan OPEL ottaa huomioon muun muassa uusien MOOTTORIAJONEUVOJEN ja muiden moottoriajoneuvojen kansallisten rekisteröintimäärien kehityksen (mukaan lukien segmenttikohtainen kehitys ...) VAIHE 2 OPEL osoittaa vuosittain jokaiselle OPEL-JÄLLEENMYYJÄLLE osuuden odotetusta kokonaismyynnistä ottaen huomioon sen, kuinka suuri osuus JÄLLEENMYYJÄLLÄ on omalla vaikutusalueellaan kaikista uusien moottoriajoneuvojen rekisteröinneistä kuluvan ja edellisen kalenterivuoden aikana ...)" (65). (35) Jälleenmyyntisopimuksessa määrättiin myös, että poikkeuksellisissa olosuhteissa sopimusalueelle toimitettavien autojen lukumäärää voidaan muuttaa(66). Vaikka jälleenmyyntisopimuksen edellä mainitussa liitteessä kuvaillun VAIHEEN 3 mukaan toimituksia voidaan mukauttaa kysynnän muuttuessa sopimusalueella, tämä mahdollisuus koskee vain alankomaalaisilta kuluttajilta tulevaa kysyntää eikä myyntiä vientiin. Siten 26 päivänä syyskuuta 1996 tehdyssä päätöksessä määritellyt rajoitetut toimitukset tarkoittivat käytännössä sitä, että kyseisten jälleenmyyjien oli varauduttava siihen, että niiden toimitukset rajoitettaisiin ajoneuvoihin, jotka niiden odotettiin myyvän alankomaalaisille asiakkaille, ja siten niillä ei olisi tämän lisäksi mahdollisuuksia vientikauppaan. (36) Opel Nederland BV ei kiistä sitä, että 26 päivänä syyskuuta 1996 tehdyn päätöksen jälkeen "kyseisille jälleenmyyjille on mahdollisesti annettu vääriä ohjeita tai ne on johdettu siihen virheelliseen käsitykseen", että Opel Nederland BV aikoi soveltaa rajoitettua jakelupolitiikkaa tai odotti kyseisten jälleenmyyjien vähentävän vientiä tai lopettavan sen, ilman että eri tyyppisiä kauppoja olisi selvästi eroteltu. Opel Nederland BV myöntää, että eräät sen aluepäälliköistä ovat voineet antaa suullisesti ohjeita tietyille jälleenmyyjille tai ovat antaneet niiden ymmärtää, että sovitut myyntitavoitteet oli ensisijaisesti tarkoitettu Alankomaiden markkinoille(67). (37) Tässä yhteydessä on syytä huomata, että aluepäälliköiden tehtävänä on luoda suora ja henkilökohtainen yhteys maahantuojan ja jälleenmyyjien välille ja ylläpitää tätä yhteyttä (esimerkkejä tästä löytyy 31 kappaleesta ja siinä olevasta alaviitteestä 24 sekä 59 kappaleesta ja 63 kappaleesta ja niissä olevista alaviitteistä 51 ja 57). Aluepäälliköiden yläpuolella on myyntipäällikkö, jonka esimies puolestaan on myynti- ja markkinointijohtaja. Tämän vuoksi on pääteltävä, että aluepäälliköiden toteuttamat toimenpiteet, joihin Opel Nederland viittaa, olivat suoraan seurausta 26 päivänä syyskuuta 1996 tehdystä päätöksestä ja että kyseinen päätös pantiin näin täytäntöön. Tämän vahvistaa myös se, että yksittäiset tarkastukset todella suoritettiin, ja se, että aluepäälliköt raportoivat alustavista vierailuistaan. On myös syytä huomata, että Opel Nederland BV katsoi loka- ja joulukuussa 1996 tarpeelliseksi toteuttaa tilanteen korjaavia toimenpiteitä(68). (38) Opel Nederland BV väittää myös, että myyntitavoitteissa ei vahvistettu toimitettavien ajoneuvojen määrää vaan seuraavan kalenterivuoden aikana myytävien ajoneuvojen määrä (myyntitavoite)(69). (39) Myyntitavoitteet sinällään eivät kuitenkaan muodosta ongelmaa. Ongelmallista on se, että Opel Nederland BV:n väliintulon vuoksi toimitukset jälleenmyyjille oli tarkoitus mukauttaa myyntitavoitteeseen (ks. myös sopimuksen olemassa oloa koskevat näkökohdat jäljempänä (112 kappale)). (40) Opel Nederland BV väittää lisäksi, että sen 26 päivänä syyskuuta 1996 ajoneuvojen rajoitetuista toimituksista tekemä päätös koski ainoastaan 21 jälleenmyyjää. Opel Nederland BV on sitä mieltä, että tuotepula muodostaa "objektiivisen syyn", jolla toimenpidettä voidaan mahdollisesti perustella(70). (41) Komissio korostaa sitä, että kyseiset 21 jälleenmyyjää yhteensä noin 150:stä Opel-jälleenmyyjästä Alankomaissa olivat ne jälleenmyyjät, joiden oli havaittu harjoittavan vientiä (ks. 17 kappale; Spoormaker lisättiin päätöksessä alun perin mainittujen 20 jälleenmyyjän joukkoon(71)). Komissio katsoo myös, että toimituskiintiöiden kohdentamista jälleenmyyjille ei voida perustella liian vähäisellä tuotannolla, joka voi johtua muun muassa uuden mallin markkinoilletulosta,(72) koska toimenpidettä sovellettiin periaatteessa kaikkiin sopimusvalikoimaan kuuluviin malleihin ja se johtui selvästi viennin kasvusta. Lisäksi Opel Nederland BV ei ole toimittanut konkreettisia tietoja sen tueksi, että kyseisenä ajankohtana esiintyi toimitusongelmia. (42) Tilanteessa, jossa vientikysyntä oli suurta, kuten nyt käsiteltävässä asiassa, Opel Nederlandin 26 päivänä syyskuuta 1996 tekemä päätös jälleenmyyjien kehottamisesta noudattamaan omia myyntitavoitteitaan muodosti toimenpiteen, jonka tavoitteena oli rajoittaa jälleenmyyjälle toimitettavien sellaisten ajoneuvojen lukumäärää, jotka se voisi myydä vientiin. Tämän toimenpiteen seurauksena myyntitavoitteissa mainitusta ajoneuvomäärästä tuli enimmäismäärä, joka toimitetaan jälleenmyyjälle ja jonka se myy. Näissä olosuhteissa jälleenmyyjät menettivät kaikki mahdollisuudet käydä vientikauppaa paikallisen myynnin lisäksi, koska ne olisivat tällöin vaarantaneet sopimusalueelleen asetetun myyntitavoitteen saavuttamisen ja siten oman myyntitoimintansa tuoton. 2 Bonuskäytäntö (43) Bonukset ovat katteiden lisäksi jälleenmyyjän tärkein ajoneuvoista saatavien tulojen ja voittojen lähde. Jälleenmyyjän kate muodostuu tietyn automallin ohjevähittäishinnan ja hinnan, jolla jälleenmyyjä ostaa auton tavarantoimittajaltaan, välisestä erotuksesta. Tällä erotuksella, joka on yleensä 10-20 prosenttia, jälleenmyyjä voi kattaa hallinto- ja rahoituskulunsa ja myöntää mahdollisesti asiakkaille alennuksia. Käytännössä marginaali joudutaan usein käyttämään kokonaan näiden kustannusten ja alennusten kattamiseen, joten jälleenmyyjän voitto muodostuu bonuksista ja muista autokauppaan liittyvistä palveluista. (44) Bonukset lasketaan tavallisesti prosenttiosuutena tai kiinteänä korvauksena, jonka tavarantoimittaja säännöllisesti maksaa jälleenmyyjälle tietyin edellytyksin jokaisesta myydystä ajoneuvosta. Bonusten maksaminen riippuu tiettyjen määrällisten ja laadullisten tavoitteiden saavuttamisesta. Määrällisinä tavoitteina pidetään yleisesti markkinaosuutta ja myyntitavoitteiden mukaisen myynnin saavuttamista sopimusalueella. Laadulliset tavoitteet liittyvät yleensä asiakkaisiin tai jälleenmyyjän myyntitiloja koskeviin vaatimuksiin. (45) Opel Nederland BV toteutti elokuun 1995 ja tammikuun 1998 välillä useita myynninedistämisohjelmia (kampanjoita), jotka liittyivät usein tiettyyn automalliin. Alussa näiden kampanjoiden ehdoissa määrättiin, että bonuksia ei makseta tietyille asiakasryhmille myydyistä autoista (muut Opel-jälleenmyyjät, kansainväliset autovuokraamot ja valtuuttamattomat jälleenmyyjät). (46) Ehtoja sovellettiin myynninedistämisohjelmiin "STAR WARS Astra Actie"(73), joka oli suunniteltu Opel Astra -mallia varten ja jota sovellettiin 16 päivästä elokuuta 1995 31 päivään tammikuuta 1996, ja kahteen toiseen ohjelmaan, joita sovellettiin 1 päivästä kesäkuuta 1996 30 päivään syyskuuta 1996. Näistä ohjelmista toinen oli nimeltään "Paradepaarden"(74) ja siinä myönnettiin bonusta kaikista myydyistä Opel Omega-, Tigra-, Cabrio-, Calibra-, Frontera- ja Monterey-malleista, ja toinen ohjelma oli nimeltään "Astra Zomer"(75) ja se koski Opel Astra -mallia (Cabrio ja Van mukaan luettuina). (47) Opel Nederland BV alkoi toukokuusta 1996 alkaen pohtia mahdollisuutta jättää vientikauppa kokonaan bonusmaksujen ulkopuolelle. Se totesi 23 päivänä toukokuuta 1996 päivätyssä sisäisessä muistiossaan, että ulkomaille myydyistä autoista ei kampanjan yhteydessä tulisi myöntää bonuksia, vaikka asiakkaat olisivat kuluttajia: "... Smit Zwolle/Nefkens Tradingin vientiin myymät autot: 1. mikäli kyseessä ovat Nefkensin toimitukset kuluttajille 2. mikäli liiketointa pystytään seuraamaan koko ajan jälleenmyyjän hallinnossa, asiaan ei liity varsinaisia ongelmia. On kuitenkin pidettävä mielessä, että jälleenmyyjä ei saa kampanjarahaa näistä kaupoista. Kehotan hyväksymään tällaiset liiketoimet jatkossa sellaisinaan ..." (76) (48) Markkinointipäällikkö ilmoitti 5 päivänä heinäkuuta 1996 myynti- ja markkinointijohtajalle, että Arnhemissa toimiva jälleenmyyjä van Zijll oli myynyt käynnissä olevan kampanjan aikana jo 36 autoa ja oli oikeutettu 35000 guldenin bonukseen. Koska oli selvää, että 31 autoa oli myyty ulkomaisille asiakkaille, hän painotti, että:"... Vienti ei ole Alankomaiden kampanjatuen hengen mukaista. Vienti on sinänsä ok, mutta että siitä maksettaisiin bonuksia ... Voidaanko asialle tehdä jotakin??? ... Mielestäni tämän jälleenmyyjän (kampanja)myyntiohjeita on muutettava selvästi jatkossa."(79) (49) Elokuun 23 päivänä 1996 kävi ilmi, että Opel Nederland BV halusi ehdottomasti muuttaa bonuskäytäntöään ja myöntää bonukset jatkossa vain Alankomaissa rekisteröidyistä autoista:"... Meneillään olevan 1996 kauden ja RIP-ehdotuksen osalta on keskusteltava vähittäiskaupan rekisteröinteihin perustuvasta kampanjasta lokakuusta 1996 alkaen (kuten Fordilla, joka käyttää perusteena RAI RDC -rekisteröintejä), jotta ainakin vienti saadaan kampanjatukien ulkopuolelle.)"(82) (50) Opel Nederland BV totesi 18 päivänä syyskuuta 1996, että ns. "rajatylittävä liiketoiminta" on periaatteessa epätoivottavaa sekä kansallisten myyntiyhtiöiden että General Motors Europen, jäljempänä "GME", näkökulmasta. Maahantuoja ehdotti, että asiasta on keskusteltava General Motors Europen kanssa ja varmistettava, että järjestelyt ovat mahdollisimman suuressa määrin EY:n kilpailusääntöjen mukaisia: "... Rajatylittävä myynti on melkoinen riesa monille kansallisille myyntiyhtiöille ja GME:lle organisaationa. Rajatylittävän myynnin (viennin) rajoittaminen tarkistamalla kampanjatukijärjestelmää on paitsi kansallisten myyntiyhtiöiden myös GME:n etujen mukaista. Kannattaisi ehkä kysyä neuvoa GME:n EY-oikeuden asiantuntijoilta, jotta järjestelmästä saataisiin EY-oikeuden suhteen mahdollisimman vedenpitävä" (84). (51) Opel Nederland BV oli kuitenkin tietoinen siitä, että vientikaupan sulkeminen bonusjärjestelmän ulkopuolelle haittaisi välillisesti jäsenvaltioiden välistä kauppaa ja rikkoisi näin EY:n kilpailusääntöjä:"... Päätelmä: jos vientiin menevät autot on rekisteröitävä Hollantiin, jotta niistä maksetaan vähittäiskaupan bonus, se rajoittaa välillisesti jälleenmyyjien mahdollisuuksia käydä vientikauppaa. Tämä on EY:n lainsäädännön vastainen käytäntö."(89) (52) Vaikka vientiä syrjivien bonusohjelmien laittomuus olikin tiedossa, Opel Nederland BV:n johto päätti 26 päivänä syyskuuta 1996 (ks. 17 kappale) myöntää bonukset vain Alankomaihin rekisteröidyistä autoista. Bonuksia ei siis myönnettäisi toisissa jäsenvaltioissa asuville asiakkaille myydyistä autoista:"... 6. Bonuksia ei vastedes myönnetä Hollannin ulkopuolelle rekisteröitävistä kampanja-autoista. Kilpailijat soveltavat samanlaisia käytäntöjä. 7. Aukema poistaa vientikauppaa käyvien jälleenmyyjien nimet kampanjalistoilta. Listoillepääsy riippuu jatkossa tarkastusten tuloksista" (92). (53) Tämän päätöksen jälkeen kahdessa seuraavassa kampanjassa sovellettiin uutta bonuskäytäntöä. Kyseiset myynninedistämisohjelmat, jotka toteutettiin 1 päivän lokakuuta 1996 ja 31 päivän tammikuuta 1997 välillä, liittyvät Opelin malleihin Astra (Astra Bonuscampagne) ja Corsa (Corsa Inruil Ander Merk Campagne). Kummankin kampanjan ehtojen mukaan bonukset myönnettiin vain kotimaisille kuluttajille myydyistä autoista, jotka rekisteröitiin ostajan nimiin Alankomaissa. Bonus oli 600-900 guldenia jokaisesta Astra-kampanjan aikana myydystä Astra-mallista (ja enintään 1100 guldenia jokaisesta Corsa-kampanjan aikana myydystä Corsa-mallista) edellyttäen, että myös asetetut myyntitavoitteet saavutettiin:"... Bonus myönnetään kaikista Opel Astra -mallin autoista (Cabrio ja Van mukaan luettuina), jotka myydään kampanjan aikana ja toimitetaan Alankomaissa asuville kuluttajille, jotka rekisteröivät ne omiin nimiinsä. Jälleenmyyjän on esitettävä kauppakirja ja/tai lasku, jonka kaikki kohdat on täytetty ja joka on allekirjoitettu. Niitä autoja ei oteta huomioon, jotka myydään toisille Opel-jälleenmyyjille tai kansainvälisille autonvuokrausyhtiöille. Bonusten ulkopuolelle jää myös sellainen myynti, joka ei täytä jälleenmyynti- ja huoltopalvelusopimuksen ehtoja. ... Bonus myönnetään, mikäli auto rekisteröidään kolmen viikon kuluessa kampanjan päättymisestä (perjantai, 21 päivänä helmikuuta 1997)."(94) (54) Opel Nederland BV myönsi, että lauseketta, jonka mukaan bonuksia ei makseta muualla asuville kuluttajille myydyistä autoista, sovellettiin myös kaikissa myynninedistämisohjelmissa 31 päivästä tammikuuta 1997 alkaen 20 päivään tammikuuta 1998 (ks. 57 kappale)(95). (55) Käytäntö, jonka mukaan bonuksia ei makseta autoista, jotka myydään tai rekisteröidään sopimusalueen ulkopuolelle, vähentää jälleenmyyjän myyntituloja ja jäljelle jäävää voittoa sekä rajoittaa mahdollisuuksia harjoittaa kannattavaa liiketoimintaa(96). Jos bonukset peruutetaan tai vain uhataan niiden peruuttamisella tai takaisinperinnällä, jälleenmyyjien halu myydä autoja ulkomaisille asiakkaille vähenee. Alaviitteessä 44 (51 kappale) mainittu asiakirja osoittaa, että Opel Nederland BV oli tietoinen tästä. Koska jälleenmyyjän toiminnan kannattavuus riippuu usein suuresti bonuksista, tällainen toimenpide tai pelkkä sillä uhkaaminen johtaa siihen, että jälleenmyyjän on toimittava tavarantoimittajansa määrittämien ehtojen ja ohjeiden mukaisesti. (56) Jälleenmyyjät osallistuivat tavarantoimittajansa Opel Nederland BV:n kanssa tekemänsä sopimuksen puitteissa kaikkiin myyntikampanjoihin 1 päivän lokakuuta 1996 ja 31 päivän tammikuuta 1997 sekä 31 päivän tammikuuta 1997 ja 20 päivän tammikuuta 1998 (ks. 57 kappale) välisenä aikana. Kampanjoiden aikana saavutetusta myynnistä sekä jälleenmyyjien saamista bonuksista on yksityiskohtaiset tiedot useissa asiakirjoissa. Jälleenmyyjät ovat näin ollen hyväksyneet kampanjaehdot ja erityisesti niiden sisältämät bonusten myöntämistä rajoittavat säännöt. Opel Nederland BV:n vastaus (57) Opel Nederland BV katsoo, että määräys, jonka mukaan bonusta ei makseta vientiin myydyistä autoista, on mahdollisesti ollut oikeutettu Alankomaiden erityisen autoveron vuoksi, joka kaikkien Alankomaissa asuvien asiakkaiden on maksettava. Se myöntää, että lauseke oli sisältynyt kaikkiin kampanjoihin 1 päivästä lokakuuta 1996 alkaen 20 päivään tammikuuta 1998, mutta korostaa sitä, että lauseke poistettiin takautuvasti 20 päivänä tammikuuta 1998 ilmoittamalla kaikille jälleenmyyjille siitä kirjallisesti ja myöntämällä takaisin kaikki bonukset, joita ei ollut maksettu toimenpiteen voimassaoloaikana. Opel Nederland BV korostaa, että toimenpidettä ei sovellettu yleisesti myyntiin jälleenmyyjän sopimusalueen ulkopuolella asuville asiakkaille, vaan pelkästään myyntiin Alankomaiden ulkopuolelta tuleville asiakkaille, ja väittää, että toimenpide ei estänyt vientikaupan harjoittamista(97). Komission kanta (58) Mitä tulee ulkomaisille kuluttajille menevien autojen sulkemiseen bonusjärjestelmän ulkopuolelle, komissio katsoo, että vaikka käytäntö kumottiin takautuvasti 20 päivänä tammikuuta 1998, se ei korjannut toimenpiteen tavoitetta tai vaikutusta kilpailuun toimenpiteen soveltamisaikana. Opel Nederland BV on itse todennut, että bonusjärjestelmillä pyritään yleensä kannustamaan jälleenmyyjiä myymään autoja kuluttajille. Tästä seuraa, että jälleenmyyjien, jotka olisivat halunneet myydä autoja ulkomaisille asiakkaille kahden edellä mainitun kampanjan aikana(98), ei kannattanut tehdä sitä, koska ne tiesivät, että vientiin menevistä autoista ei saa bonuksia. Opel Nederland BV:n väitettä, jonka mukaan erityinen autovero oikeuttaisi viennin jättämisen bonusmaksujen ulkopuolelle, käsitellään jäljempänä 132 kappaleessa. 3 Välitön vientikielto ja vientikaupan välitön rajoittaminen yleensä 1) Ensimmäinen vaihe: Sisäinen harkinta ja ohjeistus (59) On olemassa todisteita siitä, että ainakin yhdessä tapauksessa jo kesäkuun 1995 lopussa pyrittiin lopettamaan vientitoiminta yleensä. Tällöin eräs Opel Nederland BV:n johtajista kertoi toisille johtajille kehottaneensa yhtä jälleenmyyjää (Lathouwers Den Bosch, BV's -Hertogenbosch), joka aikoi myydä autoja belgialaiselle Opel-jälleenmyyjälle, myymään Tigra-mallia vain sopimusalueensa asiakkaille ja unohtamaan viennin:"... Olen kertonut jälleenmyyjälle, että sille osoitetut Tigrat on tarkoitus myydä sen omalle vaikutusalueelle. Tarkoitus on saavuttaa rekisteröintitavoitteemme eikä viedä autoja ulkomaille ..."(99) (60) Opel Nederland BV havaitsi vuoden 1996 aikana, että alankomaalaisten jälleenmyyjien vientikauppa oli huomattavasti lisääntynyt vuoden ensimmäisellä puoliskolla(106). Alankomaiden Opel-jälleenmyyjät myivät tammi-kesäkuussa 1996 yhteensä 1121 autoa (3 prosenttia kokonaismyynnistä) muissa jäsenvaltioissa asuville asiakkaille. Lähellä Saksan ja Belgian rajaa toimivat viisi jälleenmyyjää olivat myyneet yhteensä 937 autoa. Viennin osuus niiden kokonaismyynnistä oli kyseisenä ajanjaksona 37-52 prosenttia. Myyntipäällikkö kuvaili useille päällikkökollegoilleen osoitetussa sähköpostiviestissä näitä lukuja "järkyttäviksi" ja "vastenmielisiksi"(109). (61) Arnhemissa toimivan suurimman viejän (van Zijll) raportoitua suurista vientimääristä myynti- ja markkinointijohtaja päätti kehottaa tätä jälleenmyyjää vähentämään myyntiään ulkomaisille asiakkaille. Hän ilmoitti asiasta myös Opel Nederland BV:n muulle johdolle:"... Seuraavasta käyvät ilmi Kirpin toiminnan seuraukset. Olen myös sitä mieltä, että koska meillä ei tällä hetkellä ole tarpeeksi Opeleita, meidän on toimitettava Kirpille vain hänen myyntitavoitteidensa mukainen määrä autoja. Lisäksi meidän on keskusteltava hänen kanssaan siitä seikasta, että hänet on nimitetty Arnhemin alueelle, joten hänen on huolehdittava siitä, että Arnhemissa myydään riittävä määrä Opeleita. Katsokaa, mitä hän on saanut aikaan alueellaan. Ei ole mitään järkeä myydä autoja hankintahintaan Saksassa, Wageningenissa, Veenendaalissa, Oosterbeekissa jne; Kirpista ei ole hyötyä, jos hän toimii näin. Epäsosiaalista käytöstä. Kuvitelkaa mitä tapahtuisi, jos saksalaiset jälleenmyyjät toimisivat näin. Tällaisen viennin ja muun myyntialueen ulkopuolisen harmillisen toiminnan on loputtava, se haittaa koko organisaation toimintaa. Haluan joka tapauksessa keskustella asiasta Kirpin kanssa, jotta hänen myyntinsä palaa normaaliksi."(118) (62) Myyntipäällikkö suositteli 15 päivänä heinäkuuta 1996 Opel Nederland BV:n muulle johdolle, että myynninedistämiskampanjoiden yhteydessä myönnettävien bonusten ehtojen muuttamisen lisäksi on tehtävä tarkastuksia jälleenmyyjien toimitiloissa, koska autoja oli mahdollisesti myyty valtuuttamattomille jälleenmyyjille. Tähän sähköpostiviestiin tehdyssä käsinkirjoitetussa huomautuksessa myynti- ja markkinointijohtaja kehotti myyntipäällikköä neuvottelemaan niiden jälleenmyyjien kanssa (van Zijll Arnhemissa, Welling Brunssumissa, Göttgens Sittardissa, Hemera Echtissa ja Bleeker Hengelossa), jotka olivat myyneet erityisen paljon autoja vientiin. Samalla hän ilmoitti toimitusten rajoittamisesta kyseisille jälleenmyyjille(123). (63) Opel Nederland BV oli koonnut elokuun alussa 1996 tiedot jälleenmyyjiensä saavuttamasta myynnistä ASTRA Zomer -kampanjan aikana 1 päivästä kesäkuuta 30 päivään syyskuuta 1996. Myynti- ja markkinointijohtajan mielestä oli tarpeen tehdä tarkastuksia niiden jälleenmyyjien luona, jotka olivat selvästi ylittäneet myyntitavoitteensa ja olivat saamassa bonuksia. Kyseessä olevat jälleenmyyjät olivat siis myyneet enemmän autoja kuin myyntitavoitteista neuvoteltaessa oli arvioitu. Arnhemissa toimiva jälleenmyyjä van Zijll, joka oli kampanjan aikana ylittänyt myyntitavoitteensa 62 prosentilla, oli tarkoituksena ottaa ensimmäisenä tarkastuksen kohteeksi:"... Vienti on karkaamassa käsistä. Sekä laiton että laillinen. Tarkastukset ovat välttämättömiä heti..."(135)"... Koska vienti on kasvamassa liian suureksi, olen vaatinut tarkastuksia, jotka aloitettaisiin aluksi van Zijllistä. Varsinkin koska kyse näyttää olevan myynnistä valtuuttamattomien jälleenmyyjien kautta. Sen lisäksi että tämä on Opel Nederland BV:n liiketoiminnan kannalta vastuutonta, se uhkaa selvästi myyntijärjestelmäämme... Vaadin uudestaan tarkastusten järjestämistä kiireellisesti ... Olen erittäin vakavissani, sillä se haittaa liiketoimintaani. Keskiviikkona 14. elokuuta Teus de Jong ilmoittaa asiasta erittäin vakavaan sävyyn myyntihenkilöstölle"(138). (64) Vientikauppaa koskevien tietojen kokoamisen yhteydessä maahantuoja havaitsi 13 päivänä elokuuta 1996, että vuoden seitsemän ensimmäisen kuukauden aikana yhteensä 1496 ajoneuvoa oli myyty vientiin. Näistä ajoneuvoista 1382 (eli 92 prosenttia) myytiin 15:n rajan läheisyydessä sijaitsevan jälleenmyyjän toimesta(143). (65) Opel-autojen viennin lisääntyessä Alankomaista Opel Nederland BV:n myyntipäällikkö lähetti 23 päivänä elokuuta 1996 faksin yhden sen saksalaisen toimittajan, Adam Opel AG:n Bochumin tehtaan myyntipäällikölle. Hän ilmoitti yrityksensä tutkivan parhaillaan vientitilannetta kokonaisuudessaan, ja että yritys oli päättänyt toteuttaa toimenpiteitä estääkseen vientikaupan kokonaan:"... Tutkimme parhaillaan vientikaupan kokonaistilannetta. Jälleenmyyjää on kehotettu korjaamaan tilanne. Alankomaalaiset Opel-jälleenmyyjät saavat jatkuvasti kyselyjä saksalaisilta kauppiailta, leasing-yhtiöiltä jne. Toimenpiteisiin (yhteistyössä oikeudellisen osaston kanssa) ryhdytään viennin 'lopettamiseksi' kokonaan"(146). (66) Edellä mainitulla faksilla vastattiin aikaisempaan faksiin, jolla Bochumin tehtaan myyntipäällikkö oli pyytänyt Opel Nederland BV:tä ilmoittamaan sen alankomaalaisen jälleenmyyjän nimen, joka oli toimittanut valtuuttamattoman jälleenmyyjän Saksassa tarjoaman auton. Vaikka tässä olikin kyse kielletystä vientikaupasta, Opel Nederland BV ilmoitti Bochumin tehtaalle 23 päivänä elokuuta 1996 päivätyllä faksilla, joka mainitaan edellä 65 kappaleessa, aikomuksestaan lopettaa vientikauppa kokonaan. (67) Mitä tulee Opel Nederland BV:n väitteeseen(151), jonka mukaan jälleenmyyjien tarkastusten tavoitteena oli ainoastaan havaita jälleenmyyntisopimuksen vastaisesti harjoitettu vientikauppa ja erityisesti myynti valtuuttamattomille jälleenmyyjille, komissio ei kiistä maahantuojan oikeuksia tämän suhteen. Ensimmäiset ohjeet jälleenmyyjille annettiin kuitenkin jo ennen niiden tarkastusten loppuunsaattamista, jotka olisivat voineet osoittaa, että kaikki vientikauppa noudattaa jälleenmyyntisopimusta. (68) Löydettyjen asiakirjojen mukaan kaikki vientikauppaa harjoittaneet jälleenmyyjät joutuivat tarkastusten kohteeksi riippumatta vientikaupan määrästä(152). Opel Nederland BV:n toimittamien tietojen mukaan vientikaupan osuus kunkin tarkastusten kohteeksi joutuneen 21 jälleenmyyjän kokonaismyynnistä vaihteli 58,8 prosentin (van Zijll) ja 1,9 prosentin (Spoormaker) välillä. Vuoden 1996 yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana kahdeksan näistä jälleenmyyjistä myi yli 20 prosenttia kokonaismyynnistään vientiin, kun taas muiden jälleenmyyjien vastaavat vientiosuudet olivat huomattavasti alhaisemmat vaihdellen 0,5 prosentista 10,6 prosenttiin(153). (69) Jälleenmyyjien tarkastusten tulokset osoittivat, että useimmat jälleenmyyjistä harjoittivat sekä sallittua että kiellettyä vientiä. Useat asiakirjat osoittavat, että näiden tarkastusten tavoite oli kauaskantoisempi kuin pelkästään kielletyn myynnin suuruuden selvittäminen (ks. 63 ja 65 kappale sekä niissä olevissa alaviitteissä 56 ja 59 mainitut asiakirjat ja 75 kappale sekä siinä olevassa alaviitteessä 69 mainittu asiakirja). 2) Toinen vaihe: "Ensimmäinen varoituskirje" ja sitä seuraavat tapahtumat (70) Myynti- ja markkinointijohtaja ilmoitti 27 päivänä elokuuta 1996 muulle johdolle, että niille jälleenmyyjille, jotka olivat myyneet vähintään 10 ajoneuvoa vientiin kuluvan vuoden alkupuoliskolla, lähetettäisiin varoituskirje. Tarkoitus oli toteuttaa toimenpiteitä viennistä aiheutuvien ylimääräisten kustannusten perimiseksi jälleenmyyjiltä:"Pyrimme nyt rajoitettujen mahdollisuuksien mukaan korjaamaan tilanteen. Epäilyksenalaisille jälleenmyyjille, jotka ovat myyneet vähintään 10 Opelia vientiin vuoden alkupuoliskolla, lähetetään kirje, jossa niitä syytetään ajoneuvojen viennistä. Kysymme jälleenmyyjiltä kirjallisesti, noudattavatko kaikki vientikaupat sopimuksen määräyksiä ja henkeä. ... Lisäksi tutkitaan keinoja, joilla viennistä meille aiheutuvat ylimääräiset kustannukset voidaan siirtää"(154). (71) Tässä luottamuksellisessa kirjeessä, joka lähetettiin 28-29 päivänä elokuuta 1996 kullekin epäillyistä 18 jälleenmyyjästä (jäljempänä "ensimmäinen varoituskirje" jälleenmyyjille), maahantuoja ilmoitti epäilevänsä sitä, että kyseisten jälleenmyyjien harjoittama vientikauppa noudattaa jälleenmyyntisopimuksen määräyksiä ja henkeä, ja kehotti jälleenmyyjiä keskittymään sopimusalueisiinsa:"... Olemme havainneet, että yrityksenne on myynyt suuren määrän Opeleita ulkomaille vuoden 1996 alkupuoliskolla. Määrä on niin suuri, että epäilemme vakavasti, että myynti on vastoin nykyisen ja tulevan Opel-jälleenmyyjien myynti- ja huoltopalvelusopimuksen määräyksiä ja henkeä. ... Aikomuksenamme on verrata vastaustanne niihin tietoihin, jotka on kirjattu tilikirjoihinne. Tämän jälkeen ilmoitamme teille asian jatkokäsittelystä. Edellä esitetty ei muuta sitä, että olette pääasiassa vastuussa tyydyttävästä myyntitoiminnasta omalla erityisellä vaikutusalueellanne..."(157). (72) Useimmat kirjeen saaneista jälleenmyyjistä (15 jälleenmyyjää 18:sta)(161) kiistivät jyrkästi väitteen, jonka mukaan ne olisivat harjoittaneet kiellettyä vientitoimintaa, ja vahvistivat, että vientiin myydyt autot oli myyty yksinomaan kuluttajille jälleenmyyntisopimusta noudattaen(162). Sittardissa sijaitsevan Automobielbedrijf of Göttgensin, joka oli tehnyt 176 vientikauppaa vuoden 1996 seitsemän ensimmäisen kuukauden aikana, vastauskirjettä voidaan pitää esimerkkinä monen kyseisen kirjeen saaneen jälleenmyyjän kannasta: "Olemme mielenkiinnolla lukeneet 28 päivänä elokuuta päivätyn kirjeenne. Olemme todellakin myyneet useita Opeleita ulkomaille. Vuoden 1996 alkupuoliskon lukumäärään on vaikuttanut myös se, että toimitussopimuksia ei noudatettu ja Vectra-autoja toimitettiin suunniteltua enemmän. Noudatimme luonnollisesti oikeita menettelyjä, joista on vuodesta 1994 alkaen neuvoteltu General Motorsin G. Bouwensin kanssa. Tämän lisäksi asiaan on vaikuttanut myös se, että sijaitsemme kapeassa osassa Alankomaita (itse asiassa kapeimmassa osassa), 'ulkomaiden' ympäröimänä. Tämän vuoksi viime vuosina tänne on tuotu paljon autoja, mikä on suuressa määrin heikentänyt meidän myyntimahdollisuuksiamme, erityisesti käytettyjen autojen alalla. Tämä on herättänyt kuluttajat täällä, ja ostajat hakevat nyt autoja rajan molemmilta puolin, sekä alankomaalaiset että saksalaiset ostajat. Tämä oli myös yksi yhdistyneen Euroopan lähtökohdista. Myös huoltotakuupalvelujen alalla voidaan huomata ulkomaisten asiakkaiden lisääntyminen. Tämän vuoksi sopimusalueemme (ns. erityinen vaikutusalue - 'speciale invloedsfeer') ei rajoitu enää pelkästään Alankomaihin" (163). (73) Ensimmäisen varoituskirjeen lähettämistä seuraavien viikkojen aikana Opel Nederland otti yhteyttä ainakin joihinkin jälleenmyyjiin pyrkien lopettamaan niiden vientitoiminnan kokonaan; tällaisia jälleenmyyjiä olivat van Zijll (80 kappale), Staals (83 kappale) ja Spoormaker (86 kappale)(164). Lisäksi myynti- ja markkinointijohtaja lähetti 18 päivänä syyskuuta 1996 markkinointipalvelujen valvojalle sähköpostiviestin, jossa hän teki selväksi aikomuksensa "lopettaa vientitoiminta". Hän ilmoitti, että jälleenmyyjä van Zijll "on lupautunut lopettamaan" ja lisäsi, että "muut ovat työn alla" (ks. 80 kappale). 3) Kolmas vaihe: 26 päivänä syyskuuta 1996 tehty päätös ja sitä seuranneet tapahtumat (74) Saatuaan jälleenmyyjien vastaukset ensimmäiseen varoituskirjeeseen Opel Nederland BV teki 26 päivänä syyskuuta 1996 päätöksen (ks. 17 kappale ja siinä olevassa alaviitteessä 15 mainittu asiakirja). Erityisesti kiinnitetään huomiota kyseisen päätöksen 1-4 kappaleeseen: "1. Opel Nederland BV tekee tarkastuksen kaikkien tiedossa olevien vientitoimintaa harjoittavien jälleenmyyjien (20) luona. 2. De Heer lähettää vastauksen kaikille jälleenmyyjille, jotka vastasivat Opelin niille lähettämään ensimmäiseen vientitoimintoja koskeneeseen kirjeeseen. Jälleenmyyjille ilmoitetaan tarkastuksista .... 3. Myynnistä vastaavat aluepäälliköt neuvottelevat vientitoiminnasta vientiä harjoittavien jälleenmyyjien kanssa seuraavan kahden viikon kuluessa. 4. Ne jälleenmyyjät, jotka ilmoittavat aluepäällikölle, etteivät ne halua lopettaa ajoneuvojen laajamittaista vientiä, kutsutaan neuvotteluun de Leeuwin ja de Heerin kanssa 22 päivänä lokakuuta 1996.". (75) Opel Nederland BV päätti 27 päivänä syyskuuta 1996 seuraavista tarkastuksia koskevista yksityiskohdista: "... Jäljempänä annetaan tietoja eri yhteyksissä ja neuvotteluissa sovitun vientikauppaa koskevan tarkastuksen aloittamisesta ... Toivon, että tiedot kattavat kaikki olennaiset seikat, jotka on tarpeen tietää ennen tarkastusten aloittamista, ja ovat täysin etujemme (ON) mukaisia. Lisäksi olen pyytänyt Luc Aelenia tarkastamaan ... viime kokouksessa ehdotettujen toimenpiteiden laillisuuden (vaikka olemmekin vakaasti päättäneet lopettaa käytännön, haluan meidän pitävän riskit hallussa ja välttävän yllätyksiä). ... Opel Nederland BV - Vientikauppaa koskeva tarkastus Tausta Opel Nederlandin (ON) johto päätti toteuttaa tehokkaan tarkastuksen jälleenmyyjien luona selvittääkseen tiettyjen jälleenmyyjien harjoittaman vientitoiminnan laajuuden ja kuinka paljon siinä liikkuu rahaa. Koska ON:n sanattomana tarkoituksena sen käynnistäessä tällaisia tukitoimenpiteitä oli myynnin edistäminen Alankomaiden markkinoilla (alue, jolla ON:llä on liiketoiminnallinen vastuu ja joka on sille tärkeä), tarkoituksena on, että ON:lle palautetaan kampanja- ja myyntituki, joka liittyy vietyihin ajoneuvoihin tai on niiden aiheuttamaa. Laajuus Tarkastus tapahtuu ON:n aloitteesta ... ja keskittyy vuosien 1995 ja 1996 (elokuuhun saakka) myyntiin .... Tarkastukset koskevat Opel Nederland BV:n jälleenmyyjien suoraa myyntiä ulkomaille ..." (165) (76) Kuten 26 päivänä syyskuuta 1996 tehdyn päätöksen 2 kohdassa todettiin, Opel Nederland BV lähetti kyseessä oleville jälleenmyyjille 30 päivänä syyskuuta 1996 toisen luottamuksellisen kirjeen, jäljempänä "toinen varoituskirje", jossa maahantuoja korosti epäilevänsä niiden tietojen todenmukaisuutta, jotka jälleenmyyjät olivat antaneet vastauskirjeissään. Samalla se ilmoitti lisätoimenpiteistä, esimerkiksi:"... Viitaten 3 päivänä syyskuuta päivättyyn kirjeeseenne, joka koski Opeleiden myyntiä ulkomaille, toteamme seuraavaa. Vastauksenne ei tyydyttänyt meitä, koska sen mukaan ette ymmärrä sitä, mikä on kaikkien Opel-jälleenmyyjien ja Opel Nederlandin yhteisen edun mukaista. Tarkastusyksikkömme tutkii antamanne tiedot. Niin kauan kuin tämä tutkimus on kesken emme lähetä teille tietoja kampanjoista, koska epäilemme vähittäismyyntiänne koskevien lukujen oikeellisuutta"(169). (77) Epäiltyjen 19 jälleenmyyjän tarkastukset oli tarkoitus toteuttaa 4 päivän lokakuuta ja 5 päivän marraskuuta 1996 välillä(171). Tarkastukset toteutettiin käytännössä 19 päivänä syyskuuta 1996 (van Zijll) ja 27 päivän marraskuuta 1996 (van Twist) välillä(174). (78) Lisäksi vaikuttaa siltä, että aluepäälliköt ottivat yhteyttä niin sanottuihin vientitoimintaa harjoittaviin jälleenmyyjiin 26 päivänä syyskuuta 1996 tehdyn päätöksen 3 ja 4 kohdan mukaisesti. Monet jälleenmyyjät antoivatkin sitoumuksen olla myymättä enää vientiin; katso erityisesti 84 ja 87 kappale jäljempänä. 4) Yksittäisille jälleenmyyjille annettuja ohjeita ja jälleenmyyjiltä saatuja sitoumuksia koskevat todisteet (79) Jäljempänä lainatuista asiakirjoista ilmenee, että jälleenmyyjille annettiin ohjeita viennin lopettamiseksi tai rajoittamiseksi ja että jälleenmyyjät antoivat maahantuojalle sitoumuksia olla myymättä enää vientiin: Van Zijll (80) Heti ensimmäisen 29 päivänä elokuuta 1996 päivätyn varoituskirjeen saatuaan van Zijll antoi Opel Nederland BV:lle 31 päivänä elokuuta 1996 kirjallisesti sitoumuksen olla hyväksymättä enää vientitilauksia(175). Myynti- ja markkinointijohtajan luona 17 päivänä syyskuuta 1996 pidetyssä neuvottelussa kyseinen jälleenmyyjä toisti lupauksensa olla harjoittamatta enää vientiä."...Yritämme mahdollisuuksiemme mukaan lopettaa vientitoiminnan; suurin viejä, van Zijll, on lupautunut lopettamaan. Muut ovat työn alla."(176)"...Suostuimme lopettamaan vientitoiminnan välittömästi, koska se haittaa vakavasti Opel Nederlandin ja jälleenmyyjien toimintoja sekä tuotteiden kohdentamista. Tuotepulan vuoksi jälleenmyyjä on asettanut prioriteetit, mikä tarkoittaa sitä, että tuotteita ei ole saatavilla vientiin vaan pelkästään sen omia toimintoja varten..."(179) (81) Syyskuun 19 päivänä 1996 toteutetun ensimmäisen tarkastuksen jälkeen kyseisen jälleenmyyjän luona tehtiin toinen tarkastus lokakuun alussa 1996 (ks. 77 kappale). Kuukautta myöhemmin (4 päivänä marraskuuta 1996) van Zijll ilmoitti maahantuojalle kirjeitse kahdesta tilauksesta, jotka se oli ottanut vastaan ulkomaisilta kuluttajilta huolimatta Opel Nederland BV:lle antamastaan sitoumuksesta, koska sen mielestä tämä oli jälleenmyyntisopimuksen ja 24 päivänä lokakuuta 1996 päivätyn kiertokirjeen(182) mukaista (kiertokirjeen sisältöä lainataan tämän päätöksen liitteessä III):"...Elokuun 31 päivänä ... kirjoitimme teille vahvistaen, että emme enää hyväksy vientitilauksia ... Tämän vastaisesti, mutta 24 päivänä lokakuuta 1996 päivätyn, ulkomaisille kuluttajille myyntiä koskevan kirjeenne mukaisesti olemme vähän aikaa sitten hyväksyneet kaksi tilausta. Koska olemme alusta alkaen olleet avoimia myös viennin osalta ja aiomme myös tulevaisuudessa toimia avoimesti, lähetämme ohessa jäljennöksen edellä mainituista tilauksista..."(183) Wolves Autoservice (82) Rijssenissä toimiva jälleenmyyjä Wolves Autoservice vastasi 2 päivänä syyskuuta 1996 Opel Nederland BV:n ensimmäiseen, 29 päivänä elokuuta 1996 päivättyyn varoituskirjeeseen (ks. 71 kohta edellä) todeten, että viennissä oli kyse jälleenmyyntisopimuksen mukaisesta myynnistä saksalaisille kuluttajille. Tähän kirjeeseen tehdyssä käsinkirjoitetussa huomautuksessa myynti- ja markkinointijohtaja pyysi alueesta vastaavaa aluepäällikköä kehottamaan jälleenmyyjää keskittymään omaan sopimusalueeseensa, koska vienti vaarantaisi Opelin aseman Alankomaiden markkinoilla:(184) "Guido Pot Kerro jälleenmyyjälle, että hänet on nimitetty pääasiassa myymään autoja omalla alueellaan (kuinka siellä menee?). Tällainen vientikauppa haittaa Alankomaiden (tiukkaa) hinnoittelua. Autojen saatavuus perustuu myyntiin Alankomaissa. Alankomailla on etusija." Pyyntö esitettiin aluepäällikölle ennen tarkastusta kyseisen jälleenmyyjän luona (joka toteutettiin 12 päivänä marraskuuta 1996). Tarkastuksessa ilmeni, että kaikki jälleenmyyjän tekemät vientikaupat (yhteensä 10) noudattivat jälleenmyyntisopimusta(185). Opel Nederland BV ei kiistä sitä, että aluepäälliköt ottivat myynti- ja markkinointijohtajan kehotuksesta yhteyttä jälleenmyyjiin. Staals (83) Eindhovenissa toimiva jälleenmyyjä Staals vakuutti maahantuojalle 2 päivänä syyskuuta 1996 päivätyssä vastauskirjeessä, että kaikki sen vientiin myymät autot olivat menneet kuluttajille. Staals antoi kuitenkin 20 päivänä syyskuuta 1996 Opel Nederland BV:lle sitoumuksen olla harjoittamatta vientiä enää tulevaisuudessa:"...Sisäisten neuvottelujen jälkeen olemme päätyneet siihen, että Staals ei enää vie uusia autoja. Syynä tähän päätökseen ovat haitat, jota viennistä voi olla meille molemmille."(186) Tästä lupauksesta huolimatta Opel Nederland BV lähetti 30 päivänä syyskuuta 1996 päivätyn toisen varoituskirjeen myös tälle jälleenmyyjälle. Jälleenmyyjä antoi sitoumuksensa ennen kuin sen luona tehtiin tarkastus 1 päivänä marraskuuta 1996(187). Hemera, Göttgens-Beek, Loven, Canton Reiss, Welling, Nedam (84) Jälleenmyyjät Hemera, Göttgens-Beek, Göttgens-Sittard, Loven, Canton Reiss ja Welling olivat ensimmäiseen, 28-29 päivänä elokuuta 1996 päivättyyn varoituskirjeeseen antamassaan vastauksessa vakuuttaneet maahantuojalle, että ne eivät olleet harjoittaneet kiellettyä vientikauppaa, mutta silti niille lähetettiin toinen, 30 päivänä syyskuuta 1996 päivätty varoituskirje. Opel Nederland BV:n aluepäälliköiden tehtyä lokakuun 1996 alussa useiden "alueella 5" sijaitsevien jälleenmyyjien luo niin sanottuja alustavia vierailuja ("introductiebezoek(en)"), maahantuoja totesi 5 päivänä lokakuuta 1996, että kuusi jälleenmyyjää (Hemera, Göttgens-Beek, Loven, Canton Reiss, Welling ja Nedam) oli sitoutunut lopettamaan vientikaupan välittömästi. Sitoumukset annettiin ennen kuin yksikään näistä jälleenmyyjistä oli joutunut tarkastuksen kohteeksi (ks. 76 kappale). Kaikki kyseisistä jälleenmyyjistä sijaitsevat Alankomaiden eteläosassa, jossa Opel Nederland BV:n mukaan kuluttajille myynti pääasiassa tapahtui(188). "...Kaikkien tällä viikolla tehtyjen alustavien vierailujen aikana kerroimme jälleenmyyjille tyhjentävästi 'vientitarinan' ... jäljempänä mainitut jälleenmyyjät ovat vierailumme seurauksena sitoutuneet lopettamaan välittömästi vientitoiminnot."(191) (85) Heerlenissä toimiva Opel-jälleenmyyjä Canton-Reiss vahvisti Opel Nederland BV:lle osoitetussa 29 päivänä elokuuta 1996 päivätyssä vastauskirjeessään, että 1 päivän syyskuuta 1993 ja 1 päivän tammikuuta 1996 välisenä ajanjaksona se ei ollut harjoittanut vientikauppaa lähes ollenkaan toisin kuin muut alueella toimivat jälleenmyyjät. Jälleenmyyjä huomautti tässä yhteydessä maahantuojalle jälleen markkinaolosuhteista, jotka ovat johtaneet vientikauppaan. Lopuksi jälleenmyyjä ilmoitti Opel Nederland BV:lle, että sen myyntihenkilöstöllä on 1 päivästä tammikuuta 1996 ollut lupa myydä kohtuullisessa määrin autoja kuluttajille ulkomaille: "...Vieraillessanne yrityksessämme 29 päivänä toukokuuta 1996 keskustelimme tästä asiasta (Automobielbedrijf Canton-Reiss BV:n harjoittama Opel-henkilöautojen myynti ulkomaille, komission huomautus). Siitä alkaen kun minut nimitettiin 1 päivänä syyskuuta 1993 Automobielbedrijf Canton-Reissiin aina 1 päivään tammikuuta 1996 saakka emme juurikaan myyneet Opel-henkilöautoja ulkomaille, vaikka lähistöllä toimivat muut jälleenmyyjät ovat myyneet vientiin. Vastauksena edellä mainittuun selititte, että Euroopan yhteisössä sovellettavien sääntöjen vuoksi Opel Nederland BV:n myyntikampanjoita koskevat tiukat säännöt eikä ole mahdollista jättää kampanjoiden ulkopuolelle Opel-jälleenmyyjien myyntiä EY:n kansalaisille, kun myynti tapahtuu hyväksyttyjen ohjeiden mukaisesti. Vähittäiskaupan bonuksilla tuetaan siten myös vientitoimintoja. Keskustellessani myyntiasioista vastaavan aluepäällikkönne R. Liefhebberin kanssa tästä asiasta ja teidän kanssanne 29 päivänä toukokuuta 1996 käymäni keskustelun aikana olen toistuvasti ilmaissut tyytymättömyyteni haitallisiin vaikutuksiin, joita näillä (...) vientiautoista myönnetyillä vähittäiskaupan bonuksilla on markkinoihin vaikutusalueellamme. Olen antanut myyntipäälliköille luvan (...) myydä kohtuullisessa määrin 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen jälleenmyynti- ja huoltopalvelusopimuksen ehtojen mukaisesti Opel-henkilöautoja ulkomaisille kuluttajille. Lisäksi olen kyseisenä ajankohtana ilmoittanut myyntiasioista vastaavalle aluepäälliköllenne tästä..." (194) Maahantuojan lokakuun 1996 ensimmäisellä viikolla tekemän alustavan vierailun jälkeen tämäkin jälleenmyyjä sitoutui kuitenkin lopettamaan vientikaupan tulevaisuudessa(195). Spoormaker (86) Opel Nederland BV oli tietoinen siitä, että Rotterdamissa toimiva jälleenmyyjä, Spoormaker, sai monien muiden alankomaalaisten Opel-jälleenmyyjien tavoin usein kyselyjä muiden jäsenvaltioiden Opel-jälleenmyyjiltä. Kyseistä jälleenmyyjää ei kuitenkaan aluksi mainittu niiden 20 jälleenmyyjän luettelossa, jotka sijaitsivat lähellä Saksan ja Belgian rajaa ja myivät paljon autoja vientiin. Tämä johtui siitä, että se oli ilmeisesti harjoittanut vientitoimintaa vasta vuoden 1996 alkupuoliskolla. Se oli kuitenkin saanut heinäkuussa 1996 itävaltalaiselta Opel-jälleenmyyjältä suurta toimitusta koskevan kyselyn. Maahantuoja kielsi Spoormakeria ottamasta vastaan tätä tilausta:"...Jan Spoormaker (kuten monet muutkin jälleenmyyjät) saa säännöllisesti esimerkiksi ulkomaisilta Opel-jälleenmyyjiltä yhteydenottoja, jotka koskevat uusien Opeleiden toimittamista (ks. myös 18.8.1996 annettu viikkoraportti) ... Vaikka kyse oli toimituksista valtuutetulle jälleenmyyjälle, kielsin Jan Spoormakeria heinäkuun lopussa, elokuun alussa suostumasta tähän pyyntöön... Huolimatta siitä, että hän on toimittanut toiselle Opel-jälleenmyyjälle ja luvannut olla tekemättä sitä enää, ehdotan kuitenkin, että hänelle lähetetään samanlainen kirje kuin muille vientitoimintaa harjoittaville jälleenmyyjille on lähetetty..."(198) (87) Muistiossa todettiin, että kyseiselle jälleenmyyjälle lähetettiin myös toinen, 30 päivänä syyskuuta 1996 päivätty varoituskirje. Tämän jälkeen jälleenmyyjä antoi 1 päivänä lokakuuta 1996, ennen 15 päivänä marraskuuta 1996 suoritettua tarkastusta(203), maahantuojalle sitoumuksen luopua kokonaan vientitoiminnasta tulevaisuudessa:"...Lokakuun 1 päivänä keskustelin uudestaan edellä mainitusta asiasta perusteellisesti Jan Spoormakerin kanssa. Kuten lotus-muistiinpanoissani 22 päivältä syyskuuta mainitaan, kyse oli 14 Astran kertatoimituksesta, ja hän lupasi minulle jälleen erittäin painokkaasti, ettei hän enää myy autoja vientiin, mikä tarkoittaa sitä, ettei hänellä enää ole vientitilauksia. Koska hän oli toimittanut autot toiselle Opel-jälleenmyyjälle, ei hän mielestään ollut toiminut Opel-jälleenmyyjien myynti- ja huoltopalvelusopimuksen vastaisesti."(204) Opel Nederland BV:n vastaus: (88) Vastauksessaan Opel Nederland BV kiistää komission väitteen, jonka mukaan se harjoittaa politiikkaa, jonka tavoitteena on viennin suora estäminen tai rajoittaminen(207). Yritys väittää erityisesti, että vakiomuotoisen kirjeen lähettämistä (ks. 71 kappale edellä) rajoitetulle määrälle jälleenmyyjiä sen tarkastamiseksi, noudattavatko ne vientikaupassaan jälleenmyyntisopimustaan, ja myöhemmin toteutettuja jälleenmyyjien tarkastuksia (ks. 77 kappale edellä) ei voida pitää osana tällaista politiikkaa. (89) Useiden jälleenmyyjien Opel Nederland BV:lle antamia sitoumuksia (ks. 80-87 kappale edellä) lopettaa kaikki vientikauppa on sen mielestä pidettävä yksipuolisina toimina, jotka voidaan selittää sillä, että kyseessä olevat jälleenmyyjät olivat aikaisemmin rikkoneet jälleenmyyntisopimustaan myymällä valtuuttamattomille jälleenmyyjille, tai ovat seurausta joidenkin aluepäälliköiden kyseisille jälleenmyyjille antamista virheellisistä ohjeista. Opel Nederland BV korostaa sitä, että tällaiset toimenpiteet kumottiin erilaisilla "korjaustoimenpiteillä", jotka aloitettiin jo 24 päivänä lokakuuta 1996 lähettämällä kiertokirje kaikille jälleenmyyjille(208). (90) Toisen ja kolmannen vaiheen osalta(209), jotka komission mukaan muodostuivat jälleenmyyjille annetuista varoituksista ja suorista ohjeista sekä joidenkin jälleenmyyjien sen seurauksena antamista sitoumuksista olla enää harjoittamatta vientiä, Opel Nederland BV ei omasta mielestään ole kehittänyt viennin suoraa estämistä tai rajoittamista koskevaa politiikkaa(210). Sen sijaan yritys korostaa sitä, että se oli ainoastaan pyytänyt 18 jälleenmyyjältään tietoja niiden harjoittaman vientikaupan luonteesta. Koska Opel Nederland BV piti niiden vastauksia täysin riittämättöminä, se päätti seuraavaksi tarkastaa kyseisten jälleenmyyjien myyntikirjanpidon. Tarkastusten mukaan suuri enemmistö jälleenmyyjistä oli rikkonut jälleenmyyntisopimustaan. Siten Opel Nederland BV kiistää komission väitetiedoksiannossa esittämän väitteen, jonka mukaan Opel Nederland BV oli kehottanut jälleenmyyjiä lopettamaan viennin tai rajoittamaan sitä yleensä ottaen, koska yksikään asiakirjoista, joista on lainattu kohtia, ei pysty todistamaan tällaista toimenpidettä. (91) Erityisesti Opel Nederland BV esittää seuraavat huomautukset niiden 10 jälleenmyyjän osalta, joiden tilannetta selitetään yksityiskohtaisemmin 80-87 kappaleessa ja joita aluepäälliköt kehottivat ja/tai jotka sitoutuivat olemaan myymättä autoja vientiin tulevaisuudessa:(211) - Van Zijll antoi sitoumuksen 31 päivänä elokuuta 1996 tietoisena siitä, että suuri osa sen vientikaupasta oli tehty jälleenmyyntisopimuksen vastaisesti; - Wolves Autoservice ei antanut ollenkaan tällaista sitoumusta; - Staals päätti omasta aloitteestaan lopettaa viennin, koska se tiesi, että sen harjoittama vientikauppa rikkoi jälleenmyyntisopimusta; - Hemera, Göttgens-Beek, Loven, Canton-Reiss, Welling ja Nedam olivat todellakin antaneet tällaisen sitoumuksen lokakuun 1996 ensimmäisellä viikolla; tämä sitoumus ei kuitenkaan ollut enää voimassa 6 päivän marraskuuta 1996 jälkeen; - Spoormaker antoi sitoumuksen, vaikka kaikki sen harjoittama vientikauppa oli jälleenmyyntisopimuksen mukaista; Opel Nederland BV ei kiistä sitä, että yksi sen johtohenkilöstön jäsenistä antoi tälle jälleenmyyjälle vääriä neuvoja, jotka koskivat toisille Opel-jälleenmyyjille suuntautuvan viennin lopettamista; tällaiset kaupat on sallittava komission asetuksen (EY) N:o 1475/95 mukaan. (92) Kaiken kaikkiaan Opel Nederland BV katsoo, että joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta jälleenmyyjiä ei ollut kehotettu lopettamaan kaikki vientikauppa sitä mitenkään erottelematta eivätkä ne olleet antaneet tällaisia sitoumuksia kehotusten seurauksena. (93) Opel Nederland BV viittaa lisäksi useisiin toimenpiteisiin, joita se on toteuttanut 24 päivänä lokakuuta 1996 ja sen jälkeen ja joiden tarkoituksena on ollut selventää jälleenmyyjille jälleenmyyntisopimusten ehtojen mukaan sallitun ja kielletyn viennin välinen ero. Toimenpiteisiin kuuluivat erityisesti seuraavat: - kiertokirje, joka on päivätty 24 päivänä lokakuuta 1996, - 23 päivänä joulukuuta 1996 tehty päätös olla toteuttamatta toimenpiteitä niitä jälleenmyyjiä vastaan, jotka olivat rikkoneet jälleenmyyntisopimustaan, - aluekokoukset jälleenmyyjien kanssa marras- ja joulukuussa 1996, - mahdollisille välittäjille marras- ja joulukuussa 1996 lähetetty selvennys, - jälleenmyyjille tarkoitetut suuntaviivat 12 päivältä joulukuuta 1996, - vuoden 1997 Opel Nederlandin jälleenmyyjien myynti- ja huoltopalvelusopimuksen ehdot, - vähittäiskaupan bonuksia koskevien rajoitusten poistaminen myytäessä Alankomaiden ulkopuolella asuville kuluttajille, - lehdissä esiintyneiden virheellisten tietojen oikaiseminen maaliskuussa 1998, - 29 päivänä heinäkuuta 1998 päivätyt kiertokirjeet jälleenmyyjille, - vuotuinen jälleenmyyjäkokous 8 päivänä lokakuuta 1998, - franchising-asioita käsittelevän lautakunnan kokouksessa 4 päivänä maaliskuuta 1999 annetut selvennykset, - jälleenmyyjäkokoukset "Doing business in Euroland" 7-9 päivänä huhtikuuta 1999(212). Komission kanta: (94) Mitä tulee Opel Nederland BV:n huomautuksiin toisesta ja kolmannesta toimintavaiheesta, komissio löysi paljon kantaansa tukevia asiakirjoja(213). Nämä asiakirjat koskevat yhteensä 10 jälleenmyyjää niistä kaikkiaan 21 jälleenmyyjästä, joiden oli havaittu harjoittaneen vientikauppaa. Opel Nederland BV:n esittämien huomautusten osalta komissio katsoo seuraavaa: - Van Zijllin 31 päivänä elokuuta 1996 kirjallisesti vastauksena 29 päivänä elokuuta 1996 päivättyyn Opel Nederland BV:n vakiokirjeeseen antama sitoumus koski vientikauppaa kokonaisuudessaan, ja jälleenmyyjä vahvisti tämän epäsuoraan 4 päivänä marraskuuta 1996 päivätyssä Opel Nederland BV:lle osoitetussa kirjeessään(214), jossa tavarantoimittajalle ilmoitettiin kahden vientitilauksen viimeaikaisesta hyväksymisestä 24 päivänä lokakuuta 1996 päivätyn kiertokirjeen mukaisesti(215). Se, että jälleenmyyjä on saattanut tietää suurimman osan vientikaupastaan rikkovan jälleenmyyntisopimusta, ei kuitenkaan voi selittää jälleenmyyjän reaktiota eli sitoumusta, joka koski kaikenlaista vientikauppaa. Tässä yhteydessä on syytä huomata, että Opel Nederland BV:n toimittamien tietojen mukaan huomattava osa van Zijllin vientikaupasta noudatti itse asiassa sen jälleenmyyntisopimusta (ks. myös 81 kappale). - Wolves Autoservice oli vastannut Opel Nederland BV:n 29 päivänä elokuuta 1996 päivättyyn vakiokirjeeseen todeten, että kaikki sen vienti noudatti jälleenmyyntisopimusta. Tästä huolimatta ja tarkastamatta jälleenmyyjän antamia tietoja (tämän jälleenmyyjän luona toteutettiin tarkastus 12 päivänä marraskuuta 1996) jälleenmyyjää kehotettiin keskittymään sopimusalueeseensa(216). Opel Nederland BV:n toimittamat tiedot vahvistavat, että kaikki tämän jälleenmyyjän vientikaupat olivat tapahtuneet jälleenmyyntisopimuksen mukaisesti(217). - Staals oli vahvistanut Opel Nederland BV:lle, että se ei enää myisi uusia autoja vientiin, koska tällaisella toiminnalla olisi haitallisia vaikutuksia kummallekin osapuolelle. Tässä yhteydessä jälleenmyyjä ilmoitti maahantuojalle, että kaikki sen 2 päivänä syyskuuta 1996 lähettämässä kirjeessä mainitut asiakirjat, joiden sanottiin todistavan, että autot myytiin kuluttajille, olisivat käytettävissä. Komission mielestä jälleenmyyjän lausunto osoittaa siten, että jälleenmyyjän aikomuksena oli luvata enemmän kuin olla rikkomatta jälleenmyyntisopimusta, toisin sanoen se aikoi luvata lopettaa viennin kokonaan. - Opel Nederland BV:n aluepäällikön lokakuun 1996 ensimmäisellä viikolla tekemien vierailujen jälkeen (ks. 84 kappale) jälleenmyyjät Hemera, Göttgens-Beek, Loven, Canton-Reiss, Welling ja Nedam antoivat sitoumuksen, jonka mukaan ne lopettavat kaiken vientitoiminnan. Kaikkien näiden jälleenmyyjien tarkastukset olivat ohi 6 päivänä marraskuuta 1996. Näin ollen sitoumukset annettiin ennen kuin näistä jälleenmyyjistä yhdenkään luona oli tehty tarkastus. - Opel Nederland BV:n Spoormakeria koskeva huomautus vahvistaa komission kannan, jonka mukaan kyseinen jälleenmyyjä antoi sitoumuksen olla harjoittamatta enää vientiä. (95) Opel Nederland BV:n toimittamien tietojenkin perusteella vaikuttaa siltä, että huomattava osa näiden jälleenmyyjien viennistä oli sallittua(218). Tämän osalta on tärkeää huomata, että Opel Nederland BV puuttui asiaan kuvaillulla tavalla tietämättä tarkkoja lukuja sallitusta ja kielletystä myynnistä. (96) Yhteenvetona voidaan todeta, että komission selvitysten mukaan Opel Nederland BV oli havainnut vientiin myytyjen autojen lukumäärän kasvaneen Alankomaissa huomattavasti vuoden 1996 aikana. Maahantuoja pystyi saamaan selville ne jälleenmyyjät, jotka olivat harjoittaneet tällaista vientiä, ja se päätti suorittaa tarkastuksen kyseisten jälleenmyyjien luona tarkistaakseen viennin luonteen. (97) Opel-ajoneuvojen vientiin osallistui vuonna 1996 pääasiassa 20 jälleenmyyjää, joista lähes kaikki sijaitsevat rajan läheisyydessä, jossa suurin osa vientikaupoista yleensä tehdään(219). Näitä jälleenmyyjiä kehotettiin tilanteesta riippuen useita kertoja ja/tai kirjallisesti ja/tai keskusteluissa pidättäytymään tulevaisuudessa tällaisesta toiminnasta. (98) Opel Nederland BV:n väite, jonka mukaan vientitoimintaa harjoittaville jälleenmyyjille ei annettu yleistä ohjeistusta vaan että 26 päivänä syyskuuta 1996 tehdyn päätöksen jälkeen "jotkut aluepäälliköt ovat saattaneet antaa virheellisiä tietoja jälleenmyyjille"(223), ei pidä paikkansa. On riittävästi todisteita, jotka vahvistavat, että jo tätä ennen vastuussa olevat Opel Nederland BV:n päälliköt kehottivat jälleenmyyjiä pidättäytymään vientikaupasta (ks. 80, 81, 83 ja 86 kappale), ja että 26 päivänä syyskuuta 1996 tehdyn päätöksen jälkeistä toimintaa, erityisesti alustavia vierailuja, on pidettävä mainitun päätöksen täytäntöönpanona (ks. 37 kappale). (99) Näiden toimenpiteiden seurauksena yhdeksän kyseisistä jälleenmyyjistä, näiden joukossa myös suurin viejä, van Zijll, antoi maahantuojalle sitoumuksen pidättäytyä viennistä yleensä tulevaisuudessa. Näiden jälleenmyyjien osuus viennistä oli esimerkiksi 26 päivänä syyskuuta 1996 noin 65 prosenttia(224). Jo pelkästään näiden vakuutusten perusteella Opel Nederland voisi olla varma viennin määrän huomattavasta pienentymisestä. Tilanteen selvittämiseksi lokakuusta 1996 alkaen toteutettuja toimenpiteitä koskevat perustelut otetaan huomioon arvioitaessa rikkomisen kestoa (ks. 164-170 kappale jäljempänä). 2 LUKU: OIKEUDELLINEN ARVIOINTI A 81 ARTIKLAN 1 KOHTA (100) General Motors Corporation myy Opel-merkkisiä ajoneuvoja Alankomaissa tuontiyhtiönsä Opel Nederland BV:n kautta yksinmyyntiin ja valikoivaan jakeluun perustuvan järjestelmän puitteissa. Opel Nederland BV tekee alankomaalaisten jälleenmyyjien kanssa yksilölliset jakelusopimukset vakiomuotoisen jälleenmyyntisopimuksen perusteella. Sopimus kattaa Opel-merkkisten moottoriajoneuvojen ja muiden sopimustavaroiden (erityisesti varaosien) myynnin. (101) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan(225) eri taloudellisilla tasoilla toimivien talouden toimijoiden väliset sopimukset - niin sanotut vertikaaliset sopimukset, kuten autoalalla käytettävät yksinmyyntiä ja valikoivaa jakelua koskevat sopimukset - ovat sopimuksia, jotka saattavat kuulua 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kiellon soveltamisalaan. I Yritykset (102) Opel (Opel Nederland BV ja General Motors Nederland BV) sekä Opel-jälleenmyyjät ovat 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja yrityksiä. II Sopimus 1 Yleinen strategia (103) Vaikka Opel Nederland BV:n noudattamasta yleisestä strategiasta (katso 17, 19 ja 20 kappale) ei sinänsä ollut sovittu maahantuojan ja jälleenmyyjien kesken, oli kuitenkin ilmeistä, että tällainen strategia oli keskeinen osa näiden yritysten jakelusopimuksia, kuten ilmenee Opel Nederland BV:n yksittäisistä toimenpiteistä. Toimenpiteisiin kuuluivat järjestelyt, jotka koskivat rajoitettuja toimituksia jälleenmyyjille, rajoittava bonuskäytäntö, jota toteutettiin usean, jälleenmyyntisopimusten keskeisenä osana olevan myyntikampanjan kautta ja useille jälleenmyyjille osoitettujen, vientikiellon toimeenpanevien suorien varoitusten ja ohjeiden muodossa. Toimenpiteiden tarkoituksena oli rajoittaa ja/tai estää vientiä ja niistä tuli olennainen osa Opel Nederland BV:n ja jälleenmyyjien välisiä jakelusopimuksia. 2 Yksittäiset toimenpiteet (104) Seikat, joihin viitataan 17-87 kappaleessa, osoittavat yrityksen sopineen markkinoiden jakamista koskevasta käytännöstä jälleenmyyjiensä kanssa yksinmyyntiin ja valikoivaan jakeluun perustuvan järjestelmän puitteissa. (105) Tämä käytäntö ilmeni vientikieltona ja muina jälleenmyyjille asetettuina rajoituksina. Ne muodostavat joukon ehkäiseviä ja sääteleviä toimenpiteitä. Edellä mainitut asiakirjat ovat osoitus näistä rajoituksista. Nämä toimenpiteet koskevat erityisesti 23-42 kappaleessa kuvailtua rajoittavaa toimituskäytäntöä, 43-56 kappaleessa selitettyä bonuskäytäntöä ja 59-87 kappaleessa kuvattua suoraa vientikieltoa ja/tai vientirajoitusta. Näiden toimenpiteiden menestys kävi ilmi erityisesti niiden jälleenmyyjien vastauksista, jotka olivat myyneet autoja ulkomaisille asiakkaille ja jotka sitoutuivat pidättäytymään yleisestä viennistä. (106) Edellä mainittujen toimenpiteiden tarkoituksena oli rajoittaa ja/tai estää autojen vientiä vastatoimena kyseisen myynnin kasvuun vuonna 1996. (107) Komission tutkimuksensa aikana löytämistä ja 23-42 kappaleessa viitatuista asiakirjoista ilmenee, että Opel Nederland BV päätti rajoitetusta toimituskäytännöstä syyskuussa 1996 tarkoituksenaan rajoittaa tai estää vientikauppaa ja ilmoitti tästä käytännöstä kyseisille jälleenmyyjille. (108) Toimenpiteitä, joita Opel Nederland BV toteutti 1 päivästä lokakuuta 1996, jolloin se kieltäytyi myöntämästä bonuksia myynnistä muiden jäsenvaltioiden asiakkaille, kuvaillaan 43-56 kappaleessa. Opel Nederland BV:n 26 päivänä syyskuuta 1996 tekemää päätöstä, jonka mukaan se aikoi soveltaa tätä toimenpidettä myyntiin muille kuin maassa asuville asiakkaille ja sitoa bonukset auton rekisteröintiin Alankomaissa, sekä päätöksen vaikutuksia vientikauppaan kuvaillaan kyseisessä luvussa (katso 51-56 kappale). Tämä toimenpide muodostaa vientikaupan esteen. (109) Edellä mainittu bonuskäytäntö liitettiin useisiin myynninedistämiskampanjoihin, jotka Opel Nederland BV toteutti vuosina 1996-1998. Näiden kohtuullisen pitkien kampanjoiden kautta maahantuoja eväsi jälleenmyyjiltä olennaisen osan tuotosta, joka kertyi myynnistä ulkomaisille asiakkaille. (110) Kolmas toimenpide muodostui suorasta vientikiellosta ja/tai vientirajoituksesta. Opelin alankomaalaisia jälleenmyyjiä kehotettiin välttämään autojen toimituksia muille Opel-jälleenmyyjille ja muista jäsenvaltioista kotoisin oleville kuluttajille ja/tai niitä nimenomaisesti kiellettiin toimittamasta autoja näille asiakkaille. Tällöin monet jälleenmyyjät antoivat maahantuojalle sitoumuksen olla myymättä autoja vientiin. Todisteita tästä käytännöstä on esitelty 59-97 kappaleessa ja erityisesti kolmannen ja myöhemmän vaiheen kuvauksessa. Opel Nederland BV:n päätöksen jälkeen monet vientiä harjoittaneet jälleenmyyjät sitoutuivat lopettamaan vientikaupan. 3 Sopimus (111) Opel Nederland BV:n toimenpiteet vientikaupan rajoittamiseksi ja/tai estämiseksi eivät ole 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle kuuluvia yksipuolisia toimia. Ne ovat osa Opel Nederland BV:n ja sen yksinmyyntiin ja valikoivaan jakeluun perustuvaan verkostoon kuuluvien alankomaalaisten jälleenmyyjien välisiä sopimussuhteita Opelin automallien ja muiden sopimustavaroiden myymiseksi. Ne toteutettiin yhteisestä sopimuksesta jälleenmyyntisopimusten osana. Yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut(226), että jälleenmyyjän sisällyttäminen jakeluverkkoon edellyttää, että jälleenmyyjä nimenomaisesti tai hiljaisesti hyväksyy valmistajan ja sen tavarantoimittajan noudattaman käytännön. Toteutetuista toimenpiteistä sovittiin jälleenmyyjien kanssa osin kirjallisesti, osin suullisesti. (112) Rajoittavan toimituskäytännön osalta Opel Nederland BV muistutti jälleenmyyjiä myyntitavoitteesta, joka on olennainen osa kutakin jälleenmyyntisopimusta ja jossa määritetään ajoneuvojen määrä, joka jälleenmyyjän on myytävä vuodessa(227). Opel-jälleenmyyjille kerrottiin, että etusijalla olivat Alankomaiden markkinoille tarkoitetut tilaukset ja ajoneuvoja toimitettaisiin vain tavoitteessa määritelty määrä (katso edellä 31-42 kappale). Tästä toimenpiteestä tuli siten osa Opel Nederland BV:n ja sen jälleenmyyjien välistä sopimussuhdetta. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tällaiset jälleenmyyjille annetut ohjeet eivät ole 81 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle kuuluvia yksipuolisia toimia, vaan kyseisessä artiklassa tarkoitettuja sopimuksia, jos toimenpide toteutetaan voimassa olevaan yleiseen sopimukseen perustuvan liikesuhteen osana(228). (113) Toinen toimenpide oli Opel Nederland BV:n bonusjärjestelmä, jota koskevat erityismääräykset sisällytettiin monia myynninedistämiskampanjoita ("campagnes") koskeviin osallistumisehtoihin. (114) Kahdessa kampanjassa ("Astra Bonuscampagne" ja "Corsa Inruil Ander Merk Campagne"), jotka toteutettiin 1 päivästä lokakuuta 1996 31 päivään tammikuuta 1997, sekä tämän ajanjakson jälkeen 20 päivään tammikuuta 1998 saakka toteutetuissa kampanjoissa bonuksia ei myönnetty vientimyynnistä kuluttajille(229). Jälleenmyyjät hyväksyivät nämä kampanjat ja niitä koskevat osallistumisehdot, koska ne harjoittivat myyntiä kyseisten ohjelmien puitteissa (katso 53-54 kappale). (115) Kolmas toimenpide muodostui useille jälleenmyyjille annetuista ohjeista (katso 59, 73 ja 78 kappale sekä 80-87 kappale sekä näissä kohdissa mainitut asiakirjat), jotka riittivät muodostamaan 81 artiklassa tarkoitetun sopimuksen. Syyskuun 26 päivänä 1996 tehdyn päätöksen jälkeen eräät Opel Nederland BV:n aluepäälliköt lähestyivät jälleenmyyjiä tekemällä alustavia vierailuja lokakuun alussa 1996, minkä johdosta jälleenmyyjät yksitellen lupasivat lopettaa vientikaupan. Jo elokuun lopussa 1996 Opel Nederland BV lähetti ensimmäiset varoituskirjeet (katso 71 kappale) kaikille jälleenmyyjille, jotka olivat myyneet enemmän kuin 10 ajoneuvoa vientiin vuoden 1996 ensimmäisellä puoliskolla. Kirjeissä maahantuoja epäili, oliko jälleenmyyjien käyttäytyminen jälleenmyyntisopimuksen kirjaimen ja hengen mukaista(230). Tarkoituksena oli painostaa jälleenmyyjiä rajoittamaan vientiä tai lopettamaan se. Opel Nederland BV toisti huolensa ja ohjeensa kuukautta myöhemmin toisessa varoituskirjeessä vuoden 1996 syyskuun lopussa (katso 75 kappale). Lisäksi maahantuoja pakotti monet jälleenmyyjät, jotka omasta mielestään olivat harjoittaneet vientiä jälleenmyyntisopimuksen mukaisesti, luopumaan vientikaupasta (katso 80-87 kappale). (116) Yksi jälleenmyyjä (van Zijll, katso 80 kappale), joka oli sitoutunut useamman kerran luopumaan vientikaupasta, ilmoitti maahantuojalle kahdesta erillisestä ulkomaisten asiakkaiden tilauksesta, toinen (Canton-Reiss, katso 84 kappale) ilmoitti Opel Nederland BV:lle aikomuksestaan harjoittaa ainoastaan ajoittaista vientiä. (117) On huomattava, että tässä yhteydessä ei ole olennaista se, hyväksyivätkö jälleenmyyjät vientikiellon ja/tai vientirajoituksen pelkästään maahantuojan painostuksen johdosta(231). III Kilpailun rajoittaminen 1 Kilpailun rajoittamisen tarkoitus tai vaikutus 1) Tarkoitus (118) Edellä kuvailtujen Opel Nederland BV:n toimenpiteiden tarkoituksena oli rajoittaa "merkinsisäistä" kilpailua. Toimenpiteiden kohteena ei ollut ainoastaan myynti valtuuttamattomille jälleenmyyjille vaan myös myynti muille Opel-jälleenmyyjille ja muiden jäsenvaltioiden kuluttajille, mukaan lukien myynti valtuutettujen välittäjien kautta. Toimenpiteet haittasivat siten erityisesti alankomaalaisten Opel-jälleenmyyjien ja muissa jäsenvaltioissa toimivien Opel-jälleenmyyjien välistä kilpailua. Tavoitteena oli estää alankomaalaisia Opel-jälleenmyyjiä hyötymästä kilpailuedusta, joka niillä on muissa jäsenvaltioissa toimiviin Opel-jälleenmyyjiin nähden niiden myydessä ajoneuvoja asiakkaille, jotka eivät asuneet Alankomaissa. Ero tehtiin sen mukaan, asuiko asiakas Alankomaissa vai sen ulkopuolella. Se, että tavoitteena oli rajoittaa kilpailua, ilmenee toimenpiteistä sekä kokonaisuutena että yksittäin tarkasteltuna. Tällaiset toimenpiteet kuuluvat yleensä 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. a) Kilpailua rajoittava yleinen strategia (119) Opel Nederland BV laati ja otti lopulta käyttöön vuoden 1996 toisella puoliskolla strategian, jonka tarkoituksena oli estää ja/tai rajoittaa vientikauppaa. Se, että toimenpiteiden yhdistämisen tarkoituksena oli viennin estäminen, ilmenee selvästi sähköpostiviestistä "Ajoneuvojen määräpaikkaan perustuvat rekisteröintibonukset", jonka Opel Nederland BV lähetti General Motors (Europe):lle 23 päivänä syyskuuta 1996 (katso 20 kappale), sekä 18 päivänä syyskuuta 1996 päivätystä asiakirjasta, joka mainittiin 19 kappaleessa. Jo ennen tätä ajankohtaa Opel Nederland BV:n johtajat harkitsivat yksittäisiä toimenpiteitä ja toteuttivat niitä tarkoituksenaan vähentää vientikauppaa (katso toimituskäytäntöä koskeva 24-31 kappale, bonuskäytäntöä koskeva 47-50 kappale ja yksittäisille jälleenmyyjille annettuja ohjeita koskeva 59-73 kappale). (120) Opel Nederland BV:n päätös ottaa virallisesti käyttöön kyseiset toimenpiteet käy ilmi 26 päivänä syyskuuta 1996 tehdystä päätöksestä: "Vientiä käsitelleen kokouksen päätelmät" (katso 17 kappale). Kirjoittaja on kirjannut tähän asiakirjaan päätöksen, joka tehtiin kyseisen päivän kokouksessa johdon korkeimmalla tasolla tarkoituksena rajoittaa vientikauppaa eri toimenpitein, 104-110 kappaleessa mainitut kolme toimenpidettä mukaan luettuina. (121) Asiakirja todistaa, että toimenpideyhdistelmä perustui Opel Nederland BV:n laatimaan strategiaan, jonka tarkoituksena oli varmistaa, että vienti Alankomaista vähenisi huomattavasti. Näillä toimenpiteillä maahantuoja aikoi puuttua markkinatapahtumiin ja määrätä kuinka markkinat kehittyisivät. Opel Nederland BV:n nimenomaisena tavoitteena oli vähentää vientiä mahdollisimman paljon yhdistelemällä eri toimenpiteitä ja rajoittaa siten alankomaalaisten ja ulkomaisten Opel-jälleenmyyjien välistä merkinsisäistä kilpailua sekä säilyttää muiden jäsenvaltioiden ja Alankomaiden markkinoiden väliset hintaerot. Tällainen strategia vastaa markkinoiden jakamista, mikä on 81 artiklan vastaista(232). (122) Se, että toimenpiteiden yhdistämisen tarkoituksena oli rajoittaa kilpailua, ilmenee bonuksien ja rajoitettujen toimitusten liittämisestä toisiinsa. Näiden toimenpiteiden yhdistämisen tarkoituksena oli lisätä vientikaupasta jälleenmyyjälle aiheutuvaa haittaa. (123) Yhdessä jälleenmyyjän marginaalin kanssa bonus muodostaa perustan laskelmissa, jotka jokainen jälleenmyyjä suorittaa määrittääkseen kuinka hän voi taloudellisimmin harjoittaa ajoneuvojen myyntiä ja kantaa liiketoimintaan liittyvät toimintakustannukset (myyntihenkilöstö, näyttelytilat, mainonta jne.). Jälleenmyyjän marginaali ja bonus määräävät jälleenmyyjän liikkumavaran hänen neuvotellessaan asiakkaiden kanssa hinnoista. (124) Jälleenmyyjä, joka tietää menettävänsä bonuksen myydessään ajoneuvon ulkomaille, pidättäytyy tällaisesta kaupasta ainakin silloin, jos hän voi myydä tavoitteiden mukaisen määrän ajoneuvoja siinä jäsenvaltiossa, jossa hän toimii (tässä tapauksessa Alankomaissa), ja erityisesti omalla sopimusalueellaan. Muille kuin oman maan asiakkaille myytäessä jälleenmyyjän voitto on siten pienempi. Hän ei voi korottaa ajoneuvon myyntihintaa vastaavasti, koska hän ei halua vaarantaa kilpailukykyään muihin saman maan jälleenmyyjiin nähden. (125) Jälleenmyyjä kuitenkin tietää, että hän saa vain tietyn määrän ajoneuvoja maahantuojalta kyseisen ajanjakson yksilöllisen myyntitavoitteen mukaisesti(233). (126) Kun sopimusperusteinen toimitusmäärä on suunniteltu ainoastaan Alankomaiden kysyntää varten tai kun etusijalla ovat kotimaisten asiakkaiden tilaukset, jälleenmyyjän mahdollisuus harjoittaa vientikauppaa on vähäinen tai olematon. Myydessään muille kuin kotimaisille asiakkaille jälleenmyyjän on oletettava, että maahantuoja ei nosta hänen vuosittaista ennalta määrättyä myyntivolyymiaan tarvittavalle tasolle, mikä johtaa siihen, että ajoneuvoja on liian vähän kotimaisten asiakkaiden kysyntää varten. Jälleenmyyjän on siis vaarannettava vuosittainen myyntitavoite, joka hänen on saavutettava sopimusalueellaan jälleenmyyntisopimuksen mukaan. Tässä tapauksessa jälleenmyyjä ymmärrettävästi haluaa palvella ainoastaan kotimaisia asiakkaita, erityisesti omalla sopimusalueellaan asuvia, koska tämän myynnin osalta hänen ei tarvitse huolehtia toimitusongelmista tai taloudellisista menetyksistä eikä ottaa riskiä jälleenmyyntisopimuksen irtisanomisesta, jos myyntitulos on huono tavoitteeseen verrattuna. b) Kilpailua rajoittavat yksittäiset toimenpiteet (127) Opel Nederland BV:n vientiä harjoittavien jälleenmyyjien suhteen toteuttamien yksittäisten toimenpiteiden tarkoituksena oli rajoittaa kilpailua ei ainoastaan yhdistelmänä vaan myös erillisinä. Kaikkien kyseisten toimenpiteiden tarkoitus oli edellä mainittu eli viennin estäminen, ja siten markkinoiden jakaminen. (128) Rajoitettuja toimituksia koskevien järjestelyjen tarkoituksena oli, kuten 23-42 kappaleessa todetaan, saada jälleenmyyjät keskittymään sopimusalueisiinsa, jotta voitiin rajoittaa myyntiä ulkomaisille asiakkaille tai estää se. Ajoneuvojen rajoitetut toimitukset ("allocatie") jälleenmyyjille, jotka olivat aikaisemmin harjoittaneet vientikauppaa, olivat osa toimenpiteitä, joista Opel Nederland BV:n johtajat sopivat 26 päivänä syyskuuta 1996 tarkoituksenaan rajoittaa vientiä tai estää se: "... Tehdyt päätökset: ... 3. Alueiden myyntipäälliköt neuvottelevat vientiin liittyvästä liiketoiminnasta vientiä harjoittavien jälleenmyyjien kanssa seuraavan kahden viikon aikana. Jälleenmyyjille ilmoitetaan, että autojen liian vähäisen tarjonnan vuoksi niille toimitetaan toistaiseksi vain se määrä autoja, joka vastaa niiden myyntitavoitteita (Sales Evaluation Guide). Jälleenmyyjiä pyydetään ilmoittamaan aluepäällikölle, mitkä avoinna oleviin tilauksiin sisältyvät autot ne haluavat ehdottomasti saada. Jälleenmyyjien on itse ratkaistava asiakkaiden kanssa mahdollisesti syntyvät ongelmat." (234) (129) Opel Nederland BV myöntää, että eurooppalaisen kuluttajan perusoikeuksiin kuuluu oikeus ostaa moottoriajoneuvo yhteismarkkinoilla jäsenvaltiosta, jossa auton hinta on edullisin. Tämä oikeus koskee esimerkiksi uusia moottoriajoneuvoja, joita valtuutetut jälleenmyyjät tarjoavat siinä määrin ja sellaisin teknisin määrittelyin, että ne vastaavat kuluttajien kysyntää jälleenmyyjän sopimusalueella. (130) Käytännössä tätä oikeutta suojelevat rinnakkaismyyntiä koskevat yhteisön kilpailusäännöt. Näiden sääntöjen mukaan ei voida hyväksyä markkinoiden jakamista järjestelyin, jotka koskevat moottoriajoneuvojen rajoitettuja toimituksia jakeluverkkoon kuuluville jälleenmyyjille. Näiden järjestelyjen tarkoituksena on rajoittaa kilpailua 81 artiklassa tarkoitetulla tavalla. (131) Bonuksista määrättiin usean vuosina 1996-1998 toteutetun myynninedistämiskampanjan osallistumisehdoissa. Niitä koskeva ehto poisti jälleenmyyjiltä kannusteen myydä autoja toisessa jäsenvaltiossa asuville kuluttajille joko suoraan tai valtuutetun välittäjän kautta. Kuten 20 ja 50-52 kappaleessa mainituista asiakirjoista ilmenee, tämä toimenpide otettiin käyttöön vientikaupan rajoittamiseksi ja siten sen tarkoituksena oli rajoittaa kilpailua. Komissio on jo vahvistanut(236), että bonuksia koskevat sopimukset tai käytännöt ovat kiellettyjä, jos niiden ehtona on, että bonuksensaaja ei harjoita kyseisen tavaran vientiä. Tällaisen lausekkeen tarkoituksena on itsessään rajoittaa kilpailua. Perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi ei ole välttämätöntä, että kyseinen lauseke todella pannaan täytäntöön(237). (132) Opel Nederland BV viittaa erityisesti asetuksen (EY) N:o 1475/95 6 artiklan 1 kohdan 8 alakohtaan(238) ja toteaa, että sen 26 päivänä syyskuuta 1996 tekemä päätös olla myöntämättä bonuksia myynnistä ulkomailla asuville asiakkaille tehtiin ilman oikeudellista varmuutta siitä, onko toimenpide yhteisön kilpailusääntöjen mukainen. Opel Nederland BV viittasi siihen, että se oli saanut asiasta ristiriitaisia oikeudellisia neuvoja ja väittää, että suuret kilpailijat olivat soveltaneet vastaavaa bonuskäytäntöä autojen myyntiin ulkomailla asuville kuluttajille(239). (133) Komissio katsoo, että oikeudellisia neuvoja koskeva väite ja kilpailijoiden väitetyt käytännöt eivät vaikuta toimenpiteen tarkoitukseen, sillä se ilmenee selvästi edellä olevasta analyysista. Analyysiin ei myöskään vaikuta Alankomaiden rekisteröintivero(240), joka koskee jokaista Alankomaissa rekisteröitävää uutta henkilöautoa. Edellä 51-53 kohdasta ilmenee, että toimenpide otettiin käyttöön lokakuussa 1996 osana 26 päivänä syyskuuta 1996 päätettyjä Opel Nederland BV:n toimenpiteitä, joiden tarkoituksena oli selvästi vientikaupan rajoittaminen tai estäminen, ja viittaamatta Alankomaiden rekisteröintiveroon(241). Toimenpide ei siten liittynyt rekisteröintiveron käyttöönottoon Alankomaissa 1 päivänä tammikuuta 1993. Tässä yhteydessä on mainittava, että vastaava autovero on olemassa myös muissa jäsenvaltioissa, ja että Opel Nederland BV ei väitä soveltaneensa muissa jäsenvaltioissa samaa bonuskäytäntöä kuin Alankomaissa. (134) Nimenomaisesti asetetun vientikiellon ja/tai vientirajoituksen (katso 59-87 kappale ja erityisesti alaviitteissä 51, 54, 64, 78, 83 ja 88 mainitut asiakirjat) tarkoituksena oli estää autojen rajatylittävä kauppa alankomaalaisten jälleenmyyjien ja muiden jäsenvaltioiden jälleenmyyjien välillä ja jakaa markkinat. Sen tarkoituksena oli siten rajoittaa uusien autojen rinnakkaiskauppaa ja se täyttää 81 artiklan 1 kohdan edellytykset. Tällä tavalla oli mahdollista säilyttää Opel-merkkisten moottoriajoneuvojen hintaerot yhtenäismarkkinoilla (katso 13-16 kappale ja alaviitteessä 13 mainittu asiakirja). Komissio ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ovat useasti painottaneet, että rajatylittävien toimitusten estäminen tai kieltäminen on 81 artiklan 1 kohdan vastaista(242). 2) Vaikutus (135) Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan 81 artiklan soveltamiseksi riittää, että toimenpiteen tarkoituksena on kilpailun rajoittaminen. Tällaisen toimenpiteen vaikutus on vaihtoehtoinen, ei välttämätön, edellytys kyseiselle rikkomiselle(243). Tämä päätös perustuu ensi sijassa tarkoitukseen rajoittaa kilpailua. Toimenpiteiden vaikutuksesta kilpailuun ei voida sanoa kuinka monta vientikauppaa toimenpiteet estivät. Opel Nederland BV toteaa kui