FI Euroopan unionin virallinen lehti L 146/1

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2009/43/EY,

annettu 6 päivänä toukokuuta 2009,

yhteisön sisällä tapahtuvia puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja koskevien ehtojen yksinkertaistamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Perustamissopimuksessa määrätään, että on toteutettava sisämarkkinat, joille on ominaista, että tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta rajoittavat esteet poistetaan jäsenvaltioiden väliltä, ja perustettava sellainen järjestelmä, jolla taataan, ettei kilpailu sisämarkkinoilla vääristy.

(2) Sisämarkkinoiden toteuttamista koskevia perustamissopimuksen määräyksiä sovelletaan kaikkiin vastiketta vastaan toimitettaviin tavaroihin ja palveluihin, mukaan lukien puolustukseen liittyvät tuotteet, mutta ne eivät estä jäsenvaltioita toteuttamasta tietyissä olosuhteissa ja yksittäisissä tapauksissa muita toimenpiteitä, joiden ne katsovat olevan tarpeen keskeisten turvallisuusetujensa turvaamiseksi.

(3) Jäsenvaltioiden laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä, jotka koskevat puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoa yhteisön sisällä, on eroja, jotka saattavat estää tällaisten tuotteiden liikkuvuuden ja vääristää kilpailua sisämarkkinoilla, haitaten siten innovointia, teollista yhteistyötä ja puolustusteollisuuden kilpailukykyä Euroopan unionissa.

(4) Jäsenvaltioiden lakien ja asetusten yleisiin tavoitteisiin kuuluu ihmisoikeuksien, rauhan, turvallisuuden ja vakauden turvaaminen valvomalla tiukasti ja rajoittamalla puolustukseen liittyvien tuotteiden vientiä ja leviämistä kolmansiin maihin ja muihin jäsenvaltioihin.

(5) Tällaisia rajoituksia, jotka koskevat puolustukseen liittyvien tuotteiden liikkuvuutta yhteisön sisällä, ei voida poistaa yleisesti soveltamalla suoraan perustamissopimuksessa vahvistettuja tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevia periaatteita, koska nämä rajoitukset voivat olla tapauskohtaisesti perusteltuja perustamissopimuksen 30 tai 296 artiklan nojalla, joita jäsenvaltiot voivat edelleen soveltaa, jos niitä koskevat ehdot täyttyvät.

(6) Jäsenvaltioiden asiaa koskevia lakeja, asetuksia ja määräyksiä on sen vuoksi yhdenmukaistettava siten, että puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja yhteisön sisällä yksinkertaistetaan sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi. Tätä direktiiviä sovelletaan ainoastaan puolustukseen liittyviä tuotteita koskeviin sääntöihin ja menettelyihin eikä se näin ollen vaikuta jäsenvaltioiden kokonaisharkintaan, joka koskee puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoa.

(7) Jäsenvaltioiden asiaa koskevien lakien ja määräysten yhdenmukaistamisen ei kuitenkaan pitäisi vaikuttaa jäsenvaltioiden kansainvälisiin velvoitteisiin ja sitoumuksiin eikä jäsenvaltioiden puolustukseen liittyvien tuotteiden vientipolitiikkaa koskevaan harkintavaltaan.

(8) Jäsenvaltioilla olisi edelleen oltava oikeus jatkaa ja kehittää hallitustenvälistä yhteistyötä, kuitenkin siten, että ne noudattavat tämän direktiivin säännöksiä.

(9) Tätä direktiiviä ei pitäisi soveltaa sellaisiin puolustukseen liittyviin tuotteisiin, jotka ainoastaan kulkevat yhteisön alueen kautta, eli tuotteisiin, joille ei ole osoitettu muuta tulliselvitysmuotoa kuin ulkoinen passitusmenettely tai jotka ainoastaan sijoitetaan vapaa-alueelle tai vapaavarastoon siten, ettei niistä tarvitse tehdä merkintää hyväksyttyyn varastokirjanpitoon.

(10) Tämän direktiivin soveltamisalaan olisi kuuluttava kaikki yhteisessä puolustustarvikeluettelossa (3) lueteltuja tuotteita vastaavat puolustukseen liittyvät tuotteet, mukaan lukien niiden komponentit ja teknologia.

(11) Tämä direktiivi ei saisi rajoittaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen J.3 artiklan perusteella jalkaväkimiinoista 28 päivänä marraskuuta 1997 hyväksytyn neuvoston yhteisen toiminnan (97/817/YUTP) (4) soveltamista eikä Oslossa 3 päivänä joulukuuta 2008 allekirjoitetun rypäleammuksia koskevan yleissopimuksen ratifiointia ja täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa.

(12) Jäsenvaltioiden lakeihin ja määräyksiin, joilla rajoitetaan puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja, sisältyvät ihmisoikeuksien, rauhan, turvallisuuden ja vakauden turvaamisen tavoitteet edellyttävät, että näiden tuotteiden yhteisön sisällä tapahtuviin siirtoihin vaaditaan edelleen alkuperäjäsenvaltion myöntämä siirtolupa ja määränpäänä olevan jäsenvaltion antamat takeet.

(13) Kun otetaan huomioon tässä direktiivissä säädetyt kyseisten tavoitteitten turvaamista koskevat suojalausekkeet, jäsenvaltioilla ei enää olisi tarvetta ottaa käyttöön tai säilyttää muita rajoituksia näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, jollei perustamissopimuksen 30 ja 296 artiklasta muuta johdu.

(14) Tämä direktiivi ei saisi rajoittaa sellaisten säännösten soveltamista, joita tarvitaan yleiseen järjestykseen tai turvallisuuteen liittyvistä syistä. Puolustukseen liittyvien tuotteiden luonteen ja ominaisuuksien valossa yleiseen järjestykseen, muun muassa kuljetusten turvallisuuteen, varastoinnin turvallisuuteen, väärinkäytösten riskiin ja rikollisuuden ehkäisemiseen liittyvät syyt ovat erittäin tärkeitä tämän direktiivin tavoitteiden kannalta.

(15) Tämä direktiivi ei rajoita aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta 18 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/477/ETY (5) ja erityisesti yhteisössä tapahtuvia aseiden siirtoja koskevien muodollisuuksien soveltamista. Tämä direktiivi ei myöskään rajoita siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/15/EY (6) ja erityisesti ampumatarvikkeiden siirtoa koskevien säännösten soveltamista.

(16) Kaikkiin yhteisön sisällä tapahtuviin puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoihin olisi vaadittava ennakkolupana sen jäsenvaltion, jonka alueelta toimittaja haluaa siirtää puolustukseen liittyviä tuotteita, myöntämä tai julkaisema yleinen, koonti- tai yksittäinen siirtolupa. Jäsenvaltioiden olisi voitava vapauttaa ennakkolupavelvoitteesta puolustukseen liittyvien tuotteiden siirrot tässä direktiivissä luetelluissa erityistapauksissa.

(17) Jäsenvaltioiden olisi voitava evätä tai myöntää ennakkolupa. Sisämarkkinaperiaatteiden mukaisesti siirtoluvan olisi oltava pätevä koko yhteisön alueella, eikä kuljetukseen muiden jäsenvaltioiden kautta tai saapumiseen muiden jäsenvaltioiden alueelle pitäisi vaatia muita lupia.

(18) Jäsenvaltioiden olisi määritettävä puolustukseen liittyvien tuotteiden tai puolustukseen liittyvien tuotteiden luokkien kunkin tyyppiselle siirrolle soveltuva lupatyyppi sekä ehdot, jotka kuhunkin siirtolupaan olisi liitettävä, ottaen huomioon siirron arkaluonteisuuden.

(19) Jäsenvaltioiden olisi mahdollisimman pitkälle pidättäydyttävä asettamasta vientirajoituksia komponenteille ja hyväksyttävä vastaanottajilta käyttöä koskeva ilmoitus ottaen huomioon, missä määrin komponentit liitetään vastaanottajan omiin tuotteisiin.

(20) Jäsenvaltioiden olisi määritettävä siirtolupien vastaanottajat syrjimättömällä tavalla, ellei niiden keskeisten turvallisuusetujen turvaaminen muuta edellytä.

(21) Puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtojen helpottamiseksi jäsenvaltioiden olisi julkaistava yleiset siirtoluvat, joilla myönnetään lupa, kaikille yrityksille, jotka täyttävät kussakin yleisessä siirtoluvassa määritellyt ehdot.

(22) Puolustusvoimille toimitettavien puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja varten olisi julkaistava yleinen siirtolupa, jotta lisättäisiin selvästi kaikkien sellaisten jäsenvaltioiden huoltovarmuutta, jotka hankkivat tällaiset tuotteet yhteisön alueelta.

(23) Luotettavuustodistuksen saaneille eurooppalaisille puolustusalan yrityksille toimitettavien komponenttien siirtoja varten olisi julkaistava yleinen siirtolupa, jotta näiden yritysten yhteistyötä ja yhdentymistä tuettaisiin erityisesti edistämällä toimitusketjujen parasta mahdollista käyttöä ja mittakaavaetuja.

(24) Hallitustenväliseen yhteistyöohjelmaan osallistuvien jäsenvaltioiden olisi voitava julkaista yleisen siirtoluvan muissa osallistujajäsenvaltioissa sijaitseville vastaanottajille suuntautuviin puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoihin, joita yhteistyöohjelman toteuttaminen edellyttää. Tämä parantaisi hallitustenväliseen yhteistyöohjelmaan osallistuviin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yritysten mahdollisuuksia osallistua ohjelmaan.

(25) Jäsenvaltioiden tulisi voida myöntää yleisiä siirtolupia myös tapauksissa, joissa asianomaisten tuotteiden ja vastaanottajien luonne on sellainen, että ihmisoikeuksien, rauhan, turvallisuuden ja vakauden turvaamiseen kohdistuva riski on hyvin vähäinen.

(26) Silloin kun yleistä siirtolupaa ei voida julkaista, jäsenvaltioiden olisi pyynnöstä myönnettävä koontisiirtolupia yksittäisille yrityksille, paitsi tässä direktiivissä säädetyissä tapauksissa. Jäsenvaltiot voivat myöntää uusittavia koontisiirtolupia.

(27) Yritysten olisi ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille yleisten siirtolupien käytöstä, jotta voidaan turvata ihmisoikeuksien, rauhan, turvallisuuden ja vakauden turvaamisen tavoitteet ja jotta puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja voidaan valvoa demokraattisesti avoimen raportoinnin ansiosta.

(28) Jäsenvaltioille olisi jätettävä mahdollisuus määrittää yleisten, koonti- ja yksittäisten siirtolupien ehdot riittävän joustavasti, jotta ne voivat jatkaa yhteistyötä olemassa olevissa vientilupiin sovellettavissa kansainvälisissä järjestelyissä. Koska päätös viennin sallimisesta kuuluu nyt ja sen pitäisi jatkossakin kuulua kunkin jäsenvaltion harkintavaltaan, tällaisen yhteistyön pitäisi aina perustua vientipolitiikan vapaaehtoiseen koordinoimiseen.

(29) Sen vastapainoksi, että puolustukseen liittyvien tuotteiden alkuperäjäsenvaltiossa tehtävästä etukäteisvalvonnasta siirrytään asteittain yleiseen jälkikäteisvalvontaan, olisi luotava edellytykset keskinäiselle luottamukselle ottamalla käyttöön takeet siitä, ettei puolustukseen liittyviä tuotteita viedä vientirajoitusten vastaisesti kolmansiin maihin. Tätä periaatetta olisi noudatettava myös tapauksissa, joissa puolustukseen liittyviä tuotteita siirretään useaan otteeseen jäsenvaltioiden välillä ennen niiden vientiä kolmanteen maahan.

(30) Lähentääkseen puolustukseen liittyvien tuotteiden vientiä kolmansiin maihin koskevan politiikkansa soveltamista jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä sotilasteknologian ja puolustustarvikkeiden viennin valvontaa koskevien yhteisten sääntöjen määrittämisestä 8 päivänä joulukuuta 2008 vahvistetun neuvoston yhteisen kannan 2008/944/YUTP (7) puitteissa soveltamalla yhteisiä perusteita sekä epäämisilmoitus- ja neuvonpitojärjestelmää. Tämän direktiivin ei tulisi rajoittaa jäsenvaltioiden mahdollisuutta määrittää puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtolupien ehdot, mahdolliset vientirajoitukset mukaan lukien, erityisesti jos se on tarpeen mainitun yhteisen kannan puitteissa tehtävän yhteistyön kannalta.

(31) Tuotteiden toimittajien olisi ilmoitettava vastaanottajille mahdollisista siirtolupiin liittyvistä rajoituksista, jotta saadaan aikaan keskinäistä luottamusta vastaanottajan kykyyn noudattaa kyseisiä rajoituksia siirron jälkeen, etenkin kun kyse on kolmansiin maihin suuntautuvaa vientiä koskevasta pyynnöstä.

(32) Yritysten pitäisi voida päättää, riittävätkö ne edut, joita mahdollisuudesta vastaanottaa puolustukseen liittyviä tuotteita yleisen siirtoluvan perusteella koituu, luotettavuuden arviointia koskevan pyynnön perustaksi. Yritysryhmän sisäisiin siirtoihin pitäisi voida käyttää yleistä siirtolupaa, kun ryhmän jäsenille on annettu luotettavuustodistus sijoittautumisjäsenvaltioissaan.

(33) Luotettavuustodistuksen antamisessa on tarpeen käyttää yhteisiä myöntämisperusteita, jotta voidaan luoda keskinäistä luottamusta etenkin vastaanottajien kykyyn noudattaa vientirajoituksia, jotka koskevat toisessa jäsenvaltiossa myönnetyllä siirtoluvalla vastaanotettuja puolustukseen liittyviä tuotteita.

(34) Siirrettyjen puolustukseen liittyvien tuotteiden vastaanottajien olisi keskinäisen luottamuksen rakentamiseksi pidättäydyttävä kyseisten tuotteiden viennistä sikäli kuin siirtoluvassa on vientirajoituksia.

(35) Hakiessaan vientilupaa kolmansiin maihin suuntautuvaa vientiä varten yritysten olisi ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille, ovatko ne noudattaneet niitä vientirajoituksia, jotka siirtoluvan myöntänyt jäsenvaltio on mahdollisesti liittänyt kyseisen puolustukseen liittyvän tuotteen siirtoon. Tässä yhteydessä palautetaan mieliin, että yhteisessä kannassa 2008/944/YUTP tarkoitettu jäsenvaltioiden välinen neuvottelumekanismi on edelleenkin hyvin tärkeä.

(36) Yritysten olisi esitettävä yhteisön ulkorajalla toimivaltaiselle tulliviranomaiselle näyttö vientiluvasta silloin, kun siirtoluvan perusteella saatu puolustukseen liittyvä tuote viedään kolmanteen maahan.

(37) Liitteessä oleva puolustukseen liittyvien tuotteiden luettelo olisi saatettava ajan tasalle Euroopan unionin yhteisen puolustustarvikeluettelon mukaisesti.

(38) Keskinäisen luottamuksen vaiheittaiseksi rakentamiseksi jäsenvaltioiden on tarpeen määrittää tehokkaita toimenpiteitä, joilla pystytään varmistamaan tämän direktiivin säännösten täytäntöönpano, mukaan lukien seuraamukset, ja erityisesti säännöksiä, joiden mukaisesti yritysten on noudatettava yhteisiä luotettavuustodistuksen antamista koskevia myöntämisperusteita sekä rajoituksia, jotka koskevat siirrettyjen puolustukseen liittyvien tuotteiden jatkokäyttöä siirron jälkeen.

(39) Niissä tapauksissa, joissa alkuperäjäsenvaltiolla on perusteltu syy epäillä, noudattaisiko luotettavuustodistuksen saanut vastaanottaja sen myöntämään yleiseen siirtolupaan liitettyjä ehtoja, tai jos luvan myöntänyt jäsenvaltio katsoo, että sen yleinen järjestys, yleinen turvallisuus tai keskeiset turvallisuusedut voivat olla uhattuna, sen olisi ilmoitettava asiasta muille jäsenvaltioille ja komissiolle ja sen olisi myös voitava väliaikaisesti peruuttaa siirtoluvat kyseisen yrityksen osalta, ottaen huomioon vastuunsa ihmisoikeuksien, rauhan, turvallisuuden ja vakauden turvaamisesta.

(40) Keskinäisen luottamuksen rakentamiseksi tämän direktiivin noudattamiseksi annettujen lakien, asetusten ja määräysten soveltamista olisi lykättävä. Tällä tavoin voitaisiin ennen kyseisten säädösten ja määräysten soveltamista arvioida saavutettua edistymistä komission laatiman, jäsenvaltioiden toteuttamistaan toimenpiteistä toimittamiin tietoihin perustuvan raportin perusteella.

(41) Komission olisi säännöllisesti julkaistava tämän direktiivin täytäntöönpanosta raportti, johon voidaan tarvittaessa liittää säädösehdotuksia.

(42) Perustamissopimuksen 306 artiklan mukaisesti tämä direktiivi ei vaikuta Belgian ja Luxemburgin eikä Belgian, Luxemburgin ja Alankomaiden välisen alueellisen liiton olemassaoloon ja toteuttamiseen.

(43) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli yhteisön sisällä tapahtuviin puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoihin sovellettavien sääntöjen ja menettelyjen yksinkertaistamista sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan takaamiseksi, ottaen huomioon nykyisten lupamenettelyjen eroavaisuuksien ja siirtojen rajat ylittävän luonteen, vaan se voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa perustamissopimuksen 5 artiklassa määrätyn toissijaisuusperiaatteen nojalla toimenpiteitä. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.

(44) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä sovellettavasta menettelystä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (8) mukaisesti.

(45) Komissiolle olisi siirrettävä erityisesti toimivalta muuttaa liitettä. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen,

(46) Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (9) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamista koskevien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne,

OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

I LUKU

KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT

1 artikla

Kohde

1. Tämän direktiivin tavoitteena on yksinkertaistaa yhteisön sisällä tapahtuviin puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoihin sovellettavia sääntöjä ja menettelyjä sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan takaamiseksi.

2. Tämä direktiivi ei vaikuta puolustukseen liittyvien tuotteiden vientipolitiikkaa koskevaan jäsenvaltioiden harkintavaltaan.

3. Tätä direktiiviä sovellettaessa otetaan huomioon perustamissopimuksen 30 ja 296 artikla.

4. Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden mahdollisuuteen jatkaa ja kehittää edelleen hallitustenvälistä yhteistyötä, kuitenkin siten, että ne noudattavat tämän direktiivin säännöksiä.

2 artikla

Soveltamisala

Tätä direktiiviä sovelletaan liitteessä säädettyihin puolustukseen liittyviin tuotteisiin.

3 artikla

Määritelmät

Tässä direktiivissä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

1) ”puolustukseen liittyvällä tuotteella” tarkoitetaan tuotetta, joka on lueteltu liitteessä

2) ”siirrolla” tarkoitetaan puolustukseen liittyvän tuotteen toimittamista tai siirtämistä toimittajalta vastaanottajalle toiseen jäsenvaltioon

3) ”toimittajalla” tarkoitetaan yhteisöön sijoittautunutta oikeus- tai luonnollista henkilöä, joka oikeudellisesti vastaa siirrosta

4) ”vastaanottajalla” tarkoitetaan yhteisöön sijoittautunutta oikeus- tai luonnollista henkilöä, joka oikeudellisesti vastaa siirron vastaanottamisesta

5) ”siirtoluvalla” tarkoitetaan jäsenvaltion kansallisen viranomaisen myöntämää lupaa, jonka nojalla toimittajat saavat siirtää puolustukseen liittyviä tuotteita vastaanottajalle toisessa jäsenvaltiossa

6) ”vientiluvalla” tarkoitetaan lupaa toimittaa puolustukseen liittyviä tuotteita oikeushenkilölle tai luonnolliselle henkilölle missä tahansa kolmannessa maassa

7) ”kauttakuljetuksella” tarkoitetaan puolustukseen liittyvien tuotteiden kuljetusta yhden tai useamman muun kuin alkuperäjäsenvaltion ja määräjäsenvaltion olevan jäsenvaltion kautta.

II LUKU

SIIRTOLUVAT

4 artikla

Yleiset säännökset

1. Jäsenvaltioiden väliseen puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoon on saatava ennakkolupa. Puolustukseen liittyvien tuotteiden kuljetukseen jäsenvaltioiden kautta tai niiden saapumiseen sen jäsenvaltion alueelle, johon vastaanottaja on sijoittautunut, ei vaadita muiden jäsenvaltioiden myöntämää siirtolupaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten säännösten soveltamista, joita tarvitaan yleiseen järjestykseen tai turvallisuuteen liittyvistä syistä, kuten kuljetusten turvallisuuden varmistamiseksi.

2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat vapauttaa puolustukseen liittyvien tuotteiden siirrot kyseisessä kohdassa säädetystä ennakkolupaa koskevasta velvoitteesta, jos:

a) toimittaja tai vastaanottaja on valtion viranomainen tai osa puolustusvoimia,

b) kyseessä on Euroopan unionin, Naton, IAEAn tai muun hallitustenvälisen järjestön tehtäviensä suorittamista varten tekemä hankinta,

c) siirto on tarpeen jäsenvaltioiden yhteisen puolustusmateriaalihankkeen täytäntöönpanoa varten,

d) siirto liittyy katastrofitilanteessa annettavaan humanitaariseen apuun tai lahjoitukseen hätätilanteessa, tai

e) siirto on tarpeen korjausta, huoltoa, näyttelyä tai esittelyä varten tai sen jälkeen.

3. Komissio voi jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan muuttaa 2 kohtaa siten, että se kattaa tapaukset, joissa:

a) siirto tapahtuu sellaisissa olosuhteissa, jotka eivät vaikuta yleiseen järjestykseen tai yleiseen turvallisuuteen,

b) ennakkolupaa koskeva velvoite ei ole enää jäsenvaltioiden kansainvälisten sitoumusten mukainen tämän direktiivin hyväksymisen jälkeen, tai

c) siirto on tarpeen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua hallitustenvälistä yhteistyötä varten.

Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, on hyväksyttävä 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimittajat, jotka haluavat siirtää puolustukseen liittyviä tuotteita niiden alueilta, voivat käyttää yleisiä siirtolupia tai hakea koontisiirtolupia tai yksittäisiä siirtolupia 5, 6 ja 7 artiklan mukaisesti.

5. Jäsenvaltioiden on määritettävä kyseessä oleviin puolustukseen liittyviin tuotteisiin tai tuoteluokkiin sovellettava lupatyyppi tämän artiklan ja 5, 6 ja 7 artiklan säännösten mukaisesti.

6. Jäsenvaltioiden on määritettävä kaikki siirtolupien ehdot, mukaan lukien mahdolliset rajoitukset, jotka koskevat puolustukseen liittyvien tuotteiden vientiä oikeushenkilöille tai luonnollisille henkilöille kolmansissa maissa, ottaen huomioon siirrosta aiheutuvat riskit, jotka liittyvät muun muassa ihmisoikeuksien, rauhan, turvallisuuden ja vakauden turvaamiseen. Jäsenvaltiot voivat hyödyntää mahdollisuutta pyytää loppukäytön vakuuksia, loppukäyttäjätodistukset mukaan lukien, kuitenkin niin että ne noudattavat yhteisön lainsäädäntöä.

7. Jäsenvaltioiden on määritettävä komponenttien siirtolupien ehdot käyttäen perustana siirron arkaluonteisuudesta muun muassa seuraavien kriteerien mukaisesti tehtyä arviota:

a) komponenttien luonne suhteessa niihin tuotteisiin, joihin ne on tarkoitus sisällyttää, sekä suhteessa mihin tahansa sellaiseen lopullisen tuotteen käyttötarkoitukseen, joka voi aiheuttaa huolta

b) komponenttien merkitys suhteessa niihin tuotteisiin, joihin ne on tarkoitus sisällyttää.

8. Jollei jäsenvaltio pidä komponenttien siirtoa arkaluonteisena, sen on pidättäydyttävä asettamasta kyseessä olevien komponenttien viennille rajoituksia, jos vastaanottaja esittää käyttöä koskevan ilmoituksen, jossa hän vakuuttaa, että siirtoluvan kohteena olevat komponentit liitetään tai on tarkoitus liittää vastaanottajan omiin tuotteisiin eikä niitä voida siirtää eteenpäin tai viedä sellaisenaan muutoin kuin huollettavaksi tai korjattavaksi.

9. Jäsenvaltio voi milloin tahansa peruuttaa tai keskeyttää myöntämänsä siirtoluvan tai rajoittaa sen käyttöä keskeisiin turvallisuusetuihinsa tai yleiseen järjestykseen tai turvallisuuteen liittyvistä syistä tai siirtolupaan liittyvien ehtojen noudattamatta jättämisen vuoksi.

5 artikla

Yleiset siirtoluvat

1. Jäsenvaltioiden on julkaistava yleisiä siirtolupia, joilla niiden alueelle sijoittautuneille ja siirtolupaan liittyvät ehdot täyttäville toimittajille myönnetään suoraan lupa toteuttaa luvassa määritettyjen puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja yhdelle tai useammalle toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle vastaanottajalle tai vastaanottajaryhmälle.

2. Rajoittamatta 4 artiklan 2 kohdan soveltamista, yleiset siirtoluvat julkaistaan ainakin silloin, kun:

a) vastaanottaja on osa jäsenvaltion puolustusvoimia tai puolustusalan hankintaviranomainen, joka tekee hankintoja ainoastaan jäsenvaltion puolustusvoimien käyttöä varten,

b) vastaanottaja on 9 artiklan mukaisesti luotettavuustodistuksen saanut yritys,

c) siirto tehdään esittely-, arviointi- ja näyttelytarkoitusta varten,

d) siirto tehdään huoltoa ja korjausta varten, jos vastaanottaja on puolustukseen liittyvien tuotteiden alkuperäinen toimittaja.

3. Jos jäsenvaltio osallistuu hallitustenvälistä yhteistyötä koskevaan ohjelmaan, joka koskee yhden tai useamman puolustukseen liittyvän tuotteen kehittämistä, tuotantoa ja käyttöä, sen on julkaistava yleisiä siirtolupia muissa osallistujajäsenvaltioissa sijaitseville vastaanottajille suuntautuviin siirtoihin, joita yhteistyöohjelman toteuttaminen edellyttää.

4. Jäsenvaltiot voivat määrittää rekisteröinnin ehdot ennen yleisen siirtoluvan ensimmäistä käyttöä tämän vaikuttamatta direktiivin muiden säännösten soveltamiseen.

6 artikla

Koontisiirtoluvat

1. Jäsenvaltioiden on päätettävä puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoihin vastaanottajille yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa oikeuttavien koontisiirtolupien myöntämisestä yksittäisille toimittajille näiden hakemuksesta.

2. Jäsenvaltioiden on määritettävä kunkin koontisiirtoluvan osalta koontisiirtoluvan kattamat puolustukseen liittyvät tuotteet tai -tuoteluokat ja hyväksytyt vastaanottajat tai vastaanottajaluokat.

Koontisiirtolupa myönnetään kolmen vuoden ajanjaksolle, ja jäsenvaltiot voivat uusia luvan.

7 artikla

Yksittäiset siirtoluvat

Jäsenvaltioiden on hakemuksesta päätettävä yksittäisten siirtolupien myöntämisestä yksittäiselle toimittajalle, yhden tietyn suuruisen tiettyjen puolustukseen liittyvien tuotteiden siirron toteuttamiseksi yhdessä tai useammassa erässä yhdelle vastaanottajalle yhdessä tai useammassa seuraavista tapauksista:

a) siirtolupahakemus koskee vain yhtä siirtoa;

b) se on tarpeen jäsenvaltion keskeisten turvallisuusetujen suojelemiseksi tai yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä;

c) se on tarpeen jäsenvaltioiden kansainvälisten velvoitteiden ja sitoumusten noudattamiseksi; tai

d) jäsenvaltiolla on painavia syitä uskoa, että toimittaja ei pysty täyttämään kaikkia koontisiirtoluvan myöntämiseen vaadittavia ehtoja.

III LUKU

TIEDOTTAMINEN, LUOTETTAVUUSTODISTUKSEN ANTAMINEN JA VIENTI SIIRRON JÄLKEEN

8 artikla

Toimittajilta edellytettävät tiedot

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että puolustukseen liittyvien tuotteiden toimittajat ilmoittavat vastaanottajille siirtolupaan liittyvistä puolustukseen liittyvien tuotteiden loppukäyttöä tai vientiä koskevista ehdoista, rajoitukset mukaan lukien.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimittajat ilmoittavat kohtuullisen ajan kuluessa sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, josta ne haluavat siirtää puolustukseen liittyviä tuotteita, aikeestaan käyttää yleistä siirtolupaa ensimmäisen kerran. Jäsenvaltiot voivat määrittää lisätiedot, joita voidaan vaatia tällaisen luvan nojalla siirrettävistä puolustukseen liittyvistä tuotteista.

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava ja tarkastettava säännöllisesti, että toimittajat pitävät toteuttamistaan siirroista yksityiskohtaista ja täydellistä kirjanpitoa asianomaisessa jäsenvaltiossa voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti, ja niiden on määritettävä yleisten, koonti- tai yksittäisten siirtolupien käyttöön liittyvät raportointivaatimukset. Kirjanpitoon on sisällytettävä kaupalliset asiakirjat, joissa on seuraavat tiedot:

a) puolustukseen liittyvän tuotteen kuvaus ja viite liitteen mukaisesti,

b) puolustukseen liittyvän tuotteen määrä ja arvo,

c) siirtopäivät,

d) toimittajan ja vastaanottajan nimi ja osoite,

e) puolustukseen liittyvien tuotteiden loppukäyttö ja loppukäyttäjä, jos nämä ovat tiedossa, sekä

f) näyttö siitä, että tiedot siirtolupaan liittyvästä vientirajoituksesta on toimitettu kyseisten puolustukseen liittyvien tuotteiden vastaanottajalle.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimittajat säilyttävät 3 kohdassa tarkoitetun kirjanpidon vähintään yhtä pitkän ajan kuin mitä kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa olevassa taloudellisten toimijoiden kirjanpitoa koskevassa lainsäädännössä säädetään ja joka tapauksessa vähintään kolmen vuoden ajan sen kalenterivuoden päättymisestä, jona siirto tapahtui. Se on pyynnöstä esitettävä sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka alueelta toimittaja siirsi puolustukseen liittyvät tuotteet.

9 artikla

Luotettavuustodistusten antaminen

1. Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltaiset viranomaiset huolehtimaan luotettavuustodistusten antamisesta alueelleen sijoittautuneille, muiden jäsenvaltioiden 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti julkaisemien siirtolupien kattamille puolustukseen liittyvien tuotteiden vastaanottajille.

2. Luotettavuustodistuksella on vahvistettava vastaanottavan yrityksen luotettavuus, erityisesti mitä tulee sen kykyyn noudattaa niitä vientirajoituksia, jotka liittyvät toisen jäsenvaltion myöntämän siirtoluvan perusteella vastaanotettuihin puolustukseen liittyviin tuotteisiin. Luotettavuuden arviointi perustuu seuraaviin kriteereihin:

a) todennettu kokemus puolustukseen liittyvässä toiminnassa ottaen erityisesti huomioon sen, noudattaako yritys vientirajoituksia, asiaa koskevat oikeuden päätökset, luvan harjoittaa puolustukseen liittyvien tuotteiden tuotantoa tai kaupallistaa näitä tuotteita sekä sen, käyttääkö yritys kokenutta johtohenkilöstöä;

b) merkityksellisen puolustukseen liittyviä tuotteita koskevan teollisen toiminnan harjoittaminen yhteisössä, ja erityisesti kyky järjestelmien/alajärjestelmien liittämiseen;

c) ylempää johtajistoa edustavan henkilön nimittäminen vastaamaan henkilökohtaisesti siirroista ja viennistä;

d) yritys on antanut c alakohdassa tarkoitetun ylemmän johtajan allekirjoittaman kirjallisen sitoumuksen siitä, että se toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet huolehtiakseen siitä, että kaikkia tietyn vastaanotetun komponentin tai tuotteen loppukäyttöä ja vientiä koskevia erityisiä ehtoja noudatetaan;

e) yritys on antanut c alakohdassa tarkoitetun ylemmän johtajan allekirjoittaman kirjallisen sitoumuksen siitä, että se asianmukaisesti toimittaa toimivaltaisille viranomaisille yksilöidyt tiedot vastauksena tiedusteluihin, jotka koskevat kaikkien sellaisten tuotteiden loppukäyttäjiä tai loppukäyttöä, jotka yritys on vienyt, siirtänyt tai vastaanottanut toisen jäsenvaltion myöntämän luvan perusteella; ja

f) yritys on antanut edellä c alakohdassa tarkoitetun ylemmän johtajan allekirjoituksella varustetun kuvauksen yrityksessä toteutettavasta sisäisestä vaatimustenmukaisuusohjelmasta tai siirron- ja vienninhallintajärjestelmästä. Tässä kuvauksessa on annettava tiedot siirtojen ja viennin hallinnointiin osoitetuista organisatorisista, henkilöstö- ja teknisistä voimavaroista, yrityksen rakenteellisesta vastuuketjusta, sisäisen tarkastuksen menettelyistä, tiedotuksesta ja henkilöstön koulutuksesta, fyysisistä ja teknisistä turvajärjestelyistä sekä siirtojen ja vientitapahtumien kirjaamisesta ja jäljitettävyydestä.

3. Luotettavuustodistusten on sisällettävä seuraavat tiedot:

a) luotettavuustodistuksen antava toimivaltainen viranomainen,

b) vastaanottajan nimi ja osoite,

c) lausuma siitä, että vastaanottaja täyttää 2 kohdassa tarkoitetut kriteerit, ja

d) luotettavuustodistuksen antamispäivä ja voimassaoloaika.

Edellä d alakohdassa tarkoitettu luotettavuustodistuksen voimassaoloaika ei missään tapauksessa saa ylittää viittä vuotta.

4. Luotettavuustodistuksessa voidaan asettaa lisäehtoja, jotka koskevat:

a) edellä 2 kohdassa tarkoitettujen kriteerien täyttymisen todentamista varten tarvittavien tietojen toimittamista,

b) luotettavuustodistuksen väliaikaista tai lopullista peruuttamista.

5. Toimivaltaisten viranomaisten on vähintään joka kolmas vuosi tarkastettava, että vastaanottaja täyttää 2 kohdassa tarkoitetut kriteerit sekä mahdolliset 4 kohdassa tarkoitetut luotettavuustodistuksiin liitetyt ehdot.

6. Jäsenvaltioiden on tunnustettava toisessa jäsenvaltiossa tämän direktiivin mukaisesti annetut luotettavuustodistukset.

7. Jos toimivaltainen viranomainen havaitsee, ettei kyseisen jäsenvaltion alueelle sijoittautunut luotettavuustodistuksen haltija enää täytä 2 kohdassa tarkoitettuja kriteereitä tai mahdollisia 4 kohdassa tarkoitettuja ehtoja, sen on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet. Tällaisiin toimenpiteisiin voi kuulua luotettavuustodistuksen peruuttaminen. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava päätöksestään komissiolle ja muille jäsenvaltioille.

8. Jäsenvaltioiden on julkaistava ja pidettävä säännöllisesti ajan tasalla luetteloa luotettavuustodistuksen saaneista vastaanottajista ja ilmoitettava siitä komissiolle, Euroopan parlamentille ja muille jäsenvaltioille.

Komissio saattaa jäsenvaltioiden luotettavuustodistuksen saaneiden vastaanottajien keskusrekisterin julkisesti saataville verkkosivustollaan.

10 artikla

Vientirajoitukset

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos vientilupaa hakeva vastaanottaja on vastaanottanut puolustukseen liittyviä tuotteita vientirajoituksia sisältävän siirtoluvan perusteella, se ilmoittaa toimivaltaisille viranomaisille noudattaneensa kyseiseen siirtolupaan liittyvien rajoitusten ehtoja ja myös sen, onko se saanut vaaditun alkuperäjäsenvaltion suostumuksen.

IV LUKU

TULLIMENETTELYT JA HALLINNOLLINEN YHTEISTYÖ

11 artikla

Tullimenettelyt

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suorittaessaan puolustukseen liittyvien tuotteiden vientimuodollisuuksia vienti-ilmoituksen käsittelevässä tullitoimipaikassa viejä osoittaa, että vientiin on saatu tarvittava lupa.

2. Rajoittamatta yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2913/92 (10) soveltamista on jäsenvaltiolla lisäksi oikeus keskeyttää enintään 30 arkipäiväksi sellaisten puolustukseen liittyvien tuotteiden, jotka on vastaanotettu siirtoluvalla toisesta jäsenvaltiosta ja sisällytetty toiseen puolustukseen liittyvään tuotteeseen, vienti alueeltaan tai tarvittaessa muilla keinoilla estää tällaisten tuotteiden vienti yhteisöstä alueeltaan, jos se katsoo, että

a) vientilupaa myönnettäessä ei ole otettu huomioon asian kannalta merkityksellisiä tietoja; tai

b) olosuhteet ovat olennaisesti muuttuneet vientiluvan myöntämisen jälkeen.

3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että puolustukseen liittyvien tuotteiden vientiä varten tarvittavat tullimuodollisuudet voidaan suorittaa vain tietyissä tullitoimipaikoissa.

4. Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät 3 kohdan mukaista mahdollisuutta, on ilmoitettava komissiolle tarkoitukseen määrätyt tullitoimipaikat. Komissio julkaisee nämä tiedot Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa.

12 artikla

Tiedonvaihto

Jäsenvaltioiden on yhteistyössä komission kanssa toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet suoran yhteistyön ja tiedonvaihdon järjestämiseksi kansallisten toimivaltaisten viranomaistensa kesken.

V LUKU

PUOLUSTUKSEEN LIITTYVIEN TUOTTEIDEN LUETTELON SAATTAMINEN AJAN TASALLE

13 artikla

Liitteen mukauttaminen

1. Komissio saattaa liitteessä olevan puolustukseen liittyvien tuotteiden luettelon ajan tasalle siten, että se vastaa tarkasti Euroopan unionin yhteistä puolustustarvikeluetteloa.

2. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

14 artikla

Komiteamenettely

1. Komissiota avustaa komitea.

2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

VI LUKU

LOPPUSÄÄNNÖKSET

15 artikla

Suojatoimenpiteet

1. Jos luvan myöntävä jäsenvaltio katsoo, että olemassa on vakava vaara tai että 9 artiklan mukaisesti luotettavuustodistuksen saanut vastaanottaja toisessa jäsenvaltiossa ei noudata yleiseen siirtolupaan liitettyä ehtoa, tai jos luvan myöntävä jäsenvaltio katsoo, että yleiseen järjestykseen, yleiseen turvallisuuteen tai sen keskeisiin turvallisuusetuihin vaikutettaisiin, sen on ilmoitettava asiasta kyseiselle toiselle jäsenvaltiolle ja pyydettävä sitä tarkistamaan tilanne.

2. Jos luvan myöntävällä jäsenvaltiolla on edelleen syytä 1 kohdassa tarkoitettuun epäilyyn, se voi väliaikaisesti peruuttaa kyseessä olevan vastaanottajan yleisen siirtoluvan. Jäsenvaltion on ilmoitettava tämän suojatoimenpiteen perusteluista muille jäsenvaltioille ja komissiolle. Suojatoimenpiteen toteuttanut jäsenvaltio voi päättää lopettaa suojatoimenpiteen soveltamisen, jos se ei pidä sitä enää perusteltuna.

16 artikla

Seuraamukset

Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi hyväksyttyjen säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista erityisesti tapauksissa, joissa siirtolupaan liittyvien vientirajoitusten noudattamista koskevat tiedot, joita edellytetään 8 artiklan 1 kohdan tai 10 artiklan nojalla, ovat epätäydellisiä tai vääriä. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tällaiset säännökset pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.

17 artikla

Uudelleentarkastelu ja raportointi

1. Komissio laatii 30 päivään kesäkuuta 2012 mennessä raportin toimenpiteistä, jotka jäsenvaltiot ovat toteuttaneet saattaakseen tämän direktiivin ja erityisesti sen 9–12 ja 15 artiklan osaksi kansallista lainsäädäntöä.

2. Komissio tarkastelee 30 päivään kesäkuuta 2016 mennessä tämän direktiivin täytäntöönpanoa ja raportoi siitä Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Komissio arvioi erityisesti sitä, missä määrin tämän direktiivin tavoitteet on saavutettu, ottaen huomioon muun muassa sisämarkkinoiden toiminnan. Kertomuksessaan komissio arvioi tämän direktiivin 9–12 ja 15 artiklan soveltamista, ja se arvioi direktiivin vaikutusta Euroopan puolustustarvikemarkkinoiden ja Euroopan puolustuksen teollisen ja teknologisen perustan kehitykseen ja ottaa huomioon muun muassa pienten ja keskisuurten yritysten tilanteen. Kertomukseen liitetään tarvittaessa säädösehdotus.

18 artikla

Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä

1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2011. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säädökset.

Niiden on sovellettava näitä säädöksiä 30 päivästä kesäkuuta 2012 alkaen.

Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tämän direktiivin soveltamisalalla antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

19 artikla

Voimaantulo

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

20 artikla

Osoitus

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Strasbourgissa 6 päivänä toukokuuta 2009. Euroopan parlamentin puolesta Puhemies H.-G. PÖTTERING Neuvoston puolesta Puheenjohtaja J. KOHOUT

(1) Lausunto annettu 23. lokakuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(2) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 16. joulukuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 23. huhtikuuta 2009.

(3) EUVL L 88, 29.3.2007, s. 58.

(4) EYVL L 338, 9.12.1997, s. 1.

(5) EYVL L 256, 13.9.1991, s. 51.

(6) EYVL L 121, 15.5.1993, s. 20.

(7) EUVL L 335, 13.12.2008, s. 99.

(8) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

(9) EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.

(10) EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1.