Komission päätös,

tehty 13 päivänä kesäkuuta 2000,

yrityskeskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan

(Asia COMP/M.1673 - VEBA/VIAG)

(tiedoksiannettu numerolla K(2000) 1597)

(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2001/519/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan a alakohdan,

ottaa huomioon yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1310/97(2), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,

ottaa huomioon 4 päivänä helmikuuta 2000 tehdyn komission päätöksen menettelyn aloittamisesta tässä asiassa,

on antanut asianomaisille yrityksille tilaisuuden esittää huomautuksensa komission esittämistä väitteistä,

ottaa huomioon keskittymiä käsittelevän neuvoa-antavan komitean lausunnon(3),

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Komissio on vastaanottanut 14 päivänä joulukuuta 1999 asetuksen (ETY) N:o 4064/894 artiklan mukaisen ilmoituksen yrityskeskittymästä, jolla VEBA Aktiengesellschaft ja VIAG Aktiengesellschaft aikovat sulautua sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla.

(2) Komissio on 4 päivänä helmikuuta 2000 päättänyt aloittaa sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 57 artiklan mukaisen menettelyn tässä asiassa.

(3) Neuvoa-antava komitea on 24 päivänä toukokuuta 2000 käsitellyt tämän päätöksen luonnosta.

I OSAPUOLET JA HANKE

(4) VEBA on monialayhtymä, jonka toimialaan kuuluvat sähkö, maakaasu, mineraaliöljy, kemikaalit, televiestintä, vesi, jätteiden käsittely, teräskauppa, logistiikka ja kiinteistöjen hoito. Yhtymä toimii sähkötalouden kaikissa portaissa tytäryhtiönsä PreussenElektra AG:n, jäljempänä "PreussenElektra", välityksellä. PreussenElektra on yksi Saksan suurimmista yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvista yrityksistä, jonka perinteistä jakelualuetta ovat pohjoiset osavaltiot Schleswig-Holstein ja Niedersachsen sekä laajat alueet Hessenissä. Lisäksi PreussenElektra, RWE ja VIAG-konserniin kuuluva Bayernwerk AG ottivat yhdessä muiden länsisaksalaisten yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten kanssa Saksan yhdistyessä haltuunsa Vereinigte Energiewerke AG:n, jäljempänä "VEAG". PreussenElektra jakaa kuitenkin määräysvallan VEAG:ssä RWE:n ja Bayernwerk AG:n kanssa. VEBA-yhtymällä on yhteenliitetyn verkon alueen ulkopuolella muita määrääviä omistusosuuksia muun muassa uusien osavaltioiden alueellisissa jakeluyhtiöissä (e.dis ja Avacon).

(5) VIAG on kansainvälistä toimintaa harjoittava monialayhtymä, jonka toimialaan kuuluvat sähkö, maakaasu, kemikaalit, televiestintä, pakkaukset, vesi, jätteiden käsittely, alumiini, teräskauppa ja logistiikka. Energia-alan toiminta on keskittynyt yhtymän Bayernwerk AG -tytäryhtiöön, jäljempänä "Bayernwerk", joka on myös yksi Saksan suurista yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvista yrityksistä. Myös Bayernwerk toimii sähkövoima-alan kaikissa portaissa. Sen perinteinen verkko- ja jakelualue kattaa suurimman osan eteläisestä Baijerin osavaltiosta. VEAG:n lisäksi Bayernwerkillä on (katso johdanto-osan 4 kappale) amerikkalaiseen Southern Companyyn kuuluvan Southern Energy -osakkuusyhtiön kanssa yhteinen määräysvalta Berliner Kraft- und Licht AG:ssä, jäljempänä "BEWAG". Itäsaksalainen alueellinen jakeluyhtiö TEAG, jonka jakelualue on yhteenliitetyn verkon Bayernwerkille kuuluvan alueen ulkopuolella, kuuluu myös VIAG-yhtymään.

(6) Osapuolet aikovat toteuttaa sulautuman liittämällä sulautuvan oikeushenkilön VIAG:n vastaanottavaan oikeushenkilöön VEBA:han yhtiömuodon muuttamista koskevan Saksan lain (Umwandlungsgesetz) 2 pykälän 1 kohdan 1 alakohdan mukaisesti. Näin ollen kyseessä on oikeudellisessa mielessä sulautuminen.

II YRITYSKESKITTYMÄ

(7) VEBA ja VIAG ovat kaksi toisistaan riippumatonta yritystä, jotka aikovat sulautua keskenään. Tämän vuoksi kyseessä on sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu keskittymä.

III YHTEISÖNLAAJUINEN MERKITYS

(8) Osapuolten maailmanlaajuinen liikevaihto oli tilivuonna 1998 yli 5 miljardia euroa(4) (VEBA 42,8 miljardia euroa, VIAG 25,1 miljardia euroa). Koko yhteisön alueelta kertynyt liikevaihto ylittää sekä WEBA:n (33,5 miljardia euroa) että VIAG:n (18,2 miljardia euroa) osalta 250 miljoonan euron rajan. VEBA:n tilivuonna 1998 yhteisön alueelta kertyneestä kokonaisliikevaihdosta kaksi kolmasosaa oli kertynyt Saksasta. VIAG:n itsensä antamien tietojen mukaan sen yhteisön alueelta kertyneestä kokonaisliikevaihdosta ei ole kertynyt yli kahta kolmasosaa yksittäisestä jäsenvaltiosta. Näin ollen ilmoitetulla keskittymällä on yhteisönlaajuista merkitystä.

IV SULAUTUMA-ASETUKSEN 2 ARTIKLAN MUKAINEN ARVIOINTI

(9) Kumpikin osapuoli toimii useilla liiketoiminnan aloilla. Lähtökohtaisesti on syytä katsoa, että yrityskeskittymä luo VEBA/VIAG:lle määräävän markkina-aseman sähkövoima-alalla Saksassa (A) ja vahvistaa määrääviä markkina-asemia kemian alalla (B). Määräävän markkina-aseman syntymistä tai vahvistumista ei ole odotettavissa muilla aloilla. Tämä koskee erityisesti kaasualaa (C) ja teräskaupan alaa (D).

A SÄHKÖVOIMA

(10) Keskittymähanke johtaa duopolitilanteeseen, jossa Saksan liittotasavallan alueeseen rajoittuvilla jakelun yhteenliitetystä verkosta kattavilla markkinoilla määräävässä asemassa on kaksi yritystä, VEBA/VIAG ja RWE.

1 Merkitykselliset tuotemarkkinat

(11) Komissio on aiemmissa päätöksissään(5) jakanut sähkövoima-alan seuraaviin merkityksellisiin tuotemarkkinoihin: tuotanto eli sähkön tuotanto voimalaitoksissa; siirto eli sähkön siirtäminen suurjännitejohtoja pitkin; jakelu eli sähkön siirtäminen keski- ja pienjännitejohtoja pitkin; ja toimittaminen eli sähkön toimittaminen loppukäyttäjille. Toisessa päätöksessä(6) erotettiin vielä yhdet sähkövoima-alan tuotemarkkinat, sähkökauppa, vaikka markkinat jätettiin lopullisesti määrittelemättä.

(12) Tähänastisissa komission päätöksissä on arvioitu markkinaolosuhteita lähinnä Britannian ja Ranskan sähkövoima-alalla. Uudemmissa päätöksissä, jotka ovat koskeneet keskittymiä Saksan markkinoilla, kysymys markkinoiden rajaamisesta on voitu jättää hyvin pitkälle avoimeksi. Markkinoiden rajaamisen kannalta on merkitystä sähkövoima-alan rakenteella, joka osoittaa, millainen on tarjoaja- ja ostajapuolten koostumus.

(13) Saksan sähkövoima-alalle on ominaista vertikaalinen jakautuminen yli aluerajojen toimiviin yhteenliitettyyn verkkoon kuuluviin yrityksiin, alueellisiin sähkön toimittajayrityksiin (alueelliset toimittajat) ja paikallisiin jakeluyrityksiin (erityisesti kaupunkien energialaitokset).

(14) Yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten tuottama sähkö ja sähkön tuojien maahantuoma sähkö toimitetaan eri käyttäjäryhmille UHV-verkon (Ultra High Voltage) ja EHV-verkon (Extra High Voltage), niin kutsutun siirtoverkon, välityksellä. Siirtoverkko toimittaa sähköä alueellisille sähkön toimittajille ja myös suurehkoille kaupunkien energialaitoksille, sähkön myyjille sekä suurehkoille teollisille erityisasiakkaille, jotka ottavat vastaan sähkönsä suoraan tältä jännitetasolta.

(15) Yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvat yritykset toimivat lisäksi vertikaalisesti integroituneiden konserniyritystensä ansiosta kaikilla jakeluketjun myöhemmillä markkinoilla (katso johdanto-osan 16 kappaleesta alkaen).

(16) Alueelliset sähkön toimittajat käyttävät pienjännitejohtoja (alle 20 kilovolttia) ja osittain myös keskijännitejohtoja (20-110 kilovolttia) sähkön toimittamiseen sekä kaupunkien energialaitoksille että loppukäyttäjille. Ne toimivat tällöin lähinnä yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten tuottaman sähkön jakelijoina. Ne tuottavat myös itse vähäisiä määriä sähköä, jonka ne kuitenkin toimittavat omille asiakkailleen pien- ja keskijännitejohtojen välityksellä.

(17) Alimmalla jakelutasolla kaupunkien energialaitokset toimittavat sähköä pienjännitejohtoja pitkin vain loppukäyttäjille. Myös kaupunkien energialaitokset tuottavat osittain itse sähköä, jonka ne käyttävät kuitenkin ennen kaikkea omiin tarpeisiinsa. Kyseessä on lähinnä yhdistetyistä sähkö- ja lämpövoimaloista peräisin oleva sähkö. Mahdollisuudet jakaa tämä markkinaporras loppukäyttäjätyyppien mukaan edelleen pienempiin osiin voitiin jättää komission aikaisemmissa päätöksissä avoimiksi(7). On kuitenkin havaittu merkkejä siitä, että kun sähköä toimitetaan pienjänniteverkoista pienasiakkaille(8) (kotitalouksille, ammatinharjoittajille ja maatalousasiakkaille, joiden liitäntäteho on alle 30 kilowattia ja vuotuinen sähkönkulutus alle 30 megawattituntia), ja kun sähköä toimitetaan keskijänniteverkoista ja niitä korkeamman jännitetason verkoista teollisille erityissopimusasiakkaille, markkinaolosuhteet ovat erilaiset. Siksi nämä toimitukset on jaoteltava erillisiin merkityksellisiin tuotemarkkinoihin.

(18) Sähkökaupassa on kyse kehittymässä olevista markkinoista, jotka syntyivät vasta sen jälkeen, kun ostajat saivat kaupan vapautumisen myötä mahdollisuuden valita vapaasti toimittajansa. Sähkökaupalla ymmärretään omalla vastuulla ja omaan lukuun tapahtuvaa sähkön ostamista ja myymistä. Sähkökauppaa käydään kaikilla jännitetasoilla. Niinpä riippumattomien, vailla omaa tuotantokapasiteettia ja omaa verkkoa olevien kauppiaiden lisäksi sähkökauppaa harjoittavat sekä myyjä- että osittain myös ostajapuolella yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvat yritykset, muut voimalaitosyritykset ja sähkön tuojat. Asiamiestoiminta eli sähkön välitys huoltoasemien ja kauppaketjujen kautta ilman menekkiriskiä (joka on pikemminkin tuottajalla) ei ole sähkökauppaa.

(19) Edellä (johdanto-osan 14 kappaleessa) kuvattu yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten harjoittama sähkön toimittaminen muodostaa tuotteen ominaisuuksien (eli kyseisen jännitetason) ja toimituksista kiinnostuneiden erityisten ostajaryhmien perusteella omat erilliset markkinansa. Niihin kuuluvat (Saksassa) sähkön tuotanto yhteenliitetyn verkon tasolla ja sähkön tuonti toimitettavaksi UHV- ja EHV-verkon välityksellä eri ostajaryhmille kuten alueellisille jakelijoille, suurehkoille kaupunkien energialaitoksille, sähkökauppiaille ja suurille teollisille erityisasiakkaille. Seuraavassa tutkitaan näitä markkinoita. Jos osapuolet toimivat alemmilla markkinatasoilla, sulautuman vaikutuksia kyseisiin markkinoihin käsitellään samalla, kun arvioidaan sen vaikutuksia kilpailuun yhteenliitetyn verkon tasolla.

2 Merkitykselliset markkinat

(20) Maantieteelliset viitemarkkinat muodostuvat alueesta, jolla kyseiset yritykset toimivat tavaroiden tai palvelujen tarjoajina, jolla kilpailuolosuhteet ovat riittävän yhdenmukaiset ja joka poikkeaa siihen rajoittuvista alueista.

(21) Keskittymää koskevassa ilmoituksessaan osapuolet katsovat, että yhteenliitetyn verkon tasolta toimitettavan sähkön markkinat ovat yhteisön laajuiset. Ne perustelevat arviotaan muun muassa sillä, että EY:n sähködirektiivissä säädetyn kehyksen ansiosta sähkön tuotanto-olosuhteet ovat yhtenäiset. Osapuolten mukaan ostajat ovat Euroopan unionissa siirtyneet yhä useammin käyttämään Euroopan laajuisia tarjouskilpailuja ja Manner-Euroopan tärkeimpien maiden siirtoverkot on liitetty toisiinsa UCTE-verkon(9) välityksellä, mikä sekin viittaa väitteen mukaan laajempien kuin kansallisten markkinoiden olemassaoloon.

2.1 Markkinat ovat vain kansalliset

(22) Komission tutkimuksissa taas on käynyt ilmi, että sähkön toimittaminen yhteenliitetystä verkosta muodostaa laajuudeltaan vain kansalliset markkinat. Tämä johtuu enimmäkseen siitä, että liitosyksiköiden eli kansallisen verkon naapurimaan verkkoon liittävien yksiköiden kapasiteetti on rajallinen ja että tuonti on sen vuoksi jo teknisistä syistä vähäistä. Ilmoituksessa annettujen tietojen mukaan tuontisähkön osuus Saksan sähköhuollosta vuonna 1998 oli 38,5 terawattituntia, mikä vastaa noin 8:aa prosenttia koko kulutuksesta. European Transmission Systems Operators (ETSO) on laskenut(10), että tuonti Saksaan oli ajanjaksona 1 päivästä lokakuuta 1998 30 päivään syyskuuta 1999 noin 28 terawattituntia. Sähkön kokonaiskulutuksen ollessa 479,0 terawattituntia tuonnin osuus jäisi hieman alle 6 prosenttiin. Tuonnin todellinen osuus saattaa komission arvion mukaan olla vielä alhaisempi, koska osa Saksaan tuodusta sähköstä ei ole Saksan markkinoiden käytettävissä. Tässä tapauksessa kysymys onkin kauttakulkusähköstä, joka vain kulkee Saksan kautta ja toimitetaan muihin kohdemaihin. Esimerkiksi Ranskan EdF toimittaa sähköä Saksan yhteenliitetyn verkon ja Sveitsin kautta Italian ENEL:lle. Siksi sähkön toimittaminen yhteenliitetystä verkosta muodostaa tuonnin suurten esteiden vuoksi enintään kansalliset markkinat.

(23) Ulkomaisten tuottajien mahdollisuudet tuoda Saksan markkinoille riippuvat liitosyksiköiden käytettävissä olevasta kapasiteetista. Kyseinen kapasiteetti on markkinatoimijoiden antamien tietojen mukaan kuitenkin erittäin rajallista. Oheisesta taulukosta käy ilmi tuonnissa Saksaan käytettävissä olevien yksittäisten liitosyksiköiden nimelliskapasiteetti.

Taulukko: Kytkentäkapasiteetti ulkomaiden kanssa (Lähde: UCPTE, 1998)

>TAULUKON PAIKKA>

(24) Kaikkien Saksan ja ulkomaiden välisten liitosyksiköiden yksittäisten siirtokapasiteettien yhteenlasku antaa siis tulokseksi noin 46,0 gigawattia. Osapuolten antamien tietojen mukaan tästä nimelliskapasiteetista puuttuvat vielä Luxemburgin ja Saksan väliset verkkoyhteydet.

(25) Osapuoletkaan eivät kuitenkaan oleta, että tämä laskennallinen siirtokapasiteetti vastaisi fyysistä todellisuutta ja että näin selvitetty liitosyksiköiden sähkön tuontia Saksaan kuvaava kapasiteetti olisi kokonaisuudessaan käytettävissä. Sen sijaan ne katsovat, että liitosyksiköiden taustalla olevat verkot mahdollistavat tiettynä ajankohtana korkeintaan noin 15 gigawatin tuontimäärän. Osapuolet perustelevat laskennallista määrää selvästi alhaisempaa tuontikapasiteettia viittaamalla samanaikaisesti muualla tehtävistä siirroista aiheutuviin sähkön oikosulkuvirtoihin (loop flow).

(26) Kansainvälisellä tasolla on laadittu fyysisen johtokuormituksen hallintaa koskeva suunnitelma, jossa edellytetään muun muassa maiden välisten vapaiden keskimääräisten siirtokapasiteettien ilmoittamista(11). Nämä laskelmat, joiden tekemisestä Saksassa on vastannut RWE AG yhteenliitetystä verkosta vastaavan Deutsche Verbundgesellschaftin toimeksiannosta, osoittavat tuontisähkön siirtokapasiteetin olevan korkeintaan 13,4 gigawattia.

(27) Useimmat kyselyyn osallistuneista markkinatoimijoista pitivät kuitenkin myös näin laskettua enimmäiskapasiteettia vielä liian korkeana. Väistämättömien oikosulkuvirtojen ja jännitetason ylläpitoon sekä jännitestabiilisuuteen liittyvien ongelmien vuoksi tuonnin enimmäiskapasiteetti on useimpien markkinatoimijoiden mielestä 7-10 gigawattia. Kyselyyn osallistuneet markkinatoimijat mainitsivat vielä, että suuri osa liitosyksiköiden kapasiteetista on lisäksi varattu pitkäaikaisin sopimuksin yhteenliitettyyn verkkoon kuuluville yrityksille, jotka omistavat liitosyksiköt. Näin erityisesti Saksan ja Tanskan välisellä rajalla oleva liitosyksikkö, jota PreussenElektra pitää yllä Saksan puolella, on jo 50-prosenttisesti sidottu pitkäaikaisilla sopimuksilla. Osapuolten antamien tietojen mukaan 1200 megawatin kapasiteetista vain 500 megawattia huutokaupataan ulkopuolisille.

(28) Osapuolet esittävät, että sähkön samanaikainen tuonti ja vienti tasapainottaisi liitosyksiköiden kapasiteettia, jolloin käytettävissä olisi tuonnin ja viennin saldoa vastaava kapasiteetti. UCPTE:n suorittama energiavirran mittaus osoittaa kuitenkin kiistatta, että kunkin liitosyksikön energiavirran kokonaissaldo on aina selvästi tietyn suuntainen, joten nähtävästi joko tuonti- tai vientikapasiteetti on selvästi ylikuormitettu. Lisäsähkön toimittaminen ei joka tapauksessa ole tämän saldon osoittamaan suuntaan mahdollista, koska liitosyksikön kapasiteetti on jo pitkälti käytössä. Esimerkiksi Ranska toimittaa nykyään jonkin verran sähköä Saksaan, mutta tuonti Saksasta Ranskaan on sen sijaan vähäistä, koska kaupan vapauttamiseksi tarvittava oikeudellinen kehys ei ole vielä valmis. Alankomaissa sähkön hintataso on nykyään korkeampi kuin Saksassa. Siksi Saksasta toimitetaan sähköä Alankomaihin, mutta päinvastaiseen suuntaan toimituksia ei ole. Myös muiden liitosyksiköiden kautta harjoitetaan pääasiassa joko vientiä tai tuontia, joten liitosyksiköiden kapasiteetin tasapainottumista ei nykyisin juuri ilmene.

(29) On mahdollista, että vienti ja samalla liitosyksiköiden kuormituksen tasapainottuminen lisääntyvät sähköntuojia hyödyttävällä tavalla tulevaisuudessa, erityisesti kun sähkömarkkinoiden vapautuminen etenee Saksan naapurimaissa. Viennin kasvu riippuu kuitenkin monista tekijöistä. Tällaisen toistaiseksi epävarman kehityksen ottaminen huomioon tässä keskittymämenettelyssä on kuitenkin vielä liian aikaista, koska tulevasta kehityksestä ei ole konkreettista tietoa.

(30) Lisäksi erityisesti ulkomaisten sähkön tarjoajien tuontia vaikeuttaa se, että rajat ylittävistä sähkön toimituksista Saksan liittotasavaltaan peritään siirtomaksu, niin sanottu T-lisä (T-Komponente) 0,125 pfennigiä kilowattitunnilta, jos siirrettyä virtamäärää ei voida tasoittaa saldossa (katso lähemmin 2.4 kohta).

(31) Näin ollen vähäinen tuonti mutta myös liitosyksiköiden rajallinen tuontikapasiteetti ja lisäkustannukset (myös liitosyksiköiden käyttöön liittyvät) osoittavat, että maantieteelliset markkinat eivät missään tapauksessa ole kansallista aluetta laajemmat.

2.2 Kilpailuvaikutuksia koskevan arvioinnin perustana käytetään kansallisia markkinoita: markkinat ovat ennustettavissa olevassa tulevaisuudessa vähintään kansalliset

(32) Ottaen huomioon, että monilla sähköä toimittavilla yrityksillä ei oikeudellisista edellytyksistä huolimatta vielä ole asiakkaita aikaisemmin suojatuilla kilpailijoidensa jakelualueilla, on kyseenalaista, ovatko markkinat yhteenliitetyn verkon tasolla jo laajuudeltaan kansalliset. Ennen sähkömarkkinoiden vapauttamista jokaisen sähköä toimittavan yrityksen toiminta rajoittui sen omalle jakelualueelle. Vastaavasti maantieteelliset markkinat sähkön toimittamiseksi yhteenliitetystä verkosta eivät olleet laajemmat kuin asiakaskunta, joka oli sähköä tuottavan yrityksen siirtoverkon ulottuvilla.

(33) Uudemmissa päätöksissä(12), joissa on tarkasteltu yrityskeskittymän vaikutuksia jo vapautetuilla sähkömarkkinoilla, komissio on havainnut merkkejä siitä, että sähkövoiman tuotanto Saksassa voisi muodostaa kansalliset markkinat, mutta on kuitenkin jättänyt tarkan rajauksen avoimeksi. Komissio katsoo, että markkinat sähkön toimittamiseksi yhteenliitetystä verkosta kehittyvät lähiaikoina Saksassa kansallisiksi markkinoiksi. Tämän kehityksen kannalta ratkaiseva merkitys on jo laadituilla puitteilla, joiden mukaisesti sähköä toimitetaan kolmansien osapuolten verkkojen kautta, ja muilla markkinoilla käytettävissä olevilla tekijöillä (katso jäljempänä 2.3 ja 2.4 kohta).

2.3 Kauttasiirtoa koskevat puitteet

(34) Saksan energialainsäädännön uudistamisesta säädetty laki(13) on johtanut sähkömarkkinoiden vapauttamiseen ja niitä koskevan sääntelyn purkamiseen. Kyseisellä lailla sisällytetään kansalliseen lainsäädäntöön direktiivi 96/92/EY, jäljempänä "sähkön sisämarkkinoita koskeva direktiivi". Asiakkaiden kokoon perustuvaa rajausta, joka on direktiivin 19 artiklan mukaan sallittu, ei Saksassa tehdä. Sen sijaan laki mahdollistaa kilpailun kaikista käyttäjäryhmistä, myös kaiken kokoisista loppukäyttäjistä. Saksan laissa oli säädetty kilpailua rajoittavien sopimusten kiellosta poikkeukset, joita sovellettiin aluesopimuksiin, niin sanottuihin demarkaatioihin, ja kuntien kanssa tehdyissä käyttöoikeussopimuksissa määrättyihin yksinoikeuksiin käyttää siirtoreittejä (vanhan kilpailulain 103 ja 103a pykälä). Nämä säännökset on kumottu 29 päivänä huhti-kuuta 1998 voimaan tulleessa uudessa energiataloutta koskevassa laissa, jäljempänä "EnWG".

(35) Sähkön toimittamiseen kolmansille aikaisemmin suljetuilla jakelualueilla voidaan käyttää kahta tapaa, joko lisäjohtoja ja -kaapeleita tai kauttasiirtoa.

(36) Kauttasiirron syrjimättömyyden takaamiseksi sähkön sisämarkkinoita koskevassa direktiivissä säädetään verkko-operaattoritoiminnan erottamisesta organisaationsa sekä tilinpitonsa ja taseensa puolesta muusta toiminnasta(14). Verkon omistus on mahdollista siirtää erilliseen operaattoriyritykseen, joka pitää yllä verkkoa riippumattomana yhtiönä, tai verkon ylläpito voidaan erottaa sähkön tuotannosta ja jakelusta vain organisaation ja kirjanpidon tasolla. Saksan lainsäätäjät ovat valinneet jälkimmäisen vaihtoehdon.

(37) Yleinen kauttasiirto-oikeus, joka on vahvistettu EnWG:n 6 pykälässä, perustuu neuvotteluissa sovittavaan verkon käyttöön. EnWG:n 6 pykälän 1 kohdan mukaisesti energiahuollon verkko-operaattoreiden on sallittava sähköverkon käyttö ulkopuolisille yrityksille ehdoin, jotka eivät ole epäedullisemmat kuin ehdot, joita vastaavissa tapauksissa sovellettaisiin tosiasiallisesti tai laskennallisesti yrityksen sisäisiin suorituksiin tai yrityksen kanssa sidoksissa tai omistussuhteessa oleviin yrityksiin. Energiataloutta koskevan lainsäädännön uudistamisesta säädetyn lain mukaan kauttasiirto on kapasiteetin puutteen lisäksi mahdollista kieltää yksittäistapauksissa ruskohiilellä tuotetun sähkön turvaamiseksi (EnWG:n 4 pykälän 3 kohdassa säädetty ruskohiilen turvalauseke), yhdistettyjen sähkö- ja lämpövoimaloiden tuottaman sähkön turvaamiseksi (EnWG:n 6 pykälän 3 kohta) ja myös vastavuoroisuuslausekkeen nojalla (EnWG:n 4 pykälän 2 kohta).

(38) EnWG:n 6 pykälän 2 kohdassa säädetään, että Saksan talousministeriö, jäljempänä "BMWi", voi vahvistaa liittoneuvoston hyväksymällä asetuksella EnWG:n 6 pykälän 1 kohdan mukaisten sopimusten sisältövaatimukset ja perusteet, joilla kauttasiirrosta maksettavat korvaukset määräytyvät. BMWi ei ole kuitenkaan käyttänyt tätä oikeuttaan, koska sen mielestä valtion sääntelyä parempi vaihtoehto on antaa asianomaisten markkinaosapuolten etujärjestöjen ratkaista asiat vapaaehtoisesti keskenään. Toimitettujen tietojen mukaan BDI, VIK ja VDEW ovat luoneet toukokuussa 1998 tehdyllä I järjestösopimuksella perustan sähkövoima-alan yritysten ja sähkön ostajien vapaasti neuvoteltaville sopimuksille. I järjestösopimuksen voimassaolo päättyi syksyllä 1999. Kaksivuotinen II järjestösopimus tuli voimaan tammikuussa 2000.

(39) Komission käsityksen mukaan(15) II järjestösopimuksen yksittäiset määräykset vaikeuttavat markkinatoimijoiden toiminnan laajentamista koko liittotasavallan alueelle. Tästä kärsivät esimerkiksi riippumattomat sähkökauppiaat verrattuna suuriin sähköä toimittaviin yrityksiin. Sopimuksen mukaan Saksaan luodaan kaksi kauppavyöhykettä. Pohjoiseen vyöhykkeeseen kuuluvat VEAG:n, PreussenElektran, VEW:n, HEW:n ja BEWAG:n siirtoverkot, eteläiseen vyöhykkeeseen taas EnBW:n, RWE:n ja Bayernwerkin alueet. Toimitettaessa sähköä toiselle kauppavyöhykkeelle tai rajojen yli ulkomaille tai ulkomailta, maksetaan siirtomaksua, niin kutsuttua T-lisää, joka on 0,125 pfennigiä kilowattitunnilta (Saksan sisäisen kauppavyöhykerajan ylityksestä maksu on 0,25 pfennigiä kilowattitunnilta), jos siirrettyä sähköä ei voida tasoittaa saldossa. Saldossa tasoittaminen tarkoittaa rajan toiseen suuntaan ylittävän määrän ja vastakkaiseen suuntaan ylittävän määrän erotuksen laskemista. Kyseinen saldo lasketaan taseryhmittäin, joihin useat yritykset voivat osallistua toimittajina ja ostajina.

(40) Lisäksi vakioenergian laskentamenettely vaikeuttaa markkinatoimijoiden toiminnan laajentamista koko liittotasavallan laajuiseksi. Vakioenergialla tarkoitetaan sähköä, jonka yhteenliitettyyn verkkoon kuuluva yritys antaa käytettäväksi, jos asiakkaan kulutusmäärä vaihtelee (katso lähemmin johdanto-osan 122 kappale).

(41) II järjestösopimuksen puutteet eivät kuitenkaan muuta ennustetta, jonka mukaan markkinat laajenevat lähiaikoina kansallisiksi. Erityisesti kysymyksessä eivät voi olla erilliset alueelliset markkinat, vaikka sellaisina pidettäisiin entisiä jakelualueita tai kahta kauppavyöhykettä. Mainitut II järjestösopimuksen piirteet on kuitenkin otettava huomioon kilpailuvaikutuksia koskevassa arvioinnissa.

2.4 Muut tekijät

(42) Tarkasteltavana olevaa asiaa koskevissa tutkimuksissa on kuitenkin käynyt ilmi, että sähkövoiman kauttasiirto on nykyisin vain rajallista. Koska sähköntoimittajayritykset soveltavat toistaiseksi vain harvoin II järjestösopimuksen kauttasiirtoa koskevia määräyksiä, markkinatoimijat ovat vielä epävarmoja menettelystä, jolla kauttasiirtoa koskevat pyynnöt on esitettävä. Kauttasiirtoa koskevat pyynnöt ovat joka tapauksessa vielä tarpeen alueilla, joilla II järjestösopimusta ei ole pantu täytäntöön. Samoin sähköä toimitetaan entisten yhteenliitetyn verkon alueiden ulkopuolella oleville asiakkaille edelleen suurimmaksi osaksi korvaavan sähkön muodossa. Komission tutkimukset ovat osoittaneet, että entisten yhteenliitetyn verkon alueiden ulkopuolella oleville asiakkaille toimitetaan korvaavana sähkönä noin 90 gigawattituntia ja vain noin 60 gigawattituntia toimitetaan asiakkaille kauttasiirron avulla. Korvaavan sähkön tyypillinen toimitus tapahtuu niin, että vaikka uudella tarjoajalla on suora asiakassuhde ja se tekee sähkön toimittamisesta sopimuksen asiakkaan kanssa, tarvittava sähkö toimitetaan kuitenkin "paikallisesti" paikallisen sähkön jakelijan kanssa tehdyn erillisen sopimuksen mukaisesti. Useat markkinatoimijat huomauttavat, että markkinat ovat murrosvaiheessa ja korvaavan sähkön toimituksia käytetään kauttasiirtomahdollisuuden asemesta vain siirtymäkauden ajan. Heti kun II järjestösopimus on saatu koko maassa voimaan, tuotetun sähkön myynti kauttasiirtona tulee monien markkinatoimijoiden käsityksen mukaan mahdolliseksi koko liittotasavallan alueella.

(43) Vaikka II järjestösopimuksen myöhäinen täytäntöönpano (ja kauttasiirtopyyntöjen hidas käsittely silloin, kun II järjestösopimuksen sijaan noudatetaan vielä I järjestösopimusta) aiheuttaakin liittotasavallan laajuisessa kilpailussa vielä nykyisin sen, että energian toimittajien toiminta rajoittuu lähinnä niiden omille jakelualueille, ensimmäiset olennaiset edellytykset liittotasavallan laajuisten markkinoiden syntymiselle on luotu. Siksi komissio käyttää tätä keskittymää koskevan tutkinnan perustana kansallisia markkinoita ainakin silloin, kun kyseessä ovat yhteenliitetyn verkon tasolla tapahtuvat toimitukset. Kysymys siitä, missä määrin toimivaa kilpailua voi syntyä tai missä määrin se voi jatkua näillä markkinoilla - myös ottaen huomioon nykyiset olosuhteet ja tarkasteltavana olevasta keskittymästä aiheutuva rakennemuutos - kuuluu tässä tutkinnassa kilpailuoikeudelliseen arviointiin.

(44) Kauttasiirtomahdollisuuksia koskevat rajoitukset, jotka johtuvat ruskohiilellä tuotetun sähkön siirron etuoikeutetusta asemasta - EnWG:n 4 pykälän 3 kohdan mukaisesti - tai II järjestösopimuksessa vahvistetusta pohjoisesta ja eteläisestä kauppavyöhykkeestä (tästä lähemmin jäljempänä), eivät merkitse, että sähkön myynnin yhteenliitetystä verkosta kattavat Saksan markkinat olisivat käytännössä jakautuneet alueellisesti kyseisten rajojen mukaisesti. Toisaalta VEAG:n ruskohiilen turvalauseke merkitsee oikeusperustaa, jota voidaan käyttää liittotasavallan uusien osavaltioiden kautta tapahtuvan kauttasiirron estämiseen. Lausekkeen käyttö on kuitenkin riitautettu useissa meneillään olevissa oikeusjutuissa. Lisäksi on käynyt ilmi, että lausekkeen kiistaton soveltaminen on käytännössä vaikeaa.

(45) Frankfurtiin ja Leipzigiin on lisäksi perustettu pörssit, joiden välityksellä fyysistä sähkökauppaa on tarkoitus käydä koko liittotasavallan laajuisesti, mikä on merkki kansallisten markkinoiden syntymisestä. Pörssien toiminnan aloittaminen on lykkääntynyt siksi, että sähkön toimittamiselle koko liittotasavallan alueella välttämättömänä edellytyksenä pidetyn II järjestösopimuksen hyväksyminen on viivästynyt. Kaupankäynti Saksan kummassakin sähköpörssissä on tarkoitus aloittaa viimeistään tämän vuoden syksyllä. Sähköpörsseissä käytävää kauppaa vaikeuttavat suuresti siirtymäkauden aikana jotkin II järjestösopimuksen määräykset (katso lähemmin arviointi kilpailuvaikutuksista), joiden merkitys kuitenkin ajan myötä vähenee.

(46) Tämän vuoksi seuraavassa käytetään lähtökohtana yhteenliitetystä verkosta toimitettavan sähkön markkinoita, jotka käsittävät koko Saksan liittotasavallan alueen.

3 Kilpailuoikeudellinen arviointi

(47) On syytä katsoa, että keskittymä johtaa VEBA/VIAG:n ja RWE:n määräävään asemaan jakelun yhteenliitetystä verkosta kattavilla Saksan liittotasavallan alueeseen rajoittuvilla markkinoilla.

3.1 Markkinoiden nykyinen rakenne

3.1.1 Sähkön toimittamisen yhteenliitetystä verkosta kattavat Saksan markkinat ovat jo hyvin pitkälle keskittyneet, ja muutkin tekijät rajoittavat mahdollisuuksia kilpailuun

(48) Saksassa kahdeksan yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvaa yritystä tuottaa suurimman osan sähköstä. Näihin yrityksiin kuuluvat energian toimittajat, joilla on sekä omaa sähköntuotantokapasiteettia että oma UHV- ja EHV-verkko eli siirtoverkko. Saksassa toimivat seuraavat yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvat yritykset: RWE, VEBA (PreussenElektra), VIAG (Bayernwerk), VEW, EnBW, BEWAG, HEW ja VEAG. Ne ovat järjestäytyneet toimimaan Deutsche Verbundgesellschaft -yhtiössä. Yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten verkot on liitetty toisiinsa ja naapurimaiden UHV-verkkoihin. Sähkön toimittaminen toisille yhteenliitettyyn verkkoon kuuluville yrityksille on säännelty verkkosopimuksin. Tilanteeseen, jossa jonkin voimalaitoksen toimintakatkos aiheuttaa sen sähköntoimitusten keskeytymisen, on valmistauduttu yli rajojen ja euroopanlaajuisesti sopimuksilla, jotka on tehty yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien naapurimaiden yritysten kanssa. Lisäksi markkinoilla toimii myös sähkön tuojia, jotka myyvät sähköä asiakkailleen suoraan yhteenliitetystä verkosta.

(49) Oheisessa taulukossa on yhteenveto yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten markkinaosuuksista yhteenliitetystä verkosta toimitettavan sähkön markkinoilla.

Taulukko: Sähkön toimittaminen yhteenliitetystä verkosta (yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten sähköntuotanto) - markkinaosuudet ennen keskittymän toteutumista

>TAULUKON PAIKKA>

(50) Edellä esitettyyn taulukkoon on laskettu toimituksia yhteenliitetystä verkosta koskevat markkinaosuudet, jotka perustuvat yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten vuonna 1998 tuottaman sähkön määrään. Sähkön tuotanto ei tosin sellaisenaan muodosta markkinoita, vaan se on teollista toimintaa. Yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten tuottama sähkö toimitetaan seuraavalle markkinaportaalle, ja pieni osa siitä toimitetaan myös muille yhteenliitettyyn verkkoon kuuluville yrityksille. Tuotantoportaan asiakkaat ovat suurimmaksi osaksi sähkön edelleen jakelijoita, erityissopimukseen perustuvina asiakkaina olevia suuria teollisuuslaitoksia ja viime aikoina myös sähkökauppiaita. Yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten tuottaman ja kyseisille asiakkaille edelleen toimitettavan sähkön määrää käytetään samalla myös perustana laskettaessa yhteenliitetyn verkon tasolla keskenään kilpailevien yritysten markkinaosuuksia. Tosin tuontisähkön määrä jää tällä tarkastelutavalla pois laskelmista, mutta kuten edellä on esitetty, tuontisähkön osuus Saksassa myydyn sähkön määrästä on marginaalinen. Lisäksi valtaosa tuontisähköstä toimitetaan yhteenliitettyyn verkkoon kuuluville yrityksille, jotka puolestaan myyvät sen yhteenliitetystä verkosta asiakkailleen. Voidaan väittää, että tuontisähkö jakautuu kulloinkin suurin piirtein yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten kokoa vastaavasti. Tätä eivät sopimuspuolet eivätkä kolmannet ole menettelyn aikana myöskään kyseenalaistaneet. Edellä esitetyt markkinaosuudet eivät näin ollen olennaisesti muuttuisi, vaikka sähkön tuonti otettaisiinkin huomioon.

(51) Laskeman mukaan RWE on johtava yhteenliitettyyn verkkoon kuuluva yritys, jonka verkosta toimitetun sähkön markkinaosuus on 33,1 prosenttia, eli nyt selvästi suurempi kuin VEBA:n 21,2 prosentin markkinaosuus. Toiset yhdistettyyn verkkoon kuuluvat yritykset kuten VIAG toimittavat huomattavasti vähemmän sähköä eivätkä niiden markkinaosuudet ylitä 13 prosenttia.

(52) Vastaavasti RWE:llä ja VEBA:lla on myös käyttöön otetun voimalaitoskapasiteetin rakennetta koskevien tietojen mukaan merkittävä etumatka verrattuna muihin markkinoilla toimiviin yhteenliitettyyn verkkoon kuuluviin yrityksiin (katso jäljempänä Saksan tuotantokapasiteettia koskeva taulukko). RWE:llä, jolla on käytössään 19,8 gigawatin voimalakapasiteetti, on vain hieman suurempi voimalaitos kuin VEBA:lla (17,5 gigawattia), mutta sen koko on kuitenkin järjestyksessä seuraavaan VIAG:hen verrattuna kaksinkertainen. Useimpien muiden yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten käytössä oleva voimalakapasiteetti ei ylitä 10 gigawattia.

Taulukko: Saksan tuotantokapasiteetti ilman teollisuutta ja Saksan rautateitä

>TAULUKON PAIKKA>

(53) Havainnollistaakseen sähkön yhteismarkkinoiden rakenteita osapuolet ovat antaneet ilmoituksessaan tietoja sähkön myynnistä loppukäyttäjille. Näiden tietojen mukaan sähkön myynti oli vuonna 1998 yhteensä 479,0 terawattituntia (230 terawattituntia erityisasiakkaille, 249 terawattituntia tariffiasiakkaille). Osapuolet jaottelivat myynnin Saksassa toimivien yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten kesken niin, että myyty sähkö liitettiin aina sen alkuperään riippumatta siitä, mikä ja mihin markkinaportaaseen kuuluva yritys, esimerkiksi alueellinen sähkön toimittaja tai kaupungin energialaitos, oli kulloinkin sopimussuhteessa suoraan asiakkaan kanssa. Osapuolten esittämät luvut, jotka perustuvat VDEW-tilastoihin, eivät siksi kuvaa varsinaisia markkinaosuuksia, mutta ne selkeyttävät yksittäisten energiantoimittajayritysten merkitystä ottaen huomioon kaikki markkinaportaat samanaikaisesti ja kuvaavat Saksan sähkövoima-alan rakenteita. Näiden lukujen perusteella voidaan koota seuraava kuva sähkön myynnistä loppukäyttäjille.

Taulukko: Sähkön myynti Saksan kokonaismarkkinoilla - tilanne ennen yrityskeskittymän toteutumista

>TAULUKON PAIKKA>

(54) Näin laskettujen sähkönjakelumäärien mukaan suurin on RWE, jonka osuus on yli 30 prosenttia toimitetusta sähköstä. Sen lisäksi vain VEBA (21,4 prosenttia) ja VIAG (12,4 prosenttia) yltävät selvästi yli 10 prosentin osuuteen toimitetusta sähköstä. Muista yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvista yrityksistä vain EnBW:n osuus on vielä 9,3 prosenttia toimitetun sähkön määrästä. RWE:n, VEBA:n ja Bayernwerkin (VIAG) asema sähkön toimittajina on jopa selvästi parempi kuin niiden asema sähkön tuottajina, mikä johtuu osaltaan niiden helposta pääsystä loppukäyttäjien markkinoille uusissa osavaltioissa, joissa kyseiset yritykset toimivat nykyisin lähinnä VEAG:n tuottamaa sähköä toimittavien alueellisten sähkön jakelijoiden välityksellä. Lisäksi tilanteeseen vaikuttaa se, että tuontisähkö, jonka osuus Saksassa toimitetusta sähköstä tosin jää vähäiseksi, hyödyttää enimmäkseen yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvia yrityksiä.

(55) Lisäksi on otettava huomioon taulukossa itsenäisinä tarjoajina esitettyjen VEAG:n ja BEWAG:n osakaskunnan rakenne. Yhteenliitettyyn verkkoon kuuluva BEWAG on Southern Companyn ja VIAG:n yhteisessä määräysvallassa. VEBA, VIAG ja RWE käyttävät yhteistä määräysvaltaa VEAG:ssä(16). Tämän vuoksi osapuolten markkina-asemaa arvioitaessa on otettava huomioon, että VEAG ja BEWAG eivät kilpaile yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten kanssa, koska nämä käyttävät niissä yhteistä määräysvaltaa.

(56) VEAG:n asemalla on myös muuta merkitystä, joka liittyy lähinnä VEBA:n, VIAG:n ja RWE:n keskinäiseen kilpailuun. Kyseisiltä yrityksiltä ei voi odottaa, että ne kilpailisivat VEAG:n kanssa. Näin toimimalla ne mahdollisesti heikentäisivät kyseiseen yritykseen tekemänsä yhteisen sijoituksen arvoa. Käytännössä tämä tarkoittaa, että VEAG:n perinteisellä itäsaksalaisella jakelualueella ei myöskään ole odotettavissa VEBA:n, VIAG:n ja RWE:n keskinäistä kilpailua.

(57) Tarkasteltaessa sähkön kokonaistuotantoa Saksassa myös teollisuuden tuottama sähkö mukaan lukien havaitaan, että kahdeksan yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvaa yritystä tuottaa noin 71 prosenttia Saksan sähköstä. On kuitenkin syytä ottaa huomioon, että teollisuuden tuottama sähkö käytetään suurimmaksi osaksi sitä tuottavissa yrityksissä ja se on enintään rajallisesti vapaiden markkinoiden käytettävissä. Itse tuotetun sähkön myynti vaatisi oman markkinointi- ja asiakaspalveluorganisaation luomista, mikä ei olisi kannattavaa, koska useimpien teollisuusyritysten myyntiin liikenevät määrät ovat vähäisiä. Koska teollisuusyritysten tuottama sähkö käytetään suurimmaksi osaksi tuottajayrityksissä, ei kyseisiä määriä voida laskea kuuluviksi vapailla markkinoilla myytävään sähköön. Sama koskee myös sähköntoimittajien tuottamaa sähköä. Noin 10 prosenttia Saksassa tuotetun sähkön määrästä on noin 700 alueellisen tai paikallisen sähköntoimittajan tuottamaa. Ne pystyvät näin kattamaan osan omasta tarpeestaan ja vähentämään riippuvuuttaan yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvista yrityksistä. Jakeluorganisaation rakentamisen edellyttämät investoinnit ja myytävissä olevien määrien rajallisuus huomioon ottaen niiden mahdollisuudet toimia markkinoilla jäävät kuitenkin parhaassakin tapauksessa vähäisiksi.

(58) Vielä on syytä todeta, että vaikka kilpailu markkinoilla tosin näyttää kaupan vapauttamisen jälkeisten tapahtumien perusteella mahdolliselta, joukko tekijöitä rajoittaa sen laajuutta. Näitä tekijöitä tutkitaan lähemmin yrityskeskittymän arvioinnin yhteydessä. Tässä on syytä kiinnittää huomiota erityisesti seuraaviin tekijöihin: sähkön homogeenisuus tuotteena ja (hyvin keskittyneiden) markkinoiden avoimuus (katso jäljempänä 3.2.2.1 kohta); yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten vahva asema aikaisemmin demarkaatioihin kuuluneilla alueilla ja mahdollisuus mukauttaa kilpailukäyttäytyminen alkuperäistä jakoa vastaavaksi (katso jäljempänä 3.2.2.4 kohta); kysynnän vähäiset kasvuodotukset ja kysynnän vähäinen jousto (katso jäljempänä 3.2.2.5 ja 3.2.2.6 kohta); markkinoillepääsyn esteet (katso jäljempänä 3.2.2.4 kohta); yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten osakkuus alemmalla markkinaportaalla toimivissa tarjoajayrityksissä ja II järjestösopimuksen rakenne (katso jäljempänä 3.2.2.5 ja 3.2.2.6 kohta).

3.1.2 UHV-siirtoverkko, joka myös vaikuttaa yhteenliitetyn verkon tasolla käytävään kilpailuun, on yli 80-prosenttisesti neljän suurimman sähköntuottajan määräysvallassa

(59) Vain kahdeksalla yrityksellä on omistuksessaan yhteensä 93 prosenttia Saksan siirtoverkosta. RWE:n sekä VEBA:n ja VIAG:n hallussa on yli 52 prosenttia UHV-verkosta ja hallintaosuus on yli 81 prosenttia, jos mukaan lasketaan myös näiden yritysten määräysvallassa oleva VEAG. Niiden määräysvallassa on näin ollen suurin osa resursseista, jotka ovat välttämättömiä sähkökaupassa käytävälle kilpailulle, joka edellyttää kauttasiirtoa kolmansien omistaman verkon kautta. Lisäksi VEBA ja VIAG kattavat verkkojensa sijainnin perusteella yhtenäisen alueen Skandinaviasta Alpeille, ja koska niillä on yhteinen määräysvalta itäsaksalaisessa VEAG:ssa, niiden alue kattaa myös kaikki Saksan uudet osavaltiot. Koska VEBA ja VIAG omistavat myös niiden UHV-verkot naapurimaiden UHV-verkkoihin yhdistävät liitosyksiköt, niiden hallussa on suurin osa infrastruktuurista, josta niiden kilpailijat ovat riippuvaisia voidakseen toimia markkinoilla. Tämän verkko-omaisuuden merkitystä erityisesti II järjestösopimuksen kannalta tarkastellaan lähemmin jäljempänä (katso 3.2.3.3 kohta).

Taulukko: Saksan siirtoverkko (Lähde: VDEW, 1997)

>TAULUKON PAIKKA>

3.2 Yrityskeskittymän vaikutukset: määräävässä markkina-asemassa olevan duopolin syntyminen

(60) Komissio päättelee tutkimuksensa perusteella, että ilmoitetun sulautumahankkeen tuloksena molemmat johtavat tarjoajat, VEBA/VIAG ja RWE, saisivat yhteisen määräävän markkina-aseman Saksan yhteenliitetystä verkosta toimitettavan sähkön markkinoilla.

(61) Saksan yhteenliitetystä verkosta toimitettavan sähkön markkinoissa on useita piirteitä, joiden perusteella VEBA:n ja VIAG:n keskittymästä johtuva markkinoiden kasvava keskittyneisyys saattaisi johtaa VEBA/VIAG:n ja RWE:n toiminnan tietoiseen yhdenmukaistumiseen ja samalla niiden yhteiseen määräävään markkina-asemaan. Tarkasteltavana olevan keskittymän myötä syntyy kaksi tehokasta vertikaalisesti integroitunutta kokonaisuutta, joilla olisi kaikin tavoin merkittävä etumatka kilpaileviin markkinatoimijoihin verrattuna. Etumatka on vielä selvempi, jos RWE:n ja VEW:n aiottu sulautuminen toteutetaan.

(62) RWE ja VEW ovat ilmoittaneet asian tutkimisesta vastaavalle Saksan kilpailuvirastolle (Bundeskartellamt) 30 päivänä joulukuuta 1999 hankkeestaan sulauttaa yritykset keskenään. Hankkeesta tehdään päätös lähes samanaikaisesti VEBA:n ja VIAG:n sulautumahankkeen kanssa. Koska yritykset ovat liittotasavallan kulpailuviraston antamien tietojen mukaan tarjoutuneet tekemään sähkövoima-alaa koskevia sitoumuksia ja hankkeen hyväksyminen on näin ollen mahdollista ja jopa todennäköistä arvioinnin perustana olevan ennusteajanjakson aikana, tämä markkinarakenteen muutos on otettava huomioon arvioitaessa VEBA:n ja VIAG:n keskittymänhankkeen vaikutuksia kilpailuun.

(63) Komissio katsoo, ettei RWE:n ja VEW:n sulautuman toteutumisella tai raukeamisella ole kuitenkaan ratkaisevaa merkitystä. Tosin VEW:n sulautuminen RWE:hen vahvistaisi tämän ja samalla koko duopolin asemaa. Uuden yksikön jäsenyys duopolissa merkitsisi myös pientä etumatkaa VEBA/VIAG:hen verrattuna. Tämä etumatka on kuitenkin liian vähäinen voidakseen vaikuttaa arvioon määräävässä markkina-asemassa olevasta duopolista. RWE:llä on jo yksinään asema, joka on verrattavissa VEBA/VIAG:n asemaan. VEW kylläkin vahvistaisi RWE:n asemaa entisestään. VEBA/VIAG:n ja RWE:n kokoluokat jäisivät kuitenkin myös RWE:n ja VEW:n sulautuman jälkeen keskenään verrannollisiksi.

3.2.1 Yrityskeskittymän myötä Saksan yhteenliitetystä verkosta toimitettavan sähkön markkinoille syntyy kaksi suurin piirtein yhdenvertaista kokonaisuutta, jotka ovat muihin tarjoajiin verrattuna ylivoimaisessa etulyöntiasemassa

(64) VEBA/VIAG:n ja RWE:n markkinaosuudet eli Saksan yhteenliitetystä verkosta toimitetun sähkön toimituksista kertyneet liikevaihdot muodostuvat lähes yhtä suuriksi ja niiden voimalaitoskapasiteetit tulevat olemaan lähes yhtäläiset. Niiden yhteenlaskettu asema on kummallakin alueella selvästi muiden kilpailijoiden edellä. Tämä viittaa siihen, että kilpailua rajoittava yhdenmukainen toiminta olisi niiden yhteisen edun mukaista. Aggressiivinen kilpailukäyttäytyminen tasapainotilanteessa supistaisi kaikkien tuottoja, eivätkä myyntimäärät kuitenkaan lisääntyisi merkittävästi. Sen sijaan sovittamalla toiminnot sovussa yhteen vältyttäisiin kaikilta näiltä haitoilta ja symmetrisessä oligopolitilanteessa kaikki osapuolet voisivat saada suunnilleen yhtä suuret maksimaaliset voitot. VEBA/VIAG:n ja RWE:n tasapainoinen markkina-asema viittaa siihen, että myös nyt käsiteltävässä asiassa tilanne olisi tällainen.

(65) Oheisessa taulukossa on yhteenveto yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten markkina-asemista merkityksellisillä tuotemarkkinoilla yrityskeskittymän toteuttamisen jälkeen.

Taulukko: Sähkön toimittaminen yhteenliitetystä verkosta (yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten sähköntuotanto) - markkinaosuudet yrityskeskittymän toteuduttua

>TAULUKON PAIKKA>

(66) Edellä esitetystä taulukosta käy ilmi, että VEBA/VIAG:n markkinaosuudeksi tulee 36,3 prosenttia. Tähän lukuun sisältyy BEWAG:n 2,8 prosentin markkinaosuus, koska BEWAG on edellä kuvatulla tavalla VIAG:n (ja keskittymän jälkeen VEBA/VIAG:n) yhteisessä määräysvallassa. VEBA/VIAG:n ja RWE:n yhteiseksi markkinaosuudeksi tulee 69,4 prosenttia. Koska lisäksi VEAG on jo nyt VEBA:n, VIAG:n ja RWE:n yhteisessä määräysvallassa, myös VEAG:n markkinaosuus on laskettava mukaan duopoliin. Molempien kokonaisuuksien yhteinen markkinaosuus on näin ollen 81,5 prosenttia. Jos tähän aiottu yrityskeskittymä huomioon ottaen lisätään vielä VEW:n markkinaosuus, duopolin yhteenlasketuksi markkinaosuudeksi tulee 86,8 prosenttia.

(67) Tilanne sähkön myynnissä Saksan kokonaismarkkinoilla on yrityskeskittymän toteuduttua seuraava.

Taulukko: Sähkön myynti Saksan kokonaismarkkinoilla - tilanne yrityskeskittymän toteuduttua

>TAULUKON PAIKKA>

(68) Edellä esitetystä taulukosta käy ilmi, että duopolin osuudeksi Saksan kaikesta sähkön myynnistä tulee 77,2 prosenttia.

(69) Seuraavassa taulukossa ovat Saksan tuotantokapasiteetit yrityskeskittymän toteuduttua.

Taulukko: Saksan tuotantokapasiteetti - tilanne yrityskeskittymän toteuduttua

>TAULUKON PAIKKA>

3.2.2 Monista rakenteellisista tekijöistä johtuu, että yrityskeskittymän toteuduttua VEBA/VIAG:n ja RWE:n välillä ei ole enää odotettavissa merkittävää kilpailua

(70) VEBA/VIAG ja RWE eivät tulevaisuudessa enää sanottavasti kilpaile keskenään. Tähän viittaavat monet tekijät, jotka edistävät huomattavasti oligopolistista toimintojen yhteensovittamista.

3.2.2.1 Sähkö on homogeeninen tuote, jota tarjotaan avoimilla markkinoilla

(71) Sähkö on homogeeninen tuote, jota ei sinänsä voi kehittää teknisesti. Homogeeniset tuotteet poikkeavat heterogeenisistä tuotteista siinä, että niiden fyysiset tai subjektiiviset ominaisuudet ovat pitkälle yhtäläiset. Kilpailussa olennainen muuttuja on hinta, johon asiakas kiinnittää huomiota tehdessään ratkaisunsa usean sähkön tarjoajan välillä. Muut muuttujat kuten laatu, tutkimus, palvelut, tarjoajan luotettavuus jne. ovat hankintapäätöstä tehtäessä toissijaisia. Lisäksi suuntauksena on myytävän sähkön standardointiasteen lisääminen. Tätä edistää esimerkiksi Central European Power Index (katso seuraava kappale).

(72) Markkinoille on ominaista tuotantokustannusten ja myyntihintojen suuri avoimuus. On esimerkiksi monia julkaisuja, joissa esitetään yhteenvetoja Saksassa toimivien sähkön toimittajien hinnoista(17). Vaikka hintojen koostumus vaihtelee, kuten kilowattitunnin hinta, vuosi- tai kuukausimaksu, ja sopimusten kestoajat tai irtisanomisajat ovat erilaiset, yhteenvetojen ansiosta asiakas saa pikaisesti yleiskäsityksen ja löytää edullisimman tarjouksen. Mainitut julkaisut ja sähkötariffilaskin on tosin tarkoitettu lähinnä loppukäyttäjien tarpeisiin. Myös yhteenliitetystä verkosta sähköä ostaville markkinahinnat ovat kuitenkin riittävän avoimet. Yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvat yritykset pyrkivätkin itse edistämään markkinoiden avoimuutta(18). PreussenElektra on esimerkiksi luonut CEPI-indeksin (Central European Power Index) yhdessä Dow Jonesin ja muiden markkinatoimijoiden kanssa. CEPI-indeksi kuvaa PreussenElektran alueen hintatasoa. Sen avulla on tarkoitus lisätä sähkömarkkinoiden avoimuutta. Lisäksi osapuolet ovat erityisesti viitanneet käytäntöön, jonka mukaan erityissopimuksen tehneet asiakkaat esittävät usein kilpailijoiden tarjouksia saadakseen yritykseltä edullisemmat toimitushinnat. Myös eri järjestöt tarjoavat jäsenilleen hintavertailuja. Markkinoiden avoimuutta lisää se, että VEBA/VIAG ja RWE voivat vertikaalisesti integroituneina yrityksinä arvioida helposti kaikkien markkinoilla tarjoajina toimivien sähkön tuottajien markkina-asemaa. Tuotantokustannukset ja verkon käytöstä aiheutuvat kustannukset, jotka ovat muuttuvia kuluja ja joista näin ollen tarjoushinnat suurimmaksi osaksi riippuvat, ovat tiedossa koko alalla ja ainakin vertikaalisesti integroituneissa yrityksissä.

(73) Hinnan asema pääasiallisena kilpailutekijänä johtaa tosin keskittyneillä markkinoilla lähinnä kilpailun kiristymiseen. Se lisää samalla kuitenkin markkinatoimijoiden mielenkiintoa pyrkiä välttämään kilpailua, koska hintojen alittaminen kaventaa aina omaa voittomarginaalia. Tilanne on toinen, jos kilpailu on salaista, jolloin yksikään markkinatoimija ei voi olla varma tarjouksensa menestymisestä. Markkinatoimijat pyrkivät pikemminkin toteuttamaan hyökkääviä kilpailutoimia, joiden avulla ne toivovat saavansa tilauksen. Koska hyökkäävän hinnoittelun seuraukset kohdistuvat kaikkiin markkinatoimijoihin yhtä voimakkaina, tämä saattaa keskipitkällä aikavälillä rauhoittaa hintakilpailua. Tämä pätee ainakin sellaisten yritysten välisissä suhteissa, joiden markkinaosuudet ja kustannusrakenteet (eli mahdollisuudet vastata kilpailuun) ovat yhtäläiset (tarkasteltavana olevan asian kustannusrakenteita käsitellään lähemmin 3.2.2.2 kohdassa).

(74) Sähkön hintojen aleneminen, joka on ilmoituksessa annettujen tietojen mukaan ollut sähkömarkkinoiden vapautumisen alettua 10-50 prosenttia, ei kumoa näitä odotuksia. Tosin se osoittaa, että hintakilpailu on Saksan sähkömarkkinoilla mahdollinen. Sitä on kuitenkin tarkasteltava myös omassa asiayhteydessään. Markkinat ovat nyt vielä vapautumisensa alkuvaiheessa, jossa yritykset hakevat paikkaansa yllä kuvatuilla Saksan markkinoilla. Tämä vaihe kestää vain tietyn ajan. Mainittu hintojen aleneminen on lisäksi tapahtunut markkinoilla, joiden rakenne vastaa yrityskeskittymää edeltävää tilannetta. Markkinoiden rakenne juuri sellaisena, joksi se muodostuisi tämän yrityskeskittymän toteuduttua, heikentäisi merkittävästi kilpailun edellytyksiä ja samalla VEBA/VIAG:n ja RWE:n halua käydä toisiaan vastaan hyökkäävää hintakilpailua.

3.2.2.2 Voimalaitoskantojen samankaltaisuuden ja useiden yhteisesti ylläpidettävien suurvoimaloiden vuoksi VEGA/VIAG:n ja RWE:n kustannusrakenteet ovat keskenään verrannolliset

(75) Tulevan toiminnan yhteensovittamista edistää myös se, että VEBA/VIAG:n ja RWE:n rakenteet ovat samankaltaiset. Ne ovat vertikaalisesti integroituneet sähkövoima-alan kaikille portaille. Niiden rahoitusasemat ovat keskenään verrannolliset, niiden siirtoverkot ovat kooltaan samanlaiset ja niillä on samanlainen voimalaitoskanta, joka kattaa kaikki kuormitusalueet oheisessa taulukossa osoitetulla tavalla. Muiden yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten kapasiteetti sen sijaan kattaa vain joko peruskuormituksen tai keski- ja huippukuormituksen, minkä vuoksi ne ovat puuttuvan kuormitusalueen osalta riippuvaisia muilta tuottajilta ostetusta sähköenergiasta.

Taulukko: Voimalaitoskannat kuormitusalueittain (VDEW-tilasto: Leistung und Arbeit, 1998)

>TAULUKON PAIKKA>

(76) Jopa 25 prosenttia Saksassa tuotetusta sähköstä on peräisin yhteisvoimalaitoksista, joita useampi yhteenliitettyyn verkkoon kuuluva yritys pitää yllä. Monet peruskuormitusalueeseen kuuluvat voimalaitokset, erityisesti atomivoimalat, ovat VEBA/VIAG:n ja RWE:n yhdessä ylläpitämiä.

VEBA/VIAG:n ja RWE:n yhdessä ylläpitämiä voimalaitoksia ovat:

- Kernkraftwerke Grundremmingen Betriebsgesellschaft mbH, Grundremmingen: Yhtiö pitää yllä Grundremmingenin ydinvoimalan B ja C -laitosyksiköitä; tuotettu energia jaetaan osakkaiden omistussuhteiden mukaan niin, että RWE Energie AG saa 75 prosenttia ja Bayernwerk 25 prosenttia.

- KNG Kraftwerks- und Netzgesellschaft mbH, Rostock: Yhtiöllä on Rostockissa kivihiilivoimala, jonka osakkeista RWE Energie AG omistaa 24,6 prosenttia, VEBA 24,6 prosenttia ja Bayernwerk 21,1 prosenttia. Tuotettu energia kuuluu VEAG:lle, joka on myös yhtiön osakkaana.

- Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH: KLE GmbH pitää yllä Kernkraftwerk Emsland -ydinvoimalaa; RWE Energie AG omistaa yhtiön osakkeista 12,5 prosenttia ja myös VEBA omistaa sen osakkeista 12,5 prosenttia. Yhtiötä johtaa enemmistöosakas VEW Energie AG (75 prosentin osuus). Tuotettu sähkö jaetaan osakkaille niiden omistusosuuksia vastaavasti.

- Bayerische Wasserkraftwerke AG: Lech-Elektrizitätswerke AG, joka on RWE-yhtymään kuuluva yhtiö, ja Bayernwerk omistavat suoraan ja välillisesti 50 prosenttia yrityksestä, joka pitää yllä vesivoimaloita Baijerissa. Bayernwerkillä on määräysvalta yrityksessä. Valtaosa oikeuksista tuotettuun sähköön kuuluu osakkaille.

- Rhein-Main-Donau AG (RMD): Yrityksellä on vesivoimaloita Rhein-Main-Donau-kanavan varrella. RWE-yhtymään kuuluva Lech-Elektrizitätswerke AG omistaa yhtiöstä 22,5 prosenttia (välillisesti) ja Bayernwerk johtaa yritystä 77,49 prosentin omistusosuudellaan. Lech-Elektrizitätswerke omistaa 40 prosenttia myös RMD:n tytäryhtiöstä Mittlere Donau-Kraftwerke AG:stä.

- Untere Iller AG: Yhtiöllä on vesivoimaloita. Sen osakkeista 40 prosenttia on Lech-Elektrizitätswerken ja 60 prosenttia Bayernwerk AG:n omistuksessa.

- Hochtemperatur Reaktor Gesellschaft mbH: Yhtiöllä ei ole operatiivista toimintaa, vaan se harjoittaa tutkimusta. RWE Energie AG omistaa 20,3 prosenttia ja VEBA-yhtymään kuuluvat yhtiöt omistavat 36,5 prosenttia sen osakkeista.

(77) Keskenään verrannollisten voimalakantojen lisäksi kumpikin yritysryhmä on varmistanut pitkäaikaisin toimitussopimuksin ulkomaisen tuontikapasiteetin, jonka maahantuonti tapahtuu yhtymän pitkäksi ajaksi varattujen liitosyksiköiden kautta.

3.2.2.3 VEBA/VIAG:n ja RWE:n välillä on sidoksia, jotka voivat edistää toimintojen yhteensovittamista

(78) VIAG on suoraan osakkaana yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvassa VEW:ssä, joten RWE:n ja VEW:n aiotun sulautuman toteutuessa VIAG:stä tulisi RWE/VEW:n suora osakas.

(79) Lisäksi kummallakin yritysryhmällä on seuraavat yhteiset osakkuudet:

- VEAG AG: Yhteenliitettyyn verkkoon kuuluva yritys VEAG harjoittaa sähkön tuotantoa uusissa osavaltioissa käyttäen polttoaineena ruskohiiltä. RWE Energie AG omistaa 26,25 prosenttia, VEBA 26,25 prosenttia ja Bayernwerk 22,5 prosenttia VEAG:n osakkeista. VEAG on näiden kolmen osakkaan yhteisessä määräysvallassa. Loput osakkeet jakautuvat muiden yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yhtiöiden VEW:n, EnBW:n, BEWAG:n ja HEW:n kesken. Lisäksi VEAG pitää yllä myös siirtoverkkoa uusissa osavaltioissa. Oligopoliin kuuluvan yrityksen hyökkäävä hinnoittelu vaikuttaisi siitä aiheutuvien asiakkaiden menetysten vuoksi kielteisesti yhteisessä hallinnassa oleviin yrityksiin ja supistaisi samalla kyseisen oligopoliyrityksen yhteisessä hallinnassa olevista yrityksistä saamia tuottoja. Yksittäinen oligopoliyritys ei näet voi yksin päättää VEAG:n noudattamista toimintaperiaatteista (katso myös johdanto-osan 56 kappale edellä).

- LAUBAG AG: LAUBAG:n osakkaina ovat seitsemän länsisaksalaista yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvaa yritystä seuraavasti: PreussenElektra 30 prosenttia, Bayernwerk 15 prosenttia. Lisäksi BBS-Braunkohle-Beteiligungsgesellschaft mbH:lla on 55 prosenttia osakkeista. BBS:n osakkeista omistavat Energiebeteiligungs-Holding (johon kuuluvat BEWAG, HEW, VEW ja EnBW:n omistama EVS) 18,2 prosenttia, RWE:n tytäryhtiö Rheinbraun AG 71,8 prosenttia ja RWE Energie 10 prosenttia. LAUBAG on Itä-Saksan suurin ruskohiilen tuottaja ja kuuluu VEAG:n raaka-aineen toimittajana sen kanssa taloudellisesti samaan yksikköön.

- Rhenag Rheinische Energie AG: Rhenagin osakkeista 54,1 prosenttia omistaa RWE Energie AG ja 41,3 prosenttia Thüga AG, josta puolestaan VEBA-yhtymä omistaa 56,29 prosenttia. Rhenagin toimialana on lähinnä kaasun toimittaminen, mutta lisäksi se on myös alueellinen sähköntoimittaja. Lisäksi sillä on lukuisia vähemmistöosuuksia kaupunkien energialaitoksissa, jotka toimittavat kaasun lisäksi myös sähköä. VEBA-yhtymä on edellä mainitun osakkuutensa perusteella huomattavan kiinnostunut RWE:n tytäryhtiön menestyksestä. Sillä on edustaja yhtiön hallintoneuvostossa ja näin ollen etuoikeutettu mahdollisuus saada tietoja yhtiön liiketoiminnasta.

- Yhteisiä omistusosuuksia on lisäksi STEAG:ssä, ja Envialla on osuuksia kaupunkien energialaitoksissa Sachsenin osavaltiossa.

STEAG AG: STEAG:n toimialaan kuuluu lähinnä sähkön tuottaminen kivihiilellä. Se myy lähes kaiken tuottamansa sähkön RWE Energie AG:lle ja VEW Energie AG:lle. STEAGin osakkeista 26 prosenttia omistaa Gesellschaft für Energiebeteiligung mbH, josta taas RWE Energie AG omistaa 49,7 prosenttia ja josta VEBA omistaa välillisesti ja suoraan 50,3 prosenttia. STEAG:n pääomistaja on RAG AG, jonka omistusosuus on 71,5 prosenttia.

RWE-yhtymään kuuluvalla Envialla on Sachsenin osavaltiossa useita vähemmistöosuuksia kaupunkien energialaitoksissa, joissa myös VEBA-yhtymään kuuluva Thüga on vähemmistöosakkaana.

- Muita yhteisiä omistusosuuksia on peruskuormitusalueen voimalaitoksissa, joiden tuottamaan sähköön myös VEBA/VIAG:llä ja RWE:llä on oikeuksia. Näiden voimalaitosten yhteinen ylläpito ei kuitenkaan juuri edellytä, että niitä yhdessä hallitsevat yritykset sopisivat asioista keskenään. Peruskuormitusalueen voimalaitosten toiminta onkin jatkuvaa, jolloin niitä ylläpitävien yritysten ei ole tarpeen sopia laitoksen käynnistämisestä tai alasajosta. Sen sijaan jokainen ylläpitäjä ostaa sähköä varaamaansa kapasiteettia vastaavan määrän. Siksi yhteisvoimaloiden merkitys toisen duopoliyrityksen liiketoiminnan periaatteita koskevana tietolähteenä on vähäinen, ainakin jos ne toimivat peruskuormitusalueella.

3.2.2.4 Mahdollisuus jakaa asiakaskunta aikaisempia aluemonopoleja vastaavasti helpottaa toimintojen yhteensovittamista

(80) Kuten kaikki Saksan yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvat yritykset, myös VEBA/VIAG ja RWE olivat markkinoiden vapautumiseen saakka lakiin perustuvassa monopoliasemassa naapurialueiden sähköntoimittajilta suljetuilla alueillaan. Vuosikausia jatkunut suljettujen jakelualueiden noudattaminen helpottaa toimintojen yhteensovittamista, koska tätä vastaava toimintamalli on olemassa. Jokaisella yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvalla yrityksellä on ollut ja on perinteisellä jakelualueellaan selvästi yli 50 prosentin markkinaosuuteen perustuva johtava asema. Vanhojen demarkaatioiden olemassaolo helpottaa näin edellä kuvattua yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten toimintojen yhteensovittamista.

3.2.2.5 Kysynnän vähäiset kasvuodotukset vähentävät entisestään duopoliyritysten halua käydä aktiivista kilpailua

(81) Ennusteissa sähkön kysynnän kasvun oletetaan jäävän vähäiseksi. IEA:n(19) tekemän tutkimuksen mukaan ennakoidaan, että sähkön kulutus kasvaa hitaasti. IEA:n ennusteen mukaan sähkön kulutus kasvaa vuosittain yhden prosentin vuosina 1992-2010 ja 0,7 prosenttia vuosina 2010-2020. Kaikki markkinatoimijat, osapuolet mukaan lukien, ovat yhtä mieltä kysynnän hidasta kasvua koskevasta ennusteesta.

(82) Vakaat kysyntä- ja muut kilpailuolosuhteet helpottavat mahdollisuutta noudattaa rinnakkaisia tarjousstrategioita. Merkittävien rakennemuutosten aikana toiminnan koordinointi tavallisesti vaikeutuu huomattavasti ja käyttäytymistä on mukautettava ja muutettava yhä uudelleen, kun taas vakaissa markkinaoloissa tämä ei ole tarpeen. Markkinaolosuhteissa, jotka muuttuvat enimmilläänkin vain vähän, mukautusten toteuttaminen on mahdollista suhteellisen vaivattomasti. Vakaat markkinaolosuhteet huomioon ottaen hyökkäävä kilpailu kohdistuisi pääasiassa nykyisiin markkinatoimijoihin, koska uusien asiakkaiden löytäminen olisi tuskin enää mahdollista. Saavutettua menekkiä voidaan korkeintaan jakaa vakiintuneiden tarjoajien kesken uudelleen. Siksi vakiintuneet tarjoajat puolustavat markkinaosuuttaan ja nykyisiä asiakassuhteitaan. Tässä tilanteessa tehokkaan kilpailun välttämisestä koituvat pitkällä aikavälillä suuremmat voitot vaikuttaisivat houkuttelevammalta vaihtoehdolta kuin hyökkäävällä kilpailulla saavutettava lyhytaikainen menestys. Vastaavasti ennustettavissa oleva kysynnän vähäinen kasvu edistää VEBA/VIAG:n ja RWE:n käyttäytymisen yhteensovittamista tilanteessa, jossa markkinat ovat keskittyneet.

3.2.2.6 Myös kysynnän vähäinen hintajousto edistää yhteensovitettua käyttäytymistä

(83) Hintajoustolla tarkoitetaan ostajien kykyä ja valmiutta siirtyä käyttämään korvaavia tuotteita tai pidättäytyä ostoista, jos tarjoajat nostavat oston kohteena olevan tuotteen hintaa kilpailijoiden hintatasoa korkeammaksi. Vähäinen hintajousto oligopolitilanteessa lisää alttiutta noudattaa yhteensovitettua käyttäytymistä. Tällöin voi näet käydä niin, että merkittävä hinnannousu yli kilpailijoiden tason lisää tuottoja, vaikka menekki supistuisi.

(84) Markkinatoimijoiden arvioissa jousto katsotaan tässä tapauksessa lyhyellä aikavälillä hyvin vähäiseksi, mikä lisää oligopolistisen käyttäytymisen todennäköisyyttä. Arvioissa viitataan ostajien valintamahdollisuuksien rajallisuuteen. Kun muiden tuotteiden sijaan voi valita korvaavia tuotteita tai niiden käytöstä voi luopua kokonaan, sähkön yhteydessä tilanne on toinen, koska energian tuotanto tai siirtyminen käyttämään muita energian lähteitä on vain rajoitetusti mahdollista, tulee kalliiksi ja vaatii lisäksi pitkän ajan. Osapuolet eivät ole juuri kiistäneet tämän tilanteen todenmukaisuutta. Ne väittävät vain, että jos sähkön kustannukset ovat korkeat, käyttäjät voisivat perustaa pieniä energiantuotantolaitoksia. Tällaisilla laitoksilla voitaisiin kuitenkin kattaa enintään hyvin vähäinen osa yhteenliitetystä verkosta sähköä vastaanottavien käyttäjien tarpeesta. Suurten voimalaitosten perustaminen puolestaan on hyvin kallista ja vie yleensä varsin pitkän ajan.

3.2.2.7 VEBA/VIAG ja RWE eivät kohtaa merkittävää neuvotteluvoimaa

(85) Myyjäpuoli on sähkön jakelumarkkinoilla hyvin pitkälle keskittynyt. Saksan kahdeksan yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvaa yritystä hallitsee kaikkiaan 79,8 prosenttia käytössä olevasta voimalaitoskapasiteetista. Nämä yritykset tarjoavat lähes 100 prosenttia yhteenliitetystä verkosta toimitettavasta sähköstä. Tästä määrästä VEBA/VIAG:n osuus on 81,5 prosenttia ja RWE:n osuus on 86,8 prosenttia (REW/VEW-yrityskeskittymä huomioon ottaen).

(86) Ostajat, jotka ovat suurimmaksi osaksi alueellisia sähkön toimittajia (noin 80), kaupunkien energialaitoksia ja suuria teollisuuslaitoksia, eivät pysty vastaamaan käyttämällä neuvotteluvoimaa. Tämä johtuu osaltaan siitä, että kysyntäpuolella suurin osa suurjännitetason asiakkaista on hajallaan. Toimittajan vaihtamisella uhkaaminen ei näin ollen riitä luomaan olennaista kilpailupainetta. Osapuolet viittaavat valitukseen antamassaan vastauksessa yhdistettyyn neuvotteluvoimaan, joka perustuisi muun muassa useiden edelleenjakelun harjoittajien "lukuisiin osto-osuuskuntiin". On kylläkin totta, että markkinoiden vapautuessa jotkin yritykset käyttävät mahdollisuutta perustaa ostoyhteisöjä. On myös syytä olettaa, että yhdistetty neuvotteluvoima tuottaa edullisempia hintatarjouksia kuin yksittäisten yritysten eriytetty kysyntä. Olemassa olevat osto-osuuskunnat edustavat kysynnästä kuitenkin vain osapuolten muuten määrittelemätöntä osaa. Näiden yhteistyöryhmien muodostuminen viittaa myös siihen, ettei yksittäisten käyttäjien markkinavoima ole tarpeeksi suuri vaikuttaakseen mainittavasti hintoihin. Myyjäpuolen ja ostajapuolen keskittymisasteet eivät edelleenkään ole mitenkään vertailukelpoisia keskenään. Pelkästään alueellisia jakelijoita on 80 ja näiden lisäksi tulevat vielä muut ostajat. Alueellisilla jakelijoilla ja kaupunkien energialaitoksilla on toistaiseksi vähän kannustimia käydä peräänantamattomia hintaneuvotteluja. Niillä on aina ollut perinteisillä jakelualueillaan vahva asema ja ne voivat periä korkeat ostohinnat asiakkailtaan käyttökustannuksina.

(87) Lisäksi on otettava huomioon, että tuotantotason yritykset omistavat huomattavia osuuksia alemman markkinaportaan yrityksistä joko enemmistö- tai vähemmistöosakkaina. Jos omistusosuus muodostaa enemmistön yrityksen osakkeista, vaaraa toimittajan vaihdoksesta ei ole. Myös vähemmistöosuuden tapauksessa tällaisen vaihdon mahdollisuus on käytännössä hyvin harvinainen (katso jäljempänä 3.2.3.5 kohta).

3.2.2.8 Päätelmä

(88) VEBA/VIAG ja RWE voittavat selvästi kilpailijansa kaikkiin markkinarakennetta kuvaaviin tietoihin, eli niin markkinaosuuksiin, tuotantokapasiteetteihin kuin verkkoihinkin perustuvassa vertailussa. Kummallakin yritysryhmällä on keskenään verrannolliset markkina-asemat, ja komission arvion mukaan niillä ei olisi yrityskeskittymän toteuduttua enää minkäänlaista mielenkiintoa alkaa kilpailla keskenään.

(89) Duopolin jäsenten tulevien symmetristen markkina-asemien ja pitkälle yhdenmukaisten yritysrakenteeseen liittyvien ominaisuuksien, tuotteiden homogeenisuuden, markkinoiden avoimuuden, sähkön kysynnän hintajouston vähäisyyden ja kokonaiskysynnän pysähtyneen kasvun sekä yritysten keskinäisten sidonnaisuuksien vuoksi oligopoliyritysten hyökkäävää hinnoittelukäyttäytymistä ei ole odotettavissa, koska se on helposti tunnistettavissa eikä lupaa suurta menestystä, koska muilla oligopoliyrityksillä on yhtä suuret mahdollisuudet toteuttaa vastatoimia.

(90) Markkinoiden vapautumisen myötä ilmennyt hintojen aleneminen ja kolmen markkinajohtajan välillä todettu hintakilpailu eivät heikennä tämän analyysin merkitystä (katso edellä johdanto-osan 74 kappale).

3.2.3 Duopoliin VEBA/VIAG ja RWE tai RWE/VEW ei kohdistu ulkopuolelta olennaista kilpailua

(91) Muut tuottajayritykset tai kauppayritykset eivät aiheuta VEBA/VIAG:lle ja RWE:lle yrityskeskittymän toteuduttua olennaista kilpailupainetta. Tämä johtuu muiden tuottajayritysten rajoitetusta kilpailupotentiaalista, vähäisistä markkinoillepääsyn mahdollisuuksista ja myös toiminnan aloittamiselle Saksan markkinoilla asetetuista oikeudellisista vaatimuksista.

3.2.3.1 Duopolin poikkeuksellisen suuren markkinaosuuden lisäksi on otettava huomioon, että sillä on sen markkinavoimaa vahvistavia sidoksia kaikkiin yhteenliitettyyn verkkoon kuuluviin yrityksiin EnBW:tä lukuun ottamatta

(92) Jotta voitaisiin arvioida, missä määrin muut yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvat yritykset voivat rajoittaa duopolin käyttäytymistä, on myös tutkittava kummankin yritysryhmän osakkuuksia monissa näistä kilpailijoista.

- VEAG/LAUBAG: Ensinnäkin on muistettava, että VEAG:tä ei voida pitää duopolin kilpailijana. RWE Energie AG omistaa 26,25 prosenttia, VEBA 26,25 prosenttia ja Bayernwerk 22,5 prosenttia sen osakkeista. Loput osakkeet jakautuvat muiden yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten VEW:n, EnBW:n, BEWAGin ja HEW:n kesken. Kuten edellä (johdanto-osan 4 kappale) on esitetty, VEAG on RWE:n, VEBA:n ja VIAG:n yhteisessä valvonnassa. LAUBAG on Itä-Saksan suurin ruskohiilen tuottaja ja kuuluu VEAG:n raaka-aineen toimittajana sen kanssa taloudellisesti samaan yksikköön. LAUBAG:n osakkaina ovat seitsemän länsisaksalaista yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvaa yritystä kuten jo edellä on todettu (katso 3.2.2.3 kohta).

VEAG käyttää sähkön tuotannossaan lähes yksinomaan itäsaksalaista ruskohiiltä ja on toimituksissaan riippuvainen LAUBAG:sta, joka puolestaan on riippuvainen duopolista. LAUBAG vaikuttaa näin ollen ratkaisevasti VEAG:n tuotantokustannuksiin. Ruskohiilen käyttö pääasiallisena sähköntuotannon polttoaineena aiheuttaa sen, että yritys tuskin kykenee tällä hetkellä kattamaan omalla tuotantokapasiteetillaan keskikuormitus- ja huippukuormitusaluetta. VEAG on puolestaan ostajapuolella riippuvainen seitsemästä itäsaksalaisesta alueellisesta sähkönjakelijasta, joista jokainen on yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvan länsisaksalaisen yrityksen omistuksessa.

- BEWAG: Kyseinen yhteenliitettyyn verkkoon kuuluva yritys tuottaa sähköä Berliinissä. Sen osakkaita ovat Southern Company noin 26 prosentilla, VIAG noin 26 prosentilla ja VEBA 23 prosentilla yrityksen pääomasta sekä 20 prosentilla äänivallasta. Yritys on jo nyt VIAG:n ja Southern Companyn valvonnassa. BEWAG:llä ei ole peruskuormitusalueen voimalaitoksia, joten sen on ostettava lisäsähköä peruskuormituksen kattamiseksi.

- HEW: VEBA omistaa HEW:n osakkeista suoraan 15,4 prosenttia ja Sydkraftin välityksellä 15,4 prosenttia. Viimeksi mainitusta yhtiöstä VEBA omistaa 17,6 prosenttia. HEW on pienehkö yhteenliitettyyn verkkoon kuuluva yritys, jolla on vähän tuotantokapasiteettia ja vain pieni siirtoverkko. Se hoitaa kaikkia peruskuormitusalueeseen kuuluvia voimaloita yhdessä kilpailijansa PreussenElektran kanssa. Vattenfall on hankkinut yhteisen määräysvallan HEW:hen yhdistämällä 25,1 prosentin omistuksensa ja Hampurin kaupungin osuudet(20). Vaikka HWE on Vattenfallin ja Hampurin kaupungin yhteisessä määräysvallassa, VEBA saa vähemmistöosakkuutensa ja hallintoneuvostopaikkansa avulla tiedot HEW:n tärkeistä päätöksistä ja strategioista. Osakkuutensa ansiosta sillä on mahdollisuus saada tiedot hinnoittelustrategiasta ja mahdollisista ostomääristä ja -hinnoista, jos sähköä ostetaan esimerkiksi VEBA:n Tanskan verkkoon yhdistävän liitosyksikön kautta. HEW:n kilpailuaseman vahvistamista Vattenfallin omistusosuuden avulla esimerkiksi niin, että tämä antaisi HEW:n käyttöön edullista Skandinaviassa tuotettua sähköä, ei ole rahoitustukea lukuun ottamatta toistaiseksi odotettavissa. Ratkaisevaa on se, että HEW:n UHV-verkosta ei ole minkäänlaisia ulkomaanyhteyksiä, joten sen tuontisähkön saantia rajoittavat pitkälle samat syyt, jotka rajoittavat ulkomaisten tarjoajien pääsyä Saksan markkinoille (katso edellä). Toimittaessaan sähköä osittain omistamalleen HEW:lle Vattenfall joutuu turvautumaan Saksan ja Tanskan tai Ruotsin verkot yhdistävien liitosyksiköiden vapaaseen kapasiteettiin. Saksan puolella Saksan ja Tanskan liitosyksiköt ovat duopoliyritys PreussenElektran hallussa. Liitosyksiköiden vapaa kapasiteetti on kuitenkin rajallinen, joten Vattenfall voi toimittaa HEW:lle vain hyvin pieniä määriä sähköä. Lisäksi Ruotsin verkkoon yhdistetyn liitosyksikön kapasiteetti on Tanskan yhteyksiin verrattuna hyvin rajoitetusti käytettävissä.

- VEW: VIAG omistaa myös VEW:n osakkeita (suoraan ja välillisesti). Kuten HEW:n tapauksessa, VIAG:llä on tämänkin omistuksensa perusteella paikka hallintoneuvostossa ja näin ollen etuoikeus saada tietoja VEW:n liiketoiminnasta. Lisäksi VEW poistuu markkinoilta itsenäisenä tarjoajana sen jälkeen, kun aiottu sulautuma RWE:n kanssa on toteutunut.

(93) EnBW on nykyisin ainoa yhteenliitetyn verkon tasolla toimiva tarjoaja, jonka osakkeita toiset saksalaiset yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvat yritykset eivät omista. EdF:n vähemmistöosakkuus EnBV:ssä on toistaiseksi vasta suunnitteilla. EdF aikoo yhdistää vähemmistöosuutensa erään toisen osakkaan kanssa ja saada näin yhteisen määräysvallan EnBV:ssä. Tosin EnBV:llä ja duopoliyrityksillä on voimalaitostoimintaan liittyviä sidoksia.

(94) EdF:n resurssit huomioon ottaen ei ole myöskään perusteltua ennustaa, että EnBV voisi merkittävästi rajoittaa duopolin käyttäytymistä. Toisaalta on odotettavissa, että koska muita voimakkaita ulkopuolisia kilpailijoita ei ole, EnBW luopuu hyökkäävästä kilpailusta lähes koko Saksan kattavalla duopolin alueella ja mukauttaa käyttäytymisensä duopoliyritysten käyttäytymiseen. Tämä on oletettavissa, kun ajatellaan markkinajohtajien asemassa olevien, yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien duopoliyritysten mahdollisuuksia vastata kilpailuun. Liitosyksiköiden rajallinen kapasiteetti huomioon ottaen voidaan lisäksi tuskin pitää mahdollisena, että EdF pystyisi lisäämään edullisen sähkön hankintaansa.

(95) Lisäksi VEBA/VIAG ja RWE omistavat naapurimaiden sähköntuotantoyrityksissä osuuksia, joiden perusteella niillä on oikeus saada käyttöönsä tuotantokapasiteettia. Määräysvallassaan olevien liitosyksiköiden kautta ne voivat ainakin rajallisesti hyödyntää tätä kapasiteettia. RWE omistaa esimerkiksi 40,31 prosentin osuuden SEO:sta, joka pitää yllä pumppuvoimalaitosta. PreussenElektra omistaa Alankomaissa 87 prosenttia EZH:sta, joka on yksi maan neljästä suuresta sähköntuottajasta. Lisäksi PreussenElektra omistaa 10 prosenttia sveitsiläisestä BKW:stä, Bayernwerk ja EnBW omistavat kumpikin 24,5 prosenttia Watt AG:stä, joka myös toimii jo Saksan markkinoilla tuontisähkön toimittajana. RWE ja EdF taas omistavat kumpikin 20 prosenttia Motor-Columbus-yhtiön osakkeista, ja tämä puolestaan omistaa 56,5 prosenttia ATEL-yhtiöstä. BKW, Watt ja ATEL omistavat noin 23 prosenttia Sveitsin sähköntuotantokapasiteetista.

(96) VEBA/VIAG ja RWE saavat näin ollen yrityskeskittymän toteuduttua lähimpään kilpailijaansa verrattuna ylivoimaisen etumatkan. Näiden yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten asema on siis vielä heikompi kuin markkinaosuudesta voi päätellä, koska VEBA/VIAG ja RWE omistavat huomattavia osuuksia useimmista kilpailijoistaan. Siksi näiden yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten ei odoteta ryhtyvän merkittäviin kilpailutoimiin.

3.2.3.2 Duopoli saa määräysvaltaansa suurimman osan käytössä olevasta tuotantokapasiteetista ja lähes kaiken vapaana olevan tuotantopotentiaalin

(97) VEBA/VIAG:llä on yrityskeskittymän toteuduttua määräysvallassaan noin 30 prosenttia Saksan koko tuotantokapasiteetista. VEBA/VIAG:n ja RWE:n yhteenlaskettu osuus tuotantokapasiteetista on noin 50 prosenttia. Jos vielä lisäksi VEW:n, VEAG:n ja BEWAGin kapasiteetti otetaan huomioon, duopolilla olisi aiotun RWE/VEW-yrityskeskittymän toteuduttua määräysvallassaan yli 2/3 koko käytössä olevasta tuotantokapasiteetista (katso edellä).

(98) Kuten edellä on todettu (johdanto-osan 57 kappale), teollisuuden tuottama sähkö on enintään rajallisesti vapaiden markkinoiden käytettävissä. Samoin alueellisten ja paikallisten energiantoimittajien tuottama sähkö on lähinnä tarkoitettu tyydyttämään tuottajansa omaa tarvetta. Siksi kilpailutilanteen kannalta merkittävää on lähinnä yhteenliitetyn verkon tasolla käytössä oleva tuotantokapasiteetti. Tällaisesta kokonaiskapasiteetista duopolin määräysvallassa on noin 60-65 prosenttia (VEW mukaan lukien).

(99) Tässä yhteydessä on lisäksi tärkeää muistaa, että tuotanto ja verkko ovat historiallisista syistä läheisesti sidoksissa keskenään. Tämän sidonnaisuuden vuoksi nykyinen verkon rakenne ei mahdollista kaikkien tietyllä yhteenliitetyn verkon alueella toimivien voimalaitosten korvaamista kokonaan ulkopuolisilla toimituksilla. Yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvilla yrityksillä on siten hallussaan tietty määrä tuotantokapasiteettia, jota ei ole mahdollista korvata, ja samalla myös menekkitakuut. Mitä suuremmiksi nykyiseen verkkoon sidotut tuotantokapasiteetit yrityskeskittymän jälkeen muodostuvat, sitä suurempi on myös infrastruktuurisyistä kilpailun ulkopuolelle jäävä sähkön myynti.

(100) Yritysten voimalaitoskantaa edelleen tarkasteltaessa voidaan todeta, että suurin osa vapaasta tuotantopotentiaalista eli kaikkien kuormitusalueiden ylikapasiteeteista on suurimmaksi osaksi duopoliyritysten hallussa. Seuraava yhteenveto antaa yleiskuvan yhteenliitetyn verkon tasolla toimivien yksittäisten tuottajayritysten ylikapasiteeteista.

Taulukko: Voimalaitoskannan vapaa tuotantopotentiaali kuormitusalueittain (VDEW-tilasto: Leistung und Arbeit, 1998)

>TAULUKON PAIKKA>

(101) Osapuolet ovat tosin väittäneet, että VEBA/VIAG:llä ja RWE:llä ei olisi ylikapasiteettia peruskuormitusalueella, mutta ovat jättäneet tämän väitteen lähemmin perustelematta.

(102) Duopolin jäsenillä on mahdollisuus jättää mainitut ylikapasiteetit käyttämättä tai jopa laskea samanaikaisesti kapasiteettiaan, jotta hintataso pysyisi vakaana.

(103) Osapuolet ovat esittäneet suullisen kuulemisen yhteydessä, että nämä ylikapasiteetit vilkastuttaisivat kilpailua. Osapuolten mukaan suurimman osan mittausajanjaksosta on oltu kiinnostuneempia käyttämään ylikapasiteetti kokonaan kuin nostamaan hintoja.

(104) Tämän väitteen tueksi ei tosin esitetty minkäänlaisia kirjallisia todisteita. Tämän vuoksi komissio ei pysty tarkistamaan esitettyjä laskelmia. Lisäksi osapuolet katsovat perusteluissaan, että duopolin kapasiteetit pysyvät ennallaan. Tällöin ne jättävät huomiotta duopolin mahdollisuuden laajentaa yhteensovitettua käyttäytymistään niin, että se jättää yhteistuumin kapasiteetteja käyttämättä.

3.2.3.3 Duopoli saa määräysvallan ylivoimaisesti suurimpaan osaan Saksan siirtoverkosta

(105) VEBA/VIAG ja RWE saavat yksin, VEW:tä ja määräysvallassaan olevaa VEAG:tä huomioon ottamatta, määräysvaltaansa 52 prosenttia Saksan siirtoverkosta. Mitä tulee verkon käyttöön, kilpailijoiden on pakko kilpailla VEBA/VIAG:n ja RWE:n kanssa. Lisäksi koko siirtoverkko kattaa suurimman osan Saksan liittotasavallasta.

Taulukko: Saksan siirtoverkko (Lähde: VDEW, 1997)

>TAULUKON PAIKKA>

(106) Lisäksi verkko tarjoaa pituutensa sekä Saksan sisäisten liitoskohtien ja kansainvälisten liitosyksiköiden omistuksen ansiosta duopoliyrityksille myös mahdollisuuden kilpailijoihinsa verrattuna selvään tiedolliseen etumatkaan.

(107) Sisäisten liitoskohtien ja kansainvälisten liitosyksiköiden omistus ja käyttö mahdollistaa yhteenliitettyyn verkkoon kuuluville yrityksille tietojen saannin kilpailijoiden kuormitusvirroista ja toimitettavista määristä sekä ostajien kuormitusprofiileista. Verkkotoiminta on tosin organisatorisesti erotettu sähkökaupasta ja sähkönjakelusta. On kuitenkin aihetta olettaa, että yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten kilpailijoita koskevia arkaluontoisia tietoja päätyy yksittäistapauksissa verkkotoiminnan välityksellä yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten jakeluyksiköiden haltuun. Myös osapuolten kilpailijat esittivät kuulemisen yhteydessä tällaisia väitteitä.

(108) Yksi duopoliyrityksille siirtoverkon omistamisesta koituva etu kilpailijoihin nähden ovat myös vakioenergian ja tasoitusenergian laskentamenettelyt siinä muodossa, jossa ne on II järjestösopimuksessa kauttasiirtoa varten määritelty (katso 3.2.3.6 kohta).

(109) Yleisesti voidaan todeta, että siirtoverkkoa Saksassa ei ylläpidä riippumaton yritys. Sen sijaan verkko kuuluu kullakin alueella yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvalle yritykselle, joka myös vastaa sen ylläpidosta. Tosin yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvat yritykset ovat siirtäneet verkon ylläpidon tätä tarkoitusta varten perustetuille tytäryrityksilleen. Näin ne ovat täyttäneet sähkömarkkinoita koskevan sisämarkkinadirektiivin vähimmäisvaatimukset erottamalla hallinnon ja laskutuksen tasolla toisistaan siirtoverkon ylläpidon ja toiminnan sähkön tuottajina ja toimittajina (niin kutsuttu hallinnollinen eriyttäminen, "management unbundling", ja tilinpidollinen eriyttäminen, "unbundling of accounts"). Koska toimenpide ei kuitenkaan merkitse taloudellista erottamista ja verkkotoiminnot sekä sähkön tuottaminen ja toimittaminen jatkuvat samojen vertikaalisesti integroituneiden yhtymien sisällä, mahdollisuus syrjiä sähkön kauttasiirrosta riippuvaisia kilpailijoita on edelleen olemassa. Kun verkkoihin pääsy edellyttää neuvotteluja, kilpailijoiden, erityisesti sähkökauppiaiden, kilpailumahdollisuuksien rajoittaminen omien tuotantoyritysten hyväksi on mahdollista noudattamalla yhdistettyä laskentatapaa, jossa siirrosta maksettavat korvaukset ovat korkeat ja sähkön jakeluhinnat ovat vastaavasti alhaiset. Tällaista hinnoittelumallia noudatettaessa yrityksillä ei ole halua käyttää avoimia tariffeja, joita pystyttäisiin vertaamaan kustannuksiin ja II järjestösopimuksen sähkönsiirtoa koskeviin määräyksiin. Tämä koskee erityisesti tilannetta, jossa - suunniteltujen yrityskeskittymien - aivan ylivoimaista osaa kansallisesta verkosta valvoo vain kaksi yhtymää, joilta voidaan edellä osoitetulla tavalla odottaa yhteensovitettua käyttäytymistä. Tässä yhteydessä on myös epäiltävissä, että hintojen avoimuuden puuttuessa kumpikin myös alemmilla markkinaportailla toimiva ryhmittymä voi torjua kyseisellä tasolla toimivat kilpailijat ja käyttää näin keräämänsä tuotot yhteenliitetyn verkon tasolla käytävän kilpailun tukemiseksi.

3.2.3.4 Markkinoille pääsyä rajoittavat huomattavat esteet, jotka koskevat sekä uuden kapasiteetin luomista että maahantuontia. Vain rajallisesti mahdollinen tuonti, joka tapahtuu lisäksi suurimmaksi osaksi duopoliyritysten määräysvallassa olevien liitosyksiköiden kautta, ei pysty rajoittamaan duopolin toimintamahdollisuuksia

(110) Potentiaaliset myyjät eivät kykene tehokkaasti uhkaamaan osapuolten vahvaa markkina-asemaa. Tämä johtuu pääsyä Saksan markkinoille rajoittavista suurista esteistä.

(111) Pääsy yhteenliitetyn verkon tasolla tapahtuvan sähkön jakelun markkinoille Saksassa edellyttää huomattavia investointeja. Näissä on hyvin pitkälle kyse uponneista kustannuksista eli menoista, jotka hyödyttävät toimintaa vain yksillä tuotemarkkinoilla, mutta ovat muilla markkinoilla tapahtuvien toimintojen kannalta hyödyttömiä. Tällaisiin menoihin kuuluvat sähkön tuotantoon liittyvät voimalaitosinvestoinnit. Myös Saksan sähkömarkkinoiden vapautumisen jälkeen markkinoille pääsy merkitsee sähkön tuotannon tasolla tarvittavista voimalaitosinvestoinneista johtuvia huomattavia kustannuksia ja vie pitkän ajan. Laissa määrätyn sähkönsiirto-oikeuden perusteella ei oman siirtoverkon rakentaminen kuitenkaan ole enää tarpeellista, koska sähkön tuottajayrityksillä on mahdollisuus käyttää syrjimättömin ehdoin toisten markkinatoimijoiden siirtoverkkoja. Koska VEBA/VIAG ja RWE omistavat suurimman osan Saksan tuotantokapasiteetista, jokainen uusi markkinoille tulija ottaa riskin, että duopoliyritykset ottavat käyttöön ylikapasiteettinsa pakottaakseen näin edullisemmilla hinnoillaan uuden toimijan pois markkinoilta. Tämä mahdollisuus vaikeuttaa käytännössä myös sähkökauppiaiden tuloa markkinoille.

(112) Markkinoille pääsyyn liittyy näin ollen myös niiden vapauttamisen jälkeen suuria kustannuksia, joten sähkön yhteenliitetystä verkosta tapahtuvan jakelun markkinoille pääsyn esteet ovat Saksassa edelleen suuret. Tätä havainnollistaa se tosiasia, että tuotantoportaassa markkinoille tulo on tähän saakka yleensä toteutettu hankkimalla olemassa olevien tuottajayritysten osakkeita. Esimerkiksi ruotsalainen Vattenfall omistaa osuuden yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvasta HEW:stä. Suomalainen Fortum on hankkinut omistukseensa Elektrizitätswerk Wesertalin. Markkinoille tulo rakentamalla omaa tuotantokapasiteettia on sen sijaan edelleen poikkeus. Komission tiedossa on vain harvoja tapauksia, jossa myyjät yrittävät tulla markkinoille rakentamalla omaa tuotantokapasiteettia. Esimerkiksi Fortum on rakentanut uusiin osavaltioihin voimalaitoksen vahvistaakseen omaa sähköntuotantoaan Saksassa. Myös amerikkalainen NRG Energy omistaa osuuden omasta voimalaitoksesta.

(113) Lisäksi on syytä muistaa, että mahdollisuudet tuoda sähköä ovat rajalliset, koska liitosyksikkökapasiteettia on käytettävissä vain vähän. Liitosyksikkökapasiteetin laajentaminen lähivuosina on kalleutensa ja vaadittujen lupamenettelyjen vuoksi ainakin nykyisissä poliittisissa olosuhteissa epätodennäköistä. Osapuolten kuulemisen yhteydessä esittämien tietojen mukaan pelkästään siirtolinjojen rakentaminen kestäisi jopa kaksi vuotta. Tämän lisäksi on vielä otettava huomioon lupamenettelyt ja pakollinen liitäntäverkkojen kuormitusanalyysi.

(114) Kaiken kaikkiaan voidaan todeta, että yhteenliitetystä verkosta toimitettavan sähkön markkinoille pääsyn esteet ovat Saksassa huomattavan suuret. Tarvittavien investointien suuruus ja liitosyksiköiden kapasiteetin rajallisuudesta johtuvat puutteelliset mahdollisuudet päästä markkinoille ulkomailta rajoittavat kilpailua yritysryhmien VEBA/VIAG ja RWE kanssa. Kummallakin ryhmittymällä on ylivoimaiset resurssit ja niihin perustuvat voimavarat vastata kilpailuun sekä suuri etumatka verrattuna muihin markkinatoimijoihin. Siksi näiden ryhmittymien toimintamahdollisuuksia tehokkaasti rajoittamaan kykenevien nykyisten tai potentiaalisten kilpailijoiden ei odoteta ryhtyvän harjoittamaan hyökkäävää kilpailua.

3.2.3.5 Duopoliyrityksillä on jakelumarkkinoillaan vahva asema, jonka avulla ne turvaavat menekkinsä kilpailijoidensa kustannuksella

(115) VEBA/VIAG:n ja RWE:n markkina-asemaa vahvistavat lisäksi niiden monet osakkuudet alemmilla markkinaportailla toimivissa yrityksissä. Nämä osakkuudet turvaavat duopoliyritysten ratkaisevan vaikutuksen kyseisten yritysten ostokäyttäytymiseen, niin että kumpikin yritysryhmä voi varmistaa menekkinsä ja samalla merkittävästi heikentää kilpailijoidensa mahdollisuuksia kasvattaa menekkiään. Seuraava yhteenveto antaa yleiskäsityksen duopoliyritysten osakkuuksista.

Taulukko: Osa yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten VEBA, VIAG, RWE ja VEW osakkuuksista alueellisissa sähköntoimittajayrityksissä ja kaupunkien energialaitoksissa

>TAULUKON PAIKKA>

(116) Monissa tapauksissa kyseessä on enemmistöosakkuus jakeluyrityksissä, joiden ostopäätöksistä duopoliyritykset voivat määräävän asemansa perusteella määrätä suoraan. Myös vähemmistöosakkuus voi mahdollistaa asianomaiselle yritystoiminnasta kiinnostuneelle vähemmistöosakkaalle merkittävän vaikutusvallan osakkuusyrityksessään.

(117) Mainittujen osakkuusyritysten enemmistöosakkaina on yksi tai useampi kunta, jonka edustajat yrityksen hallintoelimiin on tavallisesti valittu poliittisten voimasuhteiden perusteella. Liiketoiminnallista mielenkiintoa on kuitenkin vain vähemmistöosuuden omistavilla energiantoimittajayrityksillä. Duopoliyritysten osakkuus jakeluyhtiöissä ja niiden edustus jakeluyhtiöiden hallintoelimissä on PreussenElektran, Bayernwerkin ja RWE:n erityisen energia- ja yritystaloudellisen pätevyyden vuoksi käytännön merkitykseltään huomattavasti suurempi kuin niiden omistusosuudesta kussakin yhtiössä ja niiden määrällisestä läsnäolosta yhtiöiden hallintoelimissä voi päätellä.

(118) Energia- ja yritystaloudellinen osaaminen tulee yhtiöihin pääasiassa kunkin yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvan yrityksen välityksellä. Yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvan yrityksen ja asianomaisen yhtiön välillä on tavallisesti toimitussopimus, joka kattaa alueellisten sähköntoimittajien tai kaupungin energialaitoksen koko ulkopuolisen sähkön tarpeen. Komission tutkimuksissa on käynyt ilmi, että jakeluyritykset, joiden osakkaina on yhteenliitettyyn verkkoon kuuluva yritys, eivät ole toistaiseksi juuri käyttäneet hyväkseen markkinoiden vapautumisesta johtuvia mahdollisuuksia, vaan ovat pysyneet uskollisina tähänastisille toimittajilleen. Tämän asiakasryhmän valtaaminen on yhtä vaikeaa myös muille markkinatoimijoille kuten tuojille, sähkökauppiaille tai muille yhteenliitettyyn verkkoon kuuluville yrityksille. Varsinkin VEBA/VIAG:n ja RWE:n omistamat vähemmistöosuudet jakeluportaan yrityksissä vahvistavat näin ollen entisestään duopolin asemaa ja vaikeuttavat muiden markkinatoimijoiden mahdollisuuksia päästä valtaamaan asemia Saksan markkinoilla.

(119) Näissä olosuhteissa osapuolilla on laajat vaikutusmahdollisuudet monien alueellisten ja paikallisten sähkön jakelijoiden hankintapäätöksiin. Vaikka kilpailijat saisivat tulevaisuudessa käyttöönsä Saksassa huomattavaa sähkön tuotantokapasiteettia, ne joutuisivat myymään sitä duopoliyritysten kanssa käytävissä voimakkaasti rajoitetuissa kilpailuolosuhteissa. Edellä mainittujen alueellisten ja paikallisten sähkön toimittajien tähänastiset tiiviit yhteydet yhteenliitettyyn verkkoon kuuluviin yrityksiin huomioon ottaen ei duopoliyritysten kilpailijoilla ole sähkön tuotannon tasolla riittäviä markkinoillepääsyn mahdollisuuksia, joiden turvin ne voisivat ryhtyä harjoittamaan tehokasta ja ennen kaikkea alueellisesti kattavaa kilpailua. Tämä vaikuttaa yhteenliitetystä verkosta toimitettavan sähkön markkinoilla käytävään kilpailuun, koska merkittävä sähkön tuotanto duopoliyritysten kanssa kilpaillen ei ole taloudellisesti järkevää ilman, että tuotetulle sähkölle on riittävät menekkimahdollisuudet.

3.2.3.6 II järjestösopimuksen sisältö erityisesti T-lisän ja vakioenergian osalta merkitsee duopolille kilpailijoihin nähden lisäetuja

(120) II järjestösopimuksen määräykset merkitsevät lähtökohdiltaan I järjestösopimuksen määräyksiin verrattuna selvää parannusta. Ne sisältävät kuitenkin joitakin säännöksiä, jotka aiheuttavat erityisesti yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten kilpailijoille suuria sähkön siirtoa haittaavia esteitä ja varmistavat ja vahvistavat näin entisestään ennen kaikkea markkinoilla johtavassa asemassa olevien yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten asemaa.

(121) Ulkomaisten tarjoajien on esimerkiksi maksettava T-lisää 0,125 pfennigiä kilowattitunnilta aina, kun ne tuovat sähköä Saksan liittotasavallan alueelle. T-lisä koskee lisäksi Saksan sisällä (0,25 pfennigin suuruisena kilowattituntia kohti) jokaista sähkökauppiasta ja jokaista energian tuottajaa, jolla ei ole käytettävissään pohjoisen ja eteläisen kauppavyöhykkeen välistä tasoittavaa toimitussaldoa. Kyselyyn osallistuneiden sähkökauppiaiden antamien tietojen mukaan T-lisän maksaminen voi mahdollisesti johtaa niiden voittomarginaalin supistumiseen olemattomiin. T-lisän maksamisesta vapautuvat vain sellaiset yritykset, jotka voivat tasoittaa toimittamansa sähkön määrän vähentämällä saldosta kauppavyöhykkeen rajan vastakkaiseen suuntaan ylittäneen sähkön määrän. Duopoliyrityksille koituu tästä merkittäviä etuja. VEBA ja VIAG saavat käyttöönsä laajan jakelualueen, joka ulottuu molemmille kauppavyöhykkeille. RWE tosin toimii vasta toisella kauppavyöhykkeistä (sama koskee myös VEW:tä), mutta se on suurena yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvana yrityksenä etuoikeutetussa asemassa. Se voi näet tasoittaa saldoaan toisten yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten kanssa, jotka toimivat eri vyöhykkeellä. Suunnitellun keskittymän toteuduttua sulautuneiden yritysten jakelualue ulottuu molemmille kauppavyöhykkeille. Yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvat pienemmät yritykset ja sähkökauppiaat ovat sen sijaan mainittuja yrityksiä suuremmissa vaikeuksissa pyrkiessään tasoittamaan energiatoimitustensa saldoa.

(122) II järjestösopimuksen määräykset merkitsevät duopoliyrityksille myös vakioenergian laskentatapaan perustuvaa lisäetua. Koska loppukäyttäjien sähkönkulutus vaihtelee, pitkähköksi ajaksi sovittujen toimitusten yhteydessä energiaa otetaan usein vastaan joko enemmän tai vähemmän kuin sopimuksessa on määritelty. Vakiosähköä koskevista määräyksistä johtuu, että verkon ylläpitäjän on korvattava oman vakioalueensa saldo, toisin sanoen vakiosähkömäärän ylittävä tai alittava määrä. Tämä tarkoittaa sitä, että vakioenergiaa on ostettava tai luovutettava. II järjestösopimus kattaa periaatteessa järjestelmään liittyvät palvelut, jotka ovat sähkön siirron ja jakelun kannalta välttämättömiä ja jotka määräävät sähköhuollon laadun, kuten esimerkiksi vakioenergian toimitusmäärien pysymisen +/-5 prosentin vaihteluvälin sisällä. Lisämaksuja on suoritettava, jos viitearvon +/-5 prosentin vakiovaihteluväli ylittyy. Ostajat voivat myös korkeamman siirtohinnan maksamalla valita suuremman vaihteluvälin, joka on +/-10 prosenttia tai +/-20 prosenttia. Vakioenergiaa voivat yleensä toimittaa vain siirtoverkkoa ylläpitävät yritykset omalla vakioalueellaan tai sellaiset sähkön toimittajat, joilla on toimituskohteen vakiopiirissä sijaitseva voimalaitos. Siirtoverkon toimittajan vakioenergian toimituksista perimä hinta on markkinatoimijoiden antamien tietojen mukaan II järjestösopimuksen perusteella laskettuna huomattavasti korkeampi kuin I järjestösopimuksen perusteella. Kyselyyn vastanneiden markkinatoimijoiden mukaan vakioenergian toimittamisesta perittävä II järjestösopimukseen perustuva hinta ylittää selvästi siitä aiheutuvat kustannukset. Vakioenergian pitämisellä jatkuvasti varalla on suhteellisen suuri vaikutus kustannuslaskelmiin. Esimerkiksi 5 prosentin vaihteluvälin kertaluontoisesta ylittämisestä aiheutuvat kustannukset perustuvat oletukseen, että vaihteluväli on ylittynyt kuukauden ajan. Tämä voi aiheuttaa rasitusta erityisesti sellaisille sähkön toimittajille, jotka myyvät suhteellisen vähän sähköä. Tästä laskentatavasta aiheutuu sähkökauppiaille riski koko voittomarginaalinsa menettämisestä.

(123) Duopoliyrityksille ei vakioenergian hinnasta sen sijaan ole juuri haittaa. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että ne voivat ylivoimaisen markkina-asemansa ja suuren menekkinsä ansiosta tasoittaa vastaanottamiensa määrien vaihteluja vakiovyöhykkeillä huomattavasti muita helpommin, joten vakioenergiasta aiheutuvien kustannusten osuus jää huomattavan alhaiseksi. Lisäksi yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvat yritykset, jotka pitävät yllä siirtoverkkoja ja toimittavat itse suurimman osan vakioenergiasta, toimittavat markkinatoimijoiden antamien tietojen mukaan vakioenergiaa toisilleen enimmäkseen vaihtoperiaatteella. Osapuolten väitteen mukaan yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvat yritykset toimittavat kuitenkin toisilleen vain vähän energiaa vastavuoroisuusperiaatteella tahattoman vaihdon ja voimalaitosten toimintakatkosten vuoksi, jolloin vakioenergiasta ei aiheudu kustannuksia. Kilpailijat, jotka eivät kuulu yhteenliitettyyn verkkoon, ovat usein riippuvaisia yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien yritysten toimittamasta vakioenergiasta. Erityisen riippuvaisia ne ovat luonnollisesti duopoliyrityksistä, joiden toiminta-alue kattaa suuren osan Saksan liittotasavallasta.

(124) II järjestösopimuksessa ei ole myöskään määräyksiä siitä, miten Saksan verkkokapeikoista aiheutuvia ongelmia on hoidettava. Siksi voi tapahtua, että siirtoverkon ylläpitäjät vetoavat verkon käytön turvallisuuteen ja teknisiin vaikeuksiin ja asettavat toiminnassaan etusijalle yhtymänsä sisältä tulevat siirtopyynnöt sekä tarjoavat kilpailijoiden käytettäväksi enintään vapaata ylijäämäkapasiteettia.

(125) Tämä rajoittaa myös duopoliyritysten sellaisten kilpailijoiden verkonkäyttö- mahdollisuuksia, joilla ei ole omaa siirtoverkkokapasiteettia. VEBA/VIAG:n ja RWE:n ylivoimaista markkina-asemaa vahvistaa näin ollen entisestään myös se, miten niiden omistamien siirtoverkkojen käyttöoikeus jakautuu.

3.2.3.7 Ylivoimainen osa tuotantokapasiteetista, siirtoverkoista ja verkot naapurimaihin yhdistävästä liitoskapasiteetista on duopolin määräysvallassa, joten sillä on ratkaiseva vaikutusvalta markkinoiden vapautuessa kehittyvään sähkökauppaan

(126) Komission nykyisten tietojen mukaan eivät edes markkinoilla jo toimivat sähkökauppiaat pysty rajoittamaan osapuolille markkinarakenteen perusteella avautuvaa toimintavapautta.

(127) Saksan sähkömarkkinoiden vapauduttua vuonna 1998 jokaisella sähkön ostajalla on ollut mahdollisuus valita vapaasti toimittajansa. Tämän tilanteen ansiosta on syntynyt kauppaa, jonka osapuolet ovat sähkön tuottajia ja riippumattomia sähkökauppiaita. Suurin osa nykyisistä yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvista yrityksistä on laajentanut kaupallista toimintaansa perinteisten verkkoalueidensa ulkopuolelle. Riippumattomat sähkökauppiaat kuten Enron, Fortum ja Vasa Energy ovat vasta tulleet markkinoille. Kyseiset yritykset ovat toistaiseksi keskittyneet toiminnassaan lyhytaikaisiin kertatoimituksiin eivätkä ole harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta kyenneet tekemään pitkäaikaisia toimitussopimuksia. Niiden käytössä oleva oma sähköntuotantokapasiteetti on katsottava enintään vähäiseksi ja siksi ne ovat riippuvaisia vapaana olevan kapasiteetin saatavuudesta.

(128) Markkinatoimijat ovat sitä mieltä, että vain riittävän ostovoimaisilla sähkömarkkinoilla voi olla merkittävää vaikutusta duopoliyritysten hinnoitteluun. Kuten edellä on esitetty, sähkökauppiaiden ulottuvilla oleva markkinoiden ylikapasiteetti on suurimmaksi osaksi VEBA/VIAG:n ja RWE:n hallinnassa. Siksi näillä on suuri hinnoitteluvapaus, koska muut sähköntuottajat eivät pysty kattamaan koko tarvetta. Kummallakin yritysryhmällä olisi näin ollen mahdollisuus vaikuttaa siihen, miten paljon sähköä sähkökauppiaat saavat Saksan markkinoilla käyttöönsä, ja valvoa jatkuvasti hintakehitystä.

(129) Sama arvio koskee myös kauppaa Saksan sähköpörsseissä, joiden on tarkoitus aloittaa toimintansa tämän vuoden syksynä. Leipzigin sähköpörssin (LPX) käsityksen mukaan toimivalle pörssille olennaisen hinnoittelutehtävän hoitaminen edellyttää, että maan fyysisestä sähkön tarpeesta 15-22 prosenttia voidaan myydä pörssin välityksellä. Koska tuotantokapasiteetti on hyvin pitkälle keskittynyt VEBA/VIAG:n ja RWE:n haltuun, molemmat ryhmät voisivat ratkaisevalla tavalla vaikuttaa pörssin menestymiseen ja samalla kilpailijoihinsa ja voittoihinsa.

4 Päätelmä

(130) Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että VEBA:n ja VIAG:n sulautuminen heikentäisi merkittävästi yhteenliitetystä verkosta tapahtuvan sähkön jakelun markkinoiden rakenteita Saksassa. Duopolin (VEBA/VIAG ja RWE tai RWE/VEW) syntyminen heikentäisi ratkaisevasti kilpailua. Duopolilla on ylivoimainen markkina-asema ja käytössään resurssit, joihin kuuluvat voimalaitokset, siirtoverkko ja verkon liitoskohdat, joten se voisi sulkea suuren osan Saksan markkinoista kilpailulta ja lisäksi estää toimivien sähkökaupan markkinoiden syntymisen. Yrityskeskittymä johtaisi näin ollen yhteisen määräävän markkina-aseman syntymiseen.

B KEMIA

(131) VEBA toimii kemian alalla Degussa-Hüls AG ja VEBA OEL AG (Petrochemie) -nimisten tytäryhtiöidensä välityksellä. VIAG-yhtymän kemian alalla toiminnasta vastaavat sen tytäryhtiö SKW Trostberg AG ja tämän tytäryhtiö Goldschmidt AG. Komissio on tullut siihen tulokseen, että yrityskeskittymä johtaa sekä natriumdisyanamidin että syanuurikloridin markkinoilla määräävän markkina-aseman vahvistumiseen.

B.1 NATRIUMDISYANAMIDI

1 Merkitykselliset tuotemarkkinat

(132) Natriumdisyanamidi, jäljempänä "NDC", on sinihappokemian/kloorisyaanikemian tuote. Se syntyy (erittäin myrkyllisen) kloorisyaanin ja syanamidin synteesin tuloksena. Koska kloorisyaani on erityisen vaarallista, NDC:n tuotanto ja kloorisyaanin tuotanto sijoitetaan hyvin lähelle toisiaan.

(133) NDC:tä käytetään lähinnä esivalmisteena biologisesti aktiivisten aineiden polyheksametyleenibiguanidi, jäljempänä "PHMBG", klooriheksidiini ja proguaniili tuotannossa. PHMBG:tä käytetään tekniikan alalla säilytys- ja sterilointiaineena. Määrällisesti merkittävintä sen käyttö on uima-altaiden kloorittomana biosidina. PHMBG:tä käytetään lisäksi elintarviketeollisuudessa esimerkiksi lihanjalostuslaitoksissa ja olutpanimoissa kattiloiden ja putkien puhdistamiseen, koska se ei ole myrkyllistä eikä syövytä tiivisteitä. Raakaöljyteollisuudessa PHMBG:tä käytetään putkien paineistuksessa, koska se tappaa vahingollisia organismeja mutta ei rikkipitoisuutta vähentäviä bakteereja, joita lisätään paljon rikkiä sisältävään öljyyn. Klooriheksidiini on desinfiointiaine, jota käytetään ihmisiin ja ihmisen ravintoketjuun kuuluviin eläimiin esimerkiksi ihmisten kirurgisessa hoidossa, eläinlääkinnässä utareiden desinfiointiin, kosmetiikkateollisuudessa ja piilolinssien puhdistusnesteissä. Proguaniili on malarialääke. NDC:tä käytetään lisäksi maatalouskemiassa esimerkiksi rikkakasvimyrkyissä.

(134) Kyselyyn osallistuneet käyttäjät ovat ilmoittaneet yhtäpitävästi ja ilman osapuolten vastalauseita, että NDC on niille ratkaisevan tärkeä esivalmiste, jota ei voi korvata millään muulla esivalmisteella. Vaikka jokin muu esivalmiste saataisiin käytettäväksi ennustettavissa olevassa tulevaisuudessa, sen käyttö edellyttäisi huomattavia muutoksia tuotantoon ja tähän saakka NDC:n avulla valmistettujen tuotteiden sekä kaikkien edelleen jalostettujen tuotteiden uutta rekisteröintiä, joka on sekä hidasta että kallista. Näin ollen komissio katsoo, että NDC muodostaa omat merkitykselliset tuotemarkkinansa.

2 Alueellisesti merkitykselliset markkinat

(135) Osapuolet katsovat, että NDC:n markkinat ovat maailmanlaajuiset. Kyselyyn osallistuneet yritykset ovat samaa mieltä. Näin ollen markkinat on katsottava maailmanlaajuisiksi.

3 Kilpailuoikeudellinen arviointi

3.1 Nykyinen markkinatilanne

(136) NDC:n suurtuotantoa harjoittaa nykyisin maailmassa vain kaksi yritystä, Degussa ja SKW. Osapuolet mainitsevat vielä yrityksen Avecia Ltd, Manchester (UK). Tämä yritys käyttää kuitenkin tuotantomenetelmää, jossa NDC:tä ei synny erillisenä tuotteena vaan välituotteena (HMBDA), josta valmistetaan klooriheksidiinia ja PHMBG:tä. Avecia on HMBDA:n ainoa valmistaja, eikä HMBDA:ta ole saatavilla markkinoilla, koska Avecia ei käy kauppaa tällä välituotteellaan. Sveitsiläinen Lonza AG, jäljempänä "Lonza", tuotti NDC:tä vuoteen 1998 saakka mutta lopetti sen tuotannon ja on sittemmin myynyt tuotetta, jonka raaka-aineena on [...](21). Osapuolet odottavat, että Lonza aloittaa tuotannon vuoden jälkipuoliskolla uudelleen.

(137) SKW tuottaa NDC:tä laitoksessa, jonka kapasiteettia on lisätty vuoden 1996 [...] tonnista vuoden 1999 [...] tonniin. Degussa tuottaa NDC:tä useita eri tuotteita valmistavassa laitoksessa ja ilmoittaa NDC:n käytettävissä olevaksi vuosikapasiteetiksi noin [...] tonnia. Degussa käyttää NDC:n klooriheksidiinin tuotantoon, jossa valmistetaan emäksistä klooriheksidiiniä ja klooriheksidiini-diglu