2000/164/EY: Neuvoston suositukset, annettu 14 päivänä helmikuuta 2000, jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanosta



Virallinen lehti nro L 052 , 25/02/2000 s. 0032 - 0040



NEUVOSTON SUOSITUKSET, annettu 14 päivänä helmikuuta 2000, jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanosta (2000/164/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 128 artiklan 4 kohdan, jossa todetaan, että neuvosto voi antaa suosituksia jäsenvaltioille, jos se näiden toteuttamaa työllisyyspolitiikkaa tarkasteltuaan pitää sitä aiheellisena, ottaa huomioon 15 päivänä joulukuuta 1997 annetulla neuvoston päätöslauselmalla hyväksytyt vuoden 1998 työllisyyden suuntaviivat sekä 22 päivänä helmikuuta 1999 annetulla neuvoston päätöslauselmalla hyväksytyt vuoden 1999 työllisyyden suuntaviivat, ottaa huomioon jäsenvaltioiden toimittamat viisitoista vuotta 1999 koskevaa täytäntöönpanoraporttia, joihin sisältyy vuoden 1998 kansallisten työllisyyden toimintasuunnitelmien täytäntöönpano ja joissa kuvataan kansallisiin työllisyyden toimintasuunnitelmiin vuoden 1999 suuntaviivojen aiheuttamien muutosten vuoksi tehdyt muutokset, ottaa huomioon yhdessä komission kanssa laaditun vuoden 1999 yhteisen työllisyysraportin, jossa kuvataan yhteisön työllisyystilannetta ja tarkastellaan jäsenvaltioiden toimia, joilla ne panevat työllisyyspolitiikkaansa täytäntöön suuntaviivojen mukaisesti, ottaa huomioon 12 päivänä heinäkuuta 1999 annetun neuvoston suosituksen talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi, ja vakaus- ja kasvusopimuksesta 17 päivänä kesäkuuta 1997 annetun päätöslauselman sisältämät sitoumukset, ottaa huomioon komission 8 päivänä syyskuuta 1999 toimittaman suosituksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Kölnissä 3 ja 4 päivänä kesäkuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto totesi päätelmissään, että korkeampi työllisyys on edelleen ensisijainen tavoite Euroopan unionissa. (2) Työllisyys- ja työmarkkinakomitea ja talouspoliittinen komitea toimittivat 28 päivänä lokakuuta 1999 yhteisen lausunnon tästä suosituksesta. (3) Neuvosto katsoo, että jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen täytäntöönpanoa koskevan tarkastelun perusteella on aiheellista antaa suosituksia perustamissopimuksen 128 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tällaisia suosituksia olisi käytettävä säästeliäästi, niissä olisi keskityttävä tärkeimpiin asioihin ja niiden olisi perustuttava perusteellisiin ja tarkkoihin selvityksiin. (4) Samalla kun täydennetään jäsenvaltioiden toteuttamaa toimintaa korkean työllisyystason varmistamiseksi, olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden toimivalta. (5) Neuvosto tunnustaa ne suuret ponnistukset, joita jäsenvaltiot ovat jo toteuttaneet työllisyyden suuntaviivojen täytäntöönpanemiseksi. Näiden poliitiikkojen vaikutusta arvioitaessa olisi otettava huomioon työllisyyden suuntaviivojen monivuotinen näkökulma. (6) Nuorisotyöttömyys on pitkäaikainen ongelma useimmissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa, ja sen ratkaisemiseksi kaikille nuorille olisi tarjottava mahdollisuus päästä työelämään ennen kuin työttömyys on kestänyt kuusi kuukautta. (7) Aikuisten pitkäaikaistyöttömyys koskettaa noin puolta Euroopan unionin työttömistä, ja sen estämiseksi kaikille aikuisille työttömille olisi tarjottava uusi mahdollisuus ennen kuin työttömyys on kestänyt 12 kuukautta. (8) On tärkeää vähentää työllisyyttä jarruttavia vero- ja etuusjärjestelmien piirteitä ja varmistaa siten, että naisten ja ikääntyvien työntekijöiden osallistuminen kasvaa. (9) On luotava sellainen toimintaympäristö, jossa voidaan hyödyntää työllisyyden kasvun mahdollisuudet palvelualalla. (10) Uusien työpaikkojen jatkuva luomien edellyttää työllisyyden kannalta suotuisampia verotusjärjestelmiä, joissa nykyisestä työn raskaasta verottamisesta siirrytään käyttämään muita verokantoja, kuten energia- ja ympäristöverotusta. (11) Kaikilla asianmukaisilla tasoilla luotavat kumppanuudet ovat avainasemassa nykyaikaistettaessa työn organisointia ja edistettäessä yritysten ja niiden henkilöstön sopeutumiskykyä. (12) Työmarkkinoilla vallitsevien, erityisesti työllisyyteen, työttömyyteen ja palkkaan liittyvien sukupuolierojen sekä eri toimialojen ja ammattien sukupuolien mukaisen eriytymisen vuoksi tarvitaan kattavia strategioita miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ottamiseksi huomioon kaikessa toiminnassa sekä toimenpiteitä, joilla parannetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. (13) Yhteiset indikaattorit ja vertailukelpoiset työllisyystilastot sekä laatua koskevat selvitykset ovat olennainen edellytys suuntaviivojen täytäntöönpanon ja tulosten seurannalle ja hyvien toimintatapojen määrittämiselle Euroopan tasolla, ANTAA, yksittäisille jäsenvaltioille osoitetut suositukset sellaisina kuin ne ovat liitteessä. Tehty Brysselissä 14 päivänä helmikuuta 2000. Neuvoston puolesta J. GAMA Puheenjohtaja LIITE I. BELGIA Taloudellisen tilanteen parantumisesta huolimatta Belgian työllisyystilanne elpyi vuonna 1998 vaatimattomasti. Työmarkkinoille ovat ominaisia seuraavat pitkäaikaiset haasteet: - Työttömyyden muuttuminen pitkäaikaistyöttömyydeksi on erittäin yleistä jolloin pitkäaikaistyöttömien määrä lisääntyy - vuonna 1998 heidän osuutensa työvoimasta oli 5,7 prosenttia. Tämä voi johtua mm. etuuksien kestosta, tukikelpoisuusedellytyksistä ja täytäntöönpanosta. - Ikääntyvien työllisyystilanne on huono erityisesti yli 55-vuotiaiden keskuudessa: heidän työllisyysasteensa (22 prosenttia) on nykyisin unionin heikoin. - Työllisyysasteen sukupuoliero on suuri, Euroopan unionin keskiarvon eli 20 prosenttiyksikön luokkaa. - Palvelualalla on käyttämättömiä työllistämismahdollisuuksia. Vaikka palvelualan osuus kokonaistyöllisyydestä on suuri, se työllistää vain 40 prosenttia työikäisistä, joka on 10 prosenttiyksikköä pienempi osuus kuin tässä suhteessa parhaiten menestyvien jäsenvaltioiden keskiarvo. Belgialle suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi vahvistettava ennaltaehkäisevää politiikkaa varhaisessa vaiheessa toteutettaviin, yksilön tarpeisiin perustuvin toimin, jotta työttömyyden muuttumista pitkäaikaiseksi voidaan rajoittaa. Belgian olisi noudatettava täydellisesti suuntaviivoja 1 ja 2, ja nuoriin ja aikuisiin työttömiin olisi kohdistettava tehokkaita työllistämistoimia ennen kuuden (nuorilla) tai kahdentoista (aikuisilla) työttömyyskuukauden täyttymistä. 2. Olisi tarkasteltava yksityiskohtaisemmin työllisyyttä jarruttavia vero- ja etuusjärjestelmien piirteitä, jotka saattavat hillitä osallistumista työmarkkinoiden toimintaan erityisesti naisten ja ikääntyvien työntekijöitten keskuudessa. Belgian olisi erityisesti arvioitava uudelleen nykyisiä politiikkoja, joilla helpotetaan varhaista eläkkeelle siirtymistä, ja pohdittava, millä poliittisilla vaihtoehdoilla työvoiman varhainen vetäytyminen työmarkkinoilta voitaisiin parhaiten estää ja ikääntyvien työntekijöiden työllisyyttä parhaiten edistää. 3. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn, verotukseen ja työmarkkinoitten toimintaan liittyviä toimenpiteitä, ja hyödynnettävä niiden avulla paremmin palvelualan työllistämismahdollisuudet. 4. Olisi vahvistettava yhteistyötä niiden viranomaisten välillä, jotka vastaavat kansallisen toimintasuunnitelman täytäntöönpanosta. II. TANSKA Tanskan työmarkkinoitten toiminta on parantunut viime vuosina huomattavasti. Tanskan työllisyysaste on tätä nykyä unionin korkein ja työttömyysaste yksi matalimmista. Tanskan haasteista ovat keskeisiä seuraavat: - Työvoiman taitojen ja ammattipätevyyksien kohentamista on edistettävä, sillä se auttaa selviytymään työmarkkinoitten tulevista pullonkauloista. - Nykyistä työvoimaa on laajennettava kannustamalla työntekijöitä pysyttelemään työelämässä pitempään ja vähentämällä sosiaalietuuksien varassa olevien työikäisten määrää. - On pyrittävä tasapainottamaan naisten ja miesten osuutta eri toimialoilla ja eri ammateissa. Tanskalle suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi uudistettava vero- ja etuusjärjestelmiä, jotta voidaan keventää työhön erityisesti pienissä tuloluokissa kohdistuvaa verotaakkaa ja lisätä kannustimia työn vastaanottamiseen ja työelämässä pysymiseen. Varhaiseläke- ja lomajärjestelmien uudistusta olisi täydennettävä ja valvottava tarkkaan työvoiman tarjonnan lisäämistarpeen vuoksi. 2. Olisi edistettävä työttömien naisten koulutus- ja työnsaantimahdollisuuksia sekä tarkasteltava - periaatteena miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien huomioonottaminen kaikessa toiminnassa - keinoja, joilla työmarkkinoiden ammatti- ja toimialakohtaista eriytymistä voitaisiin vähentää nykyisestä. III. SAKSA Saksan talouden alettua vuonna 1998 elpyä työllisyyden pitkäaikainen laskusuuntaus on talttunut ja työttömyys hieman helpottunut verrattuna Saksan yhdistymisestä aiheutuneisiin seuraamuksiin. Saksan työmarkkinat joutuvat kohtaamaan haasteita, joita ovat mm. seuraavat: - Työllisyyskasvu on ollut negatiivista lähes koko 1990-luvun (- 1,2 prosenttia vuodessa vuosina 1991-1998 ja - 0,7 prosenttia vuodessa vuosina 1994-1998). Työttömyyden alueelliset erot ovat suuret, mistä kärsivät erityisesti uudet osavaltiot. - Pitkäaikaistyöttömyyden taso on itsepintaisen korkea (5 prosenttia työvoimasta). - Palvelualalla on huomattava käyttämätön työllistämispotentiaali. Ala työllistää vain 38,5 prosenttia työikäisistä (parhaiten menestyvissä jäsenvaltioissa 50 prosenttia). - Työssäkäyvien osuus 50-64-vuotiaista on pieni (noin 47,5 prosenttia), mikä lisää työllistämispotentiaalia. Saksalle suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi vahvistettava ennaltaehkäisevää politiikkaa varhaisessa vaiheessa toteutettavin, yksilön tarpeisiin perustuvin toimin, jotta estettäisiin kehitys kohti ihmisten pitkäaikaista työttömyyttä. Olisi asetettava kunnianhimoisempia tavoitteita ja pyrittävä pienentämään pitkäaikaistyöttömyyteen ajautuvien määrää lähemmäksi parhaiten menestyvien jäsenvaltioiden lukuja (alle 10 prosenttia 12 kuukauden täytyttyä). 2. Palvelualan työllistämispotentiaalin hyödyntämiseksi olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukainen strategia, johon kuuluu sääntelyyn, verotukseen ja työmarkkinoitten toimintaan liittyviä toimenpiteitä rasituksen vähentämiseksi uusia yrityksiä perustettaessa. 3. Olisi yksityiskohtaisemmin tarkasteltava työllisyyttä jarruttavia vero- ja etuusjärjestelmien piirteitä, jotka saattavat hillitä kaikkien ryhmien ja erityisesti ikääntyvien työntekijöitten osallistumista työmarkkinoiden toimintaan. Saksan olisi erityisesti arvioitava uudelleen nykyisiä politiikkoja, joilla helpotetaan varhaista eläkkeelle siirtymistä, ja pohdittava, millä vaihtoehdoilla työvoiman varhainen vetäytyminen työmarkkinoilta voitaisiin parhaiten estää ja ikääntyvien työntekijöiden työllisyyttä parhaiten edistää. 4. Olisi toteutettava toimet, joilla työhön kohdistuvaa verotaakkaa kevennetään asteittain veroja ja sosiaaliturvamaksuja vähentämällä, ja seurattava näitä toimia. Erityisesti olisi vähennettävä työvoimakustannuksia palkkataulukon alapäässä - kuitenkin talouden vakauttamistarve huomioon ottaen. 5. Olisi asianmukaisin toimenpitein parannettava ja muokattava tilastointijärjestelmää, jotta voitaisiin tuottaa yhteisten poliittisten indikaattorien mukaisia tietoja vuoteen 2000 mennessä. Saksan olisi harkittava neljännesvuosittain tehtävän työvoimatutkimuksen käyttöönottamista neuvoston asetuksen (EY) N:o 577/98 huomioon ottamiseksi. IV. KREIKKA Vuonna 1998, jolloin talouskehitys oli voimakasta, työllisyys kasvoi merkittävästi, kolmella prosentilla, työttömyyden kasvaessa yhdellä prosentilla. Työttömyystilanteen viimeaikainen heikkeneminen osoittaa, että Kreikan työmarkkinoilla on vakavia rakenteellisia puutteita, joita ovat mm. seuraavat: - Työllisyysaste on matala, sillä naisten osallistuminen työelämään on vähäistä (41,3 prosenttia eli 10 prosenttiyksikköä alle Euroopan unionin keskiarvon). Palvelualan osuus työllisyydestä on viimeaikaisesta myönteisestä kehityksestä huolimatta edelleen pieni. - Nuorisotyöttömyyden taso on erityisen korkea: lähes 12 prosenttia nuorista on työttömiä, kun Euroopan unionin keskiarvo on 9,3 prosenttia. - Myös pitkäaikaistyöttömyyden taso on korkea, ja naisten pitkäaikaistyöttömyysaste on miesten lukuun nähden kolminkertainen. - Jatkuvasta työn tuottavuuden kasvusta huolimatta työn tuottavuus on vielä alhainen, ja on edelleen kehitettävä työvoiman taitoja, otettava käyttöön uutta teknologiaa ja uudenaikaistettava työn organisointia. Kreikalle suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi päättäväisin, johdonmukaisin ja mittavin toimin estettävä nuorten ja aikuisten työttömien ajautuminen pitkäaikaistyöttömyyteen. Erityisesti olisi voimakkaammin toimin saatettava työnvälityspalvelujen uudistaminen päätökseen ja pantava täytäntöön suuntaviivojen 1 ja 2 mukaista ennaltaehkäisevää politiikkaa. 2. Olisi tarkasteltava yksityiskohtaisemmin työllisyyttä jarruttavia vero- ja etuusjärjestelmien piirteitä, jotka saattavat hillitä erityisesti naisten osallistumista työmarkkinoiden toimintaan, jotta naisten työllisyysaste saataisiin nostettua asteittain lähemmäksi Euroopan unionin keskiarvoa eli 50:tä prosenttia. Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien huomioon ottamista kaikessa toiminnassa olisi vahvistettava yrittäjyyden osalta jo saavutetun edistymisen pohjalta. 3. Olisi pyrittävä parantamaan yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen laatua entisestään sekä voimistamaan täydennyskoulutuksen tukea, erityisesti ottamalla työmarkkinaosapuolet entistä aktiivisemmin mukaan toimintaan. 4. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn ja verotukseen liittyviä ja muita toimenpiteitä, joilla pyritään keventämään uusien yritysten perustamisen hallinnollista taakkaa. Näin kannustettaisiin yrittäjyyttä ja hyödynnettäisiin palvelualan työllistämismahdollisuuksia. 5. Olisi edistettävä yhteistyökumppanuuksien luomista ja kannustettava työmarkkinaosapuolia kaikilla tasoilla sitoutumaan konkreettisesti työn organisoinnin uudenaikaistamiseen. Tavoitteena olisi parantaa yritysten tuottavuutta ja kilpailukykyä ja varmistaa samalla joustavuuden ja turvallisuuden tasapaino. 6. Olisi asianmukaisin toimin kohennettava tilastollisen seurannan järjestelmää, jotta voitaisiin toimittaa vuoteen 2000 mennessä ennaltaehkäisyä ja aktivointia koskevat indikaattorit sovittujen määritelmien ja menetelmien mukaisesti. V. ESPANJA Espanjassa työllisyys on vuodesta 1996 lähtien kasvanut voimakkaasti ja kasvuaste on ollut kolminkertainen unionin keskiarvoon verrattuna, mikä on johtanut työllisyystilanteen vakaaseen parantumiseen ja rakennemuutoksiin. Vaativia haasteita on kuitenkin jäljellä: - Espanjan työllisyysaste (50,2 prosenttia) on unionin alhaisin, ja palvelualan osuus työllisyydestä (30 prosenttia) on alle unionin keskiarvon. - Työttömyysaste on edelleen korkea (18,8 prosenttia), vaikka Espanjassa onkin alkanut voimakkaasti aleneva suuntaus. - Espanjan pitkäaikaistyöttömyysaste on unionin korkein, eikä se alene ennen kuin pitkäaikaistyöttömyyteen ajautuvien suuri määrä saadaan merkittävästi pienenemään. Tätä nykyä työttömyys jatkuu yli 6 kuukautta 21,5 prosentilla nuorista työttömistä ja yli 12 kuukautta 15,5 prosentilla aikuisista työttömistä. - Ero miesten ja naisten työllisyys- ja työttömyysasteessa on suurin unionissa: naisten työttömyysaste 26,6 prosenttia on yli kaksinkertainen Euroopan unionin keskiarvoon verrattuna, ja vain 35 prosenttia työikäisistä naisista on työllisiä (koko unionin luku on 51 prosenttia). - Työntekijöiden määräaikaisten, useimmiten lyhytkestoisten työsopimusten osuus on suuri: niitä on kaikista työsopimuksista lähes kolmannes. Espanjalle suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi jatkettava vuonna 1998 käynnistettyä ennaltaehkäisevää politiikkaa ja päästävä työttömien tarpeiden kartoittamisesta eteenpäin. Yksilöllisiä aktivointitoimia olisi lisättävä ja tehostettava, jotta pitkäaikaistyöttömyyteen ajautuvien nuorten ja aikuisten määrää voitaisiin merkittävästi vähentää. 2. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn ja verotukseen liittyviä ja muita toimenpiteitä, joilla kevennetään yritysten hallinnollista taakkaa. Näin edistettäisiin yrittäjyyttä ja hyödynnettäisiin mahdollisuuksia entistä pysyvämpien työpaikkojen luomiseen palvelualalle. 3. Olisi tehokkaammin otettava yhtäläiset mahdollisuudet huomioon työllisyyspolitiikassa. Jotta naisten työllisyysaste saataisiin lähemmäksi Euroopan unionin keskitasoa, tarvitaan jo ilmoitettujen valmistelevien toimien lisäksi muitakin toimia. 4. Olisi asianmukaisin toimin kohennettava tilastollisen seurannan järjestelmää, jotta maa voisi toimittaa vuoteen 2000 mennessä ennaltaehkäisyä ja aktivointia koskevat indikaattorit sovittujen määritelmien ja menetelmien mukaisesti. Tämä on erityisen tärkeää nyt, kun aktiivista työmarkkinapolitiikkaa hajautetaan. VI. RANSKA Talouden käännyttyä jälleen kasvuun vuonna 1997 myös työllisyystilanne elpyi 1998. Ranskalla on kuitenkin merkittäviä rakenteellisia ongelmia ratkottavanaan: - Työllisyysaste on keskiarvoa alempi (60,8 prosenttia), sillä yli 55-vuotiaitten osallistumisaste on matala (29 prosenttia), paljon Euroopan unionin keskiarvoa (40,3 prosenttia) pienempi. - Työllisyyskasvu on ollut hidasta valtaosan 1990-luvusta (0,1 prosenttia vuosina 1991-1998). - Työttömyysaste on korkea, lähes kaksi prosenttiyksikköä Euroopan unionin keskiarvoa suurempi. Myös pitkäaikaistyöttömyysaste on korkea. - Nuorisotyöttömyysaste on korkea. Taustalla ovat vaikeudet siirryttäessä koulusta työelämään, erityisesti matalan koulutustason saavuttaneilla nuorilla. - Korkeat välilliset työvoimakustannukset ylittävät Euroopan unionin keskiarvon reilusti. - Palvelualalla on käyttämätöntä työllistämispotentiaalia. Vaikka palvelualan osuus kokonaistyöllisyydestä on suuri, se työllistää vain 40 prosenttia työikäisistä, mikä on 10 prosenttiyksikköä pienempi osuus kuin tässä suhteessa parhaiten menestyvien jäsenvaltioiden keskiarvo. Ranskalle suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi arvioitava uudelleen nykyisiä etuusjärjestelmiä, erityisesti siltä osin kuin ne helpottavat varhaista eläkkeelle siirtymistä, jotta ikääntyvät työntekijät saataisiin pysymään työelämässä pitempään. 2. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn ja verotukseen liittyviä ja muita toimenpiteitä, joilla kevennetään yritysten hallinnollista taakkaa. Näin hyödynnettäisiin palvelualan työllistämismahdollisuuksia mm. niiden viimeaikaisten toimien pohjalta, joilla on pyritty luomaan nuorille uusia työtilaisuuksia. 3. Olisi arvioitava ja toteutettava poliittisia toimia, joilla vähennetään työhön kohdistuvaa verotaakkaa erityisesti kouluttamattoman ja pienipalkkaisen työntekijäkunnan osalta. 4. Olisi vahvistettava työmarkkinayhteistyötä ja tavoiteltava sen kautta kattavaa lähestymistapaa työn organisoinnin nykyaikaistamiseen. VII. IRLANTI Irlanti on saanut 1990-luvulla nauttia pitkäaikaisesta ja vahvasta talouskasvusta ja työpaikkojen lisääntymisestä. Maan työmarkkinoilla on käynnissä perusteellinen rakennemuutos, ja ongelmat siirtyvät vähitellen korkeasta työttömyydestä ja pitkäaikaistyöttömyydestä (sekä nuorten että aikuisten) uusille alueille: - Tiukentuva työvoimatilanne, joka rajoittaa tulevaa talouskasvua. - Ero miesten ja naisten työllisyydessä on suuri, joten naisten osallistumista työmarkkinoitten toimintaan voitaisiin lisätä. - Työntekijöiden osallistuminen koulutukseen on vähäistä (noin 5 prosenttia). - Palvelualan työllistämismahdollisuudet olisi hyödynnettävä mahdollisimman hyvin, sillä vaikka viimeaikaisella politiikalla on onnistuneesti luotu työllistämisen kannalta suotuisat olot, alan työllisyysaste jää alle Euroopan unionin keskiarvon. Irlannille suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi omaksuttava kattava strategia, jolla lisätään naisten osallistumista työmarkkinoitten toimintaan. Strategia sisältäisi vero- ja etuusjärjestelmissä olevien jarruttavien tekijöiden poistamisen sekä toimia, joilla helpotetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. Erityisesti tarvitaan pitkäaikaisia toimia, joilla parannetaan lasten ja muiden huollettavien hoitoa, samoin kuin joustavia lomajärjestelyjä. 2. Olisi jatkettava hiljattain omaksuttua politiikkaa, johon kuuluu sääntelyyn, koulutukseen ja verotukseen liittyviä toimenpiteitä, jotta palvelualan tarjoamia työllisyyskasvumahdollisuuksia voitaisiin hyödyntää entistä paremmin. 3. Olisi tehostettava toimia yrityksissä tapahtuvan työntekijöiden koulutuksen laajentamiseksi ja parantamiseksi. VIII. ITALIA Italian työmarkkinat elpyivät vuonna 1998 hieman. Työllisyys kasvoi vaatimatonta 0,6 prosentin vauhtia talouden kasvaessa hillitysti ja todellisten yksikkökohtaisten työvoimakustannusten pudotessa rajusti. Tilanne ei kuitenkaan parantunut riittävästi työmarkkinoiden rakenteen pitkäaikaisten ongelmien kannalta. Niitä ovat mm. seuraavat: - Työllisyyskasvu on hidasta ja työllisyysaste alhainen eli vain 50,8 prosenttia (liki 10 prosenttiyksikköä alle Euroopan unionin keskiarvon). Osasyy on palvelualan matala työllisyysaste (31,7 prosenttia). - Keskimääräinen työttömyysaste on korkea ja edelleen kaksi prosenttiyksikköä yli Euroopan unionin keskiarvon. Myös ennestään korkeat nuorisotyöttömyysaste (12,9 prosenttia nuorista) ja pitkäaikaistyöttömyysaste (8,4 prosenttia työvoimasta) nousivat. - Ero miesten ja naisten työllisyydessä oli suuri eli lähes 30 prosenttiyksikköä, kun Euroopan unionin keskiarvo on 20 prosenttiyksikköä. Naisten työttömyys (16,7 prosenttia) on lisäksi paljon suurempi kuin miesten (9,4 prosenttia). - Maan pohjois- ja eteläosien työttömyyserot ovat edelleen suuria (etelässä työttömyysaste on 22,8 prosenttia eli 10 prosenttiyksikköä maan keskiarvoa suurempi). - Työhön kohdistuva verotaakka on keskimääräistä suurempi. Työtulojen laskennallinen veroaste on 50 prosenttia (Euroopan unionin keskiarvo on 43 prosenttia). Italialle suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi päättäväisin, johdonmukaisin ja mittavin toimin estettävä nuorten ja aikuisten työttömien ajautuminen pitkäaikaistyöttömyyteen. Erityisesti olisi voimakkaammin toimin saatettava työvoimapalvelujen uudistaminen päätökseen ja pantava täytäntöön suuntaviivojen 1 ja 2 mukaista ennaltaehkäisevää politiikkaa. Myös ammatillisen koulutuksen laatua olisi parannettava. Olisi kohennettava tilastollisen seurannan järjestelmää, jotta maa voisi toimittaa vuoteen 2000 mennessä ennaltaehkäisyä ja aktivointia koskevat indikaattorit sovittujen määritelmien ja menetelmien mukaisesti. 2. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn ja verotukseen liittyviä ja muita toimenpiteitä, joilla kevennetään yritysten hallinnollista taakkaa. Näin edistettäisiin yrittäjyyttä ja hyödynnettäisiin palvelualan työllistämismahdollisuuksia. 3. Olisi jatkettava viimeaikaisia uudistuksia, joilla työn verotuksesta siirrytään muihin verokantoihin. 4. Olisi jatkettava eläke- ja muiden etuusjärjestelmien uudistuksen täytäntöönpanoa työmarkkinoilta eläke- ja muihin järjestelmiin siirtymisen vähentämiseksi. 5. Olisi kattavilla toimilla puututtava eroon miesten ja naisten työllisyys- ja työttömyysasteessa mm. jo käytössä olevien erityisten toimien pohjalta. Tasa-arvopolitiikka olisi otettava huomioon kaikkien kansallisen työllisyyden toimintasuunnitelman pilareiden yhteydessä. IX. LUXEMBURG Työllisyystilanne on yleisesti ottaen suotuisa, ja sitä tukee voimakas talouskasvu, johon liittyy jatkuva työllisyyden kasvu. Eräiden väestönosien työllisyysaste on kuitenkin erittäin matala, ja rajatyöntekijöiden määrä on erittäin suuri. Keskeisiä kysymyksiä työmarkkinoilla ovat seuraavat: - Yli 50-vuotiaitten työllisyysaste on erittäin matala (vain 38 prosenttia), mikä johtuu pääasiassa politiikoista, jotka helpottavat varhaista vetäytymistä työmarkkinoilta, kuten työkyvyttömyyseläkkeet ja varhaiseläkejärjestelmät. - Naisten työllisyysaste on erittäin matala (45 prosenttia), minkä vuoksi sukupuolten ero on liki 29 prosenttiyksikköä eli suurimpia unionissa. - Työllisyyden kasvu, joka aiheutuu 75-prosenttisesti rajatyöntekijöistä. - Osallistuminen täydennyskoulutukseen on vähäistä. Luxemburgille suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi tarkasteltava tarkemmin vero- ja etuusjärjestelmiä ja poistettava niistä tekijät, jotka saattavat rajoittaa etenkin ikääntyvien työntekijöiden osallistumista työmarkkinoitten toimintaan. 2. Olisi pyrittävä kattavaan strategiaan, jolla lisätään naisten osallistumista työmarkkinoitten toimintaan. Olisi tutkittava vero- ja etuusjärjestelmiin sisältyviä jarruttavia tekijöitä ja toteutettava toimia, joilla helpotetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. X. ALANKOMAAT Talouskasvu on ollut vahvaa ja työpaikat ovat lisääntyneet jo pitkän ajan, joten työttömyys on vähentynyt vakaasti. Vaikka Alankomaiden työmarkkinat lukeutuvat unionin parhaiten toimiviin, maan on vastattava seuraaviin keskeisiin haasteisiin: - Yli 55-vuotiaitten työllisyysaste on matala (vain 31 prosenttia - Euroopan unionin keskiarvo on 40,6 prosenttia). Naisten työllisyysaste on vielä matalampi (vain 19,8 prosenttia - Euroopan unionin keskiarvo on 26,1 prosenttia). - Vaikka työhön kohdistuva verotaakka on viime aikoina keventynyt, se on edelleen huomattava. - Huollettavien määrä suhteessa aktiiviväestöön on suuri (35 prosenttia). Työkyvyttömyysetuudet ovat viime aikoina lisääntyneet, ja työttömyysetuuksia saavien määrä on suuri (9 prosenttia työvoimasta). - Työvoiman saatavuus vaikeutuu: vuoden 1998 lopulla täyttämättä oli noin 136000 työpaikkaa. - Ero miesten ja naisten työllisyydessä on suuri, vaikka naisten työllisyys onkin viime aikoina lisääntynyt. Naisten työllisyysaste on edelleen noin 24 prosenttiyksikköä miesten lukua (80,0 prosenttia) alempi eli sukupuolten ero on miljoona työpaikkaa. Alankomaille suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi jatkettava pyrkimyksiä parantaa vero- ja etuusjärjestelmiä ja poistettava niistä tekijät, jotka saattavat rajoittaa etenkin naisten ja ikääntyvien osallistumista työmarkkinoitten toimintaan. On päättäväisin toimin vähennettävä niiden ihmisten suurta määrää, jotka jäävät työmarkkinoitten ulkopuolelle ja elävät passiivisten tulotukijärjestelmien varassa. 2. Olisi kohennettava tilastollisen seurannan järjestelmää, jotta maa voisi toimittaa vuoteen 2000 mennessä ennaltaehkäisyä ja aktivointia koskevat indikaattorit sovittujen määritelmien ja menetelmien mukaisesti. XI. ITÄVALTA Itävallan työllisyystilanne on edelleen yleisesti ottaen suotuisa, vaikka työttömyys vuonna 1998 hieman lisääntyikin. Maan työllisyysaste on unionin korkeimpia ja työttömyysaste unionin matalimpia. Keskeisiä haasteita työmarkkinoilla ovat seuraavat: - Työllisyyskasvu on ollut hidasta lähes koko 1990-luvun (0,4 prosenttia vuosina 1991-1998 ja - 0,03 prosenttia vuosina 1994-1998). - Ikääntyvien työllisyysaste on matala (50-64-vuotiailla 43 prosenttia). - Ero miesten ja naisten työllisyydessä on huomattava (21 prosenttiyksikköä), vaikka naisten työllisyysaste on korkeampi kuin Euroopan unionin keskiarvo. - Työhön kohdistuva verotaakka on keskimääräistä suurempi: työtulojen laskennallinen veroaste on 46 prosenttia. Itävallalle suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi tarkasteltava uudelleen varhaisen eläkkeelle jäämisen kannustimia ja luotava joustavia työaikajärjestelyjä, jotta ikääntyvät pysyisivät työelämässä pitempään. 2. Olisi kattavalla strategialla vähennettävä sukupuolten eroja työllisyydessä mm. työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista helpottavin toimin. 3. Olisi jatkettava pyrkimyksiä keventää raskasta työhön kohdistuvaa verotaakkaa erityisesti työmarkkinoiden ongelmaryhmien kohdalla. XII. PORTUGALI Työllisyystilanne on parantunut jatkuvasti viime vuosina vahvan taloudellisen toimeliaisuuden ansiosta. Hyvätasoisten työllisyysindikaattorien takana piilee kuitenkin rakenteellisia heikkouksia, jotka tekevät työmarkkinoista haavoittuvat. Keskeisiä haasteita ovat seuraavat: - Työntekijöiden osallistuminen koulutukseen on vähäistä ja aikuisväestön muodollinen koulutusaste matala. - Palvelualalla on huomattavaa työllistämispotentiaalia: ala työllistää vain 38 prosenttia työikäisistä. - Työvoiman keskimääräinen tuottavuus on heikko, mikä viittaa siihen, että työvoiman taitotaso ei ole riittävän korkea ja että uuden tekniikan käyttöönotto on hidasta. Työn organisoinnin nykyaikaistamiseenkin näyttäisi olevan aihetta. Portugalille suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi parannettava koulutusjärjestelmän laatua ja vahvistettava jatkuvan koulutuksen tukea erityisesti ottamalla työmarkkinaosapuolet aktiivisemmin mukaan toimintaan. 2. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn ja verotukseen liittyviä ja muita toimenpiteitä, joilla kevennetään yritysten hallinnollista taakkaa. Näin edistettäisiin yrittäjyyttä ja hyödynnettäisiin palvelualan työllistämismahdollisuuksia. 3. Olisi edistettävä yhteistyökumppanuuksien luomista ja kannustettava työmarkkinaosapuolia kaikilla tasoilla sitoutumaan konkreettisesti työn organisoinnin uudenaikaistamiseen. Tavoitteena olisi parantaa yritysten tuottavuutta ja kilpailukykyä ja varmistaa samalla joustavuuden ja turvallisuuden tasapaino. XIII. SUOMI Suomessa on viime vuosina päästy voimakkaaseen talous- ja työllisyyskasvuun, mikä on vähentänyt työttömyyttä huomattavasti. Keskeisiä ongelmia työmarkkinoilla ovat seuraavat: - Yli 50-vuotiaitten työllisyysaste on matala sekä miehillä (55,2 prosenttia) että naisilla (50,6 prosenttia). Luvut ovat huomattavasti pienempiä kuin parhaassa työiässä olevilla miehillä (76 prosenttia) ja naisilla (71 prosenttia). - Sitkeänä ongelmana ovat vaikeasti työllistettävät työttömät, joita on erityisesti ikääntyvien joukossa (7 prosenttia työvoimasta). - Nuorisotyöttömyyden taso on korkea (yli 11 prosenttia eli kaksi prosenttiyksikköä Euroopan unionin keskiarvoa korkeampi). - Vaikka naisten työllisyysaste on korkea erityisesti parhaassa työiässä olevien osalta, toimitilat ja ammatit ovat vahvasti sukupuolen mukaan eriytyneet. - Työhön kohdistuva verotaakka on keskimääräistä suurempi: työtulojen laskennallinen veroaste on 55 prosenttia (Euroopan unionin keskiarvo on 43 prosenttia). Suomelle suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi arvioitava uudelleen nykyisiä etuusjärjestelmiä, erityisesti siltä osin kuin ne helpottavat varhaista eläkkeelle siirtymistä, jotta ikääntyvät työntekijät saataisiin pysymään työelämässä pitempään. 2. Olisi jatkettava viimeaikaisia pyrkimyksiä työhön kohdistuvan verotaakan keventämiseksi. 3. Olisi tarkasteltava - periaatteena miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien huomioonottaminen kaikessa toiminnassa - keinoja, joilla työmarkkinoiden ammatti- ja toimialakohtaista eriytymistä voitaisiin vähentää nykyisestä. XIV. RUOTSI Talouden yleinen elpyminen paransi vuonna 1998 työmarkkinatilannetta huomattavasti. Korkeasta työttömyysasteesta huolimatta työmarkkinoiden on vastattava seuraaviin keskeisiin haasteisiin: - Työllisyyskasvu on ollut hidasta lähes koko 1990-luvun (- 1,7 prosenttia vuosina 1991-1998 ja 0,3 prosenttia vuosina 1994-1998). - Työttömyysaste on edelleen korkea (8,2 prosenttia), vaikka onkin hieman Euroopan unionin keskiarvoa alempi. - Toimialat ovat vahvasti sukupuolien mukaan eriytyneitä. - Työhön kohdistuva verotaakka on unionin raskain: työtulojen laskennallinen veroaste on 58 prosenttia (Euroopan unionin keskiarvo on 43 prosenttia). Ruotsille suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi kevennettävä työtuloihin kohdistuvaa raskasta verotaakkaa erityisesti niiden osalta, joiden nettotulot jäävät pieniksi. 2. Olisi tarkasteltava - periaatteena miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien huomioonottaminen kaikessa toiminnassa - keinoja, joilla työmarkkinoiden ammatti- ja toimialakohtaista eriytymistä voitaisiin vähentää nykyisestä. XV. YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA Työmarkkinat toimivat nykyisellään suhteellisen hyvin verrattuna Euroopan unionin keskitasoon. Rakenteellisia ongelmia on kuitenkin vielä ratkaistavana: - Vaikka tilanne työmarkkinoilla on suotuisa, pitkäaikaistyöttömyyteen ajautuvien määrä on sekä nuorten (18 prosenttia) että aikuisten (12 prosenttia) työttömien osalta edelleen parhaiten menestyvien Euroopan unionin jäsenvaltioiden lukuja suurempi. - Erittäin pitkäaikainen työttömyys tai työelämän ulkopuolelle jääminen on sitkeä ongelma osalle ikääntyviä, etnisiin vähemmistöihin kuuluvia, yksinhuoltajia tai heikommassa asemassa olevien yhteisöjen jäseniä. - Miesten ja naisten ero työllisyydessä kokoaikavastaavuutena mitattuna (noin 33 prosenttiyksikköä) ylittää Euroopan unionin keskiarvon, mikä kuvastaa naisten osa-aikatyön merkitystä. Yhdistyneelle kuningaskunnalle suositellaan seuraavia toimia: 1. Olisi paneuduttava sukupuolten palkkaeroihin ja puututtava siihen asianmukaisella politiikalla. Pohjana voitaisiin käyttää mm. minimipalkan vuonna 1998 tapahtuneesta käyttöönotosta odotettavia myönteisiä vaikutuksia. 2. Olisi edistettävä yhteistyökumppanuuksien luomista, jotta työmarkkinaosapuolet kaikilla asianmukaisilla tasoilla pääsevät yhteisymmärrykseen työn organisoinnin uudenaikaistamisesta. Tavoitteena olisi parantaa yritysten tuottavuutta ja kilpailukykyä ja varmistaa samalla joustavuuden ja turvallisuuden tasapaino. 3. Olisi kohennettava tilastollisen seurannan järjestelmää, jotta maa voisi toimittaa vuoteen 2000 mennessä ennaltaehkäisyä ja aktivointia koskevat indikaattorit sovittujen määritelmien ja menetelmien mukaisesti. 4. Olisi pyrittävä laajentamaan lastenhoidon järjestämistä ja parannettava sen laatua, jotta lisättäisiin erityisesti naisten mahdollisuuksia ottaa vastaan halunsa mukaan joko osa-aikaista tai kokopäivätyötä.