Komission asetus (ETY) N:o 2314/72 annettu 30 päivänä lokakuuta 1972 tietyistä viiniköynnöslajikkeiden viljelysoveltuvuuden tutkimista koskevista säännöksistä



Virallinen lehti nro L 248 , 01/11/1972 s. 0053 - 0059

Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 5 s. 0025

Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1972(11) s. 0010

Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 5 s. 0025

Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1972(11) s. 0011

Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 8 s. 0167

Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 6 s. 0115

Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 6 s. 0115



KOMISSION ASETUS (ETY) N:o 2314/72 annettu 30 päivänä lokakuuta 1972 tietyistä viiniköynnöslajikkeiden viljelysoveltuvuuden tutkimista koskevista säännöksistä EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon viinikaupan yhteisestä järjestämisestä säädetyistä lisäsäännöksistä 28 päivänä huhtikuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 816/70(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1651/72(2), ja erityisesti sen 35 artiklan, ottaa huomioon viiniköynnöslajikkeiden luokittelua koskevista yleisistä säännöistä 13 päivänä heinäkuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 1388/70(3), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 608/71(4), ja erityisesti sen 10 artiklan 5 kohdan, sekä katsoo, että asetuksen (ETY) N:o 1388/70 10 artiklan mukaisesti lajike voidaan lisätä suositeltavien viiniköynnöslajikkeiden luokkaan ainoastaan, jos kyseisen lajikkeen viljelysoveltuvuus on tunnustettu tyydyttäväksi yhdessä hallinnollisessa yksikössä tai tämän osassa tai tarvittaessa yhteisön alueella; tällainen tunnustaminen voidaan tehdä ainoastaan asianomaisen jäsenvaltion koeviljelyyn perustuvien tutkimuksissa keräämien tietojen perusteella, kyseisten jäsenvaltioiden on syytä asettaa alueelleen viiniköynnöslajikkeiden tutkimuskomitea, jonka kokoonpano takaisi puolueettomien päätösten antamisen, koska viljelysoveltuvuuden tutkiminen ja näiden tutkimusten tulosten kerääminen edellyttävät jatkuvaa, tehokasta ja teknisesti pätevää valvontaa, olisi eriteltävä myös tutkimusten yksityiskohtaiset säännöt ennakoidun viinirypäletuotannon käytön mukaan, koska lajikkeiden viljelysoveltuvuutta koskevat vaatimukset vaihtelevat lajikkeiden käyttötarkoituksen mukaan, jäsenvaltioiden tehtävien yksinkertaistamiseksi on suotavaa yhdistää viljelysoveltuvuuden tutkimus ja kyseisen jäsenvaltion alueellaan varmistamiseen sekä standardilisäysaineiston valvontaan hyväksyttyjen viiniköynnöslajikkeiden luettelon laatimiseksi tekemä virallinen tutkimus viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston kaupan pitämisestä 9 päivänä huhtikuuta 1968 annetun neuvoston direktiivin(5), sellaisena kuin se on muutettuna 22 päivänä maaliskuuta 1971(6)annetulla neuvoston direktiivillä, 5 artiklan d kohdan mukaisesti ja viiniköynnöslajikkeiden tutkimisen luonteen ja vähimmäisedellytysten vahvistamisesta 14 päivänä huhtikuuta 1972 annetun komission direktiivin(7) mukaisesti, luokitukseen lisättäväksi pyydetyn lajikkeen täsmälliseksi kuvaamiseksi ja tämän lajikkeen vertaamiseksi puolueettomasti samoissa olosuhteissa viljeltyjen vertailulajikkeiden kanssa olisi viljelysoveltuvuuden tutkimisesta annettava tarkat ja yksityiskohtaiset säännöt, tämän asetuksen soveltaminen ei saa estää viiniköynnöslajikkeiden lisäämistä luokitukseen niiden viiden vuoden aikana tämän asetuksen voimaantulosta, jolloin siinä säädetyt tutkimukset tehdään; tämän vuoksi on syytä antaa siirtymäsäännökset, jotka mahdollistavat muiden, tämän asetuksen yksityiskohtaisia sääntöjä vastaavien tutkimusten tulosten huomioon ottamisen, ja tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat viinin hallintokomitean lausunnon mukaiset, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Tässä asetuksessa annetaan viiniköynnöslajikkeiden viljelysoveltuvuuden tutkimusta, jäljempänä "tutkimusta", koskevat yksityiskohtaiset säännöt. 2. Tutkimus on pakollinen: a) uusille lajikkeille; b) yhden tai useamman hallinnollisen yksikön osalta luokitukseen jo merkityille lajikkeille, kun niiden lisäämistä muiden hallinnollisten yksiköiden osalta on suunniteltu. Tutkimusta ei kuitenkaan vaadita lajikkeelle, joka on ollut vähintään viiden vuoden ajan merkittynä luokitukseen hallinnollisen yksikön tai tämän osan osalta, jos pääsyä luokitukseen on pyydetty ensimmäisen hallinnollisen yksikön tai tämän osan alueen välittömässä läheisyydessä olevan hallinnollisen yksikön osalta. 2 artikla 1. Tutkimus tehdään jäsenvaltioiden nimeämien virallisten laitosten toimesta tai näiden valvonnassa. 2. Kyseisten jäsenvaltioiden on perustettava alueelleen tutkimuksen valvonnasta vastaava viiniköynnöslajikkeiden tutkintakomitea. Edellä 1 kohdassa mainitut viralliset laitokset ilmoittavat viiniköynnöslajikkeiden tutkintakomitealle koodilla viiniköynnöslajikkeet, joille on tehty jokin 4 kohdassa tarkoitettu tutkimus. Tämä ilmoitus tehdään tutkimuksen aloittamisvuonna. 3. Tutkimus koostuu kyseisen viiniköynnöslajikkeen viljelysoveltuvuuden tutkimisesta kyseiselle viljelyalueelle tavanomaisina pidettävissä viljelyoloissa; yhtä tai useampaa viiniköynnösluokitukseen kuuluvaa lajiketta viljellään ja niistä tehdään huomioita "vertailulajikkeena" niiden vertailemiseksi samanlaisissa olosuhteissa. Vertailuun voidaan valita ainoastaan kyseisellä viljelyalueella suhteellisen laajasti esiintyviä viiniköynnöslajikkeita. 4. Viininvalmistukseen käytettävien rypälelajikkeiden tutkimus tehdään liitteen I määräyksiä noudattaen. Syötäväksi tarkoitettujen avomaalla viljeltävien viinirypäleiden tutkimus tehdään liitteen II määräyksiä noudattaen. Perusrunkolajikkeiden tutkimus tehdään liitteen III määräyksiä noudattaen. Syötäväksi tarkoitettujen kasvihuoneessa viljeltävien viinirypälelajikkeiden ja erityistarkoituksiin tarkoitettujen viinirypälelajikkeiden osalta vahvistetaan tutkimuksen yksityiskohdat tarvittaessa viinikaupan asteittaisesta järjestämisestä annetun neuvoston asetuksen N:o 24(8) 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 5. Viiniköynnöslajikkeen hyväksymistä luokitukseen voidaan pyytää ainoastaan, jos sitä on viljelty viiden vuoden ajan keskeytyksettä tutkimuksen aloittamisesta alkaen. Poikkeustapauksissa voidaan olla ottamatta huomioon tuotantovuosia, jotka erityisen epäsuotuisien sääolosuhteiden tai muiden luonnonolosuhteiden vuoksi vääristäisivät tutkimusten tuloksia. 3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on liitettävä komissiolle esitettävään pyyntöön lajikkeen merkitsemisestä viiniköynnöslajikeluokitukseen kertomus tutkimuksen tuloksista, paitsi jos tutkiminen ei ole pakollista. Tämä kertomus sisältää viiniköynnöslajikkeiden tutkimisen luonteen ja vähimmäisedellytysten vahvistamisesta 14 päivänä huhtikuuta 1972 annetun komission direktiivin(9) liitteen I määräysten mukaisesti laaditun kuvauksen kyseisistä lajikkeista. 2. Kertomus sisältää lisäksi: a) kun kyseessä ovat viininvalmistukseen käytettävät rypäleet: aa) yksityiskohtaisen kuvauksen niiden reagoimisesta viruksiin verrattuna vertailulajikkeeseen tai -lajikkeisiin; bb) sellaiset eri koevuosien aikana saadut keskiarvot kyseisen viiniköynnöslajikkeen ja vertailulajikkeen tai -lajikkeiden osalta, jotka koskevat: - viinirypäleiden tuotosta ilmaistuna kiloina hehtaaria kohti, - rypälemehun luonnollista tiheyttä, - rypälemehun happoisuuden kokonaispitoisuutta ilmaistuna milliekvivalentteina litraa kohti; cc) tutkittavasta lajikkeesta tuotetun viinin arvioinnin sokkotestin jälkeen sekä: - yleisen kuvauksen tämän viinin tärkeimmistä ominaispiirteistä, - tämän viinin luokittelun pisteytysjärjestelmällä, jota yleensä käytetään kyseisellä alueella viinin viralliseen valvontaan, yhdessä vertailulajikkeista saaduille viineille annettujen pisteiden kanssa; dd) tarvittaessa merkintöjä tutkitun viiniköynnöslajikkeen viljelystä. b) kun kyseessä ovat syötäväksi tarkoitetut avomaalla viljellyt rypäleet: aa) yksityiskohtaisen kuvauksen niiden reagoinnista viruksiin verrattuna vertailulajikkeeseen tai -lajikkeisiin; bb) sellaiset eri koevuosien aikana saadut keskiarvot kyseisen viiniköynnöslajikkeen ja vertailulajikkeen tai -lajikkeiden osalta, jotka koskevat: - viinirypäleiden tuotosta ilmaistuna kiloina hehtaaria kohti, - rypäletäysmehun luonnollista tiheyttä, - rypäletäysmehun happoisuuden kokonaispitoisuutta ilmaistuna milliekvivalentteina litraa kohti; cc) sellaisen tutkitusta lajikkeesta tuotettujen terttujen arvioinnin vertailulajikkeista saatuihin terttuihin verrattuna, joka koskee: - terttujen keskipainoa, - aistinvaraisia ominaisuuksia, - tauti- ja tuholaiskestävyyttä, - soveltuvuutta säilytykseen erityisesti kylmävarastossa - kuljetuskestävyyttä erityisesti mitä tulee rypäleiden irtoamiseen lapakosta - eri laatuluokkien prosenttimääriä ("Extra", "I"); dd) tarpeen mukaan merkintöjä tutkitun viiniköynnöslajikkeen viljelystä. c) kun kyseessä ovat erityiskäyttöön tarkoitetut rypäleet: aa) yksityiskohtaisen kuvauksen niiden reagoinnista viruksiin verrattuna vertailulajikkeeseen tai -lajikkeisiin; bb) merkintöjä tutkitusta viiniköynnöslajikkeesta tuotettujen rypäleiden käytöstä; cc) sellaiset eri koevuosien aikana saadut keskiarvot kyseisen viiniköynnöslajikkeen ja vertailulajikkeen tai -lajikkeiden osalta, jotka koskevat: - viinirypäleiden tuotosta ilmaistuna kiloina hehtaaria kohti, - rypälemehun luonnollista tiheyttä, - rypälemehun happoisuuden kokonaispitoisuutta ilmaistuna milliekvivalentteina litraa kohti; dd) sellaisen tutkitusta viiniköynnöslajikkeesta lähtöisin olevien rypäleiden, rypälemehun tai viinin arvioinnin erityiskäytön mukaan, jos mahdollista vertailulajikkeiden viljelystä lähtöisin oleviin tuotteisiin verrattuna, joka koskee: - aistinvaraisia ominaisuuksia, - soveltuvuutta erityiskäyttöön; ee) tarpeen mukaan merkintöjä tutkitun viiniköynnöslajikkeen viljelystä. d) kun kyseessä ovat perusrunkolajikkeet: aa) yksityiskohtaisen kuvauksen niiden reagoinnista viinikirvoihin ja viruksiin verrattuna vertailulajikkeeseen tai -lajikkeisiin; bb) kun kyseessä on emoviiniköynnösten tutkiminen: - merkintöjä tutkitun perusrunkolajikkeen puutumisen alkamisesta ja kehittymisestä verrattuna vertailulajikkeeseen tai -lajikkeisiin, - keskiarvot, jotka koskevat seuraavien lukumääriä: - perusrunkojen vartettavat pistokkaat - eri koevuosien aikana korjatut juurrutettavat pistokkaat, - tarpeen mukaan merkintöjä tutkitun perusrunkolajikkeen viljelystä. cc) kun kyseessä on soveltuminen varttamiseen vertailulajikkeisiin verrattuna: - merkintöjä kalluksen muodostumisen voimakkuudesta ja sen kehityksestä ajan myötä, - uusintavarttamisten keskimäärän koevuoden aikana; dd) kun kyseessä on sopeutuminen maaperään ja ilmastoon: sen jälkeen kun perusrunkolajike on vartettu rypäleitä tuottavassa viinitarhassa, suoritetaan tutkitun perusrunkolajikkeen käyttäytymisen arviointi verrattuna vertailulajikkeeseen tai -lajikkeisiin, jotka on vartettu saman lajikkeen varttamisoksilla, merkitsemällä: - viinirypäleiden tuotos ilmaistuna kiloina hehtaaria kohti, - rypälemehun luonnollinen tiheys, - rypälemehun happoisuuden kokonaispitoisuus (milliekvivalentteina litraa kohti); 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut merkinnät reagoinnista viinikirvaan ja viruksiin saadaan kunkin jäsenvaltion alueellaan hyväksymässä laitoksessa tehdyllä erityistutkimuksella. Jäsenvaltio voi tutkituttaa alueellaan tuotetut perusrunkolajikkeet toisen jäsenvaltion hyväksymässä virallisessa laitoksessa. 4 artikla 1. Kun jäsenvaltiot perustavat 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun viiniköynnöslajikkeiden tutkintakomitean, niiden on valvottava, että asianomaiset erityisesti hallinnon edustajat, tuottajat ja kauppiaat sekä tarvittaessa viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston tuottajat ovat edustettuina. 2. Komiteaa avustaa kyseisen jäsenvaltion nimeämä pysyvä sihteeristö. Sihteeristö kokoaa viiniköynnöslajikkeiden viljelysoveltuvuuden tutkimustulokset ja laatii 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen. 3. Komitealla tai jäsenillä, joilla on valtuudet toimia sen nimissä, on lupa pyytää milloin tahansa tietoja eri viiniköynnöslajikkeita koskevien kokeiden kulusta vierailla koeviljelmillä, tutustua tutkimusta koskeviin asiakirjoihin ja tarkistaa heille esitetyt numerotiedot. 5 artikla Jäsenvaltiot voivat asettaa alueellaan tehdyille tutkimuksille tiukemmat lisävaatimukset. 6 artikla Tutkimukset, jotka eivät ole tämän asetuksen säännösten mukaisia mutta jotka on tehty vastaavia vaatimuksia noudattaen, voidaan ottaa huomioon tämän asetuksen voimaantulosta laskettavan viiden vuoden ajanjakson aikana päätettäessä viiniköynnöslajikkeen hyväksymisestä luokitukseen. 7 artikla Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 30 päivänä lokakuuta 1972. Komission puolesta Puheenjohtaja S. L. MANSHOLT (1) EYVL N:o L 99, 5.5.1970, s. 1 (2) EYVL N:o L 174, 1.8.1972, s. 52 (3) EYVL N:o L 155, 16.7.1970, s. 5 (4) EYVL N:o L 71, 25.3.1971, s. 1 (5) EYVL N:o L 93, 17.4.1968, s. 15 (6) EYVL N:o L 71, 25.3.1971, s. 16 (7) EYVL N:o L 103, 2.5.1972, s. 25 (8) EYVL N:o 30, 20.4.1962, s. 989/62 (9) EYVL N:o I 103, 2.5.1972, s. 25 LIITE I VIININVALMISTUKSEEN KÄYTETTÄVIEN RYPÄLELAJIKKEIDEN TUTKIMINEN 1. Viljelyalue Alueen on sovelluttava viiniköynnöksen viljelyyn, ja sen on oltava kyseisen jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten hyväksymä. Alue on valittava siten, että se edustaa yleisesti kyseistä viininviljelyaluetta ilmastoltaan, sijainniltaan ja maaperältään. Sen on oltava kooltaan sellainen, että tutkittava lajike sekä yksi tai useampi vertailulajike voi tuottaa tavanomaisena vuonna kukin vähintään 300 litraa viiniä. 2. Kokeen järjestäminen Koe tehdään yhtenäisen kokonaisuuden muodostamalla alueella tasaisella maalla tai loivilla rinteillä taikka jyrkillä rinteillä sijaitsevilla pitkillä kaistaleilla tai muilla alueilla, joille on mahdotonta muodostaa yhtenäisiä alueita. Tutkittavaa lajiketta ja vertailulajiketta tai -lajikkeita viljellään vähintään kahdella palstalla. Viljelyolosuhteiden ja erityisesti istutuspäivän, perusrunkolajikkeiden valinnan, sitomismenetelmien, rikkaruohon torjumiskäsittelyjen ja lannoitteiden on oltava samanlaisia tutkittavalle lajikkeelle ja vertailulajikkeille. 3. Korjuu Tutkittavan lajikkeen rypäleet ja vertailulajike tai -lajikkeet korjataan niiden kypsyyden ollessa parhaimmillaan. Tutkittava lajike ja vertailulajike tai -lajikkeet voidaan korjata eri ajankohtina. Kukin koealueen palsta korjataan erikseen. Viinirypäleiden tuotos sekä rypälemehun tiheys ja kokonaishappoisuus määritetään erikseen kunkin palstan osalta. 4. Viininvalmistus Saman lajikkeen rypäleet, jotka ovat lähtöisin koeviljelmän eri palstoilta, puristetaan yhdessä. Rypälemehu pannaan vähintään 300 litran säiliöihin ja jalostetaan viiniksi alueella käytettävin menetelmin. Viineille on suoritettava säännöllisesti aistinvaraista ja erittelevää valvontaa. Tämän tarkastuksen tulokset on säilytettävä kirjallisina. 5. Valvontanäytteiden säilytys Kun jälkikäsittelyt on tehty, otetaan kustakin valvottavasta lajikkeesta sekä vertailulajikkeesta erikseen 50 vähintään 0,7 litran pulloa ja varastoidaan ne valvontaa varten. Viisi pulloa lähetetään valvontaa varten 2 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun komitean nimeämälle laitokselle. LIITE II SYÖTÄVÄKSI TARKOITETTUJEN AVOMAALLA VILJELTÄVIEN VIINIRYPÄLEIDEN TUTKIMINEN 1. Viljelyalue Sovelletaan liitteessä I olevan 1 kohdan määräyksiä; alueen on kuitenkin oltava riittävän suuri, jotta siltä voidaan korjata vähintään 400 kiloa syötäväksi tarkoitettuja luokkiin extra ja I kuuluvia viinirypäleitä tutkittavasta lajikkeesta ja vertailulajikkeesta tai -lajikkeista. 2. Kokeen järjestäminen Koe tehdään yhtenäisen kokonaisuuden muodostamalla alueella tasaisella maalla tai loivilla rinteillä taikka jyrkillä rinteillä sijaitsevilla pitkillä kaistaleilla tai muilla alueilla, joille on mahdoton muodostaa yhtenäisiä alueita. Tutkittavaa lajiketta ja vertailulajiketta tai -lajikkeita viljellään vähintään kahdella palstalla. Viljelyolosuhteiden ja erityisesti istutuspäivän, perusrunkolajikkeiden valinnan, sitomismenetelmien, rikkaruohon torjumiskäsittelyjen ja lannoitteiden on oltava samanlaisia tutkittavalle lajikkeelle ja vertailulajikkeille. 3. Korjuu Tutkittavan lajikkeen ja vertailulajikkeen tai -lajikkeiden rypäleet korjataan niiden kypsyyden ollessa parhaimmillaan. Tutkittava lajike ja vertailulajike tai -lajikkeet voidaan korjata eri ajankohtina. Kukin koealueen palsta korjataan erikseen. Viinirypäleiden tuotos, terttujen keskipaino sekä rypäletäysmehun tiheys ja kokonaishappoisuus määritetään erikseen kunkin palstan osalta. 4. Pakkaaminen sekä säilyvyyden ja kuljetuskestävyyden tutkiminen Eri koepalstoilta lähtöisin olevat ja samaan lajikkeeseen kuuluvat rypäleet pakataan ja niiden aistinvaraiset ominaisuudet arvioidaan. Niiden kuljetuskestävyys arvioidaan, kun niitä on kuljetettu rautateitse tai maanteitse vähintään 200 kilometrin pituinen matka ja lasti on purettu kaksi kertaa alueelle tavanomaisissa olosuhteissa. Säilyvyyden valvonta ulottuu 50 kilogrammaan kutakin rypälelajiketta kohti olosuhteissa, joissa alueella tavanomaisesti säilytetään rypäleitä, sekä kylmässä huoneessa + 4 °C:n lämpötilassa. LIITE III PERUSRUNKOLAJIKKEIDEN TUTKIMINEN A. Reagointi viinikirvaan ja viruksiin Tutkittavaa lajiketta ja vertailulajikkeita seurataan yhdessä laboratoriokokeiden aikana ja avomaalla keinotekoisen saastuttamisruiskutuksen jälkeen. Valvontaolosuhteiden on mahdollistettava puolueettoman vertailuarvioinnin tekeminen. B. Emoviiniköynnösten tutkiminen 1. Sovelletaan liitteessä I olevan 1 kohdan määräyksiä; koealueen on kuitenkin oltava riittävän suuri, jotta sekä tutkittava lajike että vertailulajike tai -lajikkeet voivat tuottaa ainakin 2000 perusrunkopistokasta. 2. Kokeen järjestäminen Sovelletaan liitteessä I olevan 2 kohdan määräyksiä. Lisäksi tutkittavan lajikkeen ja vertailulajikkeen tai -lajikkeiden käyttäytymistä ja erityisesti puutumisen alkamista seurataan ja arvioidaan kasvukauden aikana. 3. Korjuu ja pakkaaminen Tutkittava lajike ja vertailulajike tai -lajikkeet korjataan samanaikaisesti kasvukauden lopussa ja pakataan viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston kaupan pitämisestä 9 päivänä huhtikuuta 1968 annetun neuvoston direktiivin(1), sellaisena kuin se on muutettuna 22 päivänä maaliskuuta 1971(2) annetulla direktiivillä, liitteessä II olevassa III kohdassa tarkoitettujen määräysten mukaisesti ja säilytetään varastossa samoissa olosuhteissa varttamiseen asti. C. Varttamissoveltuvuuden tutkiminen Ainakin 1000 perusrunkojen vartettavaa pistokasta, jotka ovat lähtöisin yhtäältä kustakin perusrunkolajikkeesta ja toisaalta vertailulajikkeista, vartetaan kyseisen alueen kahdesta tärkeimmästä viininvalmistukseen käytettävästä rypälelajikkeesta lähtöisin olevilla varttamisoksilla ja viljellään vartettujen taimien tuotantoon alueen tavanomaisilla menetelmillä ja samoissa olosuhteissa. Varttamisen uusintamäärät määritetään vartettujen taimien maasta nostamisen ja lajittelun jälkeen. D. Maaperään ja ilmastoon mukautumisen tutkiminen Koepalstat istutetaan C kohdassa tarkoitetuilla vartetuilla taimilla ja niitä seurataan liitteessä I olevien 1, 2 ja 3 kohdan määräysten mukaisesti. Tarkkailun tulokset ja erityisesti kunkin palstan tuotos viinirypäleinä sekä rypälemehun tiheys ja kokonaishappoisuus merkitään muistiin kirjallisesti. (1) EYVL N:o L 93, 17.4.1968, s. 15 (2) EYVL N:o L 71, 25.3.1971, s. 16