95/477/EY: Komission päätös, tehty 12 päivänä heinäkuuta 1995, menettelystä sovellettaessa Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 85 artiklaa (asia IV/33.802 BASF Lacke + Farben AG ja SA Accinauto) (Ainoastaan saksan- ja ranskankieliset tekstit ovat todistusvoimaiset)



Virallinen lehti nro L 272 , 15/11/1995 s. 0016 - 0033



KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 12 päivänä heinäkuuta 1995, menettelystä sovellettaessa Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 85 artiklaa (asia IV/33.802 BASF Lacke + Farben AG ja SA Accinauto) (Ainoastaan saksan- ja ranskankieliset tekstit ovat todistusvoimaiset) (95/477/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäisen täytäntöönpanoasetuksen (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 15 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon 12 päivänä toukokuuta 1993 tehdyn komission päätöksen aloittaa menettely tässä asiassa, annettuaan kyseisille yrityksille tilaisuuden esittää huomautuksensa komission niitä vastaan esittämistä väitteistä asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista kuulemisista 25 päivänä heinäkuuta 1963 annetun komission asetuksen N:o 99/63/ETY (2) 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti, on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo, että I. TOSIASIAT A. Asia (1) Tämä päätös koskee kilpailunrajoituksia, jotka johtuvat BASF Lacke + Farben AG:n (BASF L+F) ja Accinauto S.A:n (Accinauto), joka on sen GLASURIT-merkkisten autojen korjausmaalituotteiden yksinmyyjä Belgiassa ja Luxemburgissa, välisessä sopimuksessa jälkimmäiselle asetetusta velvoitteesta "siirtää BASF L+F:lle kaikki sen yksinmyyntialueen ulkopuolelle sijoittautuneiden asiakkaiden tekemät tilaukset". B. Osapuolet (2) BASF L+F on saksalainen yhtiö, jonka kotipaikka sijaitsee Münster-Hiltrupissa ja joka on Ludwigshafenissa sijaitsevan BASF AG:n (kemiankonserni BASF:n emoyhtiö) 100-prosenttinen tytäryhtiö. Sen liikevaihto vuonna 1991 oli 1 668 miljoonaa DEM, mistä 314 miljoonaa DEM koskee kyseisiä tuotteita koko maailmassa ja 243 miljoonaa DEM näitä samoja tuotteita yhteisössä. (3) Accinauto, jonka kotipaikka on Brysselissä, on toiminut BASF-konsernin autojen korjausmaalituotteiden jakelijana Belgiassa ja Luxemburgissa vuodesta 1937 ja Glasurit-tuotteiden yksinmyyjänä vuodesta 1974. Sen liikevaihto verovuonna 1991 oli 738 miljoonaa BEF, mistä noin 85 prosenttia tulee BASF-tuotteista. Yhtiötä johtavat toimitusjohtajat Pierre ja Claude Duduet. Nämä samat johtajat perustivat vuonna 1982 Technipaint-yhtiön (jolla on sama kotipaikka kuin Accinautolla), joka antaa teknistä koulutusta Glasurit-tuotteiden ostajille. (4) BASF Coating and Inks Limited (BASF C& I) on BASF-konsernin 100-prosenttinen tytäryhtiö ja sen autojen korjausmaalituotteiden jakelija Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa. Sen liikevaihto vuonna 1991 oli 80 miljoonaa GBP, mistä [*] (3) miljoonaa GBP tulee Glasurit-tuotteista. BASF C& I myy autojen korjausmaalituotteita Glasurit- ja RM (Rinshead Mason) -merkkisinä. (5) Calbrook Cars Limited (Calbrook) on Lontooseen sijoittautunut korinvalmistaja. Tämä yritys a) myy amerikkalaisen yrityksen Metalflake Inc:in erikoisvaikutteisia lakkoja, b) on Akzon valmistamien Sikkens-maalien laillistettu myyntipiste, c) on Glasurit-tuotteiden (rinnakkais)tuoja vuodesta 1983. Calbrookin liikevaihto vuonna 1991 oli 3,2 miljoonaa GBP, mistä [ ] tulee Glasurit-tuotteiden myynnistä. (6) Vuonna 1978 Yhdistyneessä kuningaskunnassa perustettu Ilkeston Motor Factories Limited (IMF) on autojen korjausmaalituotteiden jakelija. Sen liikevaihto 29 päivänä helmikuuta 1992 päättyneellä tilikaudella oli 777 242 GBP, mistä [ ] tulee Glasurit-tuotteiden myynnistä. C. Menettely (7) Tämä menettely aloitettiin valituksen perusteella, jonka IMF ja Calbrook tekivät komissiolle BASF L+F:sta ja Accinautosta 28 päivänä tammikuuta 1991. Valituksessaan IMF ja Calbrook väittivät, että Accinauto, jolta valituksen tekijät (IMF suoraan, Calbrook IMF:n välityksellä) hankkivat Glasurit-merkkisiä autojen korjausmaalituotteita, oli BASF L+F:n määräyksestä lopettanut toimituksensa kesällä 1990. (8) Näiden valitusten perusteella komissio aloitti 26 päivänä kesäkuuta 1991 tarkastukset BASF L+F:n, BASF C& I:n, Accinauton ja Technipaintin liiketiloissa. Tapausta selvitettiin lisäksi asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaisilla selvityspyynnöillä. Komissio antoi 12 päivänä toukokuuta 1993 BASF L+F:lle ja Accinautolle tiedoksi niitä vastaan esitetyt väitteet. Tässä asiassa järjestettiin kuuleminen 23 päivänä syyskuuta 1993. D. Tuote (9) Tämä päätös koskee autojen korjausmaalaukseen erityisesti seuraavissa tapauksissa käytettäviä tuotteita: a) takuuseen sisältyvät työt: uusille ajoneuvoille, joille on aiheutunut vaurioita kuljetuksessa tai joissa toimitushetkellä on maalivaurioita, joita valmistajan laaduntarkastuksessa ei ole huomattu, b) vaihtoautojen entisöinti, c) kolarivauriot: pienten ja suurten vaurioiden korjaus, d) kaupallinen liikenne: logojen maalaus uusiin koreihin ja näiden ajoneuvojen korjausmaalaus. (10) Käytettyjen ajoneuvojen korjausmaalaukseen tarvitaan laaja valikoima tuotteita: - pohjamaalit - pintamaalit ja lakat - lisäaineet ja aktivoimisaineet - kovetteet - ohenteet. E. Yhdistyneen kuningaskunnan markkinat (i) Yleistä (11) Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille on mantereen markkinoihin verrattuna ominaista myöhäinen uuden teknologian automaalituotteiden markkinoille tuleminen. Kyse on kaksikomponenttituotteista, jotka vähitellen ovat korvaamassa ns. vanhan teknologian tuotteet, eli joko nitroselluloosapohjaiset tuotteet tai synteettiset akryylimaalit, joiden levittäminen on melko yksinkertaista ja voidaan toteuttaa pienimmällä mahdollisella materiaalimäärällä, mutta joilla korjaus vie kuitenkin paljon enemmän aikaa. Akryylipohjaiset kaksikomponenttituotteet on ennen käyttöä sekoitettava isosyanaattikovetteeseen. Tämän menettelyn etuna on kestävämpi tulos ja paljon lyhyempi kuivumisaika. Näistä eduista hyötyäkseen korinvalmistajien on kuitenkin tehtävä huomattavia investointeja maalauskammioihin ja uuneihin. BASF L+F:n ilmoitusten mukaan kaksikomponenttimaalien käyttö vaatii huomattavia investointeja myös niiden valmistajalta ottaen huomioon, että tämän on varustettava korjaamot (yleensä ilmaiseksi) sekoituslaitteistolla, jolla erilaisista ainesosista ja maaleista saadaan haluttu värisävy. (12) Kahta vuonna 1981 ja 1985 tapahtunutta lievää nousua lukuun ottamatta Yhdistyneessä kuningaskunnassa käytettävien autojen korjausmaalituotteiden kokonaismäärä on jatkuvasti laskenut. Tämän laskun pääasialliset syyt ovat a) siirtyminen nitroselluloosatuotteista kaksikomponenttituotteisiin, b) "Original Equipment Manufacturer" -maalien (OEM) paremmat ominaisuudet, c) ajoneuvojen osien parempi korroosionkestävyys, d) levityksen/käytön parantuminen korinvalmistajilla. Kaudella 1982-1991 BASF C& I:n liikevaihto Glasurit-tuotteiden osalta kasvoi jatkuvasti (vuotta 1986 lukuun ottamatta) nousten [ ] miljoonasta GBP:sta [ ] miljoonaan GBP:aan. (13) Autojen korjausmaalituotteiden markkinaosuudet Yhdistyneessä kuningaskunnassa olivat vuonna 1991 seuraavat (kaupallisen liikenteen ala ei sisälly tähän): >TAULUKON PAIKKA> BASF L+F:n arvioiden mukaan autojen Glasurit-merkkisten korjausmaalituotteiden markkinaosuus vaihteli Yhdistyneessä kuningaskunnassa 6 prosentista (1986) 9 prosenttiin (1990) kaudella 1986-1991. (ii) Glasurit-tuotteet (14) BASF C& I laski Glasurit-merkin markkinoille Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1972. Vaikka Glasurit-merkki sisältää myös nitroselluloosapohjaisia tuotteita, sen erityisenä kohteena olivat kaksikomponenttituotteiden markkinat. Glasurit-tuotevalikoiman myynnin arvosta vuonna 1991 oli [ ] prosenttia kaksikomponenttituotteita, [ ] prosenttia pohjamaaleja, [ ] prosenttia ohenteita, [ ] prosenttia synteettisiä tuotteita ja [ ] prosenttia selluloosa/akryylimaaleja. Glasurit-kaksikomponenttituotteet edustavat 17,6:ta prosenttia ja nitroselluloosapohjaiset Glasurit-tuotteet 2:ta prosenttia markkinanosuuksista. Autojen korjausmaalituotteiden osalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa toteutettavaa strategiaa koskeva BASF L+F:n 24 päivänä syyskuuta 1990 päivätty tiedonanto antaa selvän kuvan Glasurit-merkin merkityksestä BASF:lle: "Glasurit UK on ollut kannattavin autojen korjausmaalituotteita koskeva liiketoimi Euroopassa sen kokonaistuoton ollessa viideltä viimeksi kuluneelta vuodelta [ ] miljoonaa DEM. Myynnin kannattavuus [prosenttiosuuksina liikevaihdosta] on ollut keskimäärin yli [ ] prosenttia". (15) Glasurit-tuotteita jaellaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa noin 200 BASF C& I:n hyväksymän kauppiaan muodostaman tukkuportaan verkoston kautta. Jotkin näistä myyntipisteistä kuuluvat samalle yritykselle (esimerkiksi 13 niistä Morellille). Lisäksi on rajoitettu määrä (neljästä kuuteen) kauppiaita, jotka tuovat Glasurit-tuotteita maahan muista maista. Glasurit-tuotteita jaellaan kaikissa jäsenvaltioissa. Riippumattomia yksinmyyjiä on Accinauton lisäksi, jonka vastuulla ovat Belgia ja Luxemburg, myös Tanskassa ja Portugalissa. Kreikassa on yksi ainoa riippumaton jakelija, joka ei ole yksinmyyjä. BASF-konsernin tytäryhtiöt jakelevat tuotteita Alankomaissa, Italiassa, Ranskassa, Espanjassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa, Itävallassa, Ruotsissa ja Suomessa. Saksassa BASF L+F on vuodesta 1990 toiminut viiden alueellisen yksinmyyjän kautta. (iii) Glasurit-tuotteiden rinnakkaistuonti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan - Yleinen tilanne (16) Glasurit-tuotteiden Yhdistyneeseen kuningaskuntaan suuntautuvan rinnakkaistuonnin osuudet Glasuritin kokonaismyynnistä kyseiseen maahan (4) ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (17) Kyseinen rinnakkaistuonti selittyy hintaeroilla Yhdistyneen kuningaskunnan ja erityisesti Belgian, Alankomaiden ja Saksan välillä. BASF C& I:n sisäisen arvion (ks. 19 kohta) mukaan ero Belgian ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä oli vähintään 20 nettoprosenttia vuonna 1991. Tutkimuksessa haltuun otetuissa BASF L+F:n asiakirjoissa ilmoitetaan tuotelinjojen 54 ja 21 (kaksi Glasurit-merkin kaksikomponenttituotteiden tärkeintä linjaa) keskihinnat eri Euroopan maissa vuosina 1988-1989. Sekä hinnaston hinnoista että tosiasiallisista kuluttajahinnoista voidaan päätellä, että hinnat Yhdistyneessä kuningaskunnassa ovat 40-70 prosenttia korkeammat kuin Belgiassa, Alankomaissa tai Saksassa, kuten ilmenee BASF:in asiakirjasta "European Price Index". "Clear coat-" ja "color clearcoat" -tuotteiden osalta erot vaihtelevat 20 prosentista 25 prosenttiin. BASF L+F:n mukaan nämä erot ovat kuitenkin sittemmin pienentyneet. Asiakirjat, joihin BASF L+F viittasi vastauksessaan huomautuskirjeeseen osoittavat, että BASF L+F:n myydessä tuotelinjan 54 maaleja BASF C& I:lle (DEM-perustalta) vuosina 1985-1991 myyntihinnat olivat johdonmukaisesti korkeammat kuin myyntihinnat Accinautolle myytäessä (enimmillään [ ] prosenttia vuonna 1985 ja vähimmillään [ ] prosenttia vuonna 1990). Sama koski vuosina 1985-1989 tuotelinjan 21 maaleja (enimmillään [ ] prosenttia vuonna 1985 ja vähimmillään [ ] prosenttia vuonna 1989). Nettohinnat lopullisille kuluttajille (DEM:inä) tuotelinjan 21 ja 54 standardimaaleille olivat myös vuosina 1985-1992 korkeammat Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuin Belgiassa. (18) BASF C& I ja BASF L+F arvioivat, että näiden erojen selityksenä voi olla a) inflaatio Yhdistyneessä kuningaskunnassa b) hintavalvontaa koskeva sääntely Belgiassa (ja Belgian hintojen heijastuminen Saksan ja Alankomaiden hintoihin) c) palvelujen korkeampi taso Yhdistyneessä kuningaskunnassa, sillä markkinat siellä ovat vielä suhteellisen uudet (korinvalmistajia on enemmän ja maalinvalmistajat yrittävät taivuttaa niitä käyttämään tuotteitaan maalinvalmistajien välisen kilpailun ilmetessä myös siten, että ne toimittavat korinvalmistajille teknistä apua ja asettavat niiden käytettäväksi vaakoja, sekoituslaitteita ja mikrofilmien näyttölaitteita). (19) BASF C& I:n oman arvion mukaan sen liiketiloista haltuun otetuista asiakirjoista ilmenee, että - rinnakkaistuonti on eräs uhka Glasurit-merkille Yhdistyneessä kuningaskunnassa - BASF C& I on myöntänyt lisäalennuksia jakelijoilleen niiden auttamiseksi rinnakkaistuonnin estämisessä - rinnakkaistuojien kohteena ovat erityisesti suuret korinvalmistajien yhtymät - hintaero Belgian ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä (vähintään 20 nettoprosenttia) on saanut aikaan rinnakkaistuontia (1,5 miljoonaa GBP vuodessa), joka vielä tulisi lisääntymään rajojen avautuessa vuonna 1993 - Glasurit-tuotteiden hintatason olisi lyhyellä aikavälillä seurattava kilpailevien tuotteiden hintatasoa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja sen olisi pitkällä aikavälillä vastattava mantereella noudatettavaa hintatasoa, mikä taas merkitsisi hintatason laskua - eri toimintatasojen yhdentyminen ja omat jakelijat suojaisivat BASF L+F:n rinnakkaistuonnilta - BASF C& I:n tärkeimmät asiakkaat ovat valittaneet rinnakkaistuonnin aiheuttamasta kilpailusta. (20) BASF L+F:ltä otettiin haltuun myös muita asiakirjoja (sisäisiä tiedonantoja tai BASF C& I:n tiedonantoja BASF L+F:lle taikka BASF C& I:n englantilaisten asiakkaiden kirjeitä BASF L+F:lle tiedoksi). Näistä asiakirjoista ilmeni, että - BASF C& I ilmoitti BASF L+F:lle useaan otteeseen rinnakkaistuonnin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan aiheuttavan ongelmia ja kahden Britannian johtavan jakelijan harjoittavan itse Glasurit-tuotteiden rinnakkaistuontia - BASF L+F myönsi, että englantilaiset yritykset ovat Belgian ja Alankomaiden välisten suurten hintaerojen vuoksi erikoistuneet rinnakkaistuontiin aiheuttaen noin 1 miljoonan punnan välittömät vuositappiot ja saaden vakituiset jakelijat vaatimaan suurempia alennuksia - BASF L+F yritti ratkaista rinnakkaistuonnin ongelman erityisesti nostamalla hintoja Belgiassa ja Alankomaissa ja alentamalla niitä Yhdistyneessä kuningaskunnassa - BASF C& I ilmoitti BASF L+F:lle erään sen asiakkaan rinnakkaistuojalta suorittamista ostoista - myös Morelli, eräs Yhdistyneen kuningaskunnan tärkeimmistä jakelijoista, ilmoitti BASF L+F:lle rinnakkaistuonnin aiheuttamista ongelmista ja tämän tuonnin torjumisessa touko-kesäkuusta 1990 tapahtuneesta edistymisestä. (iv) Glasurit-tuotteiden rinnakkaistuonti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan Calbrookin ja IMF:n toimesta (21) Calbrook aloitti Glasurit-tuotteiden maahantuonnin vuonna 1983. Ensimmäisen tilauksen tekijänä oli belgialainen jakelija, mutta paljouksien suuren määrän huomioon ottaen tavaran otti vastaan Accinauto. Valituksen tekijän mukaan Accinauto yritti turhaan viivyttää tavaran vastaanottamista. Sen jälkeen Calbrook osti Glasurit-tuotteet välittäjältä Saksasta ja kahdelta välittäjältä Alankomaista. (22) IMF aloitti Glasurit-tuotteiden maahantuonnin Accinauton toimittamina maaliskuussa 1986. Brooken (IMF) ottaessa yhteyttä Pierre Dudouet'hin (Accinauto) jälkimmäinen otti puhelimella yhteyttä BASF L+F:iin. Valituksessaan IMF ilmoittaa Dudouet'n perustelleen tätä puhelinyhteyden ottamista BASF L+F:iin sillä, että hänen oli saatava BASF L+F:n lupa hankintojen suorittamiseksi IMF:lle. BASF L+F antoi suostumuksensa sillä ehdolla, että alennus olisi enintään 19 prosenttia Accinauton perimästä hinnasta. Accinauto sitä vastoin ilmoitti, että tämän puhelinyhteyden oton tarkoituksena oli varmistaa, että BASF:n tuotanto riittäisi täyttämään uudet tilaukset. (23) Heinäkuussa 1986 Brooke (IMF) ja Fernie (Calbrook) havaitsivat tuovansa molemmat maahan Glasurit-tuotteita ja että IMF saattoi hankkia tiettyjä tuotteita, pääasiassa tuotelinjan 54 maaleja, edullisempaan hintaan Accinautolta kuin Calbrook Alankomaista ja Saksasta. Calbrook taas pystyi ostamaan tiettyjä muita maaleja, kovetteita ja lakkoja edullisempaan hintaan Alankomaista ja Saksasta. Niinpä Calbrook hankki tiettyjä tuotteita Accinautolta tekemällä tilauksia IMF:n nimellä ja toimitti IMF:lle muita tuotteita, joita oli itse hankkinut Alankomaista ja Saksasta. (24) Accinauto laskutti tilauksensa Technipaintin yritysnimellä (4 päivältä heinäkuuta 1989 oleva tilaus) ensimmäisen kerran 11 päivänä heinäkuuta 1989. IMF/Calbrook lähetti ensimmäisen tilauksen Technipaintin nimellä vasta 9 päivänä joulukuuta 1989. Accinauto perusteli laskuttamista Technipaintin välityksellä seuraavasti. Ensiksikin [organisaation sisäisistä syistä]. Toiseksi Accinauto oli halunnut välttää Belgian markkinoiden laiminlyömistä antamalla toimivaltaisen District Managerin laiminlyödä belgialaisia asiakkaitaan IMF:n hyväksi. Ennen uuden atk-järjestelmän käyttöön ottamista (ennen vuotta 1990) oli vientiä mahdoton erottaa myynnistä Belgiaan. Valituksen tekijän mukaan Pierre Dudouet oli kuitenkin selittänyt nimen vaihtumisen laskussa sillä, että Technipaint oli toinen yritys, jonka hän oli perustanut, jotta BASF L+F ei saisi selville, että Accinauto suoritti toimituksia asiakkaille Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. (25) Maaliskuun 1990 alussa Brookella (IMF) oli Dudouet'n kanssa neuvottelu, jonka aikana sovittiin (19 prosentin asemesta) 25 prosentin alennuksesta Accinauton julkaisemista hinnoista ottaen huomioon, että IMF:n liikevaihto oli nousussa. Liikevaihto IMF/Calbrookin ja Accinauton välillä oli kehittynyt seuraavasti: >TAULUKON PAIKKA> Myynti koski erityisesti tuotelinjojen 21 ja 54 perusmalleja, kovetteita 929-MS 2,5 l:n säiliöissä sekä kirkaslakkoja 923-MS. Kyseinen 25 prosentin alennus myönnettiin ensimmäisen kerran maaliskuussa 1990. Accinauto nosti tuotteidensa hintoja 2 päivänä huhtikuuta 1990 ja julkaisi uuden hinnaston Belgian talousasiainministeriön hintavalvontayksikön suostumuksella. (26) Muistiossaan valituksen tekijät mainitsevat Pierre Dudout'n ottaneen toukokuun lopussa vuonna 1990 puhelimella yhteyttä Brookeen ilmoittaakseen olleensa BASF L+F:n painostuksen kohteena ja ettei sen vuoksi enää voisi toimittaa Glasurit-tuotteita IMF:lle. (27) Accinautosta otettiin haltuun Pierre Dudouet'n Technipaintin nimissä laatima ja allekirjoittama käsinkirjoitettu tiedonanto. Tiedonannosta ilmenee seuraavaa: "Emme voi tehdä teille uutta hintatarjousta, koska BASF on tehostanut valvontaansa estääkseen viennin Englantiin". (28) Toukokuun lopussa vuonna 1990 käydyn puhelinkeskustelun yhteydessä päätettiin järjestää kokous Brooken ja Cowellin (IMF) sekä Dudouet'n (Accinauto) kesken Accinautossa 5 päivänä kesäkuuta 1990. (29) Valituksen tekijän mukaan Dudouet ilmoitti kokouksen yhteydessä, että Alan Matthews, eräs BASF C& I:n toimihenkilöistä, oli tehnyt valituksen BASF L+F:lle siitä, että Glasurit-tuotteiden rinnakkaistuonti aiheutti BASF C& I:lle 1-2 miljoonan punnan vuotuiset tappiot ja että tämän tuonnin olisi lakattava, jotta BASF C& I:n myynti voisi kasvaa. Brooken kysyttyä Dudouet'lta, aikoiko tämä uudelleen aloittaa Glasurit-maalien toimitukset, jälkimmäinen vastasi ilmoittavansa BASF L+F:lle kokouksesta ja toimittavansa BASF L+F:n vastauksen IMF:lle tiedoksi ennen 8 päivää kesäkuuta 1990. Dudouet'lle ilmoitettiin tällöin, että jos BASF L+F ei ole asiasta yhtä mieltä, IMF nostaisi kanteen. Tästä hermostuneena Dudouet ilmoitti sanoneensa BASF L+F:lle lakkauttaneensa toimitukset IMF:lle vuotta aikaisemmin. Jos IMF nostaisi kanteen BASF L+F:a vastaan, paljastuisi, että hän oli valehdellut. Kokous päätettiin tähän. (30) Accinauto kieltää huolestuneensa asiasta ja vakuuttaa olleensa koko ajan tietoinen Belgian ja IMF:n välisistä suhteista. (31) IMF lähetti 12 päivänä kesäkuuta 1990 Accinautolle teleksin, josta seuraava ote on peräisin: "Koska emme ole tiistaina 5 päivänä kesäkuuta 1990 pidetyn kokouksemme jälkeen saaneet teiltä vastausta, otaksumme, että BASF Deutschland ei ole antanut teille lupaa jatkaa Glasurit-tuotteiden toimituksia Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Tämän vuoksi meillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin ryhtyä oikeustoimiin BASF Deutschlandia vastaan, ja aiomme tänä iltapäivänä pyytää siltä telefaksin välityksellä sen asianajajien nimet ja osoitteet. Valitamme tilannetta, mutta meidän on toteutettava tarvittavat toimenpiteet puolustaaksemme kaupallisia etujamme ja pysyäksemme kilpailukykyisinä markkinoilla. Kuten tiedätte, BASF:n toimenpide, jonka perusteella olette keskeyttäneet Glasurit-tuotteiden toimitukset, on selvästi yhteisön lainsäädännön vastainen." IMF antoi samana päivänä BASF L+F:lle tiedoksi, että Dudouet oli ilmoittanut IMF:lle BASF L+F:n kieltäneen häntä suorittamasta toimituksia IMF:lle. (32) BASF L+F vastasi IMF:lle teleksillä ja 22 päivänä kesäkuuta 1990 päivätyllä kirjeellä, ettei ollut antanut Dudouet'lle määräystä lopettaa Glasurit-tuotteiden toimituksia millekään asiakkaistaan. (33) IMF:n asianajajat pyysivät 3 päivänä heinäkuuta 1990 Accinautoa vahvistamaan, että toimitukset IMF:lle oli aloitettu uudelleen sen jälkeen, kun BASF L+F oli ilmoittanut, ettei Accinautoa ollut pakotettu keskeyttämään niitä. Koska Accinauto ei vastannut, IMF ilmoitti 27 päivänä heinäkuuta 1990 päivätyllä kirjeellä aikomuksestaan viivyttää viimeisen, toukokuulta 1990 olevan laskun maksamista Technipaintille, kunnes Accinauton kieltäytymisestä suorittamasta toimituksia IMF:lle johtuva erimielisyys olisi selvitetty. IMF ilmoitti kuitenkin olevansa valmis tallettamaan kyseisen summan asianajajan huostaan Englannissa. IMF muistutti 2 päivänä elokuuta 1990 Accinautolle teleksillä odottavansa vastausta 27 päivänä heinäkuuta 1990 päivättyyn kirjeeseen. Accinauton asianajaja kehotti 30 päivänä elokuuta 1990 IMF:ää maksamaan viimeisen laskun, korot mukaan lukien. IMF vastasi 1 päivänä lokakuuta 1990, että tarjous laskussa olevan summan tallettamisesta oli tehty, mutta Accinauto ei vielä ollut hyväksynyt sitä. Lokakuussa 1990 Technipaint pani Belgiassa vireille oikeudenkäynnin tämän summan perimiseksi vahingonkorvauksineen ja korkoineen. IMF lähetti 21 päivänä marraskuuta 1990 päivätyssä kirjeessä Technipaintin asianajajille maksumääräyksen pääomasumman suorittamiseksi. (34) IMF tilasi 4 päivänä joulukuuta 1990 päivätyllä faksilla Accinautolta Glasurit-tuotteita. Kun vastausta ei 12 päivään joulukuuta 1990 mennessä ollut tullut, IMF lähetti uuden faksin. Accinauto kieltäytyi 26 päivänä joulukuuta 1990 päivätyllä kirjeellä toimittamasta tuotteita IMF:lle perustellen tätä sillä, että IMF oli maksanut 22 päivältä toukokuuta 1990 olevan laskun myöhässä ja oli jättänyt oikeuskulut maksamatta. Kirje päättyi seuraavasti: "Olosuhteet ja valitsemanne kannan huomioon ottaen ymmärtänette, että luottamus, jonka tulisi vallita kaikissa liikesuhteissa on rikkoutunut, ja tämän seurauksena pidämme aiheettomana jatkaa liikesuhdettamme. Sen vuoksi emme voi täyttää tilaustanne." (35) Accinauto ilmoittaa, että 3 ja 27 päivänä heinäkuuta päivätyt kirjeet saapuivat 22 päivältä toukokuuta olevan laskun tavanomaisen eräpäivän jälkeen, joka oli 30 päivänä kesäkuuta. Accinauto olisi siten maksujen jatkuvan möyhästymisen vuoksi tehnyt periaatepäätöksen, jonka mukaan laskut oli maksettava niiden tavanomaisena eräpäivänä. (36) Accinauton laatimasta asiakirjasta kuitenkin ilmenee, että suurin osa laskuista oli maksettu kahdesta seitsemään viikkoon myöhässä. Lisäksi Accinauto oli eräässä tapauksessa kiittänyt IMF:ää laskun maksamisesta kaksi viikkoa myöhässä. F. BASF L+F:n ja Accinauton sopimus Glasurit-tuotteiden rinnakkaistuonnista (i) Yksinmyyntisopimus (37) BASF L+F:n (aikaisemmin BASF Farben + Fasern AG, Unternehmensbereich Lackchemie) ja Accinauton väliset sopimussuhteet hoidettiin taannehtivasti 1 päivänä tammikuuta 1981 tehdyllä yksinmyyntisopimuksella, jonka sopimuspuolet allekirjoittivat tässä järjestyksessä 2 päivänä kesäkuuta ja 8 päivänä lokakuuta 1982 (jäljempänä "vuoden 1982 sopimus"). Tämä sopimus korvattiin myöhemmin uudella yksinmyyntisopimuksella, jonka BASF L+F allekirjoitti 14 päivänä joulukuuta 1992 ja Accinauto 22 päivänä tammikuuta 1993, mutta joka tuli voimaan taannehtivasti 1 päivänä tammikuuta 1992. (38) Tämän päätöksen kannalta tärkeimmät sopimusmääräykset ovat seuraavat (käännös): "§ 2 Yksinmyyntioikeus ja kilpailukielto 1. (BASF L+F) ei käytä sopimustavaroiden myyntiin sopimusalueella mitään muita myyntikanavia, vaan lähettää välittömästi kaikki tilaukset sekä kaikki tiedot edelleen yksinmyyjälle (Accinauto), joka soveltuu edistämään tavaroiden myyntiä sopimusalueella. 2. Yksinmyyjä sitoutuu lähettämään kaikki sopimusalueen ulkopuolella olevilta asiakkailta tulevat tilaukset edelleen (BASF L+F):lle sekä sitoutuu olemaan hankkimatta asiakkaita sopimusalueen ulkopuolelta ja pitämättä sivuliikkeitä tai jakeluvarastoja sopimustavaroiden myyntiä varten sopimusalueen ulkopuolella. Edelleen yksinmyyjä sitoutuu olemaan myymättä sopimustavaroita asiakkaille, joiden toimipaikka sijaitsee Euroopan talousyhteisön ulkopuolella, tai asiakkaille, joiden tiedetään myyvän sopimustavaroita edelleen edellä mainitulle asiakaspiirille. (BASF L+F) sitoutuu lain sallimissa rajoissa huolehtimaan siitä, että muut yksinmyyjät kunnioittavat yhtä lailla yksinmyyjän sopimusaluetta. . . ." (39) Uusi 14 päivänä joulukuuta 1992/22 päivänä tammikuuta 1993 päivätty yksinmyyntisopimus ei enää sisällä entisen sopimuksen 2 §:n 1 ja 2 momentissa tarkoitettuja molemminpuolisia siirtovelvoitteita. (ii) Tuotteiden merkitseminen (40) Vuosina 1985-1986 BASF L+F päätti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan suuntautuvan rinnakkaisviennin huomattavan määrän vuoksi kiinnittää Belgiasta, Alankomaista, Kölnistä ja Suhren/Aix-la-Chapelle'ista lähtöisin oleviin myytyihin tuotteisiin asiakaskohtaisen erikoisnumeron voidakseen paikallistaa rinnakkaistuontikanavat. Näin tehtiin yhdeksän kuukauden ajan. (41) BASF L+F viittaa 5 päivänä huhtikuuta 1990 päivätyssä kirjeessään tähän 1985-86 tehtyyn päätökseen seuraavasti: ". . .Merkinnät tehtiin (B, NL sekä Kölnin ja Suhren/Aix-la-Chapellen myyntipisteet), mutta minkäänlaista tulosta ei saatu. Tämä toimenpide tuli erittäin kalliiksi ja toimituksemme myöhästyivät huomattavasti. Vaikka olisikin saatu selville, mitä kanavaa pitkin tuotteet tulivat Englantiin, emme olisi voineet asialle mitään. . .". (iii) BASF L+F:n myöntämä lupa rinnakkaistuontiin Belgiasta (42) Augustin (eräs automaalituotteiden ryhmän johtajista - Länsi-Eurooppa) lähetti 30 päivänä elokuuta 1989 Werwielle (Maalit-osaston merkkituoteyksikön vastaava, BASF L+F) kirjeen koskien keskustelua, jonka hän oli käynyt Oomsin (Accinauton myyntijohtaja) kanssa autojen korjausmaalituotteiden viennistä Belgiasta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja mahdollisista alustavista yhteydenotoista Accinauton ja Morellin (joka etsi kauppakumppania Belgiasta tapahtuvaa vientiä varten) välillä. Nämä alustavat yhteydenotot tapahtuivat Augustinin (BASF L+F) ja Oomsin (Accinauto) käymän keskustelun seurauksena. Tässä kirjeessä sanotaan erityisesti seuraavaa (käännös): "Siinä tapauksessa, että Accinauto suorittaisi toimituksen (jos Glasurit-ennakkolupa on myönnetty), Accinauton Morellille tekemä tarjous olisi seuraava: Toimitus Belgian markkinoilla voimassa olevaan hintaan 25 prosentin kaupallisella alennuksella ja [ ] - [ ] prosentin erikoisalennuksella." (43) BASF L+F:n 5 päivänä kesäkuuta 1990 päivätystä sisäisestä tiedonannosta ilmenee seuraavaa: "Dudouet oli pyytänyt Kunathilta erikoislupaa toimituksen suorittamiseksi tälle asiakkaalle (IMF). Siinä vaiheessa tämä lupa annettiin rajoitettuun toimitukseen Brysselistä. Peruste: Ei nousua Belgian muiden jakelijoiden toimittamissa paljouksissa". Erikoislupa, johon tässä tiedonannossa viitataan, on ilmeisesti myönnetty Accinauton ja IMF:n liikesuhteen alkaessa maaliskuussa 1986 (katso 22 kohta). Tämän osoittaa yhteneväisyys mainitun "siinä vaiheessa" annetun erikoisluvan ja sille annettujen perusteiden, sekä niiden huomioiden välillä, jotka P. Dudouet (Accinauto) esitti M. Augustinille (BASF L+F) osoittamassaan 7 päivänä kesäkuuta 1989 päivätyssä kirjeessä, jossa hän selittää vuosina 1985-86 toteutettua merkintätoimenpidettä (40 kohta) seuraavasti: "Tosiasiassa tietyt ostajat tulivat eri myyntipisteisiimme ja tilasivat 4 × 5 litraa täältä ja 12 × 5 litraa sieltä ja muita määriä jostain muualta, niin että he saattoivat harjoittaa kauppaa koko Euroopassa ja viedä huomattavia määriä maasta. Ottaen huomioon tämän kaupankäynnin olemme sopineet glasuritin kanssa, että yritämme kanavoida ja normalisoida nämä ostot seurataksemme asiakkaittemme sopimusalueen ulkopuolisesta myynnistä riippumattomia ostomääriä. Täten me toimitamme Ikeston Motor Factorsille seuraavia tuotelinjoja ja määriä. . ." (44) Edellä mainitun kirjeen laati Dudouet vastauksena Augustinille, joka halusi tietää Belgiasta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vietyjen Glasurit-tuotteiden paljoudet. Kirjeessä on myös yhteenveto IMF:n vuodesta 1987 suorittamista ostoista sekä erään Herbertsin tukkumyyjän (Morelli-yhtiölle välittävä HA Supplies) myynnistä, joka tekee hankintoja eräältä vähittäiskauppiaalta Ninovesta. Kirje päättyy seuraavasti: "Pyydämme huomioimaan, että jos me katkaisemme tämän verkoston, emme voi enää vastata Teille, etteivät meidän 70 kauppiastamme tai suuret korinvalmistajat joudu kiusaukseen tai ettei niitä pyydetä käymään kauppaa Ison-Britannian kanssa häiriten näin huomattavasti sisämarkkinoita. Eri keskusteluyhteyksissä maahantuojien kanssa olemme saaneet tietää, että toimituslähteet löytyvät ensisijaisesti Alankomaista ja Saksasta." (45) Müller (osastopäällikkö, Autojen korjausmaalien myynti - vienti) esittää 9 päivänä kesäkuuta 1989 päivätyssä käsinkirjoitetussa tiedonannossa Werwielle huomionsa Accinauton vastauksesta seuraavasti: "Todennäköisesti Dudouet puhuu totta. Hän tietää hyvin olevansa riippuvainen meistä eikä halua ottaa riskejä. Määrä on kaukana Alanin [Matthews - BASF C& I] olettamasta 100 tonnista. Missä siis on rosvo? Olisiko meidän Brysselissä käydessämme pyydettävä Dudouet'ta lopettamaan vienti hänen kuvailemistaan olosuhteista huolimatta? Augustin ja minä itse menemme sinne 22.-23.6. Te ehditte aikaisemmin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, ehkä saisitte lisää tietoa hankintalähteestä Gt-maahantuojan [= Glasurit-maahantuoja Morelli] tavattuanne." Kysymykseen, pitäisikö vienti lopettaa, Werwie vastasi "kyllä". (46) Augustinin ja Müllerin mainitsema käynti tapahtui 22 ja 23 päivänä kesäkuuta 1989; käyntiä koskevassa raportissa ei mainita keskusteluista viennin lopettamiseksi. Voidaan kuitenkin todeta, että viimeinen Accinauton nimissä tehty lasku on 30 päivältä kesäkuuta 1989, vaikka se koskee 8 päivänä kesäkuuta tehtyjä tilauksia ja että ensimmäinen IMF:n kyseisen käynnin jälkeen tekemä tilaus (4 päivältä heinäkuuta 1989), vastaa ensimmäistä Technipaintin laskuttamaa toimitusta (ks. 24 kohta). (47) Augustin selostaa 30 päivänä elokuuta 1989 päivätyssä tiedonannossaan Werwielle Oomsin kanssa käymäänsä keskustelua (42 kohta). Keskustelu koski ensimmäisiä yhteydenottoja Accinauton ja Morellin välillä, jotka toteutettiin Oomsin ja Augustinin välillä käydyn keskustelun perusteella. Viestissä mainitaan Morellin HA Suppliesin välityksellä suorittamat ostot vähittäiskauppiaalta Ninovesta ja täsmennetään tältä osin, että (käännös): "Accinauto sai tietää nämä paljoudet jälkikäteen. Tämä johti siihen, että kyseinen vähittäiskauppias laskutti eri asiakasnumeroilla. Ooms ei voi jättää huomioimatta Belgian pienten vähittäiskauppiaiden vähäisten vientimäärien mahdollisuutta. Tähän sisältyivät Accinauton suorittamat toimitukset Ilkestone/RU:lle. Nämä toimitukset tehtiin markkinahintaan [jakelijoiden noudattama hinnaston hinta] 15 prosentilla alennettuna. Nämä toimitukset olivat tällä välin keskeytettyinä. Dudouet'lle ilmoitettiin useita kertoja suullisesti suunnitellusta luvattoman tuonnin keskeyttämisestä. Syistä jotka hyvin tunnetaan, kirjallista ilmoitusta ei koskaan tehty". (48) Belgiasta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan suuntautuvan viennin ongelmasta keskusteltiin myös Werwien ja Müllerin käydessä Accinautossa 14 päivänä syyskuuta. Tästä käynnistä laaditussa raportissa mainitaan Morelli-yhtiön yrityksistä tuoda maahan suoraan Belgiasta. (49) Linghamin (Glasurit-myynnin kansallinen johtaja, BASF C & I) 28 päivänä maaliskuuta 1990 Werwielle lähettämässä faksissa ilmoitetaan, että rinnakkaistuonnin ongelma on pahenemassa ja että on olemassa todisteita kahden virallisen jakelijan maahantuonnista Belgiasta joko suoraan tai rinnakkaistuojan kautta. (50) Goecke (BASF L+F) oli lisännyt tähän seuraavan käsinkirjoitetun tiedonannon: "Mü:n (= Müller) kanssa käydyn keskustelun jälkeen Accinauto keskeytti viennin (11/89). Ei vaikuta vähittäiskauppiaisiin: Perustamissopimuksen 85 art./Vrt. LMRC:n 30.1.90 päivätty tiedonanto LM/S:lle". (51) Goecke esitti 5 päivänä huhtikuuta 1990 päivätyssä tiedonannossaan esimiehelleen Lindille huomionsa David Linghamin faksista seuraavasti (käännös): "Olen erittäin hämmästynyt tästä faksista, koska David Lingham ilmoitti meille käydessään Hiltrupissa 18.1.90, että luvattoman tuonnin määrä oli huomattavasti laskenut. Rinnakkaistuonnosta on viimeksi kuluneina vuosina puhuttu ja kirjoitettu paljon (kaikki asiakirjat tuhottiin kolme vuotta sitten lakiasiainosaston kehoituksesta). EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan perusteella annetaan täysi vapaus ostaa tavaroita. [Edellä 41 kohdassa olevan kappaleen jälkeen]. Tiedämme Dudouet'n painostaneen vähittäiskauppiaitaan moraalisesti, jotta nämä lopettaisivat tämänkaltaisen myynnin, mutta ei voida sanoa, että se olisi kokonaan saatu loppumaan." (52) Dudouet (Accinauto) otti 5 päivänä kesäkuuta 1990, jolloin pidettiin IMF:n ja Accinauton välinen ratkaiseva kokous, puhelimella yhteyttä Augustiniin. Augustin kertoo Goeckelle osoitetussa käsinkirjoitetussa tiedonannossa (ks. myös 43 kohta) seuraavaa: "Puhelu Dudouet'lta 5.6.90. Ilkeston Motorfactors-yhtiön omistaja Derbyssa vaati, että Accinauton automaalitoimituksia (vuonna 1989 noin 10 t.) jatketaan. Tälle asiakkaalle (IMF) Dudouet oli siinä vaiheessa hankkinut Kunathilta erikoisluvan (Sondergenehmigung) toimituksen suorittamiseksi. Siinä vaiheessa lupa myönnettiin rajoitettuun toimitukseen Brysselistä. Syy: ei nousua muiden kauppiaiden toimitusmäärissä Belgiassa. Jos lupaa ei anneta uudelle toimitukselle, meitä uhataan kanteella. Ilkeston saattaisi mahdollisesti perustaa tytäryhtiön Belgiaan. Tavoite: automaalien vienti Isoon-Britanniaan 1 päivästä tammikuuta 1993. Tällä hetkellä suuria määriä ostetaan Belgian ohella Alankomaista ja Saksasta. Vielä ei tiedetä mistä. Jos tarpeen, Dudouet teettää tutkimuksen yksityisetsivällä. Dudouet odottaa ohjeita toimenpiteen jatkamiseksi! Kiireellinen 5/6 Augustin". (53) BASF L+F:n lakiasiainosasto ilmoitti 21 päivänä kesäkuuta 1990 Accinautolle IMF:n 12 päivänä kesäkuuta 1990 päivätystä teleksistä (31 kohta). BASF L+F vastasi seuraavasti IMF:n väitteeseen, jonka mukaan BASF L+F oli määrännyt Accinauton keskeyttämään Glasurit-tuotteiden toimitukset: ". . .Ilkeston-yhtiön väite on virheellinen. Tässä yhteydessä täsmennämme seuraavaa: 2 päivänä kesäkuuta ja 8 päivänä joulukuuta 1982 tekemämme yksityismyyntisopimuksen 2 §:n 2 momentin mukaisesti teitä erityisesti kielletään etsimästä asiakkaita sopimusalueen (Belgia ja Luxemburg) ulkopuolelta ja pitämästä sivuliikettä tai jakeluvarastoa sopimuksessa tarkoitettujen tuotteiden jakelemiseksi. Sopimuksen 3 §:n 1 momentti velvoittaa teidät lisäksi pyrkimään kaikin tavoin edistämään sopimuksessa tarkoitettujen tavaroiden myyntiä sopimusalueella kilpailusääntöjä noudattaen. Nämä velvoitteet ovat Euroopan yhteisön kilpailusääntöjen mukaiset ja perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta yksinmyyntisopimusten ryhmiin annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1983/83 2 artiklan 2 kohdan perusteella nimenomaisesti sallitut. Näissä puitteissa te kuitenkin teette päätökset sopimuksessa tarkoitettujen tavaroiden jakelusta itsenäisesti ja oman harkintanne mukaan. BASF L+F:n ja Accinauto SA:n välisessä suhteessa on siis yksinomaan kyse myyjän suhteesta ostajaan. Tämän seurauksena olette vapaat tekemään omat ostopäätöksenne. Tässä yhteydessä emme kuitenkaan voi hyväksyä asettamaanne oikeudellista velvoitetta myydä kenelle tahansa. Jos teillä on asiasta kysyttävää, neuvomme teitä ottamaan yhteyttä riippumattomaan oikeudelliseen asiantuntijaan. ( . . .)". (54) Goecke kirjoitti 11 päivänä lokakuuta Wölkerille lakiasiainosastolle seuraavasti: "Vienti Belgiasta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Muistanette David Linghamin (Glasurit UK:n myyntijohtaja) kanssa käydyn keskustelun. Siitä lähtien tilaaja Englannissa on viivyttänyt 999 448 BEF:n summan maksamista Accinautolle Brysseliin. Dudouet ei kieltäytynyt toimittamasta Glasurit-tuotteita Englantiin, vaan on toiminut sopimuksemme vastaisesti eli jatkanut toimituksia väliaikaisesti vielä kolmen kuukauden ajan. Millä oikeudella IMF voi viivyttää maksamista?". (55) Edellä olevan liitteenä on Goecken käsinkirjoitettu tiedonanto, jossa mainitaan seuraavaa: "Sopimustilanne suullinen kirjallinen tapaoikeudellinen - ei painostusta Hi:n tasolta [=Münster Hiltrup=BASF L+F] - mahdollisesti vielä yksi toimitus tulossa". (56) Wölker vastaa 26 päivänä lokakuuta 1990 Goecken tiedonantoon seuraavasti: ". . . siitä päättäminen, suorittaako Accinauto toimituksia asiakkaille Englantiin, on yksinomaan Accinauton asia. Kuten aikaisemminkin oletamme, että L+F ei mitenkään ole vaikuttanut Accinauton päätöksiin asiasta ja että sopimuksia L+F:n ja Accinauton välillä ei asiasta ole eikä tule olemaankaan". (57) Accinautosta ja BASF L+F:sta haltuun otetuista eri asiakirjoista kuitenkin ilmenee, että Accinauton ja BASF L+F:n välillä käytiin keskustelua mainitusta riita-asiasta vielä elokuussa 1990 ja helmikuussa 1991 (20 päivänä elokuuta 1990 päivätty viesti Goecken käynnistä Accinautossa, 12 päivänä syyskuuta 1990 päivätty Accinauton telefaksi Goeckelle, 7 päivänä helmikuuta 1991 päivätty Accinauton kirje BASF L+F:lle, Augustinin 12 päivänä helmikuuta 1991 päivätty tiedonanto). G. Toimitusvaikeudet (58) Menettelyn kuluessa BASF L+F ja Accinauto ilmoittivat, että olisi myös otettava huomioon keskustelut, joita niiden välillä oli käyty toimitusvaikeuksista, joita niillä oli ollut kaudella 1988-1991 viennissä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. (59) BASF L+F:n ilmoitusten mukaan autojen korjausmaalituotteiden toimitusvaikeudet johtuivat seuraavista syistä: - varastojen puuttuminen kysynnän noustua vuodesta 1988 - tuotelinjan 54 perusmaalien tuotannon siirtäminen, joka alkoi vuonna 1989 ja päättyi helmikuussa 1990 - SC29-kovetteen täyttöä koskeva muutosrakennus, joka vaikutti vuoden 1988 alusta vuoden 1989 puoleen väliin - raaka-aineiden toimittajalla Bayerilla helmikuussa 1989 sattunut tulipalo, joka aiheutti ongelmia erityisesti kittien ja tiettyjen tuotelinjan mustien pohjamaalien osalta. (60) Kirjeenvaihdosta ja muista Accinauton ja BASF L+F:n välisistä yhteydenotoista käy ilmi, että vuoden 1988 lopusta lokakuuhun 1990 esiintyi eri tuotteiden osalta toimitusvaikeuksia. Tilanne kehittyi seuraavasti: - joulukuu 1988-helmikuu 1989: tiettyjä tuotelinjan 94 maaleja ei ollut saatavilla ja vain osa pohjamaalin 285-75 toimituksista voitiin suorittaa - helmikuu 1989 (Bayerin tulipalo): toimitukset kiintiöity kittien osalta ja ongelmia tuotelinjan 21 mustissa pohjamaaleissa - kesäkuu 1989: toimitusongelmia täyttöväreissä ja tuotelinjojen 18, 21 ja 54 pohjamaaleissa - elokuu 1989: kovetetta 929-28 ei saatavilla 0,5 l:n astioissa - syyskuu 1989: Werwien ja Müllerin käyntiä Accinautossa koskevassa raportissa (48 kohta) kerrotaan, että "toimitusrajoitukset ovat kyllä harvinaisia, mutta useiden tuotteiden kohdalla (kovetteet) usein erittäin vakavia. Tuotelinjojen 21 ja 54 sekoitusten riittämätöntä ja tiettyjen maalien osalta täysin riittämätöntä toimituskapasiteettia on moitittu" - lokakuu 1989: jatkuvia ongelmia kittien, lisäaineiden ja tuotelinjan 21 mustien maalien osalta (Bayerin tulipalon seurauksena) ja kovetteiden tapauksessa 0,5 l:n astioiden osalta - tammikuu 1990: kittien toimitusongelmat suurelta osin lakanneet, kovetteiden 0,5 l:n astioiden täytössä edelleen ongelmia, toimitusvaikeuksia SL 60 ja yhdessä tuotelinjan 54 pohjamaaleista - helmi-, maalis- ja huhtikuu 1990: toimitusongelmia 0,5 l:n astioihin pakatuissa kovetteissa ja tuotelinjan 54 VW-maaleissa - toukokuusta 1990: rajoitettuja ongelmia 0,5 l:n astioihin pakatuissa kovetteissa - lokakuusta 1990: tilanteen yleinen paraneminen. (61) Näillä toimitusvaikeuksilla oli myös vaikutus Accinauton toimituksiin IMF:lle, koska kyseisten tuotteiden toimitus joissakin tapauksissa viivästyi hieman (kahdesta kolmeen viikkoon). Näillä viivästyksillä ei kuitenkaan ollut minkäänlaista haitallista vaikutusta liikesuhteisiin yleensä. Accinauton 4 päivänä toukokuuta 1990 IMF:lle toimittama viimeinen tilaus koskee 20:tä tuotetta, joista kuusi on sellaista, jotka sisältyivät Accinauton "toimitusongelmaluetteloon" 9 päivältä toukokuuta. IMF tiedusteli 9 ja 16 päivänä toukokuuta Accinautolta, milloin tilauksen toimitus olisi odotettavissa. Vielä 16 päivänä toukokuuta Accinauto ilmoitti IMF:lle, että toimitus tapahtuisi 22 päivänä toukokuuta, ja näin myös kävi. Tässä yhteydessä on lisättävä, että BASF L+F vastasi 9 päivältä toukokuuta olevaan "toimitusongelmaluetteloon" jo 25 päivänä toukokuuta. Vastauksesta päätellen todellisia toimitusvaikeuksia oli vain kahdessa kyseisistä kuudesta tuotteesta. II. OIKEUDELLINEN ARVIOINTI A. Asiakirjojen saatavuus (62) BASF L+F väitti, että komissio ei antanut sille riittävästi mahdollisuuksia tutkia menettelyyn liittyviä asiakirjoja, koska sen ei annettu nähdä toimitettujen asiakirjojen alkuperäiskappaleita. Tämä väite on perusteeton. Asiakirjat olivat BASF L+F:n käytettävissä komission kahdeksannentoista kertomuksen kilpailupolitiikasta (1988) 43 artiklassa esittämien periaatteiden mukaisesti. Niissä komissio täsmentää, että "asiakirjat tai tiedot voidaan asettaa menettelyn osapuolien saataville tarpeen mukaan joko asettamalla ne osapuolten käytettäväksi tai lähettämällä osapuolille niistä jäljennökset." Tässä tapauksessa komissio lähetti esittämiään väitteitä koskevan tiedonannon mukana jäljennökset kaikista todisteista, joihin se perusti väitteensä (liitteet I-XIX, lähetetty 19 päivänä toukokuuta 1993). Lisäksi se liitti esittämiään väitteitä koskevaan tiedonantoon luettelon kaikista muista BASF L+F:n saatavilla kokonaan tai osittain olevista menettelyyn liittyvistä asiakirjoista lukuun ottamatta niitä, jotka oli saatu BASF L+F:stä ja merkitty sen mukaisesti (BASF L+F:n hallussa 3 päivästä kesäkuuta 1993 olevat asiakirjat, varustettu merkinnällä "Saatavilla oleva asiakirja"). Komission kilpailuasiain pääjohtaja nimenomaisesti vahvisti BASF L+F:lle jäljennösten yhdenmukaisuuden alkuperäiskappaleiden kanssa. Lisäksi hän kehotti BASF L+F:ää pyytämään komission kuulemisissa mukana olevilta neuvonantajilta vahvistusta sille, että luettelo kokonaan tai osittain käytettävissä olevista asiakirjoista oli täydellinen. B. 85 artiklan 1 kohta (i) Yritykset (63) BASF L+F ja Accinauto ovat 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yritysten kaltaisia. (ii) Sopimuksen sisältö (64) BASF L+F:n ja Accinauton välinen kesä-/lokakuussa 1982 tehty yksinmyyntisopimus, joka tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1981, on 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen sopimusten kaltainen. (65) Vuoden 1982 sopimuksen 2 §:ssä määritellään sopimuspuolten yksinmyyntiä koskevat oikeudet ja velvollisuudet. Sen 2 §:n 2 momentissa Accinauto sitoutuu siirtämään BASF L+F:lle kaikki yksinmyyntialueen (Belgia ja Luxemburg) ulkopuolelta tulevien asiakkaiden tilaukset. (66) Ilmauksella "siirtää asiakkaiden tilaukset" tarkoitetaan, että se, jolle tilaukset siirretään, toimii sen sijasta, joka ne on siirtänyt. (67) Tämä tulkinta ilmauksesta "siirtää" johtuu myös Accinautoa 2 §:n 2 momentin perusteella koskevan velvoitteen ja BASF L+F:a 2 §:n 1 momentin perusteella koskevan velvoitteen välisen suhteen systemaattisuudesta. BASF L+F:n on siten 2 §:n 1 momentin mukaisesti siirrettävä jakelijalle välittömästi kaikki tilaukset ja tuotteiden myyntiä (sopimus)alueella edistävät tiedot. Tämä merkitsee, että BASF L+F siirtää tilaukset ja sopimusalueen mahdollisten asiakkaiden nimet Accinautolle, jotta tämä voisi suorittaa niille toimituksia. Accinautolla on kuitenkin oikeus tietyissä olosuhteissa (esimerkiksi asiakkaan maksukyvyn tarkistettuaan) olla suorittamatta toimitusta. Accinauto vahvisti kuulemisessa, että tämä oli oikea tulkinta sopimuksen 2 §:n 2 momentista. Sama koskee Accinautoa 2 §:n 2 momentin perusteella koskevaa velvoitetta. Tämän Accinautoa koskevan velvoitteen seurauksena on, että toimitusten suorittamisesta kyseisille asiakkaille päättää BASF L+F eikä yritys itse; se toisin sanoen päättää, voiko Accinauto, BASF L+F tai kolmas osapuoli täyttää muualta kuin Belgiasta ja Luxemburgista tulevat tilaukset ja millä ehdoilla. BASF L+F vahvisti tämän tulkinnan epäsuorasti. Se ilmoitti kuulemisen aikana seuraavaa (käännös): "(Yksinmyyntisopimus) velvoittaa ainoastaan BASF:n toimittamaan tavaroita Belgiaan yksinomaisesti Accinauton välityksellä. Se ei velvoita sitä toimittamaan tavaroita myös muille markkinoille, jotka eivät vielä kuulu Accinauton alueeseen." Edellä olevasta johtuu, että Accinautolla ei ole oikeutta päättää itsenäisesti sopimusalueen ulkopuolella sijoittautuneiden asiakkaiden toimituksista. (68) Sopimuspuolet sitä vastoin korostavat, että vuoden 1982 sopimuksen 2 §:n 2 momentin 1 kohdassa Accinauto velvoitetaan siirtämään ainoastaan tietoja eikä mitään muuta. Näiden tietojen tarkoituksena on auttaa BASF L+F:a valvomaan toimitusmahdollisuuksiaan. Vastaväitteenä tälle tulkinnalle voidaan esittää, että tällaista velvoitetta ei sovellettaisi sopimusalueen ulkopuolisiin asiakkaisiin. Ei ole selvää, miksi asiakkaan alkuperä olisi ratkaisevana tekijänä toimituskapasiteettiin liittyvissä ongelmissa. Jos sopimuspuolten perusteluja noudatettaisiin, olisi väistämättä määrättävä velvoitteesta tarkastaa kaikki asiakkaiden pyynnöt. Lopuksi paikalla, josta käsin kyseinen asiakas tekee tilauksensa (Yhdistynyt kuningaskunta), ei ole mitään yhteyttä tuotantokapasiteettiin liittyviin kysymyksiin. Tuotannon kannalta on tärkeintä tietää, onko tilausta tehty, ei sitä, mistä maasta se on peräisin. Lopuksi 2 §:n otsakkeena on "Kilpailukielto" eikä esimerkiksi "toimituskapasiteetti", mikä myös on ristiriidassa sopimuspuolten tälle määräykselle antaman tulkinnan kanssa. (69) Sopimuspuolet väittävät lisäksi, että 2 §:n 2 kohdassa määrätään tietojen vaihtamisesta Accinauton viennin määrästä, koska tämä tietojenvaihto on tarpeen BASF L+F:n kaupallista strategiaa koskevista syistä. Kaupallista strategiaa koskevat syyt kuten kansallisten markkinaosuuksien laskeminen ja mainosbudjetin jako kansallisten jakelijoiden kesken eivät edellytä tietojenvaihtoa valmistajan ja yksinmyyjän välillä ennen jokaista toimitusta eivätkä siten myöskään vaadi valmistajan ja yksinmyyjän välistä sopimusta vastuun siirtämisestä valmistajalle passiivisesta myynnistä kyseisen jakelijan sopimusalueen ulkopuolella oleville asiakkaille. (70) BASF L+F täsmentää, että tietojenvaihto eri tilauksista on tarpeen, jotta tunnettaisiin niiden asiakkaiden motiivit, jotka haluavat ostaa oman alueensa ulkopuolelta, ja sen avulla voidaan saada hyödyllistä tietoa jakeluverkoston ongelmista tai puutteista. Jälleen on huomattava, ettei tätä varten tarvita tietoja ennen jokaista tilausta. (iii) Sopimuksen täytäntöönpano (71) Edellä 67 kohdassa esitettyä tulkintaa 2 §:stä tukee se, että sopimuspuolet ovat soveltaneet sitä jatkuvasti. Niinpä kun IMF otti ensimmäisen kerran (maaliskuussa 1986) yhteyttä Accinautoon, jälkimmäinen myöntää ottaneensa puhelimella yhteyttä BASF L+F:iin (ks. 22 kohta). Lisäksi BASF L+F:n 5 päivänä kesäkuuta 1990 päivätystä sisäisestä asiakirjasta (ks. 43 kohta) ilmenee selvästi, että Dudouet sai "erityisluvan" toimitusten aloittamiseen. Tämän ilmauksen käyttö ja tämän luvan tueksi esitetyt syyt ("siinä vaiheessa tämä lupa annettiin rajoitettuun toimitukseen Brysselistä. Peruste: Ei nousua Belgian muiden jakelijoiden toimittamissa paljouksissa") sekä Dudouet'n 7 päivänä kesäkuuta 1989 päivätty kirje Augustinille (järjestely BASF L+F:n kanssa ostojen kanavoimisesta ja normalisoimisesta rinnakkaisviennillä) vahvistavat, että BASF L+F (joka oli toiminut rinnakkaisvientiä vastaan vuodesta 1985 ja 1986 - ks. 40-41 kohta) pidätti itsellään oikeuden päättää sopimusalueen ulkopuolisten asiakkaiden tilauksista. Tämä osoittaa myös sen, että näiden tilausten sallimiseksi tarvittiin erityiset syyt. (72) Tiedonanto, joka on päivätty 30 päivänä elokuuta 1989 (ks. 42 kohta), osoittaa, että IMF:n tapaus ei suinkaan ole tapaus erikseen. Siinä Accinauto pyytää Glasuritin (eli BASF L+F:n) hyväksyntää suunnitelluille hintaehdoille, jotta voisi suorittaa toimituksia Morelli-yhtiölle. (73) Käsinkirjoitettu viesti, joka on päivätty 9 päivänä kesäkuuta (45 kohta) osoittaa, että BASF L+F ei ainoastaan myöntänyt Accinautolle lupaa solmia liikesuhteita muihin jäsenvaltioihin Glasurit-tuotteita vievien kauppiaiden kanssa, vaan pidätti itsellään oikeuden puuttua näihin hyväksyttyihin liikesuhteisiin. Tässä viestissä Werwie (BASF L+F:ssa Glasurit-merkistä vastaava henkilö) antoi Accinautossa 22 ja 23 päivänä kesäkuuta käyneille Müllerille ja Augustinille määräyksen pyytää Dudouet'ta keskeyttämään vienti ja lopettamaan siten BASF L+F:n alun perin sallimat viennit. BASF L+F:n 30 päivänä elokuuta 1989 (47 kohta) ja 29 päivänä maaliskuuta 1990 (49-50) kohta) päivätyissä sisäisissä tiedonannoissa ilmoitetaan, että tämän yrityksen mukaan Accinauto oli lopettanut toimitukset IMF:lle ja muille asiakkaille Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Lisäksi 30 päivänä elokuuta 1989 päivätyssä tiedonannossa sanotaan nimenomaan, että Dudouet'lle oli ilmoitettu suullisesti useaan otteeseen "suunnitellusta luvattoman tuonnin keskeyttämisestä", mikä osoittaa selvästi juuri BASF L+F:n tehneen päätöksen rinnakkaisviennin lopettamisesta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. (74) Se, että Accinauto rikkoi tätä kieltoa jatkamalla toimituksia IMF:lle heinäkuusta 1989 toukokuun loppuun 1990, ei vaikuta edellä esitettyihin toteamuksiin. Heinäkuusta 1989 Accinauto laskuttikin IMF:lle suoritetut myynnit Technipaintin välityksellä, mikä todistaa, että Accinauton oli pakko salata BASF L+F:lta toimitusten jatkuminen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Valituksen tekijä esitti muistiossaan Dudouet'n 5 päivänä kesäkuuta 1990 antamaan ilmoitukseen viitaten, että jälkimmäinen olisi jo vuotta aiemmin ilmoittanut BASF L+F:lle toimitusten lopettamisesta IMF:lle. Tätä valituksen tekijän väitettä tukevat 45, 47 ja 50 kohdassa tarkoitetut asiakirjat. Lisäksi sitä näyttää tukevan 22 ja 23 päivänä kesäkuuta pidetyn kokouksen ja ensimmäisen Technipaintin nimissä lähetetyn laskun ajankohdan yhteneväisyys (46 kohta). (75) Accinauto keskeytti toimituksensa Technipaintin välityksellä toukokuussa 1990. Accinauto siis lopulta noudatti BASF L+F:n päätöksiä viennistä muihin jäsenvaltioihin sekä vuoden 1982 sopimusta ilmoittamalla, ettei voisi enää tehdä hintatarjouksia tai suorittaa toimituksia. Tätä toimitusten keskeyttämistä edelsi valituksen tekijän ja Dudouet'n välinen puhelinkeskustelu toukokuussa 1990, jonka aikana jälkimmäinen oli valituksen tekijän mukaan ilmoittanut, ettei toimituksia IMF:lle voitu enää jatkaa BASF L+F:stä tulevan painostuksen vuoksi. Tätä ilmoitusta näyttää tukevan seuraava Accinautosta haltuun otettu päiväämätön käsinkirjoitettu tiedonanto: "Emme voi tehdä teille uutta hintatarjousta, koska BASF on tehostanut valvontaansa estääkseen viennin Englantiin" (27 kohta). Voidaan vain todeta, että BASF C& I ilmoitti maaliskuun lopussa 1990 BASF L+F:lle, että rinnakkaistuonnin ongelma oli pahenemassa ja että oli olemassa todisteita toimituslähteen olemassaolosta Belgiassa (49 kohta), mikä selittää BASF L+F:n valvonnan tehostamisen. (76) Toimitusten keskeydyttyä IMF:lle toukokuun lopussa 1990 Accinauto noudatti vuoden 1982 sopimusta rajoituksetta. Kesäkuussa 1990 Accinauto ilmoitti BASF L+F:lle IMF:n vaativan toimitusten saamista ja odottavansa itse "ohjeita toimenpiteen jatkamiseksi" (52 kohta). Goecken käsinkirjoitettu tiedonanto: "mahdollisesti vielä yksi toimitus tulossa" (55 kohta) ja hänen kirjeessään Wölkerille oleva virke: "Dudouet on toiminut sopimuksemme vastaisesti eli jatkanut toimituksia väliaikaisesti vielä kolmen kuukauden ajan" (54 kohta) vahvistivat, että vuoden 1982 sopimuksen 2 artiklan soveltamista jatkettiin edelleen. (77) BASF L+F:n ja Accinauton komission edellä mainituista asiakirjoista tekemiin päätelmiin esittämät vastaväitteet on tiivistetty seuraavassa: (78) Accinauto huomauttaa ottaneensa puhelimella yhteyttä BASF L+F:ään IMF:n ensimmäisen yhteydenoton jälkeen ja ottaneensa yhteyttä BASF L+F:ään ennen tuotteiden toimittamista Morellille sen vuoksi, että oli halunnut varmistua BASF L+F:n tuotannon riittävän näiden uusien tilausten täyttämiseen. IMF:n maaliskuussa 1986 tekemän ensimmäisen tilauksen summa oli 67 480 BEF. Ottaen huomioon, että osapuolet eivät kertaakaan maininneet toimitusongelmista vuonna 1986 ja että Accinauton kokonaisliikevaihto Glasurit-tuotteiden osalta oli yli 500 miljoonaa BEF ja BASF L+F:n tämä summa moninkertaisena, ei ole todennäköistä, että tällainen tilaus olisi voinut aiheuttaa toimitusongelmia. Myöskään Morellin tapauksessa ei Accinauton selitystä voida hyväksyä, koska Morelli ei ollut vielä lainkaan eritellyt toimitettavia määriä (ainoastaan tuoteryhmät oli mainittu). (79) Accinauto huomauttaa lisäksi suorittavansa edelleen toimituksia useille muille asiakkaille Isossa-Britanniassa. Tämä todistaa, että se ei tarvinnut lupaa toimitusten suorittamiseen rinnakkaistuojille muista jäsenvaltioista. Accinauto kuitenkin mainitsee tässä yhteydessä ainoastaan kaksi asiakasta: toinen niistä vie Accinauton toimittamia tavaroita kolmansiin valtioihin (Afrikkaan). Toiselle Accinauton nimeämälle asiakkaalle ei suorita toimituksia Accinauto vaan eräs vähittäiskauppias Ninovesta (44 kohta). Näistä toimituksista Accinauto lähetti BASF L+F:lle seuraavan viestin: "Se, että Accinauto otti nämä toimitukset huomioon vasta jälkikäteen johtuu siitä, että kyseinen vähittäiskauppias laskutti eri asiakasnumeroilla" (47 kohta). Tästä voidaan päätellä Accinauton ilmoittaneen BASF L+F:lle myös Ninovessa olevien ostajiensa asiakkaasta. BASF L+F viittaa kahteen muuhun liikesuhteeseen, jotka Accinautolla on sopimusalueen ulkopuolella sijaitsevien yritysten kanssa. Tämä tieto on turha, sillä nämä liikesuhteet on solmittu vasta vuonna 1993, jolloin vuoden 1982 sopimus oli jo päättynyt, ja koska nämä asiakkaat, toisin kuin BASF L+F väittää, sijaitsevat sopimusalueella, nimittäin Anversissa ja Luxemburgissa. (80) Accinauton Technipaintin välityksellä suorittamaansa laskutukseen ilmoittama syy eli [organisaation sisäinen syy] (24 kohta) ei myöskään ole uskottava. On ensinnäkin epätodennäköistä, että Accinauto hyväksyisi laskutuksen muuntamisesta väistämättä aiheutuvat kulut [sisäisen organisaatiouudistuksen suppean tavoitteen toteuttamiseksi]. Toiseksi IMF oli ainoa vientiasiakas, jota kohdeltiin näin, vaikka 12 muuta asiakasta oli kesäkuussa 1991 [muut asiakkaat olivat vastaavanlaisessa tilanteessa]. Accinauto kieltää, että Technipaint olisi perustettu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan suuntautuvan rinnakkaisviennin peittämiseksi. Se vakuuttaa, että tämä yhtiö oli perustettu vuonna 1982 teknisen avun toimittamiseksi autojen korjausmaalituotteiden käyttäjille. Tätä ei komissio kiistä, mutta se tosiseikka, että automaalimyynnin laskuttaminen ei alun perin kuulunut tämän yrityksen toimintaan, ja että tämä laskutus tehtiin yhdelle ainoalle asiakkaalle, osoittaa, että laskutusta muutettiin juuri IMF:n kanssa tehtyjen toimien peittämiseksi. (81) Vastaväitteenä komission käsinkirjoitetusta tiedonannosta "Emme voi tehdä teille uutta hintatarjousta, koska BASF on tehostanut valvontaansa estääkseen viennin Englantiin" (75 kohta) tekemään johtopäätökseen Accinauto esittää, että kyse oli muistiosta IMF:n kanssa joulukuussa 1989 käydystä puhelinkeskustelusta, jonka tarkoituksena oli ilmoittaa BASF L+F:n tuotanto-ongelmista, erityisesti raaka-aineiden puutteesta johtuvista keskeytyksistä toimituksissa. Accinauto täsmentää tässä ilmoittaneensa IMF:lle, ettei enää voisi taata toimituksia eikä tehdä hintatarjouksia. Tämä selitys ei myöskään ole uskottava. Kyseisestä tiedonannosta ei löydy minkäänlaista viittausta tuontanto-ongelmiin BASF L+F:ssa. On epätodennäköistä, että "BASF:in tehostetulla valvonnalla viennin estämiseksi Englantiin" ja kyseisillä tuotanto-ongelmilla olisi yhteyttä keskenään. Lisäksi Accinauton ilmoittama päivämäärä joulukuussa 1989 on epäuskottava. Accinauto lähetti maaliskuussa 1990 IMF:lle uuden hintatarjouksen (25 prosentin alennus) ja antoi sille uudet hintansa tiedoksi huhtikuussa 1990 (25 kohta). Nämä useita vuosia kestäneen liikesuhteen puitteissa tehdyt tarjoukset ovat ristiriidassa sen seikan kanssa, että joulukuussa olisi ilmoitettu olevan mahdotonta tehdä uusia hintatarjouksia. Sillä, mihin tämä tiedonanto liittyy, ei kuitenkaan ole merkitystä; vaikka se olisikin laadittu joulukuussa 1989, se silti vahvistaisi tulkinnan, jonka komissio esitti vuoden 1982 sopimuksen täytäntöönpanosta. (82) Accinauto väittää lisäksi, että se ei lopettanut toimituksia IMF:lle BASF L+F:n määräyksestä vaan sen vuoksi, että IMF ei vuoden 1989 elokuusta ollut maksanut laskujaan määräajassa. Tämä IMF:n menettely oli rikkonut pysyvässä liikesuhteessa välttämättömän luottamussuhteen. Tämä seikka sekä tarve keskittyä kansallisiin markkinoihin olivat antaneet Accinautolle aiheen lopettaa liikesuhteen IMF:n kanssa. Accinauton ilmoittamat syyt toimitusten keskeyttämiseen IMF:lle eivät kestä lähempää tarkastelua. Kuten eräästä Accinauton otteesta ilmenee, IMF kyllä maksoi laskunsa usein eräpäivän jälkeen. Accinauto ei kuitenkaan koskaan esittänyt IMF:lle valitusta myöhästyneistä maksuista eikä vaatinut sitä olemaan säntillisempi. Se päinvastoin jatkoi toimitusten suorittamista IMF:lle vielä melkein vuoden eteenpäin. Tämän vuoksi ei ole todennäköistä, että toimitusten keskeyttäminen yllättäen touko-kesäkuussa 1990 liittyisi IMF:n myöhästelyyn laskujen maksamisessa. Accinauto teki valituksen IMF:n myöhästelystä ensimmäisen kerran vasta 30 päivänä elokuuta (33 kohta), eli IMF:n ja Accinauton välillä 5 päivänä kesäkuuta käydyn keskustelun jälkeen (28 ja 29 kohta) ja vasta sitten, kun osapuolten välille oli jo ehtinyt syntyä erimielisyyksiä. (83) Lopuksi BASF L+F ja Accinauto väittävät, että vuoden 1982 sopimuksen täytäntöönpano johtui toimitusten ruuhkautumisesta BASF L+F:ssä. Tällä yhtiöllä oli kaudella 1988-1991 toimitusvaikeuksia, jotka johtuivat useista eri tekijöistä samanaikaisesti (ks. 58-60 kohta). Sen vuoksi yritys oli huolissaan toimituksista Belgian markkinoille. Accinauton velvollisuutta ilmoittaa BASF L+F:lle viennistä ei koskaan otettu kovin vakavasti. Vasta kun toimitusvaikeuksia alkoi ilmetä, BASF L+F:ää alkoi enemmän kiinnostaa Accinauton vienti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, mikä vain ja yksinkertaisesti johtuu oikeutetusta huolesta varmistaa toimitusten yhdenmukainen suorittaminen Belgian markkinoille. On erityisen tärkeää varmistaa autojen korjausmaalituotteiden toimitusten jatkuvuus asiakkaille, jottei näitä menetettäisi. Ottaen huomioon, että näiden tuotteiden myynti on suuria kustannuksia vaativa toimintaa, joka edellyttää palveluja, koska korjaamojen käytettäväksi on asetettava ilmaiseksi kalliita sekoituslaitteita, valmistajan erityisen edun mukaista on välttää asiakkaiden menettäminen. (84) Tässä yhteydessä on huomattava, että toimitusvaikeudet koskivat ainoastaan osaa IMF:n ostamista tuotteista ja aiheuttivat ainoastaan vähäisiä viivytyksiä Accinauton toimituksissa, jotka IMF vaivatta hyväksyi (61 kohta). (85) Komissio katsoo yleensä, että jakelijaa koskeva sopimusvelvoite "parhaansa mukaan [. . .] edistää sopimuksessa määrättyjen tuotteiden myyntiä sopimusalueella ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sellaiseen liikevaihtoon pääsemiseksi, joka vastaa tämän alueen väestön määrää ja muita taloudellisia olosuhteita" (vuoden 1982 sopimuksen 3 §), on oikeutettu; nämä toimenpiteet, jotka muodostuvat - koko sopimusalueen kattavan jakeluorganisaation kehittämisestä - liiketilojen järjestämisestä houkuttelevaksi - asiakaspalvelun tarjoamisesta pätevän henkilökunnan avulla - mukautetun varaston pitämisestä - saatavilla olevien tietojen jakamisesta, vastaavat "myynninedistämistoimenpiteitä" perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta yksityismyyntisopimusten ryhmiin 22 päivänä kesäkuuta 1983 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1983/83 (5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, 2 artiklan 3 kohdan c alakohdan merkityksessä. (86) Nämä yksinmyyjän velvoitteet eivät kuitenkaan ole perusteena tavarantoimittajan oikeudelle päättää siitä, millä tavalla yksinmyyjän on toimittava tiettyjen asiakkaiden suhteen erityisesti toimitusvaikeuksien sattuessa. Tavarantoimittaja ei myöskään saa sopia yksinmyyjän kanssa passiivisen myynnin kieltämisestä. Sopimusalueella olevien asiakkaiden etuuskohtelu sallitaan ainoastaan tiukasti rajatuissa tapauksissa: yksinmyyjältä voidaan kieltää ainoastaan aktiivinen myynti sopimusalueen ulkopuolelle myyntiponnistusten keskittämiseksi sopimusalueelle. Yksinmyyjän on kuitenkin saatava jatkaa passiivista myyntiä (ks. asetuksen (ETY) N:o 1983/83 johdanto-osan 11 kappale). Tässä tapauksessa on kyse yksinomaan passiivisesta myynnistä. (iv) Kilpailurajoitukset (87) Tässä tapauksessa kyseessä ovat automaalituotteiden markkinat, joihin kuuluvat sekä "uuden teknologian" kaksikomponenttimaalit että "vanhan teknologian" tuotteet (nitroselluloosapohjaiset tuotteet ja synteettiset akryylimaalit). "Vanhan" ja "uuden" teknologian maaleja käytetään samaan tarkoitukseen eli ajoneuvoissa olevien erilaisten vaurioiden korjausmaalaukseen (ks. 9 kohta). "Vanhan" teknologian korvaaminen enenevässä määrin "uudella" on juuri osoituksena siitä, että tuotteita voidaan periaatteessa vaihtaa keskenään. (88) Uusille ajoneuvoille tarkoitetut maalit eivät sen sijaan kuulu kyseisiin markkinoihin, vaikka niiden koostumus on sama ja vaikka ne BASF L+F:n antamien tietojen mukaan on valmistettu samoissa tuotantoketjuissa. Ne on tarkoitettu eri asiakkaille (moottoriajoneuvojen valmistajille korjaamojen sijaan) ja niitä jaellaan kokonaan erilaisina pakkauksina ja määrinä. (89) Accinauton ja BASF L+F:n vuoden 1982 sopimuksen 2 §:n 2 kohdassa antamat määräykset, joiden mukaan Accinauton on "siirrettävä sopimusalueen ulkopuolelta tulevat tilaukset BASF L+F:lle", rajoittavat Accinauton sopimusvapautta suorittaa toimituksia asiakkaille muissa yhteisön jäsenvaltioissa. Tässä mielessä näiden määräysten tarkoituksena ja vaikutuksena on kilpailun rajoittaminen Accinauton ja muiden Glasurit-merkkisten automaalien toimittajien ja erityisesti Accinauton ja BASF L+F:n välillä. Lisäksi tämä merkkien välisen kilpailun rajoitus vaikuttaa Yhdistyneen kuningaskunnan autojen korjausmaalimarkkinoiden merkkien sisäiseen kilpailuun. Rinnakkaistuonti jäsenvaltioista, joissa on alhaisempi hintataso, on nimittäin omiaan vahvistamaan kohdemaan hintakilpailua ja siten vaikuttamaan sikäläiseen hintatasoon. (90) Kyseisen tuotteen tosiasialliset kilpailuehdot Yhdistyneessä kuningaskunnassa poikkeavat huomattavasti siitä, mitä ne ovat muilla Euroopan unionin alueilla (ks. edellä I.E osa). Vuoden 1982 sopimus suojelee olennaista osuutta Glasurit-merkkisten autojen korjausmaalituotteiden yhteismarkkinoista eri merkkien väliseltä kilpailulta. (v) Jäsenvaltioiden väliselle kaupalle tuotettu vahinko (91) BASF L+F:n ja Accinauton välisellä sopimuksella haitataan jäsenvaltioiden välistä kauppaa rajoittamalla Glasurit-tuotteiden rinnakkaistuontia Belgiasta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Accinauton sopimusalueen ulkopuolella sijaitsevia yhteisön markkinoita ja erityisesti Ison-Britannian markkinoita suojellaan merkkien väliseltä kilpailulta Glasurit-merkkisten autojen korjausmaalituotteiden osalta. Sopimuksen tarkoituksena on keinotekoisesti sulkea kansalliset markkinat yhteisössä, mikä aiheuttaa vahinkoa yhteismarkkinoiden toteutumiselle, joka on eräs perustamissopimuksen päätavoitteista. (vi) Vaikutukset kauppaan ovat huomattavat (92) Tutkimusajanjakson aikana (ks. jäljempänä) Glasurit-merkkisillä autojen korjausmaalituotteilla (ks. 13-15 kohta) oli erittäin vahva asema Ison-Britannian markkinoilla (vuosina 1986-1991, 6-9 prosenttia markkinaosuuksista: [ ] miljoonaa GBP vuonna 1991). Lisäksi erot Glasurit-tuotteiden hinnoissa Belgian ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä olivat huomattavia (joskus jopa 40-70 prosentin suuruisia) sekä hinnaston hintojen että kuluttajahintojen osalta (ks. 17 kohta). Nämä huomiot - kyseisen tuotemerkin markkina-aseman ja hintaerot - huomioon ottaen Ison-Britannian markkinoilla oli kaikki edellytykset huomattavan rinnakkaistuontitoiminnan kehittymiselle. Tässä tapauksessa kahden valituksen tehneen yrityksen ostot vahvistavat, että Glasurit-tuotteiden potentiaalinen kysyntä Yhdistyneessä kuningaskunnassa on huomattava. Vuoden 1982 sopimus, jolla rajoitetaan rinnakkaiskaupan mahdollisuuksia Belgian ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä, rajoittaa merkittävästi kilpailua ja kauppaa jäsenvaltioiden välillä. (93) BASF L+F sitä vastoin arvioi, että vuoden 1982 sopimuksella ei ollut huomattavaa vaikutusta; se väittää, että - tosiasiallisesti ainoastaan IMF:n 4 päivänä joulukuuta 1990 (34 kohta) tilaama toimitus estettiin - Accinauton myymät määrät edustavat ainoastaan noin 10:tä prosenttia Glasurit-tuotteiden rinnakkaistuonnin kokonaismäärästä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan - Accinauton lisäksi jakelijat muissa jäsenvaltioissa saattoivat käyttää hankintalähdettä rinnakkaistuonnissa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan (tiedetään, että eräs niistä toimitti noin kolminkertaisesti sen määrän, jonka Accinauto toimitti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vietäväksi). Nämä vastaväitteet ovat täysin perusteettomia. Ensinnäkin ratkaisevia eivät ole sopimuksesta huolimatta suoritettujen toimitusten määrät, vaan toimitukset, jotka olisivat tosiasiallisesti olleet mahdollisia, mutta jotka sopimus esti. Edellä esitetyn toteamuksen (92 kohta) mukaan toimitukset, jotka Accinauto olisi tosiasiallisesti voinut suorittaa, eivät mitenkään rajoitu IMF:lle ja Calbrookille toimitettuihin määriin. Jo yksin tällaisen sopimuksen olemassaolo, jonka tarkoituksena on rinnakkaistuonnin estäminen, estää yksinmyyjää solmimasta liikesuhteita rinnakkaistuojien kanssa. Vuoden 1982 sopimus oli voimassa 1 päivästä tammikuuta 1981 31 päivään joulukuuta 1991 ja sopimuspuolet sovelsivat sitä ainakin maaliskuusta 1986. Tämän seurauksena sopimus vaikutti riittävän pitkän ajan tärkeiden liikesuhteiden kehittymiseksi. Lisäksi BASF L+F ei osoittanut, että muut hankintalähteet olisivat tutkimusajanjakson aikana olleet tosiasiallisesti Accinautoa vastaavia tai että niillä rinnakkaistuojilla, jotka olisivat voineet kääntyä Accinauton puoleen, olisi ollut saatavillaan tarvittavat tiedot näiden muiden hankintalähteiden arvioimiseksi sitä vastaaviksi. Valituksen tekijän esittämästä muistiosta (23 kohta) ilmenee, että IMF saattoi ostaa Accinautolta tiettyjä tuotteita ja erityisesti tuotelinjan 54 maaleja edullisempaan hintaan kuin Calbrook Alankomaista ja Saksasta. Tämän perusteella voidaan todeta, että ainakaan näiden tuotteiden osalta näiden kahden maan kauppiaat, joihin BASF L+F viittaa vastauksessaan tiedoksiantoon sitä vastaan esitetyistä väitteistä, eivät hankintalähteenä olleet Accinautoa vastaavia. (94) BASF L+F väittää lisäksi, että Ison-Britannian markkinoiden korkeammat hinnat johtuivat korkeammista kustannuksista ja että eroavaisuudet hinnoissa Belgian ja Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoiden välillä olivat sittemmin pienentyneet huomattavasti häviten miltein kokonaan. Tässä yhteydessä on huomattava, että olennaista eivät ole syyt hintaeroihin: BASF L+F:ää ei syytetä kohtuuttomien hintojen vaatimisesta Ison-Britannian markkinoilla. Myöskään hintaeron pienenemisellä ei tässä tapauksessa ole merkitystä tapauksen arvioimiseksi kilpailuoikeudellisesti, ottaen huomioon, että hintaerot tutkimusajankohtana edistivät rinnakkaistuontia Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. (vii) Loppupäätelmät (95) Tästä seuraa, että vuoden 1982 sopimus kuuluu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan kiellon soveltamisalaan. C. Perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohta (i) Ryhmäkohtainen poikkeus asetuksen (ETY) N:o 1983/83 perusteella (96) Asetuksessa (ETY) N:o 1983/83 säädetään yksinmyyntisopimusten ryhmiin tietyin edellytyksin sovellettavasta poikkeuksesta 85 artiklan 1 kohdan kieltoon. Yksinmyyntisopimukset johtavat yleensä jakelun tehostamiseen, koska yrittäjä voi keskittää tuotteidensa myyntiin liittyvät toiminnot. Näiden sopimusten avulla voidaan lisäksi toimia tehokkaasti markkinoilla ja varmistaa toimitusten jatkuvuus jakelua järkeistämällä (asetuksen (ETY) N:o 1983/83 johdanto-osan viides ja kuudes kappale). Kuluttajille voidaan kuitenkin turvata kohtuullinen osuus yksinmyynnistä saatavista eduista vain, jos rinnakkaistuonti on käytännössä mahdollista (asetuksen (ETY) N:o 1983/83 johdanto-osan yhdestoista kappale). (97) Rajoittamalla Accinauton oikeutta suorittaa passiivista myyntiä yksinmyyntialueensa ulkopuolella oleville asiakkaille vuoden 1982 sopimus asettaa yksinmyyjälle kilpailunrajoituksen, joka ei sisälly asetuksen (ETY) N:o 1983/83 2 artiklan 2 kohdan c alakohdassa poikkeuksena säädettyyn velvoitteeseen "olla sopimusalueen ulkopuolella mainostamatta sopimustavaroita sekä sinne perustamatta sivuliikettä ja siellä pitämättä sopimustavaroiden jakeluvarastoa." Asetuksessa (ETY) N:o 1983/83 säädetty poikkeus ei siis kata vuoden 1982 sopimusta. Lisäksi rajoittamalla Accinauton vapautta suorittaa passiivista myyntiä sen yksinmyyntialueen ulkopuolella oleville asiakkaille rajoitetaan myös näiden asiakkaiden/välittäjien mahdollisuutta ostaa Glasurit-tuotteita Accinautolta. Tällä rajoituksella siis estetään soveltamasta asetusta (ETY) N:o 1983/83 sen 3 artiklan d kohdan perusteella. (ii) Yksittäinen poikkeus (98) BASF L+F:n ja Accinauton välillä tehtyä vuoden 1982 sopimusta ei ilmoitettu komissiolle ja sitä ei ole vapautettu ilmoitusvelvollisuudesta, koska kyse on jäsenvaltioiden välisestä tuonnista ja viennistä asetuksen N:o 17 4 artiklan 2 kohdan 1 alakohta merkityksessä. Tämän vuoksi yksittäistä poikkeusta ei voida myöntää. (99) Vaikkka sopimuksesta olisi ilmoitettu, sille ei olisi voitu myöntää poikkeusta. Komission vakiintuneen päätösmenettelyn mukaan, jonka yhteisön tuomioistuin on useaan otteeseen vahvistanut (6), ei poikkeusta 85 artiklan 3 kohdan perusteella voida myöntää sopimukselle, jolla estetään rinnakkaisvienti (7). Kuluttajille voidaan turvata kohtuullinen osuus yksinmyynnistä saatavista eduista vain, jos rinnakkaistuonti on käytännössä mahdollista (asetuksen (ETY) N:o 1983/83 johdanto-osan yhdestoista kappale). Vaikka vuoden 1982 sopimuksella olisi jakelua tehostava vaikutus ja vaikka kuluttajille voitaisiinkin varata kohtuullinen osuus eduista, ei rinnakkaisviennin estämistä sittenkään voitaisi pitää välttämättömänä näiden etujen saavuttamiseksi. Yksinmyyntisopimuksen edut ovat saavutettavissa siten, että kauppias keskittää toimintansa sopimusalueelle. Sen vuoksi aktiivisen myynnin kieltäminen kyseisen alueen ulkopuolella on riittävä. Siihen ei ole tarpeen liittää kieltoa myydä passiivisesti sopimusalueen ulkopuolella, koska tähän myyntiin ei liity erityisiä myynti- tai mainontaponnistuksia eikä se estä kauppiasta keskittämästä myyntiponnistuksiaan sopimusalueelle. Tästä seuraa, että poikkeusedellytyksistä kaksi jää täyttymättä ja yksittäinen poikkeus ei sen vuoksi asiaan vaikuttavista syistä tule kysymykseen. D. Asetuksen N:o 17 3 artiklan 1 kohta (100) Jos komissio toteaa, että perustamissopimuksen 85 artiklan säännöksiä rikotaan, se voi asetuksen N:o 17 3 artiklan 1 kohdan perusteella päätöksellä vaatia, että kyseiset yritykset lopettavat rikkomisen. Komission saatavilla olevien tietojen mukaan Accinauto ja BASF L+F ovat lopettaneet rikkomisen tekemällä uuden jakelusopimuksen, johon ei enää sisälly moitittua määräystä, jonka mukaan Accinauton on siirrettävä BASF L+F:lle sen sopimusalueen ulkopuolella olevien asiakkaiden tilaukset. Uusi sopimus tuli voimaan taannehtivasti 1 päivänä tammikuuta 1992. Se tosin allekirjoitettiin vasta 14 päivänä joulukuuta 1992 ja 22 päivänä tammikuuta 1993, mutta komissio päätti kyseisen yrityksen eduksi pitää voimaantulopäivistä edellistä rikkomisen päättymispäivänä. (101) Kuulemisessa BASF L+F vaati, että 21 päivänä kesäkuuta 1990 päivätyn kirjeen (53 kohta) päivämäärä olisi viimeistään pidettävä rikkomisen päättymispäivänä. Tämä vaatimus on perusteeton. Kyseinen kirje on laadittu ikään kuin Accinauton vapaudelle myydä rinnakkaistuojille ei lainkaan olisi asetettu rajoituksia. Asia ei kuitenkaan ole näin, kuten edellä on esitetty. Accinauton kannalta tämä kirje ei ole kiistaton, eikä se sen vuoksi sovellu aiheuttamaan muutosta sopimusjärjestelyyn. Tämä kirje pikemminkin vahvistaa sitä järjestelmää, joka otettiin käyttöön vuoden 1982 sopimuksella, jota ainoastaan on tulkittu tavalla, joka ei ilmeisestikään ole yhdenmukainen sopimuksen todellisen sisällön kanssa. E. Sakot (102) Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan a alakohdan perusteella komissio voi määrätä yrityksille sakkoja, jos nämä tahallaan tai tuottamuksesta rikkovat perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan määräyksiä. Sakkojen suuruutta määrättäessä on otettava huomioon kaikki tekijät ja niistä erityisesti rikkomuksen vakavuus ja sen kesto. (103) Komissio arvioi, että BASF L+F:lle ja Accinautolle on tässä tapauksessa perusteltua antaa sakkoja seuraavista syistä. 1. Passiivisen myynnin kieltäminen on ristiriidassa yhteismarkkinoiden toteutumisen tavoitteen, joka on perustamissopimuksen perusperiaate, kanssa ja sitä on sen vuoksi pidettävä erityisen vakavana. 2. Yhteisön lainsäädäntö asiasta on kiistämätön (8). 3. Yhdeksännessätoista kertomuksessa kilpailupolitiikasta (1989) komissio täsmensi tapaukseen "AKZO Coatings" liittyen hallintokäytäntönsä sellaisten sopimusten suhteen, jotka hyvin suurelta osin vastaavat vuoden 1982 sopimusta sekä tuotteiden (autojen korjausmaalit) että kyseessä olevien markkinoiden osalta. 4. BASF L+F on merkittävä yhtiö, jolla on erittäin vahva markkinaosuus automaaleista Euroopassa. Sen vuoksi sen menettelyn taloudelliset vaikutukset ovat huomattavat. 5. Rikkominen alkoi 8 päivänä lokakuuta 1982, joka on vuoden 1982 sopimuksen jälkimmäinen allekirjoittamispäivä, ja jatkui 31 päivään joulukuuta 1991. Niitä kyseisessä sopimuksessa olevia määräyksiä, jota tämä tapaus koskee, on todettu sovelletun maaliskuusta 1986. 6. BASF L+F ja Accinauto tekivät tämän rikkomuksen tahallaan. Vakiintuneen oikeuskäytännön (9) mukaan ei rikkomuksen tahallisesti tehdyksi toteamiseksi vaadita, että yritys on tehnyt kyseisen rikkomuksen tietoisesti Euroopan yhteisön kilpailusääntöjä uhmaten; riittää, että yritys ei ole voinut olla tietämättä sitä, että moititun menettelyn tavoitteena tai tarkoituksena oli rajoittaa kilpailua. Kun otetaan huomioon, että passiivista myyntiä koskevan kiellon oikeudellinen asema on erittäin selvä, BASF L+F ja Accinauto eivät voineet olla tietämättä vuoden 1982 sopimuksen kilpailua rajoittavista vaikutuksista. Lisäksi BASF L+F oli tietoinen rikkomuksesta kilpailusääntöjä vastaan, kuten ilmenee asiakirjoista, joissa ilmoitetaan, että se tiesi menettelynsä olevan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan vastainen. Eräässä 30 päivänä elokuuta 1989 päivätyssä tiedonannossa (47 kohta) mainitaan, että "syistä, jotka hyvin tunnetaan, kirjallista ilmoitusta ei koskaan tehty" (suunnitellusta luvattoman tuonnin keskeyttämisestä). "Syyt, jotka hyvin tunnetaan" on ymmärrettävä viittaukseksi siihen, että BASF L+F tiesi, että tällainen sopimus oli 85 artiklan vastainen. Tätä arviota vahvistaa maininta, joka esitetään 5 päivänä huhtikuuta 1990 päivätyssä tiedonannossa; "Rinnakkaistuonnista on viimeksi kuluneina vuosina puhuttu ja kirjoitettu paljon (kaikki asiakirjat tuhottiin kolme vuotta sitten lakiasiainosaston kehoituksesta). EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan perusteella annetaan täysi tavaroiden ostovapaus" (51 kohta). 7. Kyseisen tapauksen taloudellisen merkityksen täsmentämiseksi paremmin komissio esittää seuraavat tiedot, jotka antavat kuvan siitä edusta, jonka osapuolet saivat rikkomuksestaan: - Glasurit-merkkisten autojen korjausmaalituotteiden myynti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan on eräs BASF-konsernin kannattavimmista liiketoimista Euroopassa näiden tuotteiden osalta kokonaistuoton vuosina 1985-1989 ollessa [ ] miljoonaa DEM ja myynnin kannattavuuden keskimäärin yli [ ] prosenttia - BASF C& I:n liikevaihto Glasurit-tuotteille vuonna 1991 oli [ ] miljoonaa GBP sen kokonaisliikevaihdon ollessa 80,3 miljoonaa GBP - hintaerot Ison-Britannian ja Belgian välillä niin hinnastojen kuin jakelijoiden ostohintojen osalta ovat 40-70 prosenttia tuotelinjojen 21 ja 54 osalta ja 20-25 prosenttia "clear coat"- ja "color clearcoat"-tuotteiden osalta. (104) Kyseisen yrityksen puolustukseksi komissio ottaa huomioon sen, että se lopetti rikkomisen ennen sitä vastaan esitettyjen väitteiden tiedoksi antamista. (105) Accinautolle määrättävän sakon määrän määrittämiseksi komissio otti huomioon myös sen, että Accinauto on taloudellisesti riippuvainen BASF L+F:stä ja että jälkimmäinen käytti tätä riippuvuutta hyväkseen saadakseen taloudellista etua (ks. 45 kohta), ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla BASF Lacke + Farben AG:n ja SA Accinauton välinen sopimus, jonka mukaan Accinauto SA:n oli 8 päivästä lokakuuta 1982 31 päivään joulukuuta 1991 "siirrettävä sopimusalueen ulkopuolella olevilta asiakkailta tulevat tilaukset BASF Lacke + Farbenille", on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan vastainen. 2 artikla 1. Kyseisille yrityksille määrätään seuraavat sakot niiden osallisuudesta 1 artiklassa mainittuun rikkomukseen: - BASF Lacke + Farben saa 2 700 000 ecun sakon. - SA Accinauto saa 10 000 ecun suuruisen sakon. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut sakot on maksettava ecuina kolmen kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta Euroopan yhteisöjen komission tilille N:o 310-0933000-43, Banque Bruxelles-Lambert, agence européenne, Rond Point Schuman 5, B-1040 Bruxelles. Tämän määräajan kuluttua voidaan ilman eri toimenpiteitä periä korkoa, joka kertyy sen kuukauden, jona tämä päätös on annettu, ensimmäisestä työpäivästä ja jonka kannan laskee Euroopan rahoitusinstituutti 3,5 prosenttiyksiköllä eli 9,50 prosentilla korotettuna. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu 1. BASF Lacke + Farben AG:lle Glasuritstraße 1 D-48165 Münster-Hiltrup 2. SA Accinautolle Quai des Charbonnages 76 B-1080 Bruxelles. Tämä päätös on täytäntöönpanokelpoinen EY:n perustamissopimuksen 192 artiklan nojalla. Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 1995. Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen (1) EYVL N:o 13, 21.2.1962, s. 204/62 (2) EYVL N:o 127, 20.8.1963, s. 2268/63 (3) "[*]": Tämän julkaistavaksi tarkoitetun päätöksen tekstistä on jätetty pois joitakin tietoja asetuksen N:o 17 21 artiklan 2 kohdassa liikesalaisuuksien salassapidosta annettujen säännösten mukaisesti. (4) Luvut perustuvat BASF C& I:n asiakirjaan "G.B. VRL Market share development percentage". (5) EYVL N:o L 173, 30.6.1983, s. 1 (6) Ks. esimerkiksi asia 86/82 Hasselblad v. komissio, Oikeustapauskokoelma 1984, s. 833, ja asia C-279/87 Tipp-Ex v. komissio, Oikeustapauskokoelma 1990, I-261. (7) Ks. myös komission päätös 88/172/ETY (Konica) (EYVL N:o L 78, 23.3.1988,s. 34). (8) Ks. yhteisön tuomioistuimen vakiintunut oikeuskäytäntö ja erityisesti yhdistetyt asiat 56 ja 58/64 Consten ja Grundig v. komissio, Oikeustapauskokoelma 1966, s. 322 - sekä edellä mainittu asia Tipp-Ex. (9) Ks. yhteisön tuomioistuimen antamat tuomiot asiassa 246/86 Belasco ja muut v. komissio, Oikeustapauskokoelma 1989, s. 2117 - sekä asiassa 19/77 Miller v. komissio, Oikeustapauskokoelma 1978, s. 131-.