Neuvoston lausunto, annettu 28 päivänä helmikuuta 2000, Italian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 1999-2003



Virallinen lehti nro C 098 , 06/04/2000 s. 0002 - 0003



Neuvoston lausunto, annettu 28 päivänä helmikuuta 2000, Italian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 1999-2003 (2000/C 98/02) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon komission suosituksen, on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa, ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON: Neuvosto tarkasteli 28 päivänä helmikuuta 2000 Italian tarkistettua vakausohjelmaa, joka koskee vuosia 1999-2003. Neuvosto toteaa tyytyväisenä, että talouskasvun hidastumisesta huolimatta näyttää siltä, että alkuperäisen ohjelman tavoite, joka oli julkisen talouden 2,0 prosentin alijäämä suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT) vuonna 1999, on saavutettu kuten talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa suositeltiin. Tähän tulokseen ovat osaltaan vaikuttaneet odotettua pienemmät korkomenot ja odotettua suuremmat verotulot, jotka johtuivat veronkannon tehostamisesta. Julkisen talouden bruttovelan suhde BKT:een supistui edelleen vuonna 1999. Tämä johtuu suurista yksityistämistuloista, jotka ovat lieventäneet kasvun hidastumisen kielteistä vaikutusta. Neuvosto toteaa, että ohjelmassa vahvistetaan julkisen talouden nettoluotonoton tavoitteet vuodeksi 2000 (1,5 prosenttia suhteessa BKT:een) ja vuodeksi 2001 (1,0 prosenttia suhteessa BKT:een). Neuvosto on tyytyväinen, että ohjelmassa sitoudutaan julkisen talouden vahvistamiseen, mikä tukee julkisen velan pienenemistä yli 3 prosenttiyksikköä vuodessa, jolloin se olisi 100,0 prosenttia vuonna 2003. Neuvosto katsoo, että tarkistettu ohjelma on talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen. Tarkistetun vakausohjelman makrotalouden ennusteissa oletetaan kokonaistuotannon vuosikasvun kiihtyvän vähitellen vuoden 1999 1,3 prosentista lähes 3 prosenttiin vuosina 2002-2003. Neuvosto toteaa, että tällainen kasvun nopeutuminen on realistista ja että vuosien 2000 ja 2001 suhdannenousu voi osoittautua vahvemmaksi kuin tarkistetussa ohjelmassa on oletettu; toisaalta uudet korko-oletukset voivat olla liian optimistisia rahoitusmarkkinoiden viimeaikaisen kehityksen valossa. Neuvosto toteaa, että alkuperäisessä ohjelmassa esitettyä julkisen talouden strategiaa jatketaan tavoitteena julkisen talouden rahoitusaseman vahvistaminen ja kasvun ja oikeudenmukaisen tulonjaon edistäminen. Ohjelmassa esitetty julkisen talouden vakauttaminen toteutetaan vakiinnuttamalla perusylijäämä korkealle tasolle ja vähentämällä juoksevia menoja suhteessa bruttokansantuotteeseen sekä keventämällä samanaikaisesti edelleen raskasta verotaakkaa jonkin verran ja lisäämällä julkisia investointeja erityisesti Etelä-Italiassa. Neuvosto panee merkille, että alijäämätavoitteet säilyvät ennallaan, vaikka ohjelmassa perusylijäämä vakiintuu nyt 5 prosenttia alemmalle tasolle verrattuna BKT:een kuin alkuperäisessä ohjelmassa. Neuvosto toteaa, että Italian viranomaiset ovat sitoutuneet alentamaan juoksevia menoja (lukuun ottamatta korkomenoja) 37,9 prosentista suhteessa BKT:een vuonna 1999 asteittain 36,2 prosenttiin suhteessa BKT:een vuonna 2003. Neuvosto katsoo, että vuoden 2000 perusrahoitusasema antaa riittävän varmuusmarginaalin 3 prosentin alijäämäkynnyksen ylittämisen välttämiseksi tavanomaisissa suhdannevaihteluissa. Ehdotettu julkisen talouden vahvistaminen laajentaisi tätä varmuusmarginaalia, mikä tarkoittaa, että Italia täyttäisi edelleen vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimukset vuoteen 2003 saakka. Neuvosto vahvistaa kuitenkin uudelleen, että Italian on varmistettava edelleen korkean julkisen talouden velkaantuneisuuden tasainen supistaminen, ja katsoo, että tarkistetun ohjelman tavoitteet on saavutettava, jotta Italian hallitus pysyy sitoumuksessaan alentaa velan suhde BKT:een alle 100 prosenttiin vuoteen 2003 mennessä. Jos kasvu osoittautuu tarkistetussa ohjelmassa odotettua vahvemmaksi, neuvosto odottaa Italian saavuttavan suunniteltua parempia julkisen talouden tuloksia ja nopeuttavan siten julkisen talouden velkaantuneisuuden supistamista lähemmäksi 60 prosentin viitearvoa. Alkuperäisestä vakausohjelmasta antamansa lausunnon(2) mukaisesti neuvosto kehottaa Italian hallitusta vastaamaan määrätietoisesti julkisen talouden keskipitkän aikavälin haasteisiin, jotka aiheutuvat eläkemenoista ja muista ikään liittyvistä budjettimenoista. Äskettäin annettu hallituksen ehdotus rahastoivien eläkejärjestelmien laajentamisesta on oikeansuuntainen, mutta ei korvaa tarvetta tarkastella nykyisen järjestelmän piirteitä uudelleen. Ajoissa suoritetulla eläkejärjestelmän uudelleenarvioinnilla voitaisiin hillitä eläkemenojen odotettavissa olevaa kasvua suhteessa BKT:een. Lisäksi neuvosto kehottaa Italian hallitusta toteuttamaan määrätietoisesti yksityistämisohjelmaansa ja parantamaan työ- ja hyödykemarkkinoiden ja julkisen hallinnon rakenneuudistuksia, joita tarvitaan kilpailun ja tehokkuuden edistämiseksi ja Italian talouden elvyttämiseksi. (1) EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. (2) EYVL C 68, 11.3.1999, s. 1.