2001/663/EY: Komission päätös, tehty 15 päivänä kesäkuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (COMP/34.950 — Eco-Emballages) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2001) 1611)



Virallinen lehti nro L 233 , 31/08/2001 s. 0037 - 0048



Komission päätös, tehty 15 päivänä kesäkuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (COMP/34.950 - Eco-Emballages) (tiedoksiannettu numerolla K(2001) 1611) (Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2001/663/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 eli perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäisen täytäntöönpanoasetuksen(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1216/1999(2), ja erityisesti sen 2 artiklan, ottaa huomioon 17 päivänä joulukuuta 1993 annetun asetuksen N:o 17 2 ja 4 artiklan mukaisesti tehdyn puuttumattomuustodistusta koskevan hakemuksen ja ilmoituksen poikkeusluvan saamiseksi, on julkaissut asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti tiivistelmän ilmoituksesta(3), on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: A. JOHDANTO (1) Eco-Emballages SA (jäljempänä "Eco-Emballages") hoitaa kotitalouksien pakkausjätteen erilliskeräyksen ja hyödyntämisen järjestelmää Ranskan alueella. Järjestelmän tavoitteena on vastata pakkausjätteitä koskevassa Ranskan asetuksessa määriteltyihin vaatimuksiin. Ilmoitus koski sopimuksia, joihin järjestelmä perustuu. Tämä päätös koskee ilmoitettuja sopimuksia sellaisina kuin ne ovat tällä hetkellä voimassa. Sopimusten katsotaan siis sisältävän menettelyn aikana tehdyt muutokset ja ne muutokset, jotka Eco-Emballages on tehnyt komission pyynnöstä, kuten jäljempänä selvitetään. B. SÄÄNTELYTILANNE (2) Ranskassa annettiin 1 päivänä huhtikuuta 1992 jätteiden käsittelystä ja materiaalien keräämisestä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun lain nro 75-633, sellaisena kuin se on muutettuna, soveltamista koskeva asetus nro 92-377 (jäljempänä "asetus"). Asetusta sovelletaan käytöstä poistetuista pakkauksista aiheutuviin jätteisiin. Jäsenvaltioilla on tällä alalla myös yhteisön oikeuteen liittyviä velvollisuuksia, jotka johtuvat pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetusta parlamentin ja neuvoston direktiivistä 94/62/EY(4). (3) Asetusta sovelletaan sen 1 §:n mukaan kaikkiin kotitalouksista peräisin oleviin pakkausjätteisiin. Asetuksen 2 §:n määritelmien mukaan tuottajalla tarkoitetaan sitä, joka pakkaa tai antaa pakata tuotteensa niiden markkinoille saattamista varten. Pakkauksella tarkoitetaan kaikenlaisia päällysteitä tai alustoja, jotka on tarkoitettu tuotteen säilyttämiseen ja helpottamaan sen kuljettamista tai myytäväksi asettamista. (4) Asetuksen 4 §:n mukaan tuottajien ja maahantuojien, joiden tuotteita markkinoidaan pakattuina, tai jos tuottajaa tai maahantuojaa ei voida tunnistaa, henkilön, joka saattaa tuotteen markkinoille ensimmäistä kertaa, on osallistuttava kaikkien pakkausjätteidensä käsittelyyn tai huolehdittava niiden käsittelystä (jäljempänä "tuottajalla" tarkoitetaan kaikkia, joilla on tämä velvollisuus). Kyseisessä 4 §:ssä säädetään, että tuottaja voi kääntyä toimiluvan saaneen laitoksen tai yrityksen (jäljempänä "laitos" kun on kyse yleisestä kierrätysjärjestelmästä) puoleen, joka vastaa jätteen käsittelystä, tai kerätä talteen pakkausjätteet itse kierrätysjärjestelmän tai keräyspisteiden avulla (oma kierrätysjärjestelmä). (5) Asetuksen 4 §:n toisessa momentissa vaaditaan, että laitoksen asiakaskuntaan kuuluvien tuottajien tuotteet on merkittävä. Kyseisen momentin mukaisesti tuottaja merkitsee laitoksen käsiteltäväksi tulevat tuotteet [...] yhdessä määrittämiensä sääntöjen mukaisesti, kuten 5 §:ssä säädetään. Asetuksen 5 §:ssä säädetään, että henkilöt [...], jotka käyttävät pakkausjätteensä käsittelyyn laitoksen palveluja [...], tekevät sopimuksen, jossa täsmennetään mm. kyseisiin pakkauksiin tehtävät tunnistemerkinnät ja vuosittain käsiteltävän jätteen arvioitu määrä [...]. Asetuksen 10 §:ssä säädetään, että kierrätysjärjestelmää käyttävä tuottaja merkitsee asian selvästi pakkauksiinsa ja pakkausjätteisiinsä kierrätyspisteitä käyttävä tuottaja hyväksyttää kyseisen järjestelyn valvontasäännöt toimivaltaisilla viranomaisilla. Asetuksen 10 §:ää on muutettu 21 päivänä joulukuuta 1999 siten, ettei oman kierrätysjärjestelmän käyttöönottoa enää tarvitse mainita pakkauksessa. (6) Asetuksen 6 §:n mukaan laitos voi saada toimiluvan kuudeksi vuodeksi kerrallaan toimivaltaisilta ministereiltä (asia kuuluu ympäristöministeriön toimialaan). Kyseinen laitos tekee sopimuksia sekä tuottajien että kierrätysyritysten ja paikallisten viranomaisten (kuntayhtymien) kanssa. Toimilupahakemukseen on liitettävä maksueritelmä. Tuottajilta veloitettavat maksut määritetään siten, että laitos voi toimittaa pakkausjätteet materiaalien mukaan lajiteltuina ja saavuttaa nollatuloksen tai ylijäämää. Eritelmässä asetetaan myös perusteet, joilla toimiluvan saanut laitos suorittaa maksut alueellisille viranomaisille ja joilla taataan näille jätteiden lajittelusta aiheutuvien ylimääräisten kustannusten korvaaminen. (7) Asetuksen 8 §:n mukaan laitoksen on luovutettava vuosittain viranomaisille raportti toiminnastaan sekä pakkausjätteen talteenotosta ja ilmoitettava niille hyödyntämisestä saadut tulokset. (8) Asetuksessa tarkoitettuja toimilupia koskevalla 23 päivänä heinäkuuta 1992 tehdyllä ministeriön päätöksellä asetettiin toimilupia käsittelevä neuvoa-antava komitea, jossa on 33 jäsentä. Näistä viisi edustaa valtiota, kuusi kuntayhtymiä, seitsemän pakattujen hyödykkeiden tuottajajärjestöjä, viisi pakkausmateriaalien ja pakkausten tuottajajärjestöjä, kaksi kaupallisen jakelualan järjestöjä, kaksi jätehuoltoa ja kierrätettävien materiaalien talteenottoa harjoittavia yrityksiä, kolme ympäristönsuojelujärjestöjä ja kolme kuluttajajärjestöjä. Komitealta pyydetään toimilupahakemuksia koskevia lausuntoja ja sille toimitetaan toimiluvan saaneiden laitosten vuosiraportit. (9) Kun laitos esittää kierrätysjärjestelmäänsä koskevan eritelmän toimivaltaisten ministerien hyväksyttäväksi, viranomaiset valvovat, että tiettyjä yleisiä ennalta asetettuja kriteerejä noudatetaan. Ne voivat lisäksi asettaa luvan saamiselle erityisedellytyksiä eikä niiden tarvitse noudattaa hakemuksessa esitettyjä ehdotuksia. (10) Viranomaiset vahvistavat tällä hetkellä tuotantoketjun alkupään tariffit (eli kotitalouksien pakkausjätteiden erilliskeräys- ja hyödyntämisjärjestelmään liittyneiden tuottajien maksut) ja jatkojalostajien tariffit (eli kuntayhtymien saamat maksut) samoin perustein, jos toimiluvan saaneet laitokset hoitavat samoja tehtäviä. Viimeisin Ranskassa toimiluvan saaneisiin eri laitoksiin sovellettavia tariffeja koskeva ehdotus perustuu samaan (SOFRES-tutkimuslaitoksen tekemään) puolueettomaan tutkimukseen kotitalousjätteiden erilliskeräyksen ja järjestelmän hallinnoinnin kustannuksista. Materiaalikohtaisesti arvioituihin kustannuksiin lisätään laitoksen rakenteelliset kustannukset, mutta kuntayhtymien välisiä eroja ei ole otettu huomioon. Ranskan viranomaisten mukaan eriytettyjen tariffien soveltaminen jatkojalostajiin johtaisi siihen, että kuntayhtymät pyrkisivät ottamaan käyttöön korkeimman tariffin, mikä saattaisi korottaa myös tuottajiin sovellettavia tariffeja ja kuluttajahintoja. Vastaavasti myös eriytettyjen tariffien soveltaminen tuotantoketjun alkupäähän johtaisi siihen, että tuottajat liittyisivät sellaisen laitoksen järjestelmään, jonka tariffi on alhaisin. Ranskan viranomaisten mukaan eriytetyt tariffit vaarantaisivat siten järjestelmien taloudellisen tasapainon, toimivuuden ja jatkuvuuden. Ranskan viranomaiset vakuuttavat, että vaikka kahden tai useamman toimiluvan ylläpitäminen samaa toimialaa varten johtaa tariffien yhdenmukaisuuteen, tämä ei kuitenkaan poista hintadifferoinnin mahdollisuuksia esimerkiksi palvelujen laadun tai kuntayhtymille tarjottujen oheispalvelujen perusteella eikä parhaiden palvelujen tarjoamista tai innovatiivisia ratkaisuja koskevaa kilpailua toimilupien uusimisesta neuvoteltaessa. C. ILMOITUKSEN TEKIJÄ JA SEN TOIMIALA (11) Eco-Emballages on vuonna 1992 perustettu osakeyhtiö, jonka kotipaikka on Levallois-Perret Ranskassa. Sen osakkeenomistajia ovat tuottajien ja tuottajajärjestöjen muodostama Compagnie pour le financement d'Eco-Emballages (Ecopar) (70 prosenttia osakepääomasta), viiden materiaalin - teräksen, alumiinin, paperin/pahvin, muovin ja lasin - valmistuksesta vastaavat tuotantoalayritykset (4 prosenttia osakepääomasta kullakin), jakelualan yritykset ja niitä edustavat järjestöt sekä yhtiöjärjestyksen mukaisesti myös johtokunnan jäsenet. (12) Toimivaltaiset ministerit ovat myöntäneet yritykselle toimiluvan, jonka mukaan se sitoutuu huolehtimaan kotitalouksissa kulutettavien tuotteiden käytetyistä pakkauksista syntyneistä jätteistä, joista tuottajat ja maahantuojat ovat tehneet sopimukset sen kanssa. Ensimmäinen toimilupa annettiin 12 päivänä marraskuuta 1992 kuudeksi vuodeksi 1 päivästä tammikuuta 1993 alkaen. Toimilupaa jatkettiin 30 päivänä elokuuta 1996 kuudella vuodella 1 päivästä heinäkuuta 1996 alkaen ja jälleen 11 päivänä kesäkuuta 1999 kuudella vuodella 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen. (13) Eco-Emballages on tehnyt tai tekee sopimukset seuraavien yritysten kanssa: - Pro Europe -yhtiön kanssa "vihreä piste" -ympäristötunnuksen ja -merkin (jäljempänä "ympäristömerkki") käyttöoikeudesta, - tuottajien kanssa, jotka eivät halua itse käsitellä jätteitään; liittymällä järjestelmään tuottaja täyttää asetuksen mukaisen velvollisuutensa; Eco-Emballages rahoittaa toimintaansa järjestelmään liittyneiltä tuottajilta perimillään osallistumismaksuilla, - kuntayhtymien eli kuntien tai niiden ryhmittymien kanssa, joiden on Ranskan lainsäädännön mukaisesti käsiteltävä yleisesti kotitalousjätteitä; käytännössä kuntayhtymät huolehtivat kotitalousjätteiden keräämisestä joko itse tai alihankkijoita käyttäen; kun kuntayhtymät tekevät sopimuksen Eco-Emballagesin kanssa, ne saavat siltä taloudellista tukea tähän, - tuotantoalayritysten kanssa, jotka sitoutuvat hyödyntämään talteenotetut raaka aineet; kun kotitalouksien pakkausjätteet on lajiteltu, ne toimitetaan kierrätysyritykselle (tai -yrityksille) hyödynnettäviksi; Eco-Emballages saa kuntayhtymiltä säännöllisiä raportteja siitä, että jätteet on todella hyödynnetty. Lisäksi valtuutettujen kierrätysyritysten ja kuntayhtymien välisiä kierrätysjärjestelmää koskevia operatiivisen toiminnan sopimuksia sekä tutkimus- ja kehityssopimuksia varten on laadittu vakiosopimukset. (14) Vuonna 1997 Eco-Emballagesin nettoliikevaihto oli 565,6 miljoonaa Ranskan frangia (tuottajien osallistumismaksut), ja menovarausten tulouttamisen jälkeen sen liiketulos oli 1,463 miljardia frangia. Vuonna 1998 yhtiön nettoliikevaihto oli 504,5 miljoonaa frangia ja liiketulos 790,5 miljoonaa frangia. Vuonna 1999 vastaavat luvut olivat 600 miljoonaa ja 1,042 miljardia Ranskan frangia. Vuoden 2000 liikevaihto oli 1,12 miljardia Ranskan frangia. D. ILMOITETUT SOPIMUKSET (15) Ilmoitus koski Eco-Emballages-yhtiön yhtiöjärjestystä, ympäristömerkin käyttöoikeussopimusta, tuottajien vakiosopimusta, kuntayhtymien vakiosopimusta, tuotantoalayritysten kanssa tehtyjä sopimuksia, kierrätysjärjestelmää koskevaa operatiivisen toiminnan vakiosopimusta (tuotantoalasopimusten liitteenä) ja tutkimus- ja kehitystoiminnan vakiosopimusta. (16) Menettelyn aikana Eco-Emballages on ajantasaistanut tai korvannut eräät ilmoitetut sopimukset. Ilmoituksen tehneen osapuolen suostumuksella komission päätös koskee ilmoitettuja sopimuksia sellaisina kuin ne ovat tällä hetkellä voimassa. 1. Yhtiöjärjestys (17) Eco-Emballagesin yhtiöjärjestyksen mukaan sen tavoitteisiin kuuluu sellaisten järjestelmien käyttöönotto, joiden tarkoituksena on jätteen käsittely ja materiaalien talteenotto ja varsinkin edellä mainitusta laista nro 75-633 ja sen soveltamiseksi annetuista asetuksista johtuvista yritysten velvoitteista huolehtiminen. 2. Ympäristömerkin käyttöoikeussopimus (18) Eco-Emballagesin järjestelmään liittyneiden tuottajien tuotteet tunnistetaan ympäristömerkin avulla, kuten asetuksessa vaaditaan. (19) Eco-Emballages teki Packaging Recovery Organisation Europen eli Pro Europe SPRL:n (Pro Europe) kanssa sopimuksen, jonka perusteella sillä on ollut joulukuun 10 päivästä 1996 alkaen päälisenssi Ranskan aluetta varten ja yksinoikeus käyttää "vihreä piste"-ympäristömerkkiä. Lisäksi se on voinut myöntää alilisenssejä(5). Eco-Emballagesin on myös tiedotettava siihen liittyneille yrityksille, että ympäristömerkin käyttöön muualla kuin Ranskassa on saatava lupa siltä, jolla on asiassa päätösvalta. (20) Eco-Emballagesin ja Pro Europen tekemän kolmannen lisäsopimuksen perusteella Eco-Emballagesin on pitänyt 4 päivästä joulukuuta 1998 alkaen myöntää Ranskassa alilisenssejä alueellisille ja/tai erityisiä materiaaleja koskeville järjestelmille ("systems active regionally and/or for specific materials"). Edellytyksenä on, että ne täyttävät direktiivissä 94/62/EY asetetut keräämistä ja hyödyntämistä koskevat vaatimukset ja tietyt ennakkoon asetetut edellytykset. Eco-Emballages onkin myöntänyt Adelphe SA:lle (jäljempänä "Adelphe") alilisenssin, jonka mukaan tämä voi käyttää ympäristömerkkiä järjestelmässään Ranskan alueella ilman yksinoikeutta 31 päivään joulukuuta 2002 asti. Adelphen on maksettava Eco-Emballagesille summa, joka vastaa sen osuutta Pro Europe-yhtiölle korvattavista kustannuksista. 3. Tuottajien kanssa tehtävät sopimukset (21) Eco-Emballages ehdottaa tuottajille joko järjestelmään liittymistä koskevaa tavanomaista vakiosopimusta tai typistettyä sopimusta, joka on tarkoitettu yksittäisille pienille tuottajille tai näiden liitoille tai järjestöille. Pieninä tuottajina pidetään tällöin niitä, joiden Ranskan alueella myymien kotitalouksille tarkoitettujen pakattujen tuotteiden liikevaihto ennen veroja on alle 2 miljoonaa Ranskan frangia. (22) Tuottaja saa oikeuden käyttää ympäristömerkkiä pakkauksissaan - tai pikemminkin tuottajalle asetetaan velvollisuus käyttää sitä, sillä järjestelmään kuuluvat tuotteet on sopimuksen mukaan merkittävä tällä tavoin. Vakiosopimuksen 3 §:n 1 momentin mukaan käyttöoikeus koskee kaikkia sopimukseen liittyvän tuottajan valmistamia, maahantuomia, markkinoimia ja/tai markkinoille saattamia tuotteita. Osallistumismaksua vastaan Eco-Emballages vapauttaa tuottajan pakkausjätteiden käsittelyyn, lajitteluun tai talteenottoon liittyvistä velvollisuuksista. (23) Tuottajan on jälkikäteen täytettävä ilmoitukset, joiden perusteella sen osallistumismaksu lasketaan. Ilmoituksen on käsitettävä ympäristömerkillä merkityt tuotteet, joita tuottaja markkinoi Ranskassa. (24) Tuottajan osallistumismaksu määräytyy tariffitaulukon perusteella. Vuoden 1999 tammikuusta lähtien tariffi on koostunut kiinteästä maksusta ja painoon perustuvasta, materiaalikohtaisesti määritetystä maksusta. Painoon perustuvat maksut käsittävät kutakin materiaalia koskevat erityiset kustannukset ja osan yleiskustannuksista. (25) Sopimuksessa määrätään, että tariffia voidaan muuttaa sen voimassaoloaikana. Eco-Emballages voi mukauttaa osallistumismaksun määrää enintään kerran vuodessa, jos se saa luvan tähän tariffitoimikunnalta (jonka jäsenet on valittu osakkeenomistajien keskuudesta) ja tariffikomitealta (jonka jäsenet ovat tuottajien, tuotantoalojen verkostojen ja Eco-Emballages-yhtiön edustajia), joka on perustettu toimiluvan ehtojen mukaisesti. Mukautusta koskeva ehdotus esitetään tämän jälkeen Eco-Emballagesin johtokunnan ja myös viranomaisten hyväksyttäväksi. Vuosien 1996 ja 1999 toimilupien ehtojen mukaan tariffia mukautettaessa otetaan huomioon, missä määrin luvansaajan toiminta kuntayhtymien kanssa on lisääntynyt ja mitkä ovat asetuksen 6 §:n mukaisesti määritellyt taloudellisiin, teknisiin ja ekologisiin arvioihin perustuvat materiaalikohtaiset kustannukset; samalla olisi myös pyrittävä vähentämään pakkausjätteiden määrää (paino ja tilavuus) niiden syntypaikassa. Tariffi ei saa sisältää perusteettomia hintaeroja pakkausmateriaalien välillä. Tariffin soveltamisesta saadut varat käytetään varmistamaan järjestelmän taloudellista tasapainoa siten, ettei tilikauden päättyessä kuitenkaan ole ylijäämää. Kuntayhtymille kunkin materiaalin osalta suoritettavien maksujen summa, yleiskustannuksista suoritettava suhteellinen osuus mukaan lukien, olisi saatava katetuksi tuottajilta kyseisen materiaalin perusteella saaduista osallistumismaksuista. Tariffin soveltamisesta saaduin varoin on lisäksi voitava tehostaa keräysjärjestelmää tasaisesti ilman, että kasvulle muodostuu kynnyksiä, ja samoin tariffin on oltava toteuttamiskelpoinen tuottajien kannalta keskipitkällä aikavälillä arvioituna. (26) Eco-Emballagesin hintaeritelmä, joka liitettiin vuonna 1999 tehtyyn toimiluvan jatkamista koskevaan hakemukseen, sisältää muun muassa seuraavat periaatteet: "Tuottajiin sovellettava tariffi on yhteinen kaikille hyväksytyille laitoksille: se lasketaan näiden yritysten yhteenlasketun jätekertymän perusteella. Maksuja voidaan siirtää hyväksyttyjen yritysten kesken ja ottaa siten huomioon kertymään sisältyvien materiaalien erityispiirteet. Hyväksyttyjen yritysten toimintaa ennakoitaessa otetaan huomioon nämä maksujen siirrot siten, että kunkin tilikauden osalta pyritään tasapainoon siirtojen osalta (nollatulokseen)(6)." (27) Alkuperäiseen ilmoitukseen sisältyneen vakiosopimuksen mukaan järjestelmään liittymistä koskevat sopimukset olivat voimassa kolme vuotta, ja sopimusta jatkettiin automaattisesti vuoden välein, jollei sitä irtisanottu kuusi kuukautta ennen vuoden määräajan päättymistä. Noin 75 prosenttia vuoden 1998 lopulla voimassa olleista sopimuksista olivat tällaisia sopimuksia, ja niihin perustui noin 94 prosenttia osallistumismaksuista. Kun Eco-Emballagesin toimilupaa jatkettiin vuonna 1996, sopimusten voimassaoloaika pidennettiin kuuteen vuoteen ja sopimusten automaattiseen jatkamiseen sovellettava määräaika kolmeen vuoteen. Vakiosopimuksen 13 §:n mukaan sopimus voidaan purkaa jommankumman osapuolen sopimusrikkomuksen johdosta. (28) Heinäkuussa 2000 tehdyssä versiossa todetaan, että myöhässä maksetusta osallistumismaksusta peritään viivästyskorkoa - lakisääteinen korkokanta korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä - kaikilta 31 päivän joulukuuta 1993 jälkeen järjestelmään liittyneiltä. Tarkoituksena on estää syrjintä järjestelmään liittyneiden tuottajien välillä. (29) Tuottajien kanssa tehtävän vakiosopimuksen mukaan Eco-Emballages takaa täysin luottamuksellisen käsittelyn taloudellisille ja liiketoimintaa koskeville tiedoille, jotka tuottajat ovat toimittaneet sille tai jotka se voi saada sopimusta täytäntöönpantaessa. 4. Kuntayhtymien kanssa tehtävät sopimukset (30) Tuottajien maksamat osallistumismaksut jaetaan edelleen kuntayhtymille erityyppisten sopimusten kautta. Vaikka Eco-Emballages on aikaisemmin tehnyt yhden materiaalin sopimuksia, siirtymävaiheen sopimuksia ja kokeiluhankkeita koskevia sopimuksia, nykyisin se tekee vain usean materiaalin keräystä koskevia kestosopimuksia. Vakiosopimuksen mukaisesti sen tavoitteena on ohjata Eco-Emballagesin ja kuntayhtymän välisiä suhteita. Kuntayhtymä sitoutuu kehittämään viiden materiaalin erilliskeräyshanketta. (31) Toimilupansa mukaisesti Eco-Emballagesin on tehtävä sopimus jokaisen kuntayhtymän kanssa, joka sitä pyytää, kunnes se saavuttaa pakkausjätemäärän, joka vastaa määrää, josta tuottajat ovat tehneet sopimuksen Eco-Emballagesin kanssa. Vakiosopimus on alueellisia viranomaisia koskevan lain (code général des collectivités territoriales) ja kunnallislain (code des communes) mukainen. (32) Heinäkuun 8 päivänä 1994 vahvistetun sopimusmallin mukaan kestosopimus tehdään kuudeksi vuodeksi. Sopimuksen 12 §:n mukaan, kun Eco-Emballagesin toimilupa uusitaan, se tarjoaa kuntayhtymille täydentävää sopimusta, jonka keston osapuolet voivat sopia keskenään mutta se ei saa ylittää uuden toimiluvan voimassaoloaikaa. Eco-Emballagesin mukaan kuuden vuoden sopimus on kuntayhtymien toivomusten mukainen, sillä ne tavoittelevat jatkuvuutta asian vaatimien suurten investointien vuoksi. Vakiosopimuksen 14 §:n mukaan sopimus voidaan purkaa jommankumman osapuolen sopimusrikkomuksen johdosta. (33) Kestosopimuksen tapauksessa Eco-Emballages voi taata kuntayhtymille ottavansa vastaan kotitalouksien pakkausjätteet, jotka on lajiteltu hyödyntämisen edellyttämät laadulliset vaatimukset täyttävien menetelmien mukaisesti (teknisten vähimmäisvaatimusten mukaiset jätteet). Kuntayhtymä voi valita, sovelletaanko tällaista "kierrätystakuuta" osaan materiaaleista vai kaikkiin materiaaleihin. (34) Jos kierrätystakuu valitaan, sopimuksen ollessa voimassa kuntayhtymän on toimitettava kaikki kerätyt ja lajitellut teknisten vaatimusten mukaiset jätteet kunkin materiaalin valtuutetulle kierrätysyritykselle. Eco-Emballagesin mukaan tämä vaatimus on otettu käyttöön, jotta voitaisiin laskea kuntayhtymälle suoritettavat maksut ja varmistaa, että kaikki pakkausjätteet hyödynnetään. (35) Jos kuntayhtymä löytää uuden, innovatiivisen hyödyntämisjärjestelmän sopimuksen ollessa voimassa, on kuitenkin mahdollista poiketa periaatteesta, jonka mukaan materiaalit on toimitettava valtuutetulle kierrätysyritykselle. Tällaiseen poikkeukseen on kuitenkin saatava hyväksyntä siltä tuotantoalayritykseltä, joka yleensä hyödyntää kyseiset materiaalit. (36) Jos kuntayhtymä kieltäytyy kierrätystakuusta yhden, useamman tai kaikkien materiaalien osalta, sen on sopimuksen mukaan taattava, että sen käyttämät kierrätysyritykset ottavat vastaan kaiken teknisten vähimmäisvaatimusten mukaisesti lajitellun jätteen ja kierrättävät jätteen sellaisia teknisiä menetelmiä käyttäen, jotka mahdollistavat todellisen hyödyntämisen. Kierrätysyritysten on tiedotettava tästä neljännesvuosittain kuntayhtymälle ja Eco-Emballagesille. Kuntayhtymien valitsemien kierrätysyritysten nimet on mainittava kestosopimuksessa. (37) Riippumatta siitä, onko kuntayhtymä valinnut kierrätystakuun, kestosopimuksen ja viimeisimmän toimiluvan ehtojen mukaan Eco-Emballages suorittaa kuntayhtymille seuraavia maksuja: - materiaalin mukaan määräytyvä maksu teknisten vähimmäisvaatimusten mukaisesti lajitellusta jätteestä kultakin tonnilta; - maksu jätteen hyödyntämisestä energiantuotannossa; - maksu paikallista tiedottamista varten; - tilannekohtaiset maksut, joita sovelletaan tilapäisiin erityistarpeisiin: mm. hankkeen käynnistäminen, kerrostaloalueet, haja-asutusalueet, lajittelutiedotus nuorten työllistämishankkeiden yhteydessä jne.; - tuki yleisökeräyksessä käytettäviä lasinkeräysastioita varten. (38) Nämä maksut lasketaan viranomaisten hyväksymän tariffin perusteella, joka sisältyy sopimuksiin. Laskelmassa otetaan huomioon muun muassa erilliskeräysjärjestelmän piiriin kuuluvan väestön määrä. (39) Vähimmäisvastike, jonka valtuutettu kierrätysyritys maksaa kuntayhtymälle, määritetään kestosopimuksessa. Sekä Eco-Emballagesin alkuperäisen toimiluvan että uusintalupien ehtojen mukaan vastike on tietyin edellytyksin positiivinen teräksen, alumiinin ja lasin osalta, kun taas paperin, pahvin ja muovin osalta vastike on nolla. (40) Jos kuntayhtymä ei ole valinnut kierrätystakuuta, se tekee sopimuksen valitsemansa kierrätysyrityksen kanssa ja myy tuotteet markkinoilla vallitsevin taloudellisin ehdoin, kuten Eco-Emballagesin vuoden 1996 toimilupahakemuksessa selvitetään. 5. Tuotantoalayritysten kanssa tehtävät sopimukset ja kierrätysjärjestelmää koskevat operatiiviset sopimukset (41) Tiettyjen tuotantoalayritysten kanssa tehdyin (tai kierrätysjärjestelmiä koskevin) sopimuksin säännellään Eco-Emballagesin ja teollisten tuotantoyritysten välisiä suhteita. Yritykset sitoutuvat ottamaan vastaan ja hyödyntämään kerätyt pakkaukset edellyttäen, että ne ovat teknisten vähimmäisvaatimusten mukaisia. Tuotantoalayrityksiä on seuraavat viisi: - teräs: Sollac SA, jonka oikeudet ja velvoitteet siirrettiin sittemmin, vuonna 2000, Usinor-Packaging SA:lle; - alumiini: France Aluminium Recyclage SA; - paperi/pahvi: Revipac; - muovi: Valorplast SA; - lasi: Chambre syndicale des verreries mécaniques de France (CSVMF). (42) Eco-Emballages ei tee rinnakkaisia sopimuksia useamman yrityksen tai laitoksen kanssa samasta materiaalista. (43) Jatkettujen sopimusten voimassaolo päättyy joko 30 päivänä kesäkuuta 2004 (teräs) tai 31 päivänä joulukuuta 2004 (alumiini, paperi/pahvi, muovi ja lasi). Päätös siitä, jatketaanko sopimuksia näiden määräaikojen jälkeen, tehdään viimeistään kolme kuukautta ennen niiden päättymistä. (44) Kierrätysjärjestelmää koskeviin sopimuksiin on myös liitetty hallinnointia koskeva sopimus. Sopimuksessa määrätään kyseisen tuotantoalayrityksen ja Eco-Emballagesin yhteisen toimikunnan ja komitean valtuuksista, organisoinnista ja toiminnasta sekä materiaaleja koskevasta kirjanpidosta, josta ilmenee Eco-Emballagesin nettovarallisuudesta kuhunkin materiaaliin kohdistuva osuus. Lisäksi korjauskerrointa soveltamalla voidaan ottaa huomioon - erityisesti yleiskustannuksia kohdennettaessa - materiaalien heterogeeninen laatu ja vaihtelevat hyödyntämismahdollisuudet. (45) Edellä mainitut verkostot eivät käytännössä hoida kierrätystakuuseen kuuluvaa materiaalin vastaanottamista, vaan tämän hoitavat niiden toimeksiannosta toimivat kierrätysyritykset eli "valtuutetut kierrätysyritykset". Eco-Emballages vakuuttaa, ettei se myötävaikuta kyseisten yritysten valintaan millään lailla. Valtuutettujen kierrätysyritysten ja kuntayhtymien välisiä sopimuksia eli ns. operatiivisen toiminnan sopimuksia varten on kuitenkin laadittu vakiosopimukset, jotta tuotantoalayritysten antama takuu ei menettäisi merkitystään. Eco-Emballages on laatinut ehdotukset vakiosopimuksiksi kaikkia muita materiaaleja paitsi muovia varten. (46) Kierrätysjärjestelmää koskevissa eri sopimuksissa on määrättävä, että jos kierrätystakuuta sovelletaan, kuntayhtymä antaa tuotantoalayritykselle tai valtuutetulle kierrätysyritykselle sen aluetta koskevan yksinoikeuden kyseiseen lajiteltuun pakkausmateriaaliin Eco-Emballagesin ja kyseisen kuntayhtymän sopimuksen koko voimassaoloajaksi. 6. Tutkimus- ja kehityssopimukset (47) Eco-Emballages osallistuu tutkimus- ja kehitystoimintaan ensisijaisesti rahoittamalla sitä. Toinen sopimuspuoli sitoutuu vastasuorituksena toteuttamaan kyseisiä teollisia prosesseja tai antamaan Eco-Emballagesille luvan tähän. Sopimuksissa on määräykset teollis- ja tekijänoikeuksista. E. MERKITYKSELLISET JA VAIKUTUSALAAN KUULUVAT MARKKINAT (48) Komissio on todennut asian kannalta merkityksellisiksi tai vaikutusalaan kuuluviksi kolmet markkinat. Ensimmäiset markkinat ovat tuottajille tarjottujen palvelujen markkinat, joilla Eco-Emballages toimii ottamalla vastatakseen tuottajien velvollisuuksista osallistua pakkausjätteiden käsittelyyn tai huolehtia niiden käsittelystä. Näitä markkinoita voidaan kutsua pakkausjätteiden keräys- ja hyödyntämisvelvollisuuden hoitamiseen liittyvien yleisten kierrätysjärjestelmien markkinoiksi tai liitännäismarkkinoiksi. Voitaisiin katsoa, että omat kierrätysjärjestelmät kuuluvat samoille markkinoille kuin yleiset kierrätysjärjestelmät eli pakkausjätteiden keräys- ja hyödyntämisjärjestelmien markkinoille tämän kuitenkaan muuttamatta jäljempänä esitettävää analyysia. (49) Toiset vaikutusalaan kuuluvat markkinat ovat kuntayhtymien suorittaman kaikkien materiaalien erilliskeräyksen ja lajittelun markkinat (erilliskeräyksen markkinat). Näillä markkinoilla toimiluvan saaneet laitokset tarjoavat varoja kuntayhtymille ja edellyttävät vastikkeeksi keräys- ja lajittelupalveluja tai toisesta näkökulmasta kuntayhtymät osallistuvat Eco-Emballagesin kierrätysjärjestelmän toteuttamiseen ja edellyttävät vastikkeeksi rahallista korvausta. (50) Kolmannet vaikutusalaan kuuluvat markkinat ovat materiaalien hyödyntämisen markkinat kierrätysyritysten ja tuotantoalayritysten tasolla (hyödyntämismarkkinat). (51) Käsiteltävänä olevassa tapauksessa ei ole välttämätöntä rajata merkityksellisiä palvelumarkkinoita täsmällisemmin, sillä sopimukset eivät aiheuta kilpailuongelmia. (52) Kahden ensimmäisen edellä mainitun palvelun osalta maantieteelliset markkinat kattavat Ranskan alueen. Eco-Emballagesin toimilupa kattaa koko Ranskan ja sen kierrätysjärjestelmä toimii koko maan alueella. Sen oikeudet ympäristömerkin käyttöön rajoittuvat samalle alueelle. Kolmansien palvelumarkkinoiden osalta käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole tarpeen määrittää täsmällisesti, ovatko maantieteelliset markkinat Ranskan alueen laajuiset vai ulottuvatko ne naapurimaihin tai lähellä sijaitseviin maihin. (53) Nämä merkityksellisten tuotemarkkinoiden (yleisten kierrätysjärjestelmien markkinat) ja maantieteellisten markkinoiden (kyseisen maan alue) määritelmät vastaavat Der Grüne Punkt - Duales System Deutschland AG -yhtiöstä (DSD) 20 päivänä huhtikuuta 2001 tehdyssä komission päätöksessä vahvistettuja määritelmiä. F. MARKKINOIDEN RAKENNE (54) Eco-Emballages on asettanut viralliseksi tavoitteekseen, että kotitalouksissa käytettävistä järjestelmään liittyneiden tuottajien pakkauksista hyödynnetään 75 prosenttia kesäkuuhun 2002 mennessä. Tällä hetkellä niistä kerätään ja hyödynnetään jo yli 60 prosenttia. (55) Vuoden 1997 loppupuolella Eco-Emballages-yhtiöllä oli sopimus 9664 kunnan kanssa, jotka muodostivat 281 kuntayhtymää, kun Ranskassa on yhteensä yli 36000 kuntaa ja yli 2000 kuntayhtymää. Vuoden 1998 lopussa Eco-Emballagesilla oli sopimus 533 kuntayhtymän kanssa, jotka muodostuivat 13862 kunnasta, ja vuoden 1999 lopussa 19487 kunnan kanssa. Vuoden 2000 lopussa sillä oli sopimus 1114 kuntayhtymän kanssa, jotka muodostuivat 24013 kunnasta. (56) Vuonna 1997 siihen oli liittynyt 9135 tuottajaa, joista yli 700 on sijoittautunut Ranskan ulkopuolelle. Vuonna 1998 sillä oli 9311 jäsenyhteisöä; vuonna 1999 määrä oli 9419 ja vuonna 2000 määrä oli 9593. (57) Vuonna 2000 Ranskan kotitalouksissa käytettiin pakkauksia yli 4,845 miljoonaa tonnia, ja näistä 3,395 miljoonaa tonnia oli peräisin Eco-Emballages-järjestelmään liittyneiltä tuottajilta. Eri materiaalien osalta Eco-Emballages-järjestelmä kattoi 1,37 miljoonaa tonnia yhteensä 2,55 miljoonasta tonnista lasia, 0,79 miljoonaa tonnia yhteensä 0,9 miljoonasta tonnista muovia, 0,88 miljoonaa tonnia yhteensä 1,0 miljoonasta tonnista paperia/pahvia ja 0,355 miljoonaa tonnia yhteensä 0,395 miljoonasta tonnista metallia(7). (58) Kilpailevien kierrätysjärjestelmien osalta voidaan todeta, että Adelphe sai 5 päivänä helmikuuta 1993 ensimmäisen kerran toimiluvan alkoholijuomien pakkausten keräämiseen ja hyödyntämiseen. Adelphen toimilupaa laajennettiin 15 päivänä lokakuuta 1996 siten, että se saattoi "sopia sellaisten [tuottajien] kanssa, joiden toiminta kuuluu pääosin alkoholijuomien alaan, ottavansa vastatakseen tämän sopimuksen piiriin kuuluvien kotitalouspakkausten hyödyntämisestä niiden materiaalista riippumatta". Se pystyi siis ottamaan vastaan tällaisilta yrityksiltä peräisin olevat pakkaukset näiden materiaalista riippumatta. Vuoden 1997 lopussa Adelphen järjestelmään osallistui lähes 12000 tuottajaa, joista neljä oli sijoittautunut Ranskan ulkopuolelle. Adelphen mukaan se otti talteen vuonna 1997 noin 88 prosenttia alkoholijuomien pakkauksista. Adelphen toimilupaa jatkettiin 28 päivänä helmikuuta 2000 edelleen kuudella vuodella 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen, ja se voi tehdä sopimuksia kaikilla aloilla toimivien yritysten kanssa vastaavin oikeuksin kuin Eco-Emballages. Adelphen ja kuntayhtymien väliset sopimukset keskittyvät tällä hetkellä maaseutudepartementteihin. (59) Cyclamed-nimisellä järjestöllä on toimilupa yksittäisjärjestelyyn lääkepakkausten alalla ja E. Leclerc -päivittäistavaraketjulla on kierrätysjärjestelmä sen kauppojen muovikasseille. Näiltä omilta kierrätysjärjestelmiltä ei kuitenkaan edellytetä yhtä korkeaa keräys- ja hyödyntämisastetta kuin yleisiltä kierrätysjärjestelmiltä. G. KOMISSION PYYNNÖSTÄ TEHDYT MUUTOKSET JA ANNETUT SITOUMUKSET (60) Komission yksiköt ilmoittivat Eco-Emballagesille 18 päivänä tammikuuta 2000, että eräät sopimuslausekkeet olivat omiaan kuulumaan EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ja ettei niihin sellaisenaan saatettaisi soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua poikkeusta. (61) Vastauksena komission esittämiin havaintoihin Eco-Emballages ehdotti 28 päivänä helmikuuta 2000 muutoksia sopimuslausekkeisiin. Eco-Emballages täsmensi vielä näiden sitoumusten sisältöä ja ehdotti lisäsitoumuksia. Yhtiö teki ilmoitettuihin sopimuksiin seuraavat muutokset ja lisäykset sekä antoi seuraavat sitoumukset: a) Vaikka Eco-Emballages voi vaatia, että jokainen siihen liittynyt tuottaja noudattaa asetuksesta johtuvia velvoitteita ja osallistuu kaiken pakkausjätteen käsittelyyn tai huolehtii siitä, järjestelmään kuuluvat vain sellaiset tuottajien tuotteet, joiden pakkaukset Eco-Emballagesin on sovittu käsittelevän. Jokaisen tuottajan on siis ilmoitettava Eco-Emballagesille vain sellainen kotitalouksien pakkausjäte, jota niiden välinen sopimus koskee. Tuottaja voi sopia Eco-Emballagesin kanssa esimerkiksi vain tietyntyyppisten materiaalien käsittelystä ja sopimus voi kattaa kaiken kyseisestä materiaalista olevan pakkausjätteen tai osan siitä. b) Eco-Emballagesin kierrätysjärjestelmä käsittää vain Ranskan markkinoille tarkoitettujen tuotteiden pakkaukset. Jos tuottaja on (vahingossa) ilmoittanut Eco-Emballagesille vientituotteiden pakkauksia, se voi pyytää Eco-Emballagesia korjaamaan sitä koskevat tiedot asianmukaisten todisteiden perusteella. c) Jokainen tuottaja voi irtisanoa sopimuksensa päättymään sen tekemisen vuosipäivänä. Irtisanomisesta on ilmoitettava kuusi kuukautta etukäteen. d) Vaikka Eco-Emballages voi vaatia, että jokainen kuntayhtymä kerää ja lajittelee viittä materiaalia, kuntayhtymät voivat tehdä sopimuksen Eco-Emballagesin kanssa yhdestä tai useammasta materiaalista ja toisen laitoksen kanssa muista materiaaleista. e) Jokainen kuntayhtymä voi milloin tahansa irtisanoa yksipuolisesti sopimuksensa eikä siltä voida vaatia korvausta tästä. Tällöin Eco-Emballages toimittaa kuntayhtymälle sen pyynnöstä kaikki tarvittavat tiedot Eco-Emballagesin ehdotuksesta, jotta kuntayhtymä voi verrata eri laitosten tarjouksia materiaalikohtaisesti. f) Kaikkia valtuutettujen kierrätysyritysten ja kuntayhtymien välisiä operatiivisen toiminnan sopimuksia voidaan muuttaa ilman Eco-Emballagesin hyväksyntää. g) Pro Europen kanssa tehtyyn kolmanteen lisäsopimukseen (ks. tämän päätöksen 20 kohta) sisältyvien ympäristömerkin käyttöä kierrätysjärjestelmissä koskevien määräysten perusteella Eco-Emballagesin on myönnettävä tarvittaessa kaikille kilpaileville järjestelmille alilisenssi, joka kattaa saman alueen ja samat materiaalit kuin päälisenssi. h) Eco-Emballagesin ja Adelphen välistä puitesopimusta muutettiin 16 päivänä helmikuuta 2001 siten, että kumpikaan osapuoli ei voi vaatia toiselta siihen liittyneiden tuottajien luetteloa. Sen sijaan osapuolet voivat pyytää toista vahvistamaan kahdeksan päivän kuluessa, kuuluuko jokin tuotteensa ympäristömerkillä varustanut tuottaja järjestelmään. i) Eco-Emballages ei peri koskaan tuottajilta maksuja, jotka eivät olisi korvausta asetuksesta johtuvan velvoitteen siirtymisestä Eco-Emballagesille. j) Jos sovelletaan yhdistelmäjärjestelyä (eli tuottaja liittyy Eco-Emballagesiin osan pakkausjätteen osalta ja käsittelee muun pakkausjätteen viranomaisten hyväksymän kierrätysjärjestelmän avulla, jonka tuottaja on itse perustanut tai johon se on liittynyt) ja jos Eco-Emballagesin kierrätysjärjestelmään kuuluvat pakkausjätteet muodostavat enemmistön, tuottajalla on lupa käyttää ympäristömerkkiä kaikissa pakkauksissaan (myös oman kierrätysjärjestelmän piiriin kuuluvissa tuotteissa). Tuottajan on voitava Eco-Emballagesin pyynnöstä (muttei järjestelmällisesti) toimittaa tilintarkastajiensa vahvistama lausunto omaan kierrätysjärjestelmään kuuluvan pakkausjätteen määrästä. Jos omaan kierrätysjärjestelmään kuuluvat pakkaukset muodostavat enemmistön, tuottaja voi käyttää ympäristömerkkiä vain Eco-Emballages-järjestelmään kuuluvissa tuotteissa, ellei tuottaja sitten pidä tätä riittämättömänä tai epäsopivana. Jos tuottaja voi viimeksi mainitussa tilanteessa osoittaa, että oman kierrätysjärjestelmän avulla saavutetaan samantasoiset kierrätys- ja hyödyntämistulokset kuin mitä Ranskan viranomaisten vaativat yleisiltä ranskalaisilta kierrätysjärjestelmiltä, ja toimittaa Eco-Emballagesin pyynnöstä (muttei järjestelmällisesti) tilintarkastajiensa lausunnon oman kierrätysjärjestelmän piiriin kuuluvan pakkausjätteen määrästä, tuottaja voi käyttää ympäristömerkkiä kaikissa kotitalouspakkauksissa. k) Jos tuottajalla on lupa käsitellä koko pakkausjätteensä Ranskassa oman kierrätysjärjestelmänsä avulla ja jos samantyyppiset pakkaukset kuuluvat toisessa ETA:n jäsenmaassa toiseen keräys- ja hyödyntämisjärjestelmään, jossa käytetään ympäristömerkkiä, Eco-Emballages ehdottaa tuottajalle sopimusta, jonka perusteella tuottaja saa luvan myydä Ranskan alueella ympäristömerkillä varustettuja tuotteita. Edellytyksenä on, että tuottaja osoittaa oman kierrätysjärjestelmänsä saavuttavan samantasoiset kierrätys- ja hyödyntämistulokset kuin mitä Ranskan viranomaisten vaativat yleisiltä ranskalaisilta kierrätysjärjestelmiltä. Pakkauksiin on kuitenkin lisättävä ympäristömerkin läheisyyteen maininta tai viite, jonka perusteella ranskalainen kuluttaja ymmärtää selvästi, että pakkaus ei liity ranskalaiseen yleiseen kierrätysjärjestelmään. Jos osapuolet eivät pääse sopimukseen tällaisesta maininnasta tai viitteestä kolmen kuukauden kuluessa, alueella toimivaltaisen kauppaoikeustuomioistuimen (Tribunal de Commerce) puheenjohtaja nimeää asiantuntijan ensin sitä pyytävän osapuolen pyynnöstä yksinkertaistetun menettelyn mukaisesti. l) Myöhässä maksetusta osallistumismaksusta perittävää viivästyskorkoa koskevaa sopimusehtoa täydennettiin täsmentämällä, että korkoa peritään 31 päivästä joulukuuta 1993 alkaen tai sen jälkeisestä asetuksen mukaisen toiminnan alkamispäivästä, jos kyseiset tuotteet eivät kuulu toisen hyödyntämisjärjestelmän piiriin eivätkä 1 päivänä huhtikuuta 1992 annetun asetuksen noudattamatta jättämistä koskevien menettelyjen alaan. (62) Uusi versio tuottajasopimuksesta (tämän päätöksen johdanto-osan 61 kappaleen a, b ja c kohta) on ollut voimassa 21 päivästä kesäkuuta 2000. Eco-Emballages on ilmoittanut komissiolle kuntayhtymien kestosopimuksen uudesta versiosta (johdanto-osan 61 kappaleen d ja e kohta), että Association des Maires de France -yhdistys on hyväksynyt sen 12 päivänä heinäkuuta 2000. Täydennykset on lähetetty asianomaisille kuntayhtymille ja allekirjoitetut uudet sopimukset sisältävät myös nämä määräykset. Eco-Emballages on vahvistanut 61 kohdan f alakohdassa mainitut muutokset 7 päivänä heinäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellään. Edellä johdanto-osan 61 kappaleen g kohdassa tarkoitetun sitoumuksen lähtökohtana on Eco-Emballagesin ja Pro Europen välillä 4 päivänä joulukuuta 1998 tehty sopimus. Edellä johdanto-osan 61 kappaleen h kohdassa tarkoitettu muutos on ollut voimassa 16 päivästä helmikuuta 2001. Edellä johdanto-osan 61 kappaleen i, j, k ja l kohdissa tarkoitetut sitoumukset on annettu 14 päivänä maaliskuuta 2001. H. KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET (63) Ilmoituksen kohteena olevasta järjestelmästä ei ole tehty yhtään virallista kantelua. (64) Sen jälkeen kun tiedonanto julkaistiin asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti, komissio on saanut huomautukset kahdelta yritykseltä. Nämä huomautukset käsittelivät mm. kilpailevaan järjestelmään sovellettavia ympäristömerkin käyttöä koskevia alilisenssiehtoja, tuottajasopimusten kattavuutta, tuottajien osallistumismaksutariffia ja Eco-Emballagesin komission päätökselle pyytämää takautuvaa vaikutusta. (65) Tutkittuaan perusteellisesti näitä huomautuksia komissio katsoo, ettei sen ole syytä muuttaa alustavaa myönteistä kantaansa jäljempänä esitetyistä syistä. (66) Kuten edellä todettiin, alilisenssiehtoja koskevan kysymyksen tarkastelu on johtanut sopimuksen muuttamiseen siten, että Eco-Emballages ei voi enää vaatia alilisenssin haltijalta luetteloa siihen liittyneistä tuottajista. (67) Komissio ei tässä päätöksessä esitä näkemystään yhteen maakohtaiseen päälisenssiin ja alilisensseihin perustuvasta järjestelystä, sillä asia on erillisen tutkimuksen kohteena. On siis täsmennettävä, että tämä päätös ei sisällä myönteistä eikä kielteistä arviota Pro Europen lisenssijärjestelmästä. (68) Komissio hyväksyy sen, että tuottajia koskeva tariffi lasketaan ottamalla huomioon ns. saastuttaja maksaa -periaate. Edellä johdanto-osan 10 kappaleessa mainitun riippumattoman selvityksen perusteella on voitu selvittää materiaalikohtaiset kustannukset eri keräystyypeittäin (yleisökeräys, keräys suoraan kotitalouksista) ja keräysympäristöittäin (maaseutu, haja-asutusalue, kaupunki tai muunlainen alue). Painotettu keskiarvo on lähtökohtana materiaalikohtaisille osallistumismaksuille, sillä asetuksen mukaan kuntayhtymille korvataan jätteiden lajittelusta aiheutuvat ylimääräiset kustannukset. Olisi kohtuutonta vaatia yksityiskohtaisempaa erottelua eli saman materiaalin sisäistä erottelua. Muovimateriaalit ovat käytännössä ainoita, joita voidaan jakaa eri tyyppeihin. On kuitenkin epätodennäköistä, että kuluttaja erottelisi eri muoveja. Lisäksi kun pakattu tuote saatetaan markkinoille, edellä mainitut kaksi laskentaperustetta eivät ole tiedossa. Koska kyseinen tariffi koostuu kiinteästä pakkauskohtaisesta maksusta, jonka tarkoituksena on ehkäistä monenkertaista pakkaamista, ja painoon perustuvasta materiaalikohtaisesti määritetystä maksusta, tuottajaa kannustetaan vähentämään pakkaamista jo tuotantovaiheessa. Mitä kevyemmin tuottaja pakkaa tuotteensa, sitä pienemmän osallistumismaksun se joutuu maksamaan. (69) Se, että viranomaiset hyväksyvät saman tariffin samaa tehtävää hoitaville järjestelmille, on valtion toteuttama toimenpide eikä kilpailua rajoittava sopimus(8). Tämä tilanne perustuu viranomaisten näkemykseen, jolla pyritään turvaamaan kotitalouksissa syntyvän pakkausjätteen jatkuva erilliskeräys ja hyödyntäminen Ranskan markkinoilla. Ranskan viranomaisten mukaan kuntayhtymien tukitariffin eroavuudet järjestelmään hyväksyttyjen kierrätysyritysten välillä saattaisivat johtaa hintojen nousuun. Ottamalla käyttöön vain yksi kuntayhtymien tukitariffi voitaisiin rajoittaa tätä ilmiötä, joka muutoin voisi johtaa varojenkäytön kasvuun. Ranskan viranomaiset ovat myös selittäneet, että erityisesti ADEME-virasto (Agence de l'environnement et de la maîtrise de l'énergie) analysoi säännöllisesti kotitalouksien pakkausjätteen erilliskeräykseen ja lajitteluun liittyviä kustannuksia ja tariffin vahvistamisessa otetaan nämä analyysit huomioon. Ranskan viranomaisten mukaan tariffit olisi vaikea vahvistaa muulla tavoin niin kauan kun kuntayhtymille erilliskeräyksestä ja lajittelusta korvattavat "ylimääräiset kustannukset" määritetään kansallisella tasolla keräystyypeittäin eikä kuntayhtymittäin. Viranomaiset kuulevat myös neuvoa-antavaa komiteaa, joka muodostuu asianomaisista tahoista ja myös kuluttajista, ennen kuin ne vahvistavat tariffin yleisen edun mukaisten kriteerien perusteella. I. EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN 1 KOHTA JA ETA-SOPIMUKSEN 53 ARTIKLAN 1 KOHTA a) Yritysten väliset sopimukset, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (70) Eco-Emballagesin ja tuottajien sekä Eco-Emballagesin ja tuotantoalayritysten väliset sopimukset ovat yritysten välisiä sopimuksia, sillä kaikki kyseiset oikeus- tai luonnolliset henkilöt harjoittavat taloudellista toimintaa. Kun tarkastellaan kysymystä, ovatko kuntayhtymien tekemät sopimukset EY:n perustamissopimuksen 81 artiklassa tarkoitettuja yritysten välisiä sopimuksia, on syytä tutkia seuraavia seikkoja. On erotettava toisistaan tilanteet, joissa valtio toimii julkisen vallan käyttäjänä ja joissa se harjoittaa teollista tai kaupallista taloudellista toimintaa tarjoamalla tavaroita tai palveluja markkinoilla(9). Kun kuntayhtymät tekevät sopimuksia Eco-Emballagesin kanssa saadakseen rahoitustukea vastikkeeksi kotitalousjätteen erilliskeräyspalveluista ja jätteiden osoitetusta hyödyntämisestä ja myyvät lisäksi lajiteltua pakkausjätettä yrityksille, jotka toimittavat niille todisteita hyödyntämisestä, kyse on edellä tarkoitetusta teollisesta tai kaupallisesta taloudellisesta toiminnasta. Kuntayhtymät toimivat kotitalousjätteen käsittelyä koskevan lakisääteisen velvollisuutensa ohessa, mutta sen perusteella ei vielä voida päätellä, että kyse olisi julkisen vallan käyttämisestä. Näin ollen sopimuksiin sovelletaan perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhteisön kilpailusääntöjä siinä määrin kuin kilpailusääntöjen soveltaminen ei oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä kunnille ja kuntayhtymille annetun erityisen julkisen palvelun tehtävän täyttämistä eli kotitalousjätteiden käsittelyä. (71) Koska jotkin järjestelmään liittyneistä tuottajista ovat peräisin toisista jäsenvaltioista, tuottajasopimus on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Muiden sopimusten tarkoituksena on jakaa tuottajien osallistumismaksut kuntayhtymille, jotta nämä voivat kerätä pakkaukset ja antaa ne keräysyritysten hyödynnettäviksi. Kuntayhtymien tukeen tehdyt muutokset vaikuttavat myös tuottajien osallistumismaksuihin. Tästä seuraa, että järjestelmä muodostaa kokonaisuuden ja kaikilla sopimuksilla on todellisia tai mahdollisia tuntuvia vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. b) Yhtiöjärjestys (72) Yhtiöjärjestys ei sisällä yksinoikeusehtoja, jotka rajoittaisivat osakkeenomistajien toimintavapautta merkityksellisillä markkinoilla. Tästä syystä se ei ole EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan vastainen. c) Tuottajasopimusten kesto ja soveltamisala (73) Sen jälkeen kun kaikki tuottajat ovat voineet irtisanoa sopimuksen vuosittain, tuottajien valinnan- ja toimintavapautta ei ole komission mielestä perusteettomasti rajoitettu sopimuksen keston suhteen. Lisäksi kilpaileva järjestelmä pystyy vaikuttamaan yleisten kierrätysjärjestelmien markkinoihin eikä markkinoita ole suljettu. (74) Sen jälkeen kun nimenomaisesti vahvistettiin(10), että tuottaja voi liittyä järjestelmään vain tiettyjen tai kaikkien materiaalien ja joko kaikkien pakkausten tai vain osan pakkauksista osalta, voidaan katsoa, että sopimusten soveltamisalan osaltakin voidaan soveltaa johdanto-osan 73 kappaleessa esitettyjä perusteluja. (75) Sopimuslauseke, jonka mukaan 31 päivän joulukuuta 1993 jälkeen liittyneiden tuottajien myöhässä maksamista osallistumismaksuista peritään viivästyskorkoa, ei aiheuta kilpaileville järjestelmille ongelmia tulla yleisten kierrätysjärjestelmien markkinoille eikä johda selkeään väärinkäyttöön. d) Kuntayhtymien sopimusten kesto ja soveltamisala (76) Sen jälkeen kun nimenomaisesti vahvistettiin(11), että kuntayhtymät voivat irtisanoa sopimuksen milloin tahansa, kuntayhtymien valinnan- ja toimintavapautta ei ole komission mielestä perusteettomasti rajoitettu sopimuksen keston suhteen. Lisäksi kilpaileva järjestelmä pystyy vaikuttamaan yleisten kierrätysjärjestelmien markkinoihin eikä markkinoita ole suljettu. (77) Sen jälkeen kun erityisesti vahvistettiin(12), että kuntayhtymä voi tehdä Eco-Emballagesin kanssa sopimuksen yhdestä tai useammasta materiaalista ja sopia toisen laitoksen kanssa muista materiaaleista, voidaan katsoa, että sopimusten soveltamisalan osaltakin voidaan soveltaa johdanto-osan 76 kappaleessa esitettyjä perusteluja. (78) Kuntayhtymän velvollisuus tehdä sopimus Eco-Emballagesin kanssa kaikesta tietystä materiaalista olevasta lajitellusta jätteestä ei käsiteltävänä olevassa tapauksessa ole EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kilpailunrajoitus. Tämä johtuu siitä, että kuntayhtymä voi halutessaan irtisanoa sopimuksen. Sopimusehtoon ei siis liity yksinoikeutta, joka vaikuttaisi tuntuvasti kilpailutilanteeseen erilliskeräyksen markkinoilla. e) Tuotantoalayrityssopimusten kesto (79) Nämä sopimukset ovat voimassa kuusi vuotta ja Eco-Emballages tekee vain yhden tuotantoalayrityssopimuksen materiaalia kohden. Eco-Emballagesin on osoitettava kierrätystakuun valitseville kuntayhtymille materiaalikohtaisesti valtuutetuksi kierrätysyritykseksi katsottava tuotantoalayritys. Tämä yksinoikeus on yhdensuuntainen eikä sopimus estä sitä, että tuotantoalayritykset voivat työskennellä myös muiden järjestelmien kanssa. Saatavilla olevien tietojen mukaan Ranskan markkinoilla on viidestä materiaalista kahdelle (alumiini ja teräs) vain yksi tuottaja eikä tuotantoalayrityksen suhteen tällöin ole valinnanvaraa. Jos kuntayhtymä ei valitse kierrätystakuuta, se voi valita haluamansa kierrätysyrityksen. Näin ollen mikä tahansa kierrätysyritys voi päästä kuntayhtymien keräämien materiaalien hyödyntämisen markkinoille. (80) Koska Eco-Emballages ei itse voi taata kierrätystä kuntayhtymille, se tarvitsee tätä varten tuotantoalayrityssopimuksen kutakin materiaalia kohden sen velvoitteiden kattamalle ajalle. Saatavilla olevien tietojen perusteella komissio katsoo, että nämä sopimukset eivät rajoita hyödyntämismarkkinoille pääsyä tuntuvasti, sillä kierrätystakuu on kuntayhtymille valinnainen ja Eco-Emballages-järjestelmä kattaa vain vähän yli kolmanneksen pakkausjätteestä Ranskan markkinoilla (vuonna 1997 5,4 miljoonaa tonnia kotitalouksien pakkausjätettä yhteensä 13 miljoonasta tonnista pakkausjätettä). Lasi on ainoa materiaali, jonka kierrätys tapahtuu pääasiassa Eco-Emballagesin tai Adelphen järjestelmässä. Tuotantoalayritys on alan yhdistys, joka perusti kierrätysjärjestelmän, joka korvattiin myöhemmin yleisellä kierrätysjärjestelmällä. Tästä syystä Eco-Emballagesin kierrätysjärjestelmä ei aiheuta tuntuvia vaikutuksia hyödyntämismarkkinoilla. Näiden Ranskan markkinoita koskevien erityisolosuhteiden perusteella komissio katsoo, että sopimusten kesto ei muodosta EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan vastaista kilpailunrajoitusta. f) Hyödyntämismarkkinoilla tehtyjä sopimuksia koskeva toimenpide (81) Ilmoitetut sopimukset sisältävät määräyksiä, jotka liittyvät kierrätysyrityksen kuntayhtymälle maksamaan vähimmäisvastikkeeseen. Eco-Emballages ei ole osapuolena tässä. Tämä vähimmäisvastike on vahvistettu kuntayhtymien ja tuotantoalayrityssopimuksissa kuudeksi vuodeksi. Kyse on kuitenkin vain vähimmäishinnasta ja lopullinen vastike riippuu markkinatilanteesta. Vastikkeen on kuitenkin oltava nolla tai positiivinen. Eco-Emballages osallistuu tämän hinnan vahvistamiseen, koska järjestelmä perustuu kustannusten jakamiseen tuottajien, kuntayhtymien ja tuotantoalayritysten kesken ja Eco-Emballages toimii osapuolten keskeisenä välittäjänä. Eco-Emballages ei myöskään voisi taata tätä hintaa kuntayhtymille, jollei se osallistuisi sen vahvistamiseen. Eco-Emballagesin toimenpide liittyy siis ehtoihin, joita tuotantoalayrityksille asetetaan kuntayhtymien keräämän jätteen ostamiseksi. Toimenpiteen tarkoituksena on välttää se, että kuntayhtymien pitäisi toimia markkinaehdoin ja maksaa pakkausjätteensä kierrättämisestä. Tämä olisi omiaan ehkäisemään kierrätysjärjestelmään osallistumista. Vähimmäisvastikkeen olemassaolo antaa kuntayhtymille mahdollisuuden osallistua kierrätysjärjestelmään ja hyödyntää lajiteltu jäte. Käytännössä maksettu vastike voi olla korkeampi kuin vahvistettu minimi. Eco-Emballages saa tästä vain välillistä hyötyä. Näistä syistä tämä toimenpide ja sen vaikutukset eivät ole EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan vastaisia. g) Ympäristömerkin käyttö (82) Eco-Emballagesille päälisenssin Ranskassa antava sopimus ei muodosta perusteetonta yksinoikeutta eikä ole EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan vastainen, jos Eco-Emballages noudattaa sitoumustaan ja antaa muille yleisille kierrätysjärjestelmille mahdollisuuden käyttää ympäristömerkkiä edellyttäen, että ne osallistuvat Pro Europen perimiin maksuihin. (83) Kun tarkastellaan tuottajien velvollisuutta varustaa pakkaukset ympäristömerkillä, on syytä muistuttaa, että komissio on DSD:tä koskevassa päätöksessään (joka koski Saksan markkinoita ja tehtiin EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan mukaisessa menettelyssä) tuominnut käytännön, jossa maksu ei perustunut palvelun käyttöön, jolla tuottaja vapautettiin velvollisuudestaan kierrättää ja hyödyntää pakkaukset, vaan pelkästään ympäristömerkin käyttöön pakkauksissa. Kun otetaan huomioon sitoumukset, jotka koskevat sellaisten tuottajien mahdollisuutta käyttää ympäristömerkkiä, jotka käyttävät samanaikaisesti omaa kierrätysjärjestelmää tai toista yleistä kierrätysjärjestelmää, tuottajia sitovat ehdot eivät muodosta Eco-Emballagesia hyödyttävää yksinoikeutta, joka olisi haitallinen sen nykyisille tai tuleville kilpailijoille. Tällä hetkellä Ranskan markkinoilla ei esiinny ongelmia, jotka johtivat DSD:n tapauksessa kielteiseen päätökseen määräävän aseman väärinkäytöstä. (84) On vielä muistettava, että jos ympäristömerkillä varustettu tuote viedään maasta ja jos tästä toimitetaan asianmukaiset todisteet, Eco-Emballages ei saa periä maksua ympäristömerkin käytöstä tällaisessa pakkauksessa. Eco-Emballages ei saa periä maksua silloinkaan, jos kyseisellä ympäristömerkillä varustetun tuotteen kerää Ranskassa kilpaileva kierrätysjärjestelmä. (85) Näiden seikkojen perusteella Eco-Emballagesin ympäristömerkin käyttöä koskevat sopimukset ja sopimuslausekkeet eivät ole EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan vastaisia. h) Päätelmä (86) Edellä esitetyt perustelut huomioon ottaen voidaan todeta, että Eco-Emballages-järjestelmän perustaminen ja käyttö nykyisin voimassa olevien säännösten ja sopimusten perusteella ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan edellyttäen, että annettuja sitoumuksia noudatetaan, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Tiedossaan olevien seikkojen ja erityisesti tämän päätöksen johdanto-osan 61 kappaleessa lueteltujen sitoumusten perusteella komissio toteaa, ettei sen ole syytä toteuttaa toimenpiteitä EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan nojalla ilmoitettujen sopimusten osalta, jotka koskevat Eco-Emballages SA:n käyttöön ottamaa kotitalouksien pakkausjätteen erilliskeräyksen ja hyödyntämisen järjestelmää sellaisena kuin sitä sovelletaan tällä hetkellä. 2 artikla Tämä päätös on osoitettu seuraavalle: Eco-Emballages S.A. 44, avenue Georges-Pompidou F - 92302 Levallois-Perret Cedex. Tehty Brysselissä 15 päivänä kesäkuuta 2001. Komission puolesta Mario Monti Komission jäsen (1) EYVL 13, 21.2.1962, s. 204/62 (2) EYVL L 148, 15.6.1999, s. 5. (3) EYVL C 227, 9.8.2000, s. 6. (4) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10. (5) Sen lisenssi perustui aikaisemmin Der Grüne Punkt - Duales System Deutschland AG:n (DSD) kanssa tehtyyn sopimukseen. (6) Eco-Emballagesin mukaan tällaisia siirtoja ei vastedes tehdä. Aikaisemmin ne muodostivat esiintyessään vastikkeen suoritetusta palvelusta. Osa muita materiaaleja kuin lasia koskevista Adelphen velvoitteista siirrettiin aikaisemmin Eco-Emballagesille ja tämä johti myös rahallisten korvausten maksuun. (7) Vuonna 1997 Eco-Emballages-järjestelmä kattoi eri materiaalit seuraavasti: lasia 1,24 miljoonaa tonnia 2,3 milj. tonnin kokonaismäärästä, muovia 0,81 milj. tonnia 0,9 milj. tonnin määrästä, paperia ja pahvia 0,89 milj. tonnia 1,0 milj. tonnin määrästä ja metallia 0,36 milj. tonnia 0,4 milj. tonnin määrästä. (8) Ks. esim. asia C-38/97, Autotrasporti Librandi, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 1.10.1998 (Kok. 1998, s. I-5955, 37 kohta). (9) Ks. tästä esim. asia 118/85, komissio v. Italia, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 16.6.1987 (Kok. 1987, s. 2599, 7 kohta) ja asia C-343/95, Diego Cali & Figli, tuomio 18.3.1997 (Kok. 1997, s. I-1547, 16 kohta). (10) Eco-Emballagesin mukaan tilanne oli tällainen jo ennen kyseisen sopimusehdon muuttamista. (11) Eco-Emballagesin mukaan kuntayhtymä voi julkisoikeudellisena yhteisönä irtisanoa sopimuksen milloin tahansa soveltamalla Ranskan oikeuskäytännössä vakiintunutta periaatetta. (12) Eco-Emballagesin mukaan tilanne oli tällainen jo ennen kyseisen sopimusehdon muuttamista.