KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2019/1688,

annettu 8 päivänä lokakuuta 2019,

lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Venäjältä, Trinidad ja Tobagosta ja Amerikan yhdysvalloista peräisin olevien urean ja ammoniumnitraatin seosten tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöönotetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8 päivänä kesäkuuta 2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1036 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

1.1 Vireillepano

(1) Euroopan komissio pani 13 päivänä elokuuta 2018 vireille Venäjältä, Trinidad ja Tobagosta ja Amerikan yhdysvalloista, jäljempänä ’asianomaiset maat’, peräisin olevien urean ja ammoniumnitraatin seosten tuontia unioniin koskevan polkumyynnin vastaisen tutkimuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1036, jäljempänä ’perusasetus’, 5 artiklan perusteella. Vireillepanoilmoitus julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2).

(2) Komissio pani tutkimuksen vireille sen jälkeen, kun Fertilizers Europe, jäljempänä ’valituksen tekijä’, oli esittänyt 29 päivänä kesäkuuta 2018 valituksen sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa yli 50 prosenttia urean ja ammoniumnitraatin seosten kokonaistuotannosta unionissa. Valituksessa esitetty näyttö polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta oli riittävä tutkimuksen vireillepanoa varten.

1.2 Rekisteröinti

(3) Ennakkoilmoituskauden aikana komissio asetti perusasetuksen 14 artiklan 5 a kohdan nojalla tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin kirjaamisvelvoitteen alaiseksi 20 päivänä maaliskuuta 2019 Venäjältä, Trinidad ja Tobagosta ja Amerikan yhdysvalloista peräisin olevien urean ja ammoniumnitraatin seosten tuonnin asettamisesta kirjaamisvelvoitteen alaiseksi annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2019/455 (3). Tuonnin kirjaaminen päättyi seuraavassa kappaleessa tarkoitettujen väliaikaisten toimenpiteiden voimaantulon myötä.

1.3 Väliaikaiset toimenpiteet

(4) Komissio otti 12 päivänä huhtikuuta 2019 käyttöön komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2019/576 (4), jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’, väliaikaisen polkumyyntitullin Venäjältä, Trinidad ja Tobagosta ja Amerikan yhdysvalloista peräisin olevien urean ja ammoniumnitraatin seosten tuonnissa unioniin.

(5) Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 26 kappaleessa todetaan, polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän heinäkuuta 2017 ja 30 päivän kesäkuuta 2018 välisen ajan, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’, ja vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttavien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2015 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.

1.4 Myöhempi menettely

(6) Sen jälkeen kun oli ilmoitettu niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella väliaikainen polkumyyntitulli otettiin käyttöön, jäljempänä ’alustavien päätelmien ilmoittaminen’, valituksen tekijät, unionin tuottaja OCI Nitrogen B.V., jäljempänä ’OCI Nitrogen’, useat käyttäjien ja muiden talouden toimijoiden etua edustavat järjestöt, neljä yhteistyössä toiminutta vientiä harjoittavaa tuottajaa ja Venäjän liittovaltion hallitus, jäljempänä ’Venäjän viranomaiset’, toimittivat kirjallisesti kantansa alustavista päätelmistä.

(7) Kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi. Kuulemisia järjestettiin seuraavien osapuolten kanssa: valituksen tekijä yhdessä otokseen valittujen unionin tuottajien AB Acheman ja Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy SA:n kanssa, otokseen valittu unionin tuottaja OCI Nitrogen, useat käyttäjien ja muiden talouden toimijoiden etua edustavat järjestöt ja joitakin niiden jäseniä sekä neljä yhteistyössä toiminutta vientiä harjoittavaa tuottajaa. Lisäksi yhden venäläisen vientiä harjoittavan tuottajan, Eurochemin, pyynnöstä järjestettiin kuuleminen kauppaan liittyvissä menettelyissä kuulemisesta vastaavan neuvonantajan kanssa. Kuulemisesta vastaavan neuvonantajan kyseisessä kuulemistilaisuudessa esittämät suositukset on otettu huomioon tässä asetuksessa. Komissio lähetti 27 päivänä toukokuuta 2019 venäläisille vientiä harjoittaville tuottajille täydentävät päätelmät, jotka sisälsivät niitä koskevat laskelmat alihinnoittelusta ja viitehinnan alittavuudesta.

(8) Komissio jatkoi lopullisia päätelmiään varten tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkistamista. Joidenkin vientiä harjoittavien tuottajien tapauksessa osapuolille toimitettiin erikseen kirjallisia täydentäviä päätelmiä, jos oli hyväksytty polkumyyntimarginaalilaskelmiin tehtäviä oikaisuja koskevia pyyntöjä tai tarvittiin yrityskohtaisia erityisiä lisäselvityksiä. Komissio tutki asianomaisten osapuolten esittämät huomautukset ja käsitteli niitä tarpeen mukaan yrityskohtaisissa erillisissä päätelmissä.

(9) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kirjalliset huomautukset väliaikaista tullia koskevasta asetuksesta on toimitettava 15 kalenteripäivän kuluessa asetuksen voimaantulosta. Eurochem toimitti 24 päivänä kesäkuuta 2019 täydentäviä kirjallisia huomautuksia seuraavista seikoista: i) yhden tuottajayrityksen myynti-, yleis- ja hallintokustannuksia koskevat laskelmat, ii) kaasun hinnan oikaisun oikeusperusta ja laskelmat, ii) perusasetuksen 7 artiklan 2 a kohdan soveltaminen ja iv) 7 kappaleessa tarkoitettu täydentävien päätelmien ilmoittaminen. Acron toimitti 21 päivänä kesäkuuta 2019 ja 28 päivänä kesäkuuta 2019 täydentäviä kirjallisia huomautuksia 27 päivänä toukokuuta 2019 ilmoitetuista täydentävistä päätelmistä ja väliaikaista polkumyyntimarginaalia koskevien laskelmien paikkansapitävyydestä. Näitä huomautuksia analysoitiin lopullisten päätelmien ilmoittamisen yhteydessä vain siltä osin kuin ne liittyivät yrityksille 27 päivänä toukokuuta 2019 toimitettuihin täydentäviin päätelmiin tämän tutkimuksen vireillepanoilmoituksen 7 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti. Amerikan yhdysvaltojen hallitus toimitti 8 päivänä heinäkuuta 2019 kirjallisia huomautuksia alustavista päätelmistä. Lopullisten päätelmien ilmoittamisen yhteydessä komissio kehotti kaikkia asianomaisia osapuolia toimittamaan uudelleen mahdolliset huomautukset, jotka oli toimitettu väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa, vireillepanoilmoituksessa tai komission kanssa asiasta käydyssä tietojen vaihdossa vahvistettujen määräaikojen jälkeen, jos asianomaiset osapuolet pitivät sitä aiheellisena lopullisten päätelmien kannalta. Komissio tarkasteli kaikkia asianomaisilta osapuolilta saamiaan huomautuksia, jotka oli toimitettu ajoissa huomautuksina lopullisiin päätelmiin, myös huomautuksia, jotka toimitettiin 6 päivänä elokuuta 2019 venäläisille vientiä harjoittaville tuottajille ilmoitettujen täydentävien lopullisten päätelmien jälkeen.

(10) Komissio ilmoitti kaikille asianomaisille osapuolille niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella se aikoi ottaa käyttöön lopullisen polkumyyntitullin Venäjältä, Trinidad ja Tobagosta ja Amerikan yhdysvalloista peräisin olevien urean ja ammoniumnitraatin seosten tuonnissa unioniin, jäljempänä ’lopullisten päätelmien ilmoittaminen’. Kaikille osapuolille annettiin määräaika, johon asti niillä oli mahdollisuus esittää huomautuksia lopullisista päätelmistä. Huomautuksia toimittivat kaikki vientiä harjoittavat tuottajat, Fertilizers Europe, Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy S. A., jäljempänä ’Grupa Azoty’, käyttäjien järjestöt AGPB ja IFA, Amerikan yhdysvaltojen viranomaiset sekä Venäjän viranomaiset. Eurochemille, Acronille ja Venäjän viranomaisille järjestettiin kuuleminen komission yksikköjen kanssa, ja lisäksi Eurochem ja MHTL pyysivät kuulemista kauppaan liittyvissä menettelyissä kuulemisesta vastaavan neuvonantajan kanssa. Näille molemmille osapuolille järjestettiin kuuleminen 23 päivänä heinäkuuta 2019 kuulemisesta vastaavan neuvonantajan kanssa.

(11) Asianomaisten osapuolten toimittamia huomautuksia, myös myöhässä toimitettuja huomautuksia alustaviin päätelmiin (ks. 9 kappale), tarkasteltiin, ja ne otettiin aiheellisissa tapauksissa huomioon tässä asetuksessa.

1.5 Otanta

(12) Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat osapuolet esittivät huomautuksia, jotka liittyivät unionin tuottajien otokseen. Otosta ei muutettu näiden huomautusten perusteella. Huomautusten luonne huomioon ottaen niitä käsitellään 4 ja 5 jaksossa.

(13) Koska otannasta ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 9–19 kappaleessa esitetyt päätelmät voitiin vahvistaa.

1.6 Tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso

(14) Koska tutkimusajanjaksosta ja tarkastelujaksosta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 26 kappaleessa esitetyt päätelmät voitiin vahvistaa.

2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE

2.1 Tuotteen määritelmää koskevat väitteet

(15) Unionin tuottajien Grupa Azoty ja Agropolychim esittämän pyynnön jälkeen komissio selvensi, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 33 kappaleessa tarkoitettu väite oli niiden molempien esittämä. Komissio vahvisti myös, että tutkimuksessa tuotteen määritelmän piiriin kuuluvat urean ja ammoniumnitraatin vesi- tai ammoniakkiliuosseokset, joissa voi olla lisäaineita ja jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 3102 80 00.

(16) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Fertilizers Europe, Grupa Azoty ja Agropolychim ilmaisivat olevansa huolissaan siitä, että mainitsemalla CN-koodin 3102 80 00 komissio saattaa tahattomasti aiheuttaa tarkasteltavana olevan tuotteen tuontia CN-koodien 3102 90 ja 3105 51 nojalla tullien välttämiseksi. Komissio toteaa, että valituksen tekijöiden toimittama tuotteen määritelmä kuvastaa täsmälleen CN-koodiin 3102 80 00 kuuluvia tuotteita, minkä vuoksi tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti voidaan luokitella vain kyseiseen CN-koodiin tullitarkoituksia varten. Tuotteen ilmoittaminen minkä muun tahansa CN-koodin nojalla olisi petos.

2.2 Päätelmät

(17) Koska tuotteen määritelmästä ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 27–34 kappaleessa esitetyt päätelmät, sellaisina kuin niitä selvennettiin edellä 15 kappaleessa.

3. POLKUMYYNTI

3.1 Venäjä

3.1.1 Vientiä harjoittavat tuottajat

(18) Koska Venäjän vientiä harjoittavien tuottajien kuvauksesta ja niiden jakelukanavista ei esitetty huomautuksia, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 35–37 kappaleessa esitetyt päätelmät.

3.1.2 Normaaliarvo

(19) Normaaliarvon laskemista koskevat tarkemmat tiedot esitettiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 38–61 kappaleessa.

(20) Normaaliarvon laskemiseen liittyviä huomautuksia saatiin Venäjän viranomaisilta ja molemmilta venäläisiltä vientiä harjoittavilta tuottajilta. Pyyntöjä, jotka koskevat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 38–41, 43–48 ja 50–51 kappaleessa esitettyä normaaliarvon laskentamenetelmää ja johdanto-osan 52–60 kappaleessa esitettyä maakaasun kustannuksiin liittyvää oikaisua, käsitellään selvyyden vuoksi erikseen.

(21) Normaaliarvon laskentamenetelmään liittyen molemmat venäläiset tuottajat pyysivät, että etuyhteydessä olevien kotimaisten kauppiaiden kautta kanavoituun myyntiin tehdään lisäoikaisuja muodostettaessa kotimaan noudettuna lähettäjältä -hintaa. Eurochem toisti pyyntönsä, jonka mukaan kotimaisen kauppiaan myynti-, yleis- ja hallintokustannukset olisi pitänyt vähentää. Se väitti lisäksi alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen, että myös kotimaisen kauppiaan voitto olisi pitänyt vähentää. Acron pyysi kuljetus- ja käsittelykustannusten vähentämistä sellaisen jakelukanavan osalta, jossa tavarat siirretään fyysisesti etuyhteydessä olevan kotimaisen kauppiaan varastoon.

(22) Kotimaisen noudettuna lähettäjältä -hinnan laskemista varten komissio piti kotimaisia tuottajia ja kotimaisia kauppiaita yhtenä taloudellisena yksikkönä perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Sen vuoksi hintaa ei oikaista kauppiaan myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten ja voiton huomioon ottamiseksi. Sitä ei myöskään oikaista tuotantopaikan ja yrityksen varaston välillä syntyneiden kustannusten huomioon ottamiseksi, vaikka kyseessä olisikin etuyhteydessä olevan kauppiaan varasto, koska on yrityksen oma päätös, lähetetäänkö tavarat suoraan asiakkaille vai ensin etuyhteydessä olevan kauppiaan varastoon. Sen vuoksi kotimaan hintoihin tehtäviä oikaisuja koskevat pyynnöt hylättiin.

(23) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Acron toisti pyyntönsä sellaisten kuljetus- ja käsittelykustannusten vähentämisestä, jotka liittyvät tavaroiden siirtämiseen tuotantopaikan ja etuyhteydessä olevan kotimaisen kauppiaan varaston välillä. Yritys esitti vielä lisäpyynnön etuyhteydessä olevan kotimaisen kauppiaan myynti-, yleis- ja hallintokustannusten ja voiton vähentämisestä. Se ei kuitenkaan esittänyt mitään uutta näyttöä tai argumentteja, jotka olisivat muuttaneet 22 kappaleessa esitetyn komission päätelmän yhdestä taloudellisesta yksiköstä kotimarkkinoilla.

(24) Acron toi lisäksi esiin menoista, jotka liittyvät tavaroiden kuljettamiseen tuotantopaikan ja etuyhteydessä olevan kotimaisen kauppiaan varaston välillä, että koska näitä menoja ei vähennetty kotimarkkinahinnasta, niitä ei olisi pitänyt vähentää myöskään myynti-, yleis- ja hallintokustannuksista, joita käytettiin normaaliarvon laskemisessa.

(25) Tämä yrityksen väite hyväksyttiin. Komissio laski uudelleen Acronin normaaliarvon ja korotti yrityksen myynti-, yleis- ja hallintokustannuksia pyydetyn mukaisesti. Myynti-, yleis- ja hallintokustannusten korottamisesta huolimatta kaikki Acronin kotimaiset liiketoimet olivat kuitenkin kannattavia, minkä vuoksi polkumyyntimarginaali ei muuttunut. Kyseisten laskelmien korjaaminen ilmoitettiin Acronille osana täydentäviä lopullisia päätelmiä.

(26) Lisäksi molemmat venäläiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että normaaliarvon ja vientihinnan vertailua ei tehty samassa kaupan portaassa, koska etuyhteydessä olevia kotimaisia kauppiaita kohdellaan yhtenä taloudellisena yksikkönä, minkä vuoksi niiden myynti-, yleis- ja hallintokustannuksia ja voittoa ei vähennetä kotimarkkinahinnasta, kun taas etuyhteydessä olevia kauppiaita kolmansissa maissa tai EU:ssa ei kohdella yhtenä taloudellisena yksikkönä, minkä vuoksi kyseiset hinnan oikaisut tehdään.

(27) Tämä väite hylätään. Komissio toteaa ensinnäkin, että väite ei liity kaupan porrasta koskevaa oikaisuun. Molemmat yritykset vastustavat pikemminkin normaaliarvon ja vientihinnan määrittämistä. Komissio toteaa, että etuyhteydessä olevien kotimaisten kauppiaiden myynti- yleis- ja hallintokustannuksia ja voittoa ei ole vähennetty, jotta saataisiin asianmukaisesti esiin kotimarkkinoilla maksettu tai maksettavaksi tuleva hinta normaaliarvon määrittämistä varten. Jotta voitaisiin määrittää luotettava vientihinta unionin rajalla, jos asiaan liittyy vientiä harjoittaviin tuottajiin etuyhteydessä olevia väliportaan kauppiaita, vientihinta on muodostettava laskennallisesti sen hinnan perusteella, jolla tuodut tuotteet ensin jälleenmyytiin riippumattomalle ostajalle perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti; kyseisessä artiklassa myös todetaan, että tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten, myös etuyhteydessä olevien kauppiaiden myynti- hallinto- ja yleiskustannusten ja voiton, huomioon ottamiseksi tehdään oikaisuja.

(28) Eurochem esitti lisäpyynnön yhden sen tuottajan myynti-, yleis- ja hallintokustannuksista, joita käytettiin normaaliarvon laskemisessa.

(29) Komissio käytti väliaikaisissa laskelmissa kyseisen tuottajan kyselyvastauksessaan toimittamien kotimaan myynti-, yleis- ja hallintokustannusten alkuperäistä tasoa. Paikan päällä tehdyssä tarkastuksessa tarkasteltiin tiettyjen yleiskustannusten erilaista jakautumista, ja myynti-, yleis- ja hallintokustannusten jakautumisesta saatiin vaihtoehtoinen versio jatkotarkastelua varten. Komissio kuitenkin päätti alustavasti, että yrityksen alkuperäinen vastaus ja myynti-, yleis- ja hallintokustannusten jakautuminen kotimaan ja vientimyyntiin heijasteli tarkemmin kustannusten jakautumista.

(30) Alustavien ja lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen esittämissään huomautuksissa Eurochem toimitti lisänäyttöä myynti-, yleis- ja hallintokustannusten jakautumisesta kotimarkkinamyynnin lisäksi myös vientimyyntiin. Kyseinen näyttö osoitti, että kustannukset eivät liittyneet pelkästään kotimarkkinamyyntiin, joten komissio hyväksyi pyynnön ja oikaisi polkumyyntimarginaalia vastaavasti. Korjatut laskelmat ilmoitettiin Eurochemille osana täydentäviä lopullisia päätelmiä.

(31) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Acron esitti lisäväitteen normaaliarvon laskemisesta. Yritys väitti, että sen tapauksessa normaaliarvon laskemisessa ei pitäisi käyttää kotimarkkinahintaa, koska se ei tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä.

(32) Acronin väite vaikuttaa perustuvan väärinymmärrykseen siitä, mitä komissio teki. Komissio ei laskenut normaaliarvoa kyseisen yrityksen kotimarkkinamyynnin perusteella vaan muodosti normaaliarvon laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti, koska kotimarkkinamyynti ei ollut edustavaa määrän suhteen. WTO-paneelin asiaa koskevan päätöksen (5) mukaisesti tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneiden kotimarkkinaliiketoimien myynti-, yleis- ja hallintokustannuksia ja voittoa käytettiin kuitenkin normaaliarvon muodostamiseen. Toisin kuin yritys väitti, kotimarkkinamyynnin katsottiin tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä, koska se oli kannattavaa. Sen vuoksi komissio hylkäsi tämän väitteen.

(33) Maakaasun kustannusten oikaisun osalta Venäjän viranomaiset ja kaksi venäläistä vientiä harjoittavaa tuottajaa toistivat aiemmat huomautuksensa ja väitteensä seuraavista seikoista: a) tehty kustannusten oikaisu oli vastoin WTO:n sääntöjä; b) maakaasun hinnat Venäjällä eivät ole vääristyneet. Asianomaisten osapuolten mukaan maakaasun hinta Venäjällä kuvastaa tavanomaisia markkinaolosuhteita; c) oikaisussa käytettiin väärää menetelmää, koska asianomaisten osapuolten mukaan mahdollista oikaisua olisi sovellettava vain kaasun hintaan eikä siihen liittyviin kuljetuskustannuksiin ja lisämaksuja koskeva voittomarginaali olisi laskettava eri tavalla; d) oikaisun soveltaminen myös Gazpromista riippumattomilta kotimaisilta toimittajilta hankittuun maakaasuun; e) Waidhaus-hinnan asianmukaisuus oikaisussa käytettynä vertailuarvona.

(34) Ensimmäisestä väitteestä komissio huomauttaa, että WTO:n paneeli Venäjän ja Ukrainan välisessä kiistassa (6), jonka asianomaiset osapuolet ottivat esiin, hylkäsi Ukrainan tekemän kaasun hinnan oikaisun. Paneeli totesi, että Ukrainan viranomaiset eivät esittäneet riittäviä perusteita sille, että kaasun Venäjän kotimarkkinahinta olisi voitu jättää huomiotta, eivätkä tehneet riittäviä oikaisuja sen varmistamiseksi, että korvaava kaasun hinta kuvastaisi kustannuksia Venäjällä. Näin ollen suurin rikkomus, jonka paneeli totesi, ei ole aineellinen vaan lähinnä menettelyllinen. Toisin sanoen paneeli ei hylännyt mahdollisuutta soveltaa oikaisua kaasun kustannuksiin, mutta katsoi, että Ukraina ei ollut perustellut hylkäystä riittävästi kyseisessä tapauksessa. Tämä vuoksi WTO-asiaan liittyvät väitteet vaikuttavat olevan merkityksettömiä tämän tutkimuksen kannalta.

(35) Asianomaiset osapuolet viittasivat myös valituselimen päätökseen asiassa European Union – Anti-Dumping Measures on Biodiesel from Argentina (DS473). Viittaus ei kuitenkaan ole relevantti. Komissio toteaa, että tosiasialliset olosuhteet, jotka johtivat kiistaan asiassa DS473, eroavat nyt käsillä olevan tapauksen tosiasiallisista olosuhteista. Argentiinasta peräisin olevaa biodieseliä koskevassa tapauksessa komissio oikaisi kotimaisten raaka-aineiden kustannuksia raaka-aineisiin ja biodieseliin sovellettavien eri vientiverojen perusteella. Nyt käsillä olevassa tapauksessa komissio päätteli, että valtio vääristi kaasun kustannuksia jäljempänä 36 kappaleessa esitetyistä syistä (pääpiirteissään valtion puuttuminen kaasun hinnanmuodostukseen Venäjällä ei rajoitu vientiveroon, vaan sen rooli on hallitsevampi). Komissio toteaa, että yleinen tuomioistuin piti myös komission tekemää oikaisua biodiesel-tapauksessa laittomana ja biodiesel-tapauksen olosuhteita erilaisina kuin olosuhteita Venäjän kaasumarkkinoilla, joista se totesi, että kaasun hintaan tehty oikaisu oli perusteltu. Yleinen tuomioistuin totesi siis asiassa T-111/14, Unitec Bio v. neuvosto, 49 ja 50 kohdassa seuraavasti: ”49) Tältä osin on syytä muistuttaa, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi 7.2.2013 annetun tuomion Acron ja Dorogobuzh v. neuvosto (T-235/08, ei julkaistu, EU:T:2013:65) 44 kohdassa, että kun otetaan huomioon, että Venäjän säännöstön mukaan maakaasua oli toimitettava asianomaisille tuottaja-viejille hyvin alhaiseen hintaan, kyseisellä tuomiolla ratkaistussa asiassa kyseessä olleen tuotteen tuotantokustannuksiin oli vaikuttanut Venäjän kotimaan markkinoiden vääristyminen kaasun hinnan osalta, koska tämä hinta ei määräytynyt markkinavoimien mukaisesti. Se katsoi siten, että toimielimet olivat perustellusti voineet päätellä, että jotain tekijää mainittuun tuomioon johtaneen asian kantajien kirjanpitomerkinnöissä ei voitu pitää kohtuullisena ja että siten se oli oikaistava käyttämällä muita markkinoilta peräisin olevia lähteitä, joiden ne katsoivat olevan edustavampia. 50) Kuten kantaja kuitenkin perustellusti huomauttaa, toisin kuin 7.2.2013 annetulla tuomiolla Acron ja Dorogobuzh v. neuvosto (T-235/08, ei julkaistu, EU:T:2013:65) ratkaistun asian tilanteessa, asiakirja-aineistosta ei ilmene, että pääasiallisten raaka-aineiden hinnat Argentiinassa olisivat olleet välittömän sääntelyn kohteena. Toimielinten mainitsemassa eriytetyn vientiveron järjestelmässä nimittäin vain säädetään verokannaltaan erisuuruisista vientiveroista pääasiallisille raaka-aineille ja biodieselille.”

(36) Asianomaisten osapuolten esittämistä lisäväitteistä huolimatta komissio voi tiettyjen kiistattomien tosiseikkojen perusteella päätellä, että maakaasun markkinat Venäjällä ovat vääristyneet (ks. väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 53 kappale). Nämä tosiseikat ovat pääasiassa seuraavat: i) maakaasun kotimarkkinoiden enimmäishintaa sääntelee valtio Gazpromin osalta, joka on edelleen kiistämättä suurin maakaasun tuottaja ja myyjä Venäjällä ja omistaa kaasuputket, ii) kaasuun sovelletaan 30 prosentin vientiveroa, iii) Venäjän hallitus sääntelee kuljetuksen ja logististen tukipalvelujen hintoja sekä toimitus- ja palvelumaksuja ja iv) valtio sääntelee maakaasun hintoja Venäjällä paitsi federaation lakien myös poliittisten tavoitteiden kautta.

(37) Edellä olevasta iv alakohdasta voidaan todeta, että kotimainen hinta vahvistetaan käyttämällä kaasun hinnoittelukaavaa tai määritetään indeksoimalla, jolloin käytettävä indeksi julkaistaan säännöllisesti Venäjän talouskehitysministeriön laatimassa sosioekonomisen kehityksen ennusteessa, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 215 kappaleessa todettiin. Samassa asiakirjassa todetaan (7), että kaasun hinnan kohoamisen rajoittamiseksi ehdotetaan Gazpromin investointiohjelman optimointia ja samalla kaasunkulutuksen kasvattamiseksi Venäjällä kehitetään ja pannaan täytäntöön mekanismi UGSS:n kapasiteetin pakollista laajentamista varten ja velvoitetaan Gazprom tekemään asianmukaisia investointeja ensisijaisena seikkana. Ennusteessa mainitaan myös tarve panna täytäntöön erilainen kuljetuskustannusten jakomenetelmä kotimaan ja vientimyynnin välillä määritettäessä kuljetushintoja.

(38) Väitettä, jonka mukaan Venäjän valtion sääntelemä kotimarkkinoiden hinta kattaa Gazpromin kustannukset, ei voitu todentaa, koska Venäjän viranomaiset eivät toimineet yhteistyössä tässä menettelyssä. Venäläisten vientiä harjoittavien tuottajien (ns. Brattle-raportissa) esittämät väitteet perustuvat Gazpromin kokonaiskustannusten arvioihin eivätkä tosiasiallisiin lukuihin. Ne väittivät vielä, että erään toinen venäläisen tuottajan, jolla on vain kotimarkkinamyyntiä ja saman tasoiset kotimarkkinahinnat kuin Gazpromilla, toiminta on kannattavaa, mutta tässä jätetään huomiotta se, että yritysten kustannukset saattavat olla täysin eritasoiset ja niiden kustannusrakenteet erilaiset.

(39) Kolmannesta väitteestä on syytä huomata, että vertailuarvolla korvataan vain raaka-aineiden kustannukset. Nykyisessä menetelmässä komissio käytti kuljetuskustannusten (unionin rajalta takaisin venäläiselle kaasun toimittajalle) perustana arvioita. Kuljetuskustannukset Venäjällä kaasun toimittajalta vientiä harjoittaville tuottajille ja muut lisämaksut perustuvat kuitenkin mahdollisuuksien mukaan vientiä harjoittavien tuottajien toimittamiin tosiasiallisiin lukuihin. Kuten 36 kappaleessa todetaan, Venäjän hallitus sääntelee näitä kustannuksia, mutta saatavilla ei ollut riittävästi näyttöä, jonka perusteella olisi voitu päätellä, että myös nämä kustannukset olisivat vääristyneitä valtion harjoittaman sääntelyn takia, toisin kuin kaasun hintojen tapauksessa. Komissio tarkasti, että vientiä harjoittavien tuottajien toimittamat luvut tulivat samasta lähteestä kuin valituksessa käytetyt luvut (federaation tariffipalvelun hinnat). Koska vientiä harjoittavien tuottajien toimittamia lukuja pidettiin tuoreimpina asianomaisten osapuolten toimittamista luvuista, komissio hyväksyi ne.

(40) Neljännestä väitteestä voidaan todeta, kuten jo väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 55 kappaleen c alakohdassa selitettiin, että kaasun hinnan oikaisua sovelletaan kaikkiin venäläisen kaasun kotimaan ostoihin riippumatta siitä, onko Gazprom toimittaja. Komission päätelmää, jonka mukaan Gazprom asettaa hinnat Venäjän markkinoilla, tukee yrityksen määräävä markkina-asema, ja sen vahvistavat selvästi Venäjän kotimarkkinoilla Gazpromin tärkeimmän (markkinaosuudella mitattuna) yksityisen kilpailijan, Novatekin (8), tarkastetut tilinpäätöstiedot. Sen vuoksi Gazpromin vääristyneesti hinnoiteltu maakaasun myynti vaikuttaa muiden maakaasun toimittajien hintatasoon Venäjällä, ja ne myyvät ajoittain jopa hieman Gazpromin hintoja alemmilla hinnoilla.

(41) Mitä tulee kaasun hinnan oikaisussa käytettyyn vertailuarvoon, alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen toimitetut huomautukset eivät muuttaneet komission kantaa, ja se pitää edelleen ns. Waidhaus-hintaa asianmukaisena vertailuarvona. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 55 kappaleen d alakohdassa ja 58 kappaleessa selitetään, hinta oli lähellä muita tärkeitä hintanoteerauksia Euroopassa ja sen käyttö vertailuarvona sai vahvistusta tuomioistuimen tuomioista (9). Waidhausiin viedyn maakaasun ja Venäjällä kulutetun maakaasun eri lämpöarvo ei tee niistä eri tuotteita, ja tämä otettiin huomioon erillisellä oikaisulla.

(42) Ottaen huomioon 34–41 kappaleen komissio päätteli, että alustavassa vaiheessa maakaasuun sovellettu kustannusten oikaisu samoin kuin käytetty menetelmä ovat WTO:n sääntöjen mukaisia Venäjän kaasumarkkinoiden erityistilanteen vuoksi.

(43) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen molemmat venäläiset vientiä harjoittavat tuottajat toistivat joitakin väitteistään, jotka koskivat sitä, onko kyseinen oikaisu WTO:n sääntöjen mukainen, ja Gazpromin hallitsevaa asemaa Venäjän maakaasumarkkinoilla. Ne eivät kuitenkaan esittäneet mitään uutta näyttöä tai argumentteja, jotka olisivat muuttaneet 42 kappaleessa esitetyn komission päätelmän.

(44) Asianomaiset osapuolet väittivät vielä, että mittayksikköjen muuntosuhde, kuljetuskustannuksia ja jakelijoiden voittomarginaalia koskevat oikaisut sekä oikaistuun kaasun hintaan sisällytetty 30 prosentin vientivero olivat virheellisiä.

(45) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Eurochem väitti lisäksi, että kuljetuskustannusten oikaisua koskevissa laskelmissa käytettiin virheellistä vaihtokurssia. Yritys väitti myös, että Saksan verkkomaksujen osalta olisi tehtävä lisäoikaisu.

(46) Edellä esitettyjen huomautusten perusteella tehtiin seuraavat korjaukset: a) Waidhaus-hinnoittelussa maakaasusta käytetty mittayksikkö on miljoonaa brittiläistä lämpöyksikköä (mmBtu). Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen saatujen huomautusten seurauksena muuntosuhde muutettiin niin, että 1 mmBtu = 31,899 kuutiometriä. b) Kuljetuskustannuksia koskevaa oikaisua muutettiin siten, että siinä otettiin huomioon venäläisten tuottajien Venäjällä maksamat tosiasialliset kuljetuskustannukset. Waidhausista (10) takaisin Venäjän rajalle suuntautuvan kuljetuksen kustannuksia koskevassa oikaisussa komissio käytti kuitenkin valituksessa toimitettuja lukuja; Brattle-raportin lukuja ei pidetty tarkempina, koska niissä viitattiin lähteisiin, joissa käytetään ennen tutkimusajanjaksoa kerättyjä tietoja. Kuljetuskustannukset Venäjän rajalta Venäjän kaasukentille, joista vientiä harjoittavat tuottajat hankkivat maakaasun, perustuvat säänneltyyn tariffiin (11); c) Alustavissa laskelmissa jakeluun sovellettua 15 prosentin voittomarginaalia tarkistettiin alaspäin 1–5 prosenttiin. Voittomarginaalin laskemisessa otettiin huomioon kaikki muut kustannukset kuin kaasun kustannukset ja kuljetuskustannukset (mukaan lukien siirto). Tutkimusajanjakson aikana ostetun kaasun tosiasiallisia lisämaksuja käytettiin mahdollisuuksien mukaan, ja jos tietoja ei ollut saatavilla, käytettiin kohtuullista arviota, kuten yrityskohtaisissa erillisissä päätelmissä selitetään. Komissio hylkäsi Eurochemin väitteen, jonka mukaan kotimaisia voittomarginaaleja ei pitäisi soveltaa, koska kaasun venäläisessä vientihinnassa ei oteta huomioon voittomarginaalia, siitä syystä, että säännellyn vientihinnan laskelmissa ei oteta huomioon tällaisia kustannuksia (12) eikä voittomarginaalista esitetty näyttöä; d) pyyntö, joka koski 30 prosentin vientiveron vähentämistä vertailuhinnasta, hylättiin; vero on yksi toimenpiteistä, joka on vääristänyt maakaasun markkinoita Venäjällä, joten on kohtuullista olettaa, että kaasun kotimarkkinahinta olisi vähintään 30 prosenttia korkeampi ilman vientiveroa. Koska se on osa Venäjältä peräisin olevan kaasun kustannuksia unionin markkinoilla, se on osa perusvertailuhintaa. e) väite, joka koski kuljetusta koskevan oikaisun laskemisessa käytettyä vaihtokurssia, hyväksyttiin ja laskelmia muutettiin vastaavasti; f) pyyntöä oikaisun tekemisestä Saksan verkkomaksujen osalta ei pidetty relevanttina, koska Waidhaus-hinta on CIF-hinta Saksan rajalla (eikä siinä näin ollen oteta huomioon Saksan verkkomaksuja).

(47) Kaasua koskevan oikaisun tarkistetut laskelmat toimitettiin venäläisille vientiä harjoittaville tuottajille erikseen sekä lopullisten päätelmien ilmoittamisen vaiheessa että täydentävien lopullisten päätelmien yhteydessä sen jälkeen, kun oli tehty tarkistuksia 45 kappaleessa ja 46 kappaleen b, c ja e alakohdassa kuvattujen huomautusten perusteella. Oikaisu ei vaikuttanut Acronin normaaliarvoon, koska vain oikaistujen valmistuskustannusten korottaminen tasolle, joka tekisi Acronin joistakin kotimaisista liiketoimista tutkimusajanjaksolla kannattamattomia, johtaisi polkumyyntimarginaalin muuttumiseen, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 61 kappaleessa selitetään. Eurochemin normaaliarvoa oikaistiin lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen esitettyjen huomautusten seurauksena, mutta tarkistettu kaasun kustannusten oikaisu ei muuttanut Eurochemin normaaliarvoa, eikä sillä näin ollen ollut vaikutusta polkumyyntimarginaalin laskemiseen.

(48) Koska normaaliarvosta ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 38–61 kappaleessa esitetyt päätelmät, sellaisina kuin niitä selvennettiin edellä 17–38 kappaleessa.

3.1.3 Vientihinta

(49) Vientihinnan laskemista koskevat tarkemmat tiedot esitettiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 62–65 kappaleessa.

(50) Ensinnäkin on huomattava, että komissio hyväksyi Eurochemin pyynnön laskea erilliset polkumyyntimarginaalit ryhmän kahdelle vientiä harjoittavalle tuottajalle, koska yritys toimitti tietoja, joiden perusteella myynti voitiin eritellä tuottajan mukaan. Erittely voitiin tehdä siitä huolimatta, että osallisena oli useita kauppayhtiöitä ja näiden kahden tuottajan kustannukset, myös unioniin suuntautuvan viennin myyntikustannukset, erosivat toisistaan. Erilliset polkumyyntimarginaalit yhdistettiin tämän jälkeen Eurochem-ryhmän painotetuksi keskimääräiseksi marginaaliksi unioniin suuntautuvan myynnin määrän perusteella. Eurochemille ilmoitettiin erilliset päätelmät uusista tuottajakohtaisten polkumyyntimarginaalien laskelmista. Uusissa laskelmissa komissio otti huomioon tarpeen mukaan yrityksen tekniset huomautukset laskelmista.

(51) Toinen venäläinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sen vientihintaan tehtävässä oikaisussa siihen Sveitsissä etuyhteydessä olevan viejän ja Ranskassa etuyhteydessä olevan tuojan osalta pitäisi vähentää tosiasiallinen voitto eikä arviota kohtuullisesta voitosta. On kuitenkin syytä huomata, että kyseisten yritysten tosiasiallinen voitto perustuu siirtohintoihin. Siksi komissio hylkäsi tämän väitteen.

(52) Yritys väitti vielä, että komissio laski virheellisesti laimennuskustannukset, koska laimennetun tuotteen vientihinnan muodostamiseksi käytettyihin liiketoimien volyymiin sovellettua muuntosuhdetta olisi pitänyt soveltaa myös laimennetun tuotteen liiketoimien arvoon. Viedyn tuotteen ja laimennetun tuotteen hintaerot tulevat kuitenkin jo esiin liiketoimien volyymin muuntosuhteessa, koska muuntamisella korotetaan laimennetun tuotteen yksikköhinta laimentamattoman tuotteen hintaiseksi. Näin ollen tämä pyyntö hylättiin.

(53) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Acron väitti, että komissio laski kahteen kertaan Ranskassa siihen etuyhteydessä olevan tuojan laimennuskustannukset, koska nämä menot oli väitteen mukaan vähennetty myyntihinnasta muttei yrityksen myynti-, yleis- ja hallintokustannuksista. Laimennuskustannukset kuitenkin vähennettiin myynti-, yleis- ja hallintokustannuksista (13), toisin kuin yritys väitti.

(54) Yritys väitti lisäksi, että siihen etuyhteydessä oleva ranskalainen tuoja oli perustettu vasta juuri ennen tutkimusajanjaksoa ja aloitti myynnin vasta tutkimusajanjakson viimeisellä neljänneksellä. Sen vuoksi komission olisi yrityksen mukaan oikaistava vientihintaa vain myynti-, yleis- ja hallintokustannusten neljänneksen osalta.

(55) Yrityksellä oli yleis- ja hallintokustannuksia koko tutkimusajanjakson ajalta. Koska yritys toimi ainoastaan urean ja ammoniumnitraatin seosten ostojen, laimennuksen ja jälleenmyynnin alalla, myynti-, yleis- ja hallintokustannukset liittyivät tarkasteltavana olevaan tuotteeseen, vaikka menot syntyivätkin ennen ensimmäistä myyntiä. Tämän vuoksi väite hylättiin.

(56) Täydentävien lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi venäläinen vientiä harjoittava tuottaja väitti vielä, että komission ei pitäisi vähentää etuyhteydettömän tuojan 4 prosentin voittomarginaalia siihen etuyhteydessä olevan saksalaisen kauppiaan myyntihinnoista riippumattomille asiakkaille EU:ssa. Tuottaja väitti, että saksalainen yksikkö ei toiminut etuyhteydettömänä tuojana riippumattomille asiakkaille EU:ssa suuntautuvaa myyntiä varten, koska se ei hoitanut muodollisuuksia, jotka liittyvät tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin EU:n markkinoille.

(57) Komissio huomautti, että etuyhteydessä olevaa saksalaista kauppiasta pidettiin etuyhteydessä olevana tuojana, koska se suoritti kaikki tuojan toiminnot. Näin ollen jälleenmyyntihinnan pitäisi kattaa tuojan myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto, mikä juuri onkin kyseinen oikaisu. Oikaisua tehdessään komissio ei tehnyt tarkkaa liiketoimikohtaista tai asiakaskohtaista analyysia siitä, mitä toimia yritys toteutti tiettyjen tuonti- ja jälleenmyyntitapahtumien osalta. Tämän vuoksi väite hylättiin.

(58) Koska vientihinnasta ei esitetty muita huomautuksia kuin ne, joita käsitellään edellä 41–44 kappaleessa, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 62–65 kappaleessa esitetyt päätelmät voitiin vahvistaa.

3.1.4 Vertailu

(59) Koska normaaliarvon ja vientihinnan vertailusta ei esitetty muita huomautuksia kuin ne, joita käsitellään 3.1.2 ja 3.1.3 kohdassa, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 66–67 kappaleessa esitetyt päätelmät voitiin vahvistaa.

3.1.5 Polkumyyntimarginaalit

(60) Komissio otti huomioon asianomaisten osapuolten huomautukset ja laski uudelleen Venäjää koskevat polkumyyntimarginaalit 17–47 kappaleessa esitetyn mukaisesti.

(61) Lopulliset polkumyyntimarginaalit – ilmaistuina prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana – ovat seuraavat: Yritys Lopullinen polkumyyntimarginaali Acron-ryhmä 31,9 % Eurochem-ryhmä 20,0 % Kaikki muut yritykset 31,9 %

(62) Yksilöllisten polkumyyntimarginaalien laskelmat, joissa otettiin huomioon lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen venäläisten vientiä harjoittavien tuottajien esittämien huomautusten seurauksena tehdyt korjaukset ja oikaisut, ilmoitettiin kyseisille yrityksille.

3.2 Trinidad ja Tobago

3.2.1 Normaaliarvo

(63) Normaaliarvon laskemista koskevat tarkemmat tiedot esitetään väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 74–79 kappaleessa.

(64) Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen esittämissään huomautuksissa Methanol Holdings (Trinidad) Limited, jäljempänä ’MHTL’, toisti useita teknisiä, yrityskohtaisia väitteitä, jotka koskivat normaaliarvon muodostamista ja erityisesti laskelmissa käytettäviä tuotantokustannuksia, myynti-, yleis- ja hallintokustannuksia ja voittoa.

(65) Komissio tutki näitä väitteitä. Yksi väitteistä liittyi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 78 kappaleessa käsiteltyyn kysymykseen (jonka komissio oli hyväksynyt). Koska MHTL:n uusi väite oli ristiriidassa sen alkuperäisen väitteen kanssa eikä muutoksen tueksi esitetty näyttöä, väite hylättiin. Komissio totesi yhden väitteistä perustelluksi. Näin ollen komissio mukautti normaaliarvoa koskevia laskelmia. Huomautukset koskivat laskelmissa käytettyjä yrityskohtaisia tietoja ja niitä käsiteltiin luottamuksellisina, koska ne liittyivät tuotantokustannuksiin ja myynti-, yleis- ja hallintokustannuksiin, joten niiden hylkäämisen tai hyväksymisen syyt selitettiin asianomaiselle osapuolelle erillisissä päätelmissä.

3.2.2 Vientihinta

(66) Vientihinnan laskemista koskevat tarkemmat tiedot esitetään väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 80–82 kappaleessa.

(67) Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen MHTL:n esittämät huomautukset sisälsivät useita teknisiä, yrityskohtaisia väitteitä, jotka koskivat vientihinnan laskemista, etenkin vientihinnan määrittämiseen käytettäviä tietoja ja hintaan tuonnin ja jälleenmyynnin välillä aiheutuneiden kustannusten perusteella tehtyjä oikaisuja.

(68) Komissio tutki näitä väitteitä ja totesi jotkin niistä perustelluiksi. Näin ollen komissio mukautti vientihintaa koskevia laskelmia. Huomautukset koskivat laskelmissa käytettyjä yrityskohtaisia tietoja ja niitä käsiteltiin luottamuksellisina, koska ne liittyivät siirtohintoihin ja muihin kustannuksiin, joten niiden hylkäämisen tai hyväksymisen syyt selitettiin asianomaiselle osapuolelle erillisissä päätelmissä.

3.2.3 Vertailu

(69) Koska vertailusta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 83 ja 84 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistettiin.

3.2.4 Polkumyyntimarginaalit

(70) Komissio otti huomioon MHTL:n huomautukset ja laski uudelleen Trinidadia ja Tobagoa koskevat polkumyyntimarginaalit edellä 50–57 kappaleessa esitetyn mukaisesti.

(71) Lopulliset polkumyyntimarginaalit – ilmaistuina prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana – ovat seuraavat: Yritys Lopullinen polkumyyntimarginaali Methanol Holdings (Trinidad) Limited 55,8 % Kaikki muut yritykset 55,8 %

(72) MHTL:ää koskevista polkumyyntilaskelmista ei saatu huomautuksia lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen.

3.3 Yhdysvallat

3.3.1 Normaaliarvo

(73) Normaaliarvon laskemista koskevat tarkemmat tiedot esitetään väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 90–98 kappaleessa.

(74) Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen esittämissään huomautuksissa CF Industries Holdings, jäljempänä ’CFI’, väitti, että komissio jätti alustavasti virheellisesti huomiotta sen pyynnön vahvistaa kotimarkkinamyynnin kannattavuus erikseen kunkin tuotantolaitoksen tuotantokustannusten perusteella päätellessään, että kannattavuuden määrittäminen tavanomaisessa kaupankäynnissä tehdään oikeussubjektin tasolla.

(75) CFI katsoi, että tälle ei ollut oikeudellisia perusteita, koska unionin tuomioistuin asiassa Alumina (14) katsoi, että polkumyynnin vastaisen perusasetuksen 2 artiklaan ei sisälly tyhjentävää luetteloa menetelmistä, joiden perusteella olisi mahdollista määrittää, veloitettiinko hinnat tavanomaisessa kaupankäynnissä, ja että tavanomaista kaupankäyntiä määrittäessään komission olisi tutkittava myydyn tuotteen kannattavuutta sen tuotantokustannuksiin nähden.

(76) Lisäksi CFI viittasi komission lähestymistapaan aiemmissa tutkimuksissa (15), joissa komissio oli tavallisesti käyttänyt tehdaskohtaisia tuotantokustannuksia kotimarkkinamyynnin kannattavuuden määrittämiseksi.

(77) CFI väitti vielä toimittaneensa tietoja, joiden perusteella on mahdollista jäljittää tuotteen myyntitapahtumat siihen tuotantolaitokseen, jossa tuote on valmistettu.

(78) Komissio tarkasteli 74–77 kappaleessa esitettyjä väitteitä ja totesi, että Alumina-tuomiossa tuomioistuin vain totesi, että polkumyynnin vastaisen perusasetuksen 2 artiklaan ei sisälly tyhjentävää luetteloa niistä menetelmistä, joita voidaan käyttää sen määrittämiseksi, onko kotimarkkinamyynti tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä. Tuomioistuin ei kuitenkaan velvoittanut komissiota tarkastelemaan yrityksen osia, jotka eivät muodosta erillistä oikeussubjektia.

(79) Lisäksi CFI:n esiin ottamissa tutkimuksissa komissio tarkasteli yksittäisiä tuotantolaitoksia siksi, että nämä yritykset olivat erillisiä oikeussubjekteja vaikkakin kuuluivat samaan ryhmään.

(80) Ottaen huomioon 78 ja 79 kappaleessa selitetyt komission havainnot ei ollut tarpeen tutkia, olisiko CFI:n toimittamien tietojen perusteella mahdollista vahvistaa selkeä yhteys yksittäisten kotimaan myyntitapahtumien ja tuotantolaitosten välille. Näin ollen komissio hylkäsi tämän väitteen.

(81) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen esittämissään huomautuksissa CFI toisti väitteensä, joka koski kotimarkkinamyynnin kannattavuutta. Yritys katsoi, että komission olisi pitänyt ottaa huomioon se, ovatko tuotantolaitokset erillisiä oikeussubjekteja, mutta myös se, onko ryhmän rakenteen perusteella mahdollista yksilöidä ryhmän tuottaja myynnin ja tuotannon osalta, ja se viittasi toistuvasti komission päätelmiin saumattomia putkia koskevassa tutkimuksessa (ks. 76 kappale).

(82) Komissio muistuttaa edellä esitystä väitteestä, että CFI:n esiin ottamassa tutkimuksessa oli omat erityispiirteensä. Saumattomia putkia koskevassa asiassa komission tekemät päätelmät, joiden mukaan yksilölliset polkumyyntimarginaalit voitiin laskea, koska oli mahdollista yksilöidä tuottaja myynnin ja tuotannon osalta, oli merkityksellistä vain sen jälkeen, kun ensimmäinen perusedellytys täyttyi eli tutkimuksen kohteena olevat yritykset olivat erillisiä oikeussubjekteja, toisin kuin CFI:n tapauksessa.

(83) Vaikka komissio harkitsisikin kotimarkkinamyynnin kannattavuuden arvioimista tehdaskohtaisesti, tuottajan yksilöiminen ei ole mahdollista kaikissa tapauksissa. Yritys myy kotimarkkinoillaan joko suoraan tuotantolaitoksesta tai jakelutankkien kautta, joita on merkittävä määrä. Komissio totesi, että tuotantolaitokset toimittavat useampaan kuin yhteen jakelutankkiin ja useimpiin jakelutankkeihin tuli toimituksia useammasta kuin yhdestä tuotantolaitoksesta. Tämän vuoksi on mahdotonta vahvistaa selkeää yhteyttä myyntitapahtuman ja kyseisen tuotteen tuotantolaitoksen välille.

(84) Näin ollen komissio hylkäsi tämän väitteen.

3.3.2 Vientihinta

(85) Koska vientihinnasta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 99–100 kappaleessa esitetyt päätelmät voitiin vahvistaa.

3.3.3 Vertailu

(86) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 101 ja 102 kappaleessa selitetään, kuinka normaaliarvon ja vientihinnan välinen vertailu tehtiin.

(87) Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen esittämissään huomautuksissa CFI väitti, että tasapuolisen vertailun vuoksi komission olisi pitänyt polkumyynnin vastaisen perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisesti soveltaa kahta oikaisua: määrää koskevaa oikaisua ja kustannuksia koskevaa oikaisua.

(88) Määrää koskevasta oikaisusta CFI väitti, että kotimarkkinoiden myyntitapahtumien hintaa olisi oikaistava siten, että otetaan huomioon kotimarkkinoilla tarjottujen eri määrien vaikutus myyntihintaan verrattuna unionin markkinoilla tarjottuun määrään, koska yksittäiset tapahtumat ovat yleensä pieniä kotimarkkinoilla mutta suuria, kun kyseessä on vienti unioniin.

(89) CFI toimitti myös laskelman, joka osoitti, että kotimarkkinoiden painotetut keskimääräiset myyntihinnat erosivat eri myyntimäärien osalta. Komissio myöntää hintaeron esiintymisen, mutta ei voi sulkea pois mahdollisuutta, että hintaero aiheutui muista tekijöistä, kuten tarkasteltavana olevan tuotteen kausiluonteisuudesta, myyntisopimuksen allekirjoittamishetkestä tai myyntisopimuksen suuruudesta (eikä niinkään yksittäisen lähetyksen suuruudesta).

(90) Yritys ei myöskään toimittanut mitään näyttöä siitä, että se olisi ottanut huomioon myyntimäärän myyntihintoja neuvoteltaessa (hinnoittelupolitiikka, asiaa koskevat sähköpostit jne.). Komissio totesi vielä, että pienten määrien käsittelyyn ja kuljetukseen liittyvät mahdolliset lisäkustannukset suurempiin määriin verrattuna oli otettu huomioon oikaisuina. Sen vuoksi komissio hylkäsi tämän väitteen.

(91) Kustannusten oikaisusta CFI väitti, että komission olisi pitänyt oikaista kotimarkkinoiden myyntihintoja yksittäisten tuotantolaitosten tuotantokustannusten erojen huomioon ottamiseksi. CFI toimitti joukon yrityskohtaisia tietoja tämän väitteen tueksi.

(92) Komissio tarkasteli näitä tietoja, totesi väitteen perusteettomaksi ja hylkäsi sen. Koska tietoja käsiteltiin luottamuksellisina, niiden hylkäämisen syyt selitettiin asianomaiselle osapuolelle erillisissä päätelmissä.

(93) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen esittämissään huomautuksissa CFI toisti väitteensä, joka koski kustannusten oikaisua. Yritys ei kuitenkaan toimittanut uutta näyttöä väitteensä tueksi. Sen vuoksi komissio vahvisti, että väite oli hylätty.

(94) CFI väitti myös toistuvasti, että komission olisi pitänyt soveltaa oikaisua, jotta voitaisiin ottaa huomioon erot tyypillisesti kotimarkkinoilla ja unionin vietäväksi myydyissä määrissä. CFI väitti, että hintaerot eivät tulleet esiin oikaisussa, joka tehtiin kuljetuskustannusten osalta, koska määrää koskevan oikaisun arvioimisessa käytetty hintavertailu tehtiin ilman kuljetuskustannuksia. CFI väitti vielä, että yritys pystyy veloittamaan alempia noudettuna lähettäjältä -hintoja merkittävien mittakaavaetujen vuoksi (erityisesti hallinto-, markkinointi- ja myyntikustannukset mutta myös tuotannon suunnittelu).

(95) Komissio totesi, että vaikka hintatason vertaamisessa käytettiin hintoja, joista oli vähennetty kaikki oikaisut, mahdolliset suurten lähetysten kuljetukseen ja käsittelyyn liittyvät mittakaavaedut verrattuna pienempiin lähetyksiin oli jo otettu huomioon näissä oikaisuissa. Hallinto-, markkinointi- ja myyntikustannuksiin liittyvistä mittakaavaeduista CFI ei toimittanut mitään näyttöä väitteensä tueksi. Lisäksi tosiasiallisesti aiheutuneet myynti-, yleis- ja hallintokustannukset tulivat esiin kannattavien liiketoimien kotimarkkinahinnassa, jota käytettiin normaaliarvon laskemiseen. Sen vuoksi komissio vahvisti, että väite oli hylätty.

(96) Koska CFI:n molemmat väitteet hylättiin, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen 101 ja 102 kappaleessa esitetyt päätelmät.

3.3.4 Polkumyyntimarginaalit

(97) Komissio hylkäsi siis kaikki CFI:n polkumyyntilaskelmia koskevat väitteet ja vahvisti Yhdysvaltoja koskevat väliaikaiset polkumyyntimarginaalit (ks. 60–77 kappale).

(98) Lopulliset polkumyyntimarginaalit – ilmaistuina prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana – ovat seuraavat: Yritys Lopullinen polkumyyntimarginaali CF Industries Holdings, Inc. 37,3 % Kaikki muut yritykset 37,3 %

4. VAHINKO

4.1 Unionin tuotannonalan ja unionin tuotannon määritelmä

(99) Vientiä harjoittavat tuottajat Acron ja CFI huomauttivat, että kaksi unionin tuottajaa, joiden osuus oli suunnilleen 30 prosenttia unionin tuotannosta, vastusti valitusta. CFI huomautti myös, että useat muut tuottajat eivät olleet ilmoittautuneet eikä tutkimuksen kohteena oleva tuonti vaikuttaisi niihin, ja kyseenalaisti vahinkoindikaattoreiden luotettavuuden.

(100) Komissio muistutti, että otokseen sisältyy unionin neljästä suurimmasta tuottajasta kolme, joiden yhteinen osuus unionin tuotannosta ja myynnistä on yli 50 prosenttia. Näin ollen otos edustaa selvästi unionin tuotannonalaa. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 134 kappaleessa selitetään, monet vahinkoindikaattorit vahvistettiin makrotasolla, minkä vuoksi ne perustuivat kaikkiin unionin tuottajiin.

(101) Lisäksi tuottajat, joiden osuus unionin tuotannosta oli yli 50 prosenttia, tukivat tutkimuksen vireillepanoa, minkä vuoksi edustavuutta koskevat oikeudelliset vaatimukset täyttyivät.

(102) Koska tästä jaksosta ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 108–109 kappaleessa esitetyt päätelmät.

4.2 Unionin kulutus

(103) Koska unionin kulutuksesta ei esitetty huomautuksia, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 110–112 kappaleessa esitetyt päätelmät.

4.3 Tuonti asianomaisista maista

(104) Vientiä harjoittava tuottaja Acron huomautti, että kumuloiduista maista tuleva tuonti ei lisääntynyt vuoden 2016 jälkeen ja että mahdollinen myöhempi lisääntyminen johtui kolmansista maista tulevan tuonnin vähentymisestä. Yritys totesi, että urean ja ammoniumnitraatin seosten kaltaisen nestemäisen lannoitteen tuonnin merkittävä lisääntyminen ei ollut mahdollista, koska logistiikka ja varastointikapasiteetti rajoittavat tällaista lisääntymistä. Vientiä harjoittava tuottaja CFI ja käyttäjien järjestö AGPB väittivät saman suuntaisesti, että arvioidessaan asianomaisista maista tulevan tuonnin määrän lisääntymistä tarkastelujaksolla komissio ei ollut ottanut huomioon, että määrän lisääntymisellä korvattiin osaksi Egyptistä tulevaa tuontia, joka oli vähentynyt jyrkästi, tai määriä, jotka oli aiemmin toimittanut eräs unionin tuottaja, joka sittemmin oli lopettanut urean ja ammoniumnitraatin seosten tuotannon. Sen vuoksi asianomaisista maista tarkastelujaksolla tulevan tuonnin lisämäärä, joka olisi voinut vaikuttaa unionin tuotannonalaan, olisi ollut vähemmän kuin puolet niistä 672 000 tonnista, jotka ilmoitettiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukossa 2. Komissio kuitenkin totesi tältä osin, että tuonti asianomaisista maista lisääntyi vuoden 2016 ja tutkimusajanjakson välillä kunakin vuotena absoluuttisesti tarkasteltuna ja suhteessa markkinoiden kokoon, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukosta 2 käy ilmi. Sen vuoksi nämä väitteet hylättiin.

(105) Käyttäjien järjestöt AGPB ja IFA väittivät, että unionin tuotannonalan markkinaosuus oli kasvanut tutkimusajanjakson jälkeen. Komissio tarkastelee yleensä vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttavia kehityssuuntauksia, myös tuontia, tiettynä monivuotisena viitekautena, joka on sama kaikkien asiaan liittyvien tietojen osalta ja joka päättyy välittömästi ennen tutkimuksen vireillepanoa. Väitetysti myöhemmin tapahtuneita seikkoja ei periaatteessa oteta huomioon, koska ne eivät sisälly tähän viitekauteen. On todennäköistä, että tutkimuksen vireillepano itsessään vaikutti unionin tuotannonalan markkinaosuuden kehitykseen tutkimusajanjakson jälkeen ja vääristi sitä. Tutkimusajanjakson jälkeisen markkinaosuuden laskemista varten komission olisi täytynyt saada ja tarkastaa tuoreempia tietoja unionin tuotannonalan myynnistä unionin markkinoilla, ja näin ei ollut. Tämä väite hylättiin siis kaikkien näiden syiden vuoksi.

(106) Vientiä harjoittavat tuottajat Acron, CFI ja Eurochem kiistivät alihinnoittelua koskevat komission laskelmat. Ne eivät hyväksyneet sitä, että komissio oli käyttänyt unionin tuotannonalan myyntihintana osaksi hintaa toimitettuna satamaan, kuten Roueniin (Ranska) tai Gentiin (Belgia), kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 128 ja 129 kappaleessa selitetään. Eurochem totesi tältä osin, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa ei selvitetty, miten suurta myyntimäärää tämä koski.

(107) Komissio selvensi, että alihinnoittelua koskevia laskelmia varten se oli vahvistanut yhden unionin tuotannonalan myyntihinnan ainoalle tuotelajille, jota vietiin asianomaisista maista (urean ja ammoniumnitraatin seos, jonka typpipitoisuus on 32 prosenttia). Tämä hinta oli otokseen valittujen unionin tuottajien kyseisen tuotelajin todennettu myyntihinta. Noin 40 prosenttia tästä myynnistä suuntautui satamiin (esim. Rouen tai Gent), ja myyntihintoja on oikaistu väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 128 kappaleessa esitetyistä syistä. Otokseen valittujen osapuolten unioniin suuntautuvan muun myynnin (60 %) osalta käytettiin noudettuna lähettäjältä -myyntihintaa, koska tässä myynnissä ei tarvittu merirahtia tuotteen viemiseksi vertailukohtaan (yleensä Rouen tai Gent). Näin saatua unionin tuotannonalan painotettua keskimääräistä myyntihintaa käytettiin alihinnoittelua koskevissa laskelmissa. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 130 kappaleessa esitetty toteamus, jonka mukaan vertailussa käytettiin eri tuotelajeja, oli virheellinen, koska kaikki tuonti asianomaisista maista oli samaa tuotelajia eli urean ja ammoniumnitraatin seosta, jonka typpipitoisuus on 32 prosenttia, ja vain tätä tuotelajia on käytetty unionin tuotannonalan osaltakin. Lisäksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 127 ja 129 kappaleessa oleva viittaukset ”kolmannekseen” otokseen valittujen unionin tuottajien myynnistä, josta aiheutui merirahtia toimituksista Länsi-Euroopan satamiin, ja ”kahteen kolmannekseen” unionin tuotannonalan muusta myynnistä, eivät olleet täysin tarkkoja ja niiden pitäisi olla sen sijaan 40 prosenttia ja 60 prosenttia.

(108) Unionin tuottaja OCI Nitrogen väitti, että mikään syistä, jotka komissio otti esiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 128 kappaleessa, ei oikeuta poikkeamaan komission tavanomaisesta käytännöstä, jossa verrataan vientiä harjoittavien tuottajien unionin rajalla CIF -hintaa unionin tuottajien noudettuna lähettäjältä -hintaan. Se väitti, että esiin otetut syyt olivat joko hyvin tavallisia useissa polkumyyntitutkimuksissa tai niillä pyrittiin epäreilusti kompensoimaan tuottajien sijainnista johtuvaa epäedullista kilpailuasemaa tai ne pätevät yhtä lailla vientiä harjoittaviin tuottajiin. Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Eurochem esitti samanlaisia huomautuksia. Komissio hylkäsi tämän väitteen, koska se katsoi, että kyseisen johdanto-osan kappaleen tekstistä käy selvästi ilmi, että tilanne tässä tapauksessa oli niin poikkeuksellinen, että se edellytti valittua lähestymistapaa. Asianomaiset osapuolet eivät onnistuneet osoittamaan objektiivia syitä komission lähestymistapaa vastaan. Ne myös epäilivät, oliko komissio soveltanut tätä lähestymistapaa aiemmin samanlaisissa poikkeuksellisissa olosuhteissa. Vaikkakin se, onko komissio tehnyt näin aikaisemmin vai ei, on sinänsä merkityksetöntä, komission on toisinaan täytynyt turvautua tähän menetelmään aiemmissa tutkimuksissa, kun on esiintynyt samanlaisia monimutkaisia tilanteita, esimerkiksi hiljattaisessa väsymiskestävyydeltään hyvää betoniterästä koskevassa tutkimuksessa (16). Vaikka noudettuna lähettäjältä -hinnasta olisikin poikettu eri syistä kyseisessä tutkimuksessa, kuten Eurochem väittää, se kuitenkin osoittaa, että komission mielestä on asianmukaista poiketa tavanomaisesta lähestymistavasta olosuhteiden niin vaatiessa.

(109) Yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien vientihinnan osalta valtaosa myynnistä toimitettiin satamiin Länsi-Euroopassa, esimerkiksi Roueniin ja Gentiin. Alihinnoittelua koskevissa laskelmissa käytetty vientihinta sisälsi kuljetuksen CIF-toimitusehdoilla näihin satamiin. Muualle unioniin ilmoitetun pienen määrän osalta vientihintaan sisältyi myös kuljetus CIF unionin rajalla -tasoon asti. Sen vuoksi alihinnoittelua koskevat laskelmat olivat symmetrisiä unionin puolella ja viejäpuolella.

(110) Komissio pysyy näin ollen kannassaan, jonka mukaan unionin tuotannonalan tietyn myynnin oikaiseminen CIF-tasolle tässä tutkimuksessa oli asianmukaista väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 126–131 kappaleessa esitetyistä syistä. Markkinoihin liittyvät yhdistetyt syyt, jotka kuvataan väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa, saavat aikaan poikkeuksellisen tilanteen. Sen vuoksi väite hylättiin.

(111) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Eurochem kiisti unionin tuotannonalan ja viejäpuolen symmetrian ja väitti Eurostatin tilastojen perusteella, että Venäjältä peräisin olevasta tuonnista 35 prosenttia ei suuntaudu Ranskaan ja Belgiaan eikä sen vuoksi kulje satamien, kuten Rouenin tai Gentin, kautta. Yritys väitti, että tämän Venäjältä unioniin suuntautuvan myynnin 35 prosentin osuuden osalta unionin tuotannonalan hinta sisältää oikaisun kuljetuksesta Roueniin tai Gentiin, vaikka Venäjältä tuleva tuonti ei ollut tällä tasolla. Väite hylättiin, koska vertailussa käytetyn unionin tuotannonalan myynnin osalta CIF-hintoja käytettiin noudettuna lähettäjältä -hintojen sijaan vain, jos se oli asianmukaista (yleensä myynti Rouenin tai Gentin kautta), eikä niitä käytetty kaikkeen myyntiin.

(112) Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että alihinnoittelun laskemiseen käytetty menetelmä oli virheellinen eikä siinä noudatettu yleisen tuomioistuimen 10 päivänä huhtikuuta 2019 – eli päivää ennen väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoa – antamaa tuomiota asiassa T-301/16 Jindal Saw Ltd ja Jindal Saw Italia SpA v. Euroopan komissio (17), jäljempänä ’Jindal Saw’. Erityisesti väitettiin, että näissä laskelmissa käytetyt unionin tuotannonalan hinnat ja vientihinnat eivät olleet samassa kaupan portaassa. Näiden osapuolten mukaan unionin tuotannonalan hintoja oikaistiin loppukäyttäjän toimituspaikan hintojen huomioon ottamiseksi, kun taas vientiä harjoittavien tuottajien osalta käytettiin CIF unionin rajalla -hintoja riippumatta siitä, missä toimitus loppukäyttäjälle tapahtui. Saman suuntaisesti väitettiin Jindal Saw -tuomion edellyttävän sitä, että komissio vertaa unionin ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle suuntautuneen myynnin hintoja vientiä harjoittaviin tuottajiin etuyhteydessä olevien yritysten ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle suuntautuneen myynnin hintoihin. Komissio ei ollut tehnyt näin, koska se oli vähentänyt vientiä harjoittavien tuottajien unionin myynnin hinnoista unionissa etuyhdessä olevien kauppayhtiöiden myynti- hallinto- ja yleiskustannukset sekä voiton, kun taas unionin tuotannonalan etuyhteydessä olevien kauppiaiden kautta tapahtuneen myynnin osalta tällaista vähennystä ei tehty. Yksi osapuoli väitti myös, että komission menetelmässä ei oteta huomioon sitä, että kaikkea sen myynnistä ei suunnattu Belgian ja Ranskan markkinoille eivätkä käytetyt hinnat sisällä myynti- hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa, jotka siihen etuyhteydessä olevat kauppiaat saivat toimituksista asiakkaille.

(113) Yleinen tuomioistuin totesi asiassa Jindal Saw virheeksi sen, että komissio vähensi unionissa sijaitsevien Jindaliin etuyhteydessä olevien tuojien myyntikulut ensimmäiselle riippumattomalle ostajalle suuntautuneesta myynnistä, kun taas unionin tuotannonalaan etuyhteydessä olevien myyntiyksikköjen myyntikuluja ei vähennetty unionin tuotannonalan ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle suuntautuneen myynnin hinnoista. Tuomioistuin katsoi näin ollen, että näitä kahta hintaa ei ollut verrattu symmetrisesti samassa kaupan portaassa.

(114) Komissio päätti täydentää alustavassa vaiheessa tehtyjä alihinnoittelulaskelmia ottaen huomioon tuomioistuimen tuoreen tuomion sekä sitä koskevat asianomaisten osapuolten huomautukset. Komissio toteaa, että Jindal Saw -tuomiossa käsitellään pääasiassa tuontihintojen ja unionin tuotannonalan hintojen oikeudenmukaiseen vertailuun sekä kaupan portaaseen liittyviä seikkoja. Unionin tuotannonalan keskimääräisiä myyntihintoja määritettäessä etuyhteydettömien osapuolten kautta suoritettujen myyntitapahtumien osuus vertailuun käytetystä otokseen valitun unionin tuotannonalan myynnistä oli vain noin 40 prosenttia. Etuyhteydessä olevien kauppiaiden myynti-, yleis- ja hallintokustannukset ja voitto olivat pienet ja koska suurin osa unionin tuotannonalan myynnistä ei tapahtunut etuyhteydessä olevien kauppiaiden kautta, kumuloidun tuonnin alihinnoittelua koskeva päätelmä ei kumoutuisi, vaikka laskelmia oikaistaisiinkin näiden seikkojen osalta. Unionin tuotannonalan myynti siihen etuyhteydessä oleville osapuolille tapahtui markkinahinnoilla, eikä etuyhteydessä oleville osapuolille ja etuyhteydettömille asiakkaille suuntautuneen myynnin hinnoissa ollut merkittävää eroa. Unionin tuotannonalaan etuyhteydessä olevien myyntiyksikköjen myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton vähentämisen jälkeenkin esiintyisi edelleen alihinnoittelua kaikkien (paitsi yhden) vientiä harjoittavan tuottajan osalta ja joka tapauksessa kunkin asianomaisen maan osalta. Sen vuoksi komissio katsoi edelleen, että menetelmä alihinnoittelun määrittämiseksi alustavassa vaiheessa ei ollut ilmeisen soveltumaton, kuten useat asianomaiset osapuolet väittivät.

(115) Alustavien alihinnoittelua koskevien laskelmien asianmukaisuutta vahvistivat vielä täydentävät laskelmat, joissa jätettiin pois unionin tuotannonalan myynti etuyhteydessä olevien osapuolten kautta. Näissä laskelmissa käytetty myynti edusti edelleen suurta ja edustavaa määrää unionin tuotannonalan myyntimäärästä, eli se oli noin 60 prosenttia otokseen valittujen osapuolten unionissa myymästä urean ja ammoniumnitraatin seoksesta, jonka typpipitoisuus on 32 prosenttia. Määrä vastasi Venäjältä ja Yhdysvalloista tulevan tuonnin määrää ja oli selvästi suurempi kuin Trinidad ja Tobagosta tulevan tuonnin määrä. Näistä täydentävistä laskelmista jätettiin pois myös loppukäyttäjille suuntautunut myynti, jonka osuus myynnistä on erittäin pieni. Näin ollen unionin myyntiä koskevat luvut esitettiin saman kaupan portaan tasolla kuin kaikkea tuontia koskevat luvut. Toinen laskelma osoitti hieman suurempaa alihinnoittelua kuin aluksi sovellettu menetelmä. Laskelman marginaalit olivat 3,7–11,2 prosenttia. Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Eurochem väitti, että laskelmien tuloksena ei saada tasapuolista vertailua, koska siinä verrattiin vain yhtäältä unionin tuotannonalan myyntiä etuyhteydettömille asiakkaille ja toisaalta yrityksen myyntiä etuyhteydessä oleville osapuolille. Toteamus on kuitenkin virheellinen, koska vertailussa käytettiin Eurochemin myyntiä etuyhteydettömille asiakkaille asianmukaisesti oikaistuna CIF-tasolle. Eurochem ehdotti myös, että käytettäisiin valittuja kuljetushintoja (esitetty taulukossa, joka sisältyi lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen toimitettuihin huomautuksiin) unionin tuottajien CIF-hinnan laskemiseksi. Nämä hinnat vaikuttavat kuitenkin olevan Eurochemin hintoja, jotka liittyvät lähtöpaikkoihin, joita unionin tuotannonala ei käytä. Näin ollen ehdotus hylättiin, koska se tekisi laskelmista vähemmän tarkkoja.

(116) Komissio huomautti, että täydentävistä laskelmista kävi selvemmin ilmi, että polkumyynnillä tuleva tuonti alitti unionin tuotannonalan hinnat käytetystä menetelmästä riippumatta. Tämän vuoksi osapuolten tästä aiheesta esittämät väitteet hylättiin.

(117) Vahvistetun alihinnoittelun lisäksi tutkimuksessa osoitettiin myös, että polkumyyntituonti esti hinnankorotukset unionin markkinoilla tutkimusajanjakson aikana. Väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa (erityisesti sen johdanto-osan 149, 166 ja 167 kappaleessa) käsiteltiin jo hinnankorotusten estymistä. Tätä vahvistavat vielä tiedot, jotka saatiin vastauksena yhden asianomaisen osapuolen väitteeseen (ks. 131 kappale). Kuten 125–131 kappaleessa selitetään tarkemmin, väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa tuli selvästi esiin hinnankorotusten estyminen unionin markkinoilla, koska myyntihintoja ei voitu korottaa kustannusten merkittävän kohoamisen kattamiseksi (ks. taulukko 7). Unionin tuotannonalan kyvyttömyys nostaa myyntihintoja johtui vaikutuksesta, joka polkumyyntituonnin kasvavilla määrillä oli unionin markkinoihin. Kaikki nämä tiedot osoittivat, että alihinnoittelun lisäksi polkumyyntituonti aiheutti merkittävää hinnankorotusten estymistä polkumyynnin vastaisen perusasetuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

(118) Vientiä harjoittava tuottaja MHTL väitti myös, että alihinnoittelua koskevissa laskelmissa ei noudatettu yleisen tuomioistuimen 30 päivänä marraskuuta 2011 annettua tuomiota asiassa T-107/08 Transnational Company Kazchrome AO ja ENRC Marketing AG v. Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio (18), jäljempänä ’Kazchrome’. Tuomion mukaan alihinnoittelua (ja viitehinnan alittavuutta) koskevissa laskelmissa pitäisi käyttää loppuhintaa asiakkaalle eikä komission muodostamaa teoreettista hintaa. Tuomiossa edellytetään kuitenkin, että vertailukohtana on tosiasiallinen fyysinen paikka, jossa asiakkaat vertaavat hintoja unionin markkinoilla. Kun otetaan huomioon, että hintojen tärkein vertailukohta unionin markkinoilla oli CIF-hinta tulli maksettuna ja että CIF-hinnat rajalla otettiin huomioon myös silloin, kun tuonti selvitettiin Länsi-Euroopassa Rouenissa ja Gentissä, komissio katsoi, että laskelmissa noudatettiin täysin Kazchrome-tuomiota.

(119) Lisäksi komissio huomautti, että Kazchrome-tuomio liittyi erityistilanteeseen, jossa oli kyse tavaroista, jotka tulivat unionin markkinoille ensin Liettuan kautta (kauttakuljetus) ja sitten Rotterdamiin, missä ne tulliselvitettiin. Kyseisessä asiassa komissio oli päättänyt laskea alihinnoittelun ja viitehinnan alittavuuden kauttakulkupaikan hinnan perusteella eikä tulliselvityksen jälkeisen hinnan perusteella. Näin ei ole asia nyt käsillä olevassa tutkimuksessa, jossa ei ole kiistetty sitä, että alihinnoittelun ja viitehinnan alittavuuden laskelmissa käytetty hinta perustuu CIF-hintaan tulliselvityksen jälkeen.

(120) Komissio katsoi, että sen määrittämä vientihinta ja unionin tuotannonalan noudettuna lähettäjältä -hinta, joka on tarpeen mukaan oikaistu CIF-tasolle, tarjoavat perustan tasapuoliselle ja kohtuulliselle vertailulle. On muistettava, että täydellinen vertailu tarkoittaisi sitä, että ainoastaan samaa sopimusta koskevat tarjoukset olisi otettava huomioon, koska ainoastaan silloin myyntiolosuhteet olisivat identtiset. Koska täydellinen vertailu ei ole mahdollinen, komissio on vakuuttunut siitä, että menetelmä, jossa käytetään keskimääräisiä hintoja, jotka on kerätty samankaltaisista tuotteista yhden vuoden tutkimusajanjakson aikana, on tasapuolinen. Tämä menetelmä on ilmoitettu selkeästi päätelmien ilmoittamisen yhteydessä.

(121) Komissio katsoi vielä, että alihinnoittelua koskeva menetelmä, jota asianomaiset osapuolet kannattivat, johtaisi eriarvoiseen kohteluun laskettaessa niiden marginaaleja ja riippumattomille tuojille myyvien otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien marginaaleja. Muihin vientiä harjoittaviin tuottajiin sovellettu menetelmä perustui vientihintaan CIF-tasolla, mikä tietenkin sulkee pois unionin myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset ja voiton jälleenmyynnistä unionissa tulliselvityksen jälkeen. Komission noudattamalla menetelmällä varmistetaan, että molemmissa olosuhteissa (vienti suuntautuu etuyhteydessä oleville tai riippumattomille toimijoille unionissa) sovelletaan yhdenvertaista kohtelua. Sen vuoksi väite hylättiin.

(122) Vientiä harjoittava tuottaja Acron katsoi, että alihinnoittelua koskevissa laskelmissa olisi pitänyt erottaa toisistaan urean ja ammoniumnitraatin seos, jonka typpipitoisuus on 32 prosenttia ja jonka typpipitoisuus on 30 prosenttia, koska se oli myynyt suuria määriä unionin markkinoilla. Väite toistettiin lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen. Tätä vientiä harjoittavaa tuottajaa koskevien polkumyyntilaskelmien mukaisesti laimennettujen tuotteiden jälleenmyynti muunnettiin kuitenkin urean ja ammoniumnitraatin seokseksi, jonka typpipitoisuus on 32 prosenttia, koska etuyhteydessä oleva osapuoli oli tuonut kyseistä tuotetta. Tästä syystä väite hylättiin.

(123) Vientiä harjoittava tuottaja CFI totesi, että unionin tuottajien otos ei ollut edustava, koska unionin itäisessä osassa sijaitsevat tuottajat ovat yliedustettuina verrattuna muissa osissa sijaitseviin tuottajiin. Jos komissio olisi muuttanut otosta niiden huomautusten perusteella, jotka se esitti tutkimuksen aikaisessa vaiheessa (ks. myös 12 kappale), Itä-Euroopasta tuleva myynti, jonka kuljetuskustannukset ovat korkeammat, olisi vähemmän esillä otoksen luvuissa. Näin ollen se väitti, että unionin tuotannonalan myyntihinnat, joita käytettiin alihinnoittelun ja viitehinnan alittavuuden määrittämiseen, olisivat olleet paljon alemmat. Vientiä harjoittava tuottaja myös oletti, että otokseen valitun tuottajan OCI Nitrogenin myyntiä ei ollut käytetty alihinnoittelua (ja viitehinnan alittavuutta) koskevissa laskelmissa, koska yritys ei myynyt tuotelajia, jota kyseinen vientiä harjoittava tuottaja vei unioniin.

(124) Komissio on jo vahvistanut unionin tuottajien otoksen edustavuuden väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 13 kappaleessa. Otos kattaa yli 50 prosenttia unionin koko tuotanto- ja myyntimääristä ja perustuu suurimpaan yhteistyössä toimineiden tuottajien, mukaan luettuna kolme suurinta yhteistyössä toiminutta tuottajaa, tuotanto- ja myyntimäärään. Itäeurooppalaisten tuottajien väitetyn yliedustuksen osalta voidaan todeta, että kahden suurimman tuottajan jättämistä otoksen ulkopuolelle ei pidetty asianmukaisena. Näin ollen otos on vahvistettu perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja objektiivisesti. Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen myös käyttäjien järjestöt AGPB ja IFA kyseenalaistivat otoksen edustavuuden ja viittasivat erityisesti Yaran lehdistötiedotteeseen osoittaakseen, että unionin tuottajille ei yleisesti aiheutunut vahinkoa. Komissio kuitenkin muistutti, että Yara Sluiskil B.V. valittiin alun perin osaksi otosta, mutta se kieltäytyi yhteistyöstä. Myöskään yhtä unionin tuottajaa koskeva lehdistötiedote ei kyseenalaista valitun otoksen edustavuutta. Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Yhdysvaltojen viranomaiset väittivät, että komission ei olisi pitänyt soveltaa otantaa vaan tutkia kaikki unionin tuottajat. Koska asiaan liittyvien unionin tuottajien määrä on huomattava, komissio päätti jo ennen tutkimuksen vireillepanoa rajata tutkittavien unionin tuottajien määrän kohtuulliseksi valitsemalla otoksen, jotta tutkimus saataisiin päätökseen säädetyssä määräajassa. Tämä on täysin perusasetuksen 17 artiklan mukaista. Sama osapuoli myös kritisoi otosta, jota se piti vääristyneenä siten, että siihen oli valittu valituksen tekijöinä olevia tuottajia eikä muita tuottajia. On syytä muistaa, että otos valittiin kaikkien tiedossa olevien tuottajien eikä pelkästään valituksen tekijöinä olevien yritysten tuotanto- ja myyntimäärien perusteella perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Itse asiassa otokseen valittiin aluksi valitusta vastustava unionin tuottaja, mutta se kieltäytyi yhteistyöstä. Se korvattiin toisella valitusta vastustavalla tuottajalla. Yhdysvaltojen viranomaiset kyseenalaistivat vielä, edustivatko otokseen valitut osapuolet suurinta osuutta urean ja ammoniumnitraatin seosten unionin tuotannosta, kuten WTO:n polkumyyntisopimuksen 4.1 artiklassa edellytetään. Ensinnäkin WTO:n polkumyyntisopimuksen 4.1 artiklassa käsitellään kotimaisen tuotannonalan määritelmää eikä otantaa (eikä siinä sen vuoksi ole vaatimusta, jonka mukaan valitun otoksen on edustettava suurinta osaa unionin tuotannosta). WTO:n polkumyyntisopimuksen 6 artiklassa ja perusasetuksen 17 artiklassa käsitellään otantaa, ja kuten edellä todetaan, valittu otos on täysin näiden säännösten mukainen. Näin ollen nämä huomautukset hylättiin.

(125) Alihinnoittelua koskevissa laskelmissa käytettyjen myyntitietojen osalta komissio korosti, että tutkimuksen mukaan (ks. väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 149 ja 165 kappale) polkumyyntituonnin vuoksi unionin tuotannonalan hinnankorotukset estyivät tutkimusajanjaksolla ja tämä koski erityisesti suurta määrää myyntiä, joka tapahtui keskeisissä tuontipaikoissa, kuten Rouenissa ja Gentissä. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukosta 10 käy ilmi, että tämän vaikutuksesta unionin tuotannonalalle aiheutui tappioita tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi olisi virheellistä olettaa, että unionin tuotannonala on kyennyt kattamaan kaikki kustannuksena (mukaan luettuna kuljetuskustannukset). Komissio katsoi näin ollen, että hinnankorotukset unionin markkinoilla olivat estyneet vuodesta 2016 tutkimusajanjaksolle. Asiakirja-aineistossa ei ole mitään sellaisia tietoja, jotka osoittaisivat, että otoksen ulkopuolisten unionin tuottajien hinnat eroaisivat merkittävästi otokseen valittujen tuottajien hinnoista. Eri unionin tuottajien valinta otokseen ei sen vuoksi todennäköisesti vaikuttaisi todettuun alihinnoitteluun eikä hinnankorotusten estymiseen. Sen vuoksi väite hylättiin. Alihinnoittelua koskevissa laskelmissa käytettyjen unionin tuotannonalan myyntitietojen osalta komissio vahvisti, että urean ja ammoniumnitraatin seosten, joiden typpipitoisuus on 32 prosenttia, tuontia verrattiin vain saman tuotelajin unionin tuotannonalan myyntiin.

(126) Euroopan unionin tuomioistuinten edellä mainitun oikeuskäytännön lisäksi vientiä harjoittava tuottaja MHTL otti esiin myös muita seikkoja, joiden perusteella voidaan päätellä, että komission menetelmä alihinnoittelun määrittämiseksi oli laiton. Osapuoli väitti, että perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan – joka koskee vientihinnan muodostamista, jos myynti tapahtuu etuyhteydessä olevan osapuolen kautta unionissa – soveltaminen analogisesti alihinnoittelua ja viitehinnan alittavuutta koskeviin laskelmiin on vastoin perusasetuksen 3 artiklan 1 kohtaa, koska kyseistä säännöstä sovellettaisiin vain polkumyyntilaskelmiin eikä sitä voida käyttää vahinkoanalyysin yhteydessä. Sovellettu menetelmä rikkoo myös WTO:n sääntöjä, koska kyseessä ei ole oikeudenmukainen vertailu.

(127) Komissio muistutti, että perusasetuksessa ei säädetä tietystä menetelmästä, kun määritetään hinnan alittavuuden marginaalia tai vahvistetaan alihinnoittelun esiintyminen asianomaisen maan osalta. Komissiolla on näin ollen laaja harkintavalta kyseisen tekijän arvioinnissa. Harkintavaltaa rajoittaa tarve perustaa päätelmät selkeään näyttöön ja tehdä puolueeton tarkastelu, kuten perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdassa edellytetään. Komissio myös muistutti, että perusasetuksen 3 artiklan 3 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että merkittävää alihinnoittelua on tarkasteltava polkumyyntituonnin tasolla eikä mahdollisen myöhemmän jälleenmyyntihinnan tasolla unionin markkinoilla.

(128) Alihinnoittelua koskevissa laskelmissa (etenkin vientihinnan osalta) huomioon otettavien tekijöiden osalta komission on yksilöitävä ensimmäinen kohta, jossa kilpailua esiintyy (tai saattaa esiintyä) unionin tuottajien kanssa unionin markkinoilla. Käytännössä kyseeseen tulee ensimmäisen etuyhteydettömän tuojan ostohinta, koska kyseisellä yrityksellä on periaatteessa mahdollisuus hankkia joko unionin tuotannonalalta tai ulkomaisilta tavarantoimittajilta. Tämä arviointi olisi perustettava vientihintaan unionin rajalla, jota pidetään vertailukelpoisena tasona unionin tuotannonalan noudettuna lähettäjältä -hintaan nähden. Kun kyseessä on etuyhteydessä olevien tuojien kautta tapahtunut vientimyynti, vertailukohdan olisi oltava heti sen jälkeen, kun tavara ylittää unionin rajan, eikä myöhemmässä vaiheessa jakeluketjussa, esimerkiksi kun tavara myydään loppukäyttäjälle. Polkumyyntimarginaalia koskevissa laskelmissa noudatettua menetelmää seuraillen vientihinta muodostetaan laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti sen hinnan perusteella, jolla tuote jälleenmyytiin ensimmäistä kertaa riippumattomille asiakkaille unionissa ja jota oikaistaan tarvittaessa. Koska kyseinen artikla on ainoa perusasetuksen säännös, jossa annetaan ohjeita vientihinnan muodostamisesta, sen soveltaminen on perusteltua. Viitehinnan alittavuutta koskevista laskelmista komissio huomautti, että perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan käyttö ei johtanut epäsymmetriseen vertailuun (toisin kuin asiassa Jindal), koska viitehinnan alittavuutta koskevaa vertailua varten unioin tuotannonalan tavoitehinta muodostettiin laskennallisesti ja siinä otettiin huomioon vain tuottajayksikön valmistuskustannukset, myynti-, yleis- ja hallintokustannukset ja voitto, minkä vuoksi se on verrattavissa laskennallisesti muodostettuun vientihintaan. Toisin sanoen unionin tuottajiin etuyhteydessä olevien myyjäyksikköjen kustannuksia ei otettu huomioon verrattaessa unionin tuotannonalan tavoitehintaa laskennallisesti muodostettuun vientihintaan.

(129) Vientiä harjoittava tuottaja Eurochem väitti myös, että komissio oli tehnyt joukon laskuvirheitä alihinnoittelua koskevissa laskelmissa, etenkin CIF-vientihintaa koskevissa laskelmissa, ja korjattuaan nämä virheet se tuli siihen tulokseen, että sen tuonti unioniin ei alittanut unionin tuotannonalan hintoja. Komissio analysoi nämä väitteet ja laski tarpeen mukaan uudelleen vientihinnan. Komissio päätteli edelleen, että kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan tuonti alitti unionin tuotannonalan hinnat.

(130) Sama vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission olisi eriteltävä alihinnoittelua koskevat laskelmat unionin tuotannonalan toimitusehtojen mukaan. Komissio piti tällaista erittelyä tarpeettomana, kun otetaan huomioon, että unionin tuotannonalan myynnistä unionin markkinoilla on annettu tarkat selitykset. Tästä syystä väite hylättiin.

(131) Fertilizers Europe toi esiin, että hintojen aleneminen ja hinnankorotusten estyminen oli selvää tutkimusajanjaksolla ja että nämä voivat aiheuttaa enemmän vahinkoa kuin alihinnoittelu. Komissio muistutti, että se oli jo päätellyt väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 166 ja 167 kappaleessa, että hinnat unionin markkinoilla olivat alenneet vuonna 2017 ja että hinnankorotukset unionin markkinoilla estyivät edelleen tutkimusajanjaksolla, koska kaasukustannusten kohoaminen ei johtanut myyntihintojen kohoamiseen yhä suurempina määrinä tulevan polkumyyntituonnin vaikutuksesta. Tämä oli mahdollista, koska tuonti keskittyi Gentin ja Rouenin kaltaisiin satamiin, koska markkinat ovat avoimet ja koska urean ja ammoniumnitraatin seos on hyvin homogeeninen tuote, jota ostetaan lähes ainoastaan hinnan perusteella. Sen vuoksi unionin tuotannonalan oli pakko myydä nopeasti pienenevillä marginaaleilla, mikä johti 3,5 prosentin tappioon tutkimusajanjaksolla.

(132) Voidakseen tutkia tarkemmin joidenkin asianomaisten osapuolten väitettä, jonka mukaan alihinnoittelua koskevia laskelmia ei tehty saman kaupan portaan tasolla, komissio tarkasteli asiaan liittyviä asiakastyyppejä. Asianomaisista maista tuleva tuonti suunnattiin tuojille ja jakelijoille suurina määrinä. Otokseen valitut unionin tuottajat myivät maataloustuotteiden kauppiaille, jakelijoille ja vähittäismyyjille sekä suurille kooperatiiveille. Kaikki nämä asiakkaat ostivat tuotteen irtotavarana ja toimittivat suuria määriä asiakkailleen. Vain hyvin vähäinen osa otokseen valittujen unionin tuottajien myynnistä tapahtui loppukäyttäjille, eikä niitä käytetty 115 kappaleessa mainituissa laskelmissa. Sen vuoksi pääteltiin, että alihinnoittelua koskevat laskelmat tehtiin samassa kaupan portaassa.

(133) Vientiä harjoittava tuottaja CFI väitti, että komission olisi pitänyt ottaa huomioon hintojen kausiluonteisuus tehdessään alihinnoittelua koskevia laskelmia. Koska urean ja ammoniumnitraatin seosta ei käytetä tasaisesti kautta vuoden, hinnat vaihtelevat merkittävästi oston ajankohdan mukaan. Lisäksi huippukauden ulkopuolella tehtyihin paljon edullisempiin ostoihin liittyy myös paljon suuremmat varastointikustannukset kuin mitä komissio oli käyttänyt oikaistessaan tuontihintoja varastoinnin huomioon ottamiseksi alihinnoittelua (ja viitehinnan alittavuutta) koskevissa laskelmissa.

(134) Komissio tutki otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien toimittamia tietoja laskupäivämäärien perusteella todetakseen, esiintyikö tutkimusajanjakson hinnoissa kausivaihtelua, ja vahvistaakseen, mitkä osapuolet myivät huippukauden aikana ja sen ulkopuolella. Komissio totesi, että tutkimusajanjakson aikana hinnat olivat korkeimmillaan tammi-maaliskuussa 2018. Analyysissä vahvistettiin myös, että unionin tuotannonala myi suhteellisen tasaisia määriä läpi vuoden. Lisäksi tuonti asianomaisista maista jakautui suhteellisen tasaisesti läpi vuoden. Sen vuoksi käytettävissä olevista tiedoista ei saatu näyttöä siitä, että kausivaihtelu olisi vaikuttanut merkittävästi ja johdonmukaisesti laskelmiin. Tästä syystä väite hylättiin.

(135) Kaksi venäläistä vientiä harjoittavaa tuottajaa Acron ja Eurochem väittivät, että komissio oli tehnyt useita laskuvirheitä alihinnoittelua koskevissa laskelmissaan. Etenkin toinen niistä kiisti CIF-arvojen laskelmat, jotka koskivat laimennetun tuotteen muuntamista viedyksi tuotteeksi soveltamalla määriin muunnosta. Tämä väite hylättiin, kuten 52 kappaleessa todetaan.

(136) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Yhdysvaltojen viranomaiset katsoivat, että komissio ei ollut tehnyt hintojen vaikutusta, myös alihinnoittelua, koskevaa analyysia sellaisten tietojen perusteella, jotka kattavat koko tarkastelujakson, vaan oli tehnyt sen vain tutkimusajanjakson aikaisten hintojen perusteella. Tämä väite hylätään. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 164–166 kappaleessa esitetyt päätelmät hintojen vaikutuksesta perustuvat analyysiin, jossa otetaan huomioon koko tarkastelujakso. Asianomaisista maista tulevan tuonnin hinnat putosivat 30–34 prosenttia maasta riippuen tarkastelujakson aikana. Myyntihintojen putoaminen oli erityisen ilmeistä vuonna 2016 (23–27 %:n pudotus maasta riippuen vuoteen 2015 verrattuna), joka oli myös vuosi, jolloin kirjattiin suurin vuotuinen asianomaisista maista tulevan tuonnin määrän kohoaminen (50 %). Vuosi 2016 oli myös vuosi, jona unionin tuotannonalan myyntihinnat putosivat eniten (26 %) ja sen kannattavuus alkoi heiketä. Sekä tuonnin hintojen että unionin tuotannonalan hintojen suuntaukset osoittavat hintojen alenemisen/hinnankorotusten estymisen, jonka asianomainen tuonti aiheutti tarkastelujaksolla. Lisäksi alihinnoittelu on vain yksi tekijä paljon laajemmassa hintojen vaikutusta koskevassa analyysissä, jossa hintojen aleneminen/hinnankorotusten estyminen on keskeinen syy-yhteyteen liittyvä argumentti, kuten 152 kappaleessa todetaan.

(137) Koska asianomaisista maista tulevasta tuonnista ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 113–131 kappaleessa esitetyt kaikki muut päätelmät.

4.4 Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne

4.4.1 Yleisiä huomautuksia

(138) Koska asiasta ei esitetty huomautuksia, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 132–136 kappaleessa esitetyt päätelmät.

4.4.2 Makrotaloudelliset indikaattorit

(139) Jotkin asianomaiset osapuolet pyysivät selvennystä väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitettyihin makrotaloudellisiin indikaattoreihin liittyviin menetelmiin ja tietolähteisiin. Komissio vahvistaa, että makrotaloudellisten indikaattoreiden tietolähteenä oli Fertilizers Europe, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 134 kappaleessa ja asiaa koskevissa taulukoissa mainitaan. Fertilizers Europen toimittamia tietoja ei kaikissa tapauksissa kuitenkaan hyväksytty sellaisina kuin ne oli toimitettu. Joidenkin indikaattoreiden – erityisesti tuotannon, tuotantokapasiteetin, kapasiteetin käyttöasteen ja kokonaismyyntimäärän – osalta komissio korvasi tietyt Fertilizers Europen toimittamat yrityskohtaiset tiedot, jos ne erosivat yhden otokseen valitun yrityksen tarkastetuista tiedoista. Jotta voitiin lisäksi eritellä luotettavasti myyntitiedot etuyhteydessä olevien ja etuyhteydettömien osapuolten sekä unionin myynnin ja viennin mukaan, apuna käytettiin otokseen valittujen osapuolten tarkastettuja tietoja. Loppuvarastoja ja työllisyyttä koskevien Fertilizers Europen tietojen käyttämistä harkittiin, mutta lopulta päätettiin käyttää tarkastettuihin tietoihin sovellettavaa ekstrapolointia, koska sitä pidettiin luotettavimpana. Asianomaiset osapuolet saivat nämä selvennykset alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen järjestetyissä kuulemisissa.

(140) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen vientiä harjoittava tuottaja Acron katsoi edellä esitetyn selityksen osoittavan, että makrotaloudellisia indikaattoreita koskeva komission analyysi perustui tarkastamattomiin ja epätarkkoihin tietoihin. Tämä väite hylättiin. Edellä esitetyssä prosessissa kuvataan täsmälleen päinvastaista, kuin mitä Acron väitti, eli tuotannonalan toimittamien tietojen yksityiskohtainen ja perusteellinen tarkastaminen ja pohdinnat siitä, miten tietoja voitaisiin parhaiten käyttää.

(141) Kuulemisen ja lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen toimittamissaan kirjallisissa huomautuksissa vientiä harjoittava tuottaja Acron väitti, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa ilmoitetut kapasiteetin käyttöastetta koskevat luvut olivat yliarvioituja sen vuoksi, että tehtaat siirtyivät urean ja ammoniumnitraatin seosten tuotannosta muiden suuremman lisäarvon lannoitteiden tuotantoon. Vientiä harjoittava tuottaja CFI esitti huomautuksia tuotantokapasiteettiin ja kapasiteetin käyttöasteeseen liittyvistä luvuista, jotka ilmoitettiin väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa. Se väitti, että kapasiteettia koskevat luvut olivat todennäköisesti liian korkeat sen vuoksi, että niihin sisältyy käyttämätön kapasiteetti.

(142) On totta, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyt luvut sisältävät käyttämättömän kapasiteetin. Jos käyttämätön kapasiteetti jätettäisiin huomiotta, tuotantokapasiteetti tutkimusajanjaksolla olisi yhteensä noin 7 000 000 tonnia (eikä 8 385 000 tonnia) ja kapasiteetin käyttöaste 56 prosenttia (eikä 46 prosenttia). Vaikka käyttämätön kapasiteetti jätettäisiinkin huomiotta, analyysikauden suuntaus olisi silti laskeva ja vastaisi erittäin hyvin väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitettyjä tietoja.

(143) Käsitellessään tuotantokapasiteettia ja kapasiteetin käyttöastetta komissio otti analyysissään huomioon, että tuottajat kykenevät (jossakin määrin) siirtämään tuotantoa eri typpipohjaisten tuotteiden välillä, kuten väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa todetaan. Näin ollen komissio ei pitänyt kapasiteettia ja kapasiteetin käyttöastetta tekijöinä, joilla olisi merkittävä vaikutus vahinkotilanteeseen tässä tutkimuksessa.

(144) Vientiä harjoittava tuottaja Acron väitti, että unionin tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste oli 100 prosenttia ja että kaikki raportoitu käyttämätön kapasiteetti käytettiin muiden lannoitteiden tuotantoon. Se ei kuitenkaan toimittanut mitään näyttöä väitteensä tueksi, kun taas väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyt kapasiteettia ja kapasiteetin käyttöastetta koskevat luvut on tarkastettu asianmukaisesti. Tästä syystä väite hylättiin.

(145) Koska makrotaloudellisista indikaattoreista ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 137–147 kappaleessa esitetyt päätelmät.

4.4.3 Mikrotaloudelliset indikaattorit

(146) Vientiä harjoittava tuottaja Eurochem väitti, että ottaen huomioon väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyt useat viittaukset kaasun hintojen vaihteluun unionin tuottajien olisi pitänyt toimittaa ei-luottamuksellinen tiivistelmä kaasun ostohintojensa suuntauksesta. Kyselylomakkeessa ei kuitenkaan pyydetty otokseen valittuja tuottajia toimittamaan kaasun ostohintoja, minkä vuoksi näitä tietoja ei toimitettu kyselyvastauksissa. Hinnat saatiin ja tarkastettiin tarkastuskäynnin aikana, jolloin saatuja liitteitä käsiteltiin luottamuksellisina, koska niistä käy ilmi unionin tuottajien sisäisiä kustannuksia. Aggregoidussa ja ei-luottamuksellisessa muodossa esitettyinä ne kehittyivät seuraavasti: Otokseen valittujen tuottajien kaasun ostohinnat (indeksinä) 2015 2016 2017 Tutkimusajanjakso 100 72 83 89

(147) Vientiä harjoittava tuottaja CFI esitti huomautuksia väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 158 kappaleesta, jossa käsitellään kykyä hankkia pääomaa. Osapuoli totesi, että yleensä yrityksen kyky hankkia pääomaa ei liity suoraan kassavirtaan vaan pikemminkin yrityksen yleiseen rahoitustilanteeseen. Tässä tutkimuksessa eräs unionin tuottaja kuitenkin osoitti, että se rahoittaa yleensä investointeja kassavirran ylijäämistä. Lisäksi tutkimuksessa todettiin, että unionin tuotannonalan yleinen taloudellinen tilanne oli selvästi heikentynyt tarkastelujaksolla. Esiin otettu seikka ei siis kumonnut väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 158 kappaleessa esitettyjä päätelmiä.

(148) CFI väitti myös, että unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko olisi erilainen, jos sitä analysoitaisiin erikseen kunkin unionin tuottajan osalta. Tämä johtuu esimerkiksi niiden kaasunhankintakustannuksista tai maantieteellisestä sijainnista.

(149) Vahinkoanalyysi tehtiin koko unionin tuotannonalan eikä yksittäisten tuottajien tasolla. Sen vuoksi yksittäisten yritysten / yritysryhmien tilanne ei ole merkityksellinen arvioinnin kannalta. Tässä tapauksessa tutkimuksessa kävi joka tapauksessa ilmi, että kaikkien kolmen otokseen valitun unionin tuottajan suuntaukset (joiden katsotaan edustavan unionin tuotannonalan tilannetta) olivat samanlaiset ja negatiiviset. Sen vuoksi väite hylättiin.

(150) Vientiä harjoittava tuottaja Acron ja Venäjän viranomaiset kiistivät vahinkoa koskevat päätelmät esittämällä huomautuksia tietyistä vahinkoindikaattoreista, jotka niiden mukaan osoittivat positiivista kehitystä analyysikauden jossakin vaiheessa tai ennen sitä. Kaikessa merkityksellisessä arvioinnissa on otettava huomioon kaikki perusasetuksen 3 artiklassa luetellut tekijät, kuten komissio teki tässä tapauksessa. Tämän perusteella komissio hylkäsi nämä väitteet.

(151) Koska mikrotaloudellisista indikaattoreista ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 148–158 kappaleessa esitetyt päätelmät.

4.4.4 Vahinkoa koskevat päätelmät

(152) Koska vahinkoa koskevista päätelmistä ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 159–161 kappaleessa esitetyt päätelmät.

5. SYY-YHTEYS

5.1 Polkumyynnillä tulevan tuonnin vaikutukset

(153) Vientiä harjoittava tuottaja MHTL väitti, että syy-yhteyden arviointi perustui alihinnoittelun esiintymiseen. Koska se piti alihinnoittelun määrittämiseen käytettyä menetelmää virheellisenä, myös koko syy-yhteyttä koskeva analyysi olisi näin ollen virheellinen ja vastoin perusasetuksen 3 artiklan 2, 3, 5, 6, 7 ja 8 kohtaa.

(154) Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen saatuja huomautuksia koskevan analyysin täydennykseksi komissio vahvisti, että asianomaisista maista tulevan tuonnin hinnat alittivat unionin tuottajien myyntihinnat. Syy-yhteydessä otettiin huomioon monia muitakin tekijöitä alihinnoittelua koskevan havainnon lisäksi. Asianomaisen tuonnin aiheuttama hintojen aleneminen ja hinnankorotusten estyminen tutkimusajanjakson aikana ovat keskeisiä syy-yhteyttä koskevia argumentteja (ks. väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 166 ja 167 kappale). Kyseisen asetuksen taulukossa 7 osoitetaan myös, että tarkastelujaksolla unionin tuotannonalan hinnat alenivat paljon enemmän kuin sen kustannukset. Saman suuntaisesti myyntihinnat alenivat vuoden 2016 ja tutkimusajanjakson välillä, kun taas tuotannon yksikkökustannukset kohosivat merkittävästi. Molemmat suuntaukset osoittivat hinnankorotusten estymisen asianomaisen tuonnin vuoksi. Havainto vahvistettiin lopullisessa analyysissä, minkä vuoksi vientiä harjoittavan tuottajan väite hylättiin.

(155) Koska tuonnin aiheuttamasta vahingosta ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 163–167 kappaleessa esitetyt päätelmät.

5.2 Muiden tekijöiden vaikutukset

(156) Useat asianomaiset osapuolet olivat eri mieltä komission kanssa roolista, joka polkumyyntituonnille annettiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 163–167 kappaleessa, koska ne pitivät muita tekijöitä vastuussa vahingon aiheuttamisesta. Näitä väitteitä käsitellään jäljempänä.

5.2.1 Urean (maailmanmarkkina)hinta

(157) Useat asianomaiset osapuolet toistivat väitteen, jonka mukaan urean ja ammoniumnitraatin seosten hintojen kehitys korreloi useimmilla markkinoilla urean hintojen kehityksen kanssa. Ne olivat eri mieltä komission tästä väitteestä väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 176 ja 177 kappaleessa esittämän analyysin kanssa, koska se ei kuvaa oikealla tavalla väitettä, jonka mukaan urean hintojen kehitys eikä asianomaisista maista tuleva tuonti olisi aiheuttanut vahingon unionin tuotannonalalle.

(158) Vientiä harjoittava tuottaja CFI huomautti myös, että komission väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 149 kappaleessa esittämä havainto, jonka mukaan unionin tuotannonalan myyntihinnat putosivat vuonna 2016 tuonnin lisääntymisen vuoksi ja että hinnat pysyivät myöhemminkin alhaisina, ei saa tukea tosiseikoista. Unionin tuotannonalan myyntihintojen kehitys johtui täysin urean hintojen kehityksestä. Sama väite toistettiin lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen, ja myös Eurochem esitti sen.

(159) Komissio on samaa mieltä siitä, että urean sekä urean ja ammoniumnitraatin seosten hintasuuntaukset korreloivat yleisesti. Eri tilastolähteistä saatujen tietojen perusteella molempien lannoitteiden hintojen kehityksen välillä on jonkin verran korrelaatiota. Toisinaan korrelaatio on voimakkaampi ja toisinaan – kuten tarkastelujaksolla – unionin urean ja ammoniumnitraatin seosten ja urean suuntaukset kulkevat eri tavalla. Esimerkiksi valituksen tekijän 26 päivänä huhtikuuta 2019 esittämissä huomautuksissa tuotiin esiin merkittävät hintaerot, jotka raportoitiin alan ammattilehdissä urean ja urean ja ammoniumnitraatin seosten välillä typpiyksikköä kohti unionissa tarkastelujakson eri vaiheissa.

(160) Unionin tuottaja OCI Nitrogen huomautti, että urean ja ammoniumnitraatin seosten tuonnin lisääntymisen pitäisi aiheuttaa suurempi ero urean ja ammoniumnitraatin seosten sekä urean hintojen välille (ilman typpeä), jotta voitaisiin perustella syy-yhteyttä koskeva päätelmä polkumyyntituonnin osalta. Sen analyysi ei osoita merkittävää eron lisääntymistä kuukausina, joina tuontimäärät kasvoivat, minkä vuoksi osapuoli päätteli, että asianomaisen tuonnin ja unionin tuottajille aiheutuneen vahingon välillä ei ole syy-yhteyttä.

(161) Vaikka korrelaatio todettaisiinkin, se ei kuitenkaan tarkoittaisi, että polkumyyntituonnin ei voitaisi katsoa olevan vastuussa unionin tuotannonalalle aiheutuneesta vahingosta. Kyseessä olevan tuonnin vaikutuksesta unionin tuotannonalaan komissio muistutti, että verrattuna edeltävään vuoteen suurin pudotus tuontihinnoissa (-30 %) ja suurin kasvu tuontimäärissä (+ 50 %) todettiin vuonna 2016. Samana vuonna unionin tuotannonalan markkinaosuus supistui (-14 %), myyntihinnat putosivat (-26 %) ja kannattavuus aloitti jyrkän laskunsa, joka johti merkittäviin tappioihin tutkimusajanjaksolla. Näiden seikkojen perusteella ei voida kiistää, että polkumyynnillä tulevan tuonnin ja vahingon välillä on selvä syy-yhteys.

(162) Kyseisen unionin tuottajan tekemässä analyysissä ei havaittu tätä yhteyttä, kun analysoitiin kuukausittaista tuontimäärää ja tällaisen kuukausittaisen tuonnin (ilman ureaa) hintaeroa. Komissio ei ollut samaa mieltä tästä analyysistä. Ensinnäkin sekä urea että urean ja ammoniumnitraatin seokset sisältävät typpeä ja niitä käyttävät samat käyttäjät (viljelijät). Sen vuoksi jonkinasteinen korrelaatio ei ole yllättävä. Toiseksi verrattaessa ”mukautettua” hintaeroa tuontimääriin kuukausikohtaisesti ei oteta huomioon sitä, että hinnoista sovitaan usein kuukausia ennen tuotteen tosiasiallista saapumista unioniin ja että hinnat vaihtelevat sen kauden mukaan, jona ne vahvistetaan. Näin ollen komissio katsoi, että ei ole perustetta i) ”mukauttaa” hintoja, kuten asianomainen osapuoli teki väitteessään, eikä ii) antaa suurtakaan arvoa sen kuukausikohtaiselle analyysille. Tällä perusteella todetaan, että mahdollinen korrelaatio urean sekä urean ja ammoniumnitraatin seosten hintojen välillä ei heikennä syy-yhteyttä polkumyyntituonnin ja vahingon välillä.

(163) Vientiä harjoittava tuottaja CFI oli eri mieltä komission päätelmästä, jonka mukaan urean spot-hinnat eri puolilla maailmaa osoittivat hintavaihteluja markkinoiden mukaan tarkastelujaksolla. Se totesi, että komission esittämät tiedot itse asiassa osoittivat, että globaalit urean hinnat korreloivat keskenään. Lisäksi se arvosteli väliaikaista tullia koskevan asetuksen alaviitteen 15 aineistossa mainittuja neljää markkinaa, koska kaksi niistä oli Kiinassa, jonka markkinoita komissio pitää vääristyneinä urean osalta, ja väitti, että US Gulf FOB barge- tai Middle East granular FOB -vertailumarkkinahinnat puuttuivat, vaikka ne olivat väitetysti paljon tärkeämmät. Komissio huomautti, että mitä tulee aineiston laatuun, komissio käytti saatavilla olevia tekijänoikeudettomia tietoja – koska mikään osapuoli ei toimittanut tekijänoikeudettomia kaavioita lannoitteiden hinnoista – jotka osoittavat, että urean hinnoittelu lähimenneisyydessä noudatteli erilaisia malleja eri puolilla maailmaa.

(164) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Eurochem otti esiin myös sen, että komissio käytti alustavasti Kiinan hintoja osoittaakseen korrelaation puutteen ja että se ei käyttänyt myöhässä toimitettuja huomautuksia. Komissio tutki kuitenkin kaiken saatavilla olevan näytön asiasta ja tuli siihen johtopäätökseen, että urean maailmanmarkkinahinnat eivät vaikuttaneet merkittävästi unionin tuotannonalaan. Tämä näkemys vahvistettiin myös seuraavassa kappaleessa esitetyistä syistä.

(165) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Fertilizers Europe toimitti lisänäyttöä siitä, että urean ja urean ja ammoniumnitraatin seosten hintojen korrelaatio katkesi tutkimusajanjakson aikana ja vieläkin enemmän sen jälkeen. Tiedot käytännössä vahvistivat komission päätelmän, jonka mukaan korrelaatio ei ole rakenteellisesti vahva, toisin kuin useat osapuolet väittivät.

(166) OCI Nitrogen puuttui myös siihen, että komissio oli käyttänyt väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 176 kappaleessa tietoja, jotka olivat julkisesti saatavilla internetissä mutta tietoja ei ollut sisällytetty avoimeen asiakirja-aineistoon. Osapuolen mukaan perusasetuksen 2 artiklan 6 a kohdan c ja e alakohta velvoittavat komission käyttämään vain tietoja, jotka ovat tutkimuksen asiakirja-