2001/102/EY: Komission päätös, tehty 19 päivänä heinäkuuta 2000, valtiontuesta, jonka Itävalta on myöntänyt Lenzing Lyocell GmbH & Co KG:lle (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 2454)



Virallinen lehti nro L 038 , 08/02/2001 s. 0033 - 0042



Komission päätös, tehty 19 päivänä heinäkuuta 2000, valtiontuesta, jonka Itävalta on myöntänyt Lenzing Lyocell GmbH & Co KG:lle (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 2454) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2001/102/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan, on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset, sekä katsoo seuraavaa: 1 MENETTELY JA KUVAUS TUESTA (1) Itävalta ilmoitti EFTA:n valvontaviranomaiselle ja komissiolle vuosina 1994 ja 1995 useissa kirjeissä ja useiden neuvottelujen yhteydessä aikomuksestaan myöntää valtiontukea Heiligenkreuzissa sijaitsevalle yritykselle Lenzing Lyocell GmbH & Co KG, jäljempänä "LLG". LLG kuuluu itävaltalaiseen Lenzing-konserniin, joka on yksi maailman johtavista viskoosikuitujen tuottajista. LLG alkoi vuonna 1995 rakentaa uutta Lyocell-kuidun valmistukseen tarkoitettua tuotantolaitosta Business Park Heiligenkreuz-Szentgotthard -nimiselle teollisuusalueelle, jäljempänä "teollisuusalue". Lyocell on uudenlainen tekokehruukuitu, jota valmistetaan kuitumassaan sisältyvästä luonnonselluloosasta. Vain Lenzing AG:llä ja brittiläisellä kemian alan konsernilla Courtaulds plc:llä(2) on patenttioikeus kyseisen kuidun tuottamiseen. Teollisuusalue on molemmin puolin Itävallan ja Unkarin rajaa sijaitseva hanke. LLG:n tuotantolaitos on teollisuusalueen itävaltalaisessa osassa Burgenlandin osavaltiossa, joka on Itävallan ainoa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen tukialue. Investointien määrä oli 138 miljoonaa euroa. (2) Itävalta aikoi myöntää numerolla N 589/95 hyväksytyn aluetukijärjestelmän perusteella investointitukia, joiden intensiteetti olisi enintään 40 prosenttia. Vastauksena Itävallan 30 päivänä elokuuta 1995 päivättyyn kirjalliseen kysymykseen komissio ilmoitti tälle 5 päivänä lokakuuta 1995 päivätyllä kirjeellä, että yksittäisten ilmoitusten tekeminen ei ollut tarpeen, jos avustukset myönnettäisiin hyväksytyn aluetukijärjestelmän mukaisesti. Komissio huomautti Itävallalle myös, että ennen valtiontakauksen myöntämistä sen on ilmoitettava tästä hyvissä ajoin komissiolle. (3) Itävalta toimitti komissiolle 21 päivänä huhtikuuta 1997 päivätyllä kirjeellä hakemukset, jotka koskivat EAKR-yhteisrahoituksen myöntämistä kahteen teollisuusalueella toteutettavaan suureen investointihankkeeseen. Kyseisten hankkeiden toteuttajiksi ilmoitettiin yritykset Business Park Heiligenkreuz, jäljempänä "BPH", ja Wirtschaftspark Heiligenkreuz Servicegesellschaft mbH, jäljempänä "WHS". Näissä asiakirjoissa Itävalta mainitsi, että LLG:n osallistuminen oli edistänyt merkittävästi BPH:n toiminnan aloittamista teollisuusalueella. Lisäksi Itävalta ilmoitti, että WHS investoisi hyödykkeiden tuotantokeskukseen voidakseen tarjota erityisesti LLG:n toiminnassaan tarvitsemia perushyödykkeitä kuten sähköä, käyttöhöyryä, käyttövettä, jäähdytysvettä, paineilmaa ja jäteveden puhdistusta. Lisäksi Itävalta ilmoitti, että Burgenlandin oli myönnettävä WHS:lle avustuksia odotettavissa olevien negatiivisten pääomavirtojen vuoksi, jotka johtuisivat infrastruktuuripalvelujen toimittamisesta 30 vuoden ajan kiinteillä hinnoilla. (4) Tämän vuoksi komissio alkoi tutkia asiaa uudelleen ja ilmoitti Itävallalle 23 päivänä joulukuuta 1997 päivätyllä kirjeellä kirjanneensa asian ilmoittamattomien valtiontukien rekisteriin. Uudet tapaamiset ja kirjeenvaihdon jatkaminen eivät poistaneet komission epäilyksiä. Itävalta väitti joistakin tuista, että ne oli myönnetty hyväksyttyjen tai voimassa olevien tukijärjestelmien mukaisesti. (5) Komissio päätti 14 päivänä lokakuuta 1998 aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn ja ilmoitti tästä Itävallalle 29 päivänä lokakuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Menettely koski seuraavia toimenpiteitä: a) yhteensä 50,3 miljoonan euron valtiontakausten myöntäminen avustuksiin ja lainoihin; b) alhaisen 4,4 euron neliömetrihinnan periminen 120 hehtaarin teollisuusalueesta; c) kiinteiden hintojen takaaminen yritystoiminnan perushyödykkeille (sähkö, kaasu, vesi jne.) 30 vuoden ajaksi. (6) Samassa kirjeessä komissio velvoitti Itävallan toimittamaan tiedot sellaisten toimenpiteiden arvioimiseksi, jotka olivat Itävallan ilmoituksen mukaan voimassa olevien tai hyväksyttyjen tukijärjestelmien mukaisia. (7) Komission päätös julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessas lehdessä(3). Komissio sai huomautuksia viideltä asianomaiselta ja toimitti ne Itävallalle. Huomautukset olivat kaikki kielteisiä. Niiden esittäjät olivat kolme kilpailijaa, yksi kuitualan liitto ja Yhdistyneen kuningaskunnan pysyvä edustusto Euroopan unionissa. (8) Itävalta vastasi komission 29 päivänä lokakuuta 1998 päivättyyn kirjeeseen 15 päivänä maaliskuuta sekä 16 ja 28 päivänä huhtikuuta 1999 päivätyillä kirjeillä. Näistä kirjeistä ilmeni kiistatta, etteivät monet tukitoimenpiteet kuuluneet mihinkään hyväksyttyyn tai voimassa olevaan tukijärjestelmään. Näin ollen komission oli tutkittava nämä tuet suoraan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan mukaisena uutena tukena. Ympäristötukea myönnettäessä Itävallan ympäristönsuojelun edistämistä koskevaa lakia(4) ei lisäksi ilmeisesti sovellettu oikein. Koska alustava tutkima herätti uusia vakavia epäilyksiä näiden tukitoimenpiteiden soveltuvuudesta yhteismarkkinoille, komissio päätti 23 päivänä kesäkuuta 1999 laajentaa muodollisen tutkintamenettelyn koskemaan seuraavia toimenpiteitä: a) maanhankintaan tarkoitettu tapauskohtainen 0,4 miljoonan euron investointituki; b) tapauskohtainen 21,8 miljoonan euron äänetöntä osakkuutta koskeva sopimus, joka oli mahdollista sanoa irti aikaisintaan 30 vuoden kuluttua ja jonka piti tuottaa yhden prosentin vuotuinen korko; c) suuruudeltaan tuntemattoman tuen myöntäminen yrityskohtaisen infrastruktuurin rakentamiseksi; d) 5,4 miljoonan euron ympäristötuki, jota myönnettäessä ympäristönsuojelun edistämistä koskevaa lakia on mahdollisesti sovellettu väärin. (9) Komission päätös muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisesta julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(5). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä päätöksestä. Komissio on saanut huomautuksia kolmelta asianomaiselta. Kaksi kyseistä tuotannonalaa edustavaa liittoa arvioi tukitoimenpiteet myönteisiksi ja Yhdistyneen kuningaskunnan edustusto suhtautui niihin kielteisesti. (10) Itävalta antoi asiaa koskevan lausuntonsa 4 päivänä lokakuuta 1999. Komission yksiköiden kanssa 8 päivänä joulukuuta 1999 järjestetyn uuden tapaamisen jälkeen se toimitti lisätietoja 25 päivänä helmikuuta 2000 ja 27 päivänä huhtikuuta 2000 päivätyillä kirjeillä. (11) Johdanto-osan 5, 6 ja 8 kappaleessa mainittuihin toimenpiteisiin myönnettyjen tukien lisäksi, joita komission muodollinen tutkintamenettely koskee, LLG hyötyi myös muista rahoitustoimenpiteistä. Näitä toimenpiteitä olivat Burgenlandin osavaltion 24,7 miljoonan euron avustus, josta 14 miljoonaa euroa myönnettiin osana osavaltion investointiavustusohjelmaa koskevaa tukinumerolla N 589/95 hyväksyttyä aluetukijärjestelmää (Investitionszulagenprogramm des Burgenlandes). Lisäksi osoitettiin 12,6 miljoonaa euroa työllisyyden edistämistä koskevan lain mukaisesti uusien työntekijöiden koulutukseen. Koulutustoimintaan myönnetty 0,8 miljoonan euron avustus katsotaan yleiseksi toimenpiteeksi, joka ei ole tukea. Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista ja laajentamista koskevissa päätöksissään komissio huomautti, että kaikkien tukitoimenpiteiden kokonaismäärä näyttää ylittävän aluetuille asetetun ylärajan, joka on 40 prosentin nettoavustusekvivalentti. 2 KUVAUS RAHOITUSTOIMENPITEISTÄ (12) Toimenpide 1: yhteensä 50,3 miljoonan euron valtiontakausten myöntäminen avustuksiin ja lainoihin Komissio ilmoitti menettelyn aloittamista koskevassa (päätöksessään epäilevänsä, että LLG oli saanut useita takauksia, joista se ei ollut maksanut markkinakorkoja ja ettei näitä takauksia ollut myönnetty osana voimassa olevia tai hyväksyttyjä tukijärjestelmiä. Itävalta antoi 15 päivänä maaliskuuta 1999 sekä 24 päivänä helmikuuta ja 27 päivänä maaliskuuta 2000 päivätyissä kirjeissä seuraavat avustuksien ja lainojen valtiontakauksia koskevat tiedot: a) Valtion omistama Wirtschaftsservice Burgenland AG, jäljempänä "WiBAG", oli myöntänyt LLG:IIe hyväksytyn tukijärjestelmän(6), jäljempänä "takauksia koskevat suuntaviivat", mukaisesti 2 päivänä heinäkuuta 1996 takauksen Euroopan jälleenrakennusohjelman, jäljempänä "ERP", varoista myönnetylle 14,5 miljoonan euron lainalle. Tämä takaus on voimassa vuoden 2004 loppuun ja koskee kahta tasaerin lyhennettävää lainaa, joista ei ole vielä maksettu lyhennyksiä. b) Liikepankkien ja julkisten pankkien yhteenliittymä, johon Erste Bank ja HypoBank Burgenland AG kuuluvat, takasi 28 päivänä kesäkuuta 1996 21,8 miljoonan euron ERP-lainan. Tämä takaus on edellä a alakohdassa mainitun takauksen tavoin voimassa vuoden 2004 loppuun. c) WiBAG takasi 18 päivänä lokakuuta 1996. LLG:IIe ERP-rahastosta korkoavustuksena myönnetyn 1,4 miljoonan euron lainan. Takaus myönnettiin yksinomaan sen varalta, ettei LLG kykenisi noudattamaan avustukseen liittyviä sopimusvelvoitteitaan. d) WiBAG takasi 17 päivänä joulukuuta 1996 Itävallan työ- ja sosiaaliministeriön LLG:lle myöntämän 10,35 miljoonan euron avustuksen. e) WiBAG takasi lisäksi 23 päivänä joulukuuta 1996 ja 8 päivänä heinäkuuta 1997 EU:n aluetukitoimenpiteiden yhteisrahoitukseen liittyvän 2,25 miljoonan euron avustuksen, jonka Itävallan työ- ja sosiaaliministeriö oli myöntänyt LLG:lle. (13) Toimenpide 2: alhaisen 4,4 euron neliömetrihinnan periminen 120 hehtaarin teollisuusalueesta Burgenlandin osavaltio sitoutui täyttämään tietyt velvoitteet sopimuksella, ja jäljempänä "Burgenland-sopimus", jonka Burgenlandin osavaltio allekirjoitti 21 päivänä maaliskuuta 1995 ja LLG allekirjoitti 14 päivänä kesäkuuta 1995. Yhden Burgenland-sopimuksessa määrätyn velvoitteen mukaan osavaltion oli osoitettava LLG:n aiottuun liiketoimintaan soveltuva vähintään 100 hehtaarin maa-alue, jonka hinta ei saanut ylittää 4,4:ää euroa neliömetriltä. Burgenlandin osavaltio lupautui lisäasiakirjassa antamaan samoin ehdoin käytettäväksi "enemmän" maata. (14) Itävalta ilmoitti 19 päivänä syyskuuta 1995 päivätyllä kirjeellä, että LLG oli hankkinut 29 päivänä toukokuuta 1995 suoraan useilta yksityisiltä maanomistajilta 120 hehtaarin maa-alueen 4,4 euron neliömetrihintaan. Itävalta ilmoitti 21 päivänä huhtikuuta 1997 toimittamissaan asiakirjoissa, että BPH suunnitteli myyvänsä teollisuusalueelta maa-alueita hintaan 32,5 euroa neliömetriltä, jos niille on raideyhteys, ja hintaan 25,3 euroa neliömetriltä, jos niille ei ole raideyhteyttä. Tämän vuoksi komissiolla oli vahvoja epäilyksiä siitä, ettei 4,4 euron maan hintaa voitu pitää markkinahintana. (15) Itävalta selitti 15 päivänä maaliskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä, että LLG:n ja yksityisten maanomistajien aloittaessa sopimusneuvottelunsa kaikki maa-alueet olivat yleiskaavassa maatalousmaita. Kun sopimus allekirjoitettiin 29 päivänä toukokuuta 1995, maiden käyttötarkoitus oli muutettu teollisuusalueeksi. LLG otti haltuunsa täysin käyttämätöntä maata ja sen oli itse huolehdittava maa-alueella tarvittavan infrastruktuurin hankkimisesta. (16) Toimenpide 3: kiinteiden hintojen takaaminen yritystoiminnan perushyödykkeille 30 vuoden ajaksi Burgenlandin osavaltio sitoutui Burgenland-sopimuksen lisäasiakirjan 6 kohdassa tarjoamaan käytettäväksi yritystoiminnassa tarvittavia hyödykkeitä kuten sähköä, käyttöhöyryä, käyttövettä, jäähdytystä, paineilmaa, jäteveden puhdistusta ja jätehuoltoa. Burgenlandin osavaltio takasi kaikille näille hyödykkeille 30 vuodeksi kiinteät hinnat, joiden piti muuttua EU:n keskimääräisiä sähkön hintoja vastaavasti. (17) Itävalta selitti, että tällaiset kiinteitä hintoja koskevat takuut olivat olleet välttämättömiä teollisuusalueen perustamisajankohtana, mutta että kyseiset hinnat olivat olleet joka tapauksessa markkinahintoja. Itävalta oli erityisesti sitä mieltä, että yritystoiminnan perushyödykkeitä tarjoavat yritykset olivat yksityisiä ja että hintoja oli siksi pidettävä markkinahintoina. (18) Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta 14 päivänä lokakuuta 1998 tekemässään päätöksessä komissio vaati todisteita siitä, että kyseiset hinnat ovat markkinahintoja. Tämä vaatimus johtui ennen kaikkea siitä, että komission mielestä seuraavat seikat tukivat toisenlaista tulkintaa: a) Yksityinen yleishyödyllinen laitos ei olisi tehnyt yritystoiminnan perushyödykkeiden toimittamisesta sopimusta, jossa kiinteät hinnat taataan 30 vuodeksi, varsinkin kun LLG:llä oli mahdollisuus irtautua sopimuksesta jo viiden vuoden jälkeen. b) Itävalta oli ilmoittanut EAKR-yhteisrahoitusta koskevassa hakemuksessaan, että Burgenlandin osavaltion oli myönnettävä kyseisten hyödykkeiden tuotantokeskuksen toiminnasta vastaavalle WHS:lle avustuksia odotettavissa olevien negatiivisten pääomavirtojen vuoksi, jotka aiheutuisivat yritystoiminnan perushyödykkeiden toimittamisesta LLG:lle. (19) Komissio kehotti Itävaltaa todistamaan, että LLG:n WHS:lle maksamat hinnat olivat markkinahintoja, mukaan lukien hyödykkeiden tuotantokeskuksen reaaliomaisuudesta tehtävät poistot. Komissio kehotti toimittamaan myös Jennersdorfin piirikunnan jätevesihuoltoyhteisön ylläpitämää jäteveden puhdistuslaitosta koskevat vastaavat todisteet. (20) Itävalta toimitti 25 päivänä helmikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä LLG:n antaman lausunnon, jossa tämä luopui yritystoiminnan perushyödykkeitä koskevista kaikista hintatakuista. (21) Toimenpide 4: maanhankintaan tarkoitettu tapauskohtainen 0,4 miljoonan euron investointituki Burgenlandin osavaltio myönsi Burgenland-sopimuksen 2 pykälän 2.2 kohdan määräysten mukaisesti 0,4 miljoonaa euroa maa-alueen hankkimiseen. Tämä määrä maksettiin LLG:IIe 16 päivänä lokakuuta 1995. (22) Itävalta ilmoitti 15 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, että tuki oli myönnetty tapauskohtaisena tukena eikä osana hyväksyttyä tai voimassa olevaa tukijärjestelmää. Lisäksi Itävalta ilmoitti, että tuki oli investointituki, jonka perusteena oli Burgenland-sopimuksessa kuvattu alueellinen tavoite. Komissio vaati muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisesta 23 päivänä kesäkuuta 1999 tekemässään päätöksessä alueelliseen merkitykseen liittyviä lisäperusteita investointituelle, jonka LLG oli saanut maa-alueen hankintaa varten. (23) Toimenpide 5: tapauskohtainen 21,8 miljoonan euron äänetöntä osakkuutta koskeva sopimus, joka oli mahdollista sanoa irti aikaisintaan 30 vuoden kuluttua ja jonka piti tuottaa yhden prosentin vuotuinen korko WiBAG ja LLG allekirjoittivat 28 päivänä kesäkuuta 1995 ja 13 päivänä heinäkuuta 1995 todellista äänetöntä osakkuutta koskevan sopimuksen, jolla WiBAG antoi käytettäväksi 21,8 miljoonan euron pääoman. WiBAG saa äänetöntä osakkuutta vastaan antamalleen pääomalle yhden prosentin vuotuisen koron. Uusimman lisäsopimuksen mukaisesti WiBAG alkaa 30 vuoden kuluttua periä pääomalleen markkinakorkoa. Äänetöntä osakkuutta vastaan maksettu pääoma muistuttaa halpakorkoista lainaa, jonka laina-aika on 30 vuotta. Itävalta ilmoitti, että koska tuotto on epätavallisen alhainen, WiBAGin ei voida katsoa missään tapauksessa noudattaneen toiminnassaan yksityisen sijoittajan periaatetta. (24) Itävalta ilmoitti 15 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, ettei osakkuutta ollut myönnetty osana voimassa olevaa tai hyväksyttyä tukijärjestelmää. Tämän vuoksi komissio tarkasteli tukea tutkintamenettelyn yhteydessä 23 päivänä kesäkuuta 1999 tekemänsä päätöksen mukaisesti EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitettuna tapauskohtaisena tukena. Äänetöntä osakkuutta koskevasta sopimuksesta ei käy yksiselitteisesti ilmi, että käytettäväksi annettu pääoma on tarkoitettu nimenomaan investointeihin. Lisäksi komissio huomautti, että sopimuksessa ei ollut määrätty investointikustannusten eikä -suunnitelmien ilmoittamista ennakkoehtona pääoman lisäykselle. Komissio pitää myös alueellista tavoitetta riittämättömänä perusteluna tuen maksamiselle. (25) Toimenpide 6: suuruudeltaan tuntemattoman tuen myöntäminen yrityskohtaisen infrastruktuurin rakentamiseksi Burgenlandin osavaltio sitoutui Burgenlandsopimuksen 4 pykälässä rakentamaan tarvittavan infrastruktuurin, jotta LLG saa tarvitsemansa sähkön, käyttöveden, puhelinyhteydet, jäteveden puhdistus- ja jätteiden käsittelymahdollisuudet, sekä varmistamaan pääsyn yrityksen sijaintipaikalle asianmukaisten maantie- ja rautatieyhteyksien avulla. Sopimuksen mukaan Burgenlandin osavaltio vastaisi infrastruktuuri-investointien kustannuksista. BPH toteutti teollisuusalueella tarvittavat perustamis- ja infrastruktuuritoimenpiteet ja vastasi niiden kustannuksista. Se varmisti maanteiden ja rautatieyhteyden rakentamisella pääsyn LLG:n sijaintipaikalle ja huolehti veden saannista, viemäröinnistä, sähkövirran ja kaasun saannista sekä puhelinlinjoista. Valtion toteuttamat perustamis- ja infrastruktuuritoimenpiteet ovat Itävallassa yleensä yrityksille maksullisia. (26) Itävalta on väittänyt koko ajan, etteivät nämä infrastruktuuri-investoinnit ole LLG:lle myönnettyä valtiontukea, koska infrastruktuuri on kaikkien teollisuusalueella toimivien yritysten käytettävissä. Komissio katsoi, että kuten Itävallan 21 päivänä huhtikuuta 1997 päivätystä kirjeestä käy ilmi, perustamisvaiheessa on otettu huomioon LLG:n erityisvaatimuksia ja että esimerkiksi LLG:n sijaintipaikan raideyhteyttä voi käyttää vain LLG itse. Näin ollen LLG hyötyi komission käsityksen mukaan yrityskohtaisen infrastruktuurin rakentamisesta. Lisäksi Itävalta ilmoitti, että BPH oli yksityinen sijoittaja. Komissio vaati esittämään tätä koskevia todisteita. (27) Itävalta väitti vielä, että LLG hyötyi vain sijainnistaan sen paikan lähellä, jolla teollisuusalueen perustamis- ja infrastruktuuritoimenpiteet olisi joka tapauksessa toteutettu. Komissio oli huomauttanut jo 23 päivänä kesäkuuta 1999 tekemässään päätöksessä, että ottaen huomioon näitä yhteyksiä koskevat kucvaukset ja silloiset tiedot muiden yritysten sijoittautumisesta teollisuusalueelle se ei pitänyt perusteltuna päätelmää, jonka mukaan toimenpiteet olivat yleisiä toimenpiteitä kaikkien teollisuusalueella sijaitsevien yritysten hyväksi. (28) Toimenpide 7: 5,4 miljoonan euron ympäristönsuojelutuki Itävallan valtion omistama Österreichische Kommunalkredit AG, jäljempänä "ÖKK", ilmoitti Itävallan tasavallan puolesta 11 päivänä tammikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä myöntävänsä 5,4 miljoonan euron ympäristöinvestointiavustuksen 11,1 miljoonan euron ympäristöinvestointeja varten. Tuki myönnettiin ympäristönsuojelun edistämistä koskevan lain (Umweltförderungsgesetz) 12 artiklan 5 kohdan ja yritysten toteuttamiin ympäristönsuojelua edistäviin toimenpiteisiin myönnettävää tukea koskevien vastaavien vuonna 1993 vahvistettujen suuntaviivojen (Förderungsrichtlinien 1993 für betriebliche Umweltschutzmaßnahmen), jäljempänä "ympäristönsuojelua koskevat suuntaviivat", nojalla. Mainittu laki ja ympäristönsuojelua koskevat suuntaviivat ilmoitettiin EFTAn valvontaviranomaiselle, ja ne kirjattiin voimassa olevana tukena rekisteriin numerolla N 93/148. Laki ja ympäristönsuojelua koskevat suuntaviivat olivat voimassa avustuksen myöntämisajankohtana vuonna 1996. (29) Tuki myönnettiin kahtena eränä. Ensimmäinen erä oli 1,9 miljoonaa euroa ja siihen sisältyi tutkimus- ja kehitystoimintaan tarkoitettu 50-prosenttinen EAKR-yhteisrahoitusosuus. Toisena eränä myönnettiin 3,6 miljoonaa euroa. Itävalta oli esittänyt luettelon tukikelpoisista investointieristä, joihin kuului investointeja koneisiin ja prosessiyksiköihin. Pilottihankkeisiin myönnettävän tuen intensiteetti saa olla enintään 50 prosenttia. Komissio oli vahvistanut 23 päivänä kesäkuuta 1999 tekemällään päätöksellä hankkeen luokittelun pilottihankkeeksi. (30) Komissio esitti 23 kesäkuuta 1999 tekemässään päätöksessä seuraavat voimassa olevan tukijärjestelmän oikeaa soveltamista koskevat epäilykset: a) ympäristönsuojelua koskevissa suuntaviivoissa säädetään, että kaikkien ymparistönsuojelutukikelpoisten hankkeiden on liityttävä tuotantomenetelmiin, joilla vähennetään saastumista. Komissio kehotti Itävaltaa esittämään todisteita kyseisen investoinnin mahdollisista saastumista vähentävistä vaikutuksista eli ympäristöeduista, joiden voidaan katsoa olevan investoinnista johtuvia. b) Voidakseen perustella, LLG-tuotantomenetelmän ympäristöedut aikaisempiin viskoosintuotantomenetelmiin verrattuna Itävallan oli myös osoitettava, miksi tietyt laitteet katsotaan ympäristönsuojelutukikelpoisiksi ja mikä on tukikelpoisten (kustannusten määrä. 3 TUKITOIMENPITEIDEN ARVIOINTI (31) Toimenpide 1: yhteensä 50,3 miljoonan euron valtiontakausten myöntäminen avustuksiin ja lainoihin Itävalta on ilmoittanut, että WiBAGin LLG:lle myöntämä 14,5 miljoonan euron takaus oli maksettu osana takauksia koskevia hyväksyttyä suuntaviivoja(7). Tämän takausjärjestelyn tärkeimpänä ehtona on vaatimus, jonka mukaan uuden investoinnin on oltava luonteeltaan innovatiivinen. Koska Itävalta on osoittanut, että investointi koskee innovatiivista tuotetta ja innovatiivista tuotantomenetelmää, komissio katsoo tämän ehdon ja muiden takauksia koskevien suuntaviivojen vaatimusten täyttyneen. Näin ollen toimenpide on voimassa olevaa tukea. (32) Saadakseen selville, onko aluetuille asetettua ylärajaa noudatettu, komissio laskee tuen intensiteetin. Komissio käyttää laskennassa hintaa, jonka velallinen joutuisi maksamaan markkinaehdoin myönnetystä samankaltaisesta takauksesta. Privatbank Oberbankin selvityksillä Itävalta on osoittanut, että 0,625 prosentin vuosikorko vastaisi markkinahintaa, jonka LLG joutuisi maksamaan kyseisestä takauksesta. Tästä syystä ja ottaen huomioon asteittain alenevat määrät, joita takaus koskee, komissio laskee tukivastaavuudeksi 0,47 miljoonaa euroa. (33) Liikepankkien ja julkisten pankkien yhteenliittymän myöntämälle 21,8 miljoonan euron lainalle annetusta takauksesta LLG on Itävallan ilmoituksen mukaan maksanut markkinakorkoa eli 0,625 prosenttia vuodessa, jonka suuruiseksi markkinakorko on edellä johdanto-osan 32 kappaleessa määritelty. Tämän vuoksi komissio katsoo, että kyseessä ei ole valtiontuki. (34) WiBAGin ERP:n hyväksi antama takaus liittyy 1,4 miljoonan euron avustukseen. Itävalta on ilmoittanut 15 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyssä kirjeessään, että kyseessä on vain ERP-rahaston ja WiBAGin välillä oikeudellisista syistä toteutettu vastuun siirto siltä varalta, ettei LLG noudattaisi sopimusvelvoitteitaan. Itävalta on selittänyt, että kyseessä on avustussopimuksiin liittyvä vakioehto. Lisäksi Itävalta on selittänyt, ettei WiBAGin antama takaus ollut ennakkoehto ERP:n antamalle avustukselle. Siksi komissio katsoo, että kyseessä on vain avustuksen palautusvaatimusta koskevan oikeuden luovuttaminen valtion laitokselta toiselle. Koska tähän takaukseen ei ole käytetty valtion varoja eikä LLG saa siitä etua, komissio katsoo, ettei tämä takaus ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. (35) Myös ne kaksi takausta, jotka WiBAG on antanut Itävallan työ- ja sosiaaliministeriön myöntämistä 10,35 miljoonan euron ja 2,25 miljoonan euron avustuksista, merkitsivät kyseisten valtion elinten välillä tapahtunutta vaateiden siirtoa. Edellisen toimenpiteen yhteydessä ilmoitetuista syistä komissio katsoo, etteivät nämäkään avustukset ole valtiontukea. (36) Toimenpide 2: alhaisen 4,4 euron neliömetrihinnan periminen 120 hehtaarin teollisuusalueesta Tärkeimpien myyjien kanssa tehdyt sopimukset ja niiden antamat selvitykset esittämällä Itävalta osoitti kiistatta, että yritys oli hankkinut maa-alueet suoraan yksityisiltä henkilöiltä hintaan, joka oli vähintään kaksi kertaa vastaavien maatalousmaiden hintaa korkeampi. Yksityiset maanomistajat eivät olleet saaneet valtiolta eivätkä LLG:ltä muita suorituksia. Jotkin toiset maanomistajat olivat kieltäytyneet myymästä maataan. (37) Komissio otti huomioon maatalousmaiden muutoksen yleiskaavassa teollisuusalueiksi. Itävalta ilmoitti, että muutos oli toteutettu ennen LLG:n ja yksityisten myyjien välisten kauppasopimusten allekirjoittamista. Lisäksi Itävalta huomautti, että LLG:n tontti oli osa teollisuusalueen kokonaissuunnitelmaa, vaikka se ei kuulunut oikeudellisesti teollisuusalueeseen. Myös BPH oli maksanut kaikista teollisuusalueen maista samaan aikaan saman hinnan. Itävalta on vielä osoittanut monin vertailuhinnoin, että maksettu hinta vastasi alueen teollisuusmaan yleistä hintaa. (38) Näiden seikkojen perusteella komissio päättelee, ettei LLG hyötynyt yrityskohtaisista valtion toimenpiteistä eikä sille siirretty valtion varoja. LLG:n maasta maksama hinta 4,4 euroa neliömetriltä ei näin ollen sisällä kätkettyä valtiontukea. (39) Samalla komissio otti myös huomioon oman arvionsa tosiasiasta, että tulevaisuudessa teollisuusalueelle sijoittautuvat yritykset voivat ostaa käyttöön otettuja maa-alueita, joista ne joutuivat maksamaan LLG:n maksamaan hintaan verrattuna kuusinkertaisen hinnan. Vastauksessaan Itävalta korosti erityisesti sitä, että LLG oli hankkinut käyttämättömiä maa-alueita ja että se oli vastannut itse kaikista perustamiskustannuksista. Lisäksi Itävalta esitti perustamistyön suorittajan BPH:n laskelmia, investointisuunnitelman ja taseet. Näistä laskelmista kävi ilmi, että hinnanero selittyy lähes kokonaan perustamiskustannuksilla, jotka olivat tulleet BPH:n maksettaviksi. Jäljelle jäävä hinnanero koostuu teollisuusalueen yksittäisten tonttien välisten infrastruktuuriyhteyksien luomisesta aiheutuvista kustannuksista. Koska maa-alueiden tulevat ostajat eivät joutuneet LLG:n tavoin maksamaan näistä infrastruktuuriyhteyksistä, komissio oli kyseenalaistanut myös tämän näkökohdan (katso toimenpide 6 jäljempänä johdanto-osan 58-60 kappaleessa). Itävalta ilmoitti olevansa valmis perimään LLG:ltä merkittävän osan infrastruktuurin luomisesta aiheutuneista kustannuksista. Näin ollen on ratkaistu kaikki epäselvyydet, jotka koskivat eroja LLG:n maasta maksaman hinnan ja sen huomattavasti korkeamman hinnan välillä, jota BPH aikoo periä muista teollisuusalueella käyttöön otetuista maa-alueista. (40) Toimenpide 3: kiinteiden hintojen takaaminen yritystoiminnan perushyödykkeille 30 vuoden ajaksi Komissio vaati 14 päivänä lokakuuta 1998 tekemässään päätöksessä todisteita siitä, että suorituksista perityt hinnat olivat markkinahintoja. Näillä hinnoilla oli erityisesti katettava kustannukset niiden reaaliomaisuuteen tehtyjen investointien poistoista, joista WHS oli vastannut hyödykkeiden tuotantokeskuksen perustamisen yhteydessä ja joista Jennersdorfin piirikunnan jätevesihuoltoyhteisö, jäljempänä "ABJ", oli vastannut jäteveden puhdistuslaitoksen rakentamisen yhteydessä. (41) Itävalta on esittänyt seuraavat todisteet: a) Tunnustetun energiantoimittajan yksityiskohtainen esimerkkilaskelma, josta käy ilmi, että WHS:n kanssa yritystoiminnan perushyödykkeille neuvotellut hinnat ovat korkeammat kuin sellaiset hinnat, jotka olisi veloitettu, jos LLG olisi energiantoimittajan tuella itse rakentanut hyödykkeiden tuotantokeskuksen. Tämän laskelman mukaan WHS perii LLG:ltä hintoja, jotka ovat 5 prosenttia korkeammat kuin omavaraisesti tuotettujen hyödykkeiden hinnat olisivat olleet. b) WHS pitää yllä nykyaikaista yhdistettyä energia- ja lämpölaitosta, jonka käyttökustannukset ovat yleensä muiden energiantoimittajien ja liiketoiminnan perushyödykkeiden tarjoajien kustannuksiin verrattuna varsin alhaiset. Koska tällaisessa laitoksessa tuotetaan useita energiamuotoja samanaikaisesti, ei yksittäisten hyödykkeiden hintoja voida ilman muuta verrata muiden tuottajien hintoihin. Lisäksi hintavertailu voidaan tehdä LLG:n emoyhtiön Lenzing AG:n vastaavan hyödykkeiden tuotantokeskuksen kanssa. Sisäiset laskelmat osoittavat, että sama hyödykevalikoima olisi käytettävissä huomattavasti alhaisemmin hinnoin yrityksen päätoimipaikassa Lenzingissä, joka sijaitsee Burgenlandin ulkopuolella. c) Vertailut muihin jäteveden puhdistuslaitoksiin osoittivat, että jäteveden puhdistuksesta peritty hinta 0,5 euroa kuutiometriltä oli tavanomainen markkinahinta. Itävalta osoitti myös, että jäteveden puhdistuslaitoksen kokonaiskustannukset, investointien täysimääräiset poistot mukaan lukien, jäisivät alle 0,4 euroon kuutiometriltä. Tätä hintarakennetta voidaan pitää jätevesialalla tavanomaisena. Näiden kustannuksia vastaavien hintojen lisäksi ja poistaakseen kaikki jäljelle jääneet mahdollisia valtiontukia koskevat epäilykset Itävalta on todistanut kirjallisesti, että LLG on nyt ilmoittanut olevansa valmis osallistumaan vielä 0,3 miljoonalla eurolla pintaveden poistojärjestelmään liittymisestä aiheutuviin kustannuksiin. d) LLG ilmoitti 25 päivänä helmikuuta 2000 kirjallisesti luopuvansa kaikista yritystoiminnan perushyödykkeitä koskevista hintatakuista. Näin ollen on poistunut tukiosuus, joka voisi aiheutua Burgenland-sopimuksessa vahvistetusta kiinteitä hintoja koskevasta 30-vuotisesta takuusta. LLG oli maksanut jo ennen tätä luopumisilmoitustaan edellä mainitut markkinahinnat. (42) Itävalta on osoittanut, että LLG:n yritystoiminnan perushyödykkeistä aikaisemmin ja myös tulevaisuudessa maksamat hinnat ovat korkeammat kuin omavaraisuuteen perustuvat hinnat ja korkeammat kuin yrityksen muilla sijaintipaikoilla maksettavat hinnat ja että hinnat kattavat täysin perustamiskustannukset investointien poistot mukaan lukien. Siksi komissio hyväksyy Itävallan esittämän perusteen, jonka mukaan hintatakuut olivat tarpeen yksinomaan siksi, että LLG:n tehdessä investointipäätöstään sijaintipaikalla ei ollut minkäänlaista infrastruktuuria. Koska näistä hintatakuista on luovuttu, komissio katsoo, etteivät WHS:n ja LLG:n sekä ABJ:n ja LLG:n väliset sopimukset sisältäneet valtiontukea. Komissio ei myöskään pidä toimitettujen todisteiden perusteella tarpeellisena arvioida Itävallan esittämää väitettä, jonka mukaan hyödykkeitä toimittavat yritykset ovat yksityisiä yrityksiä ja myös toimivat kuin yksityiset yritykset. (43) Toimenpide 4: maanhankintaan tarkoitettu tapauskohtainen 0,4 miljoonan euron investointituki Itävalta ilmoitti 15 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, että tuki oli myönnetty tapauskohtaisena tukena, jolla pyrittiin alueellisiin tavoitteisiin. EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätään, että uusista tuista on ilmoitettava. Itävalta oli myöntänyt tuen ilman komission ennalta antamaa suostumusta eikä ole näin ollen täyttänyt EY:n perustamissopimuksessa määrättyjä velvoitteitaan. (44) Uusien yksittäisten tukien osalta komission on arvioitava tukien soveltuvuus yhteismarkkinoille suoraan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa määrättyjen perusteiden mukaisesti. Mainitun 87 artiklan 1 kohdassa sanotaan: "Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan." (45) LLG hyötyy tapauskohtaisesta investointituesta, joka antaa sille mahdollisuuden alentaa huomattavasti investointikustannuksiaan. Näin ollen tuella on merkittäviä ja pysyviä myönteisiä vaikutuksia LLG:n taloudelliseen asemaan. LLG:n pääkilpailija Lyocellin tuottajana on Akzo Nobel, joka on kansainvälinen lääkevalmisteita, pintakäsittelytuotteita, kemikaaleja ja kuituja valmistava yritys ja jonka pääkonttori sijaitsee Alankomaissa. Lisäksi LLG voisi kilpailla myös monien muiden kuiduntuottajien kanssa, jotka toimivat eri jäsenvaltioissa. Kuitumarkkinoilla on ylikapasiteettia. Näin ollen esitetyt toimenpiteet voivat heikentää muista jäsenvaltioista olevien kilpailijoiden taloudellista asemaa. Tämän vuoksi toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtiontukia, koska ne mahdollisesti vääristävät tai uhkaavat vääristää jäsenvaltioiden välistä kilpailua ja vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (46) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa määrätään tietyistä poikkeuksista ja vapautuksista, joita sovelletaan tukien soveltumattomuutta yhteismarkkinoille koskeviin perusmääräyksiin. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan mukaisesti tietyt tuet soveltuvat yhteismarkkinoille. Tässä tarkasteltavana olevat tukitoimenpiteet eivät kuitenkaan ole luonteeltaan sosiaalisia eikä niitä myönnetä yksittäisille kuluttajille - a alakohta - eikä niiden tarkoituksena ole korvata luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamia vahinkoja - b alakohta. Kyseessä eivät ole myöskään tuet tiettyjen Saksan liittotasavallan alueiden talouden edistämiseksi - c alakohta. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan poikkeusmahdollisuus liittyy puolestaan Euroopan yhteistä etua koskeviin tärkeisiin hankkeisiin, mistä tässä ei ole kysymys. (47) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusmääräys liittyy tukiin tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuet eivät muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Tällaisiin tukiin sovelletaan erityisiä yhteisön oikeuteen sisältyviä suuntaviivoja. Komissio toteaa kuitenkin, ettei tarkasteltavana olevaan tapaukseen voida soveltaa mitään näistä suuntaviivoista tai yhteisön kehyksistä, jotka koskevat pelastus- ja rakenneuudistustukien, tutkimus- ja kehitystukien, ympäristönsuojelutukien, pk-yrityksille myönnettävien tukien sekä työllisyyttä ja koulutusta edistävien tukien arviointia. (48) Itävalta on ilmoittanut 15 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, että tuki edistää tietyn alueen - Burgenlandin - kehitystä. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti aluetukia voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina, jos ne myönnetään taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma. Ehdot alkuinvestointeihin myönnettävien tukien periaatteellista kieltoa koskevan poikkeuksen soveltamiseksi on säädetty alueellisia valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen(8), jäljempänä "suuntaviivat", 4.4 kohdassa. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa Hytasa, komission on arvioitava näitä tukia ottaen huomioon, täyttyvätkö valtiontuille asetetut 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset vaatimukset. Jos komissio katsoo tuen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, sen on kiellettävä tuki. (49) Itävalta esitti 4 päivänä lokakuuta 1999 päivätyllä kirjeellä uusia todisteita tuen alueellisesta merkityksestä ja selitti, että tuki oli myönnetty osana yleistä toimenpidekokonaisuutta, joka on vahvistettu Burgenland-sopimuksessa. Tämän tulkinnan mukaan jo aikaisemmin myönnettyjen alueellisten investointitukien tarkoituksen sekä toisaalta tukikelpoisten kustannusten ja aikoinaan laaditun investointiaikataulun välillä on kiistaton yhteys. Tuen alueellista merkitystä kuvataan myös Burgenland-sopimuksessa. Itävalta esitti 4 päivänä lokakuuta 1999 päivätyssä kirjeessä lisätietoja tukikokonaisuuden alueellisesta merkityksestä ja sen vaikutuksesta odotettavissa olevaan kilpailun vääristymiseen Euroopassa. Itävalta viittasi erityisesti Burgenlandin (Etelä-Burgenlandin) vaikeaan taloudelliseen tilanteeseen ja siihen, että hanke luo sinne 150 uutta pätevyysvaatimuksiltaan korkeatasoista pysyvää työpaikkaa. Lisäksi odotetaan, että investointi vauhdittaisi alueen kehitystä ja kannustaisi muita yrityksiä sijoittautumaan sinne. Näin se loisi välillisesti työpaikkoja ennen kaikkea alihankkija- ja asiakasyrityksissä. (50) Itävallan käsityksen mukaan vaikutus kilpailuun jäisi hyvin vähäiseksi. Itävalta katsoo, ettei LLG luo tarpeetonta tuotantokapasiteettia, koska Lyocell tuodaan markkinoille uutena tuotteena, jonka menekkinäkymät ovat suotuisat. Tästä syystä Euroopan markkinoilla ei myöskään olisi ylikapasiteettia Lyocell-kuitujen tuotannossa. (51) Komissiolla on nyt riittävästi tuen alueellista merkitystä koskevia tietoja, joiden avulla se voi arvioida LLG-hankkeen vaikutusta Burgenlandin osavaltioon. Itävalta on erityisesti selvittänyt investointikustannusten ja alueellisten tavoitteiden välistä yhteyttä. (52) Arvioidessaan vaikutuksia kilpailuun komission on tutkittava tässä nimenomaisessa tapauksessa, muodostavatko Lyocell ja viskoosikuidut kahdet erilliset tuotemarkkinat vai onko niiden katsottava kuuluvan samoille tuotemarkkinoille. Kehityksen suunta ja markkinanäkymät poikkeavat Lyocellin osalta huomattavasti viskoosikuitujen kokonaismarkkinoiden yleisestä laskusuuntauksesta, joten niiden on katsottava muodostavan kahdet erilliset tuotemarkkinat. Näin ollen komissio päättelee, että LLG:n investoinnin vaikutus kilpailuun jää vähäiseksi. Komissio on todennut jo 23 päivänä kesäkuuta 1999 tekemässään päätöksessä, että Itävalta katsoo Lyocell-kuitujen kuuluvan eri tuotemarkkinoille kuin viskoosikuidut. Kilpailijoiden aikaisemmat huomautukset tukevat tätä arviota. Komissio on edellä mainitussa päätöksessä lisäksi huomauttanut, että se on päätynyt samankaltaisiin tuloksiin sulautuma-asiaa IV/M.1182, Akzo Nobel / Courtaulds(9), koskevassa 30 päivänä kesäkuuta 1998 tekemässään päätöksessä. Komissio ottaa huomioon, että asiakkaiden mielestä Lyocellin ominaisuudet poikkeavat aikaisemmin tuotettujen viskoosikuitujen ominaisuuksista ja että Lyocell-kuidut (ja Tencel-kuidut) ovat niitä huomattavasti (noin kaksi kertaa) kalliimpia. Siksi komissio katsoo tässä tapauksessa, että kyseessä ovat kahdet toisistaan riittävästi poikkeavat tuotemarkkinat, jolloin vaikutukset kilpailuun jäävät suhteellisen vähäisiksi. (53) Edellä esitetyn perusteella ja ottaen huomioon, että "maa-alueiden" hankinnan tukeminen sallitaan suuntaviivoissa (4.8 kohta), komissio voi hyväksyä tämän alueellisten tavoitteiden edistämiseksi myönnetyn tapauskohtaisen investointituen edellyttäen, että tuen kokonaismäärä ei ylitä Burgenlandin osavaltioon sovellettavaa nettomääräisen aluetuen intensiteetille asetettua 40 prosentin ylärajaa (katso jäljempänä johdanto-osan 54-56 kappaleessa esitetty arvio). (54) Toimenpide 5: tapauskohtainen 21,8 miljoonan euron äänetöntä osakkuutta koskeva sopimus Itävalta vahvisti 15 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, ettei pääomaan osallistuminen kuulunut hyväksyttyyn tukijärjestelmään. Komissio on todennut 23 päivänä kesäkuuta 1999 tekemässään päätöksessä, että toimenpiteet on katsottava tueksi, joka on myönnetty halpakorkoisena lainana. Koska Itävalta on ilmoittanut kirjallisesti, että markkinakorkoja aletaan periä 30 vuoden kuluttua, halpakorkoisen lainan laina-aika on 30 vuotta ja WiBAG perii käytettäväksi asettamastaan pääomasta yhden prosentin koron. (55) Itävalta esitti 4 päivänä lokakuuta 1999 päivätyllä kirjeellä toimenpidettä 5 koskevia uusia todisteita tuen alueellisesta merkityksestä ja selitti, että tuki oli myönnetty osana Burgenland-sopimukseen perustuvaa toimenpidekokonaisuutta. Itävallan mukaan jo aikaisemmin myönnettyjen alueellisten investointitukien tarkoituksen sekä toisaalta tukikelpoisten kustannusten ja aikoinaan laaditun investointiaikataulun välillä on kiistaton yhteys. Siksi komissio hyväksyy toimenpiteen 5 osalta alueellisia tavoitteita edistävän äärettömän osakkuuden perustelut. (56) Komissio on varmistunut siitä, että toimenpide on suuntaviivoissa mainittuihin tukikelpoisiin kustannuksiin kohdistuvana sallittu. Osakkuudesta maksettu Burgenland-sopimuksessa määritelty pääoma käytettiin laiteinvestointeihin. Tämän vuoksi komissio pitää tuen alueellista tarkoitusta perusteltuna. (57) Itävalta väittää, että markkinakorkojen perusteella laskettu äänettömän osakkuuden tukivastaavuus on 12,3 miljoonaa euroa. Komissio on kuitenkin julkistanut viitekorot, joita se käyttää laskiessaan ennalta tällaisten lainojen yhteydessä sovellettavien korkotukijärjestelmien tukivastaavuutta(10). Korkojen on vastattava eri jäsenvaltioissa keskipitkiin ja pitkäaikaisiin (5-10 vuodeksi) tavanomaisin vakuuksin myönnettyihin lainoihin sovellettavia keskimääräisiä korkoja. Äänettömän osakkuuden kesto on kuitenkin 30 vuotta. Siksi komissio katsoo kokemuksensa perusteella olevan järkevää ja kohtuullista käyttää jäljellä olevia 25:tä vuotta koskevan arvioinnin perustana nykyisiä korkoja, jotta viiteajanjakso jäisi mahdollisimman lyhyeksi, ja soveltaa jo kuluneisiin vuosiin tuen myöntämisajankohtana voimassa ollutta korkoa. Näin ollen tukivastaavuudeksi saadaan 15,38 miljoonaa euroa. (58) Toimenpide 6: suuruudeltaan tuntemattoman tuen myöntäminen yrityskohtaisen infrastruktuurin rakentamiseksi Itävalta toimitti 27 päivänä huhtikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä uudet LLG:n ja BPH:n sekä LLG:n ja WHS:n väliset sopimukset, joiden mukaan LLG osallistuu yhteyksien rakentamisen yhteydessä aiheutuneisiin infrastruktuurikustannuksiin. Näissä sopimuksissa määrätään, että LLG maksaa yhteensä 0,7 miljoonaa euroa maanteistä, jäteveden puhdistuslaitoksista, sähkölinjoista, yhteyksistä kaasun ja muiden hyödykkeiden toimittamiseksi hyödykkeiden tuotantokeskuksesta, vesijohdoista ja paloturvallisuusjärjestelyistä. Itävallan antamien tietojen mukaan tämä määrä vastaa 24:ää prosenttia teollisuusalueen infrastruktuurirakennelmien kokonaiskustannuksista. Näiden maksujen lisäksi LLG vastaa myös infrastruktuurin tulevista 2,4 miljoonan euron laajentamiskustannuksista omalla maallaan. LLG maksaa lisäksi 15 vuoden kuluessa 0,3 miljoonaa euroa raideyhteydestä. (59) Arvioituaan kyseiset sopimukset ja perustamistyöstä vastanneiden WHS ja BPH -yritysten rahoitustilannetta koskevat täydelliset tiedot, jotka on osittain esitetty myös riippumattoman lausunnon muodossa, komissio päättelee, että koska LLG nyt maksaa yhteyksien toimittamisesta, sille ei koidu hyötyä yrityskohtaisen infrastruktuurin rakentamisesta. Komissio otti arviossaan huomioon myös Itävallan esittämän väitteen, vettä LLG oli sijaintipaikkansa ensimmäinen ja tärkein investoija. Siksi suosivien ehtojen myöntäminen vastasi sekä BPH:n että WHS:n liiketoiminnallista etua. Teollisuusalueen perustamista koskevalta ajalta esitetyt rahoitusta koskevat tiedot ja perustelut tukivat näitä väitteitä. (60) Komissio päättelee, että WHS:n ja BPH:n toteuttama infrastruktuurin tarjoaminen LLG:lle ei sisällä valtiontukea. (61) Toimenpide 7: 5,37 miljoonan euron ympäristösuojelutuen arviointi Voidakseen arvioida, onko hyväksyttyä ympäristönsuojelun edistämistä koskevaa lakia sovellettu oikein, komission oli tutkittava, liittyikö tuettava investointi lain 23 pykälän 1 kohdan 1 alakohdan ja ympäristönsuojelua koskevien suuntaviivojen 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksiselitteisesti "tuotantomenetelmiin, joilla vähennetään saastumista". Itävalta väitti 4 päivänä lokakuuta 1999 antamassaan vastauksessa uudelleen, että erityisesti määritellyistä laitteista ympäristölle aiheutuva hyöty voitiin todistaa vain vertaamalla niitä vanhaan viskoosintuotantomenetelmään. (62) Itävalta väittää, että uusi Lyocell-menetelmä on tuoteinnovaatio. Siksi sitä voitiin verrata vain lähinnä vastaavaan aikaisempaan tuotantomenetelmään, joka on perinteinen viskoosintuotantomenetelmä. Lisäksi Itävalta katsoo, että ympäristönsuojelun edistämistä koskevan lain mukaista arviointia ei ole tehtävä lopputuotteiden ja kulloinkin merkityksellisten markkinoiden vaan toisiaan lähinnä vastaavien tuotantomenetelmien vertailun perusteella. Tämän väitteensä tueksi Itävalta on esittänyt kyseisen järjestelyn soveltamista koskevia lisätodisteita. Itävalta toimitti 25 päivänä helmikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä todisteeksi kaikki asiakirjat, joiden perusteella ÖKK oli aikoinaan tehnyt päätöksensä. (63) Komissio vaati lisäksi täydentäviä tietoja tukikelpoisista kustannuksista, niiden yksiselitteisestä liittymisestä tiettyihin laitteiston osiin, kyseisten laitteistojen ympäristöeduista ja toimenpiteistä, joilla estetään avustusten saanti tukikelpoisiin kustannuksiin myös muista lähteistä mukaan lukien kysymys samanaikaisesta tutkimuksen ja kehityksen rahoituksesta. Itävalta on toimittanut 4 päivänä lokakuuta 1999 päivätyllä kirjeellä tietoja tukikelpoisten kustannuserien tarkasta suuruudesta ja sulkenut pois mahdollisuuden kaksinkertaisen tuen maksamisesta EU:n yhteisrahoitukseen perustuvien tutkimus- ja kehitystukien yhteydessä. Kun investointihanke on saatettu päätökseen, jako yksittäisiin tukikelpoisiin kustannuseriin on nyt mahdollista osoittaa yksiselitteisesti. (64) Itävalta antoi 4 päivänä lokakuuta 1999 päivätyssä kirjeessään lisäselvityksiä investoinnin tarjoamista mahdollisuuksista vähentää ympäristön saastumista. Se toimitti muun muassa selvityksiä, joiden mukaan LLG ylitti näiden tukikelpoisten laitteiston osien avulla ympäristön suojelun edistämistä koskevat vähimmäisvaatimukset. Lisäksi Itävalta toimitti 25 päivänä helmikuuta 2000 päivätyssä kirjeessä lausunnon, jossa selvitetään tarkoin myös kyseisten laitteiston osien määrällisiä ympäristöetuja. Komissio pitää tätä lausuntoa todisteena kyseisestä investoinnista ympäristölle koituvista suurista lisäeduista. (65) Komissio katsoo, että Itävalta on todistanut viskoosintuotantomenetelmän olevan lähinnä vastaava vaihtoehto, jota voidaan käyttää vertailtaessa tämän tapauksen ympäristöetuja. Ottaen huomioon tukikelpoisista kustannuksista ja näiden kustannuserien mahdollisista ympäristövaikutuksista saadut uudet tiedot komissio päättelee, että Itävalta on soveltanut oikein ympäristönsuojelua koskevaa tukijärjestelmää N:o N 93-148. Näin ollen komissio voi käyttää laskelmiensa perustana pilottihankkeen tukikelpoisten kustannusten 50 prosentin tuki-intensiteettiä. Se katsoo tuen voimassa olevaksi tueksi. (66) Tuen kokonaisintensiteetin laskeminen Komission oli varmistettava, ettei alueellisen investointituen yhteydessä LLG:lle maksettu määrä yhteensä ylittänyt Burgenlandin osavaltiolle sallittua aluetuen ylärajaa. Tuen myöntämisajankohtana ylärajana oli 40 prosentin nettoavustusekvivalentti. Arviota tehdessään komissio otti myös huomioon edellä johdanto-osan 11 kappaleessa mainitut yrityksen hyväksi toteutetut toimenpiteet. Tuen nykyarvoksi komissio laskee bruttomääräisenä investointitukena 54,9 miljoonaa euroa, josta saadaan verojen jälkeen 39,7 miljoonan euron nettoavustusekvivalentti. Vertailussa 108,7 miljoonan euron tukikelpoisiin kustannuksiin tuen intensiteetiksi saadaan 37 prosenttia, joten aluetuen 40 prosentin yläraja ei ylity. (67) Kun ympäristönsuojelutuen määrä on 5,37 miljoonaa euroa ja tukikelpoiset kustannukset ovat 10,74 miljoonaa euroa, ympäristönsuojelua koskevan tukijärjestelmän N:o N 93-148 mukaisesti sallittu pilottihankkeiden enintään 50 prosentin tuki-intensiteetti ei ylity. 4 PÄÄTELMÄT (68) Toimenpiteen 1 b-e kohtaa ja toimenpiteitä 2, 3 ja 6 ei katsota EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi. Toimenpiteet 4, 5 ja 7 ovat investointeihin tarkoitettuja tapauskohtaisia aluetukia. Toimenpiteen 1 a kohta ja toimenpide 7 ovat voimassa olevia tukia, koska ne perustuvat hyväksyttyjen tukiohjelmien oikeaan soveltamiseen. Komissio katsoo, että 54,9 miljoonan euron (netto 39,7 miljoonaa euroa) suunniteltu investointituki ja 5,37 miljoonan euron ympäristötuki ovat EY:n perustamissopimuksen mukaisia, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Tuet, jotka Itävalta on myöntänyt Lenzing Lyocell GmbH & Co KG:lle (LLG) 35,80 miljoonan euron takauksina (liikepankkien ja julkisten pankkien yhteenliittymän myöntämä 21,8 miljoonan euron takaus ja Wirtschaftspark Heiligenkreuz Servicegesellschaft mbH:n (WHS) myöntämät kolme takausta, joiden määrät ovat 1,4 miljoonaa euroa, 10,35 miljoonaa euroa ja 2,25 miljoonaa euroa) ja soveltamalla teollisuuskäyttöön tarkoitetun 120 hehtaarin maa-alueen hankinnassa hintaa 4,4 euroa neliömetriltä, takaamalla Burgenlandin osavaltion nimissä kiinteän hinnan liiketoiminnan perushyödykkeiden tarjoamiselle ja myöntämällä määrältään tuntemattoman tuen yrityskohtaisen infrastruktuurin rakentamisen muodossa, eivät ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. 2 artikla Tuki, jonka Itävalta on myöntänyt LLG:lle antamalla WiBAGin nimissä 14,5 miljoonan euron takauksen, on komission numerolla N 542/95 hyväksymien takauksia koskevien suuntaviivojen mukainen. Ympäristönsuojelutuki, jonka määrä on 5,37 miljoonaa euroa, on komission numerolla N 93/148 hyväksymien ympäristönsuojelua koskevien suuntaviivojen mukainen. 3 artikla Yksittäiset tuet, jotka Itävalta on myöntänyt ja joiden määrät ovat 0,4 miljoonaa euroa maa-alueen hankintaan tarkoitettua tukea ja 21,8 miljoonaa euroa äänettömän osakkuuden muodossa maksettua tukea, soveltuvat yhteismarkkinoille. 4 artikla Tämä päätös on osoitettu Itävallan tasavallalle. Tehty Brysselissä 19 päivänä heinäkuuta 2000. Komission puolesta Philippe Busquin Komission jäsen (1) EYVL C 9, 13.1.1999, s. 6. (2) Courtaulds plc on vuoden 1998 heinäkuusta osa Akzo Nobel -yhtymää, joka on kansainvälinen lääkevalmisteita, pintakäsittelytuotteita, kemikaaleja ja kuituja tuottava yritys ja jonka pääkonttori sijaitsee Alankomaissa. (3) Katso alaviite 1. (4) Itävallan säädöskokoelma BGBl. nro 185/1993. (5) EYVL C 253, 4.9.1999, s. 4. (6) Ilmoitettu tukinumerolla N 542/95: Burgenlandin taloudellisen kehityksen edistämisen mahdollistamisesta 24 päivänä maaliskuuta 1994 annetun lain, LGBl. nro 33/1994, talouden kehittämistä koskeva osavaltion laki 1994 (WiFöG), mukaisille luotoille ja lainoille annettavia takauksia koskevat suuntaviivat. (7) Katso alaviite 6. (8) EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9. (9) EYVL C 265, 22.8.1998, s. 28. (10) Katso komission tiedonanto viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmistä, (EYVL C 273, 9.9.1997, s. 3).