KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 1 päivänä heinäkuuta 1998,

Saksan liittotasavallan myöntämistä tuista Chemieanlagenbau Staßfurt AG:lle

(tiedoksiannettu numerolla K(1998) 2050)

(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(1999/339/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan,

on antanut osapuolille mahdollisuuden esittää huomautuksensa mainitun artiklan mukaisesti,

sekä katsoo seuraavaa:

I

Saksan hallitus ilmoitti komissiolle 10 päivänä joulukuuta 1996 komissioon saapuneeksi rekisteröidyllä kirjeellä 9 päivältä joulukuuta 1996 EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuen myöntämisestä Chemieanlagenbau Staßfurt AG:lle, jäljempänä "CAS". Komissio kirjasi tämän aikeen valtiontukena numerolla N 897/96. Komission kirjeellä 15 päivältä tammikuuta 1997 pyytämät lisätiedot toimitettiin kirjeellä 21 päivältä helmikuuta 1997 (rekisteröity 24 päivänä helmikuuta 1997).

Käytettävissä olevien tietojen mukaan tuki oli myönnetty CAS:lle jo ennen kuin komissio oli tehnyt asiasta päätöstä. Tästä johtuen asia kirjattiin ilmoittamattomien tukien rekisteriin numerolla NN 24/97.

Komissio päätti 2 päivänä huhtikuuta 1997 aloittaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, sillä se epäili, ettei rakenneuudistussuunnitelman puitteissa myönnetty tuki soveltunut yhteismarkkinoille. Ilmoitus päätöksestä ja sen perustelut toimitettiin Saksalle kirjeellä 15 päivältä huhtikuuta 1997, jonka sisältö julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(1). Lisäksi asianomaisia kehotettiin esittämään huomautuksensa kuukauden kuluessa tiedonannon julkaisemisesta.

Saksa vastasi komission kirjeeseen 15 päivältä huhtikuuta 1997 kirjeellä 13 päivältä toukokuuta 1997, joka rekisteröitiin 16 päivänä toukokuuta 1997.

Kesäkuun 26 päivänä 1997 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistun tiedonannon seurauksena komissioon saapui suuri määrä kolmansien huomautuksia: ammattijärjestön kirje 23 päivältä heinäkuuta 1997 (rekisteröity 29 päivänä heinäkuuta 1997) ja erään eurooppalaisen etujärjestön kirje 25 päivältä heinäkuuta 1997 (rekisteröity 29 päivänä heinäkuuta 1997). Kuukauden pituisen määräajan päätyttyä tuli vielä lisää huomautuksia: erään jäsenvaltion pysyvän edustuston kirje 28 päivältä heinäkuuta 1997 (rekisteröity 31 päivänä heinäkuuta 1997) ja erään kilpailijan kirje 29 päivältä heinäkuuta 1997 (rekisteröity 31 päivänä 1997).

Kirjeiden kopiot lähetettiin Saksalle 21 päivänä elokuuta 1997, jotta se voisi tehdä näihin liittyvät huomautuksensa. Huomautukset toimitettiin 16 päivänä syyskuuta 1997 (rekisteröity samana päivänä).

Saksa ilmoitti EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti kirjeellä 17 päivältä syyskuuta 1997 ja samana päivänä rekisteröidyllä, että se on 2 päivänä heinäkuuta 1997 tapahtuneen yksityistämisen jälkeen tehnyt muutoksia CAS:lle tarkoitettuun tukipakettiin. Komission 12 päivänä maaliskuuta 1998 pyytämät lisätiedot toimitettiin kirjeellä 16 päivältä huhtikuuta 1998 (rekisteröity samana päivänä). Saksa toimitti lisätietoja kirjeellä 14 päivänä toukokuuta 1998 (rekisteröity 18 päivänä toukokuuta 1998).

II

CAS:llä on kotipaikka Sachsen-Anhaltissa ja vuonna 1997 se työllisti 210 henkeä, sen liikevaihto oli 20,356 miljoonaa Saksan markkaa ja käyttöomaisuus 48,589 miljoonaa Saksan markkaa.

Yrityksen historia alkaa vuodesta 1863. Vuonna 1951 yrityksestä tuli VEB Maschinen- und Apparatebau Staßfurt, myöhemmin sen nimi muutettiin VEB Chemieanlagenbau Staßfurtiksi. Uusi muutos Chemieanlagenbau Staßfurt AG:ksi seurasi vuonna 1990. Vuoteen 1993 yrityksen osakkeet omisti Treuhandanstalt, myöhemmin H. W. Urban GmbH & Co Management KG Berlin, joka oli ensin Treuhandanstaltin, myöhemmin Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgabenin hallussa sekä molempien palveluksessa ja joka sai yrityksen hallinnoinnin tehtäväkseen jo kesäkuusta 1992 lähtien Huhtikuussa 1996 CAS:n omaisuus siirtyi Beteiligungs-Management-Gesellschaft Berlin mbH:lle, jäljempänä "BMGB", joka sai tehtäväkseen myös yrityksen yksityistämisen. Vuonna 1996 BMGB valtuutti West Merchant Bankin etsimään yksityisiä sijoittajia. Myynti toteutettiin tarjouskilpailulla. BMGB myi parhaimman ja vakuuttavimman tarjouksen tehneelle.

BMGB myi CAS:n 2 päivänä heinäkuuta 1997 yksityiselle BVT Industrie-Beteiligungsgesellschaft mbH:lle, jäljempänä "BVT", 500000 Saksan markalla. Yksityistäminen aiheutti Saksan viranomaisille 28,994 miljoonan Saksan markan tappion (lakkauttamisesta aiheutuva tappio olisi ollut 36,968 miljoonaa Saksan markkaa). Yksityinen sijoittaja sitoutui vastaamaan CAS:n velvoitteista kolmansia kohtaan. BVT on osa BVT-Gruppea, jonka kotipaikka on Münchenissä, ja se tekee sijoituksia energia- ja ympäristöalalla Saksassa(2).

CAS toimii laitteiston- ja koneenrakennuksessa sekä valimoteollisuudessa. Myynnistä 61,7 prosenttia suuntautuu Saksaan, 10,5 prosenttia muuhun yhteisöön ja 27,8 prosenttia kolmansiin maihin.

Laitteiston- ja koneenrakennuksen alalla CAS valmistaa, toimittaa ja asentaa kiinteän ja ei-kiinteän natriumhydroksidin sekä potaskan valmistuksessa tarvittavaa laitteistoa. CAS:n valmistamia pyöriviä putkirumpuja käytetään monella tavalla esimerkiksi lannoiteteollisuudessa, jätteiden kierrätyksessä, kivennäisteollisuudessa ja puuteollisuudessa.

Valimoteollisuusalalla CAS valmistaa jalostettuja valurautatuotteita sekä omaan tarpeeseen että myyntiin. Tuotevalikoimaan kuuluvat sekä seostetut että seostamattomat harmaa valurauta- ja pallografiittivalurautatuotteet, joko 10 kilon - 40 tonnin kappaleina tai 10 kilon - 16 tonnin kappaleina. Kyse on pienimääräisestä, tilaukseen perustuvasta sarjatuotannosta.

Valimoteollisuus kuuluu EHTY:n perustamissopimuksen liitteen I soveltamisalaan. Se ei kuulu vuonna 1988 tehtyjen, tiettyjä EHTY:n ulkopuolisia teräsaloja käsittelevien puitesääntöjen soveltamisalaan(3). Sen vuoksi valimoteollisuutta voidaan käsitellä kuten kaikkia muita EY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia talouden aloja.

III

Joulukuussa 1996 tehty alkuperäinen ilmoitus koski Beteiligungs-Gesellschaft Berlin GmbH:lle, jäljempänä "BMGB", myönnettävää 44 miljoonan Saksan markan suuruista tukea, joka muodostui kahdesta eri tukitoimenpiteestä: käteisvarojen maksusta 27,3 miljoonan Saksan markan edestä ja 16,7 miljoonan Saksan markan takauksista. Heinäkuussa 1997 tapahtuneen yksityistämisen puitteissa BMGB muutti tätä tukipakettia hieman niin, että se väheni 42,388 miljoonaan Saksan markkaan. Molemmissa tapauksissa tuki myönnettiin CAS:n elinkelpoisuuden ja rakennemuutoksen takaamiseksi ja yrityskonsulttien vuoden 1995 loppupuolella laatimien rakennemuutostoimenpiteiden toteuttamiseksi. Toimenpiteet toteutettiin olennaisilta osin suunnitelman mukaisesti.

Yksityistämisen puitteissa syntyi uusia tukitoimenpiteitä:

>TAULUKON PAIKKA>

Näihin toimenpiteisiin on laskettava mukaan BMGB:n luopuminen Treuhandanstaltin myöntämän 73,156 miljoonan Saksan markan yhtiölainan sekä ympäristövahinkojen korjaamiseksi yhtiön alueella myönnetyn 4,48 miljoonan Saksan markan takaisinperimisestä. Luopumista yhtiölainan takaisinperimisestä ei lasketa tueksi, sillä Treuhandanstaltin myöntämät lainat ja takaukset oli tarkoitettu vaikeuksissa oleville yrityksille ja myöntämisajankohtana oletettiin, etteivät yritykset pystyisi maksamaan tukia takaisin. Näissä tapauksissa mahdollinen tuki-intensiteetti arvioitiin 100 prosentin suuruiseksi. Näin oletettiin myös CAS:n tapauksessa, mistä johtuen tällaisesta riskilainasta luopumista ei voida pitää uutena tukena. EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettelyä aloittaessaan komissio oletti Treuhandanstaltin myöntämien tukien noudattavan vastaavien suuntaviivojen määräyksiä(4). Ympäristövahinkojen korjaamisen tukemista ei lueta tukitoimenpiteeksi EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaisesti(5).

Menettelyä aloittaessaan komissio oletti Treuhandanstaltin aikaisemmin myöntämien tukien olleen silloisten tukisuuntaviivojen mukaisia(6). Kyse on vuonna 1994 myönnetystä 93,3 miljoonasta Saksan markasta ja vuonna 1995 myönnetystä 44 miljoonasta Saksan markasta. Menettelyä aloittaessaan komissio epäili kuitenkin, että 20 miljoonan Saksan markan suuruisen yhtiölainan takaisinperimisestä oli luovuttu ilmoittamatta. Saksan viranomaiset selvittivät tämän kysymyksen. Vuonna 1994 myönnetty 93,3 miljoonan Saksan markan tuki muodostui pääasiassa lainoista ja takauksista. CAS, joka oli käyttänyt tuesta vain 73,156 miljoonaa Saksan markkaa, ei koskaan vaatinut loppua 20 miljoonaa Saksan markkaa. Tämä summa mainittiin Saksan hallituksen kirjeessä 17 päivältä syyskuuta 1997, jossa selvitettiin yksityiskohtaisesti yksityistämistä ja yhtiölainan määrää.

Komissio esitti menettelyä aloittaessaan epäilyksiä CAS:lle vuonna 1996 myönnetyistä uusista takauksista, mutta Saksa vakuutti, ettei takauksia koskaan ole myönnetty.

Saksan lausunnon mukaan mainittua tukea maksettiin tämän päätöksen mukaisesti 5,957 miljoonaa Saksan markkaa jo ennen kuin komissio oli ehtinyt hyväksyä sen.

IV

Sen jälkeen, kun Saksan viranomaisille lähetetty kirje EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta oli julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, saatiin huomautuksia asianomaisilta kolmansilta. Euroopan valimoteollisuusyhdistyksen (European Foundry Association) mielestä CAS:lle ei pitäisi myöntää tukia valimoteollisuudessa vallitsevan ylituotannon vuoksi. Yhdistys ei esittänyt alaa koskevia yksityiskohtaisia lukuja. Lisäksi yksi kilpailija huomautti menettäneensä tilauksia CAS:lle tämän markkinoita polkevien hintojen takia. Tässäkään tapauksessa ei yksityiskohtaisia asiakirjoja toimitettu. Kolmannessa, kansallisen yhtymän huomautuksessa kuvaus kilpailutilanteesta perusteltiin lyhyellä, ylimalkaisella kirjeellä. Lisäksi erään jäsenvaltion pysyvä edustusto huomautti CAS:n olevan huomattavasti tehottomampi kuin edellä mainittu kilpailijansa eikä sille näin ollen pitäisi myöntää tukia. Tässä kirjeessä esitettiin myös muutamia perusteluja, mutta CAS luokiteltiin ainoastaan valurautatuotteita valmistavaksi yritykseksi, vaikka tämä ala on yrityksessä sekä suhteellisesti että absoluuttisessa mielessä toissijainen.

Kirjeet toimitettiin Saksalle, jotta tämä voisi tehdä huomautuksensa. Saksa viittasi vastauksessaan 16 päivältä 1997 siihen, että CAS:lle myönnetyt tuet oli rajattu rakenneuudistukseen tarvittavaan, ehdottomasti välttämättömään vähimmäismäärään eikä CAS:llä niin ollen ollut ylimääräisiä varoja käytettävissään markkinoiden vääristämiseen. CAS ei käyttänyt varoja kilpailua vääristäviin toimiin. Yksityistäminen ei sitä paitsi aiheuttaisi kapasiteetin lisääntymistä valimoalalla. Liikakapasiteettia käsitellään VII jaksossa missä todetaan, että CAS vähensi jatkuvasti kapasiteettiaan valimoalalla vuoden 1995 rakennemuutossuunnitelman mukaisesti. Lisäksi rakenneuudistuksen puitteissa vähennettiin suunnitelman mukaisesti kapasiteettia myös laitteiston- ja koneenrakennuksen alalla.

V

Menettelyä aloittaessaan komissio esitti syyt siihen, miksi EY:n perustamissopimusta ja tässä tapauksessa erityisesti sen 92 artiklan 1 kohtaa sovelletaan. Vaikka tukipakettia oli muutettu, se ei vaikuttanut suuresti silloiseen harkintaan. Kuten komissio ilmoittaa tiedonannossaan, on nykyinen tukipaketti yhteismarkkinoille soveltuva ainoastaan EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Näiden poikkeussääntöjen käyttöä puolustavia perusteluja käsitellään vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi tarkoitettua valtion tukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa(7), jäljempänä "suuntaviivat".

Tuki-ilmoitus on näin ollen tutkittava suuntaviivojen rakenneuudistustukea käsittelevän 3.2 kohdan mukaisesti. Tuen on lisäksi pystyttävä palauttamaan edunsaajayrityksen pitkän aikavälin kannattavuus kohtuullisessa ajassa. Se ei saa johtaa kilpailun kohtuuttomaan vääristämiseen. Jos kyseisellä alalla on liikakapasiteettia, oletetaan edunsaajan joka tapauksessa vähentävän omaa kapasiteettiaan. Tuki on suhteutettava rakenneuudistuksen kustannuksiin ja hyötyyn. Rakenneuudistussuunnitelma on pantava täytäntöön kokonaisvaltaisesti ja komissiolle on ilmoitettava täytäntöönpanon edistymisestä.

Päätöksessä menettelyn aloittamisesta komissio ilmoitti, mitkä rakenneuudistussuunnitelman tukiosuudet aiheuttavat ongelmia ja mitkä osuudet ovat ongelmattomia.

Komissio epäili, ettei tuki olisi pelastus- ja rakenneuudistussuuntaviivojen periaatteiden mukainen. Nämä epäilykset voidaan jakaa kolmeen alaryhmään. Ensinnäkin oli kyseenalaista, löytyisikö CAS:lle alkuperäisen ilmoituksen tekemisen aikaan yksityistä sijoittajaa, mistä johtuen oli odotettavissa, ettei uutta tukea myönnettäisi tai rakenneuudistussuunnitelmaa pantaisi kokonaisvaltaisesti täytäntöön. Tämä vaikeutti lisäksi oletettujen kustannusten ja rakenneuudistussuunnitelmasta aiheutuvien etujen arvioimista. Toinen epävarmuuden syy oli silloinen valimoteollisuuden tilanne. Jos CAS:llä olisi ollut liikakapasiteettia, se olisi joutunut vähentämään sitä pysyvästi ja riittävästi. Kaikkiaan Saksan toimittamat tiedot jättivät kysymyksiä epäselväksi ja antoivat syyn epäilyyn, että CAS oli saanut tukia enemmän kuin oli ilmoitettu.

VI

Suuntaviivojen mukaisesti on rakenneuudistuksen johdettava yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamiseen kohtuullisessa ajassa. Menettelyä aloittaessaan komissio viittasi kahteen CAS:n rakenneuudistuksessa ilmenevään, näitä ehtoja koskevaan vaikeuteen. Ensinnäkään tietoa todellisten rakenneuudistustoimenpiteiden tarpeesta ja jo suoritetuista toimenpiteistä ei ollut. Toiseksi vuoden 1998 jälkeiset tiedot yhtiöstä puuttuivat ja siksi oli oletettavissa, että tämäkin vuosi tulisi olemaan tappiollinen. Kolmanneksi yksityiset sijoittajat eivät ilmaisseet kiinnostustaan, joten ei voitu taata, että kyseessä olisi ainutkertainen tukitoimenpide. Yksityistäminen on tyypillinen tapaus lopullisesta ja tuellisesta rakennemuutoksesta. Lisäksi epäiltiin, että CAS:lle myönnetyn 20 miljoonan Saksan markan lainan takaisinperimisestä oli hiljaisesti luovuttu.

Saksa on nyt toimittanut tietoa rakenneuudistussuunnitelman täytäntöönpanosta, yksittäisistä toimenpiteistä, jotka sisältyvät vuoden 1995 lopulla laadittuun suunnitelmaan ja täytäntöönpanon tämänhetkisestä tilanteesta (Saksan joulukuussa 1996 toimittamassa alkuperäisessä ilmoituksessa suunnitelma esiteltiin vain erittäin suurpiirteisesti). Tämä rakenneuudistussuunnitelma perustui CAS:stä tehtyyn arviointiin, jonka yrityskonsultit olivat tehneet vuonna 1995 yksityisen sijoittajan etsintää varten. Siinä viitattiin erityisesti seuraaviin ongelmiin: markkinaosuuksien menetyksiin Keski- ja Itä-Euroopassa, liian isoon toimialueeseen, tehokkaan yritysjohdon puuttumiseen, epäselvyyteen eri liiketoimintojen kannattavuudesta potaskan ja soodan valmistuslaitteistojen toimituksissa sekä huonoon kustannus- ja hintakontrolliin.

Tämän arvioinnin perusteella toteutettiin vuoden 1995 lopulla ja vuoden 1996 aikana muutamia lyhyen ja keskipitkän aikavälin tukitoimenpiteitä vuoden 1995 lopulla laaditun rakenneuudistussuunnitelman mukaisesti. Näihin kuuluvat:

a) Sopivien laskentamenetelmien käyttöönotto sopimuksen osapuolia valittaessa ja sopimuksen täytäntöönpanoa valvottaessa, jotta vuonna 1995 solmittua ja 15 miljoonan Saksan markan tappioihin johtanutta sopimusta vastaavat tapaukset voitaisiin estää tulevaisuudessa.

b) Uusien kustannusarvio- ja valvontamenettelyjen käyttöönotto on mahdollistanut CAS:n ydinosaamisen löytämisen, siihen keskittymisen ja sen hyödyntämisen uusissa tuotteissa. Löytämällä kannattavat toimensa on CAS pystynyt keskittymään kokonaisten laitteistojen rakentamisen ja asentamisen sijaan keskeisten rakennusosien tuotantoon ja taitotiedon myyntiin. Esimerkkinä tästä on tislaus-, absorptio- ja hiiltoputkien valmistus. Ympäristönsuojelualalle valmistettavien pyörivien rumpujen tekniikkaa käyttämällä ja sitä markkinoimalla ydinosaaminen laajenee uusille markkinoille. Tällä hetkellä yritys pyrkii tutkimaan soodatuotannossa käytettävän suurtehosuodattimensa muita käyttömahdollisuuksia. Rautavalimoalalla kehitetään esimerkiksi tuulimyllygeneraattoreita, koksin tuotantoa ja koksausuunisuuttimia yhteistyössä mahdollisten asiakkaiden kanssa.

c) Tarpeettomien tonttien myynnin jälkeen CAS:n toimipaikan koko on vain yksi kolmasosa alkuperäisestä. Tontin lisäksi myytiin Hallessa sijaitseva suunnitteluyksikkö 400000 Saksan markalla yksityiselle yrittäjälle. Saksan viranomaisten mukaan tukien myöntäminen ei ollut sidoksissa näihin toimiin. Toimipaikan pienentäminen laski sisäisiä kuljetuskustannuksia. Toimipaikan fyysinen rakennemuutos johti myöskin pysyvään kapasiteetin vähennykseen jäljempänä kuvatulla rautavalimoalalla.

d) Työpaikkojen vähentäminen - vuoden 1990 alussa CAS työllisti noin 3000 henkeä. Luku on pienentynyt suunnitelman mukaisesti 210 työntekijään vuoteen 1997 mennessä. Tämä vähittäinen työvoiman vähennys on maksanut noin 87 miljoonaa Saksan markkaa.

Saksa vastasi valituksiin puuttuvista, erityisesti vuoden 1998 jälkeisistä oletettua toimintatuloksen kehitystä koskevista tiedoista toimittamalla laskelmia vuoteen 2000 saakka.

>TAULUKON PAIKKA>

Suunnitellun talouslaskelman mukaan CAS voi olettaa saavuttavansa vuonna 2000 1305000 Saksan markan käyttökatteen. Voiton ennen veroja odotetaan vuonna 1999 olevan 221000 Saksan markkaa ja vuonna 2000 peräti 1202000 Saksan markkaa. Nämä luvut todistavat kannattavuuden paluusta.

CAS:n siirryttyä BVT:lle heinäkuussa 1997 voitiin myös kumota komission ainutkertaisuusperiaatteen soveltamista koskevat epäilykset. Yritys on siirtynyt yksityiselle yrittäjälle ja epäilys, että tulevan yksityistämisen puitteissa rakenneuudistukseen mahdollisesti tarvittaisiin lisätukea, on osoittautunut aiheettomaksi.

Komission ilmoittamatonta lisätukea koskevia epäilyksiä käsiteltiin jo jaksossa III.

llmoitetut ja yksityistämisen puitteissa muutetut tuet eivät ole ongelmallisia, koska rakenneuudistustoimet on pantu täytäntöön vuoden 1995 suunnitelman mukaisesti, CAS:n tulos kehittyy odotusten mukaisesti, yksityistämisen puitteissa ei suunnitella uusien markkina-alueiden hankkimisyritystä suurempia rakennemuutostoimenpiteitä ja lopuksi yksityistäminen mahdollisti kustannussäästöjä, sillä toimitiloja ja laitteita voidaan käyttää yhteisesti uuden emoyhtiön kanssa.

Näin ollen komissio on päätellyt, että Saksan viranomaiset ovat ratkaisseet kaikki tässä jaksossa käsitellyt ongelmat tyydyttävällä tavalla.

VII

Suuntaviivojen toisen edellytyksen mukaan tuki ei saa johtaa kilpailun kohtuuttomaan vääristymiseen. Yrityksiä, joille voidaan myöntää rakenneuudistustukea, vaaditaan vähentämään kapasiteettiaan kilpailijoiden suojaamiseksi varsinkin, jos kyse on ylikapasiteettialasta. CAS toimii sekä laitteiston-, että koneenrakennusalalla ja pienemmässä määrin rautavalimoalalla.

Erityisesti rautavalimoalan osalta, komissio ilmoitti 17 päivänä huhtikuuta 1997 päivätyllä EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta tiedottavalla kirjeellä Saksalle, että liikakapasiteetista kyseisenä ajankohtana on olemassa todisteita.

Saksan toimittamien tietojen mukaan CAS on vähentänyt kapasiteettiaan laitteiston- ja koneenrakennusalalla vuosina 1995-1996 tapahtuneen rakennemuutoksen puitteissa seuraavasti: vuonna 1995 kapasiteettia vähennettiin 230000 vuosittaiseen konetuntiin ja vuonna 1996 vuosittaiseen 66000 konetuntiin. Tämä kapasiteetin vähennys mahdollistettiin luopumalla erinäisistä tuotannonaloista, kuten karbidialan pienkoneista ja ruostumattomista terästuotteista sekä suodatintuotannosta. Tässä yhteydessä vähennettiin näillä aloilla toimivien työntekijöiden määrää 175 työntekijästä (vuonna 1995) 70 työntekijään (vuonna 1996). Työintensiivisellä laitteistonrakennusalalla vähennettiin lisäksi vakituisten työntekijöiden määrää 40 työntekijästä (vuonna 1995) 20 työntekijään (vuonna 1996). Kone- ja laitteistonrakennusalalla työtä tekevien (mukaan lukien jakelu, laadun valvonta ja toimistohenkilökunta) määrää vähennettiin rakenneuudistussuunnitelman mukaisesti yhteensä yli 370 työntekijästä (vuonna 1995) noin 150 työntekijään (vuonna 1997).

Rautavalimoalan 5 miljoonan Saksan markan liikevaihto-osuus on tuskin 15 prosenttia CAS:n vuonna 1997 saavuttamasta 31515 miljoonan Saksan markan kokonaisliikevaihdosta. Koska rautavalimon tuotanto ei muutu, tämä merkitsee suhteellista alan osuuden vähenemistä yhteen kymmenesosaan kokonaisliikevaihdosta vuoteen 2000 mennessä. CAS:n 210 työntekijästä on alle 60 rautavalimossa.

Komission käytettävissä olevien uusimpien valimorautasektorin kapasiteettia koskevien tietojen mukaan ei alalla esiintynyt rakenteellista liikakapasiteettia kyseisenä (vuoden 1995 loppu ja vuosi 1996 kokonaisuudessaan) eikä sitä välittömästi seuraavana aikana. Liikakapasiteetti on ollut ominaista tälle alalle vuosien ajan. Vuosina 1989-1996 lakkautettiin Euroopassa noin 300 rautavalimoa, joista 100 sijaitsi Saksan uusissa osavaltioissa(8). Mainittuna aikana tällä työintensiivisellä alalla lakkautettiin noin 50000 työpaikkaa. Irtisanomisaalto on nyt pysähtynyt(9). Liikakapasiteettiin liittyvät ongelmat voidaan myös nähdä tutkittaessa tuotannon laskua vuotuisesta 9628 miljoonasta tonnista vuonna 1990 vuotuiseen 8007 miljoonaan tonniin vuonna 1993 ja nousua jälleen 8873 vuotuisen tonnin tuotantoon vuonna 1994(10). Rakenteellista liikakapasiteettia oli vuoden 1994 alkuun saakka, jolloin muun muassa edellisinä vuosina aloitetut laajalti vaikuttavat kapasiteettiin ja työvoimaan liittyvät rakenneuudistustoimenpiteet tuottivat ensimmäiset tuloksensa(11).

Saksa on nyt toimittanut tietoja lopullisesta kapasiteetinvähennyksestä, jonka CAS on suorittanut kyseisen ajanjakson sisällä suuntaviivojen mukaisesti muiden kilpailijoiden suojaamiseksi ja kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämiseksi. Tämän mukaan CAS on vähentänyt rautavalimokapasiteettiaan vuotuisesta 4500 tonnista vuonna 1995 vuotuiseen 3500 tonniin vuonna 1996. Kysymyksessä on lopullinen kapasiteetin vähennys seuraavista syistä.

Jäähdytystoiminnan vähennys on samalla kapasiteetin vähennystä sillä jäähdytys on yrityksen tuotantoprosessin pullonkaula. Valamisen jälkeen valettujen osien on jäähdyttävä ennen kuin ne voidaan myydä tai käyttää jatkojalostukseen. Jäähdytys tapahtuu yleensä hiekkakuopissa. CAS:n hiekkakuopat olivat suuressa hallissa, jotta hiekka pysyisi kuivana ja lämpötila vakaana. Rakenneuudistuksen aikana jäähdytyshalli jaettiin väliseinällä kahteen osaan. Sen osan, jota ei enää käytetty jäähdytykseen, lattia sementoitiin. Tässä osassa säilytetään nyt tuotantoprosessissa tärkeitä valumuotteja. Tuotantoon käytetty pinta-ala väheni näin 3900 neliömetristä 2300 neliömetriin.

Tämä vähentyminen on pysyvä, sillä alueen palauttaminen vanhaan käyttötarkoitukseen edellyttäisi merkittäviä rakennus- ja muutostoimenpiteitä sekä tuotantoprosessin pysäyttämistä, ja samalla se vaikeuttaisi valumuottien säilytystä.

CAS sijaitsee EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla alueella(12). Suuntaviivojen mukaan komissio voi näillä alueilla hyväksyä pienemmän kapasiteetin vähennyksen kuin sellaisilla alueilla sijaitsevien yritysten tapauksessa, jotka eivät kuulu EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan a alakohdan soveltamisalaan.

Tämän perusteella komissio päättelee ensiksi, että CAS:ia ei vaadittu vähentämään rautavalimonsa kapasiteettia kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämiseksi ja toiseksi, että vuonna 1995 laaditun rakennemuutossuunnitelman mukainen pysyvä kapasiteetin vähennys silti toteutettiin. Komissio ottaa huomioon, että myös laitteiston- ja koneenrakennusalalla kapasiteettia on vähennetty. Näin ollen suuntaviivojen kapasiteettia ja liikakapasiteettia koskevat määräykset on täytetty.

VIII

Rakenneuudistuksen toteuttamiseen tarvittava tuen määrä on rajoitettava mahdollisimman vähäiseksi ja sen on oltava suhteessa rakenneuudistuksen kustannuksiin ja siitä saatavaan hyötyyn. Yrityksen käyttöön ei saa jäädä ylimääräisiä varoja, joiden avulla se voisi aggressiivisesti ja kilpailua vääristävästi vaikuttaa markkinoilla. Lisäksi yksityisen sijoittajan odotetaan osallistuvan omilla varoillaan rakenneuudistuksen rahoittamiseen.

Menettelyä aloitettaessa komissio epäili kahdesta syystä, olisiko kustannus-hyötyvertailu silloisessa vaiheessa mahdollinen. Ensimmäinen syy olivat puuttuvat, yrityksen mahdollista kannattavuuden palauttamista tietyssä ajassa koskevat tiedot(13). Kuten edellä mainitaan, on puuttuvat tiedot tähän mennessä toimitettu.

Toinen syy oli epäilys, että uusia, ilmoittamattomia tukia oli myönnetty takausten muodossa. Tässä tapauksessa rakenneuudistussuunnitelmat joko olivat laajemmat kuin Saksa oli ilmoittanut tai ylimääräisiä tukivaroja oli myönnetty. Tämä epäilys kuitenkin kumottiin, kuten edellä mainitaan(14).

Menettelyä aloitettaessa ei yksityisen sijoittajan löytäminen näyttänyt lupaavalta, ja sen vuoksi epäiltiin, ettei CAS pystyisi osallistumaan kohtuullisella tavalla kustannuksiin. Tilanne muuttui CAS:n haltuunoton jälkeen.

CAS:n rakenneuudistuksen kustannukset ovat yhteensä 158,422 miljoonaa Saksan markkaa (tästä summasta 77,636 miljoonaa Saksan markkaa on Treuhand-sääntöjen mukaisesti tukea jota ei makseta takaisin). Lopusta 80,786 miljoonasta Saksan markasta yksityinen sijoittaja on antanut 38,898 miljoonaa Saksan markkaa. Tähän määrään sisältyy 2076 miljoonan Saksan markan lainan haltuunotto, 26,3 miljoonan Saksan markan takauksen antaminen, 8 miljoonan Saksan markan pääoman sijoitus ja 1,52 miljoonan Saksan markan määrä ympäristövahinkojen korvaamiseen.

Yksityisen sijoittajan osuus 500000 Saksan markan kauppahinta mukaan lukien on 38,898 miljoonaa Saksan markkaa (loput 42,388 miljoonasta Saksan markasta saadaan valtion varoista). Yksityisen sijoittajan osuus kattaa näin ollen noin 25 prosenttia rakenneuudistukseen käytetystä kokonaissummasta ja jakautuu seuraavasti: 1,52 miljoonaa Saksan markkaa toimipaikalla olevien ympäristörasitteiden poistamiseksi, sitoutuminen 2,076 miljoonan Saksan markan lainan takaisinmaksamiseen, 26,3 miljoonan Saksan markan vastatakauksen myöntäminen ja 8 miljoonan Saksan markan pääoman myöntäminen. Näin ollen sijoittajan osallistuminen kustannuksiin on sopiva.

Näin ollen komissio katsoo, että suuntaviivojen periaatetta on noudatettu.

IX

Yksi pelastus- ja rakenneuudistustukien suuntaviivojen periaatteista on rakennemuutossuunnitelman kokonaisvaltainen täytäntöönpano. Koska menettelyä aloitettaessa ei yksityistä sijoittajaa ollut, oli Saksan varauduttava siihen, että rakenneuudistussuunnitelmaa olisi mahdollisesti myöhemmin muutettava sijoittajan toivomusten mukaisesti. Yksityistämisen ja vuonna 1995 laaditun rakenneuudistussuunnitelman olennaisten toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen tämä kysymys on ratkennut.

Saksa vakuutti, että yksityinen sijoittaja on noudattanut vuonna 1995 laadittua rakenneuudistussuunnitelmaa ja aikoo panna täytäntöön sen vielä toteuttamatta olevat toimenpiteet. Lisäksi Saksa vakuutti sijoittajan olevan velvollinen esittämään säännöllisesti kertomuksen suunnitelman toteuttamisesta ja CAS:n tulevasta kehityssuunnitelmasta.

Näin ollen komissio on sitä mieltä, että myös tätä suuntaviivojen periaatetta on noudatettu.

X

Menettelyä aloitettaessa komissiolla ei ollut muita epäilyksiä CAS:n rakennemuutostukien soveltuvuudesta pelastus- ja rakennemuutostukien suuntaviivoihin. Lisäksi on muistettava, että CAS sijaitsee EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla alueella. Nämä edellytykset ja asiaa koskevat toimitetut tiedot huomioon ottaen komissio on tehnyt päätöksen, jonka mukaan kyseisten suuntaviivojen kaikki perusteet on nyt täytetty.

Komission on kuitenkin todettava, että Saksa maksoi 5,957 miljoonaa Saksan markkaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan vastaisesti.

ON TEHNYT SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Beteiligungs-Management Gesellschaft Berlin mbH:n Chemieanlagenbau Staßfurt AG:lle myöntämät seuraavat tuet ovat yhteismarkkinoille soveltuvia:

>TAULUKON PAIKKA>

2 artikla

Saksa on vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi tarkoitettua valtion tukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisestivelvollinen esittämään komissiolle vuosikertomukset rakenneuudistuksen edistymisestä.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.

Tehty Brysselissä 1 päivänä heinäkuuta 1998.

Komission puolesta

Karel VAN MIERT

Komission jäsen

(1) EYVL C 196, 26.6.1997, s. 13.

(2) Ryhmä omistaa myös 80 prosenttia Sodawerk Staßfurt AG:stä sekä option lopusta 20 prosentista. Sodawerk Staßfurt AG valmistaa natriumkarbonaattia, natriumia ja niitä sisältäviä tuotteita. Sen markkinaosuus näistä tuotteista Saksassa on noin 20 prosenttia, Euroopassa noin 8 prosenttia.

(3) EYVL C 320, 13.12.1988, s. 3.

(4) Mitä tulee 31 päivänä joulukuuta 1994 myönnettyihin tukiin katso komission päätös Treuhandanstaltin toimista (asiat NN 108/91 ja E 15/92). Vuonna 1995 myönnettyjen tukien osalta katso myös komission päätös Treuhandanstaltin toimista (asia N 768/94).

(5) Katso asia NN 108/91.

(6) Katso alaviite 4.

(7) EYVL C 368, 23.2.1994, s. 12.

(8) CAEF:n vuosikertomus.

(9) "Panorama der Europäischen Industrie 1997".

(10) CAEF:n vuosikertomus.

(11) "Panorama der Europäischen Industrie 1997."

(12) Ks. tukiasia N 464/93.

(13) Ks. V jakso.

(14) Ks. III jakso.