KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) 2019/2090,

annettu 19 päivänä kesäkuuta 2019,

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/625 täydentämisestä siltä osin kuin on kyse tapauksista, joissa epäillään tai todetaan, ettei ole noudatettu unionin sääntöjä, joita sovelletaan eläinlääkkeissä tai rehun lisäaineina sallittujen farmakologisesti vaikuttavien aineiden taikka kiellettyjen tai muiden kuin sallittujen farmakologisesti vaikuttavien aineiden käyttöön tai jäämiin

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon virallisesta valvonnasta ja muista virallisista toimista, jotka suoritetaan elintarvike- ja rehulainsäädännön ja eläinten terveyttä ja hyvinvointia, kasvien terveyttä ja kasvinsuojeluaineita koskevien sääntöjen soveltamisen varmistamiseksi, sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 999/2001, (EY) N:o 396/2005, (EY) N:o 1069/2009, (EY) N:o 1107/2009, (EU) N:o 1151/2012, (EU) N:o 652/2014, (EU) 2016/429 ja (EU) 2016/2031, neuvoston asetusten (EY) N:o 1/2005 ja (EY) N:o 1099/2009 ja neuvoston direktiivien 98/58/EY, 1999/74/EY, 2007/43/EY, 2008/119/EY ja 2008/120/EY muuttamisesta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 854/2004 ja (EY) N:o 882/2004, neuvoston direktiivien 89/608/ETY, 89/662/ETY, 90/425/ETY, 91/496/ETY, 96/23/EY, 96/93/EY ja 97/78/EY ja neuvoston päätöksen 92/438/ETY kumoamisesta (virallista valvontaa koskeva asetus) 15 päivänä maaliskuuta 2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/625 (1) ja erityisesti sen 19 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Asetuksessa (EU) 2017/625 vahvistetaan säännöt sellaista virallista valvontaa ja sellaisia muita virallisia toimia varten, joita jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset suorittavat sen todentamiseksi, noudatetaanko unionin lainsäädäntöä muun muassa elintarvikkeiden turvallisuuden alalla tuotannon, jalostuksen ja jakelun kaikissa vaiheissa. Siinä säädetään erityisistä säännöistä, jotka koskevat virallista valvontaa sellaisten aineiden osalta, joiden käyttö saattaa johtaa jäämiin elintarvikkeissa ja rehussa.

(2) Asetuksessa (EU) 2017/625 vahvistetaan toimivaltaisten viranomaisten velvoitteet sellaisten toimien suhteen, jotka on toteutettava epäillyissä noudattamatta jättämisen tapauksissa (137 artikla) ja todetuissa noudattamatta jättämisen tapauksissa (138 artikla).

(3) Asetuksella (EU) 2017/625 kumotaan neuvoston direktiivi 96/23/EY (2) 14 päivästä joulukuuta 2019 alkaen. Kyseisessä direktiivissä vahvistetaan elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavat tarkastustoimenpiteet ja määritellään erityisesti täytäntöönpanotoimenpiteet, jotka toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava tapauksissa, joissa epäillään tai todetaan, ettei sääntöjä ole noudatettu direktiivin soveltamisalaan kuuluvien aineiden ja jäämien osalta.

(4) Direktiivissä 96/23/EY vahvistetuilla säännöillä varmistetaan EU:n elintarviketurvallisuuslainsäädännön yhdenmukaistettu täytäntöönpano farmakologisesti vaikuttavien aineiden käytön ja jäämien osalta. Yleisen oikeudellisen kehyksen järkeistämiseksi ja yksinkertaistamiseksi säännöt, jotka ovat sovellettavissa viralliseen valvontaan tietyillä elintarvikeketjulainsäädännön aloilla, on sisällytetty osaksi asetuksessa (EU) 2017/625 määriteltyä virallisen valvonnan kehystä. Sääntöjen noudattamatta jättämisen seurantaa koskevat direktiivin 96/23/EY säännökset olisi jatkuvan ja yhdenmukaistetun täytäntöönpanon varmistamiseksi sisällytettävä uuteen oikeudelliseen kehykseen asetuksen (EU) 2017/625 puitteissa.

(5) Tässä asetuksessa vahvistetuilla säännöillä olisi varmistettava, että asetuksen (EU) 2017/625 puitteissa sovelletaan seurantavaatimuksia tapauksissa, joissa epäillään tai todetaan, ettei ole noudatettu sääntöjä, joita sovelletaan eläinlääkkeissä tai rehun lisäaineina sallittujen farmakologisesti vaikuttavien aineiden taikka kiellettyjen tai muiden kuin sallittujen farmakologisesti vaikuttavien aineiden käyttöön tai jäämiin ja joista säädetään erityisesti seuraavissa säädöksissä: — Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 470/2009 (3), jossa säädetään farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämien enimmäismäärien vahvistamisesta eläimistä saatavissa elintarvikkeissa ja farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämiä sisältävien eläinperäisten elintarvikkeiden markkinoille saattamisesta, — komission asetus (EU) N:o 37/2010 (4), jossa säädetään farmakologisesti vaikuttavien aineiden luokituksesta niitä koskevan kiellon tai niihin sovellettavien jäämien enimmäismäärien perusteella, — Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1831/2003 (5), jossa säädetään tiettyjen eläinlääkkeiden sallimisesta rehun lisäaineina, ja sen perusteella annetuissa säädöksissä määritellään tiettyjen aineiden hyväksynnät ja jäämien enimmäismäärät eläinperäisissä elintarvikkeissa, — komission asetus (EY) N:o 1950/2006 (6), jossa vahvistetaan luettelo hevoseläinten hoidon kannalta keskeisistä aineista, — komission asetus (EY) N:o 124/2009 (7), jossa asetetaan enimmäispitoisuudet kokkidiostaattien tai histomonostaattien elintarvikkeissa esiintymiselle, joka johtuu näiden aineiden väistämättömästä siirtymisestä muihin kuin kohderehuihin, elintarvikkeissa olevia vieraita aineita koskevista yhteisön menettelyistä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 315/93 (8) perusteella (9), — neuvoston direktiivi 96/22/EY (10), jolla kielletään tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käyttö kotieläintuotannossa.

(6) Jos asiattomien henkilöiden havaitaan pitävän hallussaan johdanto-osan 5 kappaleessa tarkoitettuja unionin sääntöjen perusteella kiellettyjä tai muita kuin sallittuja aineita, mikä herättää epäilyn laittomasta käsittelystä ja mahdollisesta vaikutuksesta elintarviketurvallisuuteen, olisi sovellettava asetuksessa (EU) 2017/625 ja tässä asetuksessa säädettyjä virallista pidättämistä ja tutkimusta koskevia toimenpiteitä.

(7) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/82/EY (11) luodaan kehys, jolla säännellään eläinlääkkeiden saattamista markkinoille, valmistusta, tuontia, vientiä, toimittamista, jakelua, lääketurvatoimintaa, valvontaa ja käyttöä. Farmakologisesti vaikuttavia aineita, joita ei sallita käytettävän eläinlääkkeissä, ei saa käyttää elintarviketuotantoeläimissä, lukuun ottamatta asetuksessa (EY) N:o 1950/2006 säädettyä hevoseläinten hoidon kannalta keskeisten aineiden käyttöä. Asetuksen (EU) 2017/625 ja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluu sellaisten epäiltyjen tai todettujen noudattamatta jättämisten seuranta, jotka koskevat sellaisten eläinlääkkeiden käyttöä, joiden epäillään tai on todettu vaikuttavan elintarviketurvallisuuteen. Direktiivi 2001/82/EY on kumottu ja korvattu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2019/6 (uusi eläinlääkeasetus) (12), jota sovelletaan 28 päivästä tammikuuta 2022 ja jossa säädetään muun muassa eläimille tarkoitettujen mikrobilääkkeiden käytön rajoituksista.

(8) Koska keskenään erilaiset täytäntöönpanokäytännöt voivat johtaa ihmisten ja eläinten terveyden epätasaiseen suojeluun, häiriöihin sisämarkkinoilla ja kilpailun vääristymiseen, asetusta (EU) 2017/625 olisi täydennettävä erityisillä säännöillä, jotka koskevat yhtäältä virallisen valvonnan suorittamista eläinten ja tuotteiden osalta kaikissa tuotanto-, jalostus-, jakelu- ja käyttövaiheissa tapauksissa, joissa epäillään tai todetaan, että sääntöjä ei noudateta asianomaisten aineiden osalta, ja toisaalta toimien toteuttamista tällaisen virallisen valvonnan seurauksena.

(9) Kun otetaan huomioon sellaisen valvonnan ja sellaisten toimien erityispiirteet, jotka on suoritettava, jos epäillään tai todetaan, ettei farmakologisesti vaikuttavien aineiden käyttöön elintarviketuotantoeläimissä ja tällaisten aineiden jäämiin sovellettavia unionin sääntöjä ole noudatettu, ja jotta voidaan varmistaa täytäntöönpanotoimien yhdenmukainen soveltaminen koko unionin laajuudelta, olisi täsmennettävä tapaukset, joissa asetuksen (EU) 2017/625 137 ja 138 artiklassa mainitut toimenpiteet on tarpeen toteuttaa niiden mukauttamiseksi tähän alaan.

(10) Eläimistä ja tuotteista vastuussa olevan toimijan olisi asetuksen (EU) 2017/625 79 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaan vastattava kustannuksista, jotka aiheutuvat tämän asetuksen nojalla suoritettavaan viralliseen valvontaan liittyvistä pakollisista maksuista.

(11) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (13) 50 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on ilmoitettava välittömistä tai välillisistä riskeistä, joita elintarvikkeista tai rehuista aiheutuu ihmisten terveydelle, tätä tarkoitusta varten luodun verkoston kautta. Farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämiä koskevista noudattamatta jättämisistä, joista aiheutuu tällaisia riskejä, olisi sen vuoksi ilmoitettava vastaavasti. Lisäksi jos noudattamatta jättämisiä havaitaan toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien eläinten tai eläinperäisten tuotteiden osalta, noudattamatta jättämisen havainneen jäsenvaltion viranomaisten ja alkuperäjäsenvaltion olisi sovellettava asetuksessa (EU) 2017/625 säädettyjä avunantosäännöksiä ja toteutettava asianmukaiset seurantatoimet tämän asetuksen mukaisesti.

(12) Direktiivissä 96/23/EY vahvistetut säännöt, jotka koskevat seurantaa tapauksissa, joissa epäillään tai todetaan, ettei sääntöjä ole noudatettu mainitun säädöksen soveltamisalaan kuuluvien aineiden ja jäämien osalta, kumotaan 14 päivästä joulukuuta 2019, minkä vuoksi tätä asetusta olisi sovellettava kyseisestä päivästä alkaen,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat viralliselle valvonnalle ja sovellettaville toimenpiteille asetettuja erityisvaatimuksia tapauksissa, joissa epäillään tai todetaan, ettei ole noudatettu unionin sääntöjä, joita sovelletaan sallittujen, muiden kuin sallittujen tai kiellettyjen farmakologisesti vaikuttavien aineiden käyttöön elintarviketuotantoeläimissä ja tällaisten aineiden jäämiin.

2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EU) 2017/625, direktiivin 2001/82/EY ja asetuksen (EY) N:o 470/2009 määritelmiä. Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan: a) ’farmakologisesti vaikuttavalla aineella’ mitä tahansa ainetta tai aineseosta, joka on tarkoitettu käytettäväksi eläinlääkkeen valmistuksessa ja josta sen tuotantokäytön myötä tulee kyseisen valmisteen vaikuttava ainesosa; b) ’muilla kuin sallituilla aineilla’ farmakologisesti vaikuttavia aineita, joita ei ole sisällytetty asetuksen (EU) N:o 37/2010 liitteessä olevaan taulukkoon 1, tai aineita, joita ei sallita rehun lisäaineena asetuksen (EY) N:o 1831/2003 nojalla, lukuun ottamatta asetuksessa (EY) N:o 1950/2006 säädettyjä aineita, jotka ovat keskeisiä hevoseläinten hoidossa, ja aineita, jotka tuovat kliinistä lisähyötyä verrattuina hevoseläimille saatavissa oleviin muihin hoitovaihtoehtoihin; c) ’laittomalla käsittelyllä’ sitä, että elintarviketuotantoeläimissä käytetään — kiellettyjä tai muita kuin sallittuja aineita tai tuotteita taikka — unionin lainsäädännössä sallittuja aineita tai eläinlääkkeitä muissa tarkoituksissa tai muilla ehdoilla kuin ne, jotka vahvistetaan mainitussa lainsäädännössä tai tapauksen mukaan kansallisessa lainsäädännössä. Tämän asetuksen soveltamiseksi laittomana käsittelynä ei pidetä unionin lainsäädännössä sallittujen aineiden tai eläinlääkkeiden osalta varoajan noudattamatta jättämistä tai jäämien enimmäismäärän tai enimmäistason ylittäviä farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämiä, jos kaikki muut unionin tai kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut aineen tai eläinlääkkeen käytön ehdot täyttyvät; d) ’jäämien enimmäismäärän ylittävillä farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämillä’ sallittujen farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämien esiintymistä eläinperäisissä tuotteissa pitoisuutena, joka ylittää unionin lainsäädännössä asetetut jäämien enimmäismäärät; e) ’enimmäistason ylittävillä farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämillä’ farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämien esiintymistä, joka johtuu näiden aineiden väistämättömästä siirtymisestä muuhun kuin kohderehuun, eläinperäisissä tuotteissa pitoisuutena, joka ylittää unionin lainsäädännössä asetetut enimmäistasot; f) ’eläinerällä’ samaan lajiin ja samaan ikäluokkaan kuuluvien, samalla tilalla samanaikaisesti ja yhtäläisissä olosuhteissa kasvatettujen eläinten ryhmää.

3 artikla Teurastamossa toteutettavat toimet epäillyissä tai todetuissa noudattamatta jättämisen tapauksissa 1. Jos virallista valvontaa teurastamossa suorittava virkaeläinlääkäri tai tiettyjä tehtäviä tämän valvonnan yhteydessä suorittava virallinen avustaja epäilee, että eläimiä on käsitelty laittomasti, tai jos hänellä on näyttöä laittomasta käsittelystä, virkaeläinlääkärin on varmistettava, että seuraavat toimet toteutetaan: a) määrätään, että toimija pitää asianomaiset eläimet erillään muista teurastamossa olevista tai sinne saapuvista eläineristä ehdoilla, jotka toimivaltainen viranomainen vahvistaa; b) huolehditaan siitä, että kyseiset eläimet teurastetaan erikseen muista teurastamossa olevista eläineristä; c) määrätään, että toimija erottaa asianomaisten eläinten ruhot, lihan, sisäelimet ja sivutuotteet, jotta ne voidaan yksilöidä välittömästi ja pitää erillään muista eläinperäisistä tuotteista, ja ettei tällaisia tuotteita saa siirtää, käsitellä eikä hävittää ilman toimivaltaisen viranomaisen antamaa ennakkolupaa; d) määrätään, että otetaan tarvittavat näytteet kiellettyjen tai muiden kuin sallittujen aineiden taikka sallittujen aineiden esiintymisen havaitsemiseksi tapauksessa, jossa käytön epäillään tai todetaan tapahtuneen muilla kuin lainsäädännössä vahvistetuilla ehdoilla. 2. Jos todetaan laittoman käsittelyn tapaus, toimivaltaisen viranomaisen on määrättävä, että toimija hävittää ruhot, lihan, sisäelimet ja sivutuotteet Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1069/2009 (14) vahvistetulla tavalla ilman korvausta tai hyvitystä. 3. Jos virallista valvontaa teurastamossa suorittava virkaeläinlääkäri tai tiettyjä tehtäviä tämän valvonnan yhteydessä suorittava virallinen avustaja epäilee, että teurastamossa olevat eläimet on käsitelty sallitulla eläinlääkkeellä noudattamatta direktiivissä 2001/82/EY tarkoitettua varoaikaa, virkaeläinlääkärin on määrättävä, että asianomaiset eläimet erotetaan muista teurastamossa olevista tai sinne saapuvista eläineristä ehdoilla, jotka toimivaltainen viranomainen vahvistaa. Virkaeläinlääkärin on lisäksi — toimijan kustannuksella lykättävä teurastusta, kunnes varoaikaa on noudatettu, tai — määrättävä, että eläimet on teurastettava erikseen, ja odotettaessa tutkimustulosten valmistumista määrättävä, että asianomaisten eläinten ruhot, liha, sisäelimet ja sivutuotteet on yksilöitävä välittömästi ja pidettävä erillään muista eläinperäisistä tuotteista. Teurastusta saa lykätä ainoastaan tilapäisesti ja sillä ehdolla, että virkaeläinlääkäri on todentanut, että eläinten hyvinvointia koskevaa unionin lainsäädäntöä noudatetaan ja että asianomaiset eläimet voidaan pitää erillään muista eläimistä. 4. Jos teurastusta lykätään 3 kohdan mukaisesti, varoaika ei saa missään tapauksessa olla lyhyempi kuin — varoaika, joka ilmoitetaan eläinlääkkeiden myyntiluvan mukana olevassa valmisteyhteenvedossa, — varoaika, joka vahvistetaan asetuksessa, jolla sallitaan tietyn farmakologisesti vaikuttavan aineen käyttö rehun lisäaineena asetuksen (EY) N:o 1831/2003 mukaisesti, — varoaika, jonka eläinlääkäri määrää direktiivin 2001/82/EY 11 artiklan mukaisia käyttötarkoituksia varten, tai jos tällaisia käyttötarkoituksia varten ei määrätä varoaikaa, direktiivin 2001/82/EY 11 artiklassa säädetty vähimmäisvaroaika. Jos teurastusta lykätään, toimivaltainen viranomainen saa ottaa toimijan kustannuksella näytteitä jäämien enimmäismäärien noudattamisen todentamiseksi heti, kun eläimet on teurastettu varoajan päätyttyä. 5. Jos virallista valvontaa teurastamossa suorittavalla virkaeläinlääkärillä tai tiettyjä tehtäviä tämän valvonnan yhteydessä suorittavalla virallisella avustajalla on näyttöä siitä, että teurastamossa olevat eläimet on käsitelty sallitulla eläinlääkkeellä noudattamatta direktiivissä 2001/82/EY tarkoitettua varoaikaa, virkaeläinlääkärin on määrättävä, että asianomaiset eläimet erotetaan muista teurastamossa olevista tai sinne saapuvista eläineristä ehdoilla, jotka toimivaltainen viranomainen vahvistaa. Virkaeläinlääkärin on lisäksi — lykättävä teurastusta toimijan kustannuksella 3 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan ja 4 kohdan mukaisesti, kunnes varoaika on päättynyt, tai — määrättävä, että toimija lopettaa eläimet erikseen. Tällöin virkaeläinlääkärin on julistettava eläimet ihmisravinnoksi kelpaamattomiksi ja toteutettava samalla kaikki tarvittavat varotoimet eläinten terveyden ja kansanterveyden suojelemiseksi. 6. Jos toimija ei kykene toteuttamaan kaikkia tarvittavia toimenpiteitä virkaeläinlääkärin tai toimivaltaisen viranomaisen määräysten noudattamiseksi tämän asetuksen 3 artiklan 1–6 kohdan mukaisesti, virkaeläinlääkärin tai toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava toimijan kustannuksella toimenpiteitä, jotka ovat vaikutukseltaan samanlaisia.

4 artikla Tutkimukset 1. Jos asetuksen (EY) N:o 470/2009 ja asetuksen (EY) N:o 1831/2003 perusteella asetetut enimmäismäärät eläinlääkkeissä tai rehun lisäaineina sallittujen farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämille ylittyvät tai jos asetuksen (ETY) N:o 315/93 perusteella asetetut enimmäistasot farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämien esiintymiselle, joka johtuu näiden aineiden väistämättömästä siirtymisestä muuhun kuin kohderehuun, ylittyvät, mikä tarkoittaa noudattamatta jättämisen toteamista, toimivaltaisen viranomaisen on a) toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tai tutkimukset, joita se pitää aiheellisina asianomaisen havainnon osalta. Kyseeseen voi tulla tutkimus eläinten alkuperä- tai lähtötilalla, mukaan lukien eläinten tai eläinerien valvonta niiden alkuperätilalla tai lähtöpaikassa, jotta voidaan määrittää noudattamatta jättämisen laajuus ja alkuperä sekä toimijan vastuun laajuus; b) pyydettävä eläintenpitäjää tai vastuueläinlääkäriä toimittamaan lääkemääräyksiä ja hoitoa koskeva kirjanpito sekä kaikki dokumentaatio, jolla käsittelyn luonne voidaan perustella. 2. Jos jäämiä havaitaan pitoisuuksina, jotka alittavat jäämien enimmäistasot farmakologisesti vaikuttavissa aineissa, jotka sallitaan eläinlääkkeissä tai rehun lisäaineina, mutta jos kyseisten jäämien esiintyminen on ristiriidassa elintarvikeketjua koskevien tietojen kanssa, mikä herättää epäilyn sääntöjen noudattamatta jättämisestä tai laittomasta käsittelystä, toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava kaikki aiheellisiksi katsomansa tutkimustoimenpiteet kyseisten jäämien lähteen tai elintarvikeketjua koskevien tietojen puutteiden selvittämiseksi. 3. Jos jäämien epäillään ylittävän eläinlääkkeissä tai rehun lisäaineina sallituille farmakologisesti vaikuttaville aineille unionin lainsäädännössä asetetut jäämien enimmäismäärät tai enimmäistasot, toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava kaikki aiheellisiksi katsomansa tutkimustoimenpiteet. 4. Jos laittoman käsittelyn epäillään tai todetaan tapahtuneen tai jos direktiivin 96/22/EY soveltamisalaan kuuluvia aineita havaitaan asiattomien henkilöiden tai toimijoiden hallussa taikka jos kiellettyjä tai muita kuin sallittuja aineita tai tuotteita havaitaan asiattomien henkilöiden tai toimijoiden hallussa, toimivaltaisen viranomaisen on a) välittömästi virallisesti pidätettävä eläimet ja tuotteet, jotka ovat tutkimuksen kohteena. b) virallisen pidättämisen aikana toimivaltaisen viranomaisen on — määrättävä, ettei tutkimuksen kohteena olevia eläimiä saa siirtää muualle ilman toimivaltaisen viranomaisen antamaa ennakkolupaa tutkimuksen keston ajan, — määrättävä, että kyseisten eläinten ruhoja, lihaa, sisäelimiä, sivutuotteita, maitoa, munia ja hunajaa ei saa viedä pois alkuperätilalta tai -laitoksesta eikä siirtää toiselle henkilölle ilman toimivaltaisen viranomaisen antamaa ennakkolupaa, — tarvittaessa määrättävä, että rehu, vesi tai mikä tahansa muu asianomainen tuote on pidettävä erillään ja ettei sitä saa siirtää pois alkuperätilalta tai -laitoksesta, — varmistettava, että tutkimuksen kohteena olevat eläimet on merkitty virallisella merkillä tai muulla tunnisteella tai, kun on kyse siipikarjasta, kaloista ja mehiläisistä, varmistettava, että eläimet pidetään merkityllä alueella tai merkityssä mehiläispesässä, — toteutettava tarkoituksenmukaiset varotoimenpiteet yhden tai useamman havaitun aineiden luonteen mukaisesti; c) pyydettävä eläintenpitäjää ja vastuueläinlääkäriä toimittamaan kaikki asiakirjat, joilla voidaan perustella käsittelyn luonne; d) suoritettava kaikki sellainen muu eläinten tai eläinerien virallinen valvonta eläinten alkuperätilalla tai lähtöpaikassa, joka on tarpeen tällaisesta käytöstä varmistumiseksi; e) suoritettava kaikki muu virallinen valvonta, joka on tarpeen muiden kuin sallittujen aineiden tai kiellettyjen aineiden hankinnasta ja esiintymisestä varmistumiseksi; f) suoritettava kaikki muu virallinen valvonta, jota pidetään tarpeellisena kiellettyjen tai muiden kuin sallittujen aineiden tai tuotteiden taikka käsiteltyjen eläinten alkuperän selvittämiseksi. 5. Tässä artiklassa tarkoitettuun viralliseen valvontaan voi kuulua myös valvontaa, joka koskee valmistajia, jakelijoita, kuljettajia, farmakologisesti vaikuttavien aineiden ja eläinlääkkeiden tuotantopaikkoja, apteekkeja, kaikkia merkityksellisiä toimijoita toimitusketjussa sekä kaikkia muita tutkimuksen kohteena olevia paikkoja. 6. Tässä artiklassa tarkoitettuun viralliseen valvontaan voi kuulua myös virallinen näytteenotto muun muassa vedestä, rehusta, lihasta, sisäelimistä, verestä, eläimistä saatavista sivutuotteista, karvasta, virtsasta, ulosteista ja muista eläinmatriiseista. Toimivaltainen viranomainen saa ottaa niin monta näytettä kuin on tarpeen epäillyn tai todetun noudattamatta jättämisen tai laittoman käsittelyn tutkimiseksi. Vesiviljelyeläinten tapauksessa voidaan vaatia näytteitä vesiviljelyeläinten kasvatus- tai pyyntivesistä ja hunajamehiläisten tapauksessa mehiläispesistä.

5 artikla Seuranta tapauksissa, joissa eläinlääkkeissä tai rehun lisäaineina sallittujen farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämät ylittävät sovellettavat jäämien enimmäismäärät tai enimmäistasot 1. Jos asetuksen (EY) N:o 470/2009 ja asetuksen (EY) N:o 1831/2003 perusteella asetetut enimmäismäärät eläinlääkkeissä tai rehun lisäaineina sallittujen farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämille ylittyvät tai jos asetuksen (ETY) N:o 315/93 perusteella asetetut enimmäistasot farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämien esiintymiselle, joka johtuu näiden aineiden väistämättömästä siirtymisestä muuhun kuin kohderehuun, ylittyvät, toimivaltaisen viranomaisen on — ilmoitettava ihmisravinnoksi kelpaamattomiksi ne ruhot ja tuotteet, joita noudattamatta jättäminen koskee, ja määrättävä, että toimija hävittää kaikki tuotteet luokkaan 2 kuuluvana aineksena asetuksen (EY) N:o 1069/2009 mukaisesti, — toteutettava kaikki muut kansanterveyden turvaamiseksi tarvittavat toimenpiteet, joihin voi kuulua kielto viedä eläimiä tai tuotteita asianomaiselta tilalta tai asianomaisesta laitoksesta tiettynä aikana, — määrättävä, että toimija toteuttaa asianmukaiset toimet noudattamatta jättämisen syiden poistamiseksi, — suoritettava ylimääräinen virallinen valvonta sen todentamiseksi, että toimijan toteuttamat toimet noudattamatta jättämisen syyn poistamiseksi ovat toimivia. Tässä yhteydessä voidaan ottaa niin monta seurantanäytettä kuin pidetään tarpeellisena saman tilan tai laitoksen eläinten ja tuotteiden osalta. 2. Jos sama toimija laiminlyö toistuvasti sääntöjen noudattamisen, toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava asianomaisen toimijan eläinten ja tuotteiden osalta säännöllinen virallinen lisävalvonta, mukaan lukien näytteenotto ja määritykset, vähintään kuuden kuukauden ajan siitä päivämäärästä alkaen, jona toinen sääntöjen noudattamatta jättäminen todettiin. Toimivaltaisen viranomaisen on myös määrättävä, että toimijan on varmistettava, että asianomaiset eläimet sekä niiden ruhot, liha, sisäelimet, sivutuotteet, maito, munat ja hunaja pidetään erillään muista eläimistä, että niitä ei viedä pois alkuperätilalta tai -laitoksesta ja että niitä ei siirretä toiselle henkilölle ilman toimivaltaisen viranomaisen ennakkolupaa. 3. Jos toimija ei toteuta kaikkia tarvittavia toimenpiteitä toimivaltaisen viranomaisen määräysten noudattamiseksi tämän artiklan mukaisesti, toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava toimijan kustannuksella toimenpiteitä, jotka ovat vaikutukseltaan samanlaisia.

6 artikla Seuranta laittoman käsittelyn ja kiellettyjen tai muiden kuin sallittujen aineiden ja tuotteiden hallussapidon tapauksissa 1. Jos asiattomien henkilöiden hallussa havaitaan direktiivin 96/22/EY soveltamisalaan kuuluvia aineita tai kiellettyjä tai muita kuin sallittuja aineita tai tuotteita, mikä herättää epäilyn laittomasta käsittelystä, kyseiset aineet tai tuotteet on pidätettävä virallisesti, kunnes toimivaltainen viranomainen on toteuttanut tämän artiklan 2, 3 tai 4 kohdassa säädetyt toimenpiteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tuotteiden myöhempää hävittämistä ja mahdollisten seuraamusten määräämistä rikoksentekijälle tai -tekijöille. 2. Jos laittoman käsittelyn todetaan tapahtuneen tai jos direktiivin 96/22/EY soveltamisalaan kuuluvia aineita tai kiellettyjä tai muita kuin sallittuja aineita tai tuotteita havaitaan asiattomien toimijoiden tai henkilöiden hallussa, toimivaltaisen viranomaisen on — määrättävä virallisesti pidätettäviksi tai pidettävä virallisesti pidätettyinä laittoman käsittelyn kohteena olevat eläimet sekä niiden ruhot, liha, sisäelimet ja sivutuotteet, mukaan lukien kyseisistä eläimistä saatava maito, munat ja hunaja, 4 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisesti, — otettava näytteitä kaikista asianomaisista tilan eläineristä, — määrättävä, että toimija lopettaa kunkin eläimen, jonka osalta laiton käsittely on todettu, ja hävittää sen asetuksessa (EY) N:o 1069/2009 säädetyllä tavalla, — ilmoitettava ihmisravinnoksi kelpaamattomiksi kaikki ne ruhot tai tuotteet, joita laiton käsittely koskee, ja määrättävä, että toimija hävittää ne asetuksen (EY) N:o 1069/2009 mukaisesti. 3. Edellä olevan 2 kohdan soveltamiseksi — kaikkia eläimiä sellaisessa yhdessä tai useammassa eläinerässä, josta yhden tai useamman eläimen osalta on vahvistettu laiton käsittely kielletyillä tai muilla kuin sallituilla aineilla, on pidettävä laittomasti käsiteltyinä eläiminä, paitsi jos toimivaltainen viranomainen on toimijan pyynnöstä ja kustannuksella valmis suorittamaan virallisen lisävalvonnan asianomaisen yhden tai useamman eläinerän kaikkien eläinten osalta siitä varmistumiseksi, ettei kyseisiä eläimiä ole käsitelty laittomasti, — kaikkia eläimiä sellaisessa yhdessä tai useammassa eläinerässä, josta yhden tai useamman eläimen osalta on vahvistettu laiton käsittely, koska elintarviketuotantoeläimissä on käytetty unionin lainsäädännössä sallittuja aineita tai eläinlääkkeitä muissa tarkoituksissa tai muilla ehdoilla kuin ne, joista säädetään unionin tai tarpeen mukaan kansallisessa lainsäädännössä, on pidettävä laittomasti käsiteltyinä, paitsi jos toimivaltainen viranomainen on toimijan pyynnöstä ja kustannuksella valmis suorittamaan virallisen lisävalvonnan asianomaisen yhden tai useamman eläinerän eläinten osalta, joiden epäillään olevan laittomasti käsiteltyjä, siitä varmistumiseksi, ettei kyseisiä eläimiä ole käsitelty laittomasti. 4. Jos laiton käsittely todetaan vesiviljelyssä, on otettava näytteitä kaikista asianomaisista lammikoista, verkkoaltaista ja kasseista. Jos laiton käsittely todetaan vesiviljelyssä, koska tietystä lammikosta, verkkoaltaasta tai kassista otettu näyte ei ole sääntöjenmukainen, kaikkia kyseisessä lammikossa, verkkoaltaassa tai kassissa olevia eläimiä on pidettävä laittomasti käsiteltyinä. 5. Toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava vähintään 12 kuukauden ajan siitä päivämäärästä alkaen, jona sääntöjen noudattamatta jättämisestä varmistuttiin, säännöllinen virallinen lisävalvonta saman toimijan vastuulla olevan yhden tai useamman tilan ja sen eläinten ja tuotteiden osalta. 6. Tiloihin tai laitoksiin, jotka tekevät toimituksia tilalle, jota noudattamatta jättäminen koskee, sekä kaikkiin tiloihin, jotka kuuluvat samaan eläin- ja rehutoimitusketjuun kuin alkuperä- tai lähtötila, voidaan kyseessä olevan aineen alkuperän määrittämiseksi soveltaa virallista valvontaa — farmakologisesti vaikuttavien aineiden kuljetuksen, jakelun ja myynnin tai hankinnan aikana, — missä tahansa rehun tuotanto- ja jakeluketjun vaiheessa, — missä tahansa eläinten ja eläinperäisten tuotteiden tuotantoketjun vaiheessa. 7. Jos toimija ei toteuta kaikkia tarvittavia toimenpiteitä toimivaltaisen viranomaisen määräysten noudattamiseksi tämän artiklan mukaisesti, toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava toimijan kustannuksella toimenpiteitä, jotka ovat vaikutukseltaan samanlaisia.

7 artikla Määritysmenetelmiä ja näytteenottoa koskevat vaatimukset Kaikki tässä asetuksessa tarkoitetut näytteet on otettava ja määritettävä asetuksen (EU) 2017/625, komission päätöksen 1998/179/EY (15) ja komission päätöksen 2002/657/EY (16) mukaisesti.

8 artikla Rekisteröintejä, lupia ja virallisia hyväksyntiä koskevat toimet Tapauksessa, jossa vahvistetaan muiden kuin sallittujen aineiden tai tuotteiden hallussapito, käyttö tai valmistus, asianomaisen laitoksen tai toimijan kaikki rekisteröinnit, luvat tai viralliset hyväksynnät on keskeytettävä toimivaltaisen viranomaisen määräämäksi ajaksi. Jos rikkominen toistuu, toimivaltainen viranomainen peruuttaa tällaiset järjestelyt. Peruuttamistapauksessa toimijan on haettava uudestaan asianomaista rekisteröintiä, lupaa tai virallista hyväksyntää ja osoitettava asiaa koskevien vaatimusten täyttyminen.

9 artikla Hallinnollinen avunanto Jos 5 ja 6 artiklassa tarkoitettu noudattamatta jättäminen varmistuu toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien eläinten tai eläinperäisten tuotteiden osalta, tutkimusta suorittavan toimivaltaisen viranomaisen on lähetettävä ilmoitus todetusta noudattamatta jättämisestä asetuksen (EU) 2017/625 105 ja 106 artiklan mukaisesti ja tarvittaessa tehtävä hallinnollista avunantoa koskeva pyyntö alkuperäjäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle mainitun asetuksen 104 artiklan mukaisesti. Alkuperäjäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava tämän asetuksen 5 ja 6 artiklaa alkuperätilaan tai -laitokseen taikka lähtötilaan tai -laitokseen.

10 artikla Viittaukset Viittauksia direktiivin 96/23/EY 13 artiklaan, 15 artiklan 3 kohtaan, 16 artiklan 2 ja 3 kohtaan, 17 artiklaan, 18 artiklaan sekä 22–25 artiklaan pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.

11 artikla Voimaantulo ja soveltaminen Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tätä asetusta sovelletaan 14 päivästä joulukuuta 2019.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 19 päivänä kesäkuuta 2019. Komission puolesta Puheenjohtaja Jean-Claude JUNCKER

(1) EUVL L 95, 7.4.2017, s. 1.

(2) Neuvoston direktiivi 96/23/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoamisesta (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10).

(3) Asetus (EY) N:o 470/2009, annettu 6 päivänä toukokuuta 2009, yhteisön menettelyistä farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläimistä saatavissa elintarvikkeissa, neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2377/90 kumoamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/82/EY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004 muuttamisesta (EUVL L 152, 16.6.2009, s. 11).

(4) Komission asetus (EU) N:o 37/2010, annettu 22 päivänä joulukuuta 2009, farmakologisesti vaikuttavista aineista ja niiden eläinperäisissä elintarvikkeissa esiintyvien jäämien enimmäismääriä koskevasta luokituksesta

(EUVL L 15, 20.1.2010, s. 1).

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1831/2003, annettu 22 päivänä syyskuuta 2003, eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista (EUVL L 268, 18.10.2003, s. 29).

(6) Komission asetus (EY) N:o 1950/2006, annettu 13 päivänä joulukuuta 2006, hevoseläinten hoidossa keskeisten aineiden ja kliinistä lisähyötyä tuovien aineiden luettelon laatimisesta eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/82/EY mukaisesti (EUVL L 367, 22.12.2006, s. 33).

(7) Komission asetus (EY) N:o 124/2009, annettu 10 päivänä helmikuuta 2009, enimmäispitoisuuksien asettamisesta kokkidiostaattien tai histomonostaattien väistämättömästä siirtymisestä muihin kuin kohderehuihin johtuvalle esiintymiselle elintarvikkeissa (EUVL L 40, 11.2.2009, s. 7).

(8) Näiden enimmäispitoisuuksien noudattamatta jättämistä pidetään eläinlääkkeiden käyttöön ja jäämiin sovellettavien sääntöjen noudattamatta jättämisenä.

(9) Neuvoston asetus (ETY) N:o 315/93, annettu 8 päivänä helmikuuta 1993, elintarvikkeissa olevia vieraita aineita koskevista yhteisön menettelyistä (EYVL L 37, 13.2.1993, s. 1).

(10) Neuvoston direktiivi 96/22/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY ja 88/299/ETY kumoamisesta (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3).

(11) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/82/EY, annettu 6 päivänä marraskuuta 2001, eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä (EYVL L 311, 28.11.2001, s. 1).

(12) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2019/6, annettu 11 päivänä joulukuuta 2018, eläinlääkkeistä ja direktiivin 2001/82/EY kumoamisesta (EUVL L 4, 7.1.2019, s. 43).

(13) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002, annettu 28 päivänä tammikuuta 2002, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä (EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1).

(14) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1069/2009, annettu 21 päivänä lokakuuta 2009 , muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden terveyssäännöistä sekä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 kumoamisesta (sivutuoteasetus) (EUVL L 300, 14.11.2009, s. 1).

(15) Komission päätös 1998/179/EY, tehty 23 päivänä helmikuuta 1998, eräiden elävistä eläimistä ja eläintuotteista seurattavien aineiden ja niiden jäämien määrittämistä varten tehtävää virallista näytteenottoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 65, 5.3.1998, s. 31).

(16) Komission päätös 2002/657/EY, tehty 14 päivänä elokuuta 2002, neuvoston direktiivin 96/23/EY täytäntöönpanosta määritysmenetelmien suorituskyvyn ja tulosten tulkinnan osalta (EYVL L 221, 17.8.2002, s. 8).