Neuvoston direktiivi 72/461/ETY annettu 12 päivänä joulukuuta 1972 eläinten terveyttä koskevista seikoista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa



Virallinen lehti nro L 302 , 31/12/1972 s. 0024 - 0027

Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 5 s. 0057

Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1972(31.12)L291 s. 0073

Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 5 s. 0057

Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1972(31.12)L302 s. 0003

Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 8 s. 0236

Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 6 s. 0167

Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 6 s. 0167



NEUVOSTON DIREKTIIVI annettu 12 päivänä joulukuuta 1972 eläinten terveyttä koskevista seikoista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa (72/461/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, sekä katsoo, että terveysongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetun neuvoston direktiivin(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 27 päivänä lokakuuta 1970 annetulla neuvoston direktiivillä(2), soveltaminen ei vaikuta odotetulla tavalla niin kauan kuin yhteisön sisäistä kauppaa hidastavat lihaa koskevien jäsenvaltioiden terveysvaatimusten erot; tällaisten erojen poistamiseksi lihaa koskevia jäsenvaltioiden terveyssäännöksiä on lähennettävä, erityisesti tiedon saannin parantamiseksi niiden eläinten terveydentilasta, joista saatua tuoretta lihaa lähetetään myytäväksi toiseen jäsenvaltioon, on tarpeen määrätä, että tiettyihin luokkiin kuuluvia eläimiä olisi pidettävä määrätyn ajan yhteisön alueella, jollei määrämaa ole myöntänyt poikkeuslupaa eikä siitä ole ilmoitettu muille jäsenvaltioille ja komissiolle, tuoreen lihan kautta tapahtuvan epitsoottisten eläintautien leviämisen estämiseksi yhteisön sisäiseen kauppaan ei olisi päästettävä tuoretta lihaa, joka on peräisin sellaisen tilan tai alueen eläimistä, joka yhteisön säännösten mukaisesti on saatettu kieltomääräysten alaiseksi terveydellisistä syistä, on tarpeen huolehtia, että tuoretta lihaa, joka ei ole yhteisön säännösten mukaista, ei varusteta näissä säännöksissä säädetyllä terveysmerkinnällä, jäsenvaltioilla on oltava oikeus kieltää sellaisen lihan liikkeelle laskeminen alueellaan, joka ei ole terveyttä koskevien yhteisön säännösten mukaista; kuitenkin on tarpeen, että lähettäjä voi omasta tai edustajansa pyynnöstä palauttaa lihan, jollei terveydellisistä syistä ole toimittava toisin, lähettäjälle tai hänen edustajalleen ja viejämaan toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava kiellon tai rajoituksen perusteena olleet syyt, jotta he voisivat olla niistä tietoisia, jäsenvaltioiden on saatava estää tuoreen lihan tuominen alueelleen sellaisesta jäsenvaltiosta, jossa on puhjennut epitsoottinen eläintauti; riippuen tämän taudin luonteesta ja ominaisuuksista, tällainen kielto on joko rajoitettava lihaan, joka tulee viejämaan alueen osasta tai se voidaan ulottaa koskemaan koko maata; jos tarttuva tauti puhkeaa jäsenvaltion alueella, on tarpeen toteuttaa nopeasti tarvittavat toimenpiteet sen torjumiseksi; näihin tauteihin liittyviä vaaroja ja niiden torjumiseksi vaadittavia toimenpiteitä olisi tarkasteltava koko yhteisön alueella samalla tavalla; tätä varten olisi tarpeen saada aikaan yhteisön menettely 15 päivänä lokakuuta 1968 tehdyllä neuvoston päätöksellä(3) perustetussa pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa asian käsittelemiseksi kiireellisenä, ja tässä direktiivissä olisi pyrkimyksenä oltava yleisen syrjimättömyyden periaatteen toteuttaminen ja sen mukaisesti olisi, siihen asti kunnes annetaan tarkat yhteisön säännöt kolmansista maista tapahtuvasta tuonnista, nimenomaisesti säädettävä, että jäsenvaltioiden kolmansista maista tapahtuvaa tuontia koskevat säännökset eivät saisi olla suotuisampia kuin ne, joita sovelletaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tämän direktiivin mukaisesti, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla 1. Tätä direktiiviä sovelletaan yhteisön sisäiseen sellaisen tuoreen lihan kauppaan, joka on peräisin kotieläiminä pidetyistä nauta-, sika-, lammas- ja vuohieläimistä sekä kotieläiminä pidetyistä kavioeläimistä. 2. Lihana pidetään kaikkia näiden eläinten ihmisravinnoksi soveltuvia osia. 3. Tuoreena lihana pidetään kaikkea lihaa, jota ei ole käsitelty millään säilöntämenetelmällä; kuitenkin tätä direktiiviä sovellettaessa kylmäkäsiteltyä lihaa pidetään tuoreena lihana. 2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) virkaeläinlääkärillä: jäsenvaltion toimivaltaisen keskusviranomaisen nimeämää eläinlääkäriä. b) viejämaalla: jäsenvaltiota, josta tuoretta lihaa lähetetään toiseen jäsenvaltioon. c) määrämaalla: jäsenvaltiota, johon tuoretta lihaa lähetetään toisesta jäsenvaltiosta. 3 artikla Vain sellaista tuoretta lihaa, joka täyttää seuraavat vaatimukset, voidaan lähettää yhden jäsenvaltion alueelta toisen jäsenvaltion alueelle: a) Lihan, joka saadaan kotieläiminä pidetyistä lammas- tai vuohieläimistä tai kotieläiminä pidetyistä kavioeläimistä, on, tämän rajoittamatta 7 artiklan soveltamista, oltava peräisin eläimistä, joita on pidetty yhteisön alueella vähintään 21 päivää välittömästi ennen teurastusta tai syntymästään alkaen, jos eläimet ovat vähemmän kuin 21 päivän ikäisiä. b) Lihan on oltava peräisin eläimistä, jotka tulevat tilalta tai alueelta, jotka ei ole yhteisön sisäiseen nautaeläinten ja sikojen kauppaan liittyvistä eläintautiongelmista 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetun neuvoston direktiivin(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 7 päivänä helmikuuta 1972 annetulla neuvoston direktiivillä(5), 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, määrätty terveyssyistä kieltojen alaisiksi, siksi, että siellä on todettu suu- ja sorkkatautia, sikaruttoa tai Teschenin tautia, johon kyseiset eläimet voivat sairastua. c) Lihan on oltava peräisin teurastamoista, joissa ei ole todettu suu- ja sorkkatautia, sikaruttoa tai Teschenin tautia. Jos joitakin näistä taudeista ilmaantuu, jäsenvaltioiden on huolehdittava, että saastuneeksi epäiltyä lihaa ei pääse yhteisön sisäiseen kauppaan. 4 artikla Tuoretta sika-, lammas- tai vuohieläinten lihaa ei saa lähettää toisen jäsenvaltion alueelle muutoin kuin sillä edellytyksellä, että kyseiset eläimet eivät ole viejämaassa olevalta tilalta, joka on eläinlääkinnällisistä syistä asetettu kieltoon sian, lampaan tai vuohen luomistaudin vuoksi, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan b kohdan soveltamista. Tämän kiellon on oltava voimassa vähintään kuusi viikkoa siitä, kun viimeinen tapaus on virallisesti todettu. 5 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tuoretta lihaa, joka on peräisin eläimistä, jotka eivät täytä 3 ja 4 artiklan vaatimuksia, ei merkitä terveysmerkinnällä, josta säädetään yhteisön sisäiseen tuoreen lihan kauppaan liittyvistä terveysongelmista annetun direktiivin liitteessä I olevassa IX luvussa. 2. Määrämaa voi kieltää tuoreen lihan tuomisen alueelleen, jos todetaan, että 3 ja 4 artiklassa tarkoitettuja määräyksiä ei ole noudatettu. 3. Tällöin määrämaan on lähettäjän omasta tai edustajansa pyynnöstä sallittava tuoreen lihan koko erän palauttaminen, jollei terveydellisten näkökohtien vuoksi tälle ole estettä. 4. Määrämaan toimivaltainen viranomainen voi määrätä tämän erän hävitettäväksi siinä tapauksessa, että sen tuominen on 2 kohdan mukaan kielletty ja viejämaa tai, tarvittaessa, kauttakulkumaa ei salli palauttamista. 5. Tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamiseksi sovelletaan yhteisön sisäiseen nautojen ja sikojen kauppaan liittyviä terveysongelmia koskevan direktiivin 6 artiklan 7 kohdassa tarkoitettuja määräyksiä. 6 artikla 1. Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioissa voimassa olevan lainsäädännön mukaisiin keinoihin tässä direktiivissä tarkoitettuihin jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten päätöksiin. 2. Kunkin jäsenvaltion on annettava viejille, joiden tuoretta lihaa ei voida 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti laskea liikkeelle, oikeus saada eläinlääkintäasiantuntijan lausunto. Kunkin jäsenvaltion on huolehdittava, että eläinlääkintäasiantuntijalla on, ennen kuin toimivaltainen viranomainen ryhtyy muihin toimiin kuten lihan hävittämiseen, mahdollisuus päättää, tulevatko 5 artiklan 2 kohdassa olevat ehdot täytetyiksi. Eläinlääkintäasiantuntijan on oltava jonkin jäsenvaltion kansalainen, ei kuitenkaan viejämaan eikä määrämaan kansalainen. Komissio laatii jäsenvaltioiden ehdotuksesta luettelon asiantuntevista eläinlääkäreistä, joiden tehtäväksi tällaisten lausuntojen laatiminen voidaan antaa. Se määrää jäsenvaltiota kuultuaan yleiset sovellutusmenetelmät, erityisesti lausuntojen laatimisessa noudatettavasta menettelystä. 7 artikla 1. Määrämaat voivat myöntää yhdelle tai useammalle viejämaalle yleiset oikeudet tai erityistapauksissa rajoitetut oikeudet, joiden mukaisesti niiden alueelle voidaan tuoda tuoretta lihaa, joka, toisin kuin 3 artiklan a alakohdassa säädetään, ei ole peräisin eläimistä, jotka ovat olleet yhteisön alueella vähintään 21 päivää välittömästi ennen teurastusta tai syntymästään asti, jos eläimet ovat vähemmän kuin 21 päivän ikäisiä. 2. Kun määrämaa myöntää 1 kohdan mukaiset yleisoikeudet, sen on välittömästi ilmoitettava siitä jäsenvaltioille ja komissiolle. 3. Kun määrämaa myöntää jonkin 1 kohdassa tarkoitetuista oikeuksista, on kauttakulkutapauksissa vastaava oikeus hankittava maista, joita kauttakulku koskee. 8 artikla 1. Jäsenvaltio voi, jos toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevan lihan tuominen sen alueelle saattaisi levittää eläintauteja, ryhtyä seuraaviin toimenpiteisiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3, 4 ja 7 artiklan soveltamista; a) jos tässä toisessa jäsenvaltiossa ilmaantuu epitsoottinen eläintauti, se voi väliaikaisesti kieltää tai rajoittaa lihan tuomisen tämän jäsenvaltion alueen osista, joissa tämä tauti on ilmaantunut; b) jos epitsoottinen eläintauti leviää huomattavasti tai jos ilmaantuu uusi vakava tarttuva eläintauti, se voi väliaikaisesti kieltää lihan tuomisen tämän jäsenvaltion koko alueelta tai rajoittaa sitä. 2. Jokaisen jäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle jokaisen 1 kohdassa tarkoitetun taudin puhkeamisesta alueellaan sekä toimenpiteistä, jotka se on toteuttanut niiden torjumiseksi. Sen on myös viipymättä ilmoitettava taudin häviämisestä. 3. Jäsenvaltioiden 1 kohdan mukaisesti toteuttamista toimenpiteistä samoin kuin niiden kumoamisesta on viipymättä ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle ilmoittaen samalla toimenpiteiden perustelut. Jäljempänä olevassa 9 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti voidaan päättää näiden toimenpiteiden muuttamisesta, erityisesti niiden yhteensovittamisen varmistamiseksi muiden jäsenvaltioiden antamien menettelyjen kanssa tai niiden kumoamisesta. 4. Jos on kysymys 1 kohdassa tarkoitetusta tilanteesta ja jos näyttää siltä, että myös muiden jäsenvaltioiden on tarpeen soveltaa kyseisen kohdan mukaisesti käyttöönotettuja ja mahdollisesti 3 kohdan mukaisesti muutettuja toimia, aiheelliset määräykset annetaan 9 artiklassa määritellyn menettelyn mukaisesti. 5. Kumotaan yhteisön sisäiseen tuoreen lihan kauppaan liittyvistä terveysongelmista annetun direktiivin 8 artikla. 9 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa 15 päivänä lokakuuta 1968 annetulla neuvoston päätöksellä perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä. 2. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. 3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta kahden päivän kuluessa. Lausunnot annetaan 12 äänen enemmistöllä. 4. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos ne eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos komitea ei anna lausuntoa, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä. Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä 15 päivän kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteistä. 10 artikla Edellä olevan 9 artiklan säännöksiä sovelletaan 18 kuukauden ajan siitä päivästä, jona asia ensimmäistä kertaa tuli vireille komiteassa, joko 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti tai vastaavasti muiden vastaavien säädösten perusteella. 11 artikla Kunnes tuoreen lihan tuontia kolmansista maista koskevat yhteisön säännökset pannaan täytäntöön, tuoreen lihan tuontia noista maista koskevat kansalliset säännökset eivät saa olla suosivampia kuin tämän direktiivin säännökset. 12 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan ennen 1 päivänä tammikuuta 1974 ja ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle. 13 artikla 1. Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta, lukuun ottamatta Pohjois-Irlantia, saavat 31 päivään joulukuuta 1976 asti, ja Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta Pohjois-Irlannin osalta 31 päivään joulukuuta 1977 asti säilyttää tuoreen lihan tuonnissa kansalliset säädöksensä suu- ja sorkkatautia vastaan suojautumisen osalta, noudattaen Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen yleisiä määräyksiä. Tanska, Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta saavat 31 päivään joulukuuta 1976 saakka säilyttää tuoreen lihan tuonnissa kansalliset säädöksensä sikaruttoa vastaan suojautumisen osalta, noudattaen Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen yleisiä määräyksiä. 2. Tilannetta koko yhteisössä ja sen eri osissa tarkastellaan 31 päivään joulukuuta 1976 mennessä ottaen huomioon eläinlääkintäalalla tapahtunut kehitys. Viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1976 komissio antaa neuvostolle kertomuksen ja tarvittaessa aiheelliset ehdotukset tämä kehitys huomioon ottaen. 14 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 12 päivänä joulukuuta 1972. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja P. LARDINOIS (1) EYVL N:o 121, 29.7.1964, s. 2012/64 (2) EYVL N:o L 239, 30.10.1970, s. 42 (3) EYVL N:o L 255, 28.10.1968, s. 23 (4) N:o 121, 29.7.1964, s. 1977/64 (5) N:o L 38, 12.2.1972, s. 95