(52)

Huomautuksista, jotka Yhdistynyt kuningaskunta toimitti 20 päivänä joulukuuta 2013, voidaan esittää seuraava yhteenveto: 1) Vuoden 2010 tuloverolaki perustuu alueperiaatteeseen, jonka mukaan yritysten tuottoja verotetaan Gibraltarilla ainoastaan silloin, jos tulo ”kertyy” Gibraltarilla tai ”on peräisin sieltä”. Näin oli myös vuoden 1952 tuloverolakia noudatettaessa. 2) Passiivista korkoa ja rojaltituloa koskevaa vapautusta ei voida pitää valikoivana, koska nämä säännökset koskevat kaikkia yrityksiä ja niitä sovelletaan yleisesti kaikilla teollisuudenaloilla, rahoituksessa ja kaupankäynnissä. Mahdollisuutta hyödyntää vapautusta ei ole rajattu millään tavoin sen paremmin minkään yritysluokan kuin minkääntyyppisen toiminnankaan osalta. Se, että joillekin yrityksille verosäännöstä on enemmän hyötyä kuin toisille, ei tee siitä valikoivaa. Ei myöskään voida määrittää tiettyä yritysryhmää, joka hyötyisi toimenpiteestä. Gibraltarilla ei ole muita samanlaisessa tosiasiallisessa tai oikeudellisessa tilanteessa olevia yrityksiä, joihin näitä toimenpiteitä ei sovellettaisi. 3) On siis epäasianmukaista väittää, että vapautus suosii valikoivasti tiettyjä yrityksiä, jotka saavat rojalteja teollisuus- ja tekijänoikeuksista ja konserninsisäisiä korkoja, joita maksavat muut kuin gibraltarilaiset yritykset. Verojärjestelmässä ei ole mitään sellaista, joka osoittaisi tiettyyn osuuteen muita kuin gibraltarilaisia yrityksiä tai josta koituisi minkäänlaista etua yrityksille, jotka lainaavat rahaa ulkomaisille yrityksille. 4) Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 37 kappaleessa oleva viittaus ilmaukseen ”offshore-yritykset” on liian epämääräinen eikä se liity passiivisen tulon verokohteluun. Lisäksi väite, jonka mukaan toimenpiteellä palautetaan aikaisempi verovapaiden yritysten järjestelmä, on epäoleellinen, koska se ei vaikuta vapautuksen valikoivuuden arviointiin. 5) Tosiasiallisen valikoivuuden osalta ei voitu määrittää selvää yritysten ryhmää tai luokkaa, jota olisi voitu pitää tuensaajina. Se, miten tietty sääntö toimii käytännössä tiettynä aikana, ei tee siitä valikoivaa, elleivät toimenpiteen ehdot tai jotkin tiettyihin olosuhteisiin, joissa sääntöä sovelletaan, liittyvät yksilöitävät ja pysyvät piirteet johda siihen, että vain tietty yritysluokka hyötyy siitä. Nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa niiden yritysten määrää, jotka tosiasiassa tai mahdollisesti hyötyvät säännöksistä, ei ole rajoitettu mitenkään sen paremmin laissa kuin käytännössäkään. Näin ollen säännös ei ole valikoiva. 6) Passiivista korkoa ja rojaltituloa koskeva vapautus on perusteltu Gibraltarin verojärjestelmän luonteen ja yleisen rakenteen nojalla. Ensiksikin se, ettei ulkomailta saatua passiivista korkoa veroteta, on looginen seuraus alueperiaatteesta, jonka perusteena on tavoite välttää kaksinkertainen verotus. Toiseksi Gibraltarilta peräisin olevien korkotulojen ja rojaltitulojen vapautus on perusteltua minkä tahansa verojärjestelmän nojalla, kun otetaan huomioon, etteivät veronkeruun kustannukset saa ylittää odotettua tuottoa. 7) Jos komissio katsoo, että ulkomaisten lainakorkojen kohtelu on valikoivaa, sitä olisi pidettävä ”voimassa olevana” tukena. Uusi tuki voisi koskea vain niitä passiivisia korkotuloja, ”joita verotettiin ennen vuoden 2010 tuloverolain voimaantuloa”, sillä vuoden 1952 tuloverolain nojalla ulkomaisia lainakorkoja ei verotettu ”lainan sijaintipaikka” (situs of the loan) -säännön perusteella (22). Tämä tarkoittaa sitä, että itse asiassa ulkomaisen konserninsisäisen lainakoron ”sijaintipaikka” on pysynyt samana kuin aiemmassa lainsäädännössä. Näin ollen komissio toimi oikeudellisesti virheellisesti aloittaessaan muodollisen tutkintamenettelyn tästä nimenomaisesta Gibraltarin verojärjestelmän piirteestä. 8) Gibraltarin hallitus sääti 1 päivänä heinäkuuta 2013 voimaan tulleen lain, jonka mukaan kaikki konsernin sisäisiin lainoihin perustuvat sekä kansalliset että ulkomailta saadut korkotulot ovat veronalaisia, jos niiden määrä ylittää 100 000 Englannin puntaa vuodessa. Lisäksi viitattiin muuhun 24 päivänä joulukuuta 2013 annettuun ja 1 päivänä tammikuuta 2014 voimaan tulleeseen lakiin, jonka nojalla myös rojalteja alettiin verottaa. 9) Jos komissio katsoo, että korkojen ja rojaltien verokohtelu oli ”uutta” tukea, Yhdistyneen kuningaskunnan käsitys Gibraltarin kannasta on se, että takaisinperintä, joka koskisi asiaankuuluvia ajanjaksoja, olisi vaikeaa tai jopa mahdotonta käytännön syistä. 10) Komissio on poikennut normaalista neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (23) (”menettelyasetus”) mukaisesta käytännöstä, kun se on aloittanut muodollisen tutkinnan Gibraltarin verojärjestelmän tietystä osa-alueesta samalla, kun alustava tutkinta samasta verojärjestelmästä on vielä meneillään.