Neuvoston lausunto,

annettu 21 päivänä tammikuuta 2003,

Ranskan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2004-2006

(2003/C 26/04)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen ja on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:

Neuvosto tarkasteli 21 päivänä tammikuuta 2003 Ranskan tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2003-2006. Tämä tarkistus on ensimmäinen kesäkuussa 2002 virkaan astuneen uuden hallituksen laatima ohjelma; sillä luodaan julkisen talouden strategia, jonka tarkoituksena on tukea talouskasvun ja työllisyyden kasvun voimakasta ja kestävää parantumista. Ohjelma noudattaa vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevia tarkistettuja käytännesääntöjä. Neuvosto katsoo, että ohjelma noudattaa osittain vuoden 2002 laajoja talouspoliittisia suuntaviivoja.

Koska neuvosto havaitsi julkisen talouden kehityksen vuonna 2002 poikkeavan merkittävästi vuonna 2001 tarkistetun vakausohjelman ennusteista ja koska se katsoi, että tätä poikkeamaa ei korjata vuoden 2003 suunnitelmissa, se antoi 21 päivänä tammikuuta 2003 suosituksen ennakkovaroituksen antamiseksi Ranskalle liiallisen alijäämän syntymisen estämiseksi. Tämän suosituksen mukaan i) Ranskan hallituksen olisi toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet varmistaakseen erityisesti, että julkisen talouden alijäämä suhteessa BKT:hen ei riko 3 prosentin raja-arvoa vuonna 2003; ii) sellaisten toimenpiteiden toteuttaminen, jotka olisivat omiaan parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaa ainakin 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, ei pelkästään pienentäisi riskiä, että julkisen talouden alijäämä ylittää 3 prosentin raja-arvon suhteessa BKT:hen vuonna 2003, vaan myös edistäisi julkisen talouden vakauttamista lähelle tasapainoa vuodesta 2003; iii) perusrahoitusasemaa olisi myös tulevina vuosina jatkuvasti sopeutettava vuodessa vähintään 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, jotta vuoteen 2006 mennessä saavutettaisiin lähellä tasapainoa oleva tai ylijäämäinen keskipitkän aikavälin rahoitusasema.

Julkisen talouden rahoitusasema heikkeni selvästi vuonna 2002. Tarkistetussa vakausohjelmassa arvioidaan vuoden 2002 julkisen talouden alijäämän olevan 2,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä ylittää ennakkovaroituksessa annetun suosituksen ja on selvästi suurempi kuin edellisessä tarkistuksessa suunniteltu 1,4 prosenttia suhteessa BKT:hen. Neuvosto panee merkille, että tavoitteesta lipsuminen vuonna 2002 johtuu pääasiassa perusrahoitusaseman heikkenemisestä, mikä on pääasiassa seurausta menojen ylittämisestä. Vuoden 2003 talousarviossa julkisen talouden alijäämän ennustetaan olevan 2,6 prosenttia suhteessa BKT:hen; tämä ennuste on yhdenmukainen suhdannetasoitetun alijäämän pienentymisen kanssa 0,2 prosentilla 2,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2003(2).

Budjetin perustana olevaa makrotaloudellista olettamusta, jonka mukaan kokonaistuotannon kasvu vuonna 2003 on 2,5 prosenttia, on pidettävä optimistisena. Tämän takia on olemassa vaara, että julkisen talouden alijäämä ylittää viitearvon vuonna 2003. Vuoden 2002 rahoitusaseman heikkeneminen entisestään, mitä ei voida olla ottamatta huomioon, tai mahdollinen lipsuminen tavoitteista vuoden 2003 talousarvion osalta voisi myös nostaa julkisen talouden alijäämän yli 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2003. Komissio ennusti syksyllä julkisen talouden alijäämän kasvavan 0,2 prosenttiyksikköä vuosina 2002-2003 olettaen, että kokonaistuotannon kasvu on 2,0 prosenttia. Lopuksi on olemassa riski, että julkinen velka ylittää 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuonna 2003.

Vuonna 2002 tarkistetun vakausohjelman vuosia 2004-2006 koskevat makrotaloudelliset ennusteet perustuvat kahteen skenaarioon: varovaiseen skenaarioon, jonka mukaan kokonaistuotannon kasvu on keskimäärin 2,5 prosenttia vuodessa kyseisen ajanjakson aikana, ja suotuisaan skenaarioon, jonka mukaan kokonaistuotannon kasvu nousee 3 prosenttiin vuodessa. Suotuisan skenaarion ennusteisiin sisältyy kasvun hidastumiseen liittyviä riskejä, ja varovainen skenaario olisi otettava viiteskenaarioksi arvioitaessa julkisen talouden kehitystä. Varovaisessa skenaariossa julkisen talouden alijäämän ennustetaan supistuvan 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuodesta 2004 alkaen ja olevan 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, mikä merkitsee, että keskipitkän aikavälin tavoitteena olevaa lähes tasapainoista tai ylijäämäistä rahoitusasemaa ei saavutettaisi ohjelmakauden aikana. Suotuisassa skenaariossa julkisen talouden alijäämä saavuttaisi lähes tasapainoisen rahoitusaseman vuonna 2006.

Neuvosto toteaa, että julkisen talouden vakauttaminen tapahtuu pääasiassa vuodesta 2004 alkaen. Vuodelle 2003 suunniteltu toiminta on 0,2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, ja julkisen talouden perusrahoitusasema paranee vuosien 2004 ja 2006 välisenä aikana 0,5 prosenttiyksikköä vuodessa. Neuvosto kehottaa Ranskan viranomaisia pyrkimään parantamaan julkisen talouden perusrahoitusasemaa vähintään 0,5 prosenttia joka vuosi, jotta pienennettäisiin riskiä, että julkisen talouden alijäämä ylittää 3 prosentin rajan suhteessa BKT:hen, ja jotta saavutettaisiin lähellä tasapainoa oleva rahoitusasema vuoteen 2006 mennessä.

Julkisen talouden hidas sopeuttaminen johtuu osittain vuodesta 2003 alkaen toteutettavista veronalennuksista, joiden suuruus on 0,2/0,3 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuodessa, kun samanaikaisesti menojen ennustetaan kasvavan samaan tahtiin kuin vuoden 2001 tarkistuksessa. Vaikka neuvosto katsookin, että verotaakan keventämistä on pidettävä tervetulleena siltä osin kuin se osaltaan vahvistaa mahdollista tuotannon kasvua, se valittaa kuitenkin sitä, että tarkistuksessa ei vahvisteta, että verotaakan keventämisen edellytyksenä vuoden 2003 jälkeen on lähellä tasapainoa olevan rahoitusaseman saavuttaminen.

Finanssipolitiikan strategia perustuu vuoden 2002 tarkistetussa vakausohjelmassa edelleen normien määrittelemiseen julkisyhteisöjen reaalimääräisille menolisäyksille. Neuvosto on jo kiittänyt tätä strategiaa aikaisemmista tarkistetuista ohjelmista antamissaan lausunnoissa. Ajanjaksolla 2004-2006 reaalimääräisten menojen suunnitellaan kasvavan 3,9 prosenttia. Neuvosto katsoo erityisesti viimeaikaisen talouskehityksen ja julkisen talouden kehityksen perusteella, että kunnianhimoisia uudistuksia olisi toteutettava nopeasti sen varmistamiseksi, että tämä tavoite saavutetaan. Neuvosto on tyytyväinen viimeaikaisiin rakenteellisiin toimenpiteisiin, joiden tavoitteena on hillitä menoja terveydenhuollossa, ja pyrkimyksiin parantaa talousarvion täytäntöönpanoa valtionhallinnossa. Se on tyytyväinen myös sitoumukseen toteuttaa korjaavia toimenpiteitä kesken vuotta sosiaaliturvasektorilla, jos on todisteita ylikulutuksesta. Neuvosto katsoo, että näiden uudistusten olisi johdattava siihen, että ennakolta asetettuja monivuotisia menokattoja noudatetaan paremmin.

Nykyisen politiikan perusteella ei voida sulkea pois riskiä, että julkisen talouden tila tulee kestämättömäksi väestön ikääntymisen takia. Jos velkaa vähentämällä on määrä korjata merkittävästi väestön ikääntymisen talousarviokustannuksia, tasapainoisen rahoitusaseman saavuttaminen vuoteen 2006 mennessä on hyvin tärkeää; tämän olisi oltava osa kunnianhimoista kolmeosaista strategiaa, joka koskee ikääntymisen pitkän aikavälin talousarvioseurausten hoitamista, ja tällöin joudutaan ehkä ylläpitämään ylijäämäistä rahoitusasemaa. Terveen julkisen talouden avulla voidaan pitkällä aikavälillä saavuttaa merkittäviä vähennyksiä velkasuhteessa paljon ennen kuin väestön ikääntyminen alkaa vaikuttaa julkiseen talouteen. Neuvosto on tyytyväinen Ranskan viranomaisten aikomukseen uudistaa eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmät väestön ikääntymisen vuoksi ja kehottaa niitä toteuttamaan nämä uudistukset ripeästi ottaen huomioon tilanteen rajallisuus.

(1) EYVL L 209, 2.8.1997.

(2) Nämä laskelmat perustuvat neuvoston hyväksymään tuotantofunktiomenetelmään.