(73)

[…]:n tutkimuksessa esitettiin seuraava analyysi: a) Valtionkassan PI:lle postitalletuksista maksamaa korvausta voitiin pitää asianmukaisena seuraavista syistä: (1) Ellei teoreettisesti volatiilimpaa osuutta oteta huomioon, tällaisten talletusten odotettu kesto on äärimmäisen pitkä, lähes päättymätön. (2) Tällaisten talletusten ominaisuudet siirtyvät lain nojalla valtionkassalle. (3) Valtionkassan suorittama indeksointi perustuu järjestelyyn, jossa varoista 10 prosenttia on sidottu 12 kuukauden joukkovelkakirjoihin (volatiili osa), 10 prosenttia Italian 10 vuoden joukkovelkakirjoihin (osa, joka varovaisten arvioiden perusteella saattaa pienentyä) ja 80 prosenttia Italian 30 vuoden joukkovelkakirjoihin. (4) Talletusvelvollisuus korostaa PI:n ja valtionkassan sopimussuhteen pysyvää luonnetta. (5) PI:lle sen asemasta tallettajana johtuvat velvollisuudet sisältävät epäsuoria kuluja: a) Valtionkassaan tehtyä talletusta ei voida pitää riskittömänä lyhytaikaisena talletuksena, kun otetaan huomioon PI:n pysyvä velvollisuus siirtää varat valtionkassaan. b) PI ei voinut soveltaa varojen aktiivisen hallinnoinnin strategioita ([…]:n kvantitatiivisen analyysin kohteena on tästä seuraavien kustannusten määrittäminen). b) PI:n korkomarginaalin ja vertailukelpoisten yksityissektorin pankkien korkomarginaalin välinen vertailu osoitti, että PI:n vähittäisasiakkaiden talletusten vastaanottamisesta aiheutuvat kustannukset ovat yhteneväiset yksityissektorin pankkien vähittäisasiakkaiden talletuskustannusten kanssa. Yksityissektorin pankkien korkomarginaali on lisäksi omassa verkostossa vastaanotettujen talletusten osalta huomattavasti suurempi kuin PI:n korkomarginaali, minkä […] katsoo osoittavan, ettei PI saanut valtiontukea. c) PI:n ja yksityissektorin vastaavien toimijoiden erääntymisaikojen (maturiteettien ero) vertailu osoitti, että varovaisesti arvioituna vähintään 60,8 prosentilla PI:n talletuksista oli ”lähes päättymätön kesto”. Sopimuksen mukaan PI rahoittaa postitalletuksista saamillaan tuloilla pitkäaikaisen sijoituksen eli valtionkassaan tehtävän talletuksen. Yksityissektorin pankkien toiminnan tutkimiseksi analysoitiin julkisten laitosten rahoittamiseen erikoistuneiden pankkien (muun muassa Dexia ja Depfa) taseita. Tällaiset pankit käyttäytyvät samaan tapaan. Julkiset pankit keräävät itse noin 50 prosenttia omista tarpeistaan keskipitkällä aikavälillä, ja loput rahoitetaan Euroopan keskuspankin kanssa tehtävillä lyhytaikaisilla takaisinostosopimuksilla tai pankkien välisillä talletuksilla, ja ne sijoittavat varojaan valtioiden tai paikallisviranomaisten liikkeeseen laskemiin julkisen sektorin velkapapereihin, joiden erääntymisaika on tavanomaisesti 10–50 vuotta. d) Kvantitatiivinen analyysi, jolla pyrittiin osoittamaan sijoitussalkun aktiivisen hallinnoinnin merkitys, perustui PI:n maaliskuusta 2007 lähtien tekemiin sijoituksiin euroalueen joukkovelkakirjoihin. Tämän analyysin perustana on kaksi tekijää, joista toinen perustuu historiallisten lukujen tarkasteluun ja toinen tulevaisuudennäkymiin: (1) […] vahvisti jälkikäteen kaksi PI:n salkunhoitostrategiaa, joista toisen erääntymisaika on sama kuin value at risk -menetelmään perustuvan […]:n tutkimuksen sijoitussalkulla, jäljempänä ’viitesalkku’, ja joista toisessa, jäljempänä ’taktinen strategia’, käytetään samoja perusteita ja sijoitusvelvollisuuksia, joita PI tosiasiallisesti noudattaa. Jälkimmäinen strategia perustuu automaattisiin kvantitatiivisiin malleihin. PI:n vuotuinen tulos olisi viimeisenä kymmenenä vuotena ollut taktista strategiaa noudattaen noin 1,62 prosenttia suurempi kuin samalla kaudella saatu sopimuksen mukainen tuotto (transaktiokustannuksia ei kuitenkaan oteta huomioon). Kahden vuoden aikana vuosina 2005–2006 saatu tuotto (2,45 prosenttia) olisi sen sijaan ollut alhaisempi kuin sopimuksen mukainen tuotto (4,14 prosenttia). (2) Lopuksi […] esitti joitakin PI:n varainhoitoa koskevia ratkaisuja, joita PI voi toteuttaa lähitulevaisuudessa saadakseen suurempia tuottoja kuin passiivisella sijoittamisella valtion joukkovelkakirjoihin ilman, että riskit merkittävästi lisääntyvät. Tällaisten strategioiden tueksi […]:n analyysissa esitetään seuraava yksityiskohtainen kuvaus: a) valtion joukkovelkakirjojen osto-option myyntiin perustuvat strategiat, joiden avulla saataisiin […] suurempi tuotto vuonna 2008; b) synteettisen euroalueen joukkovelkakirjan luominen, jonka avulla saataisiin […] suurempi tuotto vuonna 2008; c) sijoitussalkusta saatujen pääomatuottojen tietyn osuuden hallinnointi, jonka avulla saataisiin […] suurempi tuotto vuonna 2008; ja d) sijoitussalkussa olevien joukkovelkakirjojen vaihto, jonka avulla saataisiin […] suurempi tuotto vuonna 2008.