KOMISSION TIEDONANTO liikevaihdon laskemisesta yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 mukaan (98/C 66/04) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

I. LIIKEVAIHDON MÄÄRITELMÄ

1. Liikevaihto liiketoiminnan mittarina

1.1. Liikevaihdon käsite

1.2. Tavanomainen toiminta

2. Nettoliikevaihto

2.1. Myyntialennusten ja verojen vähentäminen

2.2. "Ryhmän sisäisen" liikevaihdon vähentäminen

3. Liikevaihdon laskentasääntöjen mukauttaminen erilaisiin toimiin

3.1. Yleissääntö

3.2. Yritysten osien hankkiminen

3.3. Peräkkäiset hankinnat

3.4. Yhtymien liikevaihto

3.5. Valtionyhtiöiden liikevaihto

II. LIIKEVAIHDON MAANTIETEELLINEN KOHDENTAMINEN

1. Yleissääntö

2. Liikevaihdon muuntaminen ecumääräiseksi

III. LUOTTOLAITOKSET, MUUT RAHOITUSLAITOKSET JA VAKUUTUSYRITYKSET

1. Määritelmät

2. Liikevaihdon laskeminen

1. Tässä tiedonannossa pyritään selittämään yksityiskohtaisesti neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1310/97 (2) (jäljempänä `sulautuma-asetus`) 1 ja 5 artiklan säännöksiä ja näin selventämään tiettyjä menettelytapoihin liittyviä ja käytännön kysymyksiä, jotka ovat aiheuttaneet soveltamiskäytännössä vaikeuksia tai epävarmuutta.

Tällä tiedonannolla korvataan edellinen tiedonanto liikevaihdon laskemisesta (3).

2. Tämä tiedonanto perustuu komission kokemuksiin sulautuma-asetuksen soveltamisesta. Komissio noudattaa ja kehittää edelleen tiedonannossa esitettyjä periaatteita käsitellessään yksittäisiä tapauksia.

3. Sulautuma-asetus asettaa kaksi edellytystä komission toimivallalle. Liiketoimen seurauksena täytyy ensinnäkin syntyä 3 artiklassa (4) tarkoitettu keskittymä. Toisen edellytyksen muodostavat 1 artiklaan sisältyvät raja-arvot, joiden avulla pyritään tunnistamaan ne keskittymät, joilla on vaikutusta yhteisössä ja joita voidaan pitää yhteisön kannalta merkittävinä. Liikevaihdon avulla arvioidaan keskittymään liittyvät taloudelliset varat ja se kohdennetaan maantieteellisesti, jotta havaitaan näiden varojen alueellinen jakautuminen.

Sulautuma-asetuksen 1 artiklassa säädetään kaksi raja-arvoa, 1 artiklan 2 kohdassa ja 3 kohdassa. 1 artiklan 2 kohdassa säädetään raja-arvot, joiden perusteella arvioidaan, onko toimenpiteellä yhteisöulottuvuus. Tähän liittyen maailmanlaajuista liikevaihtoa koskevalla raja-arvolla mitataan keskittymään osallistuvien yritysten kokoa ja yhteisöstä kertyvän liikevaihdon raja-arvolla määritetään, kuinka suuri osuus yrityksen liiketoiminnasta tapahtuu yhteisön alueella. Jäsenvaltiosta kertyvän liikevaihdon raja-arvolla pyritään selvittämään se, tapahtuuko keskittymän liiketoiminnoista vähimmäismäärä yhteisössä ja kahden kolmasosan säännöllä pyritään rajaamaan selkeästi kotimaiset keskittymät yhteisön toimivallan ulkopuolelle.

Sulautuma-asetuksen 1 artiklan 3 kohtaa sovelletaan ainoastaan silloin, kun 1 artiklan 2 kohdassa määritellyt raja-arvot eivät täyty. Tämä raja-arvo pyrkii ottamaan huomioon ne toimet, jotka eivät täytä yhteisöulottuvuuden kriteerejä 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti, mutta jotka täytyisi ilmoittaa kansallisten kilpailusäännösten mukaisesti vähintään kolmessa jäsenmaassa (ns. "moninkertainen ilmoittaminen"). Tämän mukaisesti 1 artiklan 3 kohdassa säädetään alemmat sekä maailmanlaajuista että yhteisönlaajuista liikevaihtoa koskevat raja-arvot keskittymään osallistuville yrityksille. Keskittymällä on yhteisöulottuvuus, jos nämä alemmat raja-arvot täyttyvät ja keskittymään osallistuvat yritykset suorittavat yhdessä ja erikseen vähimmäismäärän liiketoimistaan vähintään kolmessa jäsenmaassa. 1 artiklan 3 kohta sisältää samanlaisen kahden kolmasosan säännön kuin 1 artiklan 2 kohdassa, ja sillä pyritään tunnistamaan selkeästi kotimaiset toimet.

4. Raja-arvoilla ei pyritä arvioimaan keskittymään osallistuvien yritysten markkina-asemaa tai keskittymän vaikutuksia, vaan niiden avulla määritetään komission toimivallan rajat. Näin ollen raja-arvoihin sisältyy keskittymään osallistuvien yritysten kaikista toiminnoista saatu liikevaihto ja samalla niihin sidotut varat, eivätkä vain suoraan keskittymään liittyvät varat. Sulautuma-asetuksen 1 artiklassa annetaan yhteisönlaajuisen keskittymän määrittämisessä sovellettavat raja-arvot, kun taas 5 artiklassa säädetään, kuinka liikevaihto on laskettava.

5. Sulautuma-asetuksen 1 artiklan raja-arvot ovat selkeästi määrällisiä, koska ne perustuvat vain liikevaihdon laskemiseen eivätkä esimerkiksi markkinaosuuksiin tai joihinkin muihin perusteisiin. Raja-arvojen tarkoituksena on tarjota helppo ja puolueeton menetelmä, jota keskittymään osallistuvat yritykset voivat vaivattomasti käyttää määrittäessään, onko keskittymä yhteisönlaajuinen ja onko siitä tehtävä ennakkoilmoitus.

6. Sulautuma-asetuksen 1 artiklan tärkein tehtävä on määrittää keskittymään osallistuvien yritysten liikevaihtojen perusteella niiden taloudelliset voimavarat riippumatta siitä, millä toimialalla liikevaihto on saavutettu ja onko keskittymällä lainkaan vaikutusta kyseisiin toimialoihin. Sulautuma-asetuksessa on näin ollen asetettu etusijalle sulautumisessa yhdistyvät taloudelliset ja rahoitusvarat, kun määritetään keskittymän merkitystä yhteisössä.

7. Liikevaihdon on kuvattava mahdollisimman tarkasti osallistuvien yritysten taloudellisia voimavaroja. Tämä on sulautuma-asetuksen 5 artiklaan sisältyvien sääntöjen tarkoitus. Niiden avulla pyritään varmistamaan, että laskelmien tulokset kuvaavat todellista taloudellista tilannetta.

8. Komission tulkinta sulautuma-asetuksen 1 ja 5 artiklan liikevaihdon laskemista koskevista säännöksistä ei rajoita mahdollisia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tai Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiaa koskevia tulkintoja.

I. LIIKEVAIHDON MÄÄRITELMÄ

1. Liikevaihto liiketoiminnan mittarina

1.1. Liikevaihdon käsite

9. Sulautuma-asetuksen 5 artiklan mukainen liikevaihdon määritelmä käsittää tuotteiden myynnistä ja palvelujen tarjoamisesta kertyvät määrät. Yrityksen toimintaa kuvaava myynti on näin ollen keskeinen peruste laskettaessa tuotteiden tai palvelujen tarjoamisesta kertyvää liikevaihtoa. Myynnistä kertyneet määrät esitetään yritysten kirjanpidossa yleensä otsikolla "Myynti".

10. Tuotteiden osalta liikevaihto voidaan määritellä helposti ottamalla huomioon jokainen liiketoimi, johon liittyy omistusoikeuden siirtyminen.

11. Palvelujen liikevaihdon laskeminen on paljon monimutkaisempaa, koska liiketoimessa on kysymys "arvon" siirtymisestä.

12. Yleisesti ottaen tuotteiden ja palvelujen liikevaihdon laskemisessa sovellettavat menetelmät eivät eroa toisistaan. Komissio ottaa huomioon kokonaismyyntituotot. Kun palvelun tarjoaja myy palvelunsa suoraan asiakkaalle, yrityksen liikevaihto muodostuu palvelujen tarjoamisesta viimeksi päättyneen tilikauden aikana saaduista myyntituotoista.

13. Palvelualan monimutkaisuuden vuoksi tätä yleisperiaatetta voidaan joutua mukauttamaan alalla vallitseviin erityisiin olosuhteisiin. Eräillä toimialoilla, esimerkiksi matkailussa ja mainonnassa, palvelu voidaan myydä toisen palvelun tarjoajan välityksellä. Näiden toimialojen monimuotoisuuden takia voi syntyä monia erilaisia tilanteita. Välittäjänä toimivan palveluyrityksen liikevaihto voi esimerkiksi muodostua kokonaan sen saamista välityspalkkioista.

14. Teknisiä ongelmia syntyy myös lukuisten muiden toimialojen, esimerkiksi luotonannon sekä rahoitus- ja vakuutuspalvelujen, liikevaihtoa laskettaessa. Näitä kysymyksiä käsitellään III jaksossa.

1.2. Tavanomainen toiminta

15. Sulautuma-asetuksen 5 artiklan 1 kohdan mukaan liikevaihtoon laskettavien määrien on vastattava keskittymään osallistuvien yritysten tavanomaisesta toiminnasta kertynyttä määrää.

16. Jos yritykselle on myönnetty julkista tukea, tuki otetaan huomioon liikevaihtoa laskettaessa, jos se liittyy yrityksen tavanomaiseen toimintaan, yritys on itse tuen saaja ja tuki liittyy suoraan yrityksen myymiin tuotteisiin ja tarjoamiin palveluihin sekä vaikuttaa näin ollen hintoihin (5). Esimerkiksi tuotteen kulutukseen suunnatun tuen avulla valmistaja voi myydä tuotetta korkeammalla hinnalla, kuin mitä kuluttajat siitä todellisuudessa maksavat.

17. Palveluiden osalta komissio kiinnittää huomiota yrityksen tavanomaiseen toimintaan, jolla luodaan palvelun tarjoamisessa tarvittavat resurssit. Accor/Wagons-Lits tapauksessa (6) tekemässään päätöksessä komissio päätti sisällyttää liikevaihtoon yrityksen tuloslaskelman kohdan "Muut liiketoiminnan tuotot". Komissio katsoi, että tähän erään kuuluvat tietyt autonvuokrauksesta saadut tuotot olivat peräisin yrityksen tuotteiden myynnistä ja palvelujen tarjoamisesta ja olivat osa sen tavanomaista toimintaa.

2. "Nettoliikevaihto"

18. Keskittymiä arvioitaessa liikevaihdolla tarkoitetaan "nettoliikevaihtoa", joka saadaan vähentämällä myyntituotoista tietyt asetuksessa määritellyt erät. Komissio pyrkii oikaisemaan liikevaihtoa siten, että yrityksen todelliset taloudelliset voimavarat voidaan arvioida.

2.1. Myyntialennusten ja verojen vähentäminen

19. Asetuksen 5 artiklan 1 kohdan mukaan liikevaihdosta vähennetään myyntialennukset, arvonlisävero ja muut liikevaihdosta suoraan määrättävät maksut. Vähennykset liittyvät siis liiketoimintaan (myyntialennukset) ja verotukseen (arvonlisävero ja muut liikevaihdosta suoraan määrättävät maksut).

20. Myyntialennuksiin tulisi sisällyttää kaikki alennukset ja palautukset, jotka yritykset myöntävät neuvotellessaan asiakkaidensa kanssa ja jotka vaikuttavat suoraan myyntituottoihin.

21. Verojen vähentämisen osalta sulautuma-asetuksessa viitataan arvonlisäveroon ja muihin liikevaihdosta suoraan määrättäviin maksuihin. Alv:n vähentäminen ei yleensä aiheuta ongelmia. Ilmaisulla "muut liikevaihdosta suoraan määrättävät maksut" tarkoitetaan välillistä verotusta, koska se perustuu liikevaihtoon. Esimerkkinä tästä voidaan mainita alkoholijuomien verotus.

2.2. "Ryhmän sisäisen" liikevaihdon vähentäminen

22. Asetuksen 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että keskittymään osallistuvan yrityksen kokonaisliikevaihtoon ei sisälly 4 kohdassa tarkoitettujen yritysten välinen tuotteiden myynti tai palvelujen tarjoaminen. Tällä tarkoitetaan yrityksiä, joilla on yhteyksiä keskittymään osallistuvaan yritykseen (pääasiassa emo- ja tytäryhtiöt).

23. Ryhmän sisäiset liiketoimet pyritään eliminoimaan, jotta saadaan selville jokaisen yksikön todellinen taloudellinen merkitys. Sulautuma-asetuksessa otetaan liikevaihtoa laskettaessa huomioon vain ryhmän ja kolmansien osapuolten väliset liiketoimet.

3. Liikevaihdon laskentasääntöjen mukauttaminen erilaisiin toimintoihin

3.1. Yleissääntö

24. Sulautuma-asetuksen 5 artiklan 1 kohdan mukaan kokonaisliikevaihto koostuu määristä, jotka keskittymään osallistuville yrityksille ovat edellisen tilikauden aikana kertyneet tuotteiden myynnistä ja palvelujen tarjoamisesta. Pääperiaate on siis se, että jokaisen osallistuvan yrityksen osalta otetaan huomioon keskittymän syntymistä edeltäneen tilikauden liikevaihto.

25. Koska keskittymän syntymistä edeltäneenä päivänä päättyneeltä vuodelta ei tavallisesti ole käytettävissä vahvistettua tilinpäätöstä, yrityksen kokonaisen vuoden liikevaihdosta saadaan mahdollisimman totuudenmukainen kuva viimeksi päättyneen tilikauden tilinpäätöstietojen perusteella.

26. Komissio pyrkii hankkimaan mahdollisimman tarkat ja luotettavat tiedot päätöstensä perustaksi. Tämän vuoksi komissio käyttää pääsääntöisesti vahvistettuja tai muita lopullisia tilinpäätöksiä. Komissio voi kuitenkin katsoa tarpeelliseksi oikaista muussa kuin yhteisön jäsenvaltiossa laaditun tilinpäätöksen tietoja, jos kyseinen tilinpäätös on laadittu sellaisten standardien mukaisesti, jotka eroavat yhteisössä noudatetuista liikevaihdon laskemisstandardeista. Komission suhtautuminen yrityksen johdon laatimien tai muiden väliaikaisten laskelmien käyttöön on poikkeuksellisia olosuhteita lukuunottamatta varauksellista (katso seuraava kohta). Kun keskittymä syntyy vuoden ensimmäisten kuukausien aikana eikä viimeksi päättyneeltä tilikaudelta ole vielä vahvistettua tilinpäätöstä, liikevaihdon laskemisessa käytetään tätä edeltävän tilikauden vahvistettua tilinpäätöstä. Jos näiden kahden viimeksi päättyneen tilikauden luvut eroavat toisistaan huomattavasti, komissio voi päätyä käyttämään viimeisimmän tilikauden vahvistamattomia tilinpäätöstietoja, jos ne ovat saatavilla ja laskelmat ovat lopullisia.

27. Edellä 26 kohdassa sanotusta huolimatta tietoja on aina mukautettava, jos tilinpäätöksen vahvistamisen jälkeen ostetaan tai myydään yrityksiä tai niiden osia. Tämä on tarpeen, jotta keskittymään osallistuvat todelliset varat voidaan tunnistaa. Jos yritys myy osan liiketoiminnastaan milloin tahansa ennen lopullisen sopimuksen allekirjoittamista, julkisen ostotarjouksen tekemistä tai keskittymän synnyttävän päätösvallan tuottavan osuuden hankkimista tai jos edellä mainittu myynti tai sulkeminen on edellytys kaupan tekemiselle (7), kyseiselle liiketoiminnan osalle kuuluva osa liikevaihdosta on vähennettävä ilmoituksen tekevän osapuolen viimeisen vahvistetun tilinpäätöksen mukaisesta liikevaihdosta. Samoin on viimeisen vahvistetun tilinpäätöksen päiväyksen jälkeen hankitulle varallisuudelle kuuluva osa liikevaihdosta lisättävä yrityksen ilmoitettavaan liikevaihtoon.

28. Muita liikevaihtoon tilapäisesti vaikuttavia tekijöitä, esimerkiksi keskittymän syntymistä edeltävää tilausten vähenemistä tai tuotantoprosessin hidastumista, ei oteta huomioon liikevaihtoa laskettaessa. Niiden takia ei tehdä muutoksia lopulliseen tilinpäätökseen.

29. Koska vahvistettuun tilinpäätökseen ei tavallisesti sisälly sulautuma-asetuksen edellyttämää liikevaihdon maantieteellistä jaottelua, komissio käyttää arvioinnissaan niitä maantieteellistä kohdentamista koskevia lukuja, jotka yritykset ovat antaneet sulautuma-asetuksen 5 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti (katso II jakson 1 kohta).

3.2. Yritysten osien hankkiminen

30. Sulautuma-asetuksen 5 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jos keskittymä syntyy yhden tai useamman yrityksen jonkin osan hankkimisella, vain hankittuihin osiin liittyvä liikevaihto otetaan myyjän tai myyjien osalta huomioon siitä riippumatta, ovatko hankitut osat oikeushenkilöitä vai eivät.

31. Tämän säännöksen mukaan vain hankitun osan tuottama liikevaihto otetaan huomioon, jos hankkiva yritys ei osta koko ryhmää vaan yhden yrityksen liiketoiminnan tai osan siitä, riippumatta siitä, ovatko nämä tytäryrityksiä vai eivät. Vaikka myyjän ja sen tytäryhtiöiden muodostama kokonaisuus on lainsäädännön silmissä kaupan oleellinen osapuoli, jota ilman sopimusta ei voi tehdä, myyjällä ei ole enää merkitystä sopimuksen täytäntöönpanon jälkeen. Yrityskaupan mahdollinen vaikutus markkinoihin riippuu pelkästään siitä, millaiset seuraukset yrityskaupan myötä siirtyvien varojen ja ostajan taloudellisten resurssien ja rahoitusvarojen yhdistämisellä on. Myyjän osuudella ei ole vaikutusta tässä yhteydessä, koska se pysyy itsenäisenä yrityksenä.

3.3. Peräkkäiset hankinnat

32. Peräkkäiset yrityshankinnat ovat joskus vain yksittäisiä osia samojen osapuolten välisessä laajemmassa liiketoimintastrategiassa. Yksittäisen tapahtuman tarkastelu vaikkapa vain toimivallan selvittämiseksi merkitsisi todellisen taloudellisen tilanteen sivuuttamista. Vaikka jotkut yrityshankinnat on kenties porrastettu vastaamaan paremmin osapuolten tarpeita, joskus näin toimitaan sulautuma-asetuksen säännösten kiertämiseksi.

33. Edellisessä kohdassa mainittu mahdollisuus on otettu huomioon 5 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa, jonka mukaan kahta tai useampaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua hankintaa pidetään kuitenkin yhtenä ja samana keskittymänä, joka on syntynyt sinä päivänä, jona viimeinen hankinta on tehty, jos hankinnat tapahtuvat kahden vuoden kuluessa ja niiden osapuolina ovat samat henkilöt tai yritykset.

34. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että jos yritys A ostaa yrityksen B tytäryhtiön, joka muodostaa 50 prosenttia B:n koko toiminnasta, ja seuraavana vuonna A ostaa toisen B:n tytäryhtiön (loput 50 prosenttia B:stä), yrityskauppoja pidetään yhtenä hankintana. Jos molempien yritysten yhteisön alueelta kertynyt liikevaihto olisi vain 200 miljoonaa ecua, ensimmäisestä myynnistä ei tarvitsisi ilmoittaa, elleivät 1 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyisi. Koska jälkimmäinen hankinta kuitenkin tapahtuu kahden vuoden kuluessa ensimmäisestä hankinnasta, molemmista hankinnoista on tehtävä yhteinen ilmoitus jälkimmäisen hankinnan yhteydessä.

35. Tämän säännöksen merkitys on siinä, että kahden vuoden aikana tehdyt edelliset hankinnat on ilmoitettava, jos ne yhdessä viimeisimmän hankinnan kanssa ylittävät sulautuma-asetuksen mukaiset raja-arvot.

3.4. Yhtymien liikevaihto

36. Kun sulautuma-asetuksen 1 artiklassa (8) tarkoitettu keskittymään osallistuva yritys on yhtymän osa, koko yhtymän liikevaihto otetaan huomioon raja-arvojen täyttymistä arvioitaessa. Tavoitteena on jälleen määrittää liiketoimessa yhdistyneiden taloudellisten voimavarojen kokonaismäärä.

37. Sulautuma-asetuksessa ei määritellä ryhmän käsitettä. Kun määritellään, mitkä yritykset kuuluvat keskittymään osallistuvan yrityksen kanssa samaan yhtymään, mittarina käytetään siihen suoraan tai välillisesti yhteydessä olevien yritysten oikeutta johtaa keskittymään osallistuvan yrityksen liiketoimintaa.

38. Sulautuma-asetuksen 5 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa:

"Jollei 2 kohdasta muuta johdu, keskittymään osallistuvan yrityksen 1 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettu liikevaihto saadaan laskemalla yhteen seuraavien yritysten liikevaihdot:

a) keskittymään osallistuva yritys

b) sellaiset yritykset, joissa keskittymään osallistuva yritys suoraan tai välillisesti

- omistaa enemmän kuin puolet osakepääomasta tai liikevaroista, tai

- voi käyttää yli puolta toisen yhtiön äänimäärästä, tai

- saa asettaa enemmän kuin puolet yrityksen valvonta- tai hallintoelimen taikka yritystä lain mukaan edustavan toimielimen jäsenistä, tai

- saa johtaa yrityksen liiketoimintaa

c) yritykset, joilla on b alakohdassa luetellut oikeudet keskittymään osallistuvasta yrityksessä

d) yritykset, joissa kahdella tai useammalla c alakohdassa tarkoitetulla yrityksellä on b alakohdassa luetellut oikeudet

e) yritykset, joissa kahdella tai useammalla a-d alakohdassa tarkoitetulla yrityksellä yhdessä on b alakohdassa luetellut oikeudet."Tämä tarkoittaa sitä, että keskittymäjärjestelyyn suoraan osallistuvan yrityksen (a alakohta) liikevaihtoon tulee sisällyttää sen tytäryhtiöt (b alakohta), sen emoyhtiöt (c alakohta), sen emoyhtiöiden muut tytäryhtiöt (d alakohta) sekä kaikki muut yritykset, joissa kahdella tai useammalla e alakohdassa tarkoitetulla yrityksellä on yhteinen määräysvalta. Seuraavassa kaaviossa on esimerkki asiasta:

Keskittymään osallistuva yritys ja sen ryhmä:

>VIITTAUS KAAVIOON>

a: Keskittymään osallistuva yritys

b: Keskittymään osallistuvan yrityksen tytäryritykset ja niiden tytäryritykset (b1 ja b2)

c: Keskittymään osallistuvan yrityksen emoyhtiöt ja niiden omat emoyhtiöt (c1)

d: Muut keskittymään osallistuvan yrityksen emoyhtiöiden tytäryhtiöt

e: Yritykset, joissa kahdella (tai useammalla) ryhmän yrityksellä on yhteinen määräysvalta

Huomautus: Käytetyt kirjaimet vastaavat 5 artiklan 4 kohdan alakohtia.

Kaaviota koskevia huomautuksia:

1. Jos b alakohdassa esitetyt määräysvallan edellytykset täyttyvät, kyseisen tytäryhtiön koko liikevaihto otetaan huomioon riippumatta määräysvaltaa käyttävän yrityksen osakkeenomistuksen suuruudesta. Oheisessa esimerkissä osallistuvan yrityksen (a) kaikkien kolmen b:llä merkityn tytäryhtiön koko liikevaihto otetaan huomioon.

2. Kun jollakin ryhmään kuuluvaksi katsotulla yrityksellä on määräysvalta toisissa yrityksissä, näiden yritysten liikevaihto tulisi myös sisällyttää laskelmiin. Kaavion esimerkissä yhdellä a:n tytäryhtiöistä (b) on omat tytäryhtiöt b1 ja b2.

3. Jos kahdella tai useammalla yrityksellä yhdessä on määräysvalta osallistuvassa yrityksessä (a) ja niiden on yksimielisesti päätettävä osallistuvan yrityksen asioista, kaikkien näiden määräysvaltaa käyttävien yritysten liikevaihto on sisällytettävä laskelmiin (9). Esimerkissä kaksi osallistuvan yrityksen (a) emo-yhtiötä (c) otettaisiin huomioon samoin kuin niiden omat emoyhtiöt (esimerkissä c1). Vaikka sulautuma-asetuksessa ei suoraan mainita tapauksia, joissa keskittymään osallistuva yritys on todellisuudessa yhteisyritys, tämän voi johtaa 5 artiklan 4 kohdan c alakohdasta, jossa käytetään monikkoa emoyhtiöistä puhuttaessa. Komissio on soveltanut johdonmukaisesti tätä tulkintaa.

4. Ryhmän sisäiset myynnit on vähennettävä konsernin liikevaihdosta (katso 22 kohta).

39. Sulautuma-asetuksessa käsitellään myös sitä erityistilannetta, jossa kahdella tai useammalla osallistuvalla yrityksellä on yhdessä määräysvalta toisessa yrityksessä. Asetuksen 5 artiklan 5 kohdan a alakohdan mukaan yhteisyrityksen ja kunkin keskittymään osallistuvan yrityksen tai muun johonkin niistä asetuksen 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti yhteydessä olevan yrityksen välisestä tuotteiden myynnistä tai palvelujen tarjoamisesta kertynyttä liikevaihtoa ei oteta huomioon. Tällä säännöllä pyritään välttämään lukujen huomioon ottaminen kahteen kertaan. Yhteisyrityksen ja ulkopuolisten yritysten välisistä liiketoimista kertynyt liikevaihto jaetaan 5 artiklan 5 kohdan b alakohdan mukaan tasan keskittymään osallistuvien yritysten kesken yhteisen määräysvallan huomioon ottamiseksi (10).

40. Keskittymään osallistuvien yritysten ja kolmansien muodostamissa yhteisyrityksissä komissio on 5 artiklan 5 kohdan b alakohdassa esitetyn periaatteen mukaisesti toistaiseksi kohdentanut jokaiselle yhteisyrityksessä määräysvaltaa käyttävälle eli jokaiselle keskittymään osallistuvalle yritykselle sekä kolmannelle yritykselle yhtä suuren osuuden yhteisyrityksen liikevaihdosta. Yhteinen määräysvalta on kuitenkin näissä tapauksissa todistettava.

Käytäntö on osoittanut, että tämän tiedonannon on mahdotonta kattaa kaikkia niitä tilanteita, jotka mahdollisesti syntyvät yhteisyritysten tai yhteistä määräysvaltaa koskevien tapausten liikevaihtoa laskettaessa. Mikäli epäselvyyksiä ilmenee, arviota tehtäessä on noudatettava pääsääntöjä, jotka koskevat liikevaihdon kaksinkertaisen laskemisen kieltoa ja sitä, että liikevaihdon tulee kuvata mahdollisimman tarkasti keskittymään osallistuvien yritysten taloudellista vahvuutta (11).

41. On huomattava, että 5 artiklan 4 kohdassa viitataan vain keskittymän syntyessä olemassa oleviin ryhmiin eli ryhmiin, joihin keskittymään osallistuvat yritykset jo kuuluvat. Säännöksellä ei tarkoiteta keskittymän myötä syntyviä uusia yritysrakenteita. Jos yritykset A ja B tytäryrityksineen aikovat sulautua, osallistuvia yrityksiä ovat A ja B eikä niiden muodostama uusi yksikkö, mistä seuraa, että molempien ryhmien liikevaihto on laskettava erikseen.

42. Koska tässä säännöksessä pyritään vain liikevaihdon laskemista varten tunnistamaan olemassa oleviin yhtymiin kuuluvat yritykset, 5 artiklan 4 kohdassa mainittu oikeus johtaa yrityksen toimintaa (12) eroaa jonkin verran 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta määräysvallasta, joka on ensin todettava tutkimalla sen hankkimista koskevaa järjestelyä. Ensin mainittu tapaus on helpompi osoittaa tosiasioiden perusteella, kun taas jälkimmäinen tapaus vaatii tarkempaa tutkintaa, koska jos määräysvaltaa ei ole, myöskään keskittymää ei synny.

3.5. Valtionyhtiöiden liikevaihto

43. Sulautuma-asetuksen 5 artiklan 4 kohdassa esitetään menetelmä, jonka avulla määritetään liikevaihdon laskemista varten taloudellinen ryhmittymä, johon keskittymään osallistuva yritys kuuluu. Valtionyhtiöiden osalta säännöstä on kuitenkin tulkittava neuvoston asetuksen 4064/89 johdanto-osan 12 kappaleen mukaisesti. Tässä johdanto-osan kappaleessa säädetään, että julkisten ja yksityisten alojen välisen syrjinnän välttämiseksi "julkisilla aloilla keskittymään osallistuvan yrityksen liikevaihtoa laskettaessa täytyy ottaa huomioon yritykset, jotka muodostavat sellaisen taloudellisen yksikön, jolla on itsenäinen päätösvalta. Näin on toimittava yritysten pääoman hallintatavasta tai niihin sovellettavista hallinnollista valvontaa koskevista säännöistä riippumatta". Se, että molemmat kaksi yhtiötä olisivat valtionyhtiöitä, ei välttämättä tarkoita, että ne ovat osa 5 artiklan mukaista ryhmää. Sitä vastoin on pohdittava, ovatko molemmat yritykset itsenäisiä taloudellisia yksiköitä.

44. Jos valtion omistama yritys ei ole osa teollista holdingyhtiötä eikä sen toimintaa ole yhteensovitettu muiden valtion hallitsemien yritysten kanssa, sitä on pidettävä 5 artiklaa sovellettaessa itsenäisenä ryhmänä, eikä muiden valtion omistamien yhtiöiden liikevaihtoa oteta huomioon. Siinä tapauksessa, että jäsenvaltion liiketoiminta on koottu holdingyhtiöiksi tai sitä johdetaan keskitetysti tai jos muiden syiden vuoksi on selvää, että valtionyhtiöt muodostavat taloudellisen yksikön, jolla on itsenäinen päätösvalta, näiden yritysten liikevaihtoa on 5 artiklaa sovellettaessa pidettävänä osana keskittymään osallistuvan yrityksen ryhmää.

II. LIIKEVAIHDON MAANTIETEELLINEN KOHDENTAMINEN

1. Yleissääntö

45. Muilla kuin asetuksen 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 3 kohdan a alakohdan raja-arvoilla varaudutaan tapauksiin, joissa yhteisöstä kertyvä liikevaihto on niin suuri, jotta näillä tapauksilla on merkitystä yhteisölle ja joissa liikevaihto kertyy toiminnasta, joka liittyy useaan jäsenvaltioon. Tällaiset tapaukset edellyttävät liikevaihdon maantieteellistä kohdentamista. Asetuksen 5 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan liikevaihdon sijainti määritellään sen mukaan, mikä on asiakkaan sijaintipaikka kaupanteon hetkellä.

"Liikevaihto yhteisössä tai jäsenvaltiossa käsittää tuotteiden myynnin ja palvelujen tarjoamisen yrityksille ja kuluttajille yhteisössä tai kyseisessä jäsenvaltiossa."

46. Viittauksella tuotteiden myyntiin ja palvelujen tarjoamiseen ei pyritä asettamaan tuotteita ja palveluja eriarvoiseen asemaan, kun määritelmässä painotetaan tuotteiden osalta niiden myyntipaikkaa, mutta palvelujen osalta paikkaa, jossa palvelu tarjotaan (joka saattaa olla muu kuin paikka, jossa palvelu myydään). Molemmissa tapauksissa liikevaihto on kohdennettava paikkaan, johon asiakas on sijoittautunut, koska se on tavallisesti paikka, jossa sopimus tehdään, palvelun tarjoajan liikevaihto kertyy ja jossa kilpaillaan muiden palvelujen tarjoajien kanssa (13). Asetuksen 5 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ei oteta huomioon sitä, missä tavara tai palvelu käytetään tai missä tavara tai palvelu hyödynnetään. Henkilöauton kaltaisen liikuteltavan hyödykkeen ostaja voi ajaa autollaan halki Euroopan, mutta se on ostettu tietystä paikasta, esimerkiksi Pariisista, Berliinistä tai Madridista. Sama pätee myös tapauksissa, joissa voidaan erottaa palvelun ostaminen sen toimittamisesta. Matkatoimistot esimerkiksi kilpailevat paikallisesti vähittäismyyjien tapaan myydessään valmismatkoja, vaikka palvelu tarjotaankin lukuisissa kaukaisissa matkakohteissa. Liikevaihto kertyy kuitenkin paikallisesti eikä lopullisissa loma-kohteissa.

47. Tämä pätee myös silloin, kun monikansallisella yrityksellä on yhteisönlaajuinen ostostrategia ja se hankkii tarvitsemansa tavarat tai palvelut yhdestä paikasta. Vaikka hankitut osat myöhemmin käytettäisiin useassa jäsenvaltiossa sijaitsevassa kymmenessä tehtaassa, osto konsernin ulkopuolisesta yrityksestä tapahtui vain yhdessä maassa. Myöhempi jakelu toisiin toimipaikkoihin on pelkästään osallistuvan yrityksen sisäinen asia.

48. Eräillä toimialoilla liikevaihdon maantieteelliseen kohdentamiseen liittyy kuitenkin erityisiä ongelmia katso III jakso).

2. Liikevaihdon muuntaminen ecumääräiseksi

49. Kun liikevaihto muunnetaan ecuiksi, käytettävän vaihtokurssin suhteen on oltava varovainen. Yrityksen vuotuinen liikevaihto on muunnettava käyttäen kyseisten 12 kuukauden keskikurssia. Tiedot kurssista saa komissiolta. Liikevaihtolukuja ei saa jakaa neljännesvuosittaiseksi, kuukausittaiseksi tai viikottaiseksi myynniksi, joka sitten muunnetaan ecun vastaavien ajanjaksojen keskikurssilla ecuiksi ja lasketaan yhteen koko vuoden liikevaihdoksi.

50. Samaa menetelmää sovelletaan, jos yritys käy kauppaa useilla eri valuutoilla. Vahvistetusta konsernitilinpäätöksestä saatu, ryhmän käyttämässä valuutassa ilmaistu liikevaihto muunnetaan ecumääräiseksi 12 kuukauden keskikurssia käyttäen. Paikallisessa valuutassa ilmaistua myyntiä ei saa suoraan muuntaa ecuiksi, koska nämä luvut eivät ole peräisin vahvistetusta konsernitilinpäätöksestä.

III. LUOTTOLAITOKSET, MUUT RAHOITUSLAITOKSET JA VAKUUTUSYRITYKSET

1. Määritelmät

51. Pankki- ja vakuutustoiminnan erityisluonne otetaan huomioon sulautuma-asetuksessa, johon sisältyy erityiset säännökset liikevaihdon laskemisesta näillä aloilla (14). Vaikka sulautuma-asetuksessa ei määritellä 5 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja luottolaitoksia ja muita rahoituslaitoksia, komissio on käytännössä aina soveltanut ensimmäisen ja toisen pankkidirektiivin määritelmiä:

- "Luottolaitoksella tarkoitetaan yritystä, joka liiketoimintanaan vastaanottaa yleisöltä talletuksia tai muita takaisinmaksettavia varoja ja myöntää luottoja omaan lukuunsa (15).

(15) Luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 12 päivänä joulukuuta 1977 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 77/780/ETY, 1 artikla (EYVL L 322, 17.12.1977, s. 30)."

- "Rahoituslaitoksella tarkoitetaan muuta yritystä kuin luottolaitosta, jonka pääasiallisena toimintana on hankkia omistusyhteyksiä tai harjoittaa yhtä tai useampaa liitteen 2-12 kohdassa lueteltua toimintaa (16)

(16) Luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta ja direktiivin 77/780/ETY muuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 1989 annettu toinen neuvoston direktiivi 89/646/ETY, 1 artiklan 6 kohta (EYVL L 386, 30.12.1989, s. 1).".

52. Rahoituslaitoksen määritelmästä seuraa, että holdingyhtiöitä on pidettävä rahoitus-laitoksina. Toisaalta yrityksiä, jotka harjoittavat säännöllisesti pääasiallisena toimintanaan yhtä tai useampaa edellä mainitun liitteen 2-12 kohdassa erikseen mainittua toimintaa, on myös pidettävä sulautuma-asetuksen 5 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuina rahoituslaitoksina. Näitä liitteen 2-12 kohtien mukaisia toimintoja ovat

- luotonanto (muun muassa kulutusluotot, kiinnitysluotot ja factoring)

- rahoitusleasing

- maksujen välityspalvelut

- maksuvälineiden (esim. luottokortit, matkashekit ja pankkivekselit) liikkeeseenlasku ja hoitaminen

- takaukset ja sitoumukset

- kaupankäynti omaan tai asiakkaiden lukuun rahamarkkinainstrumenteilla, ulkomaan valuutalla, rahoitusfutuureilla ja optioilla, valuutta- ja korkoinstrumenteilla sekä siirtokelpoisilla arvopapereilla

- osallistuminen osakeanteihin ja niihin liittyvien palvelujen tarjoaminen

- yritysneuvonta pääoman rakennetta ja toimialastrategiaa koskevissa asioissa ja niihin liittyvissä kysymyksissä sekä sulautumisiin ja yritysostoihin liittyvä neuvonta ja palvelut

- välitystoiminta rahamarkkinoilla

- arvopaperisalkun hoito ja neuvonta

- arvopaperisäilytys ja -hoito.

2. Liikevaihdon laskeminen

53. Sulautuma-asetuksen 5 artiklan 3 kohdassa säädetään luottolaitosten ja muiden rahoitus-laitosten liikevaihdon laskemisessa sovellettavista menetelmistä. Tämän jakson tarkoitus on selventää edellä mainitun kaltaisten yritysten liikevaihdon laskemiseen liittyviä kysymyksiä, joita on esitetty sulautuma-asetuksen soveltamisen yhteydessä.

2.1. Luotto- ja rahoituslaitokset (muut kuin rahoitusholdingyhtiöt)

2.1.1. Yleistä

54. Pankkitoiminnan tuloa koskevan perusteen soveltamisessa luottolaitosten ja muiden rahoituslaitosten maailmanlaajuisen liikevaihdon laskemiseen ei yleensä ole erityisiä vaikeuksia. Ongelmia voi syntyä liikevaihdon kohdentamisessa yhteisön alueella ja myös yksittäisissä jäsenvaltioissa. Tähän tarkoitukseen sovellettava peruste on sulautuma-asetuksen 5 artiklan 3 kohdan a alakohdan v alakohdan toisen alakohdan mukainen sivukonttorin tai yksikön sijaintipaikka.

2.1.2. Leasingyritysten liikevaihto

55. Rahoitusleasingin ja käyttöleasingin välinen merkittävä ero on otettava huomioon. Rahoitusleasingsopimukset ovat periaatteessa pitkäaikaisempia kuin käyttöleasing-sopimukset ja vuokrauskohteen omistusoikeus siirtyy tavallisesti vuokra-ajan päättyessä vuokraajalle tämän käyttäessä sopimukseen sisältyvän osto-optionsa. Käyttöleasing-sopimuksissa sitä vastoin omistusoikeus ei siirry vuokraajalle vuokra-ajan päättyessä ja huolto-, korjaus- ja vakuutusmaksut sisältyvät leasingmaksuihin. Rahoitusleasingissa vuokranantaja siis myöntää lainan, jotta vuokraaja pystyy hankkimaan tietyn hyödykkeen. Rahoitusleasingyhtiö on siis 5 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu rahoituslaitos, ja sen liikevaihto on laskettava noudattaen luottolaitosten ja muiden rahoituslaitosten liikevaihdon laskemista koskevia erityissääntöjä. Koska käyttöleasingiin ei liity tätä luoton myöntämistä, sitä harjoittavaa yritystä ei pidetä ainakaan päätoimisena rahoituslaitoksena, joten liikevaihdon laskemisessa sovelletaan 5 artiklan 1 kohdan yleisiä sääntöjä (15).

2.2. Vakuutusyritykset

2.2.1. Vakuutusmaksujen kokonaismäärä

56. Vakuutusmaksujen kokonaismäärän käsitteen soveltaminen vakuutusyritysten liikevaihdon mittaamiseksi on aiheuttanut epäselvyyksiä sulautuma-asetuksen 5 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädetystä määritelmästä huolimatta. Seuraavat selvennykset ovat tarpeen:

- Vakuutusmaksujen kokonaismäärällä tarkoitetaan vastaanotettuja vakuutus-maksuja, joihin saattaa sisältyä jälleenvakuutuksesta saadut maksut, jos keskittymään osallistuva yritys harjoittaa jälleenvakuutusta. Menevään jälleen-vakuutukseen liittyvät maksut, eli kaikki osallistuvan yrityksen jälleenvakuutus-turvan saamiseksi maksamat ja maksettavaksi tulevat maksut, sisältyvät sulautuma-asetuksessa tarkoitettuun vakuutusmaksujen kokonaismäärään.

- Viittaus vakuutusmaksuun (vakuutusmaksujen kokonaismäärä, nettomaksu, menevään jälleenvakuutukseen liittyvä maksu) ei liity vain uusiin tilikauden aikana tehtyihin vakuutussopimuksiin, vaan myös kaikkiin aikaisempina vuosina tehtyihin vakuutussopimuksiin, jotka ovat voimassa tarkastelun kohteena olevan tilikauden aikana.

2.2.2. Vakuutusyritysten sijoitukset

57. Jotta vakuutusyrityksillä, joita pidetään myös sijoittajina, olisi riittävästi varallisuutta vakuutuskorvausten maksamista varten, niillä on yleensä huomattavat sijoitukset osakkeissa, korkoa tuottavissa arvopapereissa, kiinteässä omaisuudessa ja muissa kohteissa, jotka tuottavat vuosittaista tuloa, jota ei lasketa vakuutusyritysten liikevaihtoon.

58. Sulautuma-asetusta sovellettaessa on kuitenkin erotettava puhtaat rahoitusinvestoinnit, joissa vakuutusyhtiö ei osallistu sijoituksen kohteena olevan yrityksen toimintaan, ja ne investoinnit, jotka johtavat määräysvallan hankkimiseen tietyssä yrityksessä. Tällöin vakuutusyritys voi käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa keskittymään osallistuvan tytäryhtiön tai osakkuusyhtiön liiketoiminnassa. Näissä tapauksissa sovelletaan sulautuma-asetuksen 5 artiklan 4 kohtaa, joten tytäryhtiön tai osakkuusyhtiön liikevaihto on lisättävä vakuutusyrityksen liikevaihtoon, kun liikevaihtoa verrataan sulautuma-asetuksessa säädettyihin raja-arvoihin (16).

2.3. Rahoitusholdingyhtiöt (17)

59. Rahoitusholdingyhtiö on rahoituslaitos, ja sen liikevaihto on laskettava luottolaitosten ja muiden rahoituslaitosten liikevaihdon laskemisessa noudatettavien 5 artiklan 3 kohdan a alakohdan säännösten mukaisesti. Koska holdingyhtiön pääasiallinen tarkoitus on hankkia ja hoitaa osuuksia toisissa yrityksissä, myös 5 artiklan 4 kohdan säännöksiä sovelletaan (vakuutusyritysten tapaan) niihin osuuksiin, jotka tuottavat oikeuden käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa toisen yrityksen liiketoiminnassa. Rahoitusholdingyhtiöiden liikevaihto lasketaan 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti, mutta siihen voi olla tarpeen lisätä niiden yritysten liikevaihto, jotka kuuluvat 5 artiklan 4 kohdassa mainittuihin yrityksiin. ("5 artiklan 4 kohdan mukaiset yritykset").

Käytännössä rahoitusholdingyhtiöiden liikevaihto (vahvistamaton) täytyy ottaa ensin huomioon. Sen jälkeen siihen lisätään 5 artiklan 4 kohdan mukaisten yritysten liikevaihto ottaen huomioon vähennetyt osingot ja muut tuotot, jotka nämä yritykset jakavat rahoitusholdingyhtiöille. Seuraavassa esimerkki tämäntyyppisestä laskutavasta:

>TAULUKON PAIKKA>

60. Tällaisissa laskutavoissa voidaan joutua ottamaan huomioon eri kirjanpitosäännöt, jotka ovat jossain määrin yhdenmukaisia, mutta eivät täysin samoja yhteisön alueella. Näitä ovat varsinkin konsernitilinpäätöksiä laadittaessa sovellettavat säännöt. Tämä pätee kaikkiin sulautuma-asetuksen soveltamisalaan kuuluviin yrityksiin, mutta erityisesti rahoitusholdingyhtiöihin (18), ja koska ne hallinnoivat lukuisia erityyppisiä yrityksiä. Niiden vaikutusvaltaa tytäryhtiöissä ja muissa yhtiöissä, joissa niillä on osuuksia, on tutkittava huolellisesti.

61. Edellä esitetty rahoitusholdingyhtiöiden liikevaihtoa koskeva laskutapa voi osoittautua käytännössä hankalaksi. Menetelmän täydellinen ja yksityiskohtainen soveltaminen on tarpeen vain silloin, kun näyttää siltä, että rahoitusholdingyhtiön liikevaihto on lähellä sulautuma-asetuksen raja-arvoja. Muissa tapauksissa voi olla ilmeistä, että liikevaihto on huomattavasti pienempi tai suurempi kuin sulautuma-asetuksessa säädetyt raja-arvot, joten julkaistu tilinpäätös riittää toimivallan määrittämiseen.

(1) EYVL L 395, 30.12.1989, s. 1. Oikaisu: EYVL L 257, 21.9.1990, s. 13.

(2) EYVL L 180, 9.7.1997, s. 1.

(3) EYVL C 385, 31.12.1994, s. 21.

(4) Katso yrityskeskittymän käsitteestä annettu tiedonanto.

(5) Katso asia IV/M.156, Cereol/Continentale Italiana, 27.11.1991. Tässä asiassa komissio vähensi yhteisön myöntämän tuen liikevaihtoa laskettaessa, koska tukea ei oltu myönnetty erään keskittymään osallistuvan yrityksen valmistamien tuotteiden myynnin edistämiseksi, vaan yrityksen käyttämien raaka-aineiden (viljan) tuottajille.

(6) Asia IV/M.126, Accor/Wagons-Lits, 28.4.1992.

(7) Katso asia T-3/93, Air France v. komissio, ensimmäisen asteen tuomioistuimen tuomio 24.3.1994 (Kok. 1994 II, s. 21).

(8) Katso komission tiedonanto keskittymään osallistuvien yritysten käsitteestä.

(9) Katso komission tiedonanto keskittymään osallistuvien yritysten käsitteestä (26-29 kohta).

(10) Esimerkki: Yritykset A ja B perustavat yhteisyrityksen C. Näillä kahdella emoyhtiöllä on yhteinen määräysvalta yhtiössä D, vaikka A omistaa 60 % pääomasta ja B 40 %. Kun lasketaan A:n ja B:n liikevaihto niiden perustaessa uuden yhteisyrityksen C, D:n ulkopuolisten kanssa käymästä kaupasta kertynyt liikevaihto jaetaan tasan A:n ja B:n kesken.

(11) Katso esimerkiksi asia IV/M.806 - BA/TAT, 26.8.1996

(12) Katso esimerkiksi asia IV/M.126 - Accor/Wagon-Lits, 28.2.1992 ja asia IV/M.940 - UBS/Mister Minit, 9.7.1997.

(13) Liikevaihto tulisi kohdentaa paikkaan, johon asiakas oli sijoittautunut ostaessaan tuotteen tai palvelun, vaikka se olisi eri kuin paikka, johon lasku lähetetään.

(14) Katso sulautuma-asetuksen 5 artiklan 3 kohta.

(15) Katso asia IV/M.234, GECC/Avis Lease, 15.7.1992.

(16) Katso asia IV/M.018, AG/AMEV, 21.11.1990.

(17) Tässä kohdassa esitettyjä periaatteita, jotka koskevat rahoitusholdingyhtiöitä, voidaan tietyssä määrin soveltaa rahastohallintoyrityksiin.

(18) Katso esimerkiksi asia IV/M.166, Torras/Sarrió, 24.2.1992; asia IV/M.213, Hong Kong ja Shanghai Bank/Midland, 21.5.1992 ja asia IV/M.192, Benesto/Totta 14.4.1992.