Komission asetus (EY) N:o 1897/2000,

annettu 7 päivänä syyskuuta 2000,

yhteisön työvoimaa koskevan otantatutkimuksen järjestämisestä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 577/98 täytäntöönpanosta työttömyyden määritelmän osalta

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon yhteisön työvoimaa koskevan otantatutkimuksen järjestämisestä 9 päivänä maaliskuuta 1998 annetun asetuksen (EY) N:o 577/98(1), ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Asetuksen (EY) N:o 577/98 4 artiklan 3 kohtaa noudattaen olisi vahvistettava muuttujien määritelmät ja työmarkkina-asetelmaa koskevien kysymysten muotoiluperiaatteet.

(2) Työllisyystilastojen kansainvälisen vertailun vuoksi jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten on mitattava työllisyyttä soveltaen Kansainvälisen työjärjestön (ILO) työllisyyden ja työttömyyden määritelmiä.

(3) Komissio tarvitsee vertailukelpoisia indikaattoreita työllisyyden suuntaviivojen(2) täytäntöönpanossa tapahtuneen kehityksen seuraamiseksi ja arvioimiseksi.

(4) Sen vuoksi olisi laadittava kaikille jäsenvaltioille yhteinen työttömyyden määritelmä ja yhdenmukaistettava työvoimatutkimusten kyselylomakkeita entistä enemmän.

(5) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat neuvoston päätöksellä 89/382/ETY, Euratom(3) perustetun tilasto-ohjelmakomitean lausunnon mukaiset,

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

1. Työttömyyden määritelmä annetaan tämän asetuksen liitteessä I.

2. Työmarkkina-asemaa koskevien kysymysten muotoiluperiaatteet esitetään tämän asetuksen liitteessä II.

2 artikla

1. Yhteisön työvoimaa koskevaa otantatutkimusta varten esitettyjen työmarkkina-asemaa koskevien kysymysten on oltava tämän asetuksen liitteessä II esitettyjen periaatteiden mukaisia ja tehtävä mahdolliseksi mitata työttömyyttä sellaisena kuin se on määritelty liitteessä I.

2. Edellä olevaa 1 kohtaa voidaan kuitenkin olla soveltamatta työvoimaa koskevan otantatutkimuksen mukauttamiseen tarvittavana aikana. Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltioiden on selkeästi osoitettava 1 kohdassa mainituista määritelmästä ja periaatteista poikkeamiset, kun yhteisön työvoimaa koskevan otantatutkimuksen tiedot toimitetaan Eurostatiin.

3 artikla

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 7 päivänä syyskuuta 2000.

Komission puolesta

Pedro Solbes Mira

Komission jäsen

(1) EYVL L 77, 14.3.1998, s. 3.

(2) EYVL C 69, 12.3.1999, s. 2.

(3) EYVL L 181, 28.6.1989, s. 47.

LIITE I

Työvoimatutkimus: työttömyyden määritelmä

1. Kansainvälisen työjärjestön (ILO) kolmannessatoista ja neljännessätoista kansainvälisessä työvoimatilastoja käsittelevässä konferenssissa (ICLS) hyväksymien määritelmien mukaisesti yhteisön työvoimaa koskevassa otantatutkimuksessa työttömiä ovat ne 15-74-vuotiaat henkilöt, jotka olivat:

a) vailla työtä tarkasteluviikon aikana eli jotka eivät olleet palkkatyössä tai palkattomassa työssä (vähintään tunnin ajan);

b) käytettävissä työntekijöinä eli valmiita aloittamaan palkkatyön tai palkattoman työn tekemisen kahden viikon kuluessa tarkasteluviikosta;

c) aktiivisia työntekijöitä eli jotka olivat tarkasteluviikon loppuun päättyneen neljän viikon jakson aikana ryhtyneet erityisiin toimenpiteisiin palkkatyön tai palkattoman työn löytämiseksi tai jotka olivat löytäneet työpaikan ja aloittavat työn korkeintaan kolmen kuukauden kuluessa.

Seuraavien toimenpiteiden katsotaan olevan 1 kohdan c alakohdan mukaisia erityisiä toimenpiteitä:

- julkiseen työvälityspalveluun yhteydessä oleminen kumman tahansa osapuolen aloitteesta työn löytämiseksi (kirjoittautumisen uudistamista pelkästään hallinnollisista syistä ei katsota erityiseksi toimenpiteeksi),

- yhteyden ottaminen yksityiseen valitystoimistoon (tilapäistöiden välitystoimisto, rekrytointiyritys jne.) työn löytämiseksi,

- työhakemuksen lähettäminen suoraan työnantajalle,

- hakeminen hankilökohtaisten suhteiden avulla, ammattiyhdistysten välityksellä jne.,

- ilmoitusten laittaminen lehtiin tai lehti-ilmoituksiin vastaaminen,

- työpaikkailmoitusten tutkiminen,

- työhönottoprosessiin liittyvään testiin, kilpailuun tai haastatteluun osallistuminen,

- maan, tilojen tai tarvikkeiden etsiminen,

- toimenpiteet lupien, lisenssien tai rahoituksen saamiseksi.

2. Koulutuksen katsotaan olevan keino edistaa työllistymistä, mutta se ei ole työnhakumenetelmä. Koulutuksessa ja ilman työtä olevien henkilöiden ei katsota olevan työttömiä, paitsi jos he ovat "käytettävissä työntekijöinä" ja "työnhakijoita" 1 kohdan b ja c alakohtien määritelmien mukaisesti.

3. Lomautetut henkilöt katsotaan työttömiksi, jos he eivät saa työnantajaltaan merkittävää osuutta (>= 50 %) palkasta ja jos he ovat "käytettävissä työntekijöinä" ja "työnhakijoita". Lomautetut henkilöt rinnastetaan työntekijöihin, jotka ovat palkattomalla vapaalla työnantajan aloitteesta (myös silloin, kun vapaa rajoitetaan julkisista varoista tai rahastoista - 16. ICLS). Tässä tapauksessa lomautetut henkilöt katsotaan työllisiksi, jos työn uudelleen aloittamisen päivämäärästä on sovittu ja jos tämä päivämäärä on kolmen kuukauden kuluessa.

4. Kausityöntekijöillä ei voida katsoa olevan muodollista yhteyttä sesongin aikaiseen työhönsä sesongin ulkopuolella. He eivät enää saa palkkaa työnantajaltaan, vaikka heillä on varmuus työhön palaamisesta. Jos he eivät ole työssä sesongin ulkopuolisena aikana, heidät katsotaan työttömiksi vain, jos he ovat "käytettävissä työntekijöinä" ja "työnhakijoita" 1 kohdan b ja c alakohdan määritelmien mukaisesti.

LIITE II

Työvoimatutkimus: työmarkkina-asemaa koskevien kysymysten muotoiluperiaatteet

1. Kyselylomake alkaa tavallisesti ILOn määritelmien mukaista työmarkkina-asemaa (työllinen, työtön tai työvoimaan kuulumaton) koskevilla kysymyksillä. Nämä kysymykset esitetään heti kotitalouden jäsenten väestötietoja koskevien kysymysten jälkeen. Niiden edellä ei pidä esittää varsinkaan pääasiallista tai tavanmukaista toimintaa (opiskelija, kotona, eläkkeellä jne.) koskevia kysymyksiä tai työttömyysetuuksien saamiseksi julkiseen työnvälityspalveluun kirjoittautumista koskevia kysymyksiä, jos ne saattavat vaikuttaa ILOn mukaista työmarkkina-asemaa koskeviin vastauksiin.

Jos työllisen tai työvoimaan kuulumattoman henkilön työmarkkina-asema on ilmeisesti pysyvä tai vakaa, hänen tietonsa voidaan mahdollisissa myöhemmissä tietojenkeruissa nopeasti tarkistaa vertaamalla niitä edellisen tietojenkeruun tietoihin.

2. Työllisyyttä koskevia kysymyksiä on vähintään kaksi: toinen koskee sitä, käykö henkilö työssä, ja toinen sitä, onko henkilöllä työpaikka ja onko hän silti väliaikaisesti poissa työstä (= vapaalla olevat henkilöt). Työssä käyntiä koskeva kysymys on esitettävä ennen työpaikkaa koskevaa kysymystä, minkä avulla kysymysten välille pystytään luomaan kontrasti ja siten myötävaikuttamaan siihen, että kaikki tilapäisesti poissa työstä olevat henkilöt tunnistetaan.

Lomautettujen henkilöiden (palkaton vapaa työnantajan aloitteesta) tunnistaminen ja heidän luokittelunsa työllisiin (tai työttömiin) määräytyy työpaikan ja työntekijän välistä muodollista sidettä koskevien kahden ehdon mukaan: onko varmuus työhön palaamisesta ja onko työsopimuksen katkeaminen lyhytaikaista (<= 3 kuukautta). Näitä ehtoja koskevat tiedot saadaan selville kysymyksellä, joka esitetään heti niiden kysymysten jälkeen, jotka koskevat tilapäistä poissaoloa tai syytä siihen, etteivät henkilöt ole hakeneet töitä neljän viimeksi kuluneen viikon aikana, tai edelleen tarjoamalla vastausluokkia näissä kysymyksissä.

3. Työllisyyttä ja työnhakua koskevien kysymysten tulee sisältää peruste, jonka avulla pystytään tunnistamaan vain muutaman tunnin, jopa vain yhden tunnin ajan työskentelevät henkilöt.

4. Työllisyyttä koskevien kysymysten tulee sisältää peruste, jonka avulla pystytään tunnistamaan palkatta perheyrityksessä työskentelevät henkilöt. Nämä henkilöt voidaan tunnistaa myös erillisellä työssä käyntiä koskevalla kysymyksellä.

5. Työllisyyttä koskevista kysymyksistä tulee käydä selvästi ilmi, että ILOn mukaan ainoastaan palkkaa tai voiton saamista vastaan tehty työ katsotaan taloudelliseksi toiminnaksi.

6. Tarkasteltava työviikko on rajattava täsmällisesti. Työllisyyttä koskevalla kysymyksellä viitataan tavallisesti viimeksi kuluneeseen viikkoon (maanantaista sunnuntaihin), ja siinä annetaan tarkat päivämäärät. Työnhakuun ja työhön käytettävissä olemiseen liittyvät tarkastelujaksot on rajattava selvästi. Työnhakua ja hakemisessa käytettyjä menettelytapoja koskevat kaksi kysymystä viittaavat neljään viimeksi kuluneeseen viikkoon, joihin tarkasteluviikko sisältyy, ja työhön käytettävissä olemista koskeva kysymys viittaa tarkasteluviikkoa seuraaviin kahteen viikkoon.

7. Työnhakua koskeva kysymys esitetään kaikille henkilöille, joilta on kysytty työllisyyttä koskevat kysymykset ja jotka voidaan vastauksen perusteella määritellä työtä vailla oleviksi. Tämän kysymyksen edellä ei esitetä suodattavia kysymyksiä. Jos työllisen tai työvoimaan kuulumattoman henkilön työmarkkina-asema on ilmeisesti pysyvä tai vakaa, hänen tietonsa voidaan mahdollisissa myöhemmissä tietojenkeruissa nopeasti tarkistaa vertaamalla niitä edellisen tietojenkeruun tietoihin.

8. Työnhakua koskevalla kysymyksellä pyritään saamaan selville, millaisin toimin, myös epäsäännöllisin, haastateltu henkilö on etsinyt töitä tai pyrkinyt työllistämään itsensä. Kysymys on muotoiltava niin, ettei ainoastaan useita viikkoja jatkuvia toimenpiteitä katsottaisi työnhaun ehdot täyttäviksi.

9. Työnhakumenetelmää koskeva kysymys kattaa aktiiviset ja passiiviset hakumenetelmät. Seuraavien menetelmien katsotaan olevan aktiivisia:

- yhteyden ottaminen julkiseen työnvälityspalveluun työn löytämiseksi,

- yhteyden ottaminen yksityiseen välitystoimistoon työn löytämiseksi,

- työhakemuksen lähettäminen suoraan työnantajalle,

- hakeminen henkilökohtaisten suhteiden avulla, ammattiyhdistysten välityksellä jne.,

- ilmoitusten laittaminen tai ilmoituksiin vastaaminen,

- työpaikkailmoitusten tutkiminen,

- työhönottoprosessiin liittyvään testiin, kilpailuun tai haastatteluun osallistuminen,

- maan, tilojen tai tarvikkeiden etsiminen,

- toimenpiteet lupien, lisenssien tai rahoituksen saamiseksi.

10. "Yhteyden ottaminen julkiseen työnvälityspalveluun työn löytämiseksi" on kahdenvälistä. Yhteyden otto tapahtuu työttömäksi kirjoittautuneen tai työnvälityspalvelun aloitteesta, ja se tarkoittaa työnhakumenetelmiä koskevan kysymyksen ensimmäistä vastausluokkaa. Yhteyden ottaminen on pidettävä erillään kirjoittautumisen hallinnollisesta uudistamisesta työttömyysetuuksien saamiseksi (ellei yhteyden ottamista edellä jakso, jona henkilö on ollut työssä tai työvoimaan kuulumattomana) ja myös työnvälityspalvelun antamasta avusta työttömäksi kirjoittautuneen työllistymismahdollisuuksien parantamiseksi. "Yhteyden ottaminen julkiseen työnvälityspalveluun" aktiivisena menetelmänä tarkoittaa ainoastaan:

- "kirjoittautumista ensimmäistä kertaa työnvälityspalvelun kortistoon (työllisyysjakson tai työvoimaan kuulumattomana olemisen jälkeen)",

- "tietojen hankkimista mahdollisista työpaikkatarjouksista", tai

- "työpaikan tarjoamista työnvälityspalvelun toimesta", mihin työnhakija voi vastata myönteisesti tai kielteisesti.

11. Työnhakumenetelmiä luetellaan, kunnes vähintään kolme aktiivista menetelmää on mainittu.

12. Sellaiset henkilöt, jotka ovat parhaillaan vailla työtä mutta jotka eivät etsi työtä, koska he ovat jo löytäneet korkeintaan kolmen kuukauden kuluessa alkavan työn, tunnistetaan ja luokitellaan erillisessä vastausluokassa.