ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(7)

Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tarkistetun lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on realistinen, lukuun ottamatta vuotta 2012, jonka osalta se on optimistisempi kuin komission kevään ennuste. Tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitelty julkisen talouden strategia on asianmukainen, sillä se auttaa Ruotsia saavuttamaan keskipitkän aikavälin tavoitteen, joka on 1 prosentin ylijäämä suhteessa BKT:hen suhdannekierron aikana. Tämä antaisi hiukan liikkumavaraa 3 prosentin viitearvon ylityksiä vastaan mahdollisissa tulevissa laskusuhdanteissa. Ohjelmassa ennakoidaan julkisen talouden ylijäämän kasvavan vuoden 2011 0,6 prosentista suhteessa BKT:hen 3,7 prosenttiin vuonna 2014, joka on ohjelman viimeinen vuosi. Tämä parannus johtuisi voimakkaaksi ennakoidusta talouskasvusta, sillä ohjelmassa ei kaavailla kyseisiksi vuosiksi mitään vakauttamistoimia. Julkisen talouden tavoitteisiin liittyvät riskit ovat pääosin tasapainossa. Koska ohjelmassa esitetty vuoden 2011 tuloennuste on varovainen, julkisen talouden toteutumat saattavat osoittautua tänä vuonna hiukan paremmiksi kun taas vuodesta 2012 alkaen tietyt julkisen talouden ennusteiden heikkenemisriskit liittyvät suotuisiin makrotalouden odotuksiin. Koska hallitus on ilmoittanut, että muita vuoden 2011 talousarvioesityksessä kaavailtuja elvyttäviä finanssipoliittisia toimenpiteitä (kuten työssäkäyvien verohyvitysjärjestelmän viides vaihe, valtionveron tulorajan uusi korotus, ravintolapalveluiden alv-alennus ja eläkkeiden verotuksen madaltaminen) saatetaan toteuttaa vuodesta 2012 alkaen, jos julkisessa taloudessa on riittävästi liikkumavaraa, myötäsyklisen finanssipolitiikan riski on olemassa. Tulevasta väestönkehityksestä johtuen on tärkeää, että finanssipolitiikka pidetään uralla, joka mahdollistaa keskipitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamisen. Komission tuoreimman arvion mukaan julkisen talouden pitkäaikaista kestävyyttä koskevat riskit ovat vähäiset.
(9)

Neuvosto katsoo asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tarkistetun lähentymisohjelman arvioinnin perusteella, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava, vaikka inflaatioennuste onkin vuoden 2011 osalta alhainen. Lähentymisohjelman keskipitkän aikavälin strategia on supistaa julkisen talouden alijäämä alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen neuvoston 7 päivänä heinäkuuta 2009 antaman suosituksen määräaikaan mennessä. Kun otetaan huomioon suositusten antamisesta alkaen toteutetut toimenpiteet liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi sekä tarkistetussa lähentymisohjelmassa tarkoitettu lisävakauttaminen, vuosiksi 2011–2012 suunnitellut julkisen talouden toimet ovat vaadittujen sopeutustoimien mukaisia. Lähentymisohjelmassa otetaan alkuasetelma huomioon eikä ennakoida keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista ohjelmakauden loppuun mennessä. Suunniteltuja julkisen talouden toimia voitaisiin kuitenkin nopeuttaa erityisesti vuonna 2013, jotta keskipitkän aikavälin tavoite voitaisiin saavuttaa sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on saatu korjattua. Lähentymisohjelmassa suunniteltu julkisen talouden vakauttamisura on lähinnä menoperusteinen. Julkisen talouden tavoitteisiin kohdistuu rahoitusaseman heikkenemisen riskejä, koska lähentymisohjelmassa ei anneta täydellisiä tietoja toimenpiteistä asetettujen tavoitteiden saavuttamisen tueksi. Latvian odotetaan sisällyttävän nämä toimenpiteet tuleviin talousarvioihin. Lähentymisohjelmassa suunniteltu perusalijäämän pienentäminen keskipitkällä aikavälillä vähentäisi julkisen talouden kestävyydelle aiheutuvia riskejä.
(8)

Neuvosto katsoo asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tarkistetun vakausohjelman arvioinnin perusteella, että ohjelman perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Ohjelman mukaan julkisen talouden alijäämän on tarkoitus supistua vuoteen 2012 mennessä alle viitearvon eli alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen, koska menojen rajoittaminen jatkuu ja verolakien parempi noudattaminen tuottaa lisätuloja. Kun liiallinen alijäämä on saatu korjattua, keskipitkän aikavälin tavoite eli rakenteellisesti tasapainoinen rahoitusasema pystytään ohjelman mukaan saavuttamaan ohjelmakauden loppuun (2014) mennessä perusmenojen hillitsemisen jatkamiseksi annetun sitoumuksen tuella. Ohjelmassa ennustetaan, että julkisen talouden velkasuhde saavuttaa huippunsa vuonna 2011 ja supistuu sen jälkeen kiihtyvää vauhtia perusylijäämän kasvaessa. Vuosiksi 2010–2012 suunnitellut keskimääräiset vuotuiset julkisen talouden toimet ylittävät 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, jota neuvosto suositteli liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä, ja vuoden 2012 jälkeiseksi ajaksi suunniteltu sopeutusvauhti on huomattavasti vakaus- ja kasvusopimuksen määräyksiä nopeampi. Edellä mainittujen alijäämä- ja velkatoteutumien saavuttaminen edellyttää talousarvion tiukkaa noudattamista, ja vuosille 2013 ja 2014 suunnitelluista vakauttamistoimenpiteistä on tarpeen saada lisätietoja ohjelman uskottavuuden parantamiseksi.
Komissio on arvioinut Maltan vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Maltan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa EU:ssa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Tämän huomioon ottaen komissio katsoo, että vaikka tähtäimessä oleva edistyminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on tarkoituksenmukaista, vakausstrategiaan kohdistuu merkittäviä riskejä, koska sitä ei tueta konkreettisilla toimenpiteillä ja menot saattavat ylittyä, kuten aikaisemmin on tapahtunut. Lisäksi keskipitkän aikavälin julkisen talouden kehyksen ei-sitova luonne ei mahdollisesti edistä julkisen talouden kurinalaisuutta. Väestön ikääntymisen suhteellisen suuret pitkäaikaiskustannukset, erityisesti eläkekustannukset, merkitsevät riskiä Maltan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydelle. Kansallisessa uudistusohjelmassa myönnetään Maltan talouteen kohdistuvat merkittävimmät rakenteelliset haasteet, vaikkakin lisähuomion kiinnittäminen eräisiin kysymyksiin vaikuttaa aiheelliselta. Tällaisia kysymyksiä ovat esimerkiksi talouden työvoimapotentiaalin käytön parantaminen, palkkojen määräytymismekanismin tarkistaminen ja tarvittavien toimenpiteiden toteuttaminen sen uudistamiseksi, jotta varmistetaan, että palkat ja tuottavuuden kehittyminen vastaavat paremmin toisiaan, sekä energialähteiden monipuolistaminen.
(10)

Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Vakausohjelman keskipitkän aikavälin strategiana on supistaa julkisen talouden alijäämä alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen neuvoston 3 päivänä joulukuuta 2010 antaman suosituksen määräaikaan mennessä. Vakausohjelman tavoitteena on alijäämän supistaminen 10 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011, 8,6 prosenttiin vuonna 2012, 7,2 prosenttiin vuonna 2013, 4,7 prosenttiin vuonna 2014 ja 2,8 prosenttiin ohjelmakauden loppuun mennessä vuonna 2015. Tätä tuetaan vakauttamistoimilla, jotka ovat 3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen ja jotka toteutetaan vuoden 2011 talousarviossa, ja vuosien 2012–2014 laajoilla vakauttamistoimilla, jotka ovat 5,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja toistaiseksi määrittelemättömillä lisävakauttamistoimilla (yli 1 % suhteessa BKT:hen) vuonna 2015. Vakausohjelmassa toistetaan julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoite, joka on – 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, jota ei saavuteta vakausohjelmakauden aikana. Komission viimeisimmän arvion mukaan julkisen talouden kestävyyteen liittyvät riskit pitkällä aikavälillä vaikuttaisivat olevan suuria. Julkisen talouden kestävyyden parantamiseksi on tarpeen saavuttaa riittävän suuri perusylijäämä keskipitkällä aikavälillä ja jatkaa Irlannin sosiaaliturvajärjestelmän uudistamista.
(9)

Pitkäaikaistyöttömyys on edelleen korkealla ja eri alueiden työttömyysasteissa on ollut melko suuria eroja eivätkä työttömyysluvut ole juurikaan muuttuneet. Vaikka aktiivisen työmarkkinapolitiikan rahoitus on kasvanut huomattavasti vuoden 2009 jälkeen, kyseisen rahoituksen määrä on edelleen yksi EU:n alhaisimpia, minkä vuoksi vain harvat työttömät saavat aktiivista tukea. Viron työmarkkinat ovat suhteellisen joustavat, mitä vahvisti työlainsäädäntöpaketin yhteydessä tehty päätös lykätä työttömyysvakuutuskorvauksen kattavuuden lisäämistä vuoteen 2013. Tästä joustosta huolimatta työn verokiila on Virossa suhteellisen suuri. Tällä saattaa olla kielteisiä vaikutuksia työvoiman tarjontaan ja kysyntään. Tämä ongelma on erityisen ajankohtainen, kun otetaan huomioon köyhyysvaarassa olevien nuorten ja vähän koulutettujen korkea työttömyys. Uudistuksilla, joiden tarkoituksena on vähentää sosiaalivakuutusmaksuja, puututaan oikeisiin asioihin, mutta ne joudutaan toteuttamaan samalla kun julkisen talouden rahoitusasemaa lujitetaan. Tehokkuusetuja voidaan saavuttaa tiukentamalla tarveharkintaa, jotta muut etuudet voidaan kohdentaa paremmin.
(7)

Talous- ja finanssikriisin vaikutukset olivat Ranskassa suhteellisesti ottaen vähäisempiä kuin muissa jäsenvaltioissa BKT:n supistumisen jäädessä 2,7 prosenttiin vuonna 2009. Tämä johtuu osittain huomattavista taloudellisista vakauttajista ja kotitalouksien kulutuksen pysymisestä kestävällä tasolla. Myös pankkiala osoittautui kestäväksi. Talous on elpynyt vuonna 2010, ja BKT on kokonaisuutena katsoen kasvanut 1,5 prosenttia. Talouskriisi on kuitenkin vaikuttanut merkittävästi Ranskan julkiseen talouteen. Automaattisten vakauttajien ja harkinnanvaraisen finanssipoliittisen elvytyksen vuoksi julkisen talouden alijäämä kasvoi 3,3 prosentista 7,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosien 2008 ja 2009 välillä. Kriisi on lisäksi heikentänyt entisestään työvoiman käyttöastetta ja pahentanut rakenteellisia heikkouksia Ranskan työmarkkinoilla, joiden työttömyysaste oli vuonna 2010 suhteellisen korkea, 9,7 prosenttia. Myös tavarakaupan tase on vähitellen heikentynyt kymmenen viime vuoden aikana, mikä osoittaa, että ranskalaisilla yrityksillä on ongelmia kustannuskilpailukyvyn ja muun kuin hintoihin liittyvän kilpailukyvyn suhteen.
(12)

Tuotannon kasvu on supistunut vuodesta 1995 alkaen, mikä johtuu mahdollisesti muun muassa heikoista koulutustuloksista. Vaikka Tanska käyttää edelleen runsaasti rahaa koulutusjärjestelmäänsä, koulutustulokset ovat ainoastaan keskinkertaiset useilla keskeisillä aloilla ja nuorten koulutustaso on Tanskassa EU:n neljänneksi alhaisin. Vuonna 2009 vain 70,1 prosenttia 20–24-vuotiaista oli suorittanut vähintään keskiasteen koulutuksen (verrattuna EU:n 78,6 prosentin keskiarvoon) (3). Lisäksi PISA-tulokset ovat keskinkertaiset. Nuorisoalan laitosten ja ammatillisten oppilaitosten keskeytysprosentit ovat suhteellisen suuria, ja lähes 50 prosenttia nuorten ammatillisten oppilaitosten oppilaista keskeyttää opintonsa. Lisäksi noin 20 prosenttia nuorista ei ole päättänyt ylempää perusastetta korkeampaa koulutusta 10 vuoden kuluessa peruskoulun jälkeen. Koulutusjärjestelmän laadun parantaminen auttaisi myös estämään ammattitaidoissa esiintyvää epätasapainoa työmarkkinoilla, sillä nykyisten ennusteiden mukaan työmarkkinoilla on tulevaisuudessa mahdollisesti liikaa ammattitaidottomia työntekijöitä kun taas pätevistä työntekijöistä on pulaa. Tuottavuuden kasvu on ollut erityisen heikkoa rakennus- ja palvelualoilla. Näin on erityisesti paikallisissa palveluissa, vähittäis- ja tukkukaupassa ja henkilökohtaisissa palveluissa, joilla eräillä aloilla on vähän kilpailua ja esimerkiksi korkeat markkinoille pääsyn esteet voivat johtaa optimaalista heikompaan resurssien jakoon. Kaavoituslait ovat tiukkoja, mikä rajoittaa tuottavuutta parantavien mittakaavaetujen saavuttamista vähittäiskaupassa. Koska julkisista hankinnoista vain noin 25 prosenttia on avoimia, hallitus on ottanut käyttöön strategian, jonka tavoitteena on lisätä kilpailua julkisissa palveluissa lisäämällä asteittain kuntien ja alueiden julkisia hankintoja ja asettamalla kunnille uuden tavoitteen, jonka mukaan 31,5 prosenttia kaikista hankinnoista olisi oltava julkisia vuoteen 2015 mennessä.
(10)

Komissio on arvioinut kansallisen uudistusohjelman luonnoksen. Se on ottanut huomioon ohjelman merkityksen Kreikan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta ja lisäksi arvioinut, onko ohjelma EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukainen, koska talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa EU:ssa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Tässä tilanteessa komissio korostaa, että on erittäin tärkeää panna kiireellisesti täytäntöön päätöksen 2010/320/EU noudattamiseksi tarvittavat toimenpiteet,
(10)

Eläkejärjestelmän uudistaminen on tärkeä kysymys, sillä väestön ikääntymisen vaikutukset julkiseen talouteen arvioidaan selvästi EU:n keskiarvoa suuremmiksi. Hallitus on esittänyt kaksi ehdotuspakettia. Parlamentti hyväksynee ensimmäisen paketin syyskuuhun 2011 mennessä. Se koskee julkista jakojärjestelmäpilaria, joka on ollut alijäämäinen vuodesta 2009 lähtien. Paketti käsittää muun muassa lakisääteisen eläkeiän korottamisen siten, että se on sekä naisille että miehille, jotka ovat syntyneet vuonna 1975, 66 vuotta 8 kuukautta vuonna 2041. Kutakin seuraavaa ikäluokkaa kohden eläkeikä nousee 2 kuukaudella, ilman ennalta määrättyä ylärajaa. Nämä parametrien muutokset voivat osaltaan korjata julkisen talouden kestävyysongelmaa jossain määrin, mutta ne eivät välttämättä ole riittävä vastaus väestön ikääntymisestä johtuviin haasteisiin. Toinen paketti, jota hallitus ei ole vielä hyväksynyt, muodostuisi vuonna 2013 käyttöön otettavasta toisesta vapaaehtoisesta yksityisestä pilarista. Tarkoituksena on lisätä eläketulojen monipuolisuutta ja tukea niiden riittävyyttä tulevaisuudessa edistämällä yksityisten säästöjen muodostumista. Pilari ei kuitenkaan ehdotetussa muodossaan juuri kannusta järjestelmään liittymistä, vaan saattaa itse asiassa lisätä edellä kuvattuja pitkän aikavälin paineita. Tällaisten eläkejärjestelmien toimintakustannuksia on niin ikään analysoitava huolellisesti, ja ne on järjestelmän tehokkuuden takaamiseksi pidettävä mahdollisimman alhaisina.
(7)

Saksan talous oli kriisin alkaessa suhteellisen vakaa. Maailmankaupan taantuma kuitenkin johti vuonna 2009 viennin ja investointien romahtamiseen niin, että kokonaistuotanto supistui ennennäkemättömät 4,7 prosenttia. Työttömyys on kuitenkin pienen nousun jälkeen taas laskenut vuoden 2009 loppupuolelta alkaen. Työmarkkinoiden joustavuus on tulosta aikaisempien, työajan lyhentämistä helpottavien uudistusten edullisista vaikutuksista ja lyhennetyn työajan tukemisesta. Talous on lähtenyt taantuman jälkeen voimakkaaseen nousuun, ja vuonna 2010 kokonaistuotanto kasvoi 3,6 prosenttia. Vienti on pitkälti palautunut ennalleen vuonna 2009 koetun merkittävän vähenemisen jälkeen ja edistänyt laaja-alaisempaa elpymistä, mikä johtaa myös vaihtotaseen ylijäämän pienenemiseen. Talouden kilpailukyky on parantunut edelleen useimpiin muihin euroalueen jäsenvaltioihin nähden. Julkisen talouden rahoitusasema heikkeni vuonna 2009 tasapainosta 3 prosenttia alijäämäiseksi suhteessa BKT:hen. Tämä johtui talouden laskusuhdannetta torjuvista täysimääräisesti toimivista automaattisista vakauttajista ja harkinnanvaraisista toimenpiteistä. Talouden elpyminen auttoi supistamaan alijäämää vuonna 2010 (3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, huolimatta mittavista finanssipoliittisista elvytystoimista ja rahoitusmarkkinoiden tukitoimenpiteistä.
(10)

Lyhyen aikavälin tervehdyttämisen lisäksi yksi suurimmista haasteista on parantaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä, johon vaikuttaa kielteisesti väestön ikääntymiseen liittyvien menojen voimakas kasvu. Väestön ikääntymisestä aiheutuvat pitkän aikavälin kustannukset ovat selvästi yli EU:n keskiarvojen erityisesti pitkäaikaishoidon ja eläkkeiden osalta. Pitkäaikaishoidon menojen odotettu kasvu on selvästi Euroopan suurin. Tämä todettiin myös väestön ikääntymistä koskevassa kertomuksessa, jonka komissio laati vuonna 2009. Tärkein syy menojen kasvuun on se, että Alankomaissa on jo kattava virallinen pitkäaikaishoitojärjestelmä (esimerkiksi julkinen pitkäaikaisvakuutus, jolla katetaan henkilökohtainen hoito, sairaanhoitopalvelut, avustajat sekä hoito ja oleskelu laitoksessa), kun taas epävirallisilla hoitopalveluilla on Alankomaissa vähemmän merkitystä. Komission viimeisimmän arvion mukaan julkisen talouden kestävyyteen liittyvät riskit pitkällä aikavälillä vaikuttaisivat olevan suuria. Tervehdyttämissuunnitelmien ohella Alankomaiden hallitus on esittänyt parlamentille toimenpiteitä, jotka tukisivat pitkän aikavälin kestävyyttä, mukaan lukien lainsäädäntöön perustuvan eläkeiän nostaminen, jota ei ole kuitenkaan vielä hyväksytty.
(8)

Neuvosto katsoo asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tarkistetun vakausohjelman arvioinnin perusteella, että vakausohjelman julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuosien 2011 ja 2012 osalta suotuisa. Vakausohjelman mukaan julkisen talouden alijäämä on tarkoitus supistaa alle 3 prosentin viitearvon vuoteen 2013 mennessä neuvoston huhtikuussa 2009 antamien suositusten mukaisesti ja edelleen 2,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Vakausohjelmassa ei ennakoida, että keskipitkän aikavälin tavoite, joka on edelleen tasapainoinen rahoitusasema, saavutettaisiin vakausohjelman loppuun mennessä. Tämä sopeutusura on asianmukainen. Rakenteellisen rahoitusaseman on tarkoitus parantua vuosittain keskimäärin 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2010–2013, mikä vastaa neuvoston suositusta, ja vielä 0,3 prosenttia lisää suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Julkisen velan suhteessa BKT:hen ennustetaan nousevan 60,1 prosentista vuonna 2010 69,3 prosenttiin vuonna 2013 ja laskevan hieman vuonna 2014. Taustalla oleviin makroekonomisiin oletuksiin liittyvään vakauttamisuraan sekä julkisen talouden tavoitteiden noudattamiseen alueellisella tasolla kohdistuu riskejä. Alueiden osuus julkisen talouden kokonaismenoista on suuri, ja 9 aluetta 17:stä ei pysynyt finanssipoliittisissa tavoitteissaan vuonna 2010. Alueellisten viranomaisten käytössä olevia alijäämän ja julkisen velan hallintamekanismeja on kuitenkin jo vahvistettu, ja Espanjan hallitus on sitoutunut ryhtymään lisätoimenpiteisiin, jos se on tarpeen julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(10)

Unkarin työllisyysaste on EU:n alhaisimpia (60,4 %). Myös naisten työllisyysaste on alhainen (55,0 %). Lisäksi ero naisten työllisyysasteissa sen mukaan, onko naisilla enintään 6-vuotiaita lapsia vai ei, on toiseksi suurin EU:ssa (33,6 prosenttiyksikköä, kun EU:n keskiarvo on 12,1 prosenttiyksikköä). Lastenhoitopalvelujen tarjonnassa on Unkarissa puutteita. Lastenhoitopalveluja on tarjolla heikosti erityisesti suurten kaupunkien ulkopuolella sekä alueilla, joilla on paljon työttömyyttä. Parantamalla lastenhoitomahdollisuuksia voitaisiin helpottaa kummankin vanhemman osallistumista työelämään.
(11)

Merkittävä haaste Belgialle on sen varmistaminen, että rahoitussektori on vakaa ja toimiva, jotta se voi vastata reaalitalouden rahoituksenvälitystarpeisiin. Finanssikriisi on kahden viime vuoden aikana koetellut Belgian rahoitussektoria, minkä seurauksena taseet ovat pienentyneet, valtiontukea on myönnetty huomattava määrä ja pankkivalvontaa on muutettu. Pankkisektorin rahoitustilanne on edelleen hauras. Belgian pankkisektori on myös hyvin keskittynyt ja suhteellisen suuri talouden kokoon nähden.
(8)

Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tarkistetun lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario perustuu komission yksiköiden talousennusteen ennusteita optimistisempiin kasvuennusteisiin. Tarkistettuun lähentymisohjelmaan sisältyy liiallisen alijäämän korjaaminen vuonna 2011 neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2010 antaman suosituksen mukaisesti, ja sen jälkeenkin alijäämää supistetaan edelleen. Julkista taloutta sopeutettiin vuonna 2010 rakenteellisesti huomattavasti ja etupainotetusti yli 2 prosenttiyksikköä, mutta vuonna 2011 julkisen talouden sopeutus jää selvästi alle suosituksen, joka on vähintään 0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen. Liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn koko kauden osalta julkisen talouden sopeutus on edelleen keskimäärin yli 1 % suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa ei kuitenkaan anneta riittävän tarkkoja tietoja suunnitelluista julkisen talouden toimenpiteistä, joilla vuosien 2012–2014 julkisen talouden tavoitteet on määrä saavuttaa. Alaspäin tarkistettu keskipitkän aikavälin tavoite, joka on vuonna 2014 saavutettava 0,6 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, on edelleen vaadittua vähimmäistasoa haastavampi. Tavoite on vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen, ja se on määrä saavuttaa lähentymisohjelmakauden lopussa (vuonna 2014). Sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on suunnitellusti saatu korjattua vuonna 2011, vuosiksi 2012–2014 suunnitellut keskimääräiset vuotuiset rakenteelliset julkisen talouden toimet jäävät kuitenkin selvästi alle vuotuisen rakenteellisen sopeutuksen suositellun vähimmäismäärän, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Talousnäkymien hiljalleen parantuessa lähentymisohjelmassa olisi pyrittävä saavuttamaan keskipitkän aikavälin tavoite nopeammin. Kun julkisen talouden menojen vuosiksi 2012–2013 ennustettua kasvua verrataan varovaiseen arvioon potentiaaliseen tuotannon kasvusta keskipitkällä aikavälillä, ennuste vaikuttaa optimistiselta, ja siitä aiheutuu riski julkisen talouden rakenteelliselle rahoitusasemalle keskipitkällä aikavälillä.
(8)

Neuvosto katsoo asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan mukaisen tarkistetun vakausohjelman arvioinnin perusteella, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava ja vakausohjelmakauden lopun osalta liian suotuisa. Vakausohjelman viimeisimmässä tarkistuksessa esitetyn julkisen talouden keskipitkän aikavälin strategian päätavoitteena on supistaa julkisen talouden alijäämää vähitellen 4,6 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2010 2,4 prosenttiin vuonna 2014, pääasiassa menojen hillitsemisen avulla. Näihin tavoitteisiin kohdistuu riskejä, jotka johtuvat siitä, että vakautusuraa kansallisen tason alapuolella tukevia toimenpiteitä ei ole määritelty, sekä siitä, että joistakin liittovaltiotasolla hyväksytyistä toimenpiteistä saatavat säästöt eivät toteudu. Esimerkiksi verovilpin vastaisen kampanjan ennakoitu tuotto näyttää hyvin epävarmalta. Toisaalta myönteinen riskitekijä on monivuotinen menokehys, joka otettiin käyttöön liittovaltion hallituksen osalta vuonna 2009 ja joka näyttää edistäneen talousarviomenettelyn ennustettavuutta keskipitkällä aikavälillä, vaikkakin vain liittovaltion tasolla. Vakausohjelmassa edellytetään BKT:hen suhteutetun julkisen talouden velan suhteessa BKT:hen kasvavan 72,3 prosentista vuonna 2010 75,5 prosenttiin vuonna 2013 ja laskevan sitten 75,1 prosenttiin vuonna 2014. Tähän ennusteeseen liittyy kuitenkin joitakin riskejä, jotka liittyvät valtionhallinnon ulkopuolisiksi luokiteltujen valtionyhtiöiden kasvavaan velkaan ja pankkisektorille kohdennetuista tukitoimenpiteistä mahdollisesti aiheutuvaan lisärasitteeseen. Velkasuhde voi kuitenkin samanaikaisesti muuttua pienemmäksi, sillä on todennäköistä, että kriisin aikana julkista tukea saaneet pankit maksavat tuen takaisin vakausohjelmassa oletettua aikataulua nopeammin.