5.

Edellä 3 kohdassa tarkoitetut tekniset säännökset ovat seuraavanlaiset: — Bakteerit 1. Kunkin mukulan tyvi on testattava. Näytteen standardikoko on 200 mukulaa. Menettelyä voidaan kuitenkin tarkoituksenmukaisesti soveltaa myös alle 200 mukulan näytteisiin. 2. Nuorten kasvien ja pistokkaiden, mikrokasvit mukaan lukien, varren alemmat osat ja tarvittaessa juuret on testattava kunkin kasviaineiston yksikön osalta. 3. Testattaessa jälkeläismukuloita tai muiden kuin mukuloita muodostavien kasvien varren tyviä suositellaan yhtä tavanomaista kasvukautta 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen testien jälkeen. 4. Testattaessa 1 kohdassa tarkoitettua aineistoa Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al. -organismin osalta on käytettävä neuvoston direktiivin 93/85/ETY (1) liitteessä I vahvistettua yhteisön menetelmää. Tätä testausmenetelmää voidaan soveltaa 2 kohdassa tarkoitettuun ainekseen. 5. Testattaessa 1 kohdassa tarkoitettua aineistoa Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al. -organismin osalta on käytettävä neuvoston direktiivin 98/57/EY (2) liitteessä II vahvistettua testausmenetelmää. Tätä testausmenetelmää voidaan soveltaa 2 kohdassa tarkoitettuun ainekseen. — Virukset ja viruksen kaltaiset organismit sukkulamukulatautia lukuun ottamatta 1. Vegetatiivisen aineiston (mukulat, nuoret kasvit ja pistokkaat mikrokasvit mukaan luettuina) vähimmäistestaukseen on kuuluttava jokaisen luettelossa olevan haitallisen organismin osalta perunan sukkulamukulatautia lukuun ottamatta kukinnan aikana tai sen läheisyydessä suoritettava serologinen koe, jonka jälkeen aineistolle, joka sai negatiivisen tuloksen serologisessa testissä, suoritetaan biologinen koe. Kierrelehtisyysviruksen osalta on tehtävä kaksi serologista koetta. 2. Siemenperunat on testattava vähintään serologisella kokeella tai biologisella kokeella, jos ei ole mahdollista tehdä serologista koetta. Olisi erittäin suositeltavaa testata osa negatiivisen tuloksen antaneista näytteistä ja rajatapaukset uudelleen jollakin toisella menetelmällä. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut serologiset ja biologiset kokeet on tehtävä kasvihuoneessa kasvatetuille kasveille, ja näytteet on otettava vähintään kahdesta kohdasta kustakin varresta, mukaan lukien kunkin varren päässä oleva nuori täysin kehittynyt lehti ja varren keskivaiheella oleva lehti; kaikista varsista on otettava näyte mahdollisen muuten kuin järjestelmällisesti edenneen tartunnan havaitsemiseksi. Serologisen kokeen ollessa kysymyksessä eri kasveista peräisin olevia lehtiä ei saa kerätä yhteen, jollei käytetyn menetelmän osalta ole määritelty yhteen kerättävien lehtien määrää; samasta varresta peräisin olevat lehdet voidaan kuitenkin kerätä yhteen kasvista saatavan näytteen muodostamiseksi. Biologisen kokeen ollessa kysymyksessä enintään viisi kasvia voidaan kerätä yhteen ja vähintään kaksinkertainen määrä indikaattorikasveja on siirrostettava. 4. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa biologisissa kokeissa käytettävien indikaattorikasvien on oltava Euroopan ja Välimeren maiden kasvinsuojelujärjestön (EPPO) hyväksymiä tai muita virallisesti hyväksyttyjä indikaattorikasveja, joista virukset voidaan havaita. 5. Ainoastaan suoraan testattu aineisto voidaan vapauttaa karanteenista. Jos on tehty silmämääräinen identifiointi, ainoastaan tällaisten silmämääräisesti tutkittujen kasvien jälkeläiset voidaan vapauttaa. Mukuloita ei pitäisi vapauttaa mahdollisten muuten kuin järjestelmällisesti edenneiden tartuntojen aiheuttamien ongelmien vuoksi. — Perunan sukkulamukulatauti 1. Koko aineiston osalta on testattava kasvihuoneissa kasvatetut kasvit heti, kun ne ovat päässeet hyvään kasvuvauhtiin, mutta ennen kukintaa ja siitepölyn tuotantoa. Mukuloiden iduilla / in vitro -kasveilla / nuorilla taimilla tehtyjä kokeita pidetään ainoastaan alustavina kokeina. 2. Näytteet on otettava täysin kehittyneestä lehdestä kunkin kasvin varren yläosasta. 3. Kaikki testattava aines on kasvatettava vähintään 18 °C:ssa (mieluiten yli 20 °C:ssa) siten, että ne saavat valoa vähintään 16 tuntia. 4. Testaus on suoritettava radioaktiivisesti tai ei-radioaktiivisesti merkityillä cDNA- tai RNA-koettimilla, return-PAGE-menetelmällä (hopeavärjäys) tai RT-PCR-menetelmällä. 5. Koettimien ja return-PAGE-menetelmän ryhmittelyluku on viisi. Tämän tai tätä korkeamman ryhmittelyluvun käyttö on validoitava.