LIITE

”DEHESA DEL CARRIZAL”

PDO-ES-A0054-AM02

Hakemuksen jättöpäivä: 27.6.2014

TUOTE-ERITELMÄÄN TEHTÄVÄÄ MUUTOSTA KOSKEVA HAKEMUS

1. Muutokseen sovellettavat säännöt

Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 105 artikla – Muu kuin vähäinen muutos

2. Muutoksen kuvaus ja perustelut

2.1 Alkoholin todellista enimmäispitoisuutta koskevan maininnan poistaminen

Viinien enimmäisalkoholipitoisuutta, joka on 15 tilavuusprosenttia, ei enää mainita, koska nykyinen taso rajoittaa mahdollisuutta käyttää kehittyneempiä vuosikertoja eikä käytettävissä olevien lajikkeiden ja maaperän potentiaalia pystytä hyödyntämään.

Tuote-eritelmän kohdassa 2.1 ”VIINIEN ANALYYTTISET OMINAISUUDET” ilmaisussa ”Todellinen alkoholipitoisuus (til-%) 12 ≤ til-% ≤ 15” tilavuusprosentiksi muutetaan ”≥ 12 %”. Yhtenäistä asiakirjaa ei ole muutettu.

2.2 Uuden lajikkeen lisäys

Viljelyyn otetaan Petit Verdot -lajike, koska lajike pystyy sopeutumaan tuotantoalueen ominaispiirteisiin ja rypäleiden ominaisuuksien ansiosta saavutetaan ainutlaatuisten Dehesa del Carrizal -viinien laatuominaisuudet ja muut ominaisuudet. Viiniä voidaan valmistaan pelkästään tästä lajikkeesta ja lajiketta voidaan sisällyttää eri lajikkeista sekoitettuihin viineihin.

Tuote-eritelmän kohta 2.2 koskee aistinvaraisen analyysin avulla määritettäviä ominaisuuksia. Siihen on lisätty kohta 2.2.3, jossa käsitellään Tinto Petit Verdot -lajiketta ja siitä valmistettujen viinien aistinvaraisia ominaisuuksia. Kohtiin 2.2.4 ja 2.2.5 on sisällytetty Petit Verdot -lajike kyseisissä seoksissa käytettäväksi. Kyseinen lajike on sisällytetty myös kohtaan 3.1, joka koskee yhdestä lajikkeesta valmistettuja viinejä.

Petit Verdot on sisällytetty myös kohtaan 6 ”Viininvalmistukseen käytettävät rypälelajikkeet”.

Se on sisällytetty toissijaiseksi lajikkeeksi. Muutos ei näin ollen vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

2.3 Tempranillo-lajikkeen sisällyttäminen kaikkiin sekoituksiin

Tempranillo-lajike on sisällytetty kaikkiin mahdollisiin sallittujen lajikkeiden sekoituksiin, jotta voidaan lisätä sekoittamiseen tarjolla olevia vaihtoehtoja ja hyödyntää kunkin lajikkeen erityispiirteitä. Tämä lisäys ei muuta eritelmässä näille viineille määriteltyjä analyyttisia ja aistinvaraisia ominaisuuksia.

Tuote-eritelmän kohta 2.2 koskee aistinvaraisen analyysin avulla määritettäviä ominaisuuksia, ja sen kohtaan 2.2.4 sisältyy Tempranillo. Yhtenäistä asiakirjaa ei ole muutettu.

2.4 Vanhentamisen vähimmäisaika

Vanhentamisen enimmäiskestoa ei enää mainita, koska tynnyrikapasiteettia on muutettu ja vanhentamisen enimmäisaikoja on pidennettävä. Tämän vuoksi määrätään ainoastaan vanhentamisen vähimmäisajasta, sillä viininvalmistusta valvotaan maistamisella.

Tuote-eritelmään on lisätty seuraavat kohdat: 2.2.4, 2.2.5, 3.1 ja 3.2. Yhtenäistä asiakirjaa ei ole muutettu.

2.5 Alkoholikäymisen lämpötilan nostaminen

Alkoholikäymisen lämpötila-aluetta ei enää mainita vaan vahvistetaan enimmäislämpötila. Näin alkoholikäyminen alkaa alhaisemmasta lämpötilasta, mikä tarkoittaa, että käyminen alkaa hitaammin ja suojaa viinien perusaromeja.

Tuote-eritelmän kohdassa 3.1 viitataan alkoholikäymiseen ”22–30 °C:ssa”. Tätä olisi muutettava niin, että lämpötila on ”enintään 35 °C”.

Yhtenäisen asiakirjan kohtaa 2.5.1 ”Erityiset viininvalmistusmenetelmät” on muutettu.

2.6 Maseroinnin vähimmäisaika

Maseroinnin kestoa päivinä ei enää mainita. Sen sijaan vahvistetaan tietty vähimmäismäärä päiviä, jotta tiettyihin eriin saataisiin enemmän aromeja ja lopputuotteen aistinvaraiset ominaisuudet muuttuisivat monimuotoisimmiksi.

Tuote-eritelmän kohdan 3.1 mukaan tuotteen on oltava säiliössä 10–30 päivää, mutta tämän sijaan olisi todettava maseroinnin kestävän vähintään seitsemän päivää.

Yhtenäisen asiakirjan kohtaa 2.5.1 ”Erityiset viininvalmistusmenetelmät” on muutettu.

2.7 Puristustuotoksen lisääminen

Puristustuotos pyydetään nostamaan kaikkien viinien osalta 60–70 litrasta 100 kilogrammaa korjattuja rypäleitä kohti 75 litraan 100 kilogrammaa korjattuja rypäleitä kohti, koska aikaisemmin on otettu huomioon vain käsin tehtävä sadonkorjuu. Kun on kyse mekaanisesta sadonkorjuusta, tuotos kasvaa 4–6 prosenttia, koska tuolloin ainoastaan rypäleet, eivät kannat, päätyvät viininvalmistamoon.

Tuote-eritelmän kohdassa 3.1 ilmaisu ”60–70 l/100 kg rypäleitä” muutetaan muotoon: ”75 l/100 kg rypäleitä”.

Yhtenäisen asiakirjan kohtaa 2.5.1 ”Erityiset viininvalmistusmenetelmät” on muutettu.

2.8 Malolaktisen käymisen lämpötilan nostaminen

Malolaktisen käymisen lämpötila-alueetta ei enää mainita vaan vahvistetaan enimmäislämpötila. Näin malolaktinen käyminen alkaa alhaisemmasta lämpötilasta, mikä tarkoittaa, että käyminen alkaa hitaammin ja lisää lopputuotteen aistinvaraista monimuotoisuutta.

Tuote-eritelmän kohdassa 3.1 viitataan malolaktiseen käymiseen ”20–22 °C:ssa”. Tätä olisi muutettava niin, että lämpötila on ”enintään 25 °C”.

Yhtenäisen asiakirjan kohtaa 2.5.1 ”Erityiset viininvalmistusmenetelmät” on muutettu.

2.9 Malolaktaisen käymisen vähimmäisaika

Malolaktisen käymisen kestoa päivinä ei enää mainita. Sen sijaan vahvistetaan tietty vähimmäismäärä päiviä, sillä joissakin erissä omenahappopitoisuus malolaktisen käymisen alussa on melko alhainen, ja prosessi voi sen vuoksi päättyä jo varhaisessa vaiheessa.

Tuote-eritelmän kohdan 3.1 mukaan tuotteen on oltava säiliössä 10–30 päivää, mutta tämän sijaan olisi todettava keston olevan vähintään seitsemän päivää.

Yhtenäisen asiakirjan kohtaa 2.5.1 ”Erityiset viininvalmistusmenetelmät” on muutettu.

2.10 Tynnyrien ja sammioiden kapasiteetti

Tammitynnyreiden ja puusammioiden vetoisuutta ei enää mainita, koska eri suuruisten tynnyreiden ja sammioiden käytön ansiosta eri rypälelajikkeiden vanhentamisaikoja voidaan mukauttaa lajikkeiden ominaisuuksien mukaan.

Tuote-eritelmän kohdassa 3.1 ilmaisu ”Viiniä vanhennetaan 225–300 litran tammitynnyreissä, jotka ovat enintään viisi vuotta vanhoja, 12–24 kuukautta, ja 4 000 litran puusammioissa siten, että vanhentamisaikaa valvotaan maistelemalla” korvataan ilmaisulla ”Viiniä vanhennetaan vähintään 12 kuukautta ranskalaisissa ja/tai amerikkalaisissa ja/tai eurooppalaisissa tammitynnyreissä ja/tai puusammioissa siten, että vanhentamisaikaa valvotaan maistamisella.”

Tuote-eritelmän kohdassa 3.2 ilmaisu ”Vanhentaminen kestää yhteensä 12–24 kuukautta ja tehdään 225–300 litran ranskalaisissa tammitynnyreissä ja 4 000 litran puutynnyreissä. Käytetyt tynnyrit voivat olla enintään 2–3 vuotta vanhoja ensimmäisten kuukausien aikana, minkä jälkeen on käytettävä tynnyreitä, jotka ovat uusia tai vuoden ikäisiä. Vanhentamisaikaa valvotaan maistamisella.” korvataan ilmaisulla ”Tuotannossa on kahdentyyppisiä viiniä riippuen kokonaisvanhentamisajasta, joka voi vaihdella vähintään kolmesta kuukaudesta tämän eritelmän kohdassa 2.2.4 kuvatun viinin osalta vähintään 12 kuukauteen tämän eritelmän kohdassa 2.2.5 kuvatun viinin osalta. Viiniä vanhennetaan ranskalaisissa ja/tai amerikkalaisissa ja/tai eurooppalaisissa tammitynnyreissä ja/tai puusammioissa siten, että vanhentamisaikaa valvotaan maistamisella.”

Yhtenäisen asiakirjan kohtaa 2.5.1 ”Erityiset viininvalmistusmenetelmät” on muutettu.

2.11 Chardonnay-valkoviinin tuotannon muutokset

Kylmämaseroinnin enimmäislämpötilaa on rajoitettu, jotta aromien monimuotoisuus lisääntyisi ja perusaromit ilmenisivät paremmin. Omassa sakassaan käytetyn rypälemehun enimmäisprosenttiosuutta ja pitoaikaa tynnyreissä ei enää mainita. Tarkoituksena on käyttää suurempi määrä rypälemehua pidempään tammitynnyreissä, jotta tertiäärisiä aromeja syntyisi enemmän. Myös käymisprosessin kestoa on pidennetty, jotta sekundaarisia aromeja syntyisi enemmän. Näin saadaan monimuotoisempaa viiniä, joka edellyttää vain vähän tai ei lainkaan suodatusta.

Tuote-eritelmän kohtaa 3.3 ja yhtenäisen asiakirjan kohtaa 2.5.1 on muutettu.

2.12 Asianomaisen maantieteellisen alueen laajennus

Alueeseen pyydetään lisäämään 5,03 hehtaaria maata, joka sijaitsee tuote-eritelmässä jo mainittujen lohkojen vieressä. Koska nämä lohkot sijaitsevat SAN-nimityksen maantieteelliseen alueeseen tällä hetkellä jo kuuluvien lohkojen vieressä, ainoastaan tiellä erotettuna, ne täyttävät samat ilmasto-, pinnanmuodostus- ja maaperäolosuhteet. Niitä ei sisällytetty alun perin tuote-eritelmään, koska niille ei ollut istutettu viiniköynnöksiä.

Tuote-eritelmän kohtaan 4 ”Maantieteellisen alueen rajaaminen” on lisätty ilmaisu ”sekä polygonin 23 lohkot 860a, 860b ja 860c”, minkä myötä alueen koko kasvaa 26,2764 hehtaariin.

Yhtenäisen asiakirjan kohtaa 2.6 ”Rajattu maantieteellinen alue” on muutettu.

2.13 Uuden enimmäistuotoksen lisäys

Uudelle Petit Verdot -lajikkeelle on ollut tarpeen lisätä enimmäistuotos, sillä tämä on vaatimuksena, kun lisätään uusi lajike.

Tuote-eritelmän kohtaan 5 ”Enimmäistuotos” on lisätty seuraava: ”– Petit Verdot: 84 hl/ha ja 12 000 kg/ha.”

Yhtenäisen asiakirjan kohtaa 2.5.2 ”Enimmäistuotto” on muutettu.

2.14 Hyväksyttyjen sertifiointielinten luettelon saattaminen ajan tasalle nimityksen ”Dehesa del Carrizal” tuote-eritelmän osalta

Nykyisen hyväksytyn sertifiointielimen nimi ja osoite on annettu.

Tuote-eritelmän kohtaan 9.1 ”Tarkastuslaitos” on lisätty seuraava sertifiointielin:

LIEC AGROALIMENTARIA, S.L. Pol. Industrial Calle XV, Parcela R-113 13200 Manzanares (Ciudad Real) ESPAÑA

Kohtaan on myös lisätty uusi linkki, josta käyvät ilmi tämän SAN-nimityksen tuote-eritelmän todentavat sertifiointielimet.

Yhtenäistä asiakirjaa ei ole muutettu.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

1. Rekisteröitävä nimi / rekisteröitävät nimet

Dehesa del Carrizal

2. Maantieteellisen merkinnän tyyppi

SAN – Suojattu alkuperänimitys

3. Rypäletuotteiden luokat

1. Viini

4. Viini(e)n kuvaus

VIINI

Puna- ja valkoviini

Punaviinit ovat yhdestä lajikkeesta valmistettuja tai sekoitettuja. Niiden väri on morelli, kirsikka tai hapankirsikka viinistä riippuen, ja värin intensiteetti on keskitasoinen tai korkea. Aromit ovat hedelmäisiä, ja niissä on vuoristoisia vivahteita. Maku on hilloinen, ja jälkimaku on pitkä ja runsas.

Valkoviineissä on vihertävän oljenkeltainen, intensiteetiltään melko kirkas väri. Aromeina on eksoottisia hedelmiä ja kivihedelmien maltoa. Voita, kermaa, hiivaa. Kuiva, kermainen, lähes öljyinen. Uuden puun tanniineja. Trooppisia hedelmiä, sakkaa ja paahtoleipää. Voimakas ja raikas jälkimaku.

Yleiset analyyttiset ominaisuudet

Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%) Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til-%) 12 Vähimmäishappopitoisuus 4 g/l viinihappona ilmaistuna Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra) 16,7 Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (milligrammaa/litra) 120

Niiden raja-arvojen osalta, joita ei ole täsmennetty, on noudatettava voimassa olevaa yleistä lainsäädäntöä.

5. Viininvalmistusmenetelmät

a. Olennaiset viininvalmistusmenetelmät

Puristaminen niin, ettei 1,5 kg/cm2 ylity, minkä ansiosta tuotos on enintään 75 litraa 100:aa kilogrammaa korjattuja rypäleitä kohti. Punaviinit: Alkoholikäyminen lämpötilassa, joka ei koskaan ylitä 35 °C:ta. Malolaktinen käyminen enintään 25 °C:n lämpötilassa vähintään seitsemän päivän ajan. Viiniä vanhennetaan ranskalaisissa ja/tai amerikkalaisissa ja/tai eurooppalaisissa tammitynnyreissä ja puusammioissa. Valkoviinit: Kylmämaserointi 6–12 tunnin ajan enintään 16 °C:n lämpötilassa. Vähintään 25 prosenttia rypälemehusta fermentoidaan omassa sakassaan tynnyreissä.

b. Enimmäistuotokset

Cabernet Sauvignon ja Tempranillo

10 000 kg rypäleitä/ha

Cabernet Sauvignon ja Tempranillo

70 hehtolitraa/ha

Syrah ja Petit Verdot

12 000 kg rypäleitä/ha

Syrah ja Petit Verdot

84 hehtolitraa/ha

Merlot

8 500 kg rypäleitä/ha

Merlot

59,5 hehtolitraa/ha

Chardonnay

9 000 kg rypäleitä/ha

Chardonnay

63 hehtolitraa/ha

6. Rajattu maantieteellinen alue

Alue kattaa seuraavat lohkot Retuerta del Bullaquen kunnassa (Ciudad Realissa): polygonin 9 lohkot 449a, 449ec, 449ea, 449eb, 449ada, 449adb, 449adc ja 449eca sekä polygonin 23 lohkot 860a, 860b ja 860c.

Viinitarhan pinta-ala on 26,2764 hehtaaria.

7. Pääasialliset viininvalmistuksessa käytettävät rypälelajikkeet

CHARDONNAY

SYRAH

CABERNET SAUVIGNON

8. Yhteyden/yhteyksien kuvaus

1. Yksityiskohtaiset tiedot maantieteellisestä alueesta (luontoon ja ihmiseen liittyvät tekijät): Maantieteelliselle alueelle on luonteenomaista kivinen maaperä ja kapeat vesireitit. Alue sijaitsee notkelmassa, pohjoisrinteellä kukkulan suojassa. Kukkula varjostaa viinitarhaa illan varhaisina tunteina. Alueen poikki virtaa Carrizal, joka tuo kosteutta. Sumua esiintyy jopa kesällä. Niinpä viinit ovat luonteeltaan lähes atlanttisia, toisin kuin ympäröiviltä alueilta peräisin olevat välimerelliset viinit. Sijainti lähes 800 metriä merenpinnan yläpuolella aiheuttaa suuria eroja päivä- ja yölämpötilojen välillä ja hidasta kypsymistä. Poikkeuksellisina vuosina kypsymisen alkamisesta sadonkorjuuseen saattaa kestää jopa 60 päivää. Kypsymiskaudella lämpötilat vaihtelevat enemmän kuin ympäröivällä alueella. Maaperä on rakenteeltaan karkeaa, ja paikoin jakeista jopa 80 prosenttia on suurempia kuin 2 mm. Maaperän muodostumisen aikana virta kuljetti kvartsiittia, millä oli huomattava merkitys, sillä kvartsiitti muodosti rakenteeltaan karkean ja huomattavan paksun kerroksen alapuolelleen jääneen hiuemaan päälle. Kvartsiittimaaperä on hapanta; pH on 4,7–6, mikä on paljon vähemmän kuin ympäröivän alueen pH. Maantieteellistä aluetta suojaa välimerellinen vuoristoinen maasto. Se suojaa eteläisiltä kuumilta tuulilta ja hillitsee korkeita lämpötiloja. Alueelle ovat ominaisia sellaiset lajit kuin rautatammi, mänty, kanerva, kistus, rosmariini ja timjami.

2. Tiedot viinin laadusta tai ominaisuuksista, jotka johtuvat ennen kaikkea tai yksinomaan maantieteellisestä ympäristöstä: Tuotetut viinit ovat luonteeltaan atlanttisia, toisin kuin ympäröivältä alueelta peräisin olevat välimerelliset viinit. Niille on ominaista lämpimien vivahteiden puuttuminen, aromit, jotka tuovat mieleen pensasmaan (timjami, rosmariini ja kanerva), hartsimaiset ja rauhoittavat vivahteet (mänty ja eukalyptuspuu) ja valkoviineissä eksoottiset hedelmät ja kivihedelmien malto. Viinit ovat raikkaita ja tasapainoisia, ja niiden happamuus on hyvä. Punaviineissä on kypsiä tanniineja, ja ne ovat pehmeitä ja elegantteja, kun taas valkoviinit ovat raikkaita, ja niiden happopitoisuus on korkeampi kuin ympäröivän alueen viineillä yleensä. Sekä puna- että valkoviinejä voidaan vanhentaa pitkään pullossa.

3. Yhteys maantieteellisen alueen ominaispiirteiden ja viinin laadun välillä: Maantieteellinen alue on sijaintikorkeutensa ja asemoitumisensa ansiosta suojassa kuumilta, kuivilta tuulilta. Viinitarha on myös varjossa illalla, ja joki tuo kosteutta. Näin ollen lämpötilan vaihteluväli mahdollistaa tanniinin riittävän kypsymisen. Näin saadaan viinejä, joissa ei ole lämpimiä vivahteita ja jotka ovat luonteeltaan hyvin atlanttisia. Punaviineille on ominaista pehmeä maku, kypsät tanniinit sekä pitkä ja runsas jälkimaku, kun taas valkoviinien jälkimaku on voimakas ja raikas. Maaperän karkea rakenne ja kvartsiitin kulkeutuminen joessa nostavat maaperän happamuutta. Tuloksena on raikkaita ja tasapainoisia viinejä, joiden happopitoisuus on korkeampi kuin ympäröivän alueen viineillä yleensä. Tämä mahdollistaa pidemmät vanhentamisajat pullossa. Viinitarhan ympärillä on pensasmaata tavanomaisine lajeineen (esim. kistus, kanerva, timjami, laventeli ja rosmariini), mikä tuo viineihin tyypillisiä pensasmaisia ja rauhoittavia vivahteita sekä valkoviineihin eksoottisten hedelmien sekä kivihedelmien mallon vivahteita.

9. Olennaiset lisäedellytykset

—

Linkki eritelmään

http://pagina.jccm.es/agricul/paginas/comercial-industrial/consejos_new/pliegos/3_PLIEGO_DEHESA_CARRIZAL_20180628.pdf