2003/706/EY: Komission päätös, tehty 23 päivänä huhtikuuta 2003, Saksan toteuttamista valtiontukiohjelmista – Brandenburgin osavaltion vuosien 1991 ja 1994 takausohjelmat – Valtiontuki C 45/1998 (ex NN 45/1997) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti.)(tiedoksiannettu numerolla K(2003) 1217)



Virallinen lehti nro L 263 , 14/10/2003 s. 0001 - 0008



Komission päätös, tehty 23 päivänä huhtikuuta 2003, Saksan toteuttamista valtiontukiohjelmista - Brandenburgin osavaltion vuosien 1991 ja 1994 takausohjelmat - Valtiontuki C 45/1998 (ex NN 45/1997) (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 1217) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2003/706/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan, on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa, sekä katsoo seuraavaa: 1. MENETTELY (1) Brandenburgin osavaltio sovelsi vuosina 1991-1994 5 päivänä syyskuuta 1991 voimaan tullutta tukiohjelmaa (Bürgschaftsrichtlinien des Landes Brandenburg für die Wirtschaft und die freien Berufe sowie die Land- und Forstwirtschaft vom 5. September 1991, Brandenburgin osavaltion takausohjesäännöt talouden ja vapaiden ammattien sekä maa- ja metsätalouden tukemiseksi, annettu 5 päivänä syyskuuta 1991, jäljempänä "vuoden 1991 takausohjelma"). Ohjelmasta ei EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti koskaan tehty ilmoitusta komissiolle. (2) Vuoden 1991 takausohjelma korvattiin 17 päivänä toukokuuta 1994 muutetulla ohjelmalla (jäljempänä "vuoden 1994 takausohjelma"), josta ei aluksi myöskään tehty ilmoitusta komissiolle. Se oli alkuperäisessä muodossaan voimassa 20 päivään maaliskuuta 1995. Myöhässä ilmoitetun ohjelman soveltaminen keskeytettiin mainitusta päivästä alkaen. Komissio hyväksyi ohjelman soveltamisen merkittävästi muutetussa muodossa 20 päivästä maaliskuuta 1995 lähtien (SG(96) D/7438)(1). (3) Komissio ilmoitti Saksalle 14 päivänä heinäkuuta 1998 päivätyllä kirjeellä (SG(98) D/5743) päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, joka koskee vuosien 1991 ja 1994 takausohjelmia sellaisina kuin ne olivat voimassa 20 päivään maaliskuuta 1995 asti. (4) Muodollinen tutkintamenettely ei kuitenkaan koskenut kummankaan ohjelman soveltamista toimintoihin, joiden tarkoituksena on perustamissopimuksen liitteessä I mainittujen maataloustuotteiden valmistus, jalostus ja kaupan pitäminen. (5) Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2). Komissio kehotti kaikkia asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä ohjelmasta, mutta ei ole saanut yhtään huomautusta. (6) Saksa esitti huomautuksensa 11 päivänä syyskuuta 1998, 2 päivänä lokakuuta 1998 ja 25 päivänä toukokuuta 1999 päivätyissä kirjeissä sekä 11 ja 12 päivänä toukokuuta 1999 järjestetyn tapaamisen yhteydessä. (7) Komission ja Saksan edustajat tapasivat 28 päivänä tammikuuta 2003 Berliinissä. Kyseisen tapaamisen aikana komissio pyysi lisätietoja vuosien 1991 ja 1994 takausohjelmien tuensaajayritysten nykytilasta. (8) Saksa toimitti lopulliset huomautuksensa 20 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyssä kirjeessä. 2. VUODEN 1991 TAKAUSOHJELMAN KUVAUS 2.1 Tuensaajat (9) Brandenburgin osavaltio on myöntänyt luottolaitoksille takauksia, jotka koskevat yrityksille (sekä pk-yrityksille että suuryrityksille), vapaiden ammattien harjoittajille ja yritysten osakkaiksi pyrkiville yritysten johtohenkilöille myönnettyjä lainoja. 2.2 Tuetut hankkeet (10) Vuoden 1991 takausohjelmasta voitiin tukea seuraavia hankkeita: - uudet investoinnit, - käyttöomaisuuden hankinnat, - investointien jälkirahoitus, - vakauttaminen, - tervehdyttäminen. 2.3 Takauksen myöntämisehdot (11) Lainatakauksien myöntämisehtoihin kuuluivat muun muassa seuraavat vaatimukset: hankkeen tavoite ja siihen liittyvät riskit ovat tavanomaisin liiketaloudellisin perustein arvioituna kohtuullisessa suhteessa toisiinsa, takaus on yrityksen hankkeen toteuttamiseen tarvittavan pankkilainan saamisen välttämätön edellytys, koska yrityksellä ei ole tarjottavanaan muita vakuuksia, ja luotonsaaja asettaa käytettäväksi kaikki kohtuudella ajateltavissa olevat muut vakuudet. (12) Luotonsaaja maksaa myönnetystä takauksesta kertaluontoisen korvauksen, joka on 0,5 prosenttia takauksen kattamasta määrästä, ja vuotuisen takauksenhoitomaksun, joka on 0,5 prosenttia vielä maksamattomasta määrästä. (13) Brandenburgin osavaltion rahoitusasioista vastaava ministeri vahvistaa takauksen suuruuden tapauskohtaisesti. Se rajoittuu tavallisesti kohtuulliseen osaan luotosta tai takauksella katettavasta luoton osasta. (14) Tervehdyttämishankkeisiin tarkoitetuille lainoille voidaan myöntää takaus vain, jos hankkeesta on esitetty tervehdyttämissuunnitelma, jolla palautetaan yrityksen pitkän aikavälin kannattavuus. 3. VUODEN 1994 TAKAUSOHJELMA (15) Ohjelman pääkohdat ovat pääosin samankaltaiset kuin vuoden 1991 ohjelmassa. Takauksella katettava määrä rajoitettiin kuitenkin 80 prosenttiin koko luoton määrästä, ja tietyissä tapauksissa sitä oli mahdollista korottaa 90 prosenttiin saakka. 4. MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT (16) Komissio epäili vakavasti, että ohjelmien alkuinvestointihankkeisiin soveltaminen ei ollut yhteismarkkinoita koskevien sääntöjen mukaista. Syyt olivat seuraavat: a) Ohjelmissa ei kyseisiä hankkeita valittaessa otettu huomioon komission alueellisista tukiohjelmista vuonna 1979 annetun tiedonannon(3) (jäljempänä "vuoden 1979 tiedonanto") liitteen 5 kohdassa olevaa yhteistä alkuinvestointien määritelmää eikä tukikelpoisten kustannusten määrää. Näin ollen kyseiset ohjelmat eivät olleet vuoden 1979 tiedonannossa tarkoitetulla tavalla läpinäkyviä eikä niiden perusteella voitu sulkea pois mahdollisuutta, että ohjelmiin kuului tukia, jotka eivät liittyneet kyseisen määritelmän mukaisiin alkuinvestointeihin. Tällaisia tukia ovat esimerkiksi korvaaviin investointeihin myönnetyt tuet, jotka on katsottava toimintatuiksi. b) Siinä tapauksessa, että tukia oli tarkasteltava aluetukina, ei kyseisen ohjelman perusteella ollut mahdollista todeta, täyttyivätkö Brandenburgia koskevat tukien kasautumisehdot, koska ohjelmassa ei määritelty tukien ylärajaa silloin, kun niitä kumuloidaan muiden tukien kanssa. c) Kyseisten ohjelmien mukaisesti myönnetyt takaukset saattoivat tietyissä tapauksissa kattaa koko luoton määrän (vuoden 1991 takausohjelma) tai 90 prosenttia siitä (vuoden 1994 takausohjelma). Jotta hankkeen taloudellinen kannattavuus voidaan taata, tuensaajan on komission noudattaman vakiintuneen käytännön mukaisesti rahoitettava ilman valtiontukea riittävä osuus, jonka tulisi olla tavallisesti vähintään 20 prosenttia luotosta. d) Ohjelmien soveltamisalasta ei suljettu pois erityisten tukimääräysten piiriin kuuluvia arkoja toimialoja. (17) Komissio epäili vakavasti ohjelmien soveltamista käyttöomaisuuden hankkimista koskeviin hankkeisiin, koska takausten myöntäminen käyttöomaisuushankintoihin on katsottava toimintatueksi. Komissio soveltaa vakiintunutta käytäntöä(4) toimintatukiin, jotka ovat tietyin edellytyksin sallittuja perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetuilla rakenteellisista ongelmista kärsivillä alueilla. Vastoin edellä mainittua käytäntöä kyseisten ohjelmien soveltamista ei ollut rajoitettu ajallisesti eivätkä tuet olleet asteittain alenevia. (18) Tukiohjelmien investointien jälkirahoitukseen soveltamisen osalta niistä ei käy ilmi, millä ehdoilla kyseiseen tarkoitukseen voidaan myöntää takauksia. Sellaisiin investointeihin myönnettyjen tukien, jotka on tukea haettaessa jo saatettu päätökseen, ei komission vakiintuneen käytännön mukaisesti voida katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille, jos kyseiset tuet eivät ole investointihankkeen toteuttamisen kannalta välttämättömiä. Ne ovat toimintatukia, jotka voidaan julistaa yhteismarkkinoille soveltuviksi vain kyseisiä tukia koskevin perustein (ks. käyttöomaisuuden hankkimista koskevat hankkeet). (19) Ohjelmien soveltamista vaikeuksissa olevien yritysten rakenteiden uudistamishankkeisiin koskevat seuraavat erityisehdot(5): a) jos kyseisillä markkinoilla on ylikapasiteettia, on esitettävä myönnettävään tukeen suhteutettu kapasiteetin vähentämistä koskeva suunnitelma, kun takauksia myönnetään suuryrityksille ja pk-yrityksille, jotka ovat kyseisillä markkinoilla määräävässä asemassa; b) tuensaajan on itse vastattava osasta rakenneuudistuskustannuksia; c) periaate, jonka mukaan rakenneuudistustukea voidaan myöntää vain kerran, ellei rakenneuudistuksen kestäessä synny uutta rahoitustarvetta, jota yritys ei voinut ennakoida ja joka ei ollut sen itse aiheuttama; d) tuki on rajoitettava rakenneuudistussuunnitelman toteuttamisen kannalta välttämättömään vähimmäismäärään; e) on esitettävä rakenneuudistussuunnitelma, joka takaa, että rakenneuudistus johtaa sellaisen taloudellisesti kilpailukykyisen yrityksen syntymiseen, joka edistää tehokkaasti alueen kehitystä ja jonka toiminta ei ole jatkuvasti tukien varassa; f) ohjelmien soveltamisalan ulkopuolelle on suljettava herkät toimialat, joita koskevat erityiset tukimääräykset, ja suuryrityksille myönnettävistä takauksista on tehtävä tapauskohtaiset ilmoitukset. 5. SAKSAN HUOMAUTUKSET (20) Ajanjaksona, jota menettely koskee, Brandenburgin osavaltio myönsi kaikkiaan 68 takausta, joista kuusi myönnettiin EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden valmistusta, jalostusta ja kaupan pitämistä varten. Tämä päätös ei koske mainittuja kuutta takausta. Muilla herkillä toimialoilla toimiville yrityksille ei myönnetty takauksia. (21) Saksan antamien tietojen mukaan lainoille myönnetyt takaukset koskivat poikkeuksetta vuoden 1979 tiedonannon liitteen 5 kohdassa olevan yhteisen alkuinvestointien määritelmän mukaisia investointihankkeita. Aluetukia koskevat määräykset olisivat näin ollen soveltamiskelpoisia. (22) Toimintatukien myöntämistapauksissa tuet olivat Saksan käsityksen mukaan yhteisön lainsäädännön mukaisia, koska kaikki kyseiset takaukset olivat määräaikaisia ja asteittain alenevia (ne alenivat 20 prosenttia vuodessa). (23) Myös tapaukset, joissa takauksen tukiosuus kuului vähämerkityksisiä tukia koskevien määräysten soveltamisalaan, tutkittiin tarkasti. Tapauksista, joissa tukia myönnettiin taloudellisesti terveille yrityksille, Saksa väittää, että vähämerkityksisiä tukia koskevat määräykset täyttyivät tuen myöntämisajankohtana. Vuosien 1991 ja 1994 ohjelmien perusteella myönnetyt takaukset olisivat lisäksi jääneet vähämerkityksisiin tukiin sovellettavaa enimmäismäärää pienemmiksi, koska niiden tukiosuudeksi ilmoitettiin 0,5 prosenttia. (24) Saksa myöntää, että vaikeuksissa olevien yritysten rakenneuudistusta varten takauksia myönnettiin kolmessa tapauksessa, mutta yksikään näistä yrityksistä ei enää toimi markkinoilla. (25) Saksa myöntää myös, että takauksia myönnettiin enintään 90 prosentille lainan määrästä, mikä vastasi Saksan käsityksen mukaan alueellisen talousrakenteen parantamista koskevassa 23. puiteohjelmassa(6) vahvistettuja sääntöjä. (26) Asian oikeudellisista näkökohdista Saksa väittää, että vuoden 1991 takausohjelma, joka oli voimassa 5 päivästä syyskuuta 1991 16 päivään toukokuuta 1994, ei kuulu 23 päivästä joulukuuta 1994 sovellettaviksi tulevien, vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevien vuoden 1994 suuntaviivojen(7) soveltamisalaan. Saksa katsoo, että ohjelma on myös verrattavissa lukuisiin muihin tukiohjelmiin, jotka komissio on hyväksynyt vuosina 1988-1992. Komissio muutti Saksan mukaan valtiontakauksia koskevaa politiikkaansa vasta vuoden 1994 puolivälissä ottamalla käyttöön useita asiaa koskevia toimenpiteitä. Vuoden 1991 takausohjelmaa on Saksan mukaan näin ollen arvioitava samoin oikeudellisin perustein kuin muita useissa muissa Saksan osavaltioissa samaan aikaan voimassa olleita ohjelmia. 6. OIKEUDELLINEN ARVIOINTI 6.1 Valtiontuen olemassaolo (27) Komissio ilmoitti jäsenvaltioille 5 päivänä huhtikuuta 1989 päivätyllä valtiontakauksia koskevalla kirjeellä(8) ja 12 päivänä lokakuuta 1989 päivätyllä täydentävällä kirjeellä(9), että kaikki valtion myöntämät takaukset kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan (tuolloin 92 artiklan 1 kohta) soveltamisalaan ja niistä on näin ollen tehtävä EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan (tuolloin 93 artiklan 3 kohta) mukainen ilmoitus. Näin ollen jäsenvaltioilla ei voinut enää 5 päivän huhtikuuta 1989 jälkeen olla epäselvyyttä siitä, että kaikki takausten muodossa myönnetyt tuet on ilmoitettava. (28) Antaakseen jäsenvaltioille perusteellisen selvityksen periaatteista, joita se käyttää tulkitessaan perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaa ja niiden soveltamista valtion myöntämiin takauksiin, komissio julkaisi tiedonannon EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina(10) (jäljempänä "vuoden 2000 tiedonanto"). Komissio on avoimuuden lisäämiseksi tarkentanut tiedonannossa lähestymistapaansa, parantaakseen päätöstensä ennustettavuutta ja syrjimättömyyttä. Se on muun muassa esittänyt, että takausohjelman on täytettävä seuraavassa luetellut ehdot, jotta voitaisiin katsoa, ettei ohjelma ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea: a) järjestelmän ehtojen mukaan takauksia ei voida myöntää lainanottajille, joiden rahoitusasema ei ole terve; b) lainanottajat voisivat periaatteessa saada rahoitusmarkkinoilta lainaa ilman valtion väliintuloa; c) takaukset liittyvät tiettyyn rahoitustoimeen, niille on asetettu kiinteä enimmäismäärä, ne kattavat enintään 80 prosenttia lainasaamisen tai muun rahoitussitoumuksen määrästä ja niiden voimassaoloaika on rajoitettu; d) järjestelmän ehdot perustuvat realistiseen riskien arviointiin, joten on erittäin todennäköistä, että takauksensaajina olevien yritysten maksamat takausmaksut kattavat takauksista aiheutuvat kulut; e) järjestelmään kuuluu, että takausten myöntämisehtoja ja koko järjestelmän rahoitusta tarkastellaan uudelleen ainakin kerran vuodessa; f) takausmaksut kattavat sekä takauksen myöntämiseen liittyvät tavanomaiset riskit että järjestelmän hallinnolliset kulut, ja jos valtio antaa alkupääoman takausjärjestelmän perustamiseen, niihin sisältyy tavanomainen tuotto pääomalle. Koska vuosien 1991 ja 1994 takausohjelmien soveltamisalasta ei ollut suljettu pois taloudellisissa vaikeuksissa olevia lainansaajia, jotka eivät voisi saada rahoitusmarkkinoilta markkinaehtoista lainaa ilman valtion väliintuloa, eikä niissä edellytetty riskinarviointia eikä pankin vähintään 20 prosentin riskinottoa, ne eivät täytä kyseisiä ehtoja. (29) Komissio totesi vuoden 2000 tiedonannossa myös, että lainan vakuudeksi annettujen takausten avustusekvivalentti tiettynä vuonna: a) voidaan laskea samalla tavalla kuin korkotukilainan avustusekvivalentti, jolloin korkotuki on markkinakoron ja valtiontakauksen mahdollistaman koron erotus sen jälkeen, kun mahdolliset takausmaksut on vähennetty; tai b) voi vastata seuraavien lukujen erotusta: takauksen kohteena olevan rahoitussitoumuksen määrä kerrottuna riskiä kuvaavalla luvulla (maksulaiminlyönnin todennäköisyys) ja mahdollisesti suoritettu takausmaksu eli (takausmäärä x riski) - takausmaksu; taikka c) voidaan laskea muuta objektiivisesti perusteltua ja yleisesti hyväksyttyä menetelmää käyttäen. (30) Kuten vuoden 2000 tiedonannossa todetaan, takausohjelmien olisi periaatteessa käytettävä toista perusmenetelmää. (31) Komissio on tutkinut tässä yhteydessä, olivatko takausjärjestelyt vähämerkityksisiä tukia koskevia ohjelmia eli toimenpiteitä, joiden mukaisesti ei ole mahdollista myöntää tukia, jotka ylittävät EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 69/2001(11) säädetyt enimmäismäärät eivätkä näin ollen täytä kaikkia EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrättyjä edellytyksiä. (32) Koska asetus (EY) N:o 69/2001 tuli voimaan vasta 2 päivänä helmikuuta 2001 mutta takausohjelmat olivat voimassa 5 päivästä syyskuuta 1991 16 päivään toukokuuta 1994 ja 17 päivästä toukokuuta 1994 20 päivään maaliskuuta 1995, on tutkittava, onko ennen kyseisen asetuksen voimaantuloa myönnettyihin vähämerkityksisiin tukiin sovellettava asetusta (EY) N:o 69/2001 vai pk-yrityksiä koskevissa yhteisön suuntaviivoissa vuodelta 1992(12) vahvistettuja vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä ja vähämerkityksistä tukea koskevaa komission tiedonantoa vuodelta 1996(13). (33) Asetuksessa (EY) N:o 69/2001 ei ole tätä koskevaa mainintaa. Asetuksen sanamuoto ei tosin sulje pois mahdollisuutta soveltaa sitä edellä mainittuihin tapauksiin, mutta asetuksen 3 artiklassa mainittua valvontamekanismia on mukautettava. Komissio päättelee, että koska asetuksessa (EY) N:o 69/2001 ei ole nimenomaisesti säädetty toisin, vähämerkityksisiä tukia, jotka on myönnetty ennen asetuksen voimaantuloa, on arvioitava kyseisen asetuksen mukaisesti. Koska asetuksessa (EY) N:o 69/2001 vapautetaan tietyntyyppisiä toimenpiteitä ilmoitusvelvollisuudesta, kyseinen asetus on menettelytapoihin sovellettava säädös ja sellaisena sitä tulisi välittömästi soveltaa voimassa oleviin menettelyihin. Toisaalta asetuksen (EY) N:o 69/2001 välitön soveltaminen vastaa sen perustana olevia menettelyjen yksinkertaistamista ja hajauttamista koskevia tavoitteita. Vain sellaisiin tukiin, jotka eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalaan ja joita ei näin ollen ole mahdollista sen perusteella vapauttaa ilmoitusvelvollisuudesta, komissio soveltaa sääntöjä, jotka ovat olleet voimassa tukien myöntämisajankohtana. Koska asetus (EY) N:o 69/2001 on periaatteessa sallivampi kuin sitä edeltävät vähämerkityksisiä tukia koskevat säännöt ja koska kyseisiä sääntöjä on joka tapauksessa sovellettava, mikäli tukea ei voida asetuksen (EY) N:o 69/2001 perusteella vapauttaa ilmoitusvelvollisuudesta, luottamuksen suojan yleinen oikeusperiaate ja oikeusvarmuusperiaate on otettu riittävästi huomioon. Taloudelliselta kannalta komissio katsoo, että tukitoimenpiteitä, joita ei voida nyt voimassa olevan asetuksen (EY) N:o 69/2001 nojalla katsoa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi yhteismarkkinoilla myönnetyiksi valtiontuiksi, ei ole voitu katsoa valtiontuiksi aikaisemmillakaan markkinoilla, jotka olivat nykyistä vähemmän yhdentyneet. Näin ollen komissio käyttää vuosien 1991 ja 1994 takausohjelmien tarkastelussa jatkossa perustana asetusta (EY) N:o 69/2001. Tämä ei sulje pois mahdollisuutta soveltaa sääntöjä, jotka ovat olleet voimassa toimenpiteiden toteuttamisajankohtana, silloin kun kyseisiä toimenpiteitä ei voida vapauttaa ilmoitusvelvollisuudesta asetuksen (EY) N:o 69/2001 nojalla. (34) Menettelyn aloittaminen koskee näin ollen sekä takausohjelmia että soveltamistapauksia, jotka eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 69/2001 tai muiden vähämerkityksisiä tukia koskevien sääntöjen soveltamisalaan, tai tapauksia, jotka tosin kuuluvat asetuksen (EY) N:o 69/2001 tai muiden soveltuvien vähämerkityksisiä tukia koskevien sääntöjen soveltamisalaan mutta jotka kuitenkin ylittävät säädetyn vähämerkityksisiä tukia koskevan kynnysarvon. (35) Komissio katsoo, että takaukseen sisältyvä tukiosuus riippuu luottoriskistä ja näin ollen kaikista takaukseen ja lainaan liittyvistä muista olosuhteista. Brandenburgin osavaltion tukiohjelmissa määriteltyjen 0,5 prosentin takauksenhoitomaksun ja 0,5 prosenttia takausmäärästä kattavan kertaluontoisen maksun ei voida katsoa kaikissa tapauksissa vastaavan takauksen markkinahintaa. Saksa ei ole osoittanut, että nämä maksut kattavat riittävästi takauksiin liittyvän huomattavan maksukyvyttömyysriskin. Saksa jopa myöntää, että suurin osa yrityksistä, jotka ovat olleet ohjelman edunsaajia, ovat sittemmin tehneet konkurssin. (36) Komissio ei ole samaa mieltä Saksan kanssa siitä, että takausten tukiosuudeksi on periaatteessa määriteltävä 0,5 prosenttia. Saksa ei ole osoittanut, että tämä prosenttiosuus olisi laskettu käyttäen jotain edellä mainituista takausohjelman tukiosuuden laskentamenetelmistä. Tukiosuus voi pikemminkin nousta jopa varsinaisen takauksella katetun määrän suuruiseksi, jos lainan myöntämisajankohtana oli ilmeisesti varsin todennäköistä, että luotonsaaja ei kykenisi vastaamaan velvoitteistaan. (37) Näin ollen komissio katsoo, että Brandenburgin osavaltion kahden ohjelman mukaisesti myönnettyjen takauksien tukiosuus saattaa olla liian korkea kuuluakseen asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalaan. Näin ollen on mahdollista, että myönnetyillä takauksilla on suosittu yrityksiä muihin yrityksiin nähden tavalla, joka on vääristänyt tai ainakin uhannut vääristää kilpailua. 6.2 Tuen sääntöjenmukaisuus (38) Komissio toteaa, että vuoden 1991 takausohjelman tullessa voimaan vuonna 1991 vähämerkityksisistä tuista ei ollut voimassa olevia määräyksiä. Näin ollen vuoden 1991 ohjelmaa ei ollut vapautettu EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta. Komissio pahoittelee, että Saksa on myöntänyt tuet sääntöjenvastaisesti ja rikkonut näin EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohtaa. 6.3 Tukien soveltuvuus yhteismarkkinoille silloin kun ne ovat liian suuria kuuluakseen asetuksen (EY) N:o 69/2001 tai muun soveltuvan vähämerkityksisiä tukia koskevan säännön soveltamisalaan 6.3.1 Aluetukia koskevien sääntöjen mukaisuus (39) Aluetukia koskevien sääntöjen perusteet on määritelty vuoden 1979 tiedonannossa. Sen jälkeen niitä on tarkennettu vuoden 1988 tiedonannossa vahvistetuilla säännöillä, jotka koskevat tukialueiden luokitteluun ja toimintatukiin sovellettavia perusteita. Komissio yhdisti vuonna 1998 kaikki siihen saakka voimassa olleet periaatteet alueellisia valtiontukia koskeviksi suuntaviivoiksi(14) (jäljempänä "aluetukia koskevat suuntaviivat"). Näitä suuntaviivoja on niiden 6 kohdan mukaan sovellettava valtiontukiin, jotka on ilmoitettu tai myönnetty suuntaviivojen voimaantulon jälkeen. Sitä aiemmin ilmoitettuja tai myönnettyjä tukia on arvioitava tätä vanhempien sääntöjen mukaisesti(15). Kummankin takausohjelman voimassaoloaika huomioon ottaen sovelletaan vuoden 1979 tiedonantoa sellaisena, kuin se on muutettuna vuoden 1988 tiedonannolla. Aluetukia koskevien vuoden 1998 suuntaviivojen mukainen arviointi ei periaatteessa olisi johtanut edullisempaan päätelmään. Komissio soveltaa pk-yrityksille myönnettyihin tukiin, jotka eivät ole toimintatukia, ensisijaisesti asetusta (EY) N:o 70/2001 sellaisena, kuin se on myöhemmin muutettuna. (40) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohta antavat komissiolle kaksi mahdollisuutta luokitella aluetuet yhteismarkkinoille soveltuviksi. Tarkasteltavina olevat takausohjelmat ovat voimassa Brandenburgin osavaltiossa, joka oli ohjelmien voimassaoloaikana EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tukialue(16). (41) Komissio jaottelee aluetuet alkuinvestointeihin myönnettyihin tukiin ja toimintatukiin. (42) Takausohjelmia sovellettiin sekä alkuinvestointeihin että korvaaviin investointeihin. Vuoden 1979 tiedonannon mukainen alkuinvestoinnin määritelmä ei kata korvaavia investointeja, joten ne on katsottava toimintatuiksi. Ohjelmissa sallittiin myös tuet käyttöomaisuushankintoihin ja investointien jälkirahoitukseen. Komission vakiintuneen käytännön mukaisesti viimeksi mainitut tuet on katsottava hakemuksen tekohetkellä jo toteutettuihin investointeihin tarkoitettuina tukina toimintatueksi. Sama koskee myös käyttöomaisuuden hankintaan tarkoitettuja tukia. 6.3.1.1 Alkuinvestointeihin tarkoitetut tuet (43) Vuoden 1979 tiedonannossa alkuinvestointeihin tarkoitetut tuet määriteltiin tuiksi laiteinvestointeihin uutta yritystoimipaikkaa perustettaessa, olemassa olevaa yritystoimipaikkaa laajennettaessa tai olemassa olevan yritystoimipaikan tuotteita tai tuotantomenetelmää perusteellisesti muutettaessa (järkiperäistämällä, tuotantosuuntaa vaihtamalla tai nykyaikaistamalla). (44) Investointitukien osalta komissio vahvisti Saksalle vuonna 1991(17) Saksan yhteisen tukiohjelman (GA-Rahmenplan) mukaisten alueellisten enimmäismäärien korotuksen uusia osavaltioita varten. Korotuksen jälkeen alkuinvestointeja voitiin tukea enintään 23 prosentin, laajennushankkeita enintään 20 prosentin ja järkiperäistämistä sekä tuotantosuunnan muuttamista enintään 15 prosentin bruttotukiosuudella. Kasautuneena muiden julkisten varojen kanssa tuen brutto-osuus saattoi olla enintään 35 prosenttia. Komissio vahvisti vuonna 1994 käsityksensä ja salli suuryrityksille tarkoitettujen tukien 35 prosentin bruttotuki-intensiteetin sekä pk-yrityksille tarkoitettujen tukien 50 prosentin bruttotuki-intensiteetin(18). (45) Tarkasteltavana olevan ajanjakson osalta ja ottaen huomioon erityismääräykset, joita sovelletaan herkillä aloilla toimiville yrityksille tarkoitettuihin investointitukiin, alkuinvestointeja koskevat tukiohjelmat katsottiin Brandenburgin tukialueella yhteismarkkinoille soveltuviksi, mikäli voitiin sulkea pois mahdollisuus, että ne yhdistettyinä muiden aluetukien kanssa ylittäisivät tuille asetetut enimmäismäärät. Tämä koski myös vaikeuksissa oleville yrityksille myönnettyjä alkuinvestointitukia. Komission vuoteen 1999 saakka noudattaman vakiintuneen politiikan mukaisesti aluetukiohjelmien mukaisten alueellisten alkuinvestointitukien myöntäminen sallittiin myös vaikeuksissa oleville yrityksille ilman, että niistä vaadittiin tehtäväksi yksittäisiä ilmoituksia(19). 6.3.1.2 Toimintatuet (46) Kannattaville yrityksille myönnetyt takaukset, joiden tarkoituksena ei ole rahoittaa alkuinvestointeja, voidaan katsoa toimintatuiksi. Taloudellisesti heikossa asemassa olevien alueiden vakavien vaikeuksien vuoksi toimintatukien voidaan katsoa kuuluvan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusmääräyksen soveltamisalaan, jos ne ovat kyseisen alueen kehityksen edistämisen kannalta perusteltuja. Koko Brandenburgin osavaltion, joka oli EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettua tukialuetta, taloudella oli lisäksi suuria ongelmia, jotka johtuivat pääomamarkkinoiden heikkoudesta tarkasteltavana olevien ohjelmien soveltamisajankohtana. Toimintatuilla tuettiin näin ollen kehitystä ja lievennettiin vuosina 1991-1994 esiintyneitä vaikeuksia. Komissio toteaa myös Saksan osoittaneen, että tämän menettelyn kohteena ei ole yhtään yritystä, joka toimisi herkällä alalla (terästeollisuus, laivanrakennus, synteettikuituteollisuus tai tekstiiliteollisuus). Näin ollen komissio päättelee, että takausohjelmat soveltuvat yhteismarkkinoille sikäli kuin ne koskivat terveille yrityksille tarkoitettuja toimintatukia. 6.3.2 Rakenneuudistustukia koskevien säännösten mukaisuus (47) Vaikeuksissa oleville yrityksille myönnetyt tuet, joita ei voida pitää alkuinvestointeihin tarkoitettuina aluetukina, on katsottava rakenneuudistustuiksi. Komissio ei kuitenkaan tutki takausten yhdenmukaisuutta rakenneuudistustukia koskevien sääntöjen kanssa. Kolme vaikeuksissa olevaa yritystä, jotka ovat saaneet kyseisten kahden takausohjelman mukaisia tukia, eivät enää toimi markkinoilla, joten tukien tutkinta on turhaa. 6.3.3 Soveltuminen yhteismarkkinoille muiden poikkeusmääräysten perusteella (48) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohtaa ja erityisesti sen c alakohtaa ei voida soveltaa kumpaankaan ohjelmaan. Ohjelmien tavoitteena on lievittää Brandenburgin osavaltion yritysten yleisiä alueellisia talousvaikeuksia eikä erityisiä Saksan jaosta johtuvia vaikeuksia. Saksakaan ei pidä tätä määräystä soveltamiskelpoisena. Tarkasteltavana olevien tukien tarkoituksena ei myöskään ole perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukainen Euroopan yhteistä etua koskevien tärkeiden hankkeiden edistäminen tai jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistaminen eikä perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukainen kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistäminen. 7. PÄÄTELMÄT (49) Vuosien 1991 ja 1994 takausohjelmista ei ole tehty ilmoitusta, joten ne ovat EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja sääntöjenvastaisia tukia. Tuet, joita ei ole myönnetty asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalaan kuuluvina, on myönnetty sääntöjenvastaisesti. (50) Saksa on vahvistanut, että tämän menettelyn kohteena ei ole herkillä aloilla toimivia yrityksiä. (51) Ohjelmien perusteella alkuinvestointeihin myönnetyt tuet soveltuvat yhteismarkkinoille, jos ne eivät yhteenlaskettuina (yhdessä muiden tukien kanssa) ylitä aluetukiin sovellettavia asianmukaisia enimmäismääriä. (52) Ohjelmien mukaisesti terveille yrityksille myönnetyt toimintatuet soveltuvat yhteismarkkinoille. (53) Komission pitkäaikaisen käytännön mukaista on, että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklaa sovellettaessa perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut valtiontuet määrätään perittäviksi takaisin, jos ne on myönnetty sääntöjenvastaisesti ja jos ne eivät sovellu yhteismarkkinoille. Tämä käytäntö on vahvistettu EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(20) 14 artiklassa. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan mukaisesti asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta. Sen selvittämiseksi, kuinka monessa tapauksessa takaisinperintä on toteutettava, Saksa tulisi velvoittaa laatimaan luettelo tuista, jotka eivät täytä asetuksessa (EY) N:o 69/2001 säädettyjä vaatimuksia eivätkä kyseisen toimenpiteen toteuttamisajankohtana voimassa olleita vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla 1. Brandenburgin osavaltion takausohjesääntö talouden ja vapaiden ammattien sekä maa- ja metsätalouden tukemiseksi ajanjaksoksi 5 päivästä syyskuuta 1991 16 päivään toukokuuta 1994 (jäljempänä "vuoden 1991 takausohjelma") ja Brandenburgin osavaltion takausohjesääntö ajanjaksoksi 17 päivästä toukokuuta 1994 20 päivään maaliskuuta 1995 (jäljempänä "vuoden 1994 takausohjelma") katsotaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 ja 3 kohdan soveltamista. 2. Takausohjelmat eivät ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtiontukia niiltä osin, kuin niiden mukaisesti myönnetyt edut täyttävät asetuksessa (EY) N:o 69/2001 tai kyseisten toimenpiteiden toteuttamisajankohtana voimassa olleissa vähämerkityksisiä tukia koskevissa säännöissä asetetut ehdot eivätkä muiden vähämerkityksisten tukien kanssa yhteenlaskettuina ylitä asetuksessa (EY) N:o 69/2001 tai sovellettaviksi tulevissa vähämerkityksisiä tukia koskevissa säännöissä vahvistettua vähämerkityksisten tukien enimmäismäärää. 3. Takausohjelmat eivät ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtiontukia, jos avustukset on myönnetty yrityksille, jotka valmistavat tavaroita tai tuottavat palveluja, joilla ei käydä yhteisön sisäistä kauppaa. 4. Jos takausohjelmat kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, ne ovat sääntöjenvastaisia tukia. 2 artikla EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tuet, jotka on myönnetty yritysten alkuinvestointihankkeisiin, soveltuvat yhteismarkkinoille, jos Saksa on rajoittanut alkuinvestointihankkeisiin myönnetyn kasautuneen tuen bruttomäärän 35 prosenttiin suuryritysten osalta ja 50 prosenttiin pk-yritysten osalta. Mitkään vahvistetun enimmäismäärän ylittävät tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille. 3 artikla EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut toimintatuet, jotka on myönnetty terveille yrityksille, soveltuvat yhteismarkkinoille. 4 artikla Tämä päätös ei koske sellaisia takausohjelmien soveltamistapauksia, jotka ovat jo olleet komission muun muodollisen tutkintamenettelyn tai muodollisen päätöksen kohteena. Saksa laatii päätöksen täytäntöönpanon yhteydessä luettelon asianomaisista yrityksistä. 5 artikla Saksan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 2 artiklassa tarkoitettujen ja tuensaajille sääntöjenvastaisesti maksettujen tukien perimiseksi takaisin. Tuen takaisinperinnässä noudatetaan kansallisia menettelyjä. Tuen takaisinperittävään määrään sisällytetään korot alkaen siitä, kun tuki on asetettu tuensaajien käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään saakka. Korot perustuvat aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon. 6 artikla Tämän päätöksen täytäntöönpanon yhteydessä Saksa laatii luettelon yrityksistä, jotka eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalaan tai joiden osalta asetuksessa (EY) N:o 69/2001 vahvistettu enimmäismäärä ylittyy, kun otetaan huomioon vastuusta vapauttamiseen liittyvä tukiosuus ja muut kyseisenä ajankohtana myönnetyt vähämerkityksiset tuet. Saksa kehittää tätä tarkoitusta varten menetelmän, jonka avulla vastuusta vapauttamiseen liittyvä tukiosuus määritellään EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina annetun komission tiedonannon mukaisesti. 7 artikla Saksan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen täytäntöönpanemiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä. 8 artikla Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle. Tehty Brysselissä 23 päivänä huhtikuuta 2003. Komission puolesta Mario Monti Komission jäsen (1) EYVL C 291, 4.10.1996. (2) EYVL C 369, 28.11.1998, s. 4. (3) EYVL C 31, 3.2.1979, s. 9. (4) Ks. menettelystä sovellettaessa 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohtaa aluetukiin vuonna 1988 annetun komission tiedonannon 6 kohta (EYVL C 212, 12.8.1988, s. 2). (5) Ks. esimerkiksi komission kahdeksas kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus vuodelta 1979, 227-229 kohta, Bryssel, Luxemburg, 1979. (6) Sovellettavissa 1 päivästä tammikuuta 1994 17 päivään maaliskuuta 1995. (7) EYVL C 368, 23.12.1994, s. 12. (8) SG(89) D/4328, 5.4.1989. (9) SG(89) D/12772, 12.10.1989. (10) EYVL C 71, 11.3.2000, s. 14. (11) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 30. (12) EYVL C 213, 19.8.1992, s. 2. (13) EYVL C 68, 6.3.1996, s. 9. (14) EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9. (15) EYVL C 119, 22.5.2002, s. 22. (16) Ajanjaksolta 1991-1994 katso N 153/91, ajanjaksolta 1994-1996 katso N 464/93. (17) N 153/91 - SG(91) D/6968, 11.4.1991. (18) SG(94) D/1551, 4.2.1994, N 464/93 / uudet osavaltiot -osa - yhdessä asian N 531/1995 kanssa, EYVL C 291, 4.10.1996, s. 4. (19) Hyväksyessään vuoden 1999 suuntaviivat ja EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdan mukaiset aiheelliset toimenpiteet komissio muutti politiikkaansa ja asetti velvoitteen, jonka mukaan vaikeuksissa oleville suuryrityksille myönnettävistä alkuinvestointituista oli tehtävä yksittäiset ilmoitukset. (20) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.