NEUVOSTON DIREKTIIVI,

annettu 7 päivänä heinäkuuta 1964,

sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden toteuttamisesta itsenäisten ammatinharjoittajien toiminnassa kaivos- ja louhostyössä (ISIC-pääryhmät 11-19) (64/428/ETY)

EUROOPAN TALOUSYHTEISÖN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 54 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 63 artiklan 2 ja 3 kohdan,

ottaa huomioon sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (1) ja erityisesti sen IV osaston A jakson,

ottaa huomioon palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (2) ja erityisesti sen V osaston C jakson;

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (3),

ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (4),

sekä katsoo, että

yleisissä toimintaohjelmissa määrätään sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden toteuttamisesta kaivos- ja louhostyössä toisen vaiheen toisen vuoden loppuun mennessä; tähän sisältyy oikeus aloittaa mineraalien tuotantoon liittyvä toiminta ja harjoittaa sitä; tässä direktiivissä tarkoitetun toiminnan tehokas vapauttaminen edellyttää kyseisen teollisuuden tuotteiden myynnin vapauttamista vähittäiskauppa mukaan lukien kuitenkin välttäen aiheuttamasta häiriötä myöhemmin annettavalla direktiivillä vapautettavan vähittäiskaupan kilpailuolosuhteisiin,

tällaisten tuotteiden tukkukauppa on vapautettu toisella direktiivillä poikkeuksena kuitenkin hiilen tukkukauppa, joka on toistaiseksi jätetty vapauttamatta,

yleisten toimintaohjelmien antamisen jälkeen on laadittu ETY:n teollisten toimialojen nimikkeistö, jonka nimi on "Euroopan yhteisöjen teollisuusnimikkeistö" (NICE); tämä nimikkeistö, johon sisältyy viittauksia kansallisiin nimikkeistöihin, soveltuu jäsenvaltioiden tarpeisiin paremmin kuin ISIC-nimikkeistö ("Kansainvälinen kaikkien taloudellisten toimialojen teollinen standardiluokitus"), vaikka niissä noudatetaan samaa luokitusjärjestelmää; tämän vuoksi NICE-nimikkeistöä tulisi käyttää vapautettavan toiminnan luokittelussa silloin, kun direktiivin alaan kuuluu lukuisia toimintoja, ja kyseisen direktiivin täytäntöönpanemisen helpottamiseksi on välttämätöntä luetella sellaiset toiminnot yksityiskohtaisesti edellyttäen, ettei käyttäminen aiheuta yleisissä toimintaohjelmissa vahvistetun aikataulun, joka laadittiin ISIC-nimikkeistöön perustuen, muuttumista; nyt kyseessä olevassa tapauksessa NICE-nimikkeistön soveltamisella ei voi olla sellaista vaikutusta,

Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksessa ei ole sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia määräyksiä; tässä direktiivissä tarkoitetun toiminnan vapauttaminen kuuluu siksi kokonaan Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen määräysten alaisuuteen,

sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetussa yleisessä toimintaohjelmassa määrätään ammatillisiin tai toimialajärjestöihin liittymisoikeutta koskevien rajoitusten poistamisesta, jos kyseisen henkilön ammattitoiminta välttämättä edellyttää tämän oikeuden käyttämistä,

sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien toimenpiteiden soveltamiseksi yhtiöitä on kohdeltava samoin kuin luonnollisia henkilöitä, jotka ovat jäsenvaltioiden kansalaisia, siten, että ne ovat ainoastaan 58 artiklassa määrättyjen edellytysten alaisia ja, milloin se on tarpeen, edellyttäen todellista ja jatkuvaa yhteyttä jäsenvaltion talouteen; tästä syystä ei miltään yhtiöltä saa vaatia minkään lisäedellytyksen täyttämistä, jotta se voisi hyötyä tällaisista toimenpiteistä, eikä miltään yhtiöltä saa vaatia sellaisen erityisluvan hankkimista, jota ei vaadita tiettyä taloudellista toimintaa harjoittamaan pyrkivältä kotimaiselta yhtiöltä ; tällaisen yhdenvertaisen kohtelun ei tule kuitenkaan estää jäsenvaltioita vaatimasta, että yhtiön, jolla on osakepääoma, tulisi toimia näissä valtioissa käyttäen sitä nimitystä, jonka perusteella se tunnetaan sen jäsenvaltion laissa, jonka alaisena se on perustettu, ja sen tulisi ilmoittaa merkityn pääoman määrä liikeasiakirjoissa, joita se käyttää vastaanottavassa jäsenvaltiossa, ja

palveluja tarjoavan tai hänen puolestaan toimivan henkilön mukana seuraavien palkattujen työntekijöiden asemasta säädetään perustamissopimuksen 48 ja 49 artiklan mukaisesti annetuilla säännöksillä,

ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

Jäsenvaltioiden on poistettava sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annettujen yleisten toimintaohjelmien I osastossa tarkoitetuilta luonnollisilta henkilöiltä ja yhtiöiltä, jäljempänä "edunsaajat", kyseisten yleisten toimintaohjelmien III osastossa tarkoitetut rajoitukset, jotka koskevat oikeutta alkaa harjoittaa tämän direktiivin 2 artiklassa määriteltyä toimintaa ja harjoittaa sitä.

2 artikla

1. Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman liitteen I pääryhmissä 11-19 lueteltuihin itsenäisten ammatinharjoittajien toimintaan kaivos- ja louhosteollisuudessa.

Tämä toiminta vastaa Euroopan yhteisöjen teollisuusnimikkeistön (NICE) pääryhmissä 11-19 lueteltua toimintaa; nimikkeistössä otetaan huomioon Euroopan kaivos- ja louhosteollisuuden erityisrakenne; kyseiset toiminnan alat on lueteltu tämän direktiivin liitteessä.

2. Kyseisen toiminnan tarkoituksena on luonnossa kiinteinä, nesteinä tai kaasuina esiintyvien mineraalien hyödyntäminen. Niihin sisältyvät maanalaisten- ja avokaivosten, louhosten ja öljylähteiden toiminta sekä kaikki malmin ja muiden raakamineraalien käsittelyyn ja rikastamiseen liittyvät tarvittavat työvaiheet, kuten louhinta, murskaaminen, peseminen, puhdistus ja lajittelu, milloin tällaiset työvaiheet, suorittaa yritys, jonka päätoimintana on mineraalien hyödyntäminen. Mineraalien tutkiminen ja kaivausta tai porausta edeltävät alueiden valmistelutyöt sisältyvät tällaiseen toimintaan.

3. Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan myös tuottajien tuotteiden tukku- tai vähittäiskaupan muodossa tapahtuvaan myyntiin. Milloin kyseisten tuotteiden myyntiin liittyvää itsenäisten ammatinharjoittajien toimintaa ei ole vapautettu muilla direktiiveillä, tällaisen toiminnan tulee rajoittua myyntiin yhdestä ainoasta liikkeestä tuotantomaassa.

3 artikla

Yleisten toimintaohjelmien mukaisesti tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta raakaöljyn ja maakaasun koeporaus- ja poraustoimintaan, ellei toimintaa suorita tuotantoluvan haltija.

4 artikla

1. Jäsenvaltioiden on poistettava erityisesti rajoitukset, jotka:

a) estävät edunsaajia sijoittautumasta vastaanottajavaltioon tai tarjoamasta palveluja siellä samoin edellytyksin ja oikeuksin kuin tämän maan omat kansalaiset;

b) johtuvat hallintokäytännöstä ja jotka edunsaajiin sovellettuna johtavat maan omiin kansalaisiin verrattuna syrjivään kohteluun;

c) johtuvat säännöksistä tai käytännöstä ja estävät lupien tai toimilupien myöntämisen edunsaajille tai asettavat edunsaajille rajoituksia tai edellytyksiä, jotka kohdistuvat ainoastaan heihin;

d) estävät edunsaajia toimimasta ammatillisessa tai toimialajärjestössä.

2. Poistettaviin rajoituksiin on kuuluttava erityisesti ne, jotka johtuvat toimenpiteistä, joilla estetään edunsaajia sijoittautumasta tai tarjoamasta palveluja taikka rajoitetaan tätä seuraavin tavoin:

a) Saksan liittotasavallassa

- vaatimus, jonka mukaan voidakseen henkilökohtaisesti harjoittaa kauppaa toisten henkilöiden liiketoimiin liittyvän asiakaspiirin kanssa, henkilöillä on oltava liikkuvan kaupan harjoittajan lupakirja, ("Reisegewerbekarte") ("Gewerbeordnung" 55d pykälä; 30 päivänä marraskuuta 1960 annettu "Verordnung"-säädös);

- vaatimus, jonka mukaan jokaisen ulkomaisen oikeushenkilön, joka haluaa harjoittaa ammatillista tai kaupallista toimintaa liittovaltion alueella, on hankittava erityinen toimilupa "Gewerbeordnung" 12 pykälä; "Aktiengesetz" 292 pykälä);

b) Belgiassa

- velvollisuus hankkia "carte professionnelle" -asiakirja (16 päivänä marraskuuta 1939 annettu "Arrêté royal" -säädös n:o 62 ja 17 päivänä joulukuuta 1945 annettu "Arrêté ministériel" -säädös);

c) Ranskassa

- vaatimus, jonka mukaan jokaisella vuoriteollisuustoimintaa harjoittamaan pyrkivällä tulee olla "carte d'identité d'étranger commerçant" -asiakirja (12 päivänä marraskuuta 1938 annettu "décret-loi"-säädös, 2 päivänä helmikuuta 1939 annettu "décrét"-säädös);

- vaatimus, jonka mukaan myönnettäessä kaivoslupa muita aineita kuin kiinteitä mineraalipolttoaineita ja kaliumsuoloja varten, seuraavien henkilöiden on oltava Ranskan kansalaisia:

i) hallituksen puheenjohtaja ("Conseil d'administration"), toimitusjohtaja ("Directeur général") tilintarkastajat ("Commissaires aux comptes") ja ainakin kaksi kolmasosaa hallituksen jäsenistä, kun kyseessä on "société anonyme" -yhteisö,

ii) johtajat ("gérants") ja kaksi kolmasosaa hallintoneuvoston jäsenistä ("Conseil de surveillance"), kun kyseessä on "société en commandite par actions" -yhteisö,

iii) johtajat ("gérants") ja ne jäsenet, jotka ovat henkilökohtaisessa vastuussa liikkeenjohdosta ("associés en nom"), kun kyseessä on "société en commandite simple" -yhteisö,

iv) kaikki jäsenet, kun kyseessä on "société en nom collectif" -yhteisö,

v) jäsenjohtajat ("associés-gérants") ja ainakin kaksi kolmasosaa hallintoneuvoston jäsenistä ("Conseil de surveillance"), kun kyseessä on "société a responsabilité limitée" -yhteisö; kaikki jäsenet silloin kun ei ole hallintoneuvostoa;

- vaatimus, jonka mukaan henkilöiden, joilla on nimenkirjoitusoikeus edellä mainituissa yhtiöissä, on oltava Ranskan kansalaisia;

- vaatimus, josta voidaan poiketa vain "décret"-säädöksen valtuuttamana, jonka mukaan yhtiö, jolla on lupa tai alalupa, on täytynyt perustaa Ranskan lain mukaan (6 päivänä lokakuuta 1955 annettu "décret" n:o 55-1349; 17 päivänä heinäkuuta 1956 annettu "décret" n:o 56-715, "Code minier" -niminen säädös 25 artikla ja sitä seuraavat artiklat);

d) Italiassa

- vaatimus, jonka mukaan henkilöiden, jotka haluavat avoimessa kilpailussa öljyn tai maakaasun hyödyntämisoikeuksien saamisesta tehdä tarjouksia, on luonnollisten henkilöiden osalta oltava Italian kansalaisia tai yhtiöiden osalta, että niiden kotipaikka on Italiassa (11 päivänä tammikuuta 1957 annettu laki n:o 6, 2 artikla).

5 artikla

Jäsenvaltio ei saa myöntää kenellekään toiseen jäsenvaltioon jotakin 2 artiklassa tarkoitettua toimintaa harjoittamaan lähtevälle kansalaiselleen mitään avustusta, joka olisi omiaan vääristämään sijoittautumisen edellytyksiä.

6 artikla

1. Jos vastaanottava jäsenvaltio vaatii omilta kansalaisiltaan, jotka aikovat aloittaa jonkin 2 artiklassa tarkoitetun toiminnan harjoittamisen, todisteen hyvästä maineesta tai nuhteettomuudesta ja todisteen siitä, että he eivät ole aikaisemmin olleet konkurssissa, tai jommankumman näistä todisteista, tämän valtion tulee hyväksyä muiden jäsenvaltioiden kansalaisilta riittäväksi todisteeksi esitetty ote rikosrekisteristä tai, jos tällaista ei ole, näiden vaatimusten täyttymistä osoittava vastaava asiakirja, jonka on antanut sen maan toimivaltainen oikeus- tai hallintoviranomainen, josta henkilö on peräisin tai josta hän tulee.

2. Jos valtio, josta henkilö on peräisin tai josta hän tulee, ei anna asiakirjaa todisteeksi siitä, että henkilö ei ole aikaisemmin ollut konkurssissa, sen sijasta voidaan antaa valaehtoinen ilmoitus, jonka asianomainen antaa sen jäsenvaltion oikeus- tai hallintoviranomaiselle, notaarille tai toimivaltaiselle ammatilliselle tai toimialan toimielimelle, josta henkilö on peräisin tai josta hän tulee.

3. Edellä 1 ja 2 kohdan mukaisesti annetut asiakirjat eivät niitä esitettäessä saa olla kolmea kuukautta vanhempia.

4. Jäsenvaltioiden on 7 artiklassa asetetussa määräajassa nimettävä ne viranomaiset ja toimielimet, jotka ovat toimivaltaisia antamaan näitä asiakirjoja sekä ilmoitettava tästä välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolle.

5. Jos jonkin toimiluvan myöntäminen edellyttää teknisen pätevyyden osoittamista, kyseisen vastaanottavan jäsenvaltion on otettava huomioon sen alueen rajojen ulkopuolella suoritettu työ omalla alueella suoritetun työn arvoisena.

Samoin jos vastaanottavassa valtiossa vaaditaan todiste vakavaraisuudesta, tämän valtion on pidettävä toisen jäsenvaltion kansalaisen osalta sen jäsenvaltion pankkien, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, antamia todistuksia omassa maassa annettuja todistuksia vastaavina.

7 artikla

Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kuuden kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä välittömästi komissiolle.

8 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Brysselissä 7 päivänä heinäkuuta 1964.

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

Kurt SCHMÜCKER

(1) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 36/62

(2) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 32/62

(3) EYVL N:o 182, 12.12.1963, s. 2898/63

(4) EYVL N:o 117, 23.7.1964, s. 1878/64

LIITE

>TAULUKON PAIKKA>