a)

Meriliikennereitti Brindisi–Korfu–Igumenitsa–Patras, joka yhdistää yhteisön keskialueen erääseen sen reuna-alueista, on kauppa- ja matkustajamerenkulun kannalta elintärkeä reitti erityisesti, kun otetaan huomioon vaihtoehtoisten maaliikennereittien käyttöä vaikeuttavat epävakaat olosuhteet. Lisäksi vuonna 1977 kyseinen meriliikennereitti sisällytettiin Italian ja Kreikan viranomaisten pyynnöstä niiden rautatie-, ja maantie- ja meriliikenneyhteyksien luetteloon, joihin sovelletaan 7. helmikuuta 1970 tehtyä kansainvälistä yleissopimusta matkustajien ja matkatavaran kansainvälisestä rautatiekuljetuksesta. Voidakseen tarjota kyseisen reitin palvelut Adriatica on liittynyt EURAIL-yhteisöön. Lisäksi 26. lokakuuta 2001 pidetyn kokouksen yhteydessä komissiolle annetuista tiedoista (rekisteröity numeroilla A/13408/04 ja A/13409/04) käy ilmi, että vuosien 1992 ja 1999 välillä Adriatica teki kyseisellä reitillä keskimäärin 265 matkaa vuodessa kuljettaen keskimäärin 161 440 matkustajaa, 24 376 ajoneuvoa ja 104 437 juoksumetriä tavaraa. On myös todettava, että – kuten Italian viranomaiset ilmoittivat 17. helmikuuta 2004 päivätyssä kirjeessään (rekisteröity numerolla A/13405/04) – vuosien 1996 ja 1999 välillä Adriatican kanssa kilpailleet liikenteenharjoittajat eivät tarjonneet palvelua, joka olisi antanut samat takuut käytettyjen alusten laadusta ja muun muassa palvelujen säännöllisyydestä ja vuorotiheydestä. On kuitenkin otettava huomioon, että lokakuun 30. päivän 1990 ja heinäkuun 1994 välisenä aikana, joka menee päällekkäin tässä päätöksessä tarkastellun ajanjakson kanssa, Adriatica osallistui sopimusjärjestelyyn, joka kohteena oli hyötyajoneuvoihin sovellettava hintataso reiteillä Patras–Bari ja Patras– Brindisi (44). Voidaan päätellä, että kyseisen ajanjakson aikana kilpailu näillä markkinoilla oli siinä määrin vilkasta ja erityistä, että Tirrenia päätti osallistua laittomaan sopimusjärjestelyyn, minkä vuoksi ei voida katsoa, että tuki oli tarpeen julkisen palvelun takaamiseksi. Italian viranomaisten 24. helmikuuta 2004 päivätyllä faksilla (rekisteröity numerolla A/13970/04) toimittamista selvennyksistä huolimatta ei voida hyväksyä, että on maksettava tukea korvaukseksi velvoitteesta tarjota yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, jos tuensaajayritys syyllistyy EY:n perustamisopimuksen 81 artiklassa kiellettyyn kilpailunvastaiseen toimintaan. Vaikka komission päätös ei ole vielä lopullinen, yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuin on laajalti vahvistanut päätöksen, ja sen suhteen vallitsee joka tapauksessa pätevyysolettama. On totta, että kilpailusääntöihin liittyvä menettely ja valtiontukiin liittyvä menettely ovat toisistaan riippumattomia, mutta oikeuskäytännön mukaan komission on otettava huomioon mahdollinen kilpailusääntöjen rikkominen valtiontuen soveltuvuutta arvioidessaan, erityisesti jos tuensaaja on syyllistynyt kyseisten sääntöjen rikkomiseen (45). Koska korvaukset maksettiin nimenomaan sopimusjärjestelyn kohteena olevista palveluista, kilpailusääntöjen rikkomisen ja tukien välinen yhteys on ilmeinen riippumatta siitä, onko tukien käyttö johtanut kilpailunvastaiseen toimintaan. Lisäksi soveltumattomaksi julistaminen ja tuen takaisinperintä ei missään tapauksessa vastaisi uutta seuraamusta, vaan olisi pelkästään seuraus siitä, että tuesaajan on todettu osallistuneen kiellettyyn sopimusjärjestelyyn. Kun otetaan huomioon tarjottujen palvelujen tyyppi (hyötyajoneuvot, matkustajat ja rahti), on pääteltävä, että osallistuminen hyötyajoneuvoihin sovellettavia hintoja koskevaan sopimusjärjestelyyn mahdollistaa johtopäätökset koko reittiin liittyen. Tämä on sitäkin ilmeisempää, kun otetaan huomioon, että sopimusjärjestely koski juuri sitä hyötyajoneuvoliikennettä, jonka Italian viranomaiset aikoivat taata tuella. Lopuksi todettakoon, että kyseisen reitin liikennöinti lopetettiin vuonna 2000.