Komission asetus (EY) N:o 1497/2001, annettu 20 päivänä heinäkuuta 2001, väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönotosta Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan virtsa-aineen (urea) tuonnissa, bulgarialaisen vientiä harjoittavan tuottajan tarjoaman sitoumuksen hyväksymisestä sekä Egyptistä ja Puolasta peräisin olevan virtsa-aineen tuontia koskevan menettelyn päättämisestä



Virallinen lehti nro L 197 , 21/07/2001 s. 0004 - 0027



Komission asetus (EY) N:o 1497/2001, annettu 20 päivänä heinäkuuta 2001, väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönotosta Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan virtsa-aineen (urea) tuonnissa, bulgarialaisen vientiä harjoittavan tuottajan tarjoaman sitoumuksen hyväksymisestä sekä Egyptistä ja Puolasta peräisin olevan virtsa-aineen tuontia koskevan menettelyn päättämisestä EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2238/2000(2), ja erityisesti sen 7 artiklan, on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta, sekä katsoo seuraavaa: A. MENETTELY 1. Muita maita koskevat tutkimukset (1) Komissio pani maaliskuussa 2000 vireille Venäjän federaatiosta, jäljempänä "Venäjä", peräisin olevan virtsa-aineen (urea) tuonnissa neuvoston asetuksella (EY) N:o 477/95(3) käyttöön otettujen lopullisten polkumyyntitullien tarkastelun(4) asetuksen (EY) N:o 384/96 ("perusasetus") 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Kyseisen tarkastelun johdosta neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 901/2001(5) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen tuonnissa. 2. Tämä tutkimus Vireillepano (2) Euroopan lannoitevalmistajien järjestö (European Fertiliser Manufacturers Association, EFMA) teki 6 päivänä syyskuuta 2000 valituksen sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa pääosan eli tässä tapauksessa yli 80 prosenttia virtsa-aineen (urea) yhteisön tuotannosta. Valituksen sisältynyt näyttö polkumyynnistä ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäviksi oikeuttamaan menettelyn aloittamisen. (3) Komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 21 päivänä lokakuuta 2000 julkaistulla ilmoituksella(6), jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", Bulgariasta, Egyptistä, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Puolasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan virtsa-aineen tuontia yhteisöön koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta. Tutkimus (4) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä asianomaisten viejämaiden edustajille ja valituksen tehneille yhteisön tuottajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. (5) Komissio lähetti kyselylomakkeet 13:lle yhteisön tuottajalle, kaikille viejille/tuottajille, kaikille tuojille ja kaikille käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä kaikille osapuolille, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Kyselyyn vastasi virtsa-aineen yhdeksän yhteisön tuottajaa, 17 vientiä harjoittavaa tuottajaa, kymmenen tuojaa ja seitsemän käyttäjää. Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin, vahingon ja yhteisön edun alustavaa määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin: Yhteisön tuottajat - Agrolinz Melamin GmbH, Linz - Grande Paroisse SA, Pariisi - Hydro Agri Brunsbüttel, Brunsbüttel - Hydro Agri Sluiskil BV, Sluiskil - Hydro Agri Italia, Milano - SKW Stickstoffwerke Piesteritz BV, Wittenberg Etuyhteydettömät yhteisön tuojat - Helm Düngemittel GmbH, Hampuri - Unifert France, Sête - Usborne Fertiliser Ltd, Southampton Yhteisön käyttäjät - National Farmers' Union of England and Wales, Lontoo - Framlingham Farmers Ltd, Framlingham - Neste Chemicals - Sadepan Chimica srl, Helsinki Vientiä harjoittavat tuottajat Bulgaria - Chimco AD, Vratza, ja siihen etuyhteydessä oleva yritys Chimco Trade, Varna Kroatia - Petrokemija d.d., Kutina Egypti - El-Delta Company for Fertilisers and Chemical Industries (Asmeda) El Mansura - Abu Qir Fertilisers and Chemical Industries, Aleksandria Viro - JSC Nitrofert, Kohtla-Järve Liettua - Joint Stock Company Achema, Jonava, ja siihen etuyhteydessä oleva yritys Joint Stock Company Agrochema, Jonava Libya - National Oil Corporation ja siihen etuyhteydessä oleva yritys Sirte Oil Company, Tripoli a Marsa-el-Brega Puola - Zaklady Chemiczne "Police", Police Romania - S.C. Amonil SA, Slobozia - Petrom SA Sucursala Doljchim Craiova, Craiova - Sofert SA, Bacau Ukraina - Open Joint Stock Company Concern Stirol, Gorlovka - Open Joint Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy - Joint Stock Company DniproAzot, Dniprodzerzhinsk(7) Etuyhteydessä olevat tuojat - Chempetrol Overseas Ltd, Malta Vertailumaan (Yhdysvallat) tuottajat - Terra Industries Inc., Sioux City. (6) Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän heinäkuuta 1999 ja 30 päivän kesäkuuta 2000 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahingon arvioinnin kannalta merkityksellisten suuntausten osalta komissio analysoi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson lopun välistä ajanjaksoa, jäljempänä "tarkastelujakso". (7) Lukuisat osapuolet vastustivat tutkimusajanjakson ajoittamista. Jotkut niistä väittivät, että vientihinnat nousivat pian komission valitseman tutkimusajanjakson päättymisen jälkeen ja että näin ollen 12 kuukauden tutkimusajanjakson olisi päätyttävä syyskuussa 2000. Toiset osapuolet ehdottivat, että tammikuusta 1999 alkava 18 kuukauden ajanjakso mahdollistaisi tilanteen edustavamman analyysin. (8) Kyseiset näkökannat oli hylättävä. Komission oli tutkimusajanjaksoa valitessaan perusasetuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti varmistettava, että edustavimpaan tulokseen johtavaa ajanjaksoa koskevat tiedot otetaan huomioon. Tältä osin viljelykautta pidettiin yhteisössä asianmukaisimpana valintana, koska se vaikuttaa suuresti virtsa-aineen myyntiin yhteisössä ja monet sisäiset ilmoitusjärjestelmät on mukautettu kyseiseen ajanjaksoon. Tämän vuoksi katsottiin, että viljelykauteen perustuva tutkimusajanjakso johtaisi luotettavimpiin ja merkityksellisimpiin päätelmiin vahingollisen polkumyynnin olemassaolosta ja yhteisön edusta. 3. Tarkasteltavana oleva tuote ja samankaltainen tuote Tarkasteltavana oleva tuote (9) Tässä menettelyssä tarkasteltavana oleva tuote on virtsa-aine (urea), jota valmistetaan pääasiallisesti ammoniakkia ja hiilidioksidia yhdistämällä. Sekä ammoniakin että hiilidioksidin tuotannossa käytetty tavanomainen raaka-aine on maakaasu. Niitä voidaan kuitenkin tuottaa myös niin sanotusta krakkausöljystä, joka on raakaöljyn valmistuksessa saatu sivutuote. Virtsa-aine voi olla nestemäistä tai kiinteää. (10) Kiinteä virtsa-aine voidaan jakaa mikrorakeiseen ja rakeiseen muotoon. Molemmat ovat pellettejä, mutta rakeinen muoto on tavanomaisesti mikrorakeista muotoa suurempaa ja kovempaa. Kiinteätä virtsa-ainetta käytetään sekä maataloudessa että teollisuudessa. Maatalouslaatuista virtsa-ainetta voidaan käyttää lannoitteena maahan levitettynä tai eläinrehun lisäaineena. Teollista virtsa-ainetta käytetään tiettyjen liimojen ja hartsien raaka-aineena. Nestemäistä virtsa-ainetta voidaan käyttää sekä lannoitteena että teollisuudessa. (11) Kaikilla virtsa-ainelaaduilla on samat fyysiset ja kemialliset perusominaisuudet, ja ainoastaan valmistuksen loppuvaiheessa tuotanto eriytyy mikrorakeiden, rakeiden ja liuoksen osalta. Kävi ilmi myös, että virtsa-aineen muoto ei välttämättä määrää sen käyttötarkoitusta. Tämän vuoksi niitä voidaan tässä tutkimuksessa pitää yhtenä ainoana tuotteena. Tarkasteltavana oleva tuote luokitellaan CN-koodeihin 3102 10 10 ja 3102 10 90. Samankaltainen tuote (12) Määritetään alustavasti, että asianomaisissa maissa tuotettu ja yhteisöön viety tuote on kaikissa suhteissa samankaltainen kuin viejämaiden kotimarkkinoilla myyty tuote sekä yhteisön tuottajien tuottama ja yhteisön markkinoilla myyty tuote. Sama pätee Yhdysvalloissa tuotettuun ja myytyyn tuotteeseen; Yhdysvalto- ja käytettiin markkinataloutta toteuttavana kolmantena maana Ukrainan ja Valko-Venäjän osalta. Tämän vuoksi kaikkia näitä tuotteita pidettiin samankaltaisina tuotteina perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti. B. POLKUMYYNTI (13) Tässä menettelyssä tarkasteltavista maista markkinatalousmaita on kahdeksan: Bulgaria, Egypti, Kroatia, Libya, Liettua, Puola, Romania ja Viro. Kahdesta jäljellä olevasta maasta Valko-Venäjää ei pidetä markkinatalousmaana, kun taas Ukrainan osalta normaaliarvo määritetään samalla tavalla kuin markkinatalousmaiden osalta, mikäli perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b ja c alakohdassa asetetut edellytykset täyttyvät. Tästä syystä markkinatalousmaita tarkastellaan erillään Ukrainasta ja Valko-Venäjästä. MARKKINATALOUSMAAT 1. Yleiset menetelmät (14) Jäljempänä esitettyjä yleisiä menetelmiä on sovellettu kaikkiin asianomaiseen vientiä harjoittavien markkinatalousmaihin ja markkinatalousaseman omaavien ukrainalaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin. Näin ollen polkumyyntiä koskevat päätelmät esitetään siten, että kunkin asianomaisen viejämaan osalta esitetään ainoastaan kyseistä maata erityisesti koskevat tiedot. Normaaliarvo (15) Normaaliarvon määrittämiseksi komissio tutki ensin, oliko kunkin vientiä harjoittavan tuottajan virtsa-aineen kotimarkkinoiden kokonaismyynti ollut edustavaa asianomaisen tuottajan vastaavaan yhteisöön suuntautuvaan kokonaisvientimyyntiin verrattuna. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kotimarkkinamyynnin katsottiin olevan edustavaa, mikäli kunkin vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä oli vähintään viisi prosenttia sen yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin kokonaismäärästä. (16) Komissio yksilöi tämän jälkeen ne virtsa-ainelaadut, joita myyvät kotimarkkinoilla yritykset, joiden myynti kotimarkkinoilla on edustavaa, ja jotka ovat samanlaisia kuin yhteisöön vietäväksi myytävät laadut tai suoraan verrattavissa niihin. (17) Komissio tutki kunkin vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinoillaan myymän ja yhteisöön vietäväksi myymän laadun kanssa suoraan vertailukelpoiseksi todetun tuotelaadun osalta, oliko kotimarkkinamyynti ollut riittävää perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tietyn laadun kotimarkkinamyyntiä pidettiin edustavana, jos tutkimusajanjakson aikana kyseisen laadun kotimarkkinoiden kokonaismyynnin määrä oli vähintään 5 prosenttia siihen verrattavissa olevan yhteisöön vietäväksi myydyn virtsa-ainelaadun koko myyntimäärästä. (18) Lisäksi tutkittiin, voitiinko kunkin tuotelaadun kotimarkkinamyyntiä pitää tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneena määrittämällä, kuinka suuri osuus kyseisen laadun riippumattomille asiakkaille suuntautuneesta myynnistä oli ollut kannattavaa. Kun vähintään määritettyjen tuotantokustannusten tasoisilla nettomyyntihinnoilla myydyn virtsa-aineen määrä oli vähintään 80 prosenttia kokonaismyyntimäärästä ja kun kyseisen tuotelaadun painotettu keskimääräinen myyntihinta oli vähintään tuotantokustannusten tasoinen, normaaliarvon perusteena käytettiin sellaista tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä tutkimusajanjakson aikaisen kotimarkkinoiden kokonaismyynnin hintojen painotettu keskiarvo riippumatta siitä, oliko myynti ollut kannattavaa. Tapauksissa, joissa virtsa-aineen kannattavan myynnin määrä oli alle 80 prosenttia mutta vähintään kymmenen prosenttia kokonaismyynnin määrästä, nonmaaliarvon perusteena käytettiin todellista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä ainoastaan kannattavan myynnin hintojen painotettu keskiarvo. (19) Jos tietyn virtsa-ainelaadun kannattavan myynnin määrä oli alle 10 prosenttia kokonaismyynnin määrästä, kyseisen lajin myyntiä pidettiin riittämättömänä, eikä kotimarkkinahinnan katsottu soveltuvan normaaliarvon määrittämisperusteeksi. (20) Kun vientiä harjoittavan tuottajan myymän tiedyn laadun kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää normaaliarvon määrittämiseen, oli sovellettava toista menetelmää. Tällöin komissio käytti toisen tuottajan kotimarkkinoilla tarkasteltavana olevasta tuotteesta veloittamia hintoja. Kaikissa tapauksissa, joissa tämä ei ollut mahdollista, ja mikäli muuta tarkoituksenmukaista menetelmää ei ollut, käytettiin laskennallista normaaliarvoa. (21) Kaikissa tapauksissa, joissa käytettiin laskennallista normaaliarvoa, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisäämällä vietävien lajien tuotantokustannuksiin, joita oikaistiin tarvittaessa, kohtuullinen osuus myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali. Tätä varten komissio tutki, olivatko kullekin vientiä harjoittavalle tuottajalle aiheutuneita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä sen saamaa voittoa koskevat tiedot luotettavia. (22) Tosiasialliset kotimaan myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset katsottiin luotettaviksi, jos asianomaisen yrityksen kotimarkkinamyynnin määrää voitiin pitää edustavana. Kotimarkkinoiden voittomarginaali määritettiin tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen kotimarkkinamyynnin perusteella. Kaikissa niissä tapauksissa, joissa kyseiset edellytykset eivät täyttyneet, komissio käytti perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti viejämaan kotimarkkinoiden muiden tuottajien myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia ja voittoa. Niissä tapauksissa, joissa tämä ei ollut mahdollista tai asianmukaista, normaaliarvoa muodostettaessa otettiin perustaksi perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohdan mukaisesti samaan yleiseen tuoteluokkaan sovellettavissa oleva määrä. Kaikissa muissa tapauksissa myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten ja voittomarginaalin perustaksi otettiin alustavasti perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti muiden asianomaisten yhteistyössä toimivien vientiä harjoittavien tuottajien painotettu keskiarvo. (23) Asianomaisia osapuolia pyydetään esittämään huomautuksensa voittomarginaalin sekä myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten tason määrittämisestä perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti. Vientihinta (24) Kaikissa tapauksissa, joissa virtsa-ainetta vietiin yhteisöön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, toisin sanoen tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella. (25) Kuitenkin tapauksissa, joissa vientimyynti tapahtui etuyhteydessä olevan tuojan kautta, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, toisin sanoen sen hinnan perusteella, jolla maahan tuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle. Näissä tapauksissa luotettavan vientihinnan määrittämistä varten tehtiin oikaisut kaikkien maahantuonnin ja jälleenmyynnin välissä aiheutuneiden kustannusten sekä voiton määrän huomioon ottamiseksi. Voittomarginaali määritettiin alustavasti yhteistyössä toimineilta etuyhteydettömiltä viejiltä saatujen tietojen perusteella. Vertailu (26) Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon, oikaisujen muodossa, hintojen vertailuun vaikuttavat eroavuudet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Asianmukaiset oikaisut tehtiin kaikissa niissä tapauksissa, joissa ne katsottiin kohtuullisiksi, oikeellisiksi ja todennetun näytön tukemiksi. Tutkittujen yritysten polkumyyntimarginaali (27) Painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin laaduittain kunkin vientiä harjoittavan tuottajan osalta perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vientihintojen painotettuun keskiarvoon. Kuitenkin niissä tapauksissa, joissa hinnat vaihtelivat merkittävästi eri alueiden, asiakkaiden ja ajanjaksojen kesken ja joissa menetelmä, jolla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan, ei kuvastanut polkumyynnin täyttä tasoa, painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin yksittäisiin vientitapahtumiin. Jäännöspolkumyyntimarginaali (28) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. (29) Niiden maiden osalta, joiden yhteistyön taso oli lähellä Eurostatin toimittamia tietoja, eli kun ei ollut syytä uskoa, että yksikään vientiä harjoittava tuottaja olisi kieltäytynyt yhteistyöstä, jäännöspolkumyyntimarginaali päätettiin vahvistaa yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn korkeimman polkumyyntimarginaalin suuruiseksi, jotta mahdollisten toimenpiteiden tehokkuus voitiin varmistaa. (30) Niiden maiden osalta, joiden yhteistyössä toimimisen aste oli alhainen, jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin eniten polkumyynnillä tapahtuvan, määrällisesti edustavan yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin perusteella. Tätä menetelmää pidettiin tarpeellisena, koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytyminen palkitseminen ja koska ei ollut viitteitä siitä, että jokin yhteistyöhön osallistumaton osapuoli olisi harjoittanut polkumyyntiä alhaisemmalla tasolla. 2. Bulgaria (31) Ainoa tiedossa oleva vientiä harjoittava tuottaja vastasi kyselyyn. Vastaukseen sisältyi tietoja siihen etuyhteydessä olevan kotimarkkinoilla toimivan yrityksen kotimarkkinamyynnistä. Vastaus saatiin myös toiselta etuyhteydessä olevalta yritykseltä, joka toimi tarkasteltavana olevan tuotteen myyjänä koti- ja vientimarkkinoilla kahden kuukauden ajan tutkimusajanjaksolla. Viimeksi mainittu yritys hankki tärkeintä tuotantopanosta (kaasu) ja myi valmista tuotetta (virtsa-aine) maksettuaan tuottajalle valmistusmaksun. Etuyhteydessä oleville yrityksille osoitettuun kyselylomakkeen liitteeseen vastasi yksi yhteisössä toimiva, kyseiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä oleva yritys. Normaaliarvo (32) Normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisöön myydylle laadulle. (33) Vientiä harjoittava tuottaja väitti, että lukuisat keskeytykset kaasun tarjonnassa ja tästä johtuen virtsa-aineen tuotannossa tutkimusajanjaksolla aiheuttivat tuotantokustannusten merkittävää vaihtelua. Kyseiset vaihtelut estävät komissiota tarkoituksenmukaisesti määrittämästä tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtunutta myyntiä. Tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtunut myynti olisi määritettävä kuukausittain. (34) Kustannusten ja hintojen vaihtelut ovat lähes väistämättömiä kaikessa liiketoiminnassa. Ottaakseen tällaiset muutokset huomioon määrittäessään, mikä myynti on tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, komissio on johdonmukaisesti soveltanut menetelmää, jossa verrataan yrityskohtaisia kotimarkkinahintoja tuotantokustannusten painotettuun keskiarvoon tutkimusajanjaksona. Pyynnön esittäneen yrityksen erityisen tilanteen ei katsota oikeuttavan poikkeamaan kaikkiin tässä tarkastelussa yrityksiin sovelletuista menetelmistä varsinkin, kun osan tutkimusajanjaksoa kestänyt raakaaineen tarjontaongelma voidaan katsoa täysin yrityksestä johtuvaksi. Tämän vuoksi katsottiin, että kustannusvaikutukset olisi otettava huomioon normaaliarvoa laskettaessa. (35) Palautettakoon mieleen, että vientiä hajoittava tuottaja myi tavaraa Bulgarian kotimarkkinoille kahden myyntiyrityksen kautta. Vientiä harjoittavan tuottajan ja myyntiyritysten tehtävien jakautumisen vuoksi pidettiin tarpeellisena määrittää normaaliarvo riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä Bulgariassa maksamien hintojen perusteella. (36) Jos kotimarkkinoilla ei kuitenkaan esiintynyt kannattavaa myyntiä, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti asianomaisten yritysten ilmoittamien tuotantokustannusten ja kotimarkkinamyynnin myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten perusteella. Jos muuta perustetta ei ollut, voittomarginaali määritettiin alustavasti muiden tässä menettelynsä yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien saaman painotetun keskimääräisen voiton perusteella perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti (katso johdanto-osan 21 ja 22 kappale). Vientihinta (37) Suoraan riippumattomalle asiakkaalle yhteisössä tapahtunut vientimyynti määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, ja vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä olevan tuojan kautta tapahtuneen myynnin, joka muodosti 80 prosenttia yhteisöön suuntautuvasta vientimyynnistä, vientihinnat muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Vertailu (38) Oikaisuja tehtiin sisämaakuljetusten, huolintamaksujen sekä pakkaus- ja luottokustannusten osalta. Polkumyyntimarginaali (39) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan osalta. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> (40) Bulgarialaisen yrityksen yhteistyössä toimimisen aste osoittautui korkeaksi, ja väliaikaiseksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin yhteistyössä toimineen yrityksen polkumyyntimarginaali eli 131,3 prosenttia. 3. Kroatia (41) Ainoa tiedossa oleva vientiä harjoittava tuottaja vastasi kyselyyn. Etuyhteydessä oleville yrityksille osoitettuun kyselylomakkeen liitteeseen vastasi kaksi yhteisössä toimivaa, kyseiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä olevaa yritystä. Normaaliarvo (42) Normaaliarvo määritettiin tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisöön viedyn laadun kotimarkkinoiden myyntihintojen perusteella. Vientihinta (43) Koska tutkimusajanjaksolla yhteisöön suuntautunut vientimyynti kanavoitiin kahden yhteisössä sijaitsevan etuyhteydessä olevan tuojan kautta, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Vertailu (44) Oikaisuja tehtiin sisämaakuljetus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten sekä pakkaus- ja luottokustannusten erojen osalta. Polkumyyntimarginaali (45) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon yhteistyössä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan osalta. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> (46) Yhteistyössä toimimisen aste oli korkea, ja väliaikaiseksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin yhteistyössä toimineen yrityksen polkumyyntimarginaali eli 72,9 prosenttia. 4. Egypti (47) Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa vastasi kyselyyn. Normaaliarvo (48) Normaaliarvo määritettiin kotimarkkinoiden myyntihintojen perusteella. Vientihinta (49) Koska kaikki vientimyynti tapahtui suoraan riippumattomille asiakkaille yhteisössä, vientihinnat määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. Vertailu (50) Oikaisuja tehtiin pankkimaksuissa, alennuksissa sekä pakkaus-, käsittely-, lastaus-, kuljetus-, vakuutus- ja luottokustannuksissa olevien erojen osalta. (51) Toinen yritys vaati oikaisua laskennallisen alennuksen huomioon ottamiseksi. Kyseistä oikaisua ei voitu myöntää, koska alennuksen tosiasiallisesta soveltamisesta ei ollut näyttöä. Polkumyyntimarginaali (52) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon molempien yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (53) Yhteistyössä toimimisen aste oli Egyptin osalta korkea, ja väliaikaiseksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin yhteistyössä toimineille yrityksille määritetty korkein polkumyyntimarginaali eli 26,4 prosenttia. 5. Viro (54) Ainoa tiedossa oleva virolainen vientiä harjoittava tuottaja vastasi kyselyyn. Etuyhteydettömille osapuolille yhteisössä suuntautuneeksi ilmoitetun myynnin vertailu Eurostatin tietoihin osoitti kuitenkin yhteistyön tason olevan erittäin alhainen eli 2,7 prosenttia. Tämän katsottiin johtuvan siitä, ettei virolainen yritys ilmoittanut riippumattomien kauppiaiden kautta kanavoitua virtsa-aineen vientimyyntiä. Normaaliarvo (55) Vientiä harjoittavan tuottajan virtsa-aineen kotimarkkinamyynti ei ollut edustavaa verrattuna sen virtsa-aineen vientiin yhteisöön, ja tämän vuoksi normaaliarvoa ei voitu määrittää kotimarkkinahintojen perusteella. Koska Virossa ei ollut muita virtsa-aineen tuottajia, normaaliarvoa ei voitu määrittää muiden myyjien tai tuottajien hintojen perusteella. (56) Tämän johdosta normaaliarvo muodostettiin laskennallisesti. Yrityksen omia myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia käytettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti. Koska muuta kohtuullista perustetta ei ollut, käytettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohdan mukaisesti niitä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa, joita sovellettiin saman yleisen tuoteluokan eli lannoitteiden tuotantoon ja myyntiin kyseisen virolaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta (katso johdanto-osan 21 ja 22 kappale). Vientihinta (57) Koska yrityksen ilmoituksen mukaan vientimyynti yhteisöön suuntautui riippumattomille asiakkaille yhteisössä, vientimyynti määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. (58) Kuten johdanto-osan 54 kappaleessa mainitaan, yritys väittää olevansa virtsa-aineen ainoa tuottaja Virossa. Tämän vuoksi komissio on alustavasti päättänyt soveltaa perusasetuksen 18 artiklaa ilmoittamattomaan vientimyyntiin, joka Eurostatin mukaan oli 97,3 prosenttia kokonaisviennistä. Kyseisen ilmoittamattoman määrän vientihinta määritettiin eniten polkumyynnillä ja edustavissa määrin tapahtuneen yhteisöön suuntautuneen yrityksen ilmoittaman vientimyynnin perusteella. Vertailu (59) Oikaisuja tehtiin pankkimaksujen sekä käsittely-, lastaus-, kuljetus-, vakuutus- ja luottokustannusten erojen osalta. Polkumyyntimarginaali (60) Vientihinnassa oli Viron osalta merkittäviä vaihteluita eri alueiden välillä. Tutkimuksesta kävi ilmi, että tietyissä jäsenvaltioissa veloitettiin polkumyyntihintoja, mutta muissa jäsenvaltioissa veloitetut vientihinnat olivat korkeammat. Tämän johdosta katsottiin, että painotetun keskimääräisen normaaliarvon vertaaminen painotettuun keskimääräiseen vientihintaan ei ilmentänyt polkumyyntiä täysimääräisesti. Tämän vuoksi painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin yksittäisiin vientitapahtumiin. (61) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon yhteistyössä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan osalta. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> (62) Väliaikainen jäännöspolkumyyntimarginaali vahvistettiin samalle tasolle kuin vientiä harjoittavan tuottajan osalta eli 34,3 prosentiksi. 6. Libya (63) Vaikka ainoa vientiä harjoittava tuottaja suostuikin aluksi toimimaan yhteistyössä, se ei myöhemmin antanut tutustua vastauksen todentamisen kannalta olennaisiin tietoihin varsinkaan tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinoiden myyntihintojen ja tuotantokustannusten osalta. Tämän vuoksi komission oli käytettävä väliaikaisen polkumyyntimarginaalin laskemiseksi käytettävissä olevia tietoja perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. Normaaliarvo (64) Ilmoitettuja tutkimusajanjaksoa koskevia kotimarkkinoiden myyntilukuja ei voitu verrata tarkastettuihin tileihin tai muuhun kirjanpitoaineistoon, koska yritys ei suostunut esittämään kyseisiä asiakirjoja paikalla suoritetun tarkastuksen aikana. Tämän johdosta tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinamyynnin listauksien paikkaansapitävyyttä ja kattavuutta ei voitu luotettavasti määrittää, eikä ilmoitettuja tietoja voitu käyttää perustana normaaliarvon määrittämisessä. (65) Samoin kuin kotimarkkinoilla myydyn virtsa-aineen tuotantokustannusten osalta, komissiolta evättiin mahdollisuus tutustua keskeisiin kirjanpitoasiakirjoihin, eikä tuotantokustannusten paikkaansapitävyyttä ja kattavuutta voitu siis luotettavasti määrittää. Tämä koski erityisesti raaka-ainekustannuksia ja yrityksen myynti-, hallintoa ja yleiskustannuksia. (66) Tämän vuoksi komissio määritti normaaliarvon perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella, kuten edellä on jo mainittu. Tämän vuoksi ja koska asianomaisesta maasta ei ollut käytettävissä muita tietoja, komissio katsoi aiheelliseksi käyttää laskelmiensa perustana valituksessa esitettyjä tietoja. Vientihinta (67) Yrityksen esittämät tiedot pystyttiin todentamaan tyydyttävästi vientihinnan määrittämiseksi. Tämän ansiosta komissio pystyi polkumyyntimarginaalia laskiessaan käyttämään yrityksen omia vientihintoja. (68) Koska noin puolet vientimyynnistä suuntautui suoraan riippumattomille asiakkaille yhteisössä, kyseiset vientihinnat määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. (69) Loput yhteisöön suuntautuvasta vientimyynnistä tapahtui etuyhteydessä olevan yrityksen kautta, ja tämän vuoksi kyseisen myynnin vientihinnat oli muodostettava perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. (70) Vähäinen osa etuyhteydessä olevan yrityksen kautta tapahtuneesta myynnistä kanavoitiin vielä toisen etuyhteydessä olevan yrityksen kautta yhteisössä. Kyseinen myynti muodosti kuitenkin ainoastaan marginaalisen osan libyalaisen yrityksen yhteisöön suuntautuvan kokonaisviennin määrästä, eikä sen sisällyttäminen olisi muuttanut laskelmien kokonaistulosta. Tämän vuoksi sitä ei otettu huomioon. (71) Lisäksi etuyhteydessä olevan yrityksen muuta kuin libyalaista alkuperää oleva myynti ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle yhteisössä, josta yritys oli antanut virheellisen ilmoituksen, oli jätettävä pois laskelmista. (72) Etuyhteydessä olevan yrityksen ilmoitettuja myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten tiettyjä eriä oli korjattava tarkastuskäynnin tulosten perusteella. Vertailu (73) Oikaisuja tehtiin pakkaus-, käsittely- ja lastaus-, merirahti-, vakuutus- ja todentamiskustannusten sekä luottokustannusten erojen osalta. (74) Yritys väitti tiettyjä luottokustannuksia aiheutuneen myös kotimarkkinoilla, mutta esitti asiasta ristiriitaisia tietoja. Tutkimus osoitti, että maksuehdoista ei sovittu kotimarkkinoilla olevan asiakkaan kanssa ennen myyntiä, minkä vuoksi oikaisua ei tehty. Polkumyyntimarginaali (75) Painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon yhteistyössä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan osalta. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> (76) Yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan viennin määrää verrattiin Eurostatin vientitietoihin ja sen todettiin olevan samalla tasolla. Koska libyalainen vientiä harjoittava tuottaja vastasi kaikesta Eurostatin ilmoittamasta vientimyynnistä, väliaikaiseksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin yhteistyössä toimineen yrityksen polkumyyntimarginaali eli 51,4 prosenttia. 7. Liettua (77) Yksi yritys vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. Vastaukseen sisältyi tietoja etuyhteydessä olevan yrityksen kotimarkkinamyynnistä. Etuyhteydessä oleville yrityksille osoitettuun kyselyyn vastasi yksi yhteisössä toimiva, kyseiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä oleva yritys. Normaaliarvo (78) Vientiä harjoittavan tuottajan virtsa-aineen kotimarkkinamyynti ei ollut edustavaa verrattuna sen virtsa-aineen vientiin yhteisöön, minkä vuoksi normaaliarvoa ei voitu määrittää kotimarkkinahintojen perusteella. Koska Liettuassa ei ollut muita virtsa-, aineen tuottajia, normaaliarvoa ei voitu määrittää muiden myyjien tai tuottajien hintojen perusteella. (79) Tämän johdosta normaaliarvo muodostettiin laskennallisesti. Koska muuta kohtuullista perustetta ei ollut, käytettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohdan mukaisesti niitä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa, joita sovellettiin saman yleisen tuoteluokan eli muiden lannoitteiden tuotantoon ja myyntiin kyseisen liettualaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta. Vientihinta (80) Lähes kaikki vientimyynti suuntautui suoraan riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Etuyhteydessä olevan yrityksen kautta tapahtuneen myynnin vientihinta oli alle viisi prosenttia vientiä harjoittavan tuottajan kokonaisvientimyynnistä. Viimeksi mainitun vientihinta oli muodostettava perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Vertailu (81) Oikaisuja tehtiin pakkaus-, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten erojen osalta. (82) Normaaliarvoa koskevia oikaisuja vaadittiin virtsa-aineen epäedustavan myynnin perusteella. Saman yleisen tuoteluokan kotimarkkinamyynnistä esitetyt tiedot, joista myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa käytettiin normaaliarvon muodostamisessa, eivät osoittaneet oikaisuja perustelluiksi. Polkumyyntimarginaali (83) Painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon yhteistyössä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan osalta. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> (84) Koska yhteistyössä toimimisen aste oli Liettuan osalta korkea, väliaikaiseksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin yhteistyössä toimineen yrityksen polkumyyntimarginaali eli 9,4 prosenttia. 8. Puola (85) Yksi vientiä harjoittava tuottaja vastasi kyselyyn. Normaaliarvo (86) Normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Yrityksen omia myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia käytettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti. Voittomarginaalin osalta todettakoon, että koska muuta kohtuullista perustetta ei ollut, kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta käytettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohdan mukaisesti saman yleisen tuoteluokan eli muiden lannoitteiden tuotantoon ja myyntiin sovellettavaa voittoa. Vientihinta (87) Koska kaikki yhteisöön suuntautunut vientimyynti tapahtui suoraan riippumattomille asiakkaille, perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti käytettiin maksettua tai maksettavaa vientihintaa. Vertailu (88) Oikaisuja tehtiin sisämaakuljetus-, merirahti-, EY-rahti-, vakuutus-, käsittely-, lastaus-, liitännäis-, pakkaus- ja luottokustannusten, palkkioiden sekä muiden tekijöiden erojen osalta. Polkumyyntimarginaali (89) Painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon yhteistyössä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan osalta. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> (90) Yhteistyössä toimimisen aste oli Puolan osalta korkea, ja väliaikaiseksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin yhteistyössä toimineen yrityksen polkumyyntimarginaali eli 31,0 prosenttia. 9. Romania (91) Kolme yritystä vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. Eräs yhteen vientiä harjoittavista tuottajista etuyhteydessä oleva romanialainen yritys vastasi komission kyselyyn ja esitti tietoja myynnistä sekä koti- että yhteisön markkinoilla. Etuyhteydessä oleville tuojille osoitettuun kyselyyn vastasi kaksi yhteisössä toimivaa, yhteen vientiä harjoittavista tuottajista etuyhteydessä olevaa yritystä. Normaaliarvo (92) Normaaliarvo määritettiin riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamien tai maksettaviksi tulevien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Vientihinta (93) Suoraan yhteisön riippumattomille asiakkaille suuntautuneen vientimyynnin osalta vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella. Noin 25 prosenttia kaikesta yhteisöön suuntautuneesta vientimyynnistä myytiin yhteisössä sijaitsevien etuyhteydessä olevien tuojien kautta. Tämän johdosta kyseisen myynnin vientihinta muodostettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Vertailu (94) Oikaisuja tehtiin sisämaarahti-, pakkaus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten sekä luottokustannusten ja palkkioiden erojen osalta. Polkumyyntimarginaali (95) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon kunkin kolmen yhteistyössä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan osalta. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (96) Koska yhteistyössä toimimisen aste oli korkea, väliaikaiseksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin korkein yhteistyössä toimineen yrityksen polkumyyntimarginaali eli 47,0 prosenttia. UKRAINA JA VALKO-VENÄJÄ 1. Vertailumaa (97) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti muiden kuin markkinatalousmaiden ja niiden yritysten osalta, joille markkinatalousasemaa ei voida myöntää, normaaliarvo on määriteltävä markkinataloutta toteuttavassa kolmannessa maassa, jäljempänä "vertailumaa", käytettävän hinnan tai laskennallisen arvon perusteella. (98) Tämän menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa komissio ilmaisi aikomuksensa käyttää Slovakiaa Ukrainaa ja Valko-Venäjää koskevan normaaliarvon määrittämiseen soveltuvana vertailumaana. (99) Ukrainan ja Valko-Venäjän vientiä harjoittavat tuottajat, Valko-Venäjän edustusto Euroopan unionissa ja eräs tuojia edustava järjestö (EFIA) vastustivat kyseistä ehdotusta. Slovakiaa vastaan esitetyt tärkeimmät huomautukset olivat erot raaka-aineiden saannissa, erot tuotantomenetelmässä, erilainen tuotantoasteikko tämän menettelyn kohteena oleviin muihin kuin markkinatalousmaihin verrattuna, vaihdantakaupan ja kassaongelmien vaikutus kotimarkkinoiden myyntihintoihin ja Slovakian markkinoiden suojaaminen tuontitulleilla. Asianomaiset osapuolet ehdottivat Liettuaa soveltuvaksi vertailumaaksi. (100) Tutkimuksesta kävi ilmi, että Liettualla ei ollut riittävän kilpailukykyisiä tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinoita. Itse asiassa tuottajia oli ainoastaan yksi, ja markkinoita suojeltiin tuontitulleilla Venäjältä tulevalta tuonnilta. (101) Komissio vahvistaa, että lopullisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönottoa Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen tuonnissa koskeneessa aiemmassa tarkastelussa Slovakiaa pidettiin soveltuvimpana vertailumaaksi. Koska vaihtoehtoja ei ollut, sitä käytettiinkin vertailumaana. Tämän vuoksi se olisi järkevä valinta vertailumaaksi tässä menettelyssä. (102) Tässä tutkimuksessa komissio päätti kuitenkin tutkia yksityiskohtaisemmin kaikki mahdolliset vaihtoehdot, ja tätä varten se pyysi tietoja myynnistä ja markkinaolosuhteista asianomaisen tuotteen tuottajilta tämän menettelyn kohteena olevassa kahdeksassa markkinatalousmaassa ja tiedossa olevilta tuottajilta muissa markkinatalousmaissa. Vastauksia saatiin tuottajilta kaikista menettelyn kohteena olevista kahdeksasta markkinatalousmaasta, yhdeltä tuottajalta Australiasta ja yhdeltä tuottajalta Yhdysvalloista. (103) Kaikkien vastausten analysointi osoitti Yhdysvaltojen vaikuttavan soveltuvimmalta vertailumaaksi. Yhdysvalloilla oli hyvin kilpailukykyiset tarkasteltavana olevan tuotteen markkinat: yli kymmenen tuottajaa, paljon loppukäyttäjiä ja merkittäviä tuontimääriä kolmansista maista. Vaikka maassa oli otettu käyttöön polkumyyntitullit tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa entisestä Neuvostoliitosta, virtsa-ainetta tuotiin vielä merkittävissä määrin muista maista. (104) Edellä esitetyn perusteella tehtiin se päätelmä, että Yhdysvallat oli soveliain vertailumaaksi ja tämän vuoksi Yhdysvaltojen valinta vaikutti järkevältä ja perustellulta perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti. (105) Tämän jälkeen komissio lähetti yhdysvaltalaiselle tuottajalle yksityiskohtaisemman kyselylomakkeen, jossa pyydettiin tietoja tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinoiden myyntihinnoista ja tuotantokustannuksista. Tuottajan vastaus tarkastettiin paikan päällä. (106) Komissio tutki hinnan osalta, tapahtuiko tarkasteltavana olevan tuotteen myynti Yhdysvalloissa tavanomaisessa kaupankäynnissä. (107) Tuotantokustannuksista todettakoon tarkastuksen osoittaneen, että tutkimusajanjakson jälkipuoliskolla maakaasun hinta Yhdysvaltojen markkinoilla oli epätavallisen korkea, mitä voitaisiin selittää liikakysynnällä. Tämän vuoksi tehtiin oikaisu yhdysvaltalaisen tuottajan maksamien luonnonkaasusta aiheutuneiden kustannusten osalta. (108) Edellä mainittu korjaus huomioon ottaen asianomaisen yhdysvaltalaisen tuottajan kotimarkkinamyynti tapahtui tavanomaisessa kaupankäynnissä. (109) Tämän johdosta normaaliarvo määritettiin painotetuksi keskimääräiseksi kotimarkkinoiden myyntihinnaksi, jolla yhteistyössä toiminut yhdysvaltalainen tuottaja oli myynyt tarkasteltavana olevaa tuotetta etuyhteydettömille asiakkaille. 2. Valko-Venäjä (110) Vaikka ainoa valkovenäläinen vientiä harjoittava tuottaja aikoi alunperin toimia yhteistyössä tässä menettelyssä, komission kyselyyn annetussa vastauksessa oli merkittäviä puutteita. Lisäksi yritys ei vastannut tiettyihin selvennyksiä ja lisätietoja koskeviin kirjallisiin pyyntöihin. Tämän vuoksi komission oli käytettävä väliaikaisen polkumyyntimarginaalin laskennassa käytettävissä olevia tietoja perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. Normaaliarvo (111) Normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti kuten johdanto-osan 106-109 kappaleessa kuvataan. Vientihinta (112) Ilmoitetun vientimyynnin määrä ja arvo ei vastannut Eurostatin tietoja, sillä ilmoitetun vientimyynnin määrä ja arvo alittivat merkittävästi Eurostatin tiedot. Yritys ei antanut järkevää selitystä kyseisille eroavaisuuksille, eikä se komission nimenomaisista pyynnöistä huolimatta esittänyt asiakirjoja, jotka olisivat tukeneet ilmoitettua yhteisöön suuntautunutta vientimyyntiä koskevia tietoja. (113) Tämän vuoksi komissiolla ei ollut muuta mahdollisuutta kuin jättää yrityksen esittämät tiedot huomioon ottamatta, ja sen oli käytettävä perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettävissä olevia tietoja. Koska muuta kohtuullista perustetta ei ollut, vientihinta määritettiin Valko-Venäjän osalta Eurostatin tietojen perusteella. Koska käytettävissä olevat tiedot osoittivat, että myynti tapahtui kokonaisuudessaan kauppiaiden kautta, palkkioiden osalta tehtiin asianmukainen oikaisu. Vertailu (114) Oikaisuja tehtiin aina kun ne katsottiin kohtuullisiksi ja oikeellisiksi palkkioiden sekä kuljetus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten erojen huomioon ottamiseksi. (115) Sisämaakuljetusta koskeva oikaisu perustuu vertailumaassa sovellettuihin tariffeihin, ja siinä otetaan huomioon vientiä harjoittavan tuottajan tehtaan ja lastaussataman välimatka. Polkumyyntimarginaali (116) Painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vientihinnan painotettuun keskiarvoon. Vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon. Koko maata koskeva yhtenäinen painotettu keskimääräinen väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-arvosta oli 75,7 prosenttia. 3. Ukraina (117) Neljä yritystä vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. Kolme niistä pyysi markkinatalousasemaa perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan nojalla. Markkinatalousaseman arviointi (118) Komissio hankki kaikki tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti kaikkien markkinatalousasemaa koskevissa pyynnöissä esitettyjen tietojen tarkastuksen asianomaisten yritysten toimitiloissa. Kaikki kolme vaatimusta analysoitiin perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa esitettyjen viiden arviointiperusteen mukaisesti. (119) Kahden yrityksen osalta määritettiin, että niiden hintoja ja kustannuksia koskevat päätökset oli tehty ilman, että valtio olisi merkittävästi puuttunut asiaan perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa mielessä, ja että ne vastasivat merkittävässä määrin markkina-arvoja. Molempien yritysten tilit oli itsenäisesti tarkastettu kansainvälisten tilintarkastusstandardien mukaisesti, eikä tuotantokustannuksia ja taloudellista tilannetta ollut merkittävästi vääristelty. Vaikka toinen yritys kävi vaihdantakauppaa, se oli hyvin vähäistä eikä se koskenyt tarkasteltavana olevaa tuotetta. Asianomaisiin yrityksiin voitiin soveltaa konkurssi- ja varallisuuslakeja, ja valuuttakurssit muunnettiin markkinakurssiin. (120) Tämän johdosta katsottiin, että edellä mainitut kaksi yritystä täyttivät perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa asetetut edellytykset. Kyseiset yritykset ovat: - Cherkassy Azot, Cherkassy, ja - Concern Stirol, Gorlovka. (121) Kolmannen yrityksen todettiin harjoittavan vaihdantakauppaa yleisesti ottaen merkittävässä määrin ja jonkin verran myös tarkasteltavana olevan tuotteen osalta. Lisäksi valtionomaisuuden rahasto omistaa yrityksen osakkeita, minkä vuoksi se pystyy estämään tiettyjä päätöksiä, muun muassa yrityksen yhtiöjärjestyksen muuttamisen, ja tämän vuoksi sillä on mahdollisuus puuttua toimintaan merkittävässä määrin. (122) Tämän johdosta katsottiin, että kyseinen yritys ei täyttänyt perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa asetettuja edellytyksiä. (123) Asianomaisille yrityksille ja yhteisön tuotannonalalle annettiin tilaisuus esittää huomautuksensa edellä mainituista päätelmistä. (124) Ilman markkinatalousasemaa jätetty vientiä harjoittava tuottaja kiisti komission päätelmät tosiasiallisen valtion puuttumisen ja vaihdantakaupan määrän osalta. Uusia väitteitä markkinatalousasemaa koskevan määrittelyn muuttamiseksi ei kuitenkaan esitetty. (125) Yhteisön tuotannonala vastusti sitä, että markkinatalousasema myönnettiin kahdelle ukrainalaiselle yritykselle. Väitettiin, että ukrainalaiset yritykset toimivat makrotaloudessa, jossa valtion puuttuminen on vallitseva olotila, että valtio vahvistaa hinnan kaasulle, joka on tärkein raaka-aine virtsa-aineen tuotannossa, että vaihdantakauppa on laajalle levinnyttä ja että yritykset eivät sovella kaikkia tärkeimpiä kansainvälisiä laskentatoimen periaatteita. (126) Komissio toteaa valtion puuttumisen olevan tyypillistä Ukrainan taloudelle. Markkinatalousasemaa koskevassa analyysissä yksittäisten yritysten on osoitettava valmistavansa ja myyvänsä samankaltaista tuotetta markkinatalousolosuhteissa. Asianomaisten yritysten osalta ei löytynyt muita viitteitä väitetystä laaja-alaisesta vaihdantakaupasta kuin mitä edellä olevissa johdanto-osan kappaleissa on jo mainittu. Molempien yritysten tilit tarkastettiin kansainvälisten kirjanpitostandardien mukaisesti. Komissio ei havainnut valtion puuttumisesta kaasukauppaan muita viitteitä kuin mitä johdanto-osan 128 ja 129 kappaleessa mainitaan. (127) Tämän vuoksi päätettiin myöntää markkinatalousasema kahdelle yritykselle ja hylätä markkinatalousasemasta esitetty vaatimus kolmannen yrityksen osalta. Neuvoa-antavaa komiteaa kuultiin, eikä se esittänyt vastalauseita komission päätelmistä. (128) Ukrainassa suoritetuissa lisätarkastuksissa on käynyt lisäksi ilmi, että ilman markkinatalousasemaa jätetty yritys oli toimittanut vääriä tietoja asemastaan valtion ohjelmissa, joissa paikallisen viljelyalan tukemiseksi halpoja raaka-aineita toimitettiin lannoitteiden tuottajille ja erityisesti asianomaiselle yritykselle tarkasteltavana olevan tuotteen valmistukseen. (129) Markkinatalousaseman saaneet kaksi yritystä osallistuivat myös kyseisiin ohjelmiin, mutta tutkimuksessa kävi ilmi niiden osallistumisen olevan hyvin vähäistä ja koskevan alhaisemman jalostusasteen tuotteita. Vaikutukset ammoniakin, jota tuotetaan maakaasusta ja jota käytetään sekä tarkasteltavana olevan tuotteen että muiden lannoitteiden tuottamiseen, kustannuksiin on korjattu oikaisemalla yritysten kustannukset. (130) Tämän vuoksi katsottiin, että markkinatalousaseman myöntäminen kahdelle yritykselle ja markkinatalousasemasta esitetyn vaatimuksen hylkääminen kolmannen yrityksen osalta olisi säilytettävä. Yksilöllinen kohtelu (131) Ellei vientiä harjoittava tuottaja pysty todistamaan toimivansa markkinatalousolosuhteissa, on laskettava koko maata koskeva tulli muille kuin markkinatalousmaille ja perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b ja c alakohdan mukaisille maille, lukuun ottamatta niitä tapauksia, joissa yritykset pystyvät osoittamaan, että valtio ei puutu niiden vientitoimiin ja että ne ovat oikeudellisesti tai tosiasiallisesti valtiosta riippumattomia niin, että ei ole vaaraa koko maata koskevan marginaalin kiertämisestä. (132) Ukrainalainen yritys, jolle markkinatalousasemaa ei myönnetty, pyysi yksilöllistä kohtelua. Komissio hankki ja tarkasti kaikki tiedot, jotka se katsoi tarpeelliseksi sen määrittämiseksi, täyttikö asianomainen yritys yksilöllistä kohtelua koskevat edellytykset. Kävi ilmi, että valtio ei pysty puuttumaan yrityksen vientitoimiin toimenpiteiden kiertämiseksi, jos kyseiselle viejälle myönnetään yksilöllinen polkumyyntimarginaali. Tämän vuoksi pidettiin perusteltuna myöntää yksilöllinen kohtelu asianomaiselle yritykselle Joint Stock Company DniproAzot, Dniprodzerzhinsk. Jalostuskorvaus (133) Tutkimuksessa kävi ilmi, että eräät ukrainalaiset yritykset toteuttivat kotimarkkina- ja/tai vientimyyntinsä osaksi tai kokonaisuudessaan jalostuskorvauksesta tehtyjen sopimusten nojalla. (134) Kyseisten sopimusten mukaisesti yksi yritys toimittaa raaka-aineita (maakaasua ja joissakin tapauksissa myös sähköä) toiselle yritykselle, joka palauttaa valmiin tuotteen joko raaka-aineet toimittaneelle ensimmäiselle yritykselle tai kolmannelle osapuolelle. Raaka-aineet jalostavaa yritystä ei laskuteta sille toimitetuista raaka-aineista, eikä se laskuta toimittamistaan valmiista tuotteista. Kyseinen yritys saa ainoastaan maksun raaka-aineen työstämisestä tarkasteltavana olevaksi tuotteeksi. Ukrainan lain mukaan raaka-aineiden toimittaja, tässä tapauksessa ensimmäinen yritys, omistaa valmiin tuotteen. (135) Edellä esitetyn perusteella on selvää, että jalostuskorvauksesta tehtyjen sopimusten tapauksessa samankaltaisesta tuotteesta maksettua tai maksettavaa hintaa ei voida määrittää, saati tarkastaa yhteistyössä toimivien yritysten toimitiloissa. Tämän vuoksi, ja koska muut jalostuskorvaussopimuksissa osapuolina olevat yritykset eivät toimineet yhteistyössä, komissio ei alustavasti ottanut huomioon kyseisten jalostuskorvauksista tehtyjen sopimusten noj alla tapahtunutta myyntiä. Markkitalousaseman saaneiden yritysten normaaliarvo (136) Markkinatalousaseman saaneita yrityksiä pyydettiin vastaamaan täysimääräisesti kyselyyn kotimarkkinoiden myynnistä ja tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantokustannuksista. Kyseiset vastaukset on todennettu paikan päällä asianomaisten yritysten toimitiloissa. (137) Toisen yrityksen osalta kävi ilmi, että huomattava osa sen kotimarkkinamyynnistä tapahtui jalostuskorvaussopimusten nojalla. Johdanto-osan 134 ja 135 kappaleessa esitetyistä syistä jalostuskorvaussopimusten nojalla tapahtunut kotimarkkinamyynti oli alustavasti jätettävä huomioon ottamatta. (138) Kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta muu kuin jalostuskorvaussopimusten nojalla tapahtunut kotimarkkinamyynti oli kuitenkin edustavaa. Kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan ilmoittamat myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset oli korjattava. Komissio tarkastelee edelleen, onko tarpeen oikaista kyseisen ukrainalaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta muita kustannustekijöitä kuten poistoja. (139) Samaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta kävi ilmi, että riittävä osa sen myynnistä oli tapahtunut osana tavanomaista kaupankäyntiä. Tämän vuoksi normaaliarvo voitiin määrittää kotimarkkinoiden myyntihintojen perusteella. (140) Toisen yrityksen osalta kävi ilmi, että sillä ei ollut edustavaa samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyyntiä. Tämän vuoksi normaaliarvo määritettiin sen vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinahintojen perusteella, jolla oli tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtunutta edustavaa myyntiä. Ilman markkinatalousasemaa jätettyjen yritysten normaaliarvo (141) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti niiden yritysten normaaliarvo, joille ei myönnetty markkinatalousasemaa, määritettiin vertailumaan tuottajan esittämien todennettujen tietojen perusteella eli vertailumaan kotimarkkinoilla sellaisista tuotteista maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella, jotka ovat verrattavissa ukrainalaisten vientiä harjoittavien tuottajien yhteisöön myymiin tuotteisiin (katso johdanto-osan 106-109 kappale). Vientihinta (142) Tutkimuksessa kävi ilmi, että toisen yrityksen ilmoittama yhteisöön suuntautunut vientimyynti tapahtui kokonaisuudessaan jalostuskorvaussopimusten perusteella. Sama päti osaan toisen yrityksen ilmoittamasta vientimyynnistä. Lisäksi kolmannen yrityksen, joka ei pyytänyt markkinatalousasemaa eikä yksilöllistä kohtelua, yhteisöön suuntautunut vientimyynti tapahtui kokonaisuudessaan jalostuskorvaussopimusten nojalla. (143) Johdanto-osan 134 ja 135 kappaleessa esitetyistä syistä jalostuskorvaussopimusten nojalla tapahtunut vientimyynti oli alustavasti jätettävä huomioon ottamatta. (144) Tämän johdosta ainoastaan sillä yrityksellä, jolle myönnettiin yksilöllinen kohtelu, oli todennettavissa olevat vientihinnat, ja ainoastaan toisella niistä yrityksistä, joille myönnettiin markkinatalousasema, oli vielä jalostuskorvaussopimusten nojalla tapahtuneen viennin poistamisen jälkeen riittävän edustavat todennettavissa olevat vientihinnat. (145) Koska kaikki muu kuin jalostuskorvaussopimusten mukainen myynti tapahtui suoraan riippumattomille asiakkaille yhteisössä, vientihinnat määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. Vertailu (146) Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon, oikaisujen muodossa, hintojen vertailuun vaikuttavat eroavuudet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Oikaisuja tehtiin kuljetus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannuksissa olevien erojen sekä fyysisten eroavaisuuksien osalta. (147) Fyysisiä eroavaisuuksia koskeva oikaisu tehtiin normaaliarvoon markkinatalousvertailumaan kotimarkkinamyynnin perusteella. Kyseinen oikaisu oli tarpeen, koska Yhdysvalloissa myyty samankaltainen tuote oli rakeista virtsa-ainetta, kun taas ukrainalaisten vientiä harjoittavien tuottajien viemä tuote oli mikrorakeista virtsa-ainetta. Oikaisu perustui rakeisen ja mikrorakeisen virtsa-aineen markkina-arvojen väliseen eroon tutkimusajanjaksolla Yhdysvaltojen markkinoilla. Kyseistä normaaliarvoa oikaistiin edelleen kuljetuskustannusten ja luoton osalta. (148) Normaaliarvoa oikaistiin sisämaakuljetuksista aiheutuneiden kustannusten osalta. Tämä päti molempiin, markkinatalousaseman saaneisiin yrityksiin ja vertailumaassa määritettyyn normaaliarvoon. (149) Vientihintaa oikaistiin Ukrainan sisämaakuljetuskustannusten sekä käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten osalta. Sisämaakuljetusta koskeva oikaisu perustuu vertailumaassa sovellettuihin tariffeihin, ja siinä otetaan huomioon vientiä harjoittavien tuottajien tehtaiden ja lastaussataman välimatka Ukrainassa. Polkumyyntimarginaali (150) Sen yrityksen osalta, jolle myönnettiin markkinatalousasema ja jonka maksetut tai maksettavat vientihinnat olivat todennettavissa, yhteisöön viedyn lajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin tarkasteltavana olevan tuotteen vastaavan lajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan kuten perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdassa säädetään. (151) Sen yrityksen osalta, jolle myönnettiin yksilöllinen kohtelu ja jonka maksetut tai maksettavat vientihinnat olivat todennettavissa, vertailumaan osalta määriteltyä yhteisöön viedyn lajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin yhteisöön viedyn tuotelajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan kuten perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdassa säädetään. (152) Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (153) Koska oli ainakin yksi yritys, joka ei toiminut yhteistyössä tässä menettelyssä, ja koska jalostuskorvaussopimusten nojalla viedyistä huomattavista määristä maksettuja tai maksettavia vientihintoja ei voitu todentaa, väliaikainen jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin vertaamalla vertailumaan osalta määritettyä yhteisöön viedyn lajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa yhteisöön viedyn tuotelajin alhaisimpiin hintoihin tapahtuneiden vientitapahtumien painotettuun keskimääräiseen vientihintaan, joka edustaa samalla huomattavaa määrää siitä viennistä, jolla on todennettavissa olevat vientihinnat. Väliaikainen jäännöspolkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on edellä esitetyn perusteella 83,9 prosenttia. C. VAHINKO 1. Yhteisön tuotannonalan määritelmä (154) Kymmenestä valituksen tehneistä yhteisön tuottajista yksi (Kemira Agro Rozenburg BV) ei toiminut yhteistyössä komission kanssa, ja tämän vuoksi sitä ei laskettu yhteisön tuotannonalaan kuuluvaksi. Toinen yhteisön tuottaja (Irish Fertliser Industries Ltd) ei esittänyt pyydettyjä tietoja pyydetyssä muodossa, minkä vuoksi sen ei katsota toimineen yhteistyössä komission kanssa, eikä senkään katsota kuuluvan yhteisön tuotannonalaan. (155) Osa vientiä harjoittavista tuottajista väitti, että koska jotkut yhteisön tuottajat myös hankkivat ja toivat virtsa-ainetta asianomaisista maista, kyseiset tuottajat olisi jätettävä yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle. (156) Tutkimuksessa määritettiin, että jotkut yhteisön tuottajista hankkivat tarkasteltavana olevaa tuotetta sekä yhteisöstä että sen ulkopuolelta, myös asianomaisista maista. Useimmat kyseisistä hankinnoista olivat kuitenkin määrällisesti vähäisiä, ja ne tehtiin huoltotöistä aiheutuneiden tarjontavajausten paikkaamiseksi. Eräs yritys teki tutkimusajanjaksolla huomattavampia hankintoja, jotka vastasivat 20 prosenttia sen tuotannosta. Kyseiset hankinnat tehtiin yrityksen oman tuotevalikoiman täydentämiseksi, eivätkä ne olleet riittäviä pitämään yritystä muuna kuin virtsa-aineen yhteisön tuottajana. Näistä syistä määritetään alustavasti, että kaikki kahdeksan yritystä voidaan laskea mukaan yhteisön tuotantoon. (157) Koska kyseisten kahdeksan valituksen tehneen yhteistyössä toimineen yhteisön tuottajan osuus oli yli 76 prosenttia virtsa-aineen tuotannosta yhteisössä, ne muodostavat perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan. 2. Yhteisön kulutus (158) Yhteisön kulutus määritettiin yhdistämällä yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla myymät määrät ja valituksessa mainittujen yhteisön markkinoilla olevien muiden tuottajien tuotanto Eurostatin luvuilla täydennettyihin yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien antamiin tietoihin niin, että saatiin selville tuonnin määrä. (159) Kyseisten tietojen perusteella määritettiin, että yhteisön kulutus lisääntyi joka vuosi, ja vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välillä se lisääntyi yhteensä 28,5 prosenttia. 3. Tuonti asianomaisista maista Alustavat huomiot (160) Kuten johdanto-osan 228 kappaleessa todetaan, koko maata koskevat vahinkomarginaalit ovat Egyptin ja Puolan osalta vähimmäistasoa. Tämän vuoksi virtsa-aineen tuontia kyseisistä kahdesta maasta ei vahinkoa arvioitaessa sisällytetty asianomaisista maista tulevaan tuontiin. Tarkasteltavana olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi (161) Komissio tutki, olisiko asianomaisista maista(8) tulevaa tuontia arvioitava kumulatiivisesti perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa säädettyjen arviointiperusteiden mukaisesti. (162) Määritetyt polkumyyntimarginaalit ylittävät vähimmäistason, kustakin maasta tulleen tuonnin määrät olivat merkittäviä ja ylittivät selvästi perusasetuksen 5 artiklan 7 kohdassa säädetyt tasot, ja kumulatiivista arviointia pidettiin aiheellisena ottaen huomioon kilpailuolosuhteet sekä asianomaisista maista tulevan tuonnin että kyseisen tuonnin ja samankaltaisen yhteisön tuotteen välillä. Hinnat laskivat tarkastelujaksolla merkittävästi. Kaikki vientiä harjoittavat tuottajat myös alittivat yhteisön tuotannonalan myyntihinnat samoja tai samankaltaisia kaupan kanavia käyttäessään. Näistä syistä tehdään alustavasti se päätelmä, että Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevaa tuontia olisi arvioitava kumulatiivisesti. Tarkasteltavana olevan tuonnin määrä ja markkinaosuus (163) Virtsa-aineen tuonti asianomaisista maista lisääntyi määrällisesti 95,2 prosenttia 911000 tonnista vuonna 1996 1788000 tonniin tutkimusajanjaksolla. Vastaavasti yhteisön kulutus kasvoi samalla ajanjaksolla 28,5 prosenttia. Tämän johdosta asianomaisten maiden markkinaosuus kasvoi samalla ajanjaksolla 20,8 prosentista 31,5 prosenttiin, kuten seuraavasta taulukosta ilmenee: >TAULUKON PAIKKA> Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnat (164) Asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin painotettu keskimääräinen hinta laski 158 eurosta vuonna 1996 97 euroon tutkimusajanjaksolla eli 38,7 prosenttia. Lasku oli vielä jyrkempää vuosina 1996-1999, jolloin hinnat laskivat lähes 50 prosenttia 79 euroon. Hinnan alittavuus (165) Komissio on tarkastellut, alittivatko asianomaisten maiden vientiä harjoittavat tuottajat yhteisön tuotannonalan hintoja tutkimusajanjakson aikana. Kyseistä analyysiä varten vientiä harjoittavien tuottajien cif-hinnat on oikaistu yhteisön rajalla vapaasti laiturilla tullattuna -tasolle (DEQ). Tämän jälkeen kyseisiä hintoja verrattiin yhteisön tuottajien todennettuihin vapaasti tehtaalla -hintoihin. (166) Jotkut vientiä harjoittavat tuottajat vaativat hinnan oikaisuja laatuerojen ja kuljetuksen aikana tapahtuvan huonontumisen perusteella. Komissio kuitenkin totesi, että virtsa-aineen käyttäjät eivät ole kärsineet laatuongelmista. Tämän vahvisti eräs virtsa-aineen viejä, joka totesi, ettei sen tuotteella ja yhteisön tuottamalla tuotteella ole eroa. Näin ollen kyseiset väitteet alustavasti hylätään. (167) Hintavertailut on tehty vertailemalla mikrorakeisia, rakeisia, irtotavara- ja eri pakkauslaatuja keskenään. Tämän perusteella maittain todetut hinnan alittavuuden marginaalit ilmaistuina prosentteina yhteisön tuottajien hinnoista ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> 4. Yhteisön tuotannonalan tilanne Tuotanto (168) Yhteisön tuotannonalan tuotanto väheni 3489000 tonnista vuonna 1996 3232000 tonniin tutkimusajanjakson aikana eli 7,4 prosenttia. Suurimmat vuosikohtaiset laskut tapahtuivat vuosina 1996-97 (- 4,0 prosenttia) ja 1998-1999 (- 3,9 prosenttia), kun taas vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana tuotanto lisääntyi hieman (+ 0,7 prosenttia). Kapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste (169) Yhteisön tuotannonalan kokonaistuotantokapasiteetti pysyi melko vakaana tarkastelujakson aikana, jolloin se oli vuosittain noin 4500000 tonnia. Kapasiteetin käyttöaste laski tällöin 74,9 prosentista 70,9 prosenttiin. Myynti yhteisön markkinoilla (170) Vuosina 1996-1999 yhteisön tuotannonalan myynnin määrän kasvuprosentti pysyi yksinumeroisena. Vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana tämä suuntaus kääntyi ja myyntimäärät pienenivät yli 5 prosenttia. Kokonaismyyntimäärä kasvoi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana noin 7,5 prosenttia. Varastot (171) On todettu, että yhteisön tuotannonala ei välttämättä tee eroa avoimille markkinoille ja sisäiseen kulutukseen tarkoitettujen varastojen välillä. Koska lisäksi myynti viljelijäasiakkaille on kausiluonteista, varastojen määrät vaihtelevat huomattavasti vuoden aikana. Viljelijöiden osuuskunnat ostavat myös virtsa-ainetta varastoon, minkä vuoksi varastojen määrää ei voitu mitata järkevällä tavalla. (172) Tämän vuoksi komissio katsoo, että varastojen määrät eivät ole merkityksellinen vahinkoa osoittava tekijä tässä tutkimuksessa. Markkinaosuus (173) Yhteisön tuotannonala menetti kaikkiaan 10,3 prosenttia yhteisön markkinoista tarkastelujakson aikana. Vuosina 1996-1999 yhteisön kulutus lisääntyi ja myös yhteisön tuotannonalan myyntimäärät kasvoivat. Koska kulutus lisääntyi yhteisön tuotannonalan myyntiä nopeammin, yhteisön tuotannonala menetti 5,2 prosenttia markkinaosuudestaan kyseisten neljän vuoden aikana. Tutkimusajanjakson aikana yhteisön tuotannonala menetti markkinaosuuttaan vieläkin enemmän. Kulutus lisääntyi 5,2 prosenttia, mutta myynnin määrä väheni 5,4 prosenttia eli yhteisön tuotannonala menetti 5,1 prosenttia markkinaosuudestaan pelkästään kyseisen vuoden aikana. Hinnat (174) Yhteisön tuotannonalan keskimääräinen nettomyyntihinta laski huomattavasti, 48,7 euroa eli 31,4 prosenttia tarkastelujakson aikana. Hinnat nousivat tutkimusajanjakson aikana 15 prosenttia 92,2 eurosta 106,3 euroon, mutta hinnat eivät palanneet vuoden 1998, saati aiempien vuosien tasolle. Kannattavuus (175) Yhteisön tuotannonalan painotettu keskimääräinen kannattavuus heikkeni vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 27,2 prosentin voitosta 4,3 prosentin tappioon. Vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana tilanne koheni hieman, kun tappiot pienenivät 14,4 prosentista 4,3 prosenttiin lähinnä myyntihintojen nousun vuoksi. Vuonna 1998 oli saatu 2,3 prosenttia voittoa. Työllisyys, tuottavuus ja palkat (176) Yhteisön tuotannonalan työllisyys laski kunakin tarkastelujakson vuonna. Tuotannonalalta hävisi yhteensä 264 työpaikkaa, lähes 18,5 prosenttia työvoimasta. (177) Työvoiman vähennykset olivat suurempia kuin tuotannon vähennykset, joten tuottavuus parani kyseisenä ajanjaksona. Tämä kehitys oli erityisen korostunutta tutkimusajanjakson aikana, jolloin tuotanto lisääntyi mutta työvoimaa vähennettiin edelleen. (178) Keskipalkat nousivat tarkastelujakson aikana, mutteivät enempää kuin elinkustannusten nousun verran. Sijoitukset ja sijoitetun pääoman tuotto (179) Yhteisön tuotannonalan sijoitukset vähenivät 32,4 prosenttia vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. (180) Sijoitetun pääoman tuotto noudatti samaa laskusuuntausta kuin kannattavuus. Kassavirta (181) Toiminnasta saatava kassavirta laski 111,6 prosenttia tarkastelujakson aikana eli + 141 miljoonasta eurosta - 16 miljoonaan euroon vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Pääoman saanti (182) Kaikki yhteistyössä toimineet yhteisön tuottajat kuuluvat laajempiin yritysryhmiin. Vaikka yksikään kyseisistä yrityksistä ei ilmoittanut pääoman saantiin liittyvistä ongelmista tarkastelujakson aikana, pääoman saantia ei tämän vuoksi voida pitää yhteisön tuotannonalan tilannetta asianmukaisesti kuvaavana tekijänä. Polkumyyntimarginaalin suuruus (183) Asianomaisista maista tulevan tuonnin määrän ja hintojen vuoksi tosiasiallisten polkumyyntimarginaalien suuruuden vaikutusta yhteisön tuotannonalaan ei voida pitää vähäpätöisenä. 5. Vahinkoa koskevat päätelmät (184) Yhteisön tuotannonalan tilanne heikkeni merkittävästi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tuotanto (- 7,4 prosenttia), kapasiteetin käyttöaste (- 4,0 prosenttia), markkinaosuus (- 10,3 prosenttia), hinnat (- 31,4 prosenttia eli - 48,7 euroa tonnilta), voitot (laskua 31,5 prosenttiyksikköä) ja työllisyys (- 264 työpaikkaa) laskivat kyseisenä aikana. Yhteisön tuotannonala vähensi myös sijoituksiaan ja sen kassavirta kääntyi positiivisesta negatiiviseksi. (185) Vaikka yhteisön tuotannonalan myyntimäärä kasvoi (+ 7,5 prosenttia) ja tuottavuus kohentui, se ei saanut oleellista etua virtsa-aineen kysynnän lisääntymisestä yhteisössä; kysyntä lisääntyi 28,5 prosenttia tarkastelujakson aikana, mutta kuten johdanto-osan 173 kappaleessa mainitaan, yhteisön tuotannonala menetti markkinaosuuttaan. (186) Vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana yhteisön tuotannonala elpyi hieman. Vuoteen 1999 verrattuna tuotanto lisääntyi 0,7 prosenttia ja hinnat nousivat keskimäärin 14,1 euroa tonnilta. Tästä johtuen kannattavuus parani 10,1 prosenttiyksikköä, mutta pysyi kuitenkin edelleen negatiivisena. Näiden tekijöiden elpyminen ei kuitenkaan saanut mitään mainituista osoittimista palaamaan edes vuoden 1998, saati aiempien vuosien tasolle. D. VAHINGON SYY-YHTEYS 1. Johdanto (187) Perusasetuksen 3 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti komissio on tarkastellut, onko polkumyynnillä tapahtuva asianomaisista maista peräisin olevan virtsa-aineen tuonti aiheuttanut vahinkoa yhteisön tuotannonalalle siinä määrin, että sitä voidaan pitää merkittävänä. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin lisäksi muita tiedossa olevia tekijöitä tutkittiin sen varmistamiseksi, että näistä yhteisön tuotannonalalle mahdollisesti aiheutuneen vahingon ei katsota johtuneen polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista. 2. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus (188) Virtsa-aine on kemian perustuote ja sen hinta on markkinoita ohjaava tekijä. Tuodun ja yhteisössä tuotetun tuotteen laadussa ei ole havaittavissa eroja (ks. johdanto-osan 12 kappale), ja tuotteet ovat täysin korvattavissa keskenään. Tätä havaintoa ei tee tyhjäksi se, että rakeinen virtsa-aine on maanviljelyksessä mikrorakeista suositumpaa. Tämä on otettu huomioon komission hinnan alittavuuden laskelmissa. (189) Asianomaisista maista peräisin oleva tuonti väheni 38,7 prosenttia tarkastelujaksolla. Samaan aikaan kyseinen tuonti lisääntyi 95,2 prosenttia absoluuttisesti mitattuna ja sen markkinaosuus kasvoi 10,7 prosenttiyksikköä. (190) Tällaisissa markkinaolosuhteissa yhteisön tuotannonalan oli valittava, pitääkö se hinnat entisellään ja menettää markkinaosuuttaan vai alentaako se hintojaan, millä olisi vaikutusta kannattavuuteen. Lopulta syntyivät molemmat tilanteet. Yhteisön tuotannonalan hinnat laskivat 31,4 prosenttia, markkinaosuus laski 10,3 prosenttia ja kannattavuus heikkeni 27,2 prosentin voitosta 4,3 prosentin tappioon tarkastelujakson aikana. 3. Muiden tekijöiden vaikutus Tuonti muista kolmansista maista (191) Koska Egyptistä ja Puolasta peräisin olevan tuonnin koko maata koskevan vahinkomarginaalin todettiin olevan vähimmäistasoa, kyseisen tuonnin katsottiin tulevan "muista kolmansista maista". Näin ollen muista kolmansista maista peräisin olevan virtsa-aineen tuonnin määrä lisääntyi noin 327000 tonnista vuonna 1996 noin 558000 tonniin tutkimusajanjakson aikana eli 70,6 prosenttia. Tämän seurauksena kyseisistä maista tulevan tuonnin markkinaosuus kasvoi 7,4 prosentista 9,9 prosenttiin vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Samaan aikaan kyseisen tuonnin painotettu keskihinta laski 26,0 prosenttia 152,1 eurosta 120,7 euroon tonnilta. (192) Merkittävimmät kyseisen maaryhmän tavarantoimittajat olivat tutkimusajanjakson aikana Egypti ja Puola. Tuonti kyseisistä kahdesta maasta olikin yli puolet kaikesta muista kolmansista maista tutkimusajanjakson aikana tulleesta tuonnista. Muiden kolmansien maiden markkinaosuuden kasvu tarkastelujakson aikana johtui suureksi osaksi Egyptistä ja Puolasta. Muut maat kuin Egypti ja Puola itse asiassa menettivät markkinaosuuttaan, kuten seuraavasta taulukosta ilmenee. >TAULUKON PAIKKA> (193) Ottaen huomioon Egyptistä ja Puolasta tulevaa tuontia koskevat päätelmät eli sen, että muun tuonnin osuus on yhteisön markkinoista on pieni ja laskeva, ja että kyseisen tuonnin keskihinta oli tutkimusajanjakson aikana paljon korkeampi kuin asianomaisista maista tulevan tuonnin hinnat, päätellään, että kyseinen tuonti ei ole voinut vaikuttaa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon. Maailmanmarkkinoiden kysynnän vaikutus yhteisön tuotannonalaan (194) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että virtsa-aine on hyödyke, jolla on tietty maailmanmarkkinahinta, ja että yhteisön tuotannonalalle mahdollisesti syntynyt vahinko johtuisi suoraan kyseisen hinnan laskusta eikä polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutuksista. Eräät vientiä harjoittavat tuottajat ja muut asianomaiset osapuolet ovat esittäneet, että yhteisön tuotannonalan ongelmien taustalla olisi Kiinan markkinoiden sulkeutuminen vuonna 1997. (195) Ensinnäkin olisi todettava, että maailmanmarkkinahintojen mahdollinen olemassaolo ei ole hyväksyttävä peruste vahingollisen polkumyynnin harjoittamiselle. Maailmanmarkkinahinnasta todettakoon toiseksi, että on olemassa riippumattomia alan lehtiä, jotka julkaisevat tietoja virtsa-aineen spot-hinnoista eri puolilla maailmaa. On osoittautunut, että eri paikkojen hinnat vaihtelivat varsin paljon tarkastelujakson aikana. Esimerkiksi vuoden 1999 lopussa eli tutkimusajanjakson puolessavälissä korkeimman (Karibian) ja alhaisimman (Antwerpenin) spot-hinnan välinen ero oli 40 prosenttia. Näin suurta eroa ei voida selittää pelkästään tuotteen eroilla. Lisäksi yksittäisten vientiä harjoittavien tuottajien myyntihinnat yhteisön markkinoilla ja kotimarkkinoillaan (mikäli myyntiä oli kotimarkkinoilla), yhteisön tuotannonalan myyntihinnat sekä muista kolmansista maista tulevan tuonnin hinnat vaihtelivat suuresti. Koska eri markkinoilla maksetaan siis eri hintoja, päätellään alustavasti, että virtsa-aineella ei ole maailmanmarkkinahintaa. Se ei siis ole tekijä, joka olisi voinut mitenkään vaikuttaa yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. (196) Muiden markkinoiden kehityksen vaikutuksesta on vahvistettu, että Kiina kielsi virtsa aineen tuonnin vuonna 1997. Tätä ennen Kiina oli ollut merkittävä kyseisen tuotteen nettotuoja. Tämän myyntikanavan sulkeutumisella on epäilemättä ollut joitakin vaikutuksia markkinoihin. Kuten aiemmissa lannoitteita koskevissa tapauksissa, olisi huomattava, että mahdollinen ylitarjonta sen suuruudesta riippuen ei ole hyväksyttävä peruste harjoittaa polkumyyntiä, joka aiheuttaa vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. 4. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät (197) Päätellään alustavasti, että Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin oleva polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, kun otetaan huomioon kyseisistä maista peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hintojen laskun, hinnan alittavuuden ja markkinaosuuden kasvun sekä yhteisön tuotannonalan hintojen laskun ja sen kannattavuuden heikkenemisen samanaikaisuus. (198) Ei ole todettu muita tekijöitä, jotka voisivat selittää yhteisön tuotannonalan tilanteen tällaisen heikkenemisen. Näin ollen todetaan, että asianomaisista maista peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon välillä on syy-yhteys. E. YHTEISÖN ETU 1. Alustavat huomiot (199) Perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti komissio arvioi, olisiko polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto yleisesti yhteisön edun vastaista. Yhteisön edun määrittäminen perustuu kaikista asiaan liittyvistä etunäkökohdista kuten tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisön tuotannonalasta, tuojista, kauppiaista ja käyttäjistä tehtyyn arviointiin. (200) Voidakseen arvioida toimenpiteiden käyttöönoton tai toimenpiteistä luopumisen todennäköisiä vaikutuksia komissio pyysi tietoja kaikilta asianomaisilta osapuolilta, joita asian tiedettiin koskevan tai jotka ilmoittautuivat. Komissio lähetti tällä perusteella kyselylomakkeet tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisön tuotannonalalle, viidelle muulle tuottajalle yhteisössä, 54 tuojalle/kauppiaalle (joista kuusi oli etuyhteydessä asianomaisten maiden viejiin) sekä 11 käyttäjälle / käyttäjien järjestölle. Kymmenen tuojaa/kauppiasta (mukaan luettuna kaikki kuusi etuyhteydessä olevaa tuojaa) sekä seitsemän käyttäjää / käyttäjien järjestää vastasi kyselyyn. (201) Tämän perusteella tutkittiin, oliko olemassa sellaisia pakottavia syitä, jotka polkumyyntiä, yhteisön tuotannonalan tilannetta ja syy-yhteyttä koskevista päätelmistä huolimatta johtaisivat siihen päätelmään, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa olisi yhteisön edun mukaista. 2. Yhteisön tuotannonalan etu (202) Vaikka yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa tutkimusajanjakson aikana, on selviä merkkejä siitä, että se pystyy vastaamaan markkinavoimien paineisiin eli se on elinvoimainen ja kilpailukykyinen. Vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana yhteisön tuotannonalan hinnat nousivat (14,1 euroa tonnilta) ja tappiot pienenivät (- 14,4 prosentista - 4,3 prosenttiin). Hintojen nousu myötäilee asianomaisista maista tulevan tuonnin hintojen nousua (18,0 euroa tonnilta) samana aikana. Vaikka yhteisön tuotannonala on joutunut toimimaan markkinoilla, joilla esiintyy huomattavaa polkumyyntiä, se on osoittanut kykenevänsä hyödyntämään niiden mahdollisuuksia. (203) Jos toimenpiteet otettaisiin käyttöön ja tasapuoliset markkinaolosuhteet palautuisivat, komissio katsoo, että yhteisön tuotannonala pystyisi palauttamaan toimintansa ennalleen ja ylläpitämään niitä yhteisössä. 3. Tuojien/kauppiaiden etu (204) Kyselyvastauksen ja muita tietoja toimittivat Euroopan lannoitteiden tuojia edustava European Fertiliser Import Association (EFIA) sekä viisi etuyhteydetöntä virtsa-aineen tuojaa. Tarkastuskäyntejä tehtiin kolmen osapuolen toimitiloihin. (205) Virtsa-aineen hinnan laskiessa tutkimusajanjakson aikana tuojat ovat kokeneet kaventuneiden marginaalien vaikutuksen. Kaikki etuyhteydettömät yhteistyössä toimineet tuojat, joiden osuus virtsa-aineen tuonnista asianomaisista maista oli tutkimusajanjakson aikana noin 10 prosenttia, vastustivat kuitenkin toimenpiteiden käyttöönottoa. (206) Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköistä vaikutusta tuojiin tarkasteltiin. Täydellä kapasiteetilla toimiessaankin yhteisön tuotannonala ei pysty tyydyttämään kaikkea yhteisön virtsa-aineen kysyntää. Tuodulle virtsa-aineelle on siis vastaisuudessakin merkittävästi kysyntää. Tämän vuoksi päätellään, että virtsa-aineen tuonti jatkuu, vaikkakin vahinkoa aiheuttamattomilla hinnoilla. Tavanomaisten markkinaolosuhteiden palautumisella saattaa olla suotuisa vaikutus tuojiin, vaikka onkin hyväksyttävä, että joillekin tuojille saattaa polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotosta koitua kielteisiä seurauksia. 4. Käyttäjien etu (207) Tuotteen käyttäjät voidaan jakaa kahteen selvästi erottuvaan ryhmään. Ensinnäkin viljelijät käyttävät virtsa-ainetta enimmäkseen lannoitteena. Viljelijöiden osuus yhteisön virtsa-aineen kulutuksesta on noin 58 prosenttia. Hinta on heille tärkein määräävä peruste. (208) Toinen käyttäjäryhmä on teollisuus, joka käyttää virtsa-ainetta liimojen ja hartsien raaka-aineena. Vaikka hinnoilla onkin merkitystä, teollisuudessa painotetaan enemmänkin toimitusvarmuutta ja virtsa-aineen puhtautta. (209) Näiden kahden käyttäjäryhmän etuja on syytä tarkastella erikseen. Viljelijät (210) Viisi viljelijöitä edustavaa järjestöä toimitti komissiolle vastauksen kyselyyn tai muita tietoja. Kahden osapuolen toimitiloihin tehtiin tarkastuskäynnit. Komissio arvioi myös erikseen lannoitteiden osuutta viljelijöiden lopullisista kustannuksista. (211) Komissio on tietoinen viljelijöiden vallitsevan tilanteen vaikeudesta. Saatavissa olevien tietojen perusteella päätellään alustavasti, että lannoitteiden osuus yleensä ja näin ollen myös virtsa-aineen osuus viljelijöiden kokonaiskustannuksista on toiminnan luonteesta riippuen 3,0-10,0 prosenttia, ja 6,0:a prosenttia voidaan pitää kohtuullisena keskiarvona. Ehdotettu painotettu keskimääräinen tulli on 10,6 prosenttia. Pahimmassa tapauksessa viljelijöiden, jotka käyttävät virtsa-ainetta ainoana lannoitteenaan, kustannukset nousevat keskimäärin 0,6 prosenttia, kun oletetaan, että lannoitteen käyttö jatkuu nykyisellään. Laskelmissa oletetaan myös, että tuojat/kauppiaat sisällyttävät tullit kokonaisuudessaan myyntihintoihinsa, ja että viljelijät hankkivat vastaisuudessakin virtsa-ainetta ainoastaan asianomaisista maista. (212) On kuitenkin erittäin epätodennäköistä, että viljelijät todellisuudessa kokisivat toimenpiteiden koko vaikutuksen. On todennäköisempää, että tuojat/kauppiaat eivät sisällytä tulleja hintoihinsa kokonaisuudessaan, ja että viljelijät hankkivat virtsa-ainetta enemmän muista maista, joihin ei sovelleta toimenpiteitä, taikka yhteisön tuotannonalalta. Näistä syistä päätellään alustavasti, että toimenpiteiden vaikutus viljelijöihin on vähäpätöinen. Tuotetta käyttävä teollisuus (213) Kolme tuotetta käyttävän teollisuuden edustajaa vastasi kyselyyn, ja kahden toimitiloissa tehtiin tarkastus. Päätellään alustavasti, että virtsa-aineen osuus tuotantokustannuksista on suurempi teollisuudessa kuin viljelyksessä. Virtsa-aineen osuus on tyypillisesti 30,0-40,0 prosenttia teollisuuden kokonaiskustannuksista. Ehdotetut tullit vaikuttaisivat siis nostaen kustannuksia keskimäärin 3,2-4,2 prosenttia, jos jälleen oletetaan, että teollisuus hankkisi virtsa-ainetta ainoastaan asianomaisista maista ja että tuojat/kauppiaat sisällyttävät tullit kokonaisuudessaan myyntihintoihinsa. Johdanto-osan 212 kappaleessa esitetyistä syistä tämä ei olisi kovin todennäköistä. Lisäksi teollisuuden voittomarginaalit ovat suuremmat kuin viljelijöiden, ja vaikuttaa siltä, että teollisuudella olisi paremmat mahdollisuudet siirtää mahdolliset hinnannousut asiakkaidensa maksettavaksi. 5. Kilpailua ja kauppaa vääristävät vaikutukset (214) Asianomaiset maat Egyptiä ja Puolaa lukuun ottamatta vastasivat 76,1 prosentista kaikesta virtsa-aineen tuonnista tutkimusajanjakson aikana. Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen, johon sovelletaan tällä hetkellä polkumyyntitulleja(9), osuus on lisäksi 2,3 prosenttia tuonnista. Eräät vientiä harjoittavat tuottajat ovat väittäneet, että koska menettely koskee niin suurta osaa tuonnista, tullien käyttöönotto johtaisi eräiden vientiä harjoittavien tuottajien häviämiseen yhteisön markkinoilta, jolloin kilpailu vähenisi huomattavasti ja virtsa-aineen hinta nousisi liikaa. (215) Vaikka eräät vientiä harjoittavat tuottajat saattavatkin vetäytyä yhteisön markkinoilta, on kohtuullista olettaa, että useimmat niistä jatkavat virtsa-aineen toimittamista vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan. Samaten se, ettei Egyptistä ja Puolasta peräisin olevassa tuonnissa oteta käyttöön toimenpiteitä, vähentää sen tuonnin osuutta, johon polkumyyntitulleja sovellettaisiin. (216) Ei sovi myöskään unohtaa sitä, että kun asianomaisista kahdeksasta maasta ei enää tuotaisi tavaraa vahingollisella polkumyynnillä, yhteisön markkinat tulisivat houkuttelevammiksi muille toimittajille. On toimitettu näyttöä siitä, että muualla maailmassa on perustettu tai ollaan lähitulevaisuudessa perustamassa uusia tuotantolaitoksia. Nämä yritykset etsivät siis markkinoita tuottamalleen virtsa-aineelle. (217) Tuontitavaran jatkuva kysyntä takaa, että yhteisön tuottajilla on vastaisuudessakin markkinoilla entisiä tai uusia kilpailijoita. Yhdessä yhteisön tuottajien kanssa ne takaavat, että käyttäjät voivat edelleenkin valita tarkasteltavana olevan tuotteen eri kilpailevien toimittajien kesken. (218) Näistä syistä päätellään alustavasti, ettei ole olemassa syitä, joiden vuoksi ehdotettujen polkumyyntitullien käyttöönotolla olisi merkittävää vaikutusta kilpailuun. Tullien käyttöönotolla päinvastoin poistettaisiin polkumyynnin kauppaa vääristävät vaikutukset. 6. Yhteisön etua koskevat päätelmät (219) Edellä olevat tekijät huomioon ottaen päätellään alustavasti, ettei ole olemassa pakottavia syitä luopua polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotosta. F. VÄLIAIKAISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET 1. Vahingon korjaava taso (220) Polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevat päätelmät huomioon ottaen olisi otettava käyttöön väliaikaisia polkumyyntitoimenpiteitä, jotta estettäisiin polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista aiheutuvien lisävahinkojen syntyminen yhteisön tuotannonalalle. Tullin tason määrittämisessä on otettu huomioon todetut polkumyyntimarginaalit sekä se tullin määrä, joka on tarpeen yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon poistamiseksi. (221) Polkumyynnin aiheuttaman vahingon poistamiseksi tarvittavan tullin tason määrittämiseksi laskettiin vahinkomarginaalit. Tarvittava hinnankorotus määritettiin vertaamalla painotettua keskimääräistä tuontihintaa yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla myymän virtsa-aineen vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan. (222) Vahinkoa aiheuttamaton hinta on laskettu ottamalla lähtökohdaksi yhteisön tuotannonalan tosiasialliset, todennetut myyntihinnat, oikaisemalla ne kannattavuustasolle ja lisäämällä tulokseen voittomarginaali, joka kohtuudella olisi voitu saavuttaa, jos vahingollista polkumyyntiä ei olisi esiintynyt. Kuten hinnan alittavuuden laskennassa myös näissä laskelmissa otettiin erikseen huomioon mikrorakeisen ja rakeisen virtsa-aineen, irtotavaran ja eri pakkaustyyppien hinnat. Tässä laskennassa käytetty voittomarginaali on 8 prosenttia liikevaihdosta. (223) Valituksen tekijä esitti, että soveltuvampi voittomarginaali olisi sijoitetun pääoman 15 prosentin tuotto. Väitettiin, että tällainen tuotto oli tarpeen pitkän aikavälin uusille investoinneille sekä kohtuullisen pääoman tuoton saamiseksi osakkeenomistajille. Ottaen huomioon tason, jolla komissio vertasi tuodun ja yhteisössä tuotetun virtsa-aineen hintoja, komissio päättelee alustavasti, että kannattavuutta ei voitu määritellä sijoitetun pääoman tuoton perusteella, vaan sillä on oltava suora yhteys tarkasteltavana olevan tuotteen liikevaihtoon. (224) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion mukaan "voittomarginaali [...] saa olla korkeintaan sen voittomarginaalin suuruinen, jonka yhteisön teollisuus voi kohtuudella odottaa saavansa tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa, joissa ei esiinny polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia"(10). Komissio tarkasteli siis kannattavuutta näiden perusteiden mukaisesti. (225) Vuosina 1996 ja 1997 eli sen jälkeen, kun virtsa-aineen tuonnissa Venäjältä oli otettu käyttöön polkumyyntitullit, mutta ennen kuin Kiinan markkinat suljettiin tuonnilta, yhteisön tuotannonalan keskimääräinen voitto oli 27,2 prosenttia (1996) ja 11,3 prosenttia (1997) liikevaihdosta. Tämä osoittaa, että yhteisön tuotannonala pystyy saamaan hyvin voittoa tasapuolisissa markkinaolosuhteissa. Vuosien 1996 ja 1997 markkinaolosuhteet eivät kuitenkaan välttämättä edusta tutkimusajanjakson markkinaolosuhteita. Samaten tarkasteltiin, oliko markkinoilla ollut piileviä muutoksia ennen tarkastelujakson alkua ja sen jälkeen. (226) Kuten edellä mainitaan, tärkein virtsa-aineen käyttäjäryhmä ovat viljelijät. Esitettyjen näkökantojen perusteella on selvää, että viljelijöiden mahdollisuus sisällyttää hinnannousuja myyntihintoihinsa on heikentynyt tarkastelujakson aikana. Tästä syystä viljelijät ovat nyt hintatietoisempia kuin vain muutama vuosi sitten. Säilyttääkseen voittonsa tai vähentääkseen tappioitaan he pyrkivät torjumaan kustannustensa nousuja myös lannoitteiden suhteen. Samaan aikaan virtsa-aineen tuottajien raaka-aineiden hinnat ovat nousseet. Näissä olosuhteissa päätellään alustavasti, ettei yhteisön tuotannonala todennäköisesti olisi pystynyt saavuttamaan kaksinumeroisia kannattavuuslukuja tutkimusajanjakson aikana. Kun otetaan huomioon kaikki olosuhteet, kahdeksan prosenttia vaikuttaa kohtuulliselta voitolta, jonka yhteisön tuotannonala olisi voinut saada tutkimusajanjakson aikana, jos polkumyynnillä tapahtunutta tuontia ei olisi esiintynyt. (227) Painotetun keskimääräisen tuontihinnan ja yhteisön tuotannonalan vahinkoa, aiheuttamattoman hinnan vertailun ero ilmaistiin tämän jälkeen prosenttiosuutena cif-kokonaistuontiarvosta. (228) Laskelmien perusteella todettiin, että sekä Egyptin että Puolan koko maata koskevat hinnan alittavuuden marginaalit olivat vähimmäistasoa. 2. Väliaikaiset toimenpiteet (229) Kun otetaan huomioon Egyptiä ja Puolaa koskevan tutkimuksen tulokset ja erityisesti se, että koko maata koskevat vahinkomarginaalit ovat vähimmäistasoa, väliaikaisia toimenpiteitä ei pitäisi ottaa käyttöön ja menettely olisi päätettävä kyseisten maiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta. (230) Edellä esitetyn perusteella katsotaan perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti, että Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta tulevassa tuonnissa olisi otettava käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli todettujen vahinkomarginaalien tasoisena, koska ne kaikissa tapauksissa ovat polkumyyntimarginaaleja alhaisemmat. (231) Toimenpiteiden tehokkuuden varmistamiseksi ja eräissä aiemmissa tutkimuksissa saman tuoteluokan eli lannoitteiden osalta havaitun hintakeinottelun torjumiseksi esitetään, että väliaikaiset tullit otetaan käyttöön paljouden perusteella eli tonnikohtaisesti kannettavina määrinä. (232) Edellä esitetyn perusteella väliaikaisten tullien määrät ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (233) Tässä asetuksessa yrityksille vahvistettavat yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten senhetkistä tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia, "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tulleja) yksinomaan tarkasteltavana olevasta maasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia. (234) Kaikki näiden yrityskohtaisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle(11) ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Komissio muuttaa tarvittaessa tätä asetusta neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelon ajan tasalle. 3. Menettelyn päättäminen Egyptin ja Puolan osalta (235) Kun otetaan huomioon Egyptiä ja Puolaa koskevan tutkimuksen tulokset ja erityisesti se, että koko maata koskevat vahinkomarginaalit ovat vähimmäistasoa, menettely olisi päätettävä kyseisten maiden osalta. Saatuaan mahdollisuuden esittää asiasta huomautuksensa valituksen tekijä virallisesti vastusti menettelyn päättämistä Egyptin ja Puolan osalta. Valituksen tekijä ei kuitenkaan esittänyt oleellisia huomautuksia, jotka olisivat saaneet komissiota muuttamaan kantaansa. 4. Sitoumukset (236) Bulgarialaiset, liettualaiset, romanialaiset ja virolaiset yritykset ovat tarjonneet komissiolle perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti hintasitoumuksia. Komissio katsoo, että bulgarialaisen vientiä harjoittavan tuottajan Chimco AD:n (Shose za Mesdra, 3037 Vratza) tarjoama sitoumus voidaan hyväksyä, koska se poistaa polkumyynnistä aiheutuvan vahingollisen vaikutuksen. Lisäksi yritys on sitoutunut toimittamaan komissiolle säännöllisesti yksityiskohtaisia tietoja viennistään, mistä syystä sitoumusta voidaan valvoa tehokkaasti. Yritys tuottaa ja myy yksinomaan tarkasteltavana olevaa tuotetta, minkä vuoksi vaara sitoumuksen kiertämisestä on vähäinen. (237) Liettualaisen vientiä harjoittavan tuottajan tarjoaman sitoumuksen suhteen komissio katsoi, että koska yritys oli lannoitteiden integroitunut tuottaja, jolla virtsa-ainetta koskevista toimenpiteistä huolimatta oli useita markkinointivaihtoehtoja, sitoumuksen valvominen olisi osoittautunut vaikeaksi toteuttaa käytännössä. Virolaisen yrityksen vientimyynnistä esittämät tiedot olivat epätarkkoja ja epäluotettavia. Tämän vuoksi tarjouksia ei pidetty hyväksyttävinä. (238) Romanialaisen yrityksen tarjoaman sitoumuksen suhteen todettakoon, että tutkimuksesta ilmeni, ettei yritys vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön tutkimusajanjakson aikana. Yrityksen tarjousta ei siis voitu hyväksyä. (239) Sitoumuksen noudattamisen ja sen tehokkaan valvonnan varmistaminen edellyttää, että sitoumukseen perustuvan vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen yhteydessä on mahdollista saada vapautus tullista ainoastaan esittämällä toimivaltaisille tulliviranomaisille tämän asetuksen liitteessä luetellut tiedot sisältävä kauppalasku, jonka perusteella tulliviranomaiset voivat varmistaa, että lähetykset vastaavat kaupallisten asiakirjojen tietoja riittävän tarkasti. Jos tällaista kauppalaskua ei esitetä tai jos se ei vastaa tullille esitettyä tuotetta, olisi kannettava asianmukainen polkumyyntitullin määrä. (240) Jos sitoumusta epäillään rikottavan, rikotaan tai se peruutetaan, polkumyyntitulli voidaan ottaa käyttöön perusasetuksen 8 artiklan 9 kohdan ja 10 artiklan mukaisesti. G. LOPPUSÄÄNNÖKSET (241) Moitteettoman hallinnon vuoksi olisi vahvistettava ajanjakso, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi todettava, että tätä asetusta varten tullien käyttöönotosta tehdyt päätelmät ovat alustavia ja niitä voidaan joutua tarkistamaan mahdollisesta lopullisesta tullista päätettäessä, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan, CN-koodeihin 3102 10 10 ja 3102 10 90 kuuluvan, myös vesiliuoksena olevan virtsa-aineen (urean) tuonnissa. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun tuotteeseen sovellettavan väliaikaisen tonnikohtaisen polkumyyntitullin määrä on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista. 4. Jos tavarat ovat vahingoittuneet ennen niiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, mistä syystä niistä tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa on suhteutettu tullausarvon määrittämiseksi komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93(12) 145 artiklan mukaisesti, polkumyyntitullia, joka lasketaan 2 kohdan perusteella, alennetaan prosenttimäärällä, joka vastaa tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan suhteutusta. 5. Ellei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä. 2 artikla Tämän asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen Egyptistä ja Puolasta peräisin olevaa tuontia koskeva menettely päätetään. 3 artikla 1. Hyväksytään jäljempänä mainitun yrityksen tämän polkumyynnin vastaisen menettelyn yhteydessä tarjoama sitoumus. Jäljempänä mainitun Taric-lisäkoodin mukaisessa tuonnissa ei kanneta 1 artiklalla käyttöön otettuja polkumyyntitulleja, jos tuotavat tavarat on tuottanut ja suoraan vienyt (toisin sanoen lähettänyt ja laskuttanut) yhteisössä tuojana toimivalle yritykselle asianomainen yritys, jos tuonti on 2 kohdan mukaista. >TAULUKON PAIKKA> 2. Vapautetaan tullista 1 kohdassa mainittu tuonti edellyttäen, että a) vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen yhteydessä esitetään asianomaisen jäsenvaltion tulliviranomaisille kauppalasku, joka sisältää ainakin tämän asetuksen liitteessä luetellut tiedot; b) tullille tulliselvitystä varten esiteltävät tavarat vastaavat tarkoin kauppalaskussa esitettyä kuvausta. 4 artikla 1. Asianomaiset osapuolet voivat yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella tämä asetus annettiin, ja ne voivat saman ajan kuluessa esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla komission kuulemiksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan 1 kohdan soveltamista. 2. Asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti asianomaiset osapuolet voivat yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä pyytää, että niitä kuullaan yhteisön edun tarkastelun yhteydessä, ja ne voivat saman ajan kuluessa esittää huomautuksia tämän asetuksen soveltamisesta. 5 artikla Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 20 päivänä heinäkuuta 2001. Komission puolesta Pascal Lamy Komission jäsen (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1. (2) EYVL L 257, 11.10.2000, s. 2. (3) EYVL L 49, 4.3.1995, s. 1. (4) EYVL C 62, 4.3.2000, s. 19. (5) EYVL L 127, 9.5.2001, s. 11. (6) EYVL C 301, 21.10.2000, s. 2. (7) Tarkastus ainoastaan markkinatalousasemaa koskevaa pyyntöä varten esitettävän lomakkeen osalta. (8) "Asianomaisilla mailla" viitataan ainoastaan tässä menettelyssä tarkasteltuihin kahdeksaan maahan, ei siis Egyptiin ja Puolaan. (9) Ks. asetus (EY) N:o 477/95. (10) Asia T-210/95, tuomio 28. lokakuuta 1999, 60 kohta. (11) Euroopan komissio Kauppapolitiikan pääosasto TERV 00/13 Rue de la Loi / Wetstraat 200 B - 1049 Bruxelles/Brussel. (12) EYVL L 253, 11.10.1993, s. 1. LIITE Yrityksen myydessä sitoumuksen mukaisesti virtsa-ainetta yhteisöön kauppalaskussa on ilmoitettava seuraavat tiedot: 1. Otsake "SITOUMUKSESSA TARKOITETTUJEN TAVAROIDEN KAUPPALASKU" 2. Kauppalaskun antavan, asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa mainitun yrityksen nimi. 3. Kauppalaskun numero. 4. Kauppalaskun päivämäärä. 5. Taric-lisäkoodi, johon luokiteltuina laskussa tarkoitetut tavarat on tullattava yhteisön rajalla. 6. Tavaroiden tarkka kuvaus, jossa mainitaan: - tuotteen koodinumero (PCN), - PCN:ää vastaavien tavaroiden kuvaus (esim. "PCN 1 - virtsa-aine irtotavarana", "PCN 2 - virtsa-aine säkitettynä"), - yrityksen käyttämä tuotekoodi (CPC) (jos sovelletaan), - CN-koodi, - määrä (ilmoitetaan tonneina). 7. Myyntiehdot, joissa ilmoitetaan: - tonnihinta, - sovellettavat maksuehdot, - sovellettavat toimitusehdot, - kaikki alennukset ja hyvitykset. 8. Sen tuojana toimivan yrityksen nimi, jota yritys suoraan laskuttaa. 9. Kauppalaskun antaneen yrityksen työntekijän nimi ja seuraava allekirjoitettu ilmoitus: "Minä allekirjoittanut vahvistan, että tässä laskussa tarkoitettujen tavaroiden myynti Euroopan yhteisöön suuntautuvaa suoraa vientiä varten tapahtuu (yrityksen nimi) tarjoaman ja Euroopan komission asetuksella (EY) N:o 1497/2001 hyväksymän sitoumuksen soveltamisalan ja ehtojen mukaisesti, ja vakuutan, että tässä laskussa ilmoitetut tiedot ovat täydelliset ja asianmukaiset."