Neuvoston direktiivi 79/113/ETY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1978, rakennuskoneiden ja -laitteiden melupäästöjen määrittämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä



Virallinen lehti nro L 033 , 08/02/1979 s. 0015 - 0030

Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 8 s. 0026

Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 9 s. 0176

Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 9 s. 0176

Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0144

Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0144



NEUVOSTON DIREKTIIVI, annettu 19 päivänä joulukuuta 1978, rakennuskoneiden ja -laitteiden melupäästöjen määrittämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (79/113/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), sekä katsoo, että rakennuskoneiden ja -laitteiden sallituista melupäästöistä ja niiden määritysmenetelmistä säädetään jäsenvaltioissa toisistaan poikkeavin velvoittavin säännöksin, mikä siten haittaa rakennuskoneiden ja -laitteiden kauppaa; siksi näitä säännöksiä olisi lähennettävä, ja on tarpeen lähentää melupäästöjen määrittämistä koskevia säännöksiä, joiden mukaisia rakennuskoneiden ja -laitteiden on oltava, jotta niitä voidaan vapaasti tuoda maahan ja pitää kaupan, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla 1. Tätä direktiiviä sovelletaan 2 kohdassa määriteltyihin rakennuskoneisiin ja -laitteisiin, joita koskevat yksityiskohtaiset säännökset erityisdirektiiveissä. 2. Tässä direktiivissä "rakennuskoneilla ja -laitteilla" tarkoitetaan koneita, laitteita, välineitä ja tarvikkeita tai niiden osia, joita niiden rakenteen mukaisesti käytetään tie- ja vesirakennuksen sekä talonrakennuksen työmailla eikä niitä ole ensisijaisesti tarkoitettu tavaroiden tai henkilöiden kuljetukseen, ja joille olisi määritettävä melupäästöt. 3. Maa- ja metsätaloustraktorit ja nostolaitteet eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. 2 artikla Jos 1 artiklassa tarkoitettujen koneiden ja laitteiden melupäästöjen määrittämisestä säädetään erityisdirektiivissä, päästöt on määritettävä liitteessä esitettyjen määräysten mukaisesti. 3 artikla Muutokset, jotka ovat tarpeen liitteissä vahvistettujen määräysten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen, annetaan 5 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 4 artikla 1. Perustetaan komitea, jonka tehtävänä on käsitellä rakennuskoneiden ja -laitteiden kaupan teknisten esteiden poistamisesta annettujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen, jäljempänä "komitea", ja jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja. 2. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 5 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi sen puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunnot annetaan sellaisella 41 äänen enemmistöllä, joka saadaan, kun jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. 3. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä. c) Jos neuvosto ei ole toiminut kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun ehdotus jätettiin sille, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä. 6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle. 7 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 1978. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja G. BAUM (1) EYVL N:o C 76, 7.4.1975, s. 37 (2) EYVL N:o C 263, 17.11.1975, s. 42 LIITE ULKONA KÄYTETTÄVIEN KONEIDEN ILMASSA KANTAUTUVIEN MELUPÄÄSTÖJEN MITTAUSMENETELMÄ 1 TARKOITUS Tämän menetelmän tarkoituksena on kaikkien ulkona käytettävien koneiden sekä tällaisten koneiden tai laitteiden osien aiheuttamien melupäästöjen määrittäminen. Tässä menetelmässä koneita sekä koneiden ja laitteiden osia kutsutaan "äänilähteiksi". Tällä menetelmällä määritetään erilaiset akustiset kriteerit, joita voidaan käyttää äänilähteen luonnehtimiseen, sekä näiden kriteereiden määrittämisessä käytettävät keinot. Tällä menetelmällä saadut arvot muodostavat perustiedoston, jota käytetään sen tarkastamiseksi, että koneiden äänipäästöt ovat säännösten mukaisia, sekä rakennustyömaiden järjestämiseksi siten, että melulta suojautuminen otetaan huomioon. Jollei toisin ilmoiteta, poikkeamat sisältyvät näihin arvoihin. Tätä menetelmää sovelletaan, jollei erityisdirektiiveissä anneta erilaisia tai täydentäviä säännöksiä, joissa otetaan huomioon tietyntyyppisten koneiden erityisominaisuudet. 2 SOVELTAMISALA 2.1 Melutyyppi Tätä menetelmää sovelletaan kaikentyyppiseen meluun, joka on peräisin tavallisesti ulkoilmassa käytetystä äänilähteestä. 2.1 Äänilähteen koko Jollei erityisdirektiivissä toisin säädetä, tätä menetelmää sovelletaan kaikenkokoisiin äänilähteisiin. 3 MÄÄRITELMÄT 3.1 Äänenpainetaso LpA Äänenpainetaso LpA saadaan soveltamalla painotusta A äänenpainetasoon Lp. Melun äänenpainetaso Lp ilmaistaan dB:einä: Lp = 20 log10 >NUM>p >DEN>P° jossa - p on äänenpaineen tehollisarvo, joka on mitattu tietyssä pisteessä ja joka ilmaistaan Pa:eina, ja - p° on vertailuäänenpaineen tehollisarvo, joka vastaa 20 µPa. A-painotetun äänenpainetason dB:einä ilmoitettu arvo LpA saadaan soveltamalla painotusta A mittausjärjestelmään. 3.2 Mittauspinta Mittauspinta, alaltaan S, on hypoteettinen pinta, joka ympäröi äänilähdettä ja johon mittauspisteet on järjestetty (ks. 6.4 kohta). 3.3 Äänenpainetaso mittauspinnalla LpAm Äänenpainetaso mittauspinnalla LpAm on mittauspinnoilla rekisteröityjen äänenpaineiden neliöiden keskiarvo, joka lasketaan 8.4 kohdassa vahvistetun menetelmän mukaisesti. 3.4 Äänitehotaso LWA Äänitehotaso LWA saadaan soveltamalla painotusta A äänitehotasoon LW. Äänilähteen äänitehotaso LW dB:einä määritellään: LW = 10 log10 >NUM>W >DEN>W0 jossa - W on äänilähteen aiheuttama äänen kokonaistehotaso watteina, ja - W° on äänen vertailutehotaso, joka vastaa 10-12 W. A-painotetun äänitehotason dB:einä ilmoitettu arvo LWA saadaan soveltamalla painotusta A mittausjärjestelmään. 3.5 Äänitehotason raja-arvo LWA1 Äänitehotason raja-arvo LWA, joka ilmoitetaan A-painotettuina dB:einä, on se, joka on määritelty erityisdirektiiveissä ja josta käytetään nimeä LWA1. 3.6 Suuntaavuusindeksi (DI) Suuntaavuusindeksi (DI), joka on ilmaistu dB:einä ja jota käytetään tätä menetelmää sovellettaessa, määritellään kaavalla: DI = LpAmax - LpAm + 3 jossa: - LpAmax on suurin mittauspisteissä rekisteröity äänenpainetaso (ks. 6.4.2 kohta), joka on laskettu 8.1.1 kohdan mukaisesti ja korjattu 8.6.1, 8.6.3 ja 8.6.4 kohdassa vahvistettujen yleisten periaatteiden mukaisesti, - LpAm on 8.4 kohdan mukaisesti määritelty äänenpainetaso mittauspinnalla, - 3 on sovittu lisäluku. Kun määritellään arvoja LpAmax ja LpAm, on otettava huomioon vain ennalta määrätyt mittauspisteet. 3.7 Ulkoinen melu Ulkoisella melulla tarkoitetaan taustamelusta ja muusta melusta aiheutuvaa melua. 3.7.1 Taustamelu Taustamelulla tarkoitetaan kaikkea mittauspaikalla havaittua melua, joka ei ole äänilähteen aiheuttamaa. 3.7.2 Muu melu Muulla melulla tarkoitetaan kaikkea mittauspaikalla havaittua melua, joka on äänilähteen aiheuttamaa mutta joka ei ole suoraan siitä peräisin. 4 TULOSTEN ILMOITTAMISESSA KÄYTETTÄVÄT KRITEERIT 4.1 Ympäristön akustiset kriteerit Äänilähteen ympäristön akustiset kriteerit ilmoitetaan: - joko äänilähteen äänitehotasona LWA, - tai äänilähteen äänitehotasona LWA täydennettynä suuntaavuusindeksillä (DI). Kuitenkin silloin, kun laskettu äänitehotaso LWA on erityisdirektiivissä määritetyn arvon verran äänitehotason raja-arvoa LWAl alempi, suuntaavuusindeksi (DI) annetaan ainoastaan tiedoksi. 4.2 Työpisteen akustiset arviointiperusteet Työpisteen akustinen arviointiperuste on säännönmukaisesti ilmaistava äänenpainetasona LpA. 5 MITTAUSLAITTEET 5.1 Yleistä Laitteiden on oltava suunniteltuja mittaamaan äänenpaineen neliöllisen keskiarvon A-painotettu taso. Mittauspisteen neliöllisen aikakeskiarvon taso saadaan joko suoraan laitteista lukemalla tai laskemalla se 11 kohdan mukaisesti. 5.2 Mittauslaitteet Seuraavia laitteita voidaan käyttää edellä tarkoitettujen edellytysten täyttämiseksi: a) äänitasomittari, joka täyttää IEC-julkaisun 179, 1973, toisessa painoksessa vahvistetut vaatimukset. Mittari on asetettava toimimaan "hidas"-aikavakiolla, b) integroija, joka suorittaa neliöidyn signaalin analogisen tai digitaalisen integraation tietyin aikavälein. Huomautus Jos johonkin mittaukseen käytetään muita laitteita kuin tarkkuusäänitasomittaria, tai laitteiden yhdistelmiä, kuten integroijia, kaikkien tällaisten laitteiden erittelyjen on oltava IEC-julkaisun 179, 1973, toisessa painoksessa vahvistettujen olennaisten vaatimusten mukaiset. 5.3 Mikrofoni ja kaapeli On käytettävä mikrofonia ja kaapelia, jotka täyttävät IEC-julkaisun 179, 1973, toisessa painoksessa vahvistetut vaatimukset ja jotka on kalibroitu vapaakenttämittauksia varten. 5.4 Painotussuodatin On käytettävä A-painotussuodatinta, joka täyttää IEC-julkaisun 179, 1973, toisessa painoksessa vahvistetut vaatimukset. 5.5 Mittauslaitteiden tarkastus 5.5.1 Ennen mittauksia koko laitteiston (mittausvälineet, mukaan lukien mikrofoni ja kaapeli) akustiset ominaisuudet on tarkastettava kalibroidun äänilähteen avulla vähintään 0,5 dB:n tarkkuudella (esimerkiksi mäntä-äänilähde); laitteet on tarkastettava uudelleen välittömästi kunkin testisarjan jälkeen. 5.5.2 Näitä itse paikalla suoritettavia tarkastuksia on täydennettävä perusteellisemmilla kalibroinneilla, jotka suoritetaan vähintään kerran vuodessa erikoisvarusteisessa laboratoriossa. 6 MITTAUSOLOSUHTEET Kaikki äänilähteiden asennusta, toimintaa ja käyttöä koskevat yksityiskohdat vahvistetaan erityisdirektiivien liitteissä. Yleiset ohjeet annetaan edellä 6.1 - 6.4 kohdassa. 6.1 Mittauksen tarkoitus Kaikki laitteet, kuten lisälaitteet, generaattorit jne., jotka muodostavat testattavan äänilähteen kiinteän osan, on tarkoin määriteltävä. Vaihdettavia laitteita, kuten erilaisia erityistarkoituksiin käytettäviä välineitä, käyttävien koneiden osalta mittaukset on suoritettava vähintään päävälineeseensä kytketyllä koneella. Mittauksen tulos ei päde muun kuin testatun yhdistelmän osalta. Erityisdirektiiveissä määritellään tarvittaessa myös se, missä määrin mittauksia suoritettaessa on otettava huomioon osat, jotka tarkkaan ottaen eivät ole koneen rakenneosia (erilliset työkalut jne.) mutta jotka ovat olennaisia koneen käytön kannalta. 6.2 Äänilähteen käyttö mittauksen aikana Toistettavissa olevien olosuhteiden luomiseksi ja äänilähteelle ominaisten päästöarvojen laskemisen mahdollistamiseksi erityisdirektiivit sisältävät mittauksen aikana täytettävien käyttöolosuhteiden tarkan määritelmän. Kunkin menetelmän on säännönmukaisesti sisällettävä: 6.2.1 Kuormittamattoman äänilähteen testaus (joutokäynti) moottorin nimellisnopeudella, mutta käyttämättä työlaitteita tai liikuttamismekanismia. 6.2.2 Kuormitettuna suoritetut testit Tässä tapauksessa vahvistettujen käyttöolosuhteiden on vastattava joko todellisia työskentelyolosuhteita tai tavanomaisia työskentelyolosuhteita, joissa tuotetaan periaatteessa samanlaisia vaikutuksia ja rasituksia kuin mitä esiintyy todellisissa työolosuhteissa. Mittauksen aikana laitteen on toimittava tasaisesti tai suoritettava tietty säännöllinen työvaihesarja. Kunkin äänilähteen käyttöolosuhteet on määritelty erityisdirektiivien liitteissä. 6.3 Mittauspaikka Äänilähde on asennettava vapaakenttäolosuhteisiin, ja jollei toisin säädetä, heijastavalle tasolle, joka vastaa sen todellista käyttöä, ja paikkaan, jossa ulkoinen melu on riittävän alhainen (ks. 8.6 kohta). Kun erityisdirektiivissä säädetyn testin suorittamiseen on käytettävä heijastamatonta pintaa (esimerkiksi ruohopeitteinen maa), pinnan akustiset ominaisuudet määritellään kyseisessä direktiivissä. Mittauspaikan ympäristössä ei saa sijaita heijastavia esineitä, jotka voivat vaikuttaa mittaustuloksiin. Jos käytetään vertailuäänilähdettä, sillä tulee olla vähimmäisominaisuudet, jotka on määritelty ISO standardissa 3741, liite B, 15.7.1975. 6.4 Mittauspinta, mittausetäisyys sekä mittauspisteiden sijainti ja lukumäärä 6.4.1 Mittauspinta, mittausetäisyys Mittauspinta on se hypoteettinen pinta, joka ympäröi äänilähdettä; sitä rajoittaa testialue, jolla kone sijaitsee. Sitä voivat myös rajoittaa useat tasot (kuva 1). Sen geometrisen muodon on oltava yksinkertainen, mielellään puolipallo tai suorakaiteen muotoinen suuntaissärmiö. Äänilähde on sijoitettava testialueen keskelle (kuvat 2 ja 3). Valittujen mittausetäisyyksien on säännönmukaisesti oltava merkittäviä. Puolipallon osalta tämä saavutetaan, kun puolipallon ja koneen ulkopinnan etäisyys ei ole pienempi kuin kaksi kertaa äänilähteen suurin mitta (pituus, leveys, korkeus). Jos mikään äänilähteen mitoista ei ylitä 4 metriä, mittauspinnaksi suositellaan puolipalloa, jonka säde on 10 m. Jos mikään mitoista ei ylitä 1,5 m, mittauspinnan tulee olla puoliympyrä, jonka säde on 4 m. Hyvin suurten äänilähteiden testiä suoritettaessa ilmenee käytännössä vaikeuksia. Tällöin suuntaissärmiön käyttö mittauspintana tarjoaa eräitä etuja. Jos erityisdirektiivien liitteissä vahvistetaan erityiset mittauspinnat, ainoastaan ne on otettava huomioon. Huomautuksia a) Äänilähteen pinnasta ulkonevia osia, jotka eivät olennaisesti vaikuta akustiseen säteilyyn, ei oteta huomioon äänilähteen mittoja määriteltäessä. b) Kun kyseessä on äänilähde, jonka kolmesta mitasta (pituus, leveys, korkeus) suurin ylittää puolet mittausetäisyydestä, mittaustuloksiin liittyy lisääntyvä epävarmuus. Tällaista epävarmuutta voidaan vähentää lisäämällä mittauspisteiden määrää. Jos kahden vierekkäisen mittauspisteen etäisyys on pienempi kuin mittausetäisyys, mittauksen tarkkuus on verrattavissa edellä tarkoitettua puolipalloa käytettäessä saavutettuun mittaustarkkuuteen. 6.4.2 Mittauspisteiden sijainti ja määrä 6.4.2.1 Yleistä Jos äänilähteellä sen geometrisen muodon tai toimintatavan (esimerkiksi liike) vuoksi on selviä suuntaominaisuuksia, mittauspisteet on sijoitettava tämän mukaisesti määriteltävän koordinaattijärjestelmän mukaisesti; koordinaattijärjestelmän alkuperän on mahdollisuuksien mukaan vastattava äänilähteen geometrisen keskipisteen sijaintia testialueella. 6.4.2.2 Mittauspisteiden sijoittaminen puolipalloon, jonka säde on r Jos kyse on puolipallosta on säännönmukaisesti käytettävä 12 mittauspistettä, joiden koordinaatit ovat seuraavat (ks. kuva 2): x = (x/r) r y = (y/r) r z = (z/r) r. Arvot x/r, y/r, z/r ja z esitetään jäljempänä taulukossa I: >TAULUKON PAIKKA> 6.4.2.3 Mittauspisteiden sijoittaminen suuntaissärmiöön Jos mittauspinta sijaitsee suuntaissärmiössä, mittauspisteiden on sijaittava esimerkiksi kuvassa 3 esitetyllä tavalla. Mittauspisteiden määrä ja niiden järjestely riippuvat lähteen koosta. Kunkin sivun keskellä (yleissääntönä neljä lateraalisivua ja yksi yläsivu) ja suuntaissärmiön yläsivun neljässä kulmassa on kuitenkin oltava vähintään yksi mittauspiste. Lisäksi on otettava huomioon huomautus b edellä 6.4.1 kohdassa. Huomautuksia, jotka koskevat 6.4.2.2 ja 6.4.2.3 kohtaa Erityisdirektiiveissä voidaan säätää erilaisesta mittauspisteiden järjestelystä ja määrästä. 6.5 Työpisteessä suoritettavat mittaukset Jos koneen toiminta vaatii käyttäjän (esimerkiksi kuljettajan) läsnäoloa, on työpisteestä tehtävä lisämittauksia. Tätä koskevat yksityiskohtaiset erittelyt annetaan erikseen. 7 MITTAUSTEN SUORITTAMINEN 7.1 Mittauspaikan akustisten ominaisuuksien mittaaminen Mittauspaikan ympäristöolosuhteet on tarkastettava ennen mittausten suorittamista. Seuraavat tekijät on tarkastettava: a) ulkoinen melu; b) tuulen vaikutus; c) käyttöolosuhteet, kuten tärinä, lämpötila, kosteus, ilmanpaine; d) testialueen akustiset ominaisuudet; e) mittauspaikalla sijaitsevien esteiden aiheuttamat akustiset heijastukset, jotka voivat vaikuttaa mittaustuloksiin. 7.1.1 Ulkoinen melu Erityisdirektiivien liitteissä määritellään, mikä ulkoinen melu otetaan huomioon. a) Taustamelun mittaaminen Taustamelu mitataan mittauspisteissä (ks. 6.4.2 kohta), kun äänilähde ei ole toiminnassa (ei äänipäästöä) (ks. 7.2 kohdassa vahvistettu menetelmä). b) Muun melun mittaaminen Muu melu mitataan mittauspisteissä (ks. 6.4.2 kohta) tarvittaessa, kun tutkittava äänilähde on eristetty suojuksin (ks. 7.2 kohdassa vahvistettu menetelmä). Huomautus Tällaisten väliseinien pintapainoksi riittää yleensä 25 kg/m2. On suositeltavaa, että testattavaa äänilähdettä kohden oleva pinta on ääntä vaimentava. 7.1.2 Tuulen nopeus ja suunta Tuulen nopeus ja suunta todetaan testialueen yläpuolella sijaitsevassa pisteessä. Jäljempänä 8.6.4 kohdassa vahvistetut määräykset on otettava huomioon. 7.1.3 Lämpötilan, kosteuden, ilmanpaineen ja muiden häiriötekijöiden mittaaminen Muut häiriötekijät, jotka saattavat muuttaa akustisia mittaustuloksia, on mitattava (ks. 8.6.3 kohta). 7.1.4 Testialueen akustinen laatu Testialueen akustista laatua voidaan luonnehtia 8.6.2 kohdassa määritellyllä ympäristövakiolla C. Edellä 8.6.2 kohdassa määritellyn arvon C määrittämiseksi käytettävä menettely vahvistetaan toisaalla. Tämä vakio C antaa myös mahdollisuuden arvioida, voidaanko osittain heijastavaa maata käyttää pätevästi testialueena. 7.1.5 Esteet Silmämääräinen tarkastus riittää yleensä varmistamaan, että 6.3 kohdan 3 alakohdan säännöksiä on noudatettava. Tarkastettavasta vyöhykkeestä säädetään erityisdirektiiveissä. 7.2 Äänenpainetason LpA mittaus Äänenpainetason LpA mittaukseen on käytettävä 5.2 kohdassa määriteltyä laitetta. Tietyn mittauspisteen äänenpainetaso LpA on äänenpaineiden neliöiden aikakeskiarvo. Jos käytetään äänitasomittaria, tässä pisteessä on suoritettava useita mittauksia, ja niiden aikakeskiarvo on laskettava 11 kohdan mukaisesti. Kunkin mittauspisteen mittausaika on säännönmukaisesti 15 s. Kun kyseessä on työvaihe, jossa taso vaihtelee jaksottaisesti, mittausajan on säännönmukaisesti katettava ainakin kolme kokonaista työvaihetta. Jos käytetään integroijaa, integrointiajan on oltava sama kuin mittausajan. 7.3 Äänilähteen aiheuttaman äänen luonteen määrittely Ympäristönsuojelullisista syistä melupäästöjen luonne olisi määriteltävä aiheutuvan haitan arviointia varten. Tämän vuoksi on sopivaa määritellä menetelmä, jolla luonnehditaan impulssimaista melua ja melua, jossa on erillisiä ääniaineksia. 7.3.1 Melun impulssimaisuuden toteaminen "Hidas"-aikavakiolle asetetun äänitasomittarin lukemien vertaaminen "impulssi"-aikavakiolle asetetun impulssiäänitasomittarin lukemiin (IEC-julkaisu 179 A/1973) mahdollistaa arvion siitä, onko melu impulssimaista vai ei. Tämän mittausmenetelmän mukaisesti "hidas"- ja "impulssi"aikavakiolla mitattujen äänenpainetasojen neliöllisten aikakeskiarvojen välistä eroa pidetään merkkinä melun impulssimaisuudesta. "Impulssi"-aikavakiolla mitatusta äänenpainetasosta käytetään nimitystä "impulssiäänenpainetaso". Tämä määritellään yhdessä edellä tarkoitetuista mittauspisteistä. Melun katsotaan olevan impulssimaista, jos kahden edellä tarkoitetun tason välinen ero on suurempi tai yhtä suuri kuin 4 dB. 7.3.2 Ääniaineksia sisältämän melun toteaminen (Tekniikan kehityksen huomioon ottamiseksi tätä kohtaa 7.3.2 muutetaan parhaillaan ja sen lopullinen sisältö hyväksytään asian käsittelyssä mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevässä komiteassa.) 8 TULOSTEN KÄYTTÖ 8.1 Neliöllisten keskiarvojen laskeminen 8.1.1 Mittauspisteen neliöllinen keskiarvo Edellä 7.2 kohdassa tarkoitetuista mittauksista saadut arvot ovat neliöllisiä aikakeskiarvoja. 8.1.2 Mittauspinnan neliöllinen keskiarvo Kaikkien mittauspisteiden äänenpainetasojen neliöllistä paikkakeskiarvoa vastaava taso lasketaan 8.1.1 kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti saaduista arvosta. 8.2 Keskimääräisen ulkoisen melun tason laskeminen Mittauspinnan keskimääräinen ulkoisen melun taso saadaan soveltamalla 8.1.2 kohdassa esitettyä menetelmää eri mittauspisteissä todettuihin ulkoisen melun tasoihin. Mittauspisteessä mitattu ulkoisen melun taso on sama kuin tuossa pisteessä mitatun taustamelun ja muun melun aiheuttamien äänenpaineiden neliölliset keskiarvot yhteensä. 8.3 Mittauspinnan alan S laskeminen Kun kyseessä on puolipallo, mittauspinnan ala S, joka ilmoitetaan m2:einä, määritetään seuraavasti: S = 2 ðr2 jossa r = mittauspuolipallon säde metreinä. Kun kyseessä on suuntaissärmiö, alue S, joka ilmoitetaan m2:einä, määritetään seuraavasti: S = 4 (ab + bc + ca) jossa 2a = 2d + l mittauspinnan pituus metreinä, 2b = 2d + e mittauspinnan leveys metreinä, c = d + h mittauspinnan korkeus metreinä, d = mittauspinnan etäisyys äänilähteestä metreinä, l = äänilähteen pituus metreinä, e = äänilähteen leveys metreinä, h = äänilähteen korkeus metreinä, Mittauspinnan ala voidaan laskea likimääräisesti. On huomattava, että ± 20 %:n virhe tässä alassa antaa luvun 10 log10 >NUM>S >DEN>S0 (pinta-alataso) 8.4 Mittauspinnan äänenpainetason LpAm laskeminen Pinnan äänenpainetaso on taso, joka lasketaan 8.1.2 kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti, joka tämän jälkeen korjataan 8.6.1, 8.6.3 ja 8.6.4 kohdassa esitetyllä tavalla. 8.5 Äänitehotason LWA laskeminen Äänilähteen äänitehotaso LWA lasketaan seuraavan yhtälön avulla: LWA = LpAm + 10 log10 >NUM>S >DEN>S0 + K2 jossa LWA = testatun lähteen äänitehotaso dB:einä (ks. 3.4 kohta), LpAm = pinnan äänenpainetaso db:einä kuten 3.3 kohdassa, S = mittauspinnan ala m2:einä, laskettu 8.3 kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti, S0 = 1 m2:n vertailupinta-ala, K2 = ympäristökorjaustermi dB:einä. Tämä on yhtä kuin nolla, jollei sen tulisi 8.6.2 kohdan ja erityisdirektiivien säännökset huomioon ottaen olla C. Huomautus (ks. 6.4.1 kohta) Kun r = 4 m, 10 log10 >NUM>S >DEN>S0 = 20 dB Kun r = 10 m, 10 log10 >NUM>S >DEN>S0 = 28 dB 8.6 Mittauksiin tehtävät korjaukset 8.6.1 Ulkoinen melu Mittauspinnalta 8.1 kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti laskettu keskimääräinen äänenpainetaso korjataan tarvittaessa niin, että 8.2 kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti määritelty ulkoinen melu otetaan huomioon. Korjaus K1, joka vähennetään mittauspinnan keskimääräisestä äänenpainetasosta, annetaan dB:einä taulukossa II. >TAULUKON PAIKKA> 8.6.2 Testialueen akustiset ominaisuudet Vakio C, joka ilmoittaa testialueen akustiset ominaisuudet, määritellään seuraavasta kaavasta: C = LWAr - LWAs jossa LWAr = vertailulähteen nimellinen äänitehotaso, ilmaistuna dB:nä, LWAs = vertailulähteen äänitehotaso, joka on laskettu testialueelta tehtyjen mittausten pohjalta, ottaen huomioon 7.1 a, b ja c kohta. Jos testialueen maapohjan pinta on tasainen ja se on tehty betonista tai tiiviistä asfaltista, ja jos mittauspaikalla ei ole heijastavia esineitä, ei ole tarpeen määrittää ympäristövakiota C. Jos maapohjan pinta on osin heijastava, C:n arvon on oltava erityisdirektiiveissä annettujen raja-arvojen välillä. C:n arvo, joka ilmoittaa käytetyn mittauspaikan akustiset ominaisuudet, määritellään edellä esitetystä yhtälöstä. Tätä arvoa käytetään K2:na lähteen äänitehotason määritystä varten, jollei erityisdirektiiveissä toisin määritetä. Tämän lisäksi on tehtävä äänilähteen toimintaan liittyviä muita korjauksia (esimerkiksi mittauspaikan korkeus meren pinnasta). 8.6.3 Häiriötekijät: lämpötila, kosteus, paikan korkeus jne. - Mittauslaitteet: Valmistajan ohjeita on noudatettava, jotta kaikkien tämän mainitsemien häiriötekijöiden, kuten lämpötilan, ilmanpaineen ja kosteuden vaikutukset tulisivat otetuiksi huomioon. - Äänilähde: Erityisdirektiiveissä osoitetaan mahdolliset häiriötekijät, joilla saattaa olla vaikutusta mittaustuloksiin, sekä määrätään, miten ne on otettava huomioon. 8.6.4 Tuulen vaikutus Suurin sallittu tuulen nopeus on 8 m/s. Kun tuulen nopeus on valmistajan ilmoittamaa suurempi, mikrofonit on varustettava tuulensuojalla. Suojan valmistaja ilmoittaa 8.4 kohdassa tarkoitettujen laskelmien suhteen tehtävät korjaukset. 9 KIRJATTAVAT TIEDOT Seuraavat tiedot on säännönmukaisesti koottava ja kirjattava selosteeseen, joka koskee kaikkia tämän mittausmenetelmän erittelyjen mukaisesti tehtyjä mittauksia. 9.1 Testattava äänilähde a) kuvaus testattavasta äänilähteestä (mukaan lukien mitat); b) äänilähteen käyttöolosuhteet testien aikana; c) lähteen asennustapa testialueella; d) äänilähteen sijainti mittauspaikalla; e) jos testattavassa koneessa on useita äänilähteitä, mittauksen aikana toiminnassa olevien äänilähteiden kuvaus. 9.2 Akustinen ympäristö a) kuvaus mittauspaikasta, mukaan lukien testialueen fyysiset ominaisuudet; kaavio, joka osoittaa äänilähteen ja kaikkien mittauspaikalla sijaitsevien heijastavien esineiden sijainnin; b) meteorologiset olosuhteet; sää (esimerkiksi auringonpaisteinen, pilvinen, sateinen, sumuinen), ilman lämpötila, ilmanpaine, tuulen nopeus ja suunta, kosteus; c) testialueen akustisia ominaisuuksia osoittava korjausvakio. 9.3 Laitteet a) mittauksiin käytetyt laitteet, mukaan lukien laitteen nimi, tyyppi, sarjanumero ja valmistajan nimi; b) mittauslaitteiden kalibrointiin 5.5.1 kohdan mukaisesti käytetty menetelmä; 5.5.2 kohdassa tarkoitetun kalibroinnin suorittaneen laboratorion nimi ja viimeisen kalibroinnin päivä. 9.4 Akustiset tiedot a) mittauspinnan muoto ja mitat, mikrofonien sijainti. Mittauspisteiden määrä ja tuulen suunta on ilmoitettava 9.2 a kohdassa tarkoitetussa kaaviokuvassa; b) mittauspinnan ala S m2:einä (ks. 8.3 kohta) ja arvo 10 log10 >NUM>S >DEN>S0 (ks. 8.5 kohta); c) mittauspisteissä rekisteröidyt äänenpainetasot (ks. 8.1.1 kohta); d) keskimääräinen äänenpainetaso mittauspinnalla (ks. 8.1.2. kohta); e) kaikki dB-korjaukset (ks. 8.6.1, 8.6.3 ja 8.6.4 kohta); f) äänenpainetaso mittauspinnalla LpAm (ks. 8.4 kohta); g) ympäristövakio C (ks. 8.6.2 kohta); h) äänitehotaso (ks. 8.5 kohta); i) suuntaavuusindeksi ja sen mittauspisteen, jossa LpAmax mitattiin, numero (ks. 3.6 kohta); j) melun luonne (ks. 7.3 kohta); k) tarvittaessa äänenpainetaso työpisteessä (ks. 6.5 kohta); l) mittauspäivä ja -kellonaika. 10 TIEDOT, JOTKA ON ESITETTÄVÄ 9 KOHDASSA TARKOITETUSSA SELOSTEESSA Selosteessa annetaan ainoastaan 9 kohdan mukaisesti kirjatut tiedot, joita vaaditaan mittauksia varten. Selosteessa on selvästi todettava, että äänitehotasot on saatu noudattaen huolellisesti tätä mittausmenetelmää. Siinä on ilmoitettava, että nämä äänitehotasot on annettu A-painotettuina dB:einä, vertailuarvo 1 pW. 11 MENETELMÄ ERILAISTEN ÄÄNENPAINETASOJEN NELIÖIDEN KESKIARVOJA VASTAAVAN KESKITASON LASKEMISEKSI Joko yhdessä mittauspisteessä suoritettujen mittausten sarjasta (neliöiden aikakeskiarvo) tai mittauspinnan eri pisteissä tehtyjen mittausten sarjasta (neliöiden paikkakeskiarvo) saatava neliöiden keskiarvo voidaan määrittää seuraavalla yhtälöllä: LpAm = LpAo + 10 log10 >NUM>1 >DEN>n Ói = 1i = n gi = LpAo + 10 log10gm jossa LpAi on yhtä kuin i:nnen mittauksen äänenpainetaso, LpAo on lisätty äänenpainetaso, joka helpottaa laskentaa (esimerkiksi pienin LpAi:n arvo), gi on i:nnen mittauksen lisämuuttuja: gi = 100,1 (LpAi - LpAo), gm on gi -muuttujien keskiarvo: >NUM>1 >DEN>n Ói = 1i = n gi Ä L:n määrä määritellään: Ä L = LpAi - LpAo Jäljempänä taulukossa III vahvistetaan g:n arvot Ä L:n eri arvoja varten. >TAULUKON PAIKKA> >KAAVION ALKU> XTB:9689FG0200 >KAAVION LOOPU>