NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 1048/90,

annettu 25 päivänä huhtikuuta 1990,

lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Korean tasavallasta peräisin olevien pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien tuonnissa ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta

EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä heinäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2423/88() ja erityisesti sen 12 artiklan,

ottaa huomioon komission mainitussa asetuksessa säädettyä neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan tekemän ehdotuksen,

sekä katsoo, että:

A. Väliaikaiset toimenpiteet

(1) Komissio otti asetuksella (ETY) N:o 3232/89() käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin Korean tasavallasta peräisin olevien ja CN-koodiin 8528 10 71 kuuluvien pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien tuonnissa. Neuvoston asetuksella (ETY) N:o 374/90() tämän tullin voimassaoloa jatkettiin enintään kahdella kuukaudella.

B. Menettelyn jatko

(2) Väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisen jälkeen kaikki asetuksessa (ETY) N:o 3232/89 nimenomaisesti mainitut viejät sekä valituksen tekijöiden edustajat pyysivät komissiolta mahdollisuutta tulla kuulluiksi ja saivat tämän mahdollisuuden. Ne esittivät myös kirjallisesti näkökantansa päätelmistä.

(3) Komissio jatkoi päätelmien tekemiseksi tarpeellisina pitämiensä tietojen tutkimista ja todentamista. Tätä varten se suoritti tarkastuksia paikalla seuraavissa toimipaikoissa:

Yhteisön maahantuojat

P Schneider Rundfunkwerke AG, Türkheim, Saksan liittotasavalta,

P Yoko international BV, Halfweg, Alankomaat.

(4) Osapuolille ilmoitettiin niiden pyynnöstä keskeiset tosiseikat ja huomiot, joiden perusteella ehdotettiin lopullisten tullien käyttöönoton suosittelemista ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullisen kantamisen suosittelemista. Lisäksi niille myönnettiin määräaika, jonka kuluessa ne voisivat esittää huomautuksia näistä tiedotustilaisuuksista. Nämä suulliset tai kirjalliset huomautukset tutkittiin, ja komissio muutti tarvittaessa päätelmiään niiden huomioon ottamiseksi.

(5) Menettelyn monimutkaisuuden ja erityisesti asiaa koskevien lukuisten tietojen ja esitettyjen perustelujen huolellisen todentamisen vuoksi tutkimusta ei voitu saattaa päätökseen asetuksen (ETY) N:o 2423/88 7 artiklan 9 kohdan a alakohdassa säädetyssä määräajassa.

C. Samankaltainen tuote, kyseinen tuote ja

yhteisön teollisuus

(6) Väliaikaisissa päätelmissään (asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 7 P9 kappale) komissio arvioi, että kaikki yhteisössä tuotetut pienikokoiset väritelevisiovastaanottimet ovat samankaltaisia kuin pienikokoiset Koreasta viedyt tuotteet. Päätelmissään komissio esitti, mitä se piti pienikokoisten vastaanottimien alan pääasiallisina ominaisuuksina yhteisön väritelevisiomarkkinoilla. Lisäksi se luetteli keskeiset ominaisuudet, joiden perusteella se suoritti vertailuja Koreassa ja yhteisössä tuotettujen mallien välillä, ja selitti, että tietyt yhteisön huippuunsa kehitetyt mallit oli suljettu pois vertailuista P mutta ei samankaltaisen tuotteen määritelmästä P vertailtujen mallien ominaisuuksien yleisen vastaavuuden varmistamiseksi ja tulosten vääristymisen välttämiseksi.

(7) Väliaikaisen tullin käyttöön ottamisen jälkeen eräs viejäryhmä, joka ei vielä ole ilmoittautunut komissiolle ja joka pyysi, että pienikokoiset väritelevisiovastaanottimet, joiden kuvaruudun läpimitta on 6 tuumaa, suljettaisiin pois menettelystä, kyseenalaisti sen seikan, että komissio sisällytti menettelyyn kaikki pienikokoiset väritelevisiovastaanottimet, joiden kuvaruudun läpimitta on enintään 42 senttimetriä (16 tuumaa). Eräs menettelyn vireillepanosta asti mukana yhteistyössä ollut viejä esitti samanlaisen pyynnön. Tässä jälkimmäisessä tapauksessa kyseinen tuottaja/viejä, vaikka se ei ilmeisesti ollutkaan myynyt kotimarkkinoilla tai yhteisössä pienikokoisia vastaanottimia, joiden kuvaruudun läpimitta on alle 14 tuumaa (37 senttimetriä), esitti ensin sellaisten pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien, joiden kuvaruudun läpimitta on enintään 10 tuumaa (25,4 senttimetriä), poissulkemista koskevan pyynnön ja muutti sen jälkeen pyyntöään siten, että siihen sisältyi ainoastaan vastaanottimet, joiden kuvaruudun läpimitta on enintään 6 tuumaa (noin 15 senttimetriä). Kuvaruudun läpimitaltaan 6 tuumaa olevia malleja myydään myös yleisesti malleina, joiden kuvaruudun läpimitta on 5,5 ja tuumaa.

(8) Tätä poissulkemista vaativat osapuolet esittävät fyysisten ominaisuuksien eroja, pienikokoisten 6-tuumaisten väritelevisiovastaanottimien ja muiden suurempien pienikokoisten vastaanottimien käyttötarkoitusten erotteluja sekä muodollisia perusteluja. Komissio myöntää, että 6-tuumaiset vastaanottimet ovat paljon pienempiä ja kevyempiä ja tämän vuoksi helpompi kuljettaa kuin 14- ja 16-tuumaiset vastaanottimet, jotka ovat P kuten asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 35 kappaleesta ilmenee P pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien yleisimmät mitat. Sen katsoo, että voidaan osoittaa selkeä erottelu 6-tuumaisten pienikokoisten vastaanottimien ja suurempien vastaanottimien välillä ottaen huomioon niiden koko- ja painoero sekä se seikka, että suurimmassa osassa 6-tuumaisia malleja voidaan käyttää virtalähteenä paristoja niiden teknisten ominaisuuksien vuoksi. Lisäksi 6-tuumaisia pienikokoisia väritelevisiovastaanottimia käytetään yleensä jaksoittaisesti tai lyhyenä aikana ja usein ulkona. Näiden mallien hieman erityistä markkina-asemaa kuvaa se seikka, että tutkimuksen aikana ei voitu todeta mitään huomattavia eroja 6-tuumaisten ja paljon suurempien 14- ja 16-tuumaisten vastaanottimien hintojen välillä. Koska hintaeroa ei ole, on selvää, että vastaanottimen huomattavasti erilainen käyttötarkoitus vaikuttaa kuluttajan päätökseen ostaa pienempi vastaanotin.

Näissä olosuhteissa komissio päätyi siihen, että pienikokoiset väritelevisiovastaanottimet, joiden kuvaruudun läpimitta on enintään 6 tuumaa, on suljettava pois menettelystä.

Neuvosta vahvistaa edellä kuvatut päätelmät, jotka lisätään asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 7 P9 ja 34 kappaleessa (joiden sisällöstä yksikään kyseinen osapuoli ei tehnyt huomautuksia) sekä 35 kappaleessa muotoiltuihin päätelmiin.

D. Polkumyynti

i) Normaaliarvo

(9) Lopullisissa päätelmissä saatu normaaliarvo laskettiin yleisesti noudattaen samoja menetelmiä kuin käytettiin polkumyynnin väliaikaisessa määrittämisessä sen jälkeen, kun oltiin otettu huomioon uudet tosiseikat ja osapuolten esittämät perustelut.

(10) Kuten asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 11 kappaleesta ilmenee, korealaisten tuottajien asiakkailleen kotimarkkinoilla myöntämää hyvitystä näiden asiakkaiden myydessä osamaksulla loppukuluttajille ei pidetty vähennyskelpoisena kotimarkkinoiden myyntihinnoista vahvistettaessa normaaliarvoa. Osoitettiin, että tämä osamaksumyynnin hyvitys, jota eräs yritys luonnehti "strategisten tuotteiden myynnin edistämisen hyvitykseksi", on laajalle levinnyt suurkulutuselektroniikan alalla Koreassa, vaikka kaikki viejät eivät pyytäneet sen vähennystä. Kyseiset viejät reagoivat laajalti komission väliaikaisiin päätelmiin. Nämä reaktiot kohdistuivat tosiasiallisiin tekijöihin, jotka koskevat osamaksumyynnin hyvityksen myöntämistä ja oikeudellisia perusteluita haluttaessa tietää, voidaanko tätä hyvitystä pitää viejien Korean markkinoilla harjoittamaan myyntiin suoraan liittyvänä.

Kuten asetuksessa (ETY) N:o 3232/89 jo todetaan, komission katsoo, että kyseisiä tosiseikkoja ei kiistetty. Se myöntää, että viejät/tuottajat ja niiden asiakkaat tekevät sopimuksia hyvityksistä ja että niitä on myönnetty jo pitkään. Tarkasteltuaan viejien väitteitä se myöntää myös, että vaikka kyseinen hyvitys myönnetään ainoastaan sillä edellytyksellä, että viejän asiakkaan loppukuluttajalle suuntautuva myynti tapahtuu osamaksulla, se alentaa tosiasiallisesti viejän asiakkaan hintaa ja tämän vuoksi sitä on pidettävä myöhemmin annettavan alennuksen muodossa suoraan kyseiseen hintaan liittyvänä. Tämän vuoksi komissio päätyi siihen, että normaaliarvoa vahvistettaessa hyvitys olisi vähennettävä viejän kotimaanmarkkinoiden bruttomyyntihinnoista.

Neuvosto vahvistaa tämän näkökannan.

(11) Kun pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien vienti tapahtui OEM-perusteella (original equipment manufacturer), komissio muodosti laskennallisesti normaaliarvot tämän viennin hintojen vertailua varten ja laski nämä laskennalliset arvot ottaen huomioon tuotantokustannukset ja 5 prosenttiin rajoitetun voittomarginaalin, kuten asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 10, 13, 14 ja 15 kappaleesta ilmenee.

Eräs korealainen tuottaja, joka oli alun perin ehdottanut ja pitänyt sopivana 5 prosenttiin rajoitettua voittomarginaalia, kuitenkin painotti, että komission menetelmässä, jossa sovelletaan kolmen tutkimukseen osallistuneen korealaisen tuottajan pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien myynnistä saamia kokonaisvoittoja alhaisempaa voittomäärää, ei otettu riittävästi huomioon muita OEMmyynnin ja tuottajien oman merkin myynnin välisiä eroja. Se moitti komission menetelmää erityisesti siitä, että siinä ei oteta huomioon erityyppisen myynnin kustannustasojen välisiä eroja varsinkaan mainos- ja rahoituskustannusten osalta. Se huomautti, että nämä kustannukset oli sisällytetty komission käyttämiin laskennallisiin normaaliarvoihin, mutta että tuottajat eivät olisi ottaneet niitä kantaakseen, jos OEM-myynti oli tapahtunut Korean markkinoilla.

Koska Korean markkinoilla ei ole OEM-myyntiä, komissio katsoo, että ei ole mitään järkevää syytä väittää, että kyseisiä eroja on olemassa, eikä arvioida niiden mahdollista laajuutta. Itse asiassa Korean OEM-myyntiä yhteisössä koskeva käytettävissä oleva näyttö osoittaa, että tämän myynnin hinnat ja voitot ovat luultavasti korkeampia kuin vertailukelpoisten mallien tuottajien oman merkin myynnin hinnat ja voitot samoilla markkinoilla; vaikka edellä mainittuja eroja voitaisiin todeta Korean markkinoilla, näissä olosuhteissa erot korvautuisivat laajalti laskennallisista OEM-arvoista vahvistetulla voiton määrällä. Tämän vuoksi komissio päätyi siihen, että alennetun voittomarginaalin käyttö on vastapainona kaikille oletetuille sekä kustannustason (tarkistusten jälkeen) että voittojen eroille laskettaessa laskennallisia normaaliarvoja, joita on tarkoitus verrata viennin OEM-hintoihin; neuvosto vahvistaa nämä päätelmät.

(12) Valituksen tekijät korostivat, että käsitettä "OEM" tulkittiin väärin tämän menettelyn yhteydessä ja että sen seurauksena jakelijoiden omalla merkillä nimissä myytyjen korealaisten tuotteiden viennissä yhteisöön sovelletaan liian suotuisaa kohtelua. Valituksen tekijöiden mukaan näille jakelijoille suunnattu vienti ei saisi hyötyä sellaisesta kohtelusta, joka olisi perusteltua ainoastaan sellaisessa viennissä, joka suunnataan todellisille OEM-valmistajille, jotka täydentävät omien tuotteidensa kotimarkkinoiden myyntiä samalla nimellä maahantuotujen tuotteiden myynnillä. Kuitenkin komissio arvioi, että jos olisi osoittautunut, että jakelijoiden oman merkkisten tuotteiden myyntiä olisi esiintynyt Korean kotimarkkinoilla, olisi ollut perusteltua katsoa, että tähän myyntiin olisi liittynyt havaittava kustannusten ja/tai voittojen ero, joka olisi tämän vuoksi oikeuttanut edellä johdanto-osan 11 kappaleessa kuvattuun lähestymistapaan. Tässä menettelyssä komissio arvioi, että käsitettä OEM käytettiin yhtenäisesti ja että tiettyjen vientihintojen vertailu epäkelvosti vahvistettujen tarkkojen normaaliarvojen kanssa ei vääristänyt päätelmiä. Neuvosto vahvistaa tämän näkökannan.

(13) Eräs viejä esitti laskennallisista normaaliarvoista, että vaikka mainoskustannuksia ei saa missään tapauksessa sisällyttää näihin arvoihin (kuten edellä johdanto-osan 11 kappaleessa todetaan), jos ne kuitenkin sisällytettäisiin niihin, sitä ei saisi tehdä komission laskelman perusteella. Viejä itse asiassa selitti, että sillä oli kotimarkkinoiden mainoskuluja ainoastaan sellaisten korkean teknologian pienikokoisten väritelevisiovastaanotinmallien myynnistä, joita ei voi verrata vietyihin malleihin eikä niihin kotimarkkinoille tarkoitettuihin malleihin, joita käytettiin laskennallisen normaaliarvon laskentaperustana. Korkean teknologian pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien myynnistä aiheutuvat mainoskustannukset on tämän vuoksi sisällytettävä ainoastaan kotimarkkinoiden liikevaihtoon eikä komission ehdottamaan kokonaisliikevaihtoon. Komissio ei yhdy tähän näkökantaan ja arvioi, että ei ole realistista laskea tiettyjen televisiovastaanotinmallien mainoskustannuksia ja että tämä ei ole perusteltua sen käyttöön annettujen todisteiden perusteella. Silloinkin, kun jotain tiettyä mallia mainostetaan, tuottajan koko tuotevalikoiman myynti hyötyy mainonnasta. Neuvosto vahvistaa tämän näkökannan.

(14) Eräs viejä painotti, että laskiessaan laskennallisia normaaliarvoja kotimarkkinoille tarkoitettujen mallien tuotantokustannusten perusteella komissio oli laskenut rahoituskustannukset perusteettomasti ja virheellisesti siten, että se normaaliarvoa määrittäessään välttyisi velvollisuudelta tehdä kotimarkkinoiden luottokustannuksia koskeva tarkistus. Esityksessään tämä viejä laski kaikki rahoituskustannukset kokonaisliikevaihtoon, joka toteutui sekä kotimarkkinoilla että viennissä. Tämän tuloksena vähennys, joka vastaa pienikokoisten vastaanottimien kotimarkkinoiden luottokustannusten tarkistusta ja joka todennettiin Koreassa paikallisille asiakkaille myönnettyjen laajojen luottoehtojen sekä paikallisesti sovellettavien lyhytaikaisten korkojen perusteella, osoittautui paljon suuremmaksi kuin tosiasiallisesti maksetut tai maksettavat ja kokonaisliikevaihtoon lasketut rahoituskustannukset. Kuvattu tilanne on poikkeuksellinen, koska se ei heijastu muiden tutkimusyhteistyössä olleiden korealaisten viejien laskennallisiin normaaliarvoihin, mikä kyseisen viejän mukaan selittyy sillä, että kyseisellä yrityksellä on huomattavia omia varjoja, joita ei jaettu osakkeenomistajille, mikä mahdollistaa sen, että se voi rahoittaa käyttöpääomansa turvautumatta sanottavasti pankkeihin ja luottolaitoksiin.

Myöntäen, että yritykset voivat olla näin suotuisassa tilanteessa, komissio ei todennut, että näin olisi kyseisen viejän tai muiden viejien kohdalla, vaikka niiden tosiasiallisesti maksetut tai maksettavat rahoituskustannukset suhteessa liikevaihtoon olivat jopa alhaisemmat kuin kyseisen viejän. Komissio katsoo, että itse asiassa tämän viejän esittämässä tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien rahoituskustannusten lineaarisessa sisällyttämisessä liikevaihtoon ei oteta huomioon sitä valtavaa eroa, joka vallitsee kotimarkkinoilla ja vientimarkkinoilla myönnettyjen luottojen ehtojen välillä. Koska laajempia yksityiskohtia todennettujen rahoituskustannusten jakautumisesta ei ole, komissio on sitä mieltä, että se ei ole velvollinen soveltamaan tai hyväksymään tätä lineaarista sisällyttämistä. Komission lopullista määrittämistä varten valitsema menetelmä on erään toisen viejän esittämä ja sen itse käyttämä menetelmä, jossa lasketaan ensin kotimarkkinoilla myönnettyjen luottoehtojen rahoittamiseksi tarvittava korkomenojen kokonaismäärä, joka sisällytetään tämän jälkeen kotimarkkinoilla viiteajanjakson aikana toteutuneeseen liikevaihtoon. Kun tämä kokonaismäärä vähennettiin tosiasiallisesti maksetuista tai maksettavista rahoituskustannuksista, jäljelle jäävä määrä voidaan sisällyttää kokonaisliikevaihtoon täyttämään muita käyttöpääomaa koskevia vaatimuksia: varastot, meneillään oleva tuotanto jne. Komissio painottaa, että sen menetelmässä, joka ei suinkaan ole ristiriidassa asetuksen (ETY) N:o 2423/88 säännösten kanssa, pyritään käytettävissä olevien tietojen perusteella ottamaan huomioon ainoastaan viejän myyntiedellytysten rakenne. Menetelmässä ei sekoiteta teoreettisia kustannuksia tosiasiallisiin kustannuksiin, eikä kyseinen menetelmä merkitse sitä, että komissio "vastustaisi sitä tosiseikkaa, että kotimarkkinoiden luottokustannukset olisivat suurempia kuin viennin luottokustannukset", kuten viejä väittää. Tämän viejän väitettä, jonka mukaan käytetty menetelmä mahdollistaa viejälle kotimarkkinoiden luottokustannuksiin myönnetyn tarkistuksen kiertämisen tai "peruuttamisen", ei voida myöskään hyväksyä. Osoitettiin, että komissio teki tämän tarkistuksen; todellisena ongelmana on sellainen rahoituskustannusten laskeminen tavalla, joka vastaisi paremmin käytettävissä olevia tietoja.

Komissio päätyi siihen, että tämä tavoite saavutetaan edellä kuvatulla menetelmällä, ja neuvosto vahvistaa tämän näkökannan.

ii) Vientihinta

(15) Kun korealaiset tuottajien vienti suuntautui suoraan riippumattomille asiakkaille yhteisöön, vientihinnat määritettiin kyseisistä pienikokoisista väritelevisiovastaanottimista tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.

Kahden sellaisen viejän tapauksessa, joiden myynti yhteisöön tapahtui jäsenvaltioihin sijoittautuneiden etuyhteydessä olevien maahantuojien välityksellä, katsottiin aiheelliseksi ottaen huomioon viejän ja maahantuojan välinen olemassa oleva suhde muodostaa vientihinnat laskennallisesti niiden hintojen perusteella, joilla pienikokoiset väritelevisiovastaanottimet jälleenmyytiin ensimmäistä kertaa riippumattomalle ostajalle.

Tätä menettelytapaa ei sovellettu kolmanteen tutkimusyhteistyössä olleeseen viejään, jonka yhteisöön tarkoitetusta myynnistä vain 11 prosenttia toteutui sen omalla merkillä ja 8 prosenttia tytäryhtiöiden välityksellä. Tämän viejän myynnistä jäljelle jäävää 89 prosenttia, joka suunnattiin yhteisön OEM-asiakkaille, pidettiin tämän vuoksi edustavana, kuten asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 16 kappaleesta ilmenee.

Nämä menetelmät vastaavat polkumyynnin väliaikaisessa vahvistamisessa käytettyjä menetelmiä ja niissä otetaan huomioon osapuolten, joiden etua asia koskee, esittämät uudet tosiseikat ja perustelut.

(16) Kaksi korealaista viejää arvioi, että laskennallisten vientihintojen menetelmän käyttö vahingoitti niitä suhteessa kolmanteen tutkimusyhteistyössä olleeseen viejään, johon tätä menetelmää ei sovellettu, koska polkumyynnin määrittämisessä ei otettu huomioon sen oman merkin myyntiä yhteisöön, koska sen ei katsottu edustavan sen tavanomaista toimintaa, kuten edellä käy ilmi. Tätä tuottaja/viejää koskevat päätelmät perustuivat yksinomaan tämän riippumattomille maahantuojille (OEM) suuntautuvaan vientiin. Toinen kyseisestä kahdesta viejästä perusteli arvostelunsa huomauttamalla, että etuyhteydessä olevien maahantuojien välityksellä toteutuneen viennin todetut polkumyyntimarginaalit olivat paljon korkeammat kuin yhteisön riippumattomille maahantuojille suuntautuneen viennin marginaalit. Toinen viejä arvioi, että sen omalla merkillä toteutuneen myynnin sulkeminen pois polkumyynnin määrittämisestä olisi pitänyt ulottaa suhteellisen vähäiseen osaan sen tytäryhtiön välityksellä toteutuneesta viennistä ja että sen tytäryhtiön toiminta olisi tapahtunut poikkeuksellisissa olosuhteissa (käynnistämisvaihe) viiteajanjakson aikana.

Komissio ei myönnä edellä kuvatuissa tapauksissa esitettyjä väitteitä syrjivästä ja epätasa-arvoisesta kohtelusta. Mielestään se sovelsi asetuksessa (ETY) N:o 2423/88 määriteltyjä menetelmiä. Erään viejän kohdalla menettelyssä huomioon otettu 89 prosenttia vientiin tarkoitetusta myynnistä muodostaa, kuten edellä todettiin, edustavan myynnin; jäljelle jäävää 11 prosenttia ei otettu huomioon, koska se ei ollut edustavaa. Sen viejän, joka pyysi, että pientä osaa (noin 5 prosenttia) sen vientiin tarkoitetusta myynnistä ei huomioitaisi, tilanne ei ole vertailukelpoinen, koska sen myynti kuuluu pääasiallisesti omalla merkillä suoritettuun myyntiin, ja sitä pidetään tämän viejän osalta edustavana. Jos yrityksen käynnistämisestä johtuvat kustannukset todella rasittivat sen etuyhteydessä olevan maahantuojan tuloslaskelmaa, jonka välityksellä myynti toteutui, tätä väitettä ei pidetty riittävänä edustavien myyntitoimien ja näihin toimiin liittyvien kustannusten sulkemiseksi pois polkumyynnin määrittämisestä.

(17) Kaksi korealaista viejää, joita laskennallisten vientihintojen menetelmän käyttö pääasiallisesti koskee, väitti, että komission etuyhteydessä oleville maahantuojille myöntämä voittomarginaali (10 %) ei ollut kohtuullinen eikä realistinen. Väitteissään ne viittasivat siihen seikkaan, että väritelevisio on vakiintunut tuote ja että alhaisia voittomarginaaleja käytettiin muissa viimeaikaisissa menettelyissä, erityisesti suhteellisen uutta suurkulutuselektroniikkatuotetta koskevassa menettelyssä. Vaikka komissio ei kiistä nykyisten väritelevisiovastaanottimien teknologian vakiintuneisuutta, se katsoo kuitenkin, että pienikokoisten vastaanottimien ala oli vuonna 1987 kukoistava ja kannattava riippumattomille maahantuojille. Muissa menettelyissä vahvistetuista voittomarginaaleista on huomautettava, että erään toisen sellaisen suurkulutuselektroniikkatuotteen tapauksessa, jonka viiteajanjakso vastasi suurelta osin tämän menettelyn viiteajanjaksoa, lopulliseen määrittämiseen käytettiin marginaalia, joka oli paljon korkeampi kuin 10 prosenttia. Korealaiset viejät väittivät myös, että riippumattoman maahantuojan vientihinnan laskennallisessa muodostamisessa käytettävän teoreettisen voittomarginaalin on oltava kohtuullinen suhteessa kyseisten etuyhteydessä olevien maahantuojien kokoon ja rakenteeseen. Komissio yhtyy tähän näkökantaan ja tutki tämän vuoksi tarkoin kaikkien tutkimusyhteistyössä olleiden riippumattomien maahantuojien kannattavuuden. Se totesi, että voittomarginaalit vaihtelevat maahantuojittain, mutta vahvisti lopulta marginaalin, joka vastaa sellaisen yrityksen marginaalia, jonka rakennetta ja kokoa voitiin pitää vertailukelpoisina etuyhteydessä olevien korealaisten maahantuojien kanssa. Komissio ei kuitenkaan yhdy erään viejän mielipiteeseen, jonka mukaan käytetyssä voittomarginaalissa olisi etuyhteydessä olevan maahantuojan kohdalla otettava huomioon tämän yrityksen käynnistämisen tilanne. Vientihinnan uudelleen muodostamisen tavoitteena on luoda tilanne, jota voidaan verrata muussa kuin etuyhteydessä olevan maahantuojan tilanteeseen, jonka maahantuojan on saatava keskimäärin kohtuullinen voitto voidakseen jatkaa toimintaansa. Joka tapauksessa komissio katsoo, että sen käytettäväksi annetut tiedot osoittavat, että käytetty marginaali soveltui yhtä hyvin sekä vähän kustannuksia omaavalle pienelle maahantuojalle että järjestäytyneen myynti- ja markkinointiorganisaation omaavalle suurelle yritykselle.

(18) Kaksi korealaista viejää, joita edellinen kappale koskee, palauttivat huomattavia summia tytäryhtiöilleen yhteisössä näiden kannettavana olleista mainoskustannuksista ja muista yleisemmistä kustannuksista. Komissio ei ottanut huomioon näitä palautuksia väliaikaisen tullin määrittämisessä ja piti alkuperäisiä kustannuksia alusta asti tytäryhtiöiden kustannuksina. Ottaen huomioon sen, että nämä aluksi tytäryhtiöiden maksamat kustannukset kuuluvat tuonnin ja jälleenmyynnin välillä maksettaviin kustannuksiin, niiden korealaisten emoyhtiöiden toteuttamaa myöhempää palautusta ei saa ottaa huomioon vientihintaa laskennallisesti muodostettaessa. Viejät esittivät edelleen näitä palautuksia koskevia perusteluja ja viittasivat yleisesti erittäin huomattaviin saksalaisille tytäryhtiöille palautettuihin summiin, vaikka sama ilmiö todettiin pienemmässä mittakaavassa Yhdistyneen kuningaskunnan yritysten kohdalla. Esitetyt perustelut eivät eroa suuresti jo asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 20 kappaleessa esitetyistä perusteluista, mutta joissain tapauksissa ehdotettiin toisenlaista kustannusten jakautumista. Lukuun ottamatta vakuuskustannuksiin liittyvän kirjauksen korjausta erään viejän kohdalla (kirjauksen virheellinen tulkinta aiheutui siitä, että tytäryhtiö oli kirjannut palautuksen epäselvästi kirjanpitoon) sekä kahden vähäisemmän kirjauksen poissulkemista erään toisen viejän kohdalla, koska näiden kirjausten ja kyseisen tytäryhtiön maksamien tavanomaisten kustannusten välillä ei myönnetysti ollut yhteyttä, komissio pysyi kannassaan, jonka se vahvisti jo asetuksessa (ETY) N:o 3232/89.

Ottaen huomioon komission edellä johdanto-osan 15 P18 kappaleessa esittämät perustelut neuvosto vahvistaa asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 16 P20 kappaleessa esitetyt komission toteamukset ja päätelmät.

(19) Eräs korealainen viejä/tuottaja myi OEM-myynnillä huomattavia määriä eräälle yhteisön maahantuojalle, joka ei toimittanut kaikkia komission pyytämiä tuontinsa rahoitusta koskevia tietoja, kuten asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 21 kappaleesta ilmenee. Komissio myöntää, että viejän toimittamia tietoja, jotka tämä joutui hankkimaan suostuttelemalla kyseistä maahantuojaa antamaan laajempia tietoja komission käyttöön, ei olisi tarkasteltava uudelleen tai kyseenalaistettava, koska maahantuoja kieltäytyi yhteistyöstä osittain. Neuvosto vahvistaa tämän päätelmän.

(20) Erään riippumattoman maahantuojan toimitiloissa tapahtuneen vierailun aikana kävi ilmi, että eräs toinen korealainen viejä teki tämän maahantuojan kanssa mainostamista koskevan yhteistyösopimuksen, kuten asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 22 kappaleessa todetaan. Tutkittuaan huolellisesti kyseisten osapuolten perustelut ja kyseisen sopimuksen yksityiskohtaiset säännöt, joissa määrätään tiettyjen mainoskustannusten palauttamisesta, komissio myöntää, että viejän ja tuojan välillä ei ole asetuksen (ETY) N:o 2324/88 2 artiklan 8 kohdassa tarkoitettuja tasoitusjärjestelyjä. Kyseiselle maahantuojalle tarkoitettu vienti sisällytettiin tämän vuoksi lopulliseen määrittämiseen. Kuitenkin viejän maahantuojalle paikallisilla markkinoilla tapahtuneesta mainonnasta maksamat palautukset (jotka todellisuudessa ovat jälkikäteen myönnettyjä alennuksia) vähennettiin laskutetuista hinnoista, jotta tuontihintoja voitaisiin verrata normaaliarvoon, ottaen huomioon sen, että nämä hyvitykset alentavat tosiasiallisesti riippumattoman maahantuojan myyntihintoja ja niitä on tämän vuoksi pidettävä kyseiseen myyntiin suoranaisesti liittyvinä.

Neuvosto vahvistaa nämä päätelmät.

iii) Vertailu

(21) Kuten asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 23 ja 26 kappaleessa todetaan, kaikki vertailut tehtiin vapaasti tehtaalla -vaiheessa. Verratakseen normaaliarvoa ja vientihintoja tasavertaisesti komissio otti tarvittaessa huomioon hintojen verrattavuuteen vaikuttavat erot ja esimerkiksi fyysisiin ominaisuuksiin, tuontitulleihin, välillisiin maksuihin tai myyntiedellytyksiin liittyvät erot silloin, kun näiden erojen olemassaolo voitiin tyydyttävällä tavalla osoittaa. Tässä yhteydessä tarkistettiin myös provisioita, pakkaus-, kuljetus-, vakuutus-, käsittely- tai lastauskustannuksia sekä liitännäiskustannuksia, maksuehtoja, vakuuskustannuksia ja myyjille maksettuja palkkoja ja palkkioita koskevia eroja.

Neuvosto vahvistaa tämän menettelyn. Osapuolten näistä kysymyksistä esittämät uudet tosiseikat ja perustelut käsitellään jäljempänä johdanto-osan 22 ja 26 kappaleessa.

(22) Osapuolet eivät kiistäneet vietyjen ja kotimarkkinoilla myytyjen pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien välillä tehdyssä vertailussa käytettyä menetelmää, joka kuvataan asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 24 kappaleessa, lukuun ottamatta erästä viejää, joka esitti, että komissio ei soveltanut johdonmukaisesti kyseisessä kohdassa kuvattua vertailuperiaatetta ja että se perusti sen tapauksessa asetuksen (ETY) N:o 2423/88 2 artiklan 10 kohdan a alakohdan vaatimusten mukaisten merkittävien fyysisten ominaisuuksien erojen arvon sijasta fyysisiä eroja koskevan tarkistuksen vertailukelpoisten mallien kokonaisvalmistuskustannusten eroon. Komissio korjasi tämän epäjohdonmukaisuuden lopullisissa päätelmissään.

Väliaikaisessa määrityksessä komissio arvioi fyysisiä eroja yritysten tuotantokustannusten perusteella, koska Korean kotimarkkinoilla myytyjen pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien kohdalla näitä fyysisiä eroja oli mahdotonta erottaa vastaavista kauppa-arvon eroista. Lopullisessa määrityksessä komissio kuitenkin päätti perustaa arviointinsa merkittäviin fyysisiin eroihin kokonaistuotantokustannusten muodossa, mukaan lukien kotimarkkinoilla myytyihin malleihin sovellettava voittomarginaali. Komission mielestä kauppa-arvon erojen määrittämiseksi soveltuvalla tavalla on perustellumpaa toteuttaa tämä menettely kuin olla huomioimatta sitä myyntikustannusten, hallinnollisten kustannusten, yleisten kustannusten ja voittojen osuutta, joka tavallisesti sisällytetään kotimarkkinoilla myytyjen mallien hintoihin ja jota käytetään vertailun perustana. Korealaiset viejät pyysivät, että fyysisiä eroja arvioitaisiin edelleen hintaeroja koskevien tietojen puuttuessa vastaavien valmistuskustannusten perusteella. Komissio arvioi, että tässä näkökannassa ei oteta huomioon markkinoiden tietoja, toisin sanoen sitä, että merkittävät fyysiset erot vastaavat yleisesti kaupallisia ominaisuuksia, joiden pyydetyn hinnan ero on paljon suurempi suhteessa valmistuskustannuksiin kuin suhteessa tavanomaiseen voittoon lisättyihin kokonaiskustannuksiin, joihin käytetty menetelmä perustuu. Komissio pitäytyy tämän vuoksi kannassaan.

(23) Maksuehtojen osalta eräs viejä pyysi, että tiettyjä kolmansille osapuolille viennistä sen tytäryhtiöihin maksettuja asiakirjat hyväksymistä vastaan -korkokustannuksia ei vähennettäisi vientihinnoista verrattaessa näitä hintoja normaaliarvoon, ja painotti, että nämä kustannukset ovat osa etuyhteydessä olevien yritysten välistä siirtohintaa, mitä komissio ei ota huomioon muodostaessaan vientihintoja laskennallisesti. Komissio ei pysty seuraamaan tämän perustelun kulkua: asiakirjat hyväksymistä vastaan -korkokustannukset, jotka ovat viejän tosiasiallisesti maksamia kustannuksia riippumatta siitä, maksetaanko ne Koreassa vai etuyhteydessä olevan maahantuojan välityksellä, on vähennettävä vapaasti tehtaalla -vientihintaa vahvistettaessa asetuksen (ETY) N:o 2423/88 2 artiklan 8 ja 10 kohdan säännösten mukaisesti.

Tämä viejä väittää lisäksi erillään edellä mainitusta pyynnöstä, että komission näiden kustannusten vaikutuksen laskemiseksi käyttämä korkotaso on liian korkea. Viejä toimittaa tietoja, jotka eroavat sekä sen ensimmäisen esityksen sisältämistä tiedoista että komission paikan todentamista tiedoista. Kuitenkin komissio hyväksyi nämä tiedot, koska ne ovat asetuksen (ETY) N:o 2423/88 2 artiklan 10 kohdan c alakohdan iii alakohdan vaatimusten mukaisia, ja käytti niitä kyseisen vähennyksen laskemisessa.

(24) Eräs viejä, joka piti yleisesti virheellisenä komission arviota kyseisten kustannusten "suoranaisen liittymisen" ominaisuudesta, kyseenalaisti komission useisiin tarkistuksiin soveltaman yksityiskohtaisen menettelyn.

Tämä viejä arvioi, että komissio ei ottanut huomioon jäljempänä lueteltujen myyntikustannusten suoranaisesti liittyvää ominaisuutta ja että sen olisi normaaliarvoa laskiessaan vähennettävä ne kotimarkkinoiden hinnoista:

P arvonlisäveron laskuttamiseen liittyvät rahoituskustannukset,

P tietyt palvelukustannukset, ja

P tietyt myyntipalveluihin liittyvät hallinto- ja sihteeristöhenkilöstön palkat.

Kuten asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 27, 28 ja 30 kappaleessa todetaan, komissio totesi, että nämä kustannukset eivät suoranaisesti liittyneet kyseiseen myyntiin ja että ne voitiin luokitella kyseisen yrityksen yleisiin kustannuksiin kuuluviksi. Viejän esittämät perustelut eivät saaneet komissiota muuttamaan päätelmiä, joihin se oli päätynyt ensimmäisen tarkastuksen perusteella.

Sama viejä esitti myös, että kaksi vientimyyntiin liittyvää kustannuserää, joita komissio piti vähennyskelpoisena maksetusta tai maksettavasta vientihinnasta, kuului yleisiin kustannuksiin eivätkä ne suoranaisesti liittyneet tähän hintaan. Ensimmäisessä tapauksessa oli kyse palvelua koskevasta korvauksesta, joka sisälsi erityisesti viennin tarkastuksen ja käsittelykustannukset, ja toisessa eräänlaisesta komissiosta, jonka yhtymän emoyhtiö, joka käsittelee kaikki yhteisöön suuntautuvaa vientiä koskevat laskut, pidätti vientiasiakkaittensa tuloista. Komissio arvioi, että esitetyt tosiseikat ja perustelut eivät ole sellaisia, että ne muuttaisivat sen tarkastuksen perusteella syntyneitä päätelmiä tai sen näkökantaa, jonka mukaan nämä kustannukset on vähennettävä oikeantasoisen vapaasti tehtaalla -vientihinnan saamiseksi.

Ottaen huomioon edellä johdanto-osan 21 P24 kappaleessa luetellut komission näkökannat neuvosto vahvistaa asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 23 P31 kappaleessa esitetyt komission päätelmät.

iv) Polkumyyntimarginaalit

(25) Tutkimuksen kohteena olleille korealaisten tuottaja/viejien kotimarkkinoilla myydyille malleille vahvistettujen normaaliarvojen vertaaminen liiketoimi liiketoimelta vertailukelpoisten mallien vientihintoihin ja tosiseikkojen lopullinen tarkastelu osoittaa näiden kolmen viejän myymien pienikokoisten Korean tasavallasta peräisin olevien väritelevisiovastaanottimien polkumyynnin olemassaolon ja polkumyyntimarginaali vastaa määrää, jolla normaaliarvo on suurempi kuin yhteisöön suuntautuvan viennin hinta.

Prosenttiosuuksina cif-hinnasta vapaasti rajalla ilmaistut keskimääräiset painotetut marginaalit vaihtelevat viejän mukaan seuraavasti:

P Daewoo Electronics Co. Ltd: 10,23 %

P Goldstar Co. Ltd: 10,42 %

P Samsung Electronics Co. Ltd: 10,50 % (26) Tutkimuksen aikana ilmoittautumattomille viejille vahvistettiin asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 33 kappaleen mukaisesti käytettävissä olevien tosiseikkojen perusteella 19,65 prosentin polkumyyntimarginaali. Kyseiset viejät eivät esittäneet tätä menetelmää koskevia uusia tosiseikkoja tai perusteluita.

Valituksen tekijät korostivat, että menetelmä oli erityisen suotuisa tutkimukseen osallistumattomille viejille siinä mielessä, että yhteisön tuontitilastojen perusteella vahvistettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali oli alhainen, koska siinä oli otettu huomioon niiden tutkimukseen osallistuneiden yritysten tiedot, joiden polkumyyntimarginaalit ovat selvästi huomattavasti alhaisemmat kuin näistä tilastoista saatava keskimääräinen marginaali. Tämän tilastollisen poikkeaman korvaamiseksi valituksen tekijät esittivät vähintään 5 prosentin suuruisen korjauskertoimen soveltamista. Tässä kysymyksessä komissio pitäytyy kannassaan, sillä vaikka se olisi tietoinen tästä tilastollisesta ilmiöstä, sillä ei ole käytettävissään keinoja tämän korjauskertoimen käyttöönottamiseksi, joka korjauskerroin olisi tämän vuoksi täysin keinotekoinen ja perusteeton.

Neuvosto vahvistaa edellä mainitut päätelmät.

E. Vahinko

(27) Väliaikaisissa päätelmissään komissio totesi, että yhteisön pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien teollisuus oli kärsinyt huomattavaa vahinkoa. Tämä toteamus perustuu pääasiallisesti korealaisen viennin määrän ja korealaisten viejien markkinaosuuden nopeaan kasvuun, näiden viejien yhteisön markkinoilla harjoittamaan alihinnoitteluun, yhteisön teollisuuden kapasiteetin asteittaiseen siirtämiseen kolmansiin valtioihin, tästä johtuvaan työpaikkojen menetykseen yhteisössä sekä valituksen tehneiden yhteisön tuottajien negatiiviseen kannattavuuteen.

(28) Komissiolle ei esitetty näitä päätelmiä koskevia uusia tosiseikkoja asetuksen (ETY) N:o 3232/89 julkaisemisen jälkeen, mutta viejät pyysivät selvennyksiä markkinaosuutta koskevien tilastotietojen muodostamisesta ja valituksen tehneiden tuottajien yhteisön ulkopuolisen tuotannon sisällyttämisestä tilastotietoihin tai huomioimisesta niille toimitetuissa tilastotiedoissa. Ne myös kyseenalaistivat vahinkoa koskevien päätelmien tietyt kohdat:

P kaksi viejää kiisti vahingon todistettavuuden. Ensimmäinen väitti, että asetuksessa (ETY) N:o 3232/89 esitetyt tiedot todistavat ainoastaan "tavanomaisen ja terveen" kilpailutilanteen olemassaolon ja sellaisen yhteisön teollisuuden olemassaolon, jonka asemaa ei tosiasiallisesti ollut huonontunut vuosien 1984 ja 1987 välisenä aikana. Tämä viejä korosti, että tänä aikana tapahtunut kysynnän kasvu aiheutui "hyvin todennäköisesti" uudesta kilpailutilanteesta markkinoilla, joiden hintojen kilpailukyvyssä oli yksinkertaisesti kyse kustannuseduista. Toinen viejä esitti, että yhteisön teollisuuden kannattavuuden negatiivinen kehitys vuodesta 1985/1986 alkaen aiheutui yksinomaan jo ennen korealaisen tuonnin saapumista olemassa olleista tekijöistä. Tämä viejä lisäsi, että se pitää yhteisön teollisuuden käyttökapasiteettia ja varastojen tasoja koskevia perusteluja todisteena vahingon puuttumisesta, ottamatta kuitenkaan kantaa asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 43 kappaleessa esitettyihin komission perusteluihin, joiden mukaan näitä tekijöitä ei voida pitää luotettavina indikaattoreina pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien teollisuudenalan kohdalla.

P eräs viejä kiisti mallien välillä suoritetun vertailun, joka oli komission suorittaman alihinnoitteluilmiötä koskevan selvityksen perustana. Tästä kysymyksestä esitetyt väitteet sisältävät kuitenkin tietyn määrän todellisia virheitä eikä niissä missään tapauksessa ole perusteluja komission olennaisen kannan muuttamiseksi, toisin sanoen, että sen tutkimuksessa verrataan tasavertaisesti korealaisia ja yhteisöstä peräisin olevia pienikokoisia väritelevisiovastaanotinmalleja ja että siinä otetaan huomioon kaikki ominaisuudet. Komissio ilmoitti asiasta viejälle kirjallisesti.

Neuvosto vahvistaa tämän vuoksi asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 36 P47 kappaleessa tarkoitetut komission päätelmät.

F. Vahingon uhka

(29) Väliaikaisissa päätelmissään komissio arvioi, että korealainen vienti aiheutti tulevaisuudessa lisääntyneen vahingon uhan ottaen huomioon Korean teollisuuden valtaisa tuotantokyky ja mahdollisuus vääristää nykyisellään kylläisten Yhdysvaltojen markkinoiden vientiä.

Kaksi viejää teki huomautuksia komission tästä kysymyksestä asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 48 kappaleessa muotoilemista päätelmistä ja korosti, että komissio ei esittänyt mitään näyttöä, joka vastaisi asetuksen (ETY) N:o 2423/88 4 artiklan 3 kohdan perusteita. Komissio haluaa huomauttaa, että edellä mainitussa kohdassa käsitellään alkuperämaan omaamaa vientikapasiteettia. Siinä ei käsitellä eksplisiittisesti polkumyynnillä tapahtuvan viennin kasvun määrää, joka kuitenkin mainitaan selkeästi asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 37 kappaleessa. Vuosien 1984 ja 1987 välinen vuotuinen kasvu oli yli 100 prosenttia.

Eräs viejä väitti, että mahdollisuutta vääristää Yhdysvaltojen vientikapasiteettia yhteisön markkinoille ei ollut todistettu mallien erojen takia (tässä viitataan epäilemättä etenkin lähetysstandardien eroihin). Komissio arvioi, että edellinen väite ei päde asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 42 kappaleessa mainitun televisiovastaanottimien tuotannon äärimmäisen joustavuuden vuoksi sekä sen vuoksi, että teollisuus on ilmeisen kyvykäs tuomaan erittäin nopeasti markkinoille erilaisia ominaisuuksia omaavia malleja.

Neuvosto vahvistaa tämän vuoksi komission väliaikaiset päätelmät.

G. Vahingon ja polkumyynnin välinen syy-yhteys

(30) Asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 49 P55 kappaleessa komissio toteaa, että korealaisen tuonnin voimakas kasvu oli tapahtunut saamaan aikaan kuin yhteisön teollisuuden yhtä nopea markkinaosuuden lasku, yhteisön pienikokoisten väritelevisiomallien hintojen aleneminen ja alihinnoittelu, yhteisön yritysten kannattavuuden taantuminen sekä kokoamislaitosten lisääntynyt sijoittaminen kolmansiin maihin. Tämän vuoksi komissio päätyi siihen, että polkumyynnillä tapahtuva Korean tuonti yksinään aiheutti huomattavaa vahinkoa yhteisön pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien teollisuudelle.

(31) Eräs viejä väitti, että komissio ei osoittanut syy-yhteyttä huomattavan vahingon ja polkumyyntihintaan tapahtuneen Korean tuonnin välillä, koska vahingolle ominaiset taloudelliset olosuhteet olisivat syntyneet jopa ilman polkumyynnin olemassaoloa. Tämä väite liittyy erityisesti komission päätelmiin alihinnoittelusta, joka ei ole itse asiassa kuin yksi asetuksessa (ETY) N:o 3232/89 eritellyistä huomattavan vahingon tekijöistä. Erityisesti alihinnoittelusta kyseinen viejä arvioi, että epäsuhta 36 prosentista 49 prosenttiin vaihtelevan alihinnoittelun ja 10 P13 prosentin polkumyynnin välillä todistaa, että alihinnoittelua oli tapahtunut ilman polkumyyntiäkin. Vaikka näin olisi, viejä ei voi kuitenkaan päätellä, että alihinnoittelusta aiheutuvan vahingon huomattavuutta ei voida ottaa huomioon kyseisessä polkumyynnissä. Viejän väitteessä toistetaan, että vahingon ja polkumyynnin välistä syy-yhteyttä ei voida osoittaa ja että tämän seurauksena suojautuminen polkumyyntiä vastaan on perusteltua ainoastaan, kun polkumyyntimarginaalit ovat vähintään yhtä korkeita kuin vahvistetut vahinkokynnykset. Komissio ei hyväksy tätä näkökantaa ja viittaa lisäksi asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 63 kappaleessa tästä asiasta esitettyihin päätelmiin.

(32) Eräs toinen viejä, sen lisäksi, että se tuo esiin komission jo asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 54 kappaleessa tarkastelemat väitteet, väittää, että komissio laiminlöi japanilaisten yhteisössä omistamien kokoamisyksiköiden toiminnan vaikutuksen tarkastelun.

Komissio arvioi, että japanilaisen pienikokoisten väritelevisiovastaanotintuotannon sijoittautuminen yhteisöön tapahtui asteittaisesti pitkällä aikavälillä. Markkinaosuuksissa tämä suuntaus ei ole selkeä, koska tämä tuotanto korvasi laajalti entisen Japanista peräisin olevan tuonnin tai yhteisön olemassaolevan kapasiteetin. Mitkään todisteet eivät kuitenkaan osoita, että tämä tuotanto olisi erityisesti vaikuttanut yhteisön teollisuudelle aiheutuneeseen vahinkoon, jota vahinkoa tässä menettelyssä tarkastellaan.

(33) Sama viejä kumoaa komission väitteen, jonka mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan huomattavat markkinat olisivat kärsineet vakavaa vahinkoa, korostaen, että vapaaehtoista rajoittamista koskeva sopimus suojaa näitä markkinoita. Komissio viittaa jälleen asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 47 kappaleen perusteluihin ja huomauttaa, että vahingon vahvistamisessa on polkumyynnin vahvistamisen lailla kysymys erittelemisestä ja laskemisesta, jotka perustuvat tutkimuksen aikana koottuihin tosiseikkoihin. Polkumyynnin ja vahingon tapahtumattomuutta ei voi päätellä pelkästään vapaaehtoista rajoittamista koskevan sopimuksen olemassaolosta tai jostakin muusta rajoituksesta kyseisillä markkinoilla. Komissio arvioi, että viejän valitus ei ole perusteltu, ja toistaa, että vahinkoa koskevat päätelmät vahvistettiin Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoita koskevien tietojen perusteella.

(34) Tämä viejä väittää edelleen, että korealaisia viejiä kohdeltiin tässä menettelyssä syrjivästi, koska muita viejämaita, erityisesti Itävaltaa, Japania, Malesiaa ja Singaporea, ei tutkittu. Tässä asiassa komissio esitti perustelunsa asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 54 kappaleessa. Viejän mukaan, vaikka nämä perustelut ovat tosia, "tämä ei välttämättä merkitse sitä, että näiden tuotteiden (toisin sanoen pienikokoisten edellä mainituista maista peräisin olevien väritelevisiovastaanottimien) myynti yhteisössä ei tapahtuisi polkumyynnillä ja aiheuttaisi siellä vahinkoa". Näiden väitteiden lisäksi viejät eivät kuitenkaan toimittaneet polkumyyntiä ja vahinkoa koskevia todisteita. Näiden tietojen puuttuessa ja tarkasteltuaan muiden viejämaiden asemaa yhteisössä komissiolla ei ole perusteita panna vireille viejän vaatimia näitä maita koskevia polkumyyntimenettelyjä. Lisäksi vaikka nämä muut viejämaat aiheuttivat vahinkoa, mikään ei osoita, etteikö korealaisen viennin polkumyyntihintojen aiheuttama vahinko olisi huomattava.

Neuvosto vahvistaa asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 49 P55 kappaleessa esitetyt komission toteamukset ja päätelmät, joiden mukaan kyseinen tuonti aiheutti erillisenäkin huomattavaa vahinkoa.

H. Yhteisön etu

(35) Osapuolet eivät esittäneet komissiolle asiaa koskevia uusia tosiseikkoja tai perusteluja. Neuvosto vahvistaa tämän vuoksi asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 56 P60 kappaleessa esitetyt komission päätelmät, joiden mukaan on yhteisön edun mukaista poistaa todetun polkumyynnin yhteisön teollisuudelle aiheuttaman vahingon vaikutukset. Tämän suojautumisen tämän teollisuuden nykyiselle elinkelpoisuudelle ja tulevalle kehitykselle antamat edut ovat suuremmat kuin mahdolliset kuluttajille aiheutuvat väliaikaiset vahingot pienikokoisten maahantuotujen väritelevisiovastaanottimien hieman kohonneiden hintojen muodossa.

I. Tulli

(36) Väliaikaisena toimenpiteenä sovellettiin polkumyyntitulleja, jotka otettiin käyttöön vahvistettujen polkumyyntimarginaalien tasolla, ja rajoittavasti todettuja alihinnoittelumarginaaleja vastaavalla cif-tasolla vahvistetut vahinkokynnykset ovat huomattavasti korkeammat.

(37) Koska neuvosto vahvisti asetuksessa (ETY) N:o 3232/89 komission esittämät vahinkoa koskevat päätelmät ja vahinkokynnykset olivat paljon korkeammat kuin lopullisesti vahvistetut polkumyyntimarginaalit, neuvosto päätyi kyseisen asetuksen johdanto-osan 62 kappaleessa esitetyn vahinkokynnysten laskentamenetelmän perusteella siihen, että tullit olisi otettava käyttöön todettuja polkumyyntimarginaaleja vastaavalla tasolla.

(38) Neuvosto huomauttaa, että komissio on valmis aloittamaan viipymättä uudelleentarkastelun, jos jokin korealainen pienikokoisten väritelevisionvastaanottimien tuottaja esittää toimittaa riittävän näytön, joka osoittaa, että se ei vienyt yhteisöön tämän menettelyn kattaman tutkimuksen aikana, että se aloitti sittemmin viennin tai että se vakaasti aikoo tehdä niin ja että se ei ole etuyhteydessä tai liittynyt johonkin tämän tutkimuksen kohteena olleeseen yritykseen, kuten asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 64 kappaleessa todetaan. Ennen uudelleentarkastelun aloittamista neuvosto katsoo kuitenkin, että korkeinta vahvistettua polkumyyntimarginaalia alhaisemman polkumyyntitullin soveltaminen saattaisi tarjota verukkeen toimenpiteiden kiertämiseen. Neuvosto huomauttaa, että yksikään viejä ei ole tähän mennessä toiminut tällä tavalla.

(39) Asetuksen (ETY) N:o 3232/89 johdanto-osan 65 kappaleessa komissio selittää päättäneensä sulkea pois ehdottoman väliaikaisesti tietyt hongkongilaiset viejät väliaikaisen tullin soveltamisesta olettaen, että Hongkongin yhteisöön suuntautuvalle pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien viennille annettaisiin Korean alkuperä. Tämä säännös annettiin hongkongilaisten viejien ja niiden edustajien pyynnöstä. Säännöksen kyseenalistaneet valituksen tekijät sekä eräs korealainen tuottaja korostivat, että säännöksen sisällään pitämä poikkeaminen tavanomaisten alkuperäsääntöjen soveltamisesta on aiheetonta ja korealaisia viejiä syrjivää. Ottaen huomioon toistaiseksi tuntemansa tosiseikat komissio katsoo, että tämä poikkeaminen ei ole perusteltua ja että sen kestoa ei saisi jatkaa pidempään kuin väliaikaisen tullin soveltamista Koreasta peräisin oleviin pienikokoisiin väritelevisiovastaanottimiin. Neuvosto vahvistaa tämän päätelmän.

J. Sitoumukset

(40) Yhtään virallista sitoumustarjousta ei saatu. Eräs viejä teki epävirallisia ehdotuksia, joista komissio antoi sille tiedon, että se ei voisi suositella sitoumuksen hyväksymistä kyseisessä tapauksessa. Itse asiassa komissio katsoo, että menettelyn aikana havaittu yhteistyöhaluttomuus ja nopeus, jolla malleja muutetaan tällä teollisuudenalalla, vaikeuttaisi sitoumusten valvontaa ja nostaisi niiden seurannan kustannuksia. Näiden tekijöiden ja pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien tuotantokyvyn yleisen korkean joustavuuden perusteella komissio arvioi lisäksi olevan epätodennäköistä, että sitoumukset edistäisivät tasavertaisten kilpailunedellytysten palauttamiseen markkinoilla. Neuvosto vahvistaa nämä päätelmät.

K. Väliaikaisten tullien kantaminen

(41) Ottaen huomioon vahvistettujen polkumyyntimarginaalien huomattavuus ja yhteisön teollisuudelle aiheutuneen vahingon vakavuus neuvosto pitää tarpeellisena väliaikaisina polkumyyntitulleina kannettujen summien kantamista lopullisesti vahvistetun lopullisen tullimäärän mukaisina,

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli, joka on 19,6 prosenttia nettohinnasta tullaamattomana vapaasti yhteisön rajalla, tuotaessa CN-koodiin ex 8528 10 71 (Taric-koodi 8528 1071 *10) kuuluvia ja Korean tasavallasta peräisin olevia (Taric-lisäkoodi: 8429) pienikokoisia väritelevisiovastaanottimia.

Seuraavien yritysten valmistamien ja vientiin myymien pienikokoisten väritelevisiovastaanottimien polkumyyntitullit ovat jäljempänä mainittujen, prosenttiosuutena nettohinnasta tullaamattomana vapaasti yhteisön rajalla ilmaistujen määrien suuruisia:

Tulli-

määrä Taric-

lisäkoodi

P Daewoo Electronics Co. Ltd: 10,2 % 8425

P Goldstar Co. Ltd: 10,4 % 8426

P Samsung Electronics Co. Ltd: 10,5 % 8427

2. Edellä 1 kohdassa käyttöön otettua tullia sovelletaan kaikkiin pienikokoisiin väritelevisiovastaanottimiin, joiden kuvaruudun läpimitta on yli 15,5 senttimetriä, mutta alle 42 senttimetriä ja joita ei ole yhdistetty tai jotka on yhdistetty radiovastaanottimeen ja/tai kellolaitteistoon.

3. Sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä.

2 artikla

Asetuksen (ETY) N:o 3232/89 nojalla kannetut tai väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olleet määrät kannetaan lopullisesti käyttöön otetun tullimäärän mukaisesti silloin, kun tämä on alhaisempi kuin väliaikainen polkumyyntitulli, ja väliaikaisen tullimäärän mukaisesti kaikissa muissa tapauksissa. Vapautetaan lopulliseen tullimäärään sisältymättömät vakuutena olleet määrät.

3 artikla

Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 25 päivänä huhtikuuta 1990.

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

M. O'KENNEDY

() EYVL N:o L 209, 2.8.1988, s. 1

() EYVL N:o L 314, 28.10.1989, s. 1

() EYVL N:o L 41, 15.2.1990, s. 1