1.

Seuraavia menettelyjä sovelletaan kliiniseen tutkimukseen ja näytteiden keräämiseen: a) kliinisen tutkimuksen ja laboratoriotutkimuksia varten tehtävän näytteenoton on katettava seuraavat: i) luetteloituihin lajeihin kuuluvat vesiviljelyeläimet, joissa ilmenee kyseisen luokan A taudin kliinisiä merkkejä; sekä ii) vesiviljelyeläimet, jotka ovat hiljattain kuolleet todennäköisesti epäillyn/vahvistetun luokan A taudin seurauksena; sekä iii) vesiviljelyeläimet, joilla on epidemiologinen yhteys epäiltyyn tai vahvistettuun luokan A taudin tapaukseen. b) kerättävien näytteiden vähimmäismäärä on: Tilanne Eläinlaji Raportoitu kuolleisuu-den lisääntymisestä Tartunnan saaneiden eläinten tuominen Havaittu post mortem -löydöksiä tai kliinisiä merkkejä Muihin olosuhteisiin perustuva epäilys Nilviäiset (koko eläin) 30 30 — 150 Äyriäiset 10 10 150 Kalat — — 10 30 c) nilviäisiä koskevaan näytteenottoon sovelletaan seuraavia lisäkriteerejä: i) tartunnan saaneiksi epäillyt eläimet on valittava näytteenottoon. Jos epäilyn kohteena olevassa eläinpopulaatiossa on luetteloituja lajeja, ne on valittava näytteenottoon; ii) jos paikalla on heikkoja, kuolemaisillaan olevia tai äskettäin kuolleita mutta ei vielä hajoamistilassa olevia nilviäisiä, ne on valittava ensin. Jos tällaisia nilviäisiä ei ole, valittujen nilviäisten joukossa on oltava vanhimpia terveitä nilviäisiä; iii) jos pitopaikka käyttää nilviäistuotannossa useampaa kuin yhtä vedensaantilähdettä, otettaviin näytteisiin on sisällytettävä jokaista vedensaantilähdettä edustavia nilviäisiä sen varmistamiseksi, että kaikki pitopaikan osat ovat suhteellisesti edustettuina näytteessä; iv) jos näytteitä otetaan nilviäisviljelyn pitopaikkojen ryhmästä, jolla ilmeisesti on samanlainen epidemiologinen tilanne, näytteisiin on sisällytettävä nilviäisiä edustavasta määrästä näytteenottopaikkoja. Näytteenottopaikkojen valinnassa on tärkeintä ottaa huomioon eläintiheys, veden virtaukset, luetteloitujen lajien – niin tartunnalle alttiiden lajien kuin tartunnanlevittäjälajien – esiintyminen, veden syvyyskartoitus ja hallinnointikäytännöt. Nilviäisviljelyn pitopaikan (pitopaikkojen) alueella tai sen (niiden) välittömässä läheisyydessä sijaitsevat luonnonvaraiset esiintymät on otettava mukaan näytteenottoon. d) äyriäisiä koskevaan näytteenottoon sovelletaan seuraavia lisäkriteerejä: i) jos tuotantoyksiköissä on luetteloituihin lajeihin kuuluvia heikkoja tai kuolemaisillaan olevia äyriäisiä, kyseiset äyriäiset on valittava ensin. Jos tällaisia eläimiä ei ole, valittuihin äyriäisiin on sisällytettävä eri vuosiluokkien äyriäisiä siten, että ne ovat suhteellisesti edustettuina näytteessä; ii) jos äyriäistuotannossa käytetään useampaa kuin yhtä vedensaantilähdettä, otettaviin näytteisiin on sisällytettävä jokaista vedensaantilähdettä edustavia luetteloituihin lajeihin kuuluvia äyriäisiä sen varmistamiseksi, että kaikki pitopaikan osat ovat suhteellisesti edustettuina näytteessä; iii) kun edellytetään tämän asetuksen 102 artiklan a alakohdan mukaista näytteiden keräämistä luetteloituihin lajeihin kuuluvista luonnonvaraisista populaatioista, näytteenottopaikkojen lukumäärä ja maantieteellinen jakautuminen on määritettävä siten, että varmistetaan kohtuullinen kattavuus alueella, jonka epäillään saaneen tartunnan. Näytteenottopaikkojen on edustettava erilaisia ekosysteemejä, kuten meriä, suistoja, jokia ja järviä, joissa on taudille alttiiden lajien luonnonvaraisia populaatioita. e) kaloja koskevaan näytteenottoon sovelletaan seuraavia lisäkriteerejä: i) jos joukossa on heikkokuntoisia, poikkeavasti käyttäytyviä tai äskettäin kuolleita mutta ei vielä hajoamistilassa olevia kaloja, on valittava tällaiset kalat. Jos tällaisia eläimiä ei ole, valittuihin kaloihin on sisällytettävä eri vuosiluokkien kaloja siten, että ne ovat suhteellisesti edustettuina näytteessä; ii) jos kalantuotannossa käytetään useampaa kuin yhtä vedensaantilähdettä, otettaviin näytteisiin on sisällytettävä jokaista vedensaantilähdettä edustavia luetteloituja lajeja sen varmistamiseksi, että kaikki pitopaikan osat ovat suhteellisesti edustettuina näytteessä; iii) jos pitopaikassa on kirjolohia (Onchorynchus mykiss) tai ahvenia (Perca fluviatilis), vain näiden lajien kaloja voidaan valita näytteenottoon. Jos pitopaikassa ei ole kirjolohia eikä ahvenia, näytteen on edustettava kaikkia muita siellä olevia luetteloituja lajeja a–d alakohdassa esitettyjen kriteerien mukaisesti; iv) kun edellytetään tämän asetuksen 102 artiklan a alakohdan mukaista näytteiden keräämistä luetteloituihin lajeihin kuuluvista luonnonvaraisista populaatioista, näytteenottopaikkojen lukumäärä ja maantieteellinen jakautuminen on määritettävä siten, että varmistetaan kohtuullinen kattavuus alueella, jonka epäillään saaneen tartunnan. Näytteenottopaikkojen on lisäksi edustettava erilaisia ekosysteemejä, kuten meriä, suistoja, jokia ja järviä, joissa on taudille alttiiden lajien luonnonvaraisia populaatioita. f) niiden elinten valinta, joista näytteet otetaan, samoin kuin näytteiden valmistelu, varastointi ja lähetys laboratorioon on toteutettava kyseistä tautia käsittelevän Euroopan unionin vertailulaboratorion suositusten mukaisesti.