FI Euroopan unionin virallinen lehti L 59/87

KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2016/288,

annettu 27 päivänä maaliskuuta 2015,

valtiontuesta SA.34775 (13/C) (ex 12/NN), jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt – Kiviainesvero

(tiedoksiannettu numerolla C(2015) 2141)

(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen määräysten mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ilmoittivat 20. joulukuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (joka rekisteröitiin 28. joulukuuta 2001), komissiolle tukijärjestelmästä, jonka otsikko on ”Kiviainesveron vaiheittainen käyttöönotto Pohjois-Irlannissa”. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ilmoittivat ilmoituksessaan komissiolle, että niiden tarkoituksena oli ottaa kiviainesvero käyttöön 1. huhtikuuta 2002 alkaen. Vero oli tarkoitus sisällyttää vuoden 2001 rahoituslain (Finance Act 2001) 2 osan 16–49 §:ään ja liitteisiin 4–10. Itse tukijärjestelmää (kiviainesveron vaiheittainen käyttöönotto Pohjois-Irlannissa) kuvattiin siten, että vero otetaan käyttöön useassa vaiheessa Pohjois-Irlannissa, jotta jalostettuja tuotteita, kuten kiviaineksesta betonia ja asfalttia valmistavien Pohjois-Irlannin yritysten kansainvälinen kilpailukyky säilytetään. Pohjois-Irlannin kiviainesveron vaiheittaisesta käyttöönotosta oli tarkoitus säätää vuoden 2002 rahoituslaissa.

(2) Komissio sai ilmoituksen lisäksi 27. syyskuuta 2001 kantelun kahdelta yritykseltä, jotka harjoittavat kiviainesten louhinta- ja jalostustoimintaa, ja 15. huhtikuuta 2002 uuden kantelun kiviainesalan järjestöltä British Aggregates Association, jäljempänä ’BAA’. Kantelijat katsoivat, että vuoden 2001 rahoituslaki sisälsi valtiontukea kiviainesveron ulkopuolella oleville tuotteille ja menettelyille ja että Pohjois-Irlantiin liittyvät poikkeukset olivat sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.

(3) Saatuaan lisätietoja 21. helmikuuta 2002, komissio päätti 24. huhtikuuta 2002 olla vastustamatta kiviainesveroa (2). Se katsoi, että vuoden 2001 rahoituslaissa säädetyt verovapautukset olivat perusteltuja veron logiikan vuoksi ja että vuoden 2001 rahoituslaki ei sisältänyt valtiontukea. Komissio katsoi lisäksi, että kiviainesveron vaiheittainen käyttöönotto Pohjois-Irlannissa oli sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea.

(4) BAA nosti 12. heinäkuuta 2002 kanteen, jossa se vaati komission 24. huhtikuuta 2002 tekemän päätöksen, joka on rekisteröity asiana T-210/02, kumoamista. Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi 13. syyskuuta 2006 kanteen kokonaisuudessaan. BAA valitti 27. marraskuuta 2006 unionin yleisen tuomioistuimen päätöksestä. Unionin tuomioistuin kumosi 22. joulukuuta 2008 asiassa C-487/06 antamassaan tuomiossa valituksenalaisen tuomion ja palautti asian yleiseen tuomioistuimeen.

(5) Yleinen tuomioistuin kumosi 7. maaliskuuta 2012 asiassa T-210/02 RENV antamassaan tuomiossa edellä johdanto-osan 3 kappaleessa mainitun komission päätöksen. Se katsoi, ettei komissio ollut pystynyt osoittamaan, että kiviainesten verovapautukseen liittyvä verotuksellinen erottelu on oikeutettua kiviainesveron perustana olevan normaalin verotuksen perusteella tai kiviainesveron ympäristötavoitteen valossa. Yleinen tuomioistuin katsoi erityisesti, ettei komissio ollut ottanut huomioon normaalin verotuksen periaatetta, kun se määritti, tarjoaako kiviainesvero mahdollisesti valikoivan edun. Yleinen tuomioistuin korosti komission päätöksessä käytetyn terminologian epäjohdonmukaisuuksia erityisesti, kun kyse on käsitteistä ”neitseellinen kiviaines”, ”peruskiviaines” ja ”sivutuotteina saatava kiviaines”, jotka eivät vastanneet vuoden 2001 rahoituslain, sellaisena kuin se on muutettuna, käsitteitä. Komissio ei ollut selittänyt päätöksessään myöskään, miksi eräät veroista vapautetut materiaalit (joita käytetään kiviaineksena, kuten savesta saatu kiviaines) eivät olleet samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa kuin verotettava materiaali.

(6) Komission oli arvioitava uudelleen 24. huhtikuuta 2002 tehdyn päätöksen kumoamisen jälkeen, olivatko vuoden 2001 rahoituslaissa, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, säädetyt verovapautukset, poissulkemiset ja verohelpotukset valtiontukea. Komissio kirjasi toimenpiteet viitteellä NN, koska kiviainesvero oli ollut voimassa 1. huhtikuuta 2002 lähtien. Pohjois-Irlannissa toteutetun kiviainesveron vaiheittaisen käyttöönoton soveltuvuutta sisämarkkinoille tarkastellaan toisessa menettelyssä (SA.18859 (11/C) – Yhdistynyt kuningaskunta – Pohjois-Irlannissa myönnettävä kiviainesveron alennus).

(7) Unionin tuomioistuinten menettelyissä esitettyjen huomautusten ja perustelujen lisäksi kantelija toimitti lisähuomautuksia ja -tietoja komissiolle 13. kesäkuuta 2012 ja 26. lokakuuta 2012. Nämä huomautukset toimitettiin Yhdistyneelle kuningaskunnalle 15. toukokuuta 2013. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat lisätietoja kiviainesverosta 27. syyskuuta 2012 ja 27. toukokuuta 2013.

(8) Komissio ilmoitti 31. heinäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä Yhdistyneelle kuningaskunnalle päätöksestään aloittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee vuoden 2001 rahoituslain, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, 17 §:n 3 momentin e kohdassa, 17 §:n 3 momentin f kohdan i ja ii alakohdassa 17 §:n 4 momentin a kohdassa (siinä määrin kuin verosta vapautettu materiaali koostuu kokonaisuudessaan kivihiilestä, ruskohiilestä, savikivestä tai liuskekivestä, jota käytetään kiviaineksena, tai pääasiassa kivihiilestä, ruskohiilestä, savikivestä ja liuskekivestä), 17 §:n 4 momentin c kohdan i ja ii alakohdassa (jos materiaali koostuu pääasiassa jätemaasta), 17 §:n 4 momentin f kohdassa (siinä määrin kuin kyse on savesta), 18 §:n 2 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on verosta vapautetuista menettelyistä, jotka liittyvät materiaaleihin, joita käytetään kiviaineksena) ja 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on verosta vapautetuista menettelyistä, joita tarkoitetaan 18 §:n 2 momentin b kohdassa, jossa säädetään materiaaleista, joita käytetään kiviaineksena) säädetyistä verovapautuksista, veron poissulkemisista ja verohelpotuksista. Komissio ei vastustanut verovapautuksia, veron poissulkemisia ja verohelpotuksia, joista säädettiin vuoden 2001 rahoituslain, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, 17 §:n 2 momentin b, c ja d kohdassa, 17 §:n 3 momentin b, c, d ja da kohdassa, 17 §:n 4 momentin d ja e kohdassa, 17 §:n 4 momentin a kohdassa (siinä määrin kuin verosta vapautettu materiaali koostuu kokonaisuudessaan kivihiilestä, ruskohiilestä, savikivestä tai liuskekivestä, jota käytetään muihin tarkoituksiin kuin kiviaineksena), 17 §:n 4 momentin c kohdassa (jos materiaali koostuu kokonaisuudessaan jätemaasta), 17 §:n 4 momentin f kohdassa (savea lukuun ottamatta), 18 §:n 2 momentin a kohdassa, 18 §:n 2 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on materiaaleista, joita ei käytetä kiviaineksina), 18 §:n 2 momentin c kohdassa, 30 §:n 1 momentin a kohdassa, 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on 18 §:n 2 momentin a ja c kohdassa tarkoitetuista verosta vapautetuista menettelyistä), 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on verosta vapautetuista menettelyistä, joita tarkoitetaan 18 §:n 2 momentin b kohdassa, jossa säädetään materiaaleista, joita ei käytetä kiviaineksena) ja 30 §:n 1 momentin c kohdassa, sillä perusteella, etteivät ne olleet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

(9) Komission päätös menettelyn aloittamisesta, jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’, julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3). Komissio on kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa tuesta.

(10) Komissio sai runsaasti huomautuksia kuudeltatoista asianomaiselta osapuolelta 20. joulukuuta 2013 ja 17. tammikuuta 2014 välisenä aikana, lisätietoja BAA:n jäseneltä 10. helmikuuta 2014 sekä BAA:lta 5. maaliskuuta 2014. Ne toimitettiin 27. toukokuuta 2014 ja 13. kesäkuuta 2014 Yhdistyneelle kuningaskunnalle, jolle annettiin mahdollisuus vastata. Yhdistynyt kuningaskunta antoi vastauksensa 30. kesäkuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. Se antoi lisäksi huomautuksensa menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen 1. lokakuuta 2013, 31. lokakuuta 2013 ja 28. helmikuuta 2014.

(11) Komissio pyysi lisätietoja Yhdistyneeltä kuningaskunnalta 14. heinäkuuta 2014, 1. syyskuuta 2014, 8. syyskuuta 2014 ja 28. marraskuuta 2014. Yhdistynyt kuningaskunta toimitti näitä tietoja 29. elokuuta 2014, 9. syyskuuta 2014, 18. syyskuuta 2014 sekä 8. ja 9. joulukuuta 2014.

(12) Komissio pyysi 15. heinäkuuta 2014 järjestetyn kolmen osapuolen kokouksen jälkeen 18. heinäkuuta 2014 lisätietoja, jotka Yhdistyneen kuningaskunnan ja BAA:n oli toimitettava yhdessä. Nämä tiedot toimitettiin komissiolle 8. syyskuuta 2014. BAA toimitti lisätietoja vastauksena komission tiedusteluihin 15. syyskuuta 2014. Toimitetut tiedot välitettiin sen jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille 17. lokakuuta 2014, jotka vastasivat 12. marraskuuta 2014, 14. marraskuuta 2014 ja 17. marraskuuta 2014.

(13) Komissio pyysi lisätietoja BAA:lta 10. heinäkuuta 2014 ja 16. lokakuuta 2014. BAA antoi nämä tiedot 6. marraskuuta 2014 ja 21. marraskuuta 2014. Tiedot toimitettiin Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille 2. joulukuuta 2014, ja ne vastasivat 18. joulukuuta 2014.

2. TOIMENPITEEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS

2.1 KIVIAINESTA KOSKEVA KÄSITE

(14) Kiviaineksia käytetään rakennusalalla. Niiden voidaan yleisesti ottaen (4) sanoa vastaavan rakeista tai hiukkasmaista materiaalia, joka fyysisesti ja kemiallisesti inerttien ominaisuuksiensa vuoksi sopii sellaisenaan tai yhdessä sementin, kalkin tai bitumimateriaalin kanssa betonin (5), katukiveysmateriaalien, asfaltin tai viemäröinnin kuivatuskerrosten valmistamiseen (6) tai käytettäväksi täytemaana (7). Kiviaines voi olla luonnollista, valmistettua tai kierrätettyä (8). Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 8–13 kappaleessa selvitetään yksityiskohtaisesti kiviaineksien ja kiviaineskäytön käsitteitä.

(15) Kiviainesten määritelmä liittyy olennaisesti tiettyjen rakeisten tai hiukkasmaisten louhittujen materiaalien mahdolliseen käyttöön rakennusalalla, kuten edellä johdanto-osan 14 kappaleessa todetaan, koska juuri tämä erottaa ensisijaisesti kiviaineksien ja mineraalien käsitteet toisistaan.

(16) Luonnolliset kiviainekset esiintyvät luonnossa ja niitä voidaan käyttää ilman teollista jalostusta. Näitä ovat hiekka, sora ja murskattu kiviaines (9), ja niitä louhitaan louhoksista, sorakuopista tai saadaan merillä ruoppauksesta.

(17) Kierrätetyt kiviainekset ovat peräisin aiemmin rakentamisessa käytetyistä jälleenkäsitellyistä materiaaleista, kuten rakennus- ja purkujätteistä (10).

(18) Valmistetut kiviainekset ovat yleensä kevyitä ja suuren tiheyden kiviaineksia, jotka on valmistettu erityistarkoituksiin. Ne valmistetaan teollista prosessia käyttämällä (yleensä terminen prosessi). Esimerkkejä ovat masuunikuonasta, paisutetusta savesta, paisutetusta perliitistä ja paisutetuista polystyreenirakeista valmistettu aines (11).

(19) Kiviaineskäyttöön soveltuvia materiaaleja voidaan käyttää myös muiden tuotteiden tuotantoon. Tässä mielessä alalla erotetaan hiekan, soran ja sepelimateriaalin kiviaineskäyttö ja niiden käyttö muuna kuin kiviaineksena (12). Kiven, hiekan ja soran muu käyttö sisältää esimerkiksi sementti- ja lasituotannon sekä muun teollisen (13) tai maatalouskäytön (14).

2.2 KIVIAINESVERON TAUSTAA JA SEN TAVOITE

(20) Kiviaines on rajoitettu luonnonvara, kun otetaan huomioon alueet, joilla sitä voidaan hyväksytysti louhia (15). Kiviaineksen louhinta vie maata keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ja aiheuttaa ympäristöhaittoja ja saastumista.

(21) Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 15–18 kappaleessa kuvattujen toimenpiteiden jälkeen – joilla pyrittiin kiviaineksien louhinnan aiheuttamien ympäristöongelmien ratkaisemiseen – huhtikuussa 2002 otettiin käyttöön kiviainesvero, jolla pyrittiin edistämään kiviaineksen tehokkaampaa käyttöä rakennusteollisuudessa: — sisällyttämällä kiviaineksen hintaan joitakin louhinnasta aiheutuvia ympäristökustannuksia, kuten melu, pöly, näkyvät haitat ja biologisen monimuotoisuuden häviäminen. Kiviainesverolla olisi tästä syystä edistettävä kiviaineksien tehokasta louhintaa ja käyttöä sekä työmaajätteen vähentämistä — edistämällä kysynnän siirtymistä tarkoituksella louhituista kiviaineksista vaihtoehtoihin, kuten — kierrätetyt kiviainekset — jätteet ja sivutuotteet muista menettelyistä, kuten muiden mineraalien otosta (saven oton ja kivihiilen louhinnan jätteet, lasi- ja rengasjäte) (16).

(22) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset selvittivät tästä menettelyn aloittamista koskevan päätöksen yhteydessä, että rakentamiseen käytetty kiviaines on suhteellisen vähäarvoinen tuote erityisesti verrattuna niiden rakennushankkeiden kokonaiskustannuksiin, joissa käytetään kiviainesta. Kiviaines voidaan louhia maasta melko helposti. Näin ollen, jos ei ole minkäänlaista kiviainesveron kaltaista täydentävää hintatoimenpidettä, kiviaineksien tehokasta käyttöä ei edistetä millään erityisellä tavalla.

(23) Kiviaineksen kierrätys ei olisi taloudellisesti kannattavaa ilman hintatoimenpiteitä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset katsoivat, että kierrätettyjen kiviaineksien käytön edistäminen, vaikka myös siinä syntyy energiankäytön ja melun aiheuttamisen kaltaisia ympäristökustannuksia, on tärkeä näkökohta aineksien louhintaan liittyvien ympäristökustannuksien vähentämisessä (kuten pitkäaikaiset luonnon monimuotoisuudelle aiheutuvat vaikutukset). Kierrätysmateriaalien käyttö ei vahingoita uusia maa-alueita tai merenpohjaa.

(24) Jotta kierrätettyjen kiviaineksien käyttöä edistetään vaihtoehtona uusien aineksien louhinnalle, kiviainesveron rakenteella pyritään vähentämään myös hiekan ja soran ottamista ja kiven louhimista erityisesti kiviaineskäyttöä varten muiden aineksien käyttöä edistämällä. Louhinta- tai teollisten menettelyiden sivutuotteita, jätemaata ja muuta jätettä pidetään yleensä heikompilaatuisena ja vähäisemmät laatuvaatimukset täyttävänä kuin ainesta, jota erityisesti louhitaan ja hyödynnetään kiviaineskäyttöön. Niillä voi olla jonkin verran erilaisia käyttötarkoituksia. Esimerkiksi niiden käyttö ei ole niiden pienemmän tiheyden tai epätasaisen koon vuoksi mahdollisesti turvallista tiettyjen tienpintojen rakentamisessa tai muissa käyttötilanteissa, joissa kiviaineksien on kestettävä korkeaa painetta ja kulumista. Sivutuotteet, jätteet ja jätemaa voivat kuitenkin olla mahdollinen vaihtoehto korkealaatuisille kiviaineksille monissa tilanteissa. Vuoden 2001 rahoituslaissa eriteltyjen menetelmien sivutuotteet, jätteet ja jätemaa hävitettäisiin ilman kiviainesveroa. Koska ne ovat kuitenkin sellaisten lukuisten menettelyjen väistämätön sivutuote, joilla tuotetaan tärkeitä materiaaleja rakennusteollisuudelle (kuten liuskekivestä valmistetut kattotiilet) tai muille teollisuudenaloille (kuten maasälpä lasiteollisuudelle), Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pitävät ympäristönsuojelun kannalta tehokkaampana edistää näiden materiaalien kiviaineskäyttöä sen sijaan, että ne hävitetään jätteenä. Ylimääräisiä ympäristökustannuksia vältetään käyttämällä aiemmin louhittua tuotetta, joka jätettäisiin muussa tapauksessa jätteeksi, toisin kuin silloin, kun louhitaan uutta kiviainesta ja aiheutetaan tarpeettomia ympäristökustannuksia (vahinkoa uusille maa-alueille). Lisäksi tällä edistetään kaivausjätteen kaatopaikkojen runtelemien maa-alueiden kunnostamista. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset lisäsivät, että kiviainesveron soveltaminen tällaisiin aineksiin voisi vaikuttaa kielteisesti niiden jo tällä hetkellä vähäisiin käyttötarkoituksiin, mikä lisäisi kaatopaikkoja niiden vähentämisen sijaan. Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 23 kappaleeseen sisältyy yksityiskohtainen arvio vaihtoehtoisten aineksien saatavilla olevista määristä.

(25) Alustavien ennusteiden mukaan kiviainesvero vähentäisi neitseellisten kiviainesten kysyntää keskimäärin 20 miljoonaa tonnia vuodessa.

(26) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat ilmoittaneet, että koska tavoitteena on tehokkaampi louhinta ja neitseellisten kiviainesten tehokkaampi käyttö, ”vero koskee niitä, jotka harjoittavat louhintaa hyödyntääkseen kiviainesta kaupallisesti” (17). Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat selvittäneet, että vaikka rakennusalalla käytettävien korkeat laatuvaatimukset täyttävien kiviaineksien louhinta tuottaa myös vähemmän laadukasta ja siten halvempaa ainesta, käytännössä ei ole mahdollista vapauttaa näitä aineksia samalla tavalla kuin teollisten menettelyiden tai louhintatoiminnan sivutuotteita. Ensinnäkin korkealaatuisen ja heikkolaatuisen kiviaineksen osuus vaihtelee louhosten välillä geologisten tekijöiden vuoksi, mutta ei pysy muuttumattomana missään louhoksessa, koska tehokkaammat käytännöt voivat auttaa vähentämään heikkolaatuisten kiviaineksien osuutta. Lisäksi käsite ”heikkolaatuinen kiviaines” on jossain määrin subjektiivinen. Yhden louhoksen toimijan heikkolaatuisena pitämä aines voi olla osa toisen ensisijaista tuotevalikoimaa. Heikkolaatuisten kiviainesten vapauttaminen voisi siten johtaa toimijoiden eriarvoiseen kohteluun, verovilppiin tai veronkiertoon. Kiviainesveron käyttöönoton yhteydessä järjestetyssä alan laajassa julkisessa kuulemisessa ei saatu toimivaa määritelmää siitä, miten laadukkaiden materiaalien – joita olisi verotettava – ja arvokkaiden kiviainesten louhintaprosessista saatujen heikompilaatuisten sivutuotteiden välillä tehdään ero. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat lisäksi huomauttaneet, että heikkolaatuisten kiviainesten verottaminen kuvastaa myös halua puuttua kiviainesten louhinnan ympäristökustannuksiin riippumatta siitä, pidetäänkö louhittua tuotetta lopulta korkea- tai heikkolaatuisena.

(27) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset huomauttivat, ettei kiviainesveroa ole suunniteltu yleiseksi veroksi mineraalien louhintaprosessille vaan veroksi, jota sovelletaan rakennusalan kiviaineskäyttöön tarkoitetun kiven louhintaan ja hiekan ja soran ottoon ja joka on tarkoitettu kaupalliseen hyödyntämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat selvittäneet, että vaikka muiden aineksien louhinnalla voi olla samankaltaisia ympäristövaikutuksia, kaikilla ei ole sopivaa vaihtoehtoa, jolla vähennetään louhinnan intensiteettiä vaihtoehtoisia materiaaleja, kuten kierrätysmateriaalia ja jätemaata käyttämällä. Lisäksi kiviaineksen louhinta oli suurin kaivannaistuotantoala Yhdistyneessä kuningaskunnassa (vuonna 2002 sen osuus tonnimäärittäin oli noin 70 prosenttia mineraalien louhintaprosessista) ja näin ollen se oli mineraalien louhinnasta syntyvien ympäristövahinkojen pääasiallinen lähde koko Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Veron soveltamisala määritettiin siten, että kiviainesten louhinnan vähentämisestä ja strategisten resurssien säilyttämisestä saataisiin suurin ympäristöhyöty ilman, että samalla määrätään liiallinen verotaakka materiaaleille, joille ei ole vaihtoehtoa.

2.3 VUODEN 2001 RAHOITUSLAKI, VOIMAANTULO, MUUTTAMINEN JA KESTO

(28) Kiviainesveron primaarilainsäädäntö sisältyy vuoden 2001 rahoituslain 16–49 §:ään ja liitteisiin 4–10. Vuoden 2001 rahoituslaki hyväksyttiin 11. toukokuuta 2001 ja siihen on tehty useita muutoksia, kuten menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 28 ja 29 kappaleessa on kuvattu. Tässä päätöksessä viitataan vuoden 2001 rahoituslakiin sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna. Kiviainesvero saatettiin voimaan 1. huhtikuuta 2002 ja sitä sovelletaan edelleen. Laki ei rajoita aikaa, jolloin kiviainesveroa sovelletaan.

(29) Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen mukaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset muuttivat vuoden 2001 rahoituslakia lykkäämällä sellaisten materiaalien vapauttamista verosta, joista komissio oli esittänyt epäilyjä 1. huhtikuuta 2014.

(30) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset totesivat, että ne päättelivät lykkäämiseen tarvittavan lainsäädännön valmistelutöissä alalta saatujen huomautusten perusteella, ettei olisi käytännöllistä määrittää, oliko tiettyjä aineksia louhittu ”kiviaineskäyttöön”. Näin ollen ne laativat uudeksi perusteeksi käsitteen ”rakennustarkoituksiin”, joka on yhdenmukainen voimassa olevan lainsäädännön määritelmien kanssa. Jotta kuitenkin saataisiin sama tulos kuin mitä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä tavoiteltiin jälkimmäisen perusteen soveltamisesta, lykätyssä lainsäädännössä säädetään lisäksi, että i) rakennusalan keraamisten tuotteiden teossa käytettävää savea (mukaan lukien kaoliinisavi, kaoliini ja tulenkestävä savi) ja savikiveä sekä ii) kipsin ja kipsilevyn teossa käytettävää kipsiä on pidettävä verosta vapautettuina menettelyinä. Tämä johtuu siitä, että ne voitaisiin sisällyttää materiaaliin, jota on louhittu ”rakennustarkoituksiin”, mutta ne eivät ole kyseisten materiaalien kiviaineskäyttöä.

2.4 KIVIAINESVERON RAKENNE JA VERON PERINNÄN ALOITTAMINEN

(31) Vuoden 2001 rahoituslain 16 §:n 1 momentissa todetaan, että ”kiviainesverona tunnettua veroa peritään tämän osan mukaisesti kaupalliseen hyödyntämiseen käytetystä kiviaineksesta”. Sen 16 §:n 2 momentissa todetaan, että veroa on maksettava heti, kun erä verotettavaa kiviainesta saatetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa kaupallisesti hyödynnettäväksi lain voimaantulopäivästä alkaen.

(32) Lain 17 §:n 1 momentissa kiviaineksella ”tarkoitetaan tässä osassa (jollei 18 §:ssä toisin säädetä) kalliokiveä, soraa tai hiekkaa sekä kaikkia niihin väliaikaisesti sekoitettuja tai luonnollisesti sekoittuneita materiaaleja”.

(33) Lain 18 §:n 1 momentissa säädetään, että: ”Tässä osassa kiviainekseen a) sisältyvät viittaukset jäteainekseen, jätteeseen, louhintajäännökseen ja muihin sivutuotteisiin, jotka johtuvat verosta vapautetun menettelyn soveltamisesta mihin tahansa kiviainekseen; b) eivät kuitenkaan sisälly viittaukset mihinkään muuhun ainekseen, jotka johtuvat tällaisten menettelyiden soveltamisesta kiviainekseen.”

(34) Lain 18 §:n 2 momentin perusteella verosta vapautetut menettelyt ovat ”a) kalliokiven leikkaaminen, jolla tuotetaan kivi, jolla on yksi tai useampi tasainen pinta; b) kaikki menettelyt, joilla kyseinen aines louhitaan tai otetaan muuten (joko osana louhintaa maasta tai muuten) kaikesta kiviaineksesta; c) kaikki menettelyt, joilla kalkkikivestä tai kalkkikivestä ja muusta aineksesta tuotetaan kalkkia tai sementtiä.”

(35) Lain 18 §:n 3 momentissa luetellaan kyseiset ainekset: a) anhydriitti, b) kaoliinisavi, c) baryytit, e) kaoliini, f) maasälpä, g) tulenkestävä savi, i) fluorisälpä, j) kuohusavi (fullermaa), k) jalokivet ja puolijalokivet, l) kipsi, m) kaikki metallit tai kaikkien metallien malmit, n) muskoviitti, o) perliitti, p) potaska, q) hohkakivi, r) raakafosfaatit, s) natriumkloridi, t) talkki, u) vermikuliitti. Lain 18 §:n 3 momentin d ja h kohdat poistettiin takautuvasti 1. huhtikuuta 2002 lähtien vuoden 2002 rahoituslaissa säädettyjen muutosten nojalla.

(36) Vuoden 2001 rahoituslain 16 §:n 2 momentissa luettuna yhdessä 19 §:n 1 momentin ja 2 momentin kanssa määritetään, että kiviainesveron soveltaminen alkaa siitä lähtien, kun mikä tahansa ensimmäisenä seuraavasta neljästä kaupallisesta hyödyntämistarkoituksesta aloitetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa: a) aines poistetaan sen alkuperäisestä paikasta, tai mistä tahansa paikasta, joka on rekisteröity alkuperäisen paikan toimijan nimeen (18), tai mistä tahansa muusta paikasta, josta kiviainesta poistettiin, jotta siihen sovellettaisiin poikkeusmenettelyä kyseisessä paikassa, mutta jossa sitä ei ole sovellettu siihen aikaisemmin; b) siihen sovelletaan sopimusta toimittaa sitä mille tahansa henkilölle (19); c) sitä käytetään rakennustarkoituksiin (20); tai d) sitä sekoitetaan muissa kuin sallituissa olosuhteissa (21) muuhun materiaaliin tai ainekseen kuin veteen.

(37) Vuoden 2001 rahoituslaissa erotetaan kiviainesveron osalta kolme erilaista alkuperäistä sijaintipaikkaa: a) satama tai muu purkupaikka, johon Yhdistyneen kuningaskunnan merenpohjasta saatu kiviaines saapuu ensimmäiseksi (20 §:n 1 momentin a kohta); b) paikka, jossa toteutettiin poikkeusmenettely (20 §:n 1 momentin b kohta). Tämä koskee tilanteita, joissa on sovellettu poikkeusmenettelyä, sen kohteena oleva aines on louhittu ja jonkin verran kiviainesta on jäljellä ja sitä hyödynnetään. Paikasta, missä poikkeusmenettelyn kohteena olevan aineksen louhinta suoritettiin, tulee kiviaineksen alkuperäinen sijaintipaikka; c) paikka, jossa kiviainesta saadaan maaperästä (20 §:n 1 momentin d kohta).

(38) Kaupallista hyödyntämistä koskevan käsitteen vuoksi kiviainesveroa sovelletaan sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa louhittuun että sinne tuotuun kiviainekseen. Tuotuun kiviainekseen ei sovelleta kiviainesveroa, kun se saapuu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan (22) vaan silloin kuin se on sopimuksen kohteena (ja kiviaines sijaitsee jo Yhdistyneessä kuningaskunnassa) tai sitä käytetään rakennustarkoitukseen (Yhdistyneessä kuningaskunnassa) tai sekoitetaan (Yhdistyneessä kuningaskunnassa) mihin tahansa muuhun materiaaliin tai ainekseen kuin veteen, paitsi jos kyse on sallituista olosuhteista (23).

(39) Vuoden 2001 rahoituslain 19 §:n 3 momentti sisältää lisätietoja kaupalliseen hyödyntämiseen liittyvästä käsitteestä. Sen e kohdassa säädetään, ettei mitään kaupallista hyödyntämistä tapahdu, kun kiviaineksesta tulee jälleen osa maata paikassa, jossa sitä louhittiin, jos sitä ei käytetä missään menettelyssä, jossa sitä sekoitetaan muuhun aineeseen tai materiaaliin (vettä lukuun ottamatta) (24).

(40) Lain 21 ja 22 §:ssä määritetään, mikä on paikan toimija ja se, onko tämä toimija tai joku muu vastuussa hyödyntämisestä tietyssä tilanteessa (ja on sen vuoksi velvollinen maksamaan kiviainesveron).

2.5 VEROTETTAVAA KIVIAINESTA KOSKEVA KÄSITE – VAPAUTUKSET KIVIAINESVEROSTA JA VEROHYVITYKSET

(41) Vuoden 2001 Rahoituslain 17 §:n 2 kohdassa säädetään, ettei kiviaines ole verotettavaa kiviainesta neljässä tapauksessa: a) jos se on nimenomaisesti vapautettu verosta; b) jos sitä on aiemmin käytetty rakentamistarkoituksessa (joko ennen tai jälkeen alkamispäivää); c) jos se on kiviainesta tai on peräisin kiviaineksesta, josta on jo kannettu kiviainesvero; d) jos se on kiviainesta, joka on ennen lain voimaantulopäivää siirretty pois alkuperäiseltä paikaltaan.

(42) Kiviainesta katsotaan käytettävän rakennustarkoitukseen, kun sitä käytetään materiaalina tai tukiaineksena rakenteiden (myös tiet ja polut, rautateiden kiskojen alukset tai pengerrykset, rakennukset ja sillat) rakentamisessa tai parantamisessa tai kun sitä sekoitetaan toisiin aineksiin osana laastin, betonin, tervasepellyksen, pinnoitettujen tiekivien tai muiden samanlaisten rakennusmateriaalien valmistamisprosessia (25).

(43) Lain 17 §:n 3 momentissa säädetään, että kiviaines vapautetaan kiviainesverosta, jos ”b) se koostuu kokonaan kiviaineksesta, jota on saatu ottamalla sitä maasta rakennuksen tai ehdotetun rakennuksen sijaintipaikalla kaivaustöissä, jotka on suoritettu laillisesti: i) rakennuksen muutos- tai rakennustöiden yhteydessä; ja ii) pelkästään perustojen, putkien tai kaapeleiden asentamista varten; c) se koostuu kokonaan kiviaineksesta, jota on saatu i) ottamalla sitä (luonnollisen tai keinotekoisen) joen, kanaalin tai vesiväylän pohjasta tai mistä tahansa satamassa olevasta tai siihen johtavasta (luonnollisesta tai keinotekoisesta) yhdyskanavasta; ja ii) ruoppaustöistä, joita on tehty yksinomaan joen, kanavan, vesiväylän tai yhdyskanavan luomiseksi, korjaamiseksi, parantamiseksi tai ylläpitämiseksi; d) se koostuu kokonaan kiviaineksesta, jota on saatu ottamalla sitä maasta olemassa olevan tai ehdotetun moottoritien reitillä tai ehdotetulla reitillä suoritetuissa kaivaustöissä: i) moottoritien parantamiseksi tai ylläpitämiseksi tai ehdotetun moottoritien rakentamiseksi; eikä ii) kiviaineksen louhintatarkoitukseen; d a) se koostuu kokonaan kiviaineksesta, jota on saatu ottamalla sitä maasta olemassa olevan tai ehdotetun rautatien, raitiotien tai yksikiskoisen radan reitillä tai ehdotetulla reitillä suoritetuissa kaivaustöissä: i) rautatien, raitiotien tai yksikiskoisen radan parantamiseksi tai ylläpitämiseksi tai ehdotetun rautatien, raitiotien tai yksikiskoisen radan rakentamiseksi; eikä ii) kiviaineksen louhintatarkoitukseen; e) se koostuu kokonaan jäteaineksesta, jätteestä tai muista sivutuotteista, joihin ei sisälly irtomaa, jota saadaan louhimalla tai erottamalla kaoliinia tai kaoliinisavea kiviaineksesta; tai f) se koostuu kokonaan jätemaasta, jolla i) kivihiili, ruskohiili, liuskekivi tai savikivi taikka ii) jäljempänä 18 §:n 3 momentissa lueteltu aines on erotettu muusta kivestä sen jälkeen kun se on louhittu tai muuten erotettu kyseisestä kivestä.”

(44) Lain 17 §:n 3 momentin d a kohta lisättiin vuoden 2007 rahoituslain 22 §:n 3 kohdalla, jota sovelletaan 1. elokuuta 2007 lähtien.

(45) Lisäksi lain 17 §:n 4 momentti vapauttaa verosta kiviainekset, jotka koostuvat kokonaan tai pääasiallisesti yhdestä tai useammasta seuraavasta aineksesta tai on osa niiden koostumusta: ”a) hiili, ruskohiili, liuskekivi tai savikivi; c) jäteaines tai jäte tai muu sivutuote, joka on peräisin i) teollisuuslaitosten polttoprosessista tai ii) metallin sulattamisesta tai jalostamisesta; d) poraussoija, joka johtuu toimenpiteistä, jotka on toteutettu vuoden 1998 Petroleum Act -lain (öljyntuotantolaki) [tai vuoden 1964 Petroleum (Production) Act -lain (Pohjois-Irlanti)] mukaisen luvan perusteella; e) mikä tahansa aines, joka syntyy sellaisten valtuuksien nojalla suoritettavista töistä, joita on toteutettava tietöitä koskevan vuoden 1991 New Roads and Street Works Act -lain, vuoden 1993 Roads (Northern Ireland) Order -asetuksen tai vuoden 1995 Street Works (Northern Ireland) Order -asetuksen mukaisesti tai niissä olevissa säännöksissä annettujen valtuuksien mukaisesti; f) savi, maaperä tai muu kasvi- tai orgaaninen aines.”

(46) Kiviainesveroa koskevan ilmoituksen (AGL 1) perusteella ”kokonaan” merkitsee, että 100 prosenttia kyseisistä materiaaleista koostuu veroista vapautetuista materiaaleista. ”Pääasiallisesti” merkitsee, että yli 50 prosenttia materiaalista on yksi verosta vapautetuista materiaaleista. Kiviaineksen keinotekoinen sekoittaminen suurempaan määrään verosta vapautettua materiaalia ei tuota verosta vapautettua sekoitusta, vaan merkitsee, että kiviainesvero kannetaan kiviaineksesta sekoitushetkellä.

(47) Vuoden 2001 rahoituslain 30 §:n 1 momentissa säädetään määräyksistä, joilla vahvistetaan henkilön oikeus verohyvitykseen, jos a. kiviaines, josta on kannettu kiviainesvero, viedään Yhdistyneestä kuningaskunnasta kiviaineksen muodossa b. kiviainekseen, josta on kannettu kiviainesvero, sovelletaan vapautettua menetelmää c. kiviainesta, josta on kannettu kiviainesvero, käytetään määrätyssä teollisessa tai maatalouden menettelyssä d. kiviaines, josta on kannettu kiviainesvero, hävitetään siten, ettei sitä voida käyttää rakentamistarkoitukseen määrätyllä tavalla (26), tai e. kiviaineksen kaupallisesta hyödyntämisestä vastuussa olevan henkilön kaikki saatavat tai osa niistä merkitään hänen kirjanpidossaan luottotappioksi.

(48) Vuoden 2001 rahoituslain 30 §:n 1 momentin b kohdassa säädetään verohelpotuksesta, kun kyse on lain 18 §:n 2 momentin a, b tai c kohdassa tarkoitetusta verosta vapautetusta menettelystä, jota on sovellettu materiaaliin, josta on jo kannettu kiviainesvero. Se heijastaa siten 18 §:n 2 momentissa säädettyjä verovapautuksia.

(49) Teollisuuden ja maatalouden menettelyt, jotka voivat hyötyä 30 §:n 1 momentin c kohdan verohelpotuksista, on lueteltu kiviainesveroa koskevien vuoden 2002 (yleisten) määräyksien määräyksen 13 liitteessä ”teollisuuden ja maatalouden menettelyt”. Ilmoituksessa AGL 2 (27) kuvataan yksityiskohtaisemmin, millaisista menettelyistä on kyse. Ne ovat seuraavat: Teolliset prosessit — Koodi 001: raudan, teräksen ja ei-rautametallien valmistus ja sulattamisprosessi, myös valimoprosessit, tarkkuusvalu, sintraamot ja langanveto — Koodi 002: seostus — Koodi 003: ilman, maan ja veden päästövähentäminen — Koodi 004: juomaveden, ilman ja öljyn suodatus ja puhdistus — Koodi 005: jätevedenpuhdistus — Koodi 006: energiantuotanto — Koodi 007: keraamiset prosessit — Koodi 008: tulenkestävät prosessit — Koodi 009: lasin ja lasituotteiden valmistus — Koodi 010: lasikuidun valmistus — Koodi 011: tekokuitu — Koodi 012: elintarvikkeiden ja juomien tuotanto ja jalostus — Koodi 013: muovin, kumin ja PVC:n valmistus — Koodi 014: esim. soodan, meriveden magnesiumoksidin, alumiinioksidin, piidioksidin kemiallinen valmistus — Koodi 015: saostetun kalsiumkarbonaatin valmistus — Koodi 016: lääkkeiden, valkaisuaineiden, hygieniatuotteiden ja pesuaineiden valmistus — Koodi 017: ilmastusprosessit — Koodi 018: pinnoitteiden täyteaineiden, tiivisteiden, liimojen, maalien, mastiksien, saumauslaastien, kittien ja muiden sitomis- tai muokkausaineiden valmistus — Koodi 019: väriaineiden, lakkojen ja musteiden valmistus — Koodi 020: kasvualustojen ja linjamerkkien valmistus urheilukentille ja muuhun vapaa-ajan toimintaan — Koodi 021: poltto — Koodi 022: kuivausaineen valmistus — Koodi 023: matonpohjan, aluskatteen ja vaahdon valmistus — Koodi 024: hartsiin liittyvät prosessit — Koodi 025: voiteluaineiden lisäaineiden valmistus — Koodi 026: nahanparkitus — Koodi 027: paperinvalmistus — Koodi 028: taidetarvikkeiden tuotanto — Koodi 029: hiekantuotanto esim. lasten hiekkalaatikkoihin — Koodi 030: savikiekkojen valmistus — Koodi 031: hiontaprosessit: ammattilaisen suorittama hiekkapuhallus, jauhin ilman rautaa (kuulamyllyt) ja hiekkapaperin valmistus — Koodi 032: tukiaineiden käyttö öljynetsinnässä (tai -tuotannossa), esimerkiksi hiekka (fracture sand) ja porausnesteet — Koodi 033: savukaasujen rikinpoisto ja savukaasujen puhdistus — Koodi 034: miinan räjähtämisen estämiseen käytettävien laitteiden valmistus — Koodi 035: palosammuttimien valmistus — Koodi 036: palosuojaukseen käytettävien materiaalien valmistus — Koodi 037: happojen neutralointi — Koodi 038: kitkamateriaalien tuotanto esim. autonosia varten Maatalouden menetelmät — Koodi 039: maaperän lisäaineiden tuotanto — Koodi 040: eläinrehujen tuotanto — Koodi 041: eläinten kuivikemateriaalin tuotanto — Koodi 042: lannoitteiden tuotanto — Koodi 043: torjunta-aineiden ja rikkaruohomyrkyn tuotanto — Koodi 044: kasvualustojen tuotanto, mukaan lukien komposti, ainoastaan maa- ja puutarhatalouden käyttöön — Koodi 045: Maaperän hoito, myös mineraalirikastus ja happamuuden vähentäminen

2.6 MAKSU

(50) Kiviainesveroa perittiin alun perin 1,60 Englannin puntaa tonnilta. Maksu korotettiin 1,95 Englannin puntaan tonnilta 1. huhtikuuta 2008 tai sen jälkeen kaupalliseen hyödyntämiseen käytettävälle kiviainekselle. Nykyisin määrä on 2 Englannin puntaa tonnilta (1. huhtikuuta 2009 lähtien).

2.7 MUODOLLISTEN TUTKINTAMENETTELYJEN ALOITTAMISEN SYYT

(51) Kuten menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 170 kappaleessa todettiin, komissio epäili, olivatko menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 139 kappaleessa (28) mainitut verovapautukset ja veron poissulkemiset (”tarkasteltavat verovapautukset”) perusteltuja kiviainesveron yleisten periaatteiden ja logiikan nojalla. Vaikuttaisi siltä, että kyseiset verovapautukset ja veron poissulkemiset vapauttavat edunsaajat verosta, joka heidän olisi pitänyt normaalisti suorittaa, ja muodostavat toimintatuen. Koska komissiolla ei ollut tarpeeksi tietoja päätellä, täyttääkö toimenpide yhteisön suuntaviivojen valtiontuesta ympäristönsuojelulle (29), jäljempänä ’vuoden 2001 ympäristösuuntaviivat’ ja vuoden 2008 yhteisön suuntaviivojen valtiontuesta ympäristönsuojelulle (30), jäljempänä ’vuoden 2008 ympäristösuuntaviivat’, vaatimukset, se epäili, soveltuivatko tutkimuksen kohteena olevat verovapautukset ja veronpoissulkemiset sisämarkkinoille.

3. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

(52) Kuten edellä johdanto-osan 10 kappaleessa todettiin, komissio vastaanotti runsaasti huomautuksia asianomaisilta menettelyn aloittamista koskevan päätöksen julkaisemisen johdosta.

(53) Asianomaisten huomautukset koskivat i) menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä itsessään, ii) kiviainesveron loogisuutta, iii) verovapautuksia, joista oli jo menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todettu, etteivät ne ole valtiontukea ja iv) tutkittavina olevia verovapautuksia.

(54) Vertailun helpottamiseksi tässä osassa tarkastellaan huomautuksia, joita saatiin menettelyn aloittamista koskevan päätöksen suhteen. Muut saadut huomautukset esitetään tämän päätöksen asiaankuuluvissa osissa.

3.1 HUOMAUTUKSET MENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVAN PÄÄTÖKSEN SISÄLLÖSTÄ

a) Richard Birdin, BAA, huomautukset 20. ja 23. joulukuuta 2013

(55) Richard Bird on toimittanut komissiolle oman näkemyksensä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten järjestämään julkiseen kuulemiseen lähestymistavasta, jolla kiviainesveroon sovellettavat vapautukset keskeytetään ja joista komissiolla esitti epäilyksiä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä.

(56) Bird väittää lisäksi, että menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen sisältyy useita epätarkkuuksia: i. Useita louhosalueita on paikannettu, ja tämä osoittaa, ettei ole vaaraa, että kiviaines loppuu Yhdistyneestä kuningaskunnasta. ii. Kiviaineksen tärkeitä lähteitä ovat aina olleet kuonasta ja murskatusta liuskekivestä saatava kiviaines sekä kaoliinintuotannon kvartsihiekka. iii. Verosta vapautetut kiviainekset ja kierrätetyt kiviainekset eivät voi korvata rakennustoiminnan tarvitsemia laadukkaita kiviaineksia, joita louhitaan yhdessä heikompilaatuisten kanssa (yksi tonni laadukkaita ja yksi tonni heikompilaatuisia kiviaineksia). Tästä materiaalista on syntynyt uusia jätekasoja. iv. Kiviainesveroa käytetään usein väärin. v. On avattu louhoksia tuottamaan pelkästään kiviaineksia, jotka on vapautettu verosta (31). Bird väittää, että on liuskekivilouhoksia, jotka tuottavat pelkästään liuskekiveä eivätkä ollenkaan kattoliusketta. Hän antaa esimerkkinä kahden louhoksen nimen. vi. Louhokset, jotka tuottavat savikivestä kiviainesta, tuottavat ja myyvät verottomia kiviaineksia. Miljoona tonnia savikiveä käytettiin tien rakentamiseen Edinburghin lähiseudulle. vii. Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä ei hänen mukaansa oteta huomioon sitä, mitä kiviaines on: pienempikokoisia kiviä, jotka on murskattu tai jotka ovat murskaamattomia, mukaan lukien luonnonhiekka ja sora. Tulvavalleissa ja jokien suojelussa käytettyä tukikiveä, muurikiveä, takkakiveä, ojissa käytettyä kiveä, katujen mukulakiveä ja aallonmurtajien täytekiveä verotetaan kiviaineksina, vaikka ne eivät ole geologisesti liuske- tai savikiveä. viii. Kiviainesvero ei ole järkevä, koska muurikiveä, jota ei leikata, verotetaan. ix. Ainoastaan Pohjois-Walesin liuskekiveä voidaan käyttää kattoliuskeena. Yhdistyneen kuningaskunnan muiden alueiden liuskekiveä ei käytetä kattoliuskeeksi vaan muurikivenä tai päällystekivenä. Hiekkakiveä, muurikiveä ja päällystekiveä verotetaan. Savikiveä ei käytetä kattorakenteisiin. Liuske- ja savikivilouhoksia on avattu, koska nämä materiaalit on vapautettu verosta (32). x. Kiviainesverolla on ollut kielteisiä ympäristövaikutuksia, koska kierrätettyyn kiviainekseen liittyvät toiminnot ovat ympäristölle haitallisia verosta vapautettujen materiaalien pidempien kuljetusmatkojen vuoksi. xi. Kaoliinintuotannosta saatava kvartsihiekka on aina ollut kiviaineksen lähde. Cornwallissa on vain vähän hiekkaa, joten kaoliinilouhoksista saatu hiekka ei vähennä luonnonhiekan ottamista. Se on itse asiassa tärkeä hiekan lähde tällä alueella. Tällainen hiekka vääristää murskatun hienojakoisen kiven markkinoita. Tällainen kivi on paikallisten kovan kalliokiven louhosten sivutuote, ja louhosten ensisijaisena tavoitteena on tuottaa kiviainesmurskaa betoni-, asfaltti- ja rakennustöihin. xii. Kaoliinin sivutuotteet vapautetaan verosta, mutta liuskekiven sivutuotteita verotetaan, vaikka liuskekiveä käytetään maatalouteen tai teolliseen jalostukseen. Ne tuottavat 20 prosenttia jätteeksi katsottavia sivutuotteita. xiii. Lisäksi väitetään, että useita loppuun käytettyjä louhoksia on avattu uudelleen pelkästään verosta vapautettujen kiviainesten hyödyntämiseen, koska kaoliini on käytetty loppuun. Toisaalta vanhan graniittilouhoksen hyödyntämisestä kiinnostuneiden on suoritettava vero. xiv. Metallin jalostuksen ja sulatuksen sivutuotteet eivät ole sama asia kuin luonnolliset kiviainekset, mutta ne eivät ole koskaan olleet jätettä ja niillä on erittäin hyvät markkinat. Bird väittää, että kiviainesveroa olisi sovellettava sivutuotteisiin, jotka eivät ole jätettä. xv. Bird katsoo, että laadukkaita kiviaineksia on mahdotonta korvata aineksilla, jotka saadaan useimmissa liuskekiveen, savikiveen tai kaoliiniin liittyvissä toiminnoissa.

(57) Bird täydensi näitä tietoja 10. helmikuuta 2014 huomautuksessaan, joka koski terästeollisuuden kuonasta saatavan kiviaineksen (joka on sivutuote) käyttöä. Siinä pyritään osoittamaan, että kuona ei ole jätettä vaan ensimmäisen luokan kiviainesta, jota voidaan käyttää sementin vaihtoehtona.

b) BAA:n huomautukset 10. tammikuuta 2014

(58) BAA katsoo, ettei käsitettä kiviaines pitäisi käyttää määrittämään, johtaako kiviainesvero valtiontukeen, koska kiviaineksesta ei ole selkeää määritelmää, joka vastaisi veron soveltamisalaa. Komissio määrittää kiviaineksen menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä ”kiveksi, hiekaksi ja soraksi, jota on louhittu rakentamisen massa-aineeksi”. Kuitenkin väitetään, että kiviainesveroa kannetaan monista materiaaleista, joita käytetään muuhun kuin rakentamisen massa-aineeksi, kuten leikkaamaton rakennuskivi, jota käytetään seinien tekoon, tukikivi, rautatieratojen päällyste, kivi, jonka PSV-arvo on korkea (kivi, jonka kiillottuvuus on korkea), jolla tehostetaan liukumattomuutta asfaltilla. BAA mainitsee, että Yhdistyneen kuningaskunnan kilpailuviranomaiset ovat arvioineet kiviainesten markkinoita useasti ja päätelleet yleisesti, että erikoismateriaalit, kuten rautatieradan päällysteet ja kivi, jonka PSV-arvo on korkea, ovat eri markkinoilla toisiinsa nähden ja rakentamiseen käytettyyn kiviainekseen nähden, koska niitä käytetään eri tarkoituksiin, joten kysyntäpuolen tai tarjontapuolen korvattavuutta ei ole olemassa (33).

(59) BAA väittää, että kolme verovapautusta, joihin komissio suhtautui myönteisesti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, ovat valikoivia, eli vapautukset, jotka koskevat kierrätettyä rakennusjätettä, teiden, rautateiden ja rakennusten rakentamisen aikana kaivettua kiviainesta ja teollisuusjätteitä/sivutuotteita. BAA väittää, että ”kysynnän siirtymistä” koskevasta näkökulmasta näiden kolmen verosta vapautetun ainesryhmän tavoite on samassa asemassa kuin mm. kaoliinin, liuskekiven ja hiilen jätteellä/sivutuotteilla, joista komissio esitti epäilyjä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä.

c) Lantoom Quarryn huomautukset 16. tammikuuta 2014

(60) Lantoom Quarry väittää, että menettelyn aloittamista koskeva päätös on luonut epävarmuutta ja on vaikuttanut investointeihin ja työllisyyteen.

4. YHDISTYNEEN KUNINGASKUNNAN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

(61) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat runsaasti huomautuksia menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitetyistä epäilyistä sekä tutkittavana olevien verovapautusten yhteensopivuuden perusteista.

(62) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät esittäneet mitään huomautuksia menettelyn aloittamista koskevan päätöksen sisällöstä. Viittausten helpottamiseksi saadut huomautukset ja tiedot esitetään tämän päätöksen asiaankuuluvissa kohdissa.

5. TOIMENPITEEN ARVIOINTI

(63) Komissio päätti jo menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä hyväksyessään, ettei se vastustusta kiviainesveroon sovellettavia verovapautuksia, veron poissulkemisia ja verohelpotuksia, joista säädettiin vuoden 2001 rahoituslain, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, 17 §:n 2 momentin b, c ja d kohdassa, 17 §:n 3 momentin b, c, d ja d a kohdassa, 17 §:n 4 momentin d ja e kohdassa, 17 §:n 4 momentin a kohdassa (siinä määrin kuin verosta vapautettu materiaali koostuu kokonaisuudessaan kivihiilestä, ruskohiilestä, savikivestä tai liuskekivestä, jota käytetään muihin tarkoituksiin kuin kiviaineksena), 17 §:n 4 momentin c kohdassa (jos materiaali koostuu kokonaisuudessaan jätemaasta), 17 §:n 4 momentin f kohdassa (savea lukuun ottamatta), 18 §:n 2 momentin a kohdassa, 18 §:n 2 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on materiaaleista, joita ei käytetä kiviaineksina), 18 §:n 2 momentin c kohdassa, 30 §:n 1 momentin a kohdassa, 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on 18 §:n 2 momentin a ja c kohdassa tarkoitetuista verosta vapautetuista menettelyistä), 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on verosta vapautetuista menettelyistä, joita tarkoitetaan 18 §:n 2 momentin b kohdassa, jossa säädetään materiaaleista, joita ei käytetä kiviaineksena) ja 30 §:n 1 momentin c kohdassa, koska komissio katsoi, etteivät ne olleet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Komissio ei sen vuoksi arvioi kiviainesveron osalta verovapautuksia, veron poissulkemisia ja verohelpotuksia, joista säädettiin vuoden 2001 rahoituslaissa, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, ja se rajoittaa arviointinsa tutkimuksen kohteena oleviin verovapautuksiin.

5.1 MENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVAN PÄÄTÖKSEN SISÄLTÖÖN SAATUJEN HUOMAUTUSTEN ARVIOINTI

(64) Kuten edellä johdanto-osan 59 kappaleessa todetaan, BAA väittää, että esim. kierrätetyn rakennusjätteen, teiden, rautateiden ja rakennusten rakentamisen aikana kaivettujen kiviainesten ja teollisuusjätteiden/sivutuotteiden verovapautukset eivät ole kiviainesveron logiikan mukaisia kysynnän siirtymistä koskevan tavoitteen näkökulmasta.

(65) Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kierrätetyt kiviainekset ja vastalouhitut kiviainekset eivät ole vertailukelpoisessa tilanteessa, kun otetaan huomioon kiviainesveron tavoite sekä kierrätettyjen kiviainesten ja vastalouhittujen kiviainesten välinen ero kiviainesveron luonteen ja logiikan perusteella. On selvää, että vaikka kierrätysprosessi on vähemmän ympäristöystävällinen kuin uuden kiviaineksen louhinta, kierrätetyn kiviaineksen käytöllä ehkäistään sitä, että joudutaan louhimaan sama määrä uutta kiviainesta. Lisäksi sellaisten materiaalien käytöllä, jotka ovat joka tapauksessa toteutettavien toimintojen väistämätön seuraus, autetaan selvästi vähentämään jätteiden muodostumista ja estämään kaivamasta sama määrä uutta kiviainesta.

(66) Näillä kolmella poikkeuksella saadaan siksi enemmän ympäristöhyötyjä, koska niillä ehkäistään uutta louhintaa.

(67) Useat asianomaiset ovat maininneet tältä osin, että uusia kaivauksia on tehty ainoastaan, jotta kiviainesta saataisiin myytäväksi. Nämä ovat kuitenkin selkeitä väärinkäytöksiä, joista olisi ilmoitettava ja joihin olisi puututtava Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ja ne eivät kuulu valtiontukilainsäädännön piiriin.

(68) Perusteet komission menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esittämille epäilyille muun muassa kaoliinin, liuskekiven ja kivihiilen jätteestä/sivutuotteesta, eivät vaikuta edellä mainitun kolmen verovapautuksen arviointiin, komission epäilyt eivät aiheuta estettä muodollisen tutkintamenettelyn lopputuloksille, ja verovapautuksen kohteena olevat materiaalit ovat erilaisia ja johtavat erilaisiin olosuhteisiin.

(69) Richard Bird toteaa, että useita kiviainesverosta vapautettuja materiaaleja käytetään kiviaineksina, mikä osoittaa, että näillä verovapautuksilla autetaan saavuttamaan veron ympäristötavoite, koska niillä korvataan menestyksekkäästi vastalouhittuja kiviaineksia.

(70) Yhdistyneen kuningaskunnan toimittamat tiedot, jotka esitetään jäljempänä johdanto-osan 143 kappaleessa, osoittavat, että niiden louhosten määrä, jotka tuottavat verosta vapautettuja aineksia, ei ole lisääntynyt kiviainesveron käyttöönoton vuoksi, vaan se on itse asiassa vähentynyt.

(71) Yksi louhoksista, jonka Bird on väittänyt tuottavan vain liuskekiviä eikä kattoliusketta, tuottaa sen omien verkkosivujen perusteella kattoliusketta. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat sitoutuneet tutkimaan toisesta louhoksesta, mitä materiaalia se todella tuottaa ja ne aloittavat kansallisen lainsäädännön mukaiset toimenpiteet tutkinnan tulosten perusteella.

(72) Sekä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset että BAA väittävät, ettei niillä ole tietoa, että jälkimmäisen loppuun käytetyt kaoliinilouhokset olisi hiljattain avattu uudelleen. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät ole tietoisia tätä varten myönnetyistä luvista, ja kahdella kaoliinin ja kaoliinisaven tuottajalla ei ole tietoa niiden avaamisesta.

5.2 SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA (AIEMMIN EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 87 ARTIKLAN 1 KOHTA) TARKOITETTU VALTIONTUKI

(73) Toimenpide on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos neljä edellytystä täyttyvät. Ensinnäkin toimenpiteestä on taloudellista etua tuensaajille. Toiseksi toimenpide suosii tiettyjä yrityksiä tai taloudellista toimintaa (valikoivuus). Kolmanneksi toimenpide on valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty. Ja neljänneksi toimenpide voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja saattaa vääristää kilpailua sisämarkkinoilla.

(74) Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tuen käsite on yleisluonteisempi kuin avustuksen käsite sen vuoksi, että tuella ei tarkoiteta ainoastaan positiivisia suorituksia, kuten avustuksia, vaan myös valtion toimenpiteitä, jotka eivät ole avustuksia sanan suppeassa merkityksessä mutta jotka eri tavoin alentavat yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia ja ovat siten sekä luonteeltaan että vaikutuksiltaan avustusten kaltaisia (34).

(75) Edun valikoivuuden edellytyksen osalta on tutkittava, suositaanko valtion toimenpiteellä tietyssä oikeudellisessa järjestelmässä tai verojärjestelmässä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa” verrattuna muihin yrityksiin, jotka ovat toimenpiteellä tai verojärjestelmän tavoitellun päämäärän kannalta tosiasiallisesti tai oikeudellisesti siihen rinnastettavassa tilanteessa (35).

(76) Tämä valikoivuutta koskeva edellytys ei kuitenkaan täyty, jos toimenpide on – siitä huolimatta, että sen vastaanottaja saa siitä etua – perusteltu sen verojärjestelmän luonteen tai yleisen rakenteen vuoksi, jonka osa toimenpide on (36). Jäsenvaltio voi siten osoittaa, että mainittu toimenpide on suora seuraus jäsenvaltion verojärjestelmän perus- tai pääperiaatteista.

(77) Sen arvioimiseksi, onko kyseisellä toimenpiteellä myönnetty etu valikoiva, viitekehyksen määrittämisellä on erityistä merkitystä, koska itse edun olemassaolo voidaan osoittaa ainoastaan suhteessa tähän viitekehykseen (37).

(78) Valikoivuus voidaan siten arvioida seuraavalla kolmivaiheisella lähestymistavalla: i) viitejärjestelmän (tai normaalin verotusjärjestelmän) määritteleminen, kun kiviainesveron normaali verotuksen periaate ja tavoite (ympäristötavoite) on yksilöity ii) sen selvittäminen, poikkeaako verotuksellinen erottelu normaalista verotusjärjestelmästä siten, että sillä otetaan käyttöön erilainen kohtelu tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa olevien talouden toimijoiden kanssa ja iii) tosiasiallisesti ja oikeudellisesti rinnastettavan tilanteen ollessa kyseessä verotuksellinen erottelu ei muodosta poikkeusta, jos sitä voidaan perustella verojärjestelmän tavoitteen vuoksi. Jos tällaista perustetta ei ole, toimenpide katsotaan tosiasiallisesti valikoivaksi. Verotuksellisen erottelun perusteena voidaan käyttää ainoastaan verojärjestelmään kiinteästi kuuluvia menettelyitä, jotka ovat tarpeen tavoitteen aikaansaamiseksi. Tavoitteita, jotka eivät liity verotusjärjestelmään, ei voida tältä osin ottaa huomioon.

(79) Kuten yleinen tuomioistuin on vahvistanut (38), vertailukohdasta, jonka valossa normaali verotus ja mahdollisten valikoivien etujen olemassaolo on määriteltävä, on säädetty kiviainesverossa, jolla on otettu käyttöön kiviaineksien alaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovellettava erityinen verojärjestelmä. Verotuksellisen erottelun perusteltavuuden vuoksi on tarkasteltava normaalia verotusta ja kiviainesveron tavoitetta.

(80) Komissio on tarkastellut vuoden 2001 rahoituslakia, sellaisena kuin se on takautuvasti muutettuna vuoden 2002 rahoituslailla. Koska kiviainesvero on jatkuvasti voimassa oleva järjestelmä, komissio on myös tutkinut verovapautusta, josta säädetään 17 §:n 3 momentin da kohdassa, joka lisättiin vuoden 2007 rahoituslailla.

5.3 KIVIAINESVERON MUKAINEN NORMAALI VEROTUS JA VERON TAVOITE

(81) ”Aggregates levy” (AGL) on kiviaineksista perittävä vero. Vuoden 2001 rahoituslain 16 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään kaupallisessa hyödyntämisessä käytettävien veronalaisten kiviaineksien verottamisesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa lain voimaantulopäivästä alkaen.

(82) Kiviainesvero saatettiin voimaan 1. huhtikuuta 2002. Kaupallinen hyödyntäminen määritellään sen 19 §:ssä. Sen perusteella on neljä eri kaupallisen hyödyntämisen muotoa: a) kiviaineksen siirtäminen pois alkuperäiseltä paikaltaan, b) toimitussopimuksen tekeminen, c) käyttö rakennustarkoitukseen tai d) sekoittaminen muuhun materiaaliin tai ainekseen kuin veteen.

(83) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat vahvistaneet kiviaineksia koskevasta käsitteestä, ettei kiviainesveroa ole tarkoitettu kaikkia louhittuja mineraaleja tai kiviä, soraa ja hiekkaa koskevaksi veroksi, vaan ainoastaan rakentamisen massa-aineeksi käytetyn kiven, soran ja hiekan veroksi.

(84) Tämän vahvistavat myös kiviainesveron valmistelutoimenpiteet (39). Niistä käy ilmi, että kiviainesveron piti jo alusta alkaen koskea kiviaineksia eikä mitään erityistä louhittua mineraalia. Myös unionin yleinen tuomioistuin on pannut tämän merkille (40).

(85) Kuten edellä johdanto-osan 14 kappaleessa todetaan, voidaan yleisesti sanoa, että kiviaines vastaa rakeista tai hiukkasmaista materiaalia, joka fyysisesti ja kemiallisesti inerttien ominaisuuksiensa vuoksi sopii sellaisenaan tai yhdessä sementin, kalkin tai bitumimateriaalin kanssa betonin, katukiveysmateriaalien, asfaltin tai viemäröinnin kuivatuskerrosten valmistamiseen tai käytettäväksi täytemaana. Luonnolliset kiviainekset ovat hiekka, kivi ja sora. Kiviaineksina käytettyjä materiaaleja voidaan käyttää myös muihin tarkoituksiin. Toisin sanoen kiviainesverossa se, pidetäänkö ainesta kiviaineksena, riippuu aineksen käytöstä eikä geologisesta koostumuksesta.

(86) Kiviainesveroa koskevaa lainsäädäntöä laatiessaan Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset huomasivat, että veron soveltamisalan käyttäjäperusteinen määrittely osoittautuisi ongelmalliseksi, koska tuotteen käyttötarkoitus saattaa muuttua verotuksen jälkeen (41). Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset valitsivat tämän ongelman ratkaisemiseksi toisen menettelyn. Sen sijaan, että käytetään täsmällistä määritelmää käsitteestä ”kiviaines” tai yleisiä verotusperusteita, vuoden 2001 rahoituslaissa hiekka, sora tai kivi sisällytetään aluksi veroon mutta sen jälkeen veron soveltamisalaa kavennetaan tiettyä tarkoitusta varten käytetyllä tai tietyn prosessin läpikäynyttä kiveä, hiekkaa ja soraa koskevilla verovapautuksilla, veron poissulkemisilla ja verohelpotuksilla.

(87) Kiviainesveron tavoitteena on varmistaa, että kiviaineksen louhinnan ympäristövaikutukset (erityisesti biologiseen monimuotoisuuteen kohdistuvat haitat ja maiseman pilaantuminen) on otettu kokonaisvaltaisemmin huomioon hinnoissa, jotta kiviainesta louhitaan ja käytetään tehokkaammin. Sillä pyritään myös edistämään kysynnän siirtymistä vastalouhituista kiviaineksista vaihtoehtoisiin kiviaineksiin, kuten kierrätyskiviaineksiin ja kiviaineksiin, jotka ovat tiettyjen louhinta- tai teollisten menetelmien yhteydessä syntyviä sivutuotteita tai jätteitä. Kysynnän siirtymisellä vähennetään puolestaan vastalouhittujen kiviainesten tarvetta ja rajoitetaan louhintatoimintaan liittyviä ympäristöhaittoja.

(88) Komissio katsoi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kiviainesveron verojärjestelmän tavoite oli määritettävä ilman, että viitattiin neitseellisten tai peruskiviainesten terminologiaan; sen sijaan viitataan sen sisältöön. Terminologiaa kuvataan yksityiskohtaisesti menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 64 ja 65 kappaleessa.

(89) Käytetystä terminologiasta riippumatta Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset vastustavat kiviaineksia, joita on (juuri) louhittu käytettäväksi kiviaineksena eri materiaaleissa, joita joko ei ollut juuri louhittu kiviaineksena tai joita saatiin väistämättä muun kuin kiviaineksen louhintaan tarkoitetun toiminnan tuloksena, mutta joita voidaan kuitenkin käyttää vaihtoehtona juuri louhituille ja erityistarkoituksessa louhituille kiviaineksille.

(90) Otettuaan Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset huomioon, komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kiviainesveroa koskeva normaali verotuksen periaate on sellaisen kiven, soran ja hiekan verotus, jota on (juuri) otettu kiviaineskäyttöön ja jota käytetään kaupalliseen hyödyntämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1. huhtikuuta 2002 lähtien.

(91) Komissio totesi kiviainesveron tavoitteesta, että verolla pyritään tehostamaan kiviainesten louhintaa sisällyttämällä siihen kyseisen toiminnan ympäristökustannukset. Lisäksi sillä pyritään kysynnän siirtymiseen: kiven, soran ja hiekan tarkoituksellisesta ottamisesta rakennusteollisuuden kiviaineksiksi siirrytään sellaisten kiviainesten käyttöön, jotka ovat tiettyjen menetelmien yhteydessä syntyviä sivutuotteita tai jätteitä, tai kierrätettyjä kiviaineksia.

(92) Komissio on saanut asianosaisilta runsaasti huomautuksia normaalin verotuksen periaatteesta ja kiviainesveron tavoitteesta.

5.4 NORMAALISTA VEROTUKSEN PERIAATTEESTA JA KIVIAINESVERON TAVOITTEESTA SAADUT HUOMAUTUKSET

a) BAA:n huomautukset 15. syyskuuta 2014

(93) BAA toisti aikaisemmissa huomautuksissa esittämänsä kannan, että kiviainesvero on luonteeltaan epälooginen. Se väittää, ettei kiviaineksista ole mitään selkeää määritelmää, joka voi selittää kiviainesveron soveltamisalan. BAA väittää, että kiviainesverolla verotetaan monia aineksia, jotka eivät kuulu menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä säädetyn määritelmän piiriin, eli aineksia, joita käytetään eri tarkoituksiin kuin rakentamisen massa-aineeksi, tai käyttöön betonissa, katukiveysmateriaaleissa, asfaltissa, viemäröinnin kuivatuskerroksissa tai rakennusten täytemaana. Se väittää, että aallonmurtajien tukikiveä, jota verotetaan, ei käytetä lisäämään massaa rakennustöissä ja että se on paljon isokokoisempaa ja painavampaa kuin kiviainekset, joita käytetään betoniin tai muuhun lueteltuun käyttötarkoitukseen. Lisäksi leikkaamattomasta rakennuskivestä peritään kiviainesvero, vaikka sitä käytetään rakennusten seinien ja perinteisten muurien rakentamiseen (eli peltoja erottavat muurit) pikemminkin kuin johonkin lueteltuun käyttötarkoitukseen. BAA toteaa, ettei voida väittää, että nämä materiaalit ovat ”kiviainesta” ja etteivät kattoliuske, leikattu rakennuskivi tai tiilenvalmistukeen käytetty savi ole ”kiviainesta”. Kaikki materiaalit ovat maaperästä saatua kiviainesta, mutta niitä käytetään eri tarkoituksiin ja niitä ei voida vaihtaa keskenään. Lisäksi väitetään, ettei ole ympäristöllistä perustetta nimetä joitakin näistä materiaaleista kiviaineksiksi ja joitain muita ei.

(94) BAA pitää ongelmallisena sitä, että vapautukset perustuvat aineksen geologisiin ominaisuuksiin, koska saven, savikiven ja liuskekiven geologiset käsitteet kattavat hyvin laajan geologisen valikoiman kiviä, joita saadaan louhoksista ja joita ei voida käyttää kattotiilien tai keraamisten tuotteiden valmistukseen. Tämä materiaali on kuitenkin geologisesta näkökulmasta edelleen verosta vapautettua savea, savikiveä ja liuskekiveä. BAA esittää joitakin geologian asiantuntijan Rachel Hardien lausuntoja, jotka koskevat huonoa geologisten termien valintaa kivien erottelemiseksi. Lisäksi se, että verosta vapautetaan aineksia, jotka koostuvat pääasiassa tietyistä geologisista ryhmistä, lisäävät ongelmia. BAA on toimittanut tästä British Geological Societyn vuonna 2003 valmisteleman raportin, jolla oli tarkoitus auttaa Yhdistyneen kuningaskunnan verolaitosten virkamiehiä soveltamaan liuskekiveä, savikiveä ja savea koskevia vapautuksia geologisesti oikealla tavalla, jäljempänä ’raportti’. Raportin tarkoituksena on avustaa Yhdistyneen kuningaskunnan veroviranomaisia määrittämään savikivi, liuskekivi ja savi niiden ominaisuuksien ja geologisen alkuperän perusteella. Siinä otaksutaan kuitenkin, että näiden käsitteiden alkuperäinen valinta lakiin perustuu niiden käyttöön taloudellisina mineraalihyödykkeinä geologisten kokonaisuuksien sijaan. Sen mukaan savea, savikiveä, lietekiveä ja liuskekiveä esiintyy laajalti Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja savikiveä esiintyy usein hiekkakiven välissä kerroksittain.

(95) BAA väittää, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pitävät savikiveä ja lietekiveä synonyymeinä ja että tästä syystä koko kiviluokka on vapautettu verosta. Lisäksi BAA väittää, että raportin määritelmät näistä kolmesta aineksesta ovat hyvin rajoittavia ja että muitakin aineksia olisi voitu luokitella savikiveksi, liuskekiveksi tai saveksi. Esimerkiksi liuskekivi, jolla on tarvittava liuskeinen lohkeamistapa kattotiilin valmistamiseen, on melko harvinainen, ja kiviä, joiden lohkeavuus on heikko ja jotka eivät sovi lohkottavaksi, voi esiintyä enemmän, mutta ne luokitellaan silti liuskekiveksi. BAA väittää lisäksi osittain raporttia lainaten, että liuskekiveä louhitaan myös hyödynnettäväksi sisustuksessa ja rakentamisessa, esim. mittakivi, muurikivi, päällystekivi, kynnykset, takat, pöytälevyt sekä kodin ja puutarhan koristeet, missä käytössä liuskeinen lohkeamistapa on vähemmän tärkeä kuin leikkaus ja kiillotus. BAA esittää esimerkkinä liuskekivilouhoksen, joka tuottaa kattoliuskeesta eroavia liuskekiviä ja väittää, että tämän suhteen on epäselvää, pitäisikö ainesta luokitella ollenkaan liuskekiveksi.

(96) BAA toteaa, että sen kokemuksen mukaan tavallisesti pyydetään asiantuntijageologin lausunto, jossa selvitetään, mitä kiviainesverossa tarkoitettua kiveä louhoksessa esiintyy ja onko tämän louhinta vapautettu verosta.

(97) BAA väittää, että vaikka sillä ei ole tietoa liuskekiven ja savikiven jätekasojen kehityksestä kiviainesveron käyttöönoton jälkeen, verotettavien kiviainesten sivutuotteiden jätekasat ovat lisääntyneet. BAA esittää kolme esimerkkiä louhoksista, joissa on kertynyt sivutuotteiden jätekasoja. Yhden louhoksen oli lähetettävä jätteeksi yli miljoona tonnia sivutuotteita ja toisen piti investoida 2 miljoonaa Englannin puntaa uuteen laitokseen, jotta sen sivutuotetta voitaisiin käsitellä myyntikuntoon.

b) BAA:n huomautukset 17. tammikuuta 2014

(98) BAA väittää, että kun Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset keskeyttivät kiviainesveron vapautukset, joista komissio esitti epäilyjä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, nämä viranomaiset ovat tosiasiassa ottaneet käyttöön kaksi uutta verovapautusta, joita sovelletaan keraamisissa rakennustuotteissa käytettävään saveen ja savikiveen sekä tasoitteessa ja kipsilevyssä käytettävään kipsiin. Se väittää, ettei näiden materiaalien voida katsoa olevan ympäristönsuojelullisen ajattelumallin kannalta eri tilanteessa kuin kiviainesveron perusteella verotettu aines. BAA väittää, että nämä ainekset ovat samassa tilanteessa kuin kivi, hiekka tai sora, koska ne on louhittu rakentamistarkoitukseen. Se väittää myös, että nämä uudet verovapautukset ovat valtiontukea ja että komissio ei voi katsoa niiden olevan soveltuvaa tukea, koska asiaankuuluvia edellytyksiä ei täytetä.

(99) Sen mukaan keraamisissa rakennustuotteissa käytettävän saven ja savikiven louhintaa voitaisiin vähentää käyttämällä betonirakennustuotteita, joita voidaan tuottaa käyttämällä louhosjätettä/sivutuotetta, joka on usein veronalaista.

(100) BAA:n mielestä saven kemiallisella muuttumisella ei ole väliä tiilen ja muiden rakentamisessa käytettävien keraamisten tuotteiden valmistuksessa, koska tällä ei ole merkitystä ympäristönäkökohtien kannalta.

c) Cloburn Quarry Company Ltd:n huomautukset 17. tammikuuta 2014

(101) Cloburn Quarry toteaa, että se louhii graniittia ja grauvakkaa. Jälkimmäistä käytetään liukumattomiin kiviaineksiin, joiden kiillottuvuusarvo (PSV-arvo) on yli 70. Koska tällaisen materiaalin sivutuotteisiin ei sovelleta verovapautusta, grauvakan aiheuttamat suuret pölymäärät lisääntyvät, mikä aiheuttaa ajan mittaan merkittävän ongelman.

(102) Cloburn Quarryn mukaan louhoksen myyntimäärät ovat vähentyneet 1,3 miljoonasta tonnista vuosina 2007/2008 0,5 miljoonaan tonniin. Sen mukaan tämä ei johdu niinkään talouden taantumasta vaan kilpailevien louhosten myynnistä, johon sovelletaan verovapautuksia.

(103) Cloburn Quarry toteaa, että kiviainesvero heikentää louhoksen mahdollisuuksia kilpailla tuotujen kiviainesten kanssa, koska niiden sivutuotteita myydään verottomana jossain muualla, ja ulkoisesti louhosten kanssa, joiden ei tarvitse suorittaa vastaavaa veroa.

(104) Cloburn Quarry väittää, että kiviainesvero on johtanut heikkoon markkinatilanteeseen, eli kiviaineksen hinta on alhainen ja verosta vapautetut louhokset voivat kuljettaa ainestaan kauemmas.

(105) Sen mukaan vuonna 2013 näille louhoksille menetettiin 50 000 tonnia kiviainesten myynnistä. Lisäksi esiintyy erityinen ongelma savikiviesiintymistä, joita käytetään suurilla rakennustyömailla, erityisesti Glasgow'n ja Edinburghin välisellä alueella. Noin miljoona tonnia savikiveä käytettiin tienrakennukseen. Tämä vaikutti kilpailuun, koska muut louhokset eivät voineet myydä vähäarvoisia sivutuotteitaan. Lisäksi louhoksen kirkkaanpunainen kiviaines kilpailee verosta vapautetun luumunpunaisen koristeeksi tarkoitetun liuskekiven kanssa.

(106) Louhos väittää, että se on joutunut kilpailun kohteeksi ja menettänyt tarjouskilpailuja louhoksille, joiden se epäilee hyötyvän kiviainesveron vapautuksesta. Louhoksen mukaan yksi sopimus menetettiin louhokselle, joka sai urakkasopimuksen verosta vapautettuun savikiviesiintymään kiviaineksen louhintaa varten. Louhoksen mukaan käytettävissä oli 800 000 tonnia savikiveä, jota olisi voitu myydä eteenpäin pääurakoitsijalle.

(107) Louhos esitti myös useita yleisiä huomautuksia kiviainesveron ympäristönsuojelutavoitteen puutteesta.

d) Blinkbonny Quarryn (Borders) Ltd., jäljempänä ’Blinkbonny Quarry’, huomautukset 8. tammikuuta 2014

(108) Blinkbonny Quarry ilmoittaa, että se on joutunut kilpailemaan toisen louhoksen kanssa, joka mahdollisesti myy valmisbetoniin sisällytettyä verosta vapautettua materiaalia, ja voi siten tarjota alhaisempia hintoja. Se katsoo, että ilman vapautusta kilpailevaa louhosta ei olisi avattu ja se ei olisi pystynyt kilpailemaan markkinoilla. Se väittää lisäksi, että kilpailija voi vapautuksen vuoksi kuljettaa materiaaliaan pidempiä matkoja, mikä aiheuttaa ympäristövahinkoja.

(109) Blinkbonny Quarry esitti lisäksi useita huomautuksia vastauksena menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen. Se väittää, että toimenpide suosii vapautuksesta hyötyviä toimijoita, koska ne voivat myydä tuotteitaan avoimilla markkinoilla ilman samoja kustannuksia kuin niillä, jotka eivät hyödy tästä edusta.

(110) Blinkbonny Quarry katsoo, että kiviainesvero on epäonnistunut ympäristönsuojelun tavoitteen suhteen, koska sen vuoksi on valmistettu halvempaa materiaalia, jota kuljetetaan pidemmälle, ja koska sillä edistetään verosta vapautetun kiviaineksen louhintaa sellaisten halvempien materiaalien tuottamiseksi, jotka eivät ole sivutuotteita tai jätettä. Lisäksi se väittää, että verosta vapautettu savikivi ja liuskekivi myydään kiviaineksina rakennustarkoituksiin ja verovapautuksen vuoksi savikiveä ja liuskekiveä louhitaan enemmän kiviaineskäyttöön.

e) Kinegar Quarries Ltd:n, jäljempänä ’Kinegar Quarries’, huomautukset 15. tammikuuta 2014

(111) Kinegar Quarries väittää, että kaikki louhokset tuottavat heikompilaatuista kiviainesta. Sen mukaan sillä ei ole merkitystä, onko tuote kansainvälisesti vientikelpoista liuskekiveä tai jokapäiväistä kiviainesta, jota käytetään 15 mailin säteellä louhoksesta. Kinegar Quarries väittää, että kiviainekset ovat toissijaisia tuotteita, niitä voidaan käyttää eri tavoin ja ne ovat aina olleet edullisia. Se katsoo lisäksi, että kiviainesten hinta on edullinen, koska ne ovat korkeampiluokkaisen tuotteen sivutuote ja ne hinnoitellaan kysynnän ja tarjonnan perusteella varaston tasapainon ylläpitämiseksi. Se väittää kuitenkin, että ennen kuin kiviainesvero otettiin käyttöön, kiviaineksesta saatiin aina joitain tuloja. Tästä syystä sivutuotteena saatavan kiviaineksien oli kilpailtava verovapautuksesta hyötyvän kiviaineksen kanssa, mikä ei ollut joissain tapauksissa mahdollista. Sivutuotteena saatavien kiviaineksien tuotanto ei ole kuitenkaan vähentynyt, koska laadukkaammalle tuotteelle on kysyntää. Niitä ei voida vaan myydä samassa määrin. Siksi tämä johtaa sivutuotteena saatavien kiviaineksien varastojen lisääntymiseen. Lisäksi Kinegar Quarries väittää, että ympäristöhyödyt jäävät saamatta kiviainesten lisääntyneen kuljetuksen vuoksi.

(112) Se väittää, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset olivat pyrkineet varmistamaan, että muut kuin kiviaineksen tuottajat voivat myydä sivutuotteitaan verosta vapautettuna kiviaineksena ja minimoida sivutuotteiden varastojaan. Se katsoo, että tämä tavoite on saavutettu myöntämällä vapautuksia muille kuin kiviaineksen tuottajille (ja yhä useammille kiviaineksen tuottajille) tuotteista, joita pitäisi itse asiassa kutsua kiviaineksiksi, koska niitä myydään samaan tarkoitukseen kuin kiviaineksen tuottajan materiaalia. Sivutuotteiden varastot ovat kuitenkin siirtyneet muilta kuin kiviaineksen tuottajilta kiviaineksen tuottajille ja ne maksavat veron.

(113) Kinegar Quarries mainitsee, että kiviainesveron käyttöönoton jälkeen sen sivutuotteena saamien kiviainesten myynti laski vuoden 2007 ja 2013 välillä yli 50 000 tonnista 9 000 tonniin, ja tätä ei voida pitää kokonaan talouden taantuman syynä. Se väittää, ettei se pysty enää kilpailemaan verosta vapautettujen kiviainesten kanssa, koska sen tarjoukset ovat 1,5–2 Englannin puntaa korkeammat kuin kilpailijoidensa.

f) Torrington Stone Ltd:n (Beam Quarry & Vyse Quarry), jäljempänä ’Torrington Stone’, huomautukset 17. tammikuuta 2014

(114) Torrington Stone väittää, että jos sen kaksi louhosta eivät olisi samassa omistuksessa, ne eivät olisi tällä hetkellä kannattavia kiviainesveron käyttöönoton vuoksi. Se väittää, että asiakkaat tekevät ostopäätöksen materiaalin kuvauksen, kuten laatu ja koko, eivätkä niiden geologisten näkökohtien perusteella. Asiakkaat eivät tiedä, verotetaanko ainesta.

(115) Yksi louhoksista tuottaa pääasiassa savikiveä lietekiven sivutuotteiden kanssa ja toinen tuottaa ensisijaisesti hiekkakiveä ja savikivijätettä. Kaikkia myydään kiviaineksena. Lietekiven sivutuotetta ei voida myydä voitolla ja se viedään siksi kaatopaikalle.

g) Mineral Products Association Ltd:n, jäljempänä ’Mineral Products Association’, huomautukset 2. tammikuuta 2014

(116) Mineral Products Association esittää, että joidenkin toimijoiden mahdollisuus louhia verosta vapautettuja materiaaleja, kuten savikiveä ja liuskekiveä kiviainesten markkinoille, on vastoin kiviainesveron suunnittelun alkuperäisiä periaatteita. Se katsoo, että kiviaineskäyttöön louhitusta aineksesta olisi kannettava kiviainesvero ja että vapautusten olisi rajoituttava aineksien käyttöön muuna kuin kiviaineksena.

(117) Se väittää, että ainekset, jotka syntyvät yksittäisissä palamisprosesseissa tai metallin sulatuksessa ja jalostuksessa, ovat näiden prosessien aitoja sivutuotteita, ja ne olisi vapautettava verosta, koska ne täyttävät kiviainesveron taustalla olevan tavoitteen kannustaa kierrätetyn materiaalin käyttöä ja resurssitehokkuutta. Vertailun vuoksi savikiven, liuskekiven ja muiden aineksien vapautukset johtavat paikallisten markkinoiden vääristymiseen, koska verotettavat ainekset korvataan verottomilla.

h) BAA:n huomautukset 10. tammikuuta 2014

(118) BAA väittää, että kiviainesveron ympäristötavoitteena on siirtää kysyntää jäte- ja sivutuotemateriaalin hyväksi, toisin kuin aiheuttamisperiaatteen toteutuksessa, kuten komission katsotaan toteavan menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä. Tämä ehdotettu ensisijainen tavoite, aiheuttamisperiaate (jos se on itse asiassa sovellettavissa), merkitsisi valikoivaa lähestymistapaa aineksiin (kiviaineksien alaan, mutta ei muuhun mineraalin louhintatoimintaan), mikä väistämättä johtaa valtiontukeen. Kiviainesveron ympäristötavoitteella pyritään pikemminkin edistämään kiviaineksia, jotka ovat tiettyjen menettelyjen jäteainesten sivutuotteita tai kierrätettyjä kiviaineksia, mikä vähentää louhittujen ainesten käyttöä (kysynnän siirtymistä koskeva ajattelutapa).

(119) BAA väittää, että veroon liittyvän kysynnän siirtymistä koskevan ajattelutavan vaikutus merkitsisi käytännössä, että kiviainesvero rajoittuisi rakentamisen massa-aineena käytettyyn kiveen, hiekkaan tai soraan, ja tämän tavoitteen huomioon ottaen ainoastaan louhittujen mineraalien korvaamiseen soveltuvat sivutuotteet tai jätteet pitäisi vapauttaa verosta. BAA toteaa kuitenkin, ettei tämä rajoitus ole kiviainesveron ohjaava periaate, koska sen perusteella voidaan verottaa aineksia, joita ei voida korvata.

(120) BAA katsoo, että vaikka tutkittavana olevat verovapautukset poistetaan, kiviainesveron soveltamisala ei olisi johdonmukainen sen ympäristönsuojelua koskevan ajattelutavan, eli kysynnän siirtymistä koskevan ajattelutavan kanssa. BAA:n mukaan sivutuotteita/jätemateriaaleja koskevien verovapautusten poistaminen aiheuttaisi sen, että kiviainesvero olisi vähemmän ympäristötavoitteensa mukainen. Sen sijaan se väittää, että kiviaineskäyttöön louhittavien ainesten, kuten liuskekivi ja savikivi, vapautusten poistaminen olisi sopusoinnussa veron ympäristötavoitteen kanssa.

(121) BAA katsoo, että se, että kiviainesveron soveltamisala ei vastaa ”kysynnän siirtymiseen” liittyvää ympäristötavoitetta, tukee se, että kalkin tai leikatun rakennuskiven sivutuotetta/jätettä sekä rautatieratojen sorapäällysteen ja kiven, jonka PSV-arvo on korkea, kaltaisia aineksia, joille ei ole korviketta, verotetaan.

(122) BAA katsoo, että kiviainesveron soveltamisala on liian kaukana sen ympäristönsuojelullisesta ajattelutavasta. Tämä aiheutuu siitä, että joitain aineksia, jota ei veroteta, voitaisiin korvata sivutuotteella tai jätteellä. Se antaa esimerkiksi tiileen käytetyn saven tai laattoihin käytetyn kaoliinisaven.

i) BAA:n huomautukset 17. tammikuuta 2014

(123) BAA toimitti Cornwallin rakennuskiviä ja liuskekiviä koskevan oppaan vuodelta 2007 ja huomautti, että kyseisessä julkaisussa monet graniitti- ja liuskekivilouhokset mainostavat tuottavansa samantapaisia tuotteita ja rakennuskiveä. BAA väittää oppaan osoittavan, että kiviainesveroa koskevat vapautukset eivät ole sen ajattelutavan mukaisia, eli kiviaineskäyttöön louhittujen materiaalien kysynnän siirtyminen jätteisiin, joita voidaan käyttää kiviaineksena.

(124) BAA väittää, että on näyttöä siitä, että mahdollisuus soveltaa vapautuksia sivutuotteisiin/kaoliinilouhosten jätteisiin on kannustanut louhimaan tarvittavaa enemmän aineksia, ja tarkoitus on pelkästään hyötyä sivutuotteisiin, kuten laadukkaaseen graniittiin, liittyvistä verovapautuksista (42). Se väittää, että on myös näyttöä siitä, että jotkut kaoliinilouhosten toimijat keskittyvät alkuperäisen kaoliiniaineksen sijasta pikemminkin tällaisten sivutuotteiden louhintaan (43). BAA viittaa eräältä louhoksen toimijalta saamaansa sähköpostiviestiin (44), jonka mukaan kiviainesveron käyttöönoton jälkeen sillä on ollut vaikeuksia kilpailla kaoliinilouhosten kiviainesten kanssa, koska niiden tuottama kiviaines on edullisempaa ja se on vallannut markkinat. Sähköpostiviestin mukaan kaoliinilouhosten myymä kiviaines on korkealaatuista kiveä eikä se ole sivutuote. Kyseisen louhoksen toimijan tuotanto on puolittunut ja se ei ole saanut voittoa yli yhdeksään vuoteen. Sen jäteainesta ei voi myydä.

(125) BAA väittää, että tapa, jolla kiviainesveroa sovelletaan kalkinlouhinnan yhteydessä, on ongelmallinen. Kalkin louhintaa ei veroteta, toisin kuin sen jätteitä tai sivutuotteita. Lisäksi kiviainesveroa sovelletaan tiettyjen louhosten hienoaineksiin, sivutuotteisiin tai jätteisiin, joita voidaan käyttää valmistamaan sementtirakennusharkkoja, joita voitaisiin käyttää korvaamaan tiilen valmistusta verosta vapautetusta savesta.

j) Quarry Products Association Northern Ireland Limitedin, jäljempänä ’QPANI’, huomautukset 8. tammikuuta 2014

(126) QPANI väittää, että se osuus on noin 95 prosenttia louhostuotteita rakennusteollisuudelle tarjoavista yrityksistä Pohjois-Irlannissa. Se katsoo, että kiviainesvero suunniteltiin virheellisesti alusta alkaen, koska aineksia olisi pitänyt verottaa niiden käytön eikä geologisten ominaisuuksien perusteella.

(127) Sen mielestä savikiveä ja liuskekiveä ei pitäisi vapauttaa kiviainesverosta, jos niitä käytetään kiviaineksina. Liuskekiveä ja savikiveä käytetään kiviaineksina Yhdistyneen kuningaskunnan rakennusmarkkinoilla, ja niillä voi olla huomattavia paikallisia markkinavaikutuksia, kun niitä toimitetaan kiviainesten markkinoille. Tämä koskee erityisesti Pohjois-Irlantia. Vaikka liuske- ja savikiven tarjonnassa kiviaineskäyttöön voi olla kyse aineksista, jotka ovat itse asiassa muun kuin kiviaineksien louhinnan sivutuotteita (esim. liuskekiven louhinta kattoliuskeeksi), näitä aineksia louhitaan pääasiassa kiviainesten markkinoille.

(128) QPANI kyseenalaistaa myös verosta vapautetut ainekset, jotka koostuvat ”pääasiassa” hiilestä, ruskohiilestä, liuskekivestä tai savikivestä. QPANI:n mukaan olisi yksinkertaisempaa ja johdonmukaisempaa, jos tehtäisiin yksinkertainen ero kiviaineksina käytettävien materiaalien ja muiden kuin kiviaineksina käytettävien materiaalien välillä. Kiviaineksina käytettäviin materiaaleihin olisi sovellettava kiviainesveroa ja muut olisi jätettävä sen ulkopuolelle.

(129) QPANI väittää, että kiviainesvero on johtanut ympäristövahinkoihin, koska verosta vapautettuja aineksia on ollut mahdollista kuljettaa kauemmas.

(130) QPANI väittää, että Pohjois-Irlantiin on tuotu satoja tuhansia tonneja savikiveä Donegalista, Irlannista. Irlannin savikiveä myydään rakennusmarkkinoilla kaikkialla Pohjois-Irlannissa. Rakennushankkeissa Irlannin rajalla on käytetty Irlannista peräisin olevia verosta vapautettuja kiviaineksia, jotka on luokiteltu savikiveksi.

(131) QPANI viitaa edelleen kiveen, joka luokitellaan savikiveksi ja joka hyötyy siten aiheettomasti verovapautuksesta.

k) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset

(132) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pitäytyvät kannassaan, etteivät tutkittavana olevat verovapautukset ja -helpotukset ole valtiontukea. Ne väittävät erityisesti, että veroon perustuva erottelu on perusteltu verojärjestelmän luonteen tai yleisen rakenteen vuoksi, ja valikoivuutta koskeva edellytys ei siten täyty.

(133) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset tunnustavat menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 8 kappaleeseen sisältyvän kuvauksen kiviaineksista. Ne ovat myös samaa mieltä menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 67 kappaleessa kuvatusta kiviaineveroon liittyvästä ajattelutavasta.

(134) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset mainitsivat, että yleinen tuomioistuin totesi 7. maaliskuuta 2012 antamansa tuomion 55 kohdassa: ”[kiviainesveron] perustana olevan normaalin verotuksen periaate perustuu yksinomaan kiviaineksena verotettavan materiaalin kaupalliseen hyödyntämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa”. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että koska kiviainesveroa ei ole tarkoitettu teollisuuden tai maatalouden menettelyissä käytetyn kiven, hiekan tai soran verotukseen, kaikki verot, jotka on suoritettu muuhun kuin kiviaineskäyttöön tarkoitetuista materiaaleista, voidaan palauttaa verohyvityksenä. Saman ajattelutavan mukaan kiveä, hiekkaa tai soraa, jota otetaan, mutta jota ei hyödynnetä kaupallisesti (kuten lainsäädännössä määritellään) ei sisällytetä veron piiriin.

(135) Yhdistynyt kuningaskunta selvitti kiviainesveron tavoitetta lainaamalla yleisen tuomioistuimen tuomiota: ”[…] pyritään ensisijaisesti edistämään rakennusalalla sellaisten kiviainesten käyttöä, jotka koostuvat tietyillä menetelmillä saaduista sivutuotteista tai jätteistä (niin sanotut sivutuotteina saatavat kiviainekset), tai kierrätyskiviainesten käyttöä, jotta voidaan vähentää louhoksista saatujen sellaisten kiviainesten (niin sanotut peruskiviainekset) käyttöä, jotka ovat uusiutumattomia luonnonvaroja, ja näin ollen rajoittamaan tällaiseen louhintaan liittyviä ympäristöhaittoja (jäljempänä kysynnän muuttamisen tavoite tai [kiviainesveron] ympäristötavoite)”.

(136) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että verotuksellinen ajattelutapa esitettiin selkeästi säädösten vaikutusten arvioinnista lähtien: ”Hallituksen valitseman vaihtoehdon päätavoite olisi vähentää yleisemmin yhteiskunnassa yksityishenkilöille ja yrityksille määrättäviä louhinnan ympäristökustannuksia ja kannustaa kierrätystä”.

(137) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kiviainesverolla pyritään saavuttamaan ympäristönsuojelun tavoite kahdella erillisellä, mutta toisiinsa yhteydessä olevalla tavalla. Ensinnäkin veron määräämisellä autetaan sisällyttämään hintoihin joitakin kiviaineksen louhinnan ja kuljetuksen aiheuttamia vahinkoja. Vero johtaa siten vastalouhitun kiviaineksen kysynnän vähenemiseen, koska kustannukset lisääntyvät. Toiseksi jätteille ja kierrätysmateriaaleille myönnetään verovapautuksia ja -hyvityksiä, jotta kannustettaisiin kysynnän siirtymistä vastalouhitusta kiviaineksista kyseisiin aineksiin, mutta samalla ei koetettaisi estää muihin kuin kiviaineksiin perustuvan materiaalin tuotantoa. Kiviainesvero suunniteltiin ympäristötavoitteen saavuttamiseksi siten, että vastalouhitulle verotettavalle kiviainekselle oli taloudellisesti kannattavia vaihtoehtoja.

(138) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kiviainesverolla pyritään edistämään kierrätettyjen tai sivutuotteina olevien ainesten käyttöä (joita syntyy menettelyissä, joilla ei pyritä tuottamaan kiviainesta), jotta voidaan vähentää neitseellisten kiviainesten kysyntää ja siten rajoittaa kiviainesten louhintaan liittyviä ympäristöhaittoja. Vapautukset veron soveltamisalaan voidaan jakaa kahteen ryhmään: kierrätetty kiviaines ja väistämättömästi syntyvät jätteiden sivutuotteet. Jälkimmäiset voidaan määritellä materiaaliksi, jota hyödynnetään kaupallisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja käytetään rakennuskiviaineksena, mutta joka syntyy väistämättömänä seurauksena menettelylle, jolla ei pyritä tarkoituksellisesti tuottamaan kiviainesta. Tällaiset ainekset voidaan jakaa kahteen ryhmään: a) ainekset, jotka saadaan väistämättä muun kuin kiviainekseksi kelpaavan mineraalin louhinnasta; tai b) ainekset, jotka saadaan väistämättä kaivaus- tai ruoppausmenettelyssä, jolla ei pyritä louhimaan materiaalia kaupalliseen hyödyntämiseen.

(139) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat todenneet, että aineksia, joita louhitaan käytettäväksi kiviaineksina kaupalliseen hyödyntämiseen tai joita syntyy sivutuotteena prosessissa, jonka tarkoituksena on tuottaa kaupallisesti hyödynnettävää kiviainesta, ovat tosiasiallisesti eri tilanteessa kuin vapautuksesta hyötyvät ainekset.

(140) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että edellä kuvattujen poikkeusten mukaisesti verovapautuksen soveltamisessa tehdään ero muun kuin kiviainekseksi kelpaavan mineraalin louhinnasta peräisin olevien sivutuotteiden, joihin ei sovelleta verovapautusta, ja kiviaineksen louhinnan sivutuotteena olevan jätemateriaalin (kuten kalkkikiven jäte), johon veroa sovelletaan, välillä. Viranomaisten mukaan ero johtuu tavoitteesta tehdä kalkkikiven louhinnasta kiviaineeksi vähemmän houkuttelevaa mutta samalla olla estämättä muun kuin kiviaineksena käytettävän materiaalin tuotantoa. Luonnonkivestä louhittavasta kiviaineksesta tehdään kiviainesverolla vähemmän houkuttelevaa ja samalla edistetään kiviaineksen vaihtoehtoisten lähteiden käyttöä.

(141) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että vapautukset ovat ratkaisevia kiviainesveron ympäristötavoitteen saavuttamiseksi, sillä ne vähentävät uuden louhinnan synnyttämiä vahinkoja. Ne väittävät, että hintaero verosta vapautettujen ja verotettavien materiaalien välillä siirtää kysyntää pois uudesta louhinnasta. Vapautukset ovat sopusoinnussa kiviainesveron ympäristötavoitteen kanssa siltä osin kuin verosta vapautettujen aineksien käyttö vähentää uuden kiviaineksen louhinnan kysyntää ja siihen liittyviä ympäristöhaittoja.

(142) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että on monia esimerkkejä siitä, että verosta vapautetut ainekset korvaavat laadukkaat kiviainekset. Esimerkiksi vuoden 2012 olympiapuiston rakentamiseen tarvittiin yli miljoona tonnia kiviainesta täytemateriaaliksi. Cornwallin kaoliinintuotannon sivutuotteita käytettiin kierrätettyjen kiviainesten rinnalla laadukkaiden kiviaineksien, kuten vastalouhitun kalkkikiven tai graniitin sijasta. Liuskekiven jätettä […] (45) liuskekivilouhoksesta käytettiin putkien alusmateriaalina […]. Murskattua liuskekiveä käytettiin muiden murskattujen kiviainesten asemasta. Liuskekiven sivutuotetta samasta louhoksesta käytettiin myös rakennustöissä […] korkealaatuisen kiviaineksen sijasta.

(143) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset osoittavat, että verosta vapautettujen louhosten määrä ei ole kasvanut kiviainesveron käyttöönoton jälkeen, kuten esitetään jäljempänä taulukossa, johon sisältyy toiminnassa olevien louhosten määrä tiettynä ajankohtana: 2001 2002 2003 2004 2005 2006 Kaoliinisavi 20 20 22 18 18 18 Kaoliini 17 17 17 17 15 15 Kalkkikivi 348 348 359 336 340 319 Magmakivi ja metamorfikivi 211 211 210 204 213 199 Liuskekivi 43 43 44 43 40 35 Savi ja savikivi 177 177 180 172 169 172 2007 2008 2009 2010 2011 2012 Kaoliinisavi 18 18 18 18 18 18 Kaoliini 13 12 16 17 16 15 Kalkkikivi 338 335 324 331 317 322 Magmakivi ja metamorfikivi 208 203 207 195 204 191 Liuskekivi 36 37 32 33 33 32 Savi ja savikivi 175 165 156 159 155 155

(144) Vuonna 2009 kivimurskeen osuus peruskiviainesten myynnistä oli Yhdistyneessä kuningaskunnassa 59,4 prosenttia. Loput tällaisesta myynnistä koski hiekkaa ja soraa. Kalkkikivi oli ylivoimaisesti tärkein kivimurskan aines, ja sen yhteenlaskettu osuus oli 66 prosenttia kokonaismäärästä, jonka jälkeen tulivat magmakivet, kuten graniitti (24 prosenttia) ja hiekkakivi (9 prosenttia). Kalkkikivellä, magmakivellä ja hiekkakivellä on muita käyttötarkoituksia, esim. rakennuskivenä, tai jos kyse on kalkkikivestä, teollisuuden kalkkina.

(145) Vuonna 2012 tonni kalkkikivestä saatua kiviainesta myytiin 7,16–11,7 Englannin punnalla tonnia kohti. Tonni graniittia myytiin 6,12–12,82 Englannin punnalla tonnia kohti. Tonni liuskekivestä peräisin olevaa kiviainesta myytiin 2–8 Englannin punnalla tonnia kohti.

(146) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset esittivät yhdessä BAA:n kanssa, että kiviaineksen käyttö koristeeksi on epätyypillinen käyttötarkoitus. Maisemoinnissa käytettäviä aineksia käytetään pieniä määriä ja ne valitaan visuaalisten ominaisuuksien, kuten värin ja muodon perusteella, ja rakentamiseen liittyvillä ominaisuuksilla, kuten lujuudella, on vähäinen merkitys, toisin kuin muussa kiviaineskäytössä. Koska kyse on vähäisistä määristä, koristekäyttöön tarkoitetun kiviaineksen kysyntä on vähäistä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

5.5 SAATUJEN HUOMAUTUSTEN ARVIOINTI

(147) Komissio totesi jo menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kiviaineksen normaali verotusperiaate voidaan tiivistää sellaisen kiven, soran ja hiekan verotukseksi, jota on (juuri) otettu käytettäväksi kiviaineksena ja jota käytetään kaupalliseen hyödyntämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1. huhtikuuta 2002 lähtien.

(148) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten kiviainesveron verotusperiaatteesta edellä esittämien huomioiden lisäksi komissio esittää seuraavat huomautukset.

(149) Monet kolmannet osapuolet totesivat, ettei kiviainesveroa sovelleta aineksiin johdonmukaisesti, koska muiden verosta vapautettujen aineksien sivutuotteita (kiviainesta, jolla tuotetaan kiveä, jolla on yksi tai useampi tasainen pinta, jäljempänä ’leikattu kivi’, kalkkia), kiveä, jolla on korkea PSV-arvo, aallonmurtajien tukikiveä, muurikiveä ja korkealaatuisten peruskiviaineksien louhinnasta saatujen laadukkaiden kiviaineksien sivutuotteita/jätteitä ei ole vapautettu verosta. Niiden väitettiin olevan samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa kuin tällä hetkellä verosta vapautetut muut kuin kiviaineksena käytettyjen materiaalien sivutuotteet tai materiaalit, joilla on erikoistuneita käyttötapoja ja joita ei veroteta.

(150) Komissio otti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esille sen, miksi se piti kaoliinisaven, kaoliinin, kivihiilen, ruskohiilen, savikiven ja liuskekiven sivutuotteille myönnettävää vapautusta perusteltuna, mutta ei maatalouskäyttöön tarkoitetun kalkin ja leikatun kiven sivutuotteille.

5.5.1 LEIKATUSTA KIVESTÄ JA KALKIN LOUHINNASTA SAATAVIEN SIVUTUOTTEIDEN VEROTUS

(151) Saatuaan runsaasti tietoja kolmansilta osapuolilta ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta komissio toteaa, että leikatun kiven ja kalkin louhinnasta saadut jätteet tai sivutuotteet koostuvat samankaltaisesta kivestä kuin leikattu kivi ja kalkki: i) jäte, joka saadaan kalkkikiven louhinnassa kalkin tuottamiseksi, koostuu todennäköisesti myös kalkkikivestä ja ii) jäte, joka syntyy kiven louhinnasta leikatun kiven tuottamiseksi, koostuu todennäköisesti pääosin saman kivilajin siruista, jota leikataan.

(152) Kiviainesveroon sovellettavissa vapautuksissa tehdään ero niiden jäteainesten välillä, jotka ovat joko muuhun kuin kiviaineskäyttöön tarkoitettujen mineraalien louhinnan sivutuote (kuten kaoliinin ja kaoliinisaven, kivihiilen, ruskohiilen ja liuskekiven louhintajäte), jotka on vapautettu verosta, tai jotka ovat kiviaineskäyttöön tarkoituksellisesti louhittavan materiaalin sivutuote ja joihin veroa sovelletaan (kuten kalkkikivijäte).

(153) Verotuksen ero johtuu tavoitteesta ehkäistä esim. kalkkikiven, graniitin ja hiekkakiven uutta louhintaa kiviaineskäyttöön ja olla samalla vaikuttamatta muun kuin kiviaineksen tuotantoon.

(154) Kuten Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat esittäneet, kalkkikivi, hiekkakivi ja graniitti ovat yleisimpiä aineksia, joita louhitaan kiviaineskäyttöön. Leikatun kiven tai kalkin sivutuotteisiin sovellettu vapautus kiviainesverosta ainakin säilyttäisi näiden aineksien louhintatason tai jopa kannustaisi lisäämään uutta louhintaa.

(155) Leikatun kiven ja kalkin erottamisesta pääasiallisesta louhitusta aineksesta ei aiheudu ylimääräisiä kustannuksia (käsittelykustannuksia). Näin ei ole esim. kaoliinisaven ja kaoliinin tapauksessa, ja näiden materiaalien erottaminen jätteestä on hyvin kallista.

(156) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset selvittivät, että leikattava kivi ja kalkin saamiseen käytetty kalkkikivi louhitaan tietoisesti kiviaineskäyttöön. Myös niiden sivutuotteita ja jätteitä voidaan myydä erikseen ilman pääasiallista ainesta, koska ne ovat laadukasta materiaalia kiviaineskäyttöön. Tämän osoituksena Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat hinnoittelutietoja, joiden mukaan kalkin ja leikatun kiven hinnat eivät useimmissa tapauksessa ole paljon korkeammat kuin niiden sivutuotteiden. Kalkintuotannossa tarvittavan kalkkikiven hinta on noin 12,50–19,50 Englannin puntaa tonnilta, kun taas sen sivutuotteen tonnihinta on 7,16–11,70 puntaa. Magmakivi (kuten graniitti), jota käytetään myös leikatun kiven tuottamiseen, maksaa noin 5,51–12,91 Englannin puntaa tonnilta, kun taas se sivutuotteena saatavan kiviaineksen myyntihinta on noin 6,12–12,82 puntaa tonnilta. Tämä merkitsee, että jos laadukkaalle erikoistuotteelle ei ole kysyntää, louhos jatkaisi silti uutta louhintaa, koska on taloudellisesti järkevää myydä vasta louhittua tuotetta ja sen kiviaineskäyttöön tarkoitettua sivutuotetta. Ei voida sulkea pois sitä, että sivutuotteiden vapauttamisella verosta edistetään uutta louhintaa ja tämä heikentää kiviainesveron ympäristönsuojelullista ajattelumallia.

(157) Lisäksi ei ole mitään objektiivista tapaa erottaa kalkkikiveä, joka on maanviljelyskalkin tuotannon sivutuote, ja kalkkikiveä, joka on varta vasten louhittu kiviaineskäyttöön. Sama koskee graniittia, hiekkakiveä ja leikatun kiven sivutuotteita. Siten nämä vasta louhitut ainekset ja niiden sivutuotteet ovat keskenään vaihtokelpoisia, ja louhoksen toimija voi päättää kysynnän perusteella kummankin myymisestä kiviaineskäyttöön.

(158) Edellä johdanto-osan 151–157 kappaleessa esitettyjen näkökohtien perusteella komissio toteaa, että kalkin ja leikatun kiven sivutuotteet eivät ole tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samassa tilanteessa kuin vasta louhitut kiviainekset. Lisäksi leikattuun kiveen tai muuhun kuin kiviaineskäyttöön tarkoitetun kalkkikiven/kalliokiven louhinnasta syntyvän jätteen mahdollinen vapauttaminen verosta ainoastaan edistäisi uuden kalliokiven ja kalkkikiven louhintaa, mutta ei kysynnän siirtymistä.

5.5.2 KIVI, JONKA PSV-ARVO ON KORKEA, AALLONMURTAJIEN TUKIKIVI, MUURIKIVI, KORKEALAATUISET PERUSKIVIAINEKSET JA NIIDEN SIVUTUOTTEET/JÄTTEET

(159) Materiaalit, joita käytetään kiveen, jonka PSV-arvo on korkea, aallonmurtajien tukikiviin, muurikiviin ja korkealaatuisiin peruskiviaineksiin on tarkoitettu joko kyseisten materiaalien erikoiskäyttöön tai sellaisiin käyttötarkoituksiin, joissa niitä ei voida korvata kierrätetyillä kiviaineksilla tai veron soveltamisalan ulkopuolella olevien materiaalien jätteillä.

(160) Kuitenkin kaikki materiaalit, joita käytetään kiveen, jonka PSV-arvo on korkea, aallonmurtajien tukikiviin, muurikiviin ja korkealaatuisiin peruskiviaineksiin sekä niiden sivutuotteisiin, ovat samaa kiveä. Esimerkiksi tukikiveä valmistetaan samasta kivestä kuin pienempää kiviainesmurskaa, jota syntyy sivutuotteena.

(161) Nämä kivet sopivat yleensä kiviaineskäyttöön, ja louhoksen toimijoilla on mahdollisuus valita, miten kiveä myydään tai hyödynnetään kysynnän perusteella.

(162) Edellä johdanto-osan 151–157 kappaleessa selvitetyistä leikatun kiven ja kalkin sivutuotteisiin liittyvistä syistä komissio ei voi sulkea pois sitä, että kiveen, jonka PSV-arvo on korkea, aallonmurtajien tukikiveen, muurikiveen, korkealaatuisiin peruskiviaineksiin ja niiden sivutuotteisiin/jätteeseen sovellettavat vapautukset verosta edistäisivät näiden aineksien louhimista kiviaineskäyttöön.

(163) Kun kyse on siitä, että monet asianomaiset kyseenalaistivat kiviainesveron logiikan, koska kiveä, jonka PSV-arvo on korkea, ja tukikiveä verotetaan, mutta tulvasuojuksien kalkkia tai muihin erikoistarkoitukseen käytettävää materiaalia ei, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ja BAA toimittivat tietoja, joiden mukaan PSV on mitta, joka merkitsee kiviaineksen lujuutta kiillotettaessa; kiviaineksia, joilla on korkea PSV-arvo, käytetään bitumiseoksessa, jota levitetään teiden pinnalle korkeatasoiseen kitkantehostamiseen. Kiviainekset, joilla on korkein PSV-arvo, käytetään mutkissa ja jarrutusalueilla, ja ne määritellään PSV-arvonsa ja kulumisarvonsa perusteella. Nämä ovat kiviesiintymissä luonteisia ominaisuuksia ja niitä tehostetaan valmistusmenettelyssä. Ainekset ovat edelleen kiviainesta ja tämä käyttö luokitellaan kiviainesverossa kiviaineskäytöksi.

(164) Tukikiveä käytetään suojaamaan Yhdistyneen kuningaskunnan rannikoita eroosiolta. Eritelmän vaatimukset riippuvat meriympäristöjen tilan vakavuudesta. Määriteltyihin ominaisuuksiin sisältyvät tiheys ja kiviaineksen kulumisarvo. Se luokitellaan kiviainesverossa kiviaineskäyttöön tarkoitetuksi materiaaliksi, koska sitä käytetään lujuutta ja massaa varten.

(165) Lisäksi se, onko tiettyyn tarkoitukseen käytetty materiaali vaihdettavissa, ei vaikuta kiviainesveron ajattelutapaan eikä muiden materiaalien vapauttamiseen verosta. Komissio panee merkille, että tässä asiassa kiviainesveroa sovelletaan erilaisiin käyttötapoihin, jotka eivät ole keskenään vaihdettavissa. Kuitenkin niin kauan kuin tällaisia materiaaleja voidaan käyttää ja käytetään laajasti kiviaineksina ja tämä on taloudellisesti järkevää, tällaisten materiaalien vapauttaminen verosta jopa tiettyihin käyttötarkoituksiin vaarantaisi kiviainesveron tavoitteen.

(166) Useat asianosaiset viittaavat siihen, että verosta vapautetut kiviainekset korvaavat sivutuotteena saatavien kiviainesten tuotteita eivätkä kestävämpiä tuotteita. Komissio toteaa ensinnäkin, että tällä näkökohdalla ei voida kyseenalaistaa sitä, että kiviainesverolla saavutetaan ympäristönsuojelullinen tavoite, koska verosta vapautetut tuotteet, jotka ovat muuhun kuin kiviaineskäyttöön louhitun materiaalin väistämättömiä sivutuotteita, korvaavat uusia louhittuja kiviaineksia. Ei ole väliä, korvataanko niillä kestävämpiä tai vähemmän kestäviä kiviaineksia, kunhan uutta louhintaa vähennetään. Lisäksi komissio toteaa, että joskus verosta vapautetuilla aineksilla voitaisiin jopa korvata kestävämpiä kiviaineksia, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset totesivat johdanto-osan 142 kappaleessa.

(167) Komissio panee merkille ongelmat, jotka liittyvät kiviainesveron täytäntöönpanoon ja materiaalien geologisiin ominaisuuksiin perustuviin vapautuksiin. Komissio kuitenkin toteaa, että olisi ollut vaikeampaa perustaa verovapautukset materiaalien käyttötarkoitukseen, koska tämä voi aiheuttaa ongelmia täytäntöönpanossa ja jättää enemmän tilaa väärinkäytöksille. Lisäksi vaikuttaa siltä, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilla on raportin tuki kiviainesveron täytäntöönpanossa ja ne noudattavat siihen sisältyviä määritelmiä ja materiaalitestejä. BAA itse totesi, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset käyttävät asiantuntijageologeja määrittämään louhosten tuottamat ainekset.

(168) Kun kyse on keraamisiin tuotteisiin käytetyn saven ja savikiven sulkemisesta kiviainesveron keskeyttämisen ulkopuolelle, komissio toteaa, että kyse on verosta vapautetusta teollisesta menettelystä, joka on jo otettu huomioon menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä ja jota ei pidetä valtiontukena.

(169) Kun kyse on Cornwallin rakennuskiviä ja liuskekiviä koskevasta oppaasta vuodelta 2007, komissio toteaa, ettei sitä voida pitää tarkkana tietolähteenä, jolla annetaan kattava yleiskatsaus kaikista louhoksen tuotteista. Opas on tehty mainostarkoituksessa, ja louhokset mainostavat siinä rakennusalalle tarkoitettuja tuotteitaan. Komissio katsoo siten, että louhokset, jotka ovat Cornwallin rakennuskiviä ja liuskekiviä koskevassa oppaassa vuodelta 2007, esittävät tuotteensa rakennusteollisuutta koskevan markkinastrategiansa mukaisesti. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset mainitsivat, että ne sallivat louhosten mainostavan tuotteitaan haluamallaan tavalla materiaalien geologisesta koostumuksesta riippumatta ja ne eivät pidä tällaisia myynninedistämisee