FI Euroopan unionin virallinen lehti L 112/41

KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 20 päivänä joulukuuta 2006,

tukiohjelmasta, jonka Ranska on ottanut käyttöön yleisen verolainsäädännön 39 CA §:n nojalla – Valtiontuki C 46/04 (ex NN 65/04)

(tiedoksiannettu numerolla K(2006) 6629)

(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2007/256/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artikojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I. MENETTELY

(1) Komissio esitti Ranskan viranomaisille 19 päivänä helmikuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (D/51178) tietopyynnön Ranskan valtiovarainministeriön hyväksymiin yrityksiin sovellettavasta verotuksellisesta rahoitusleasing-järjestelmästä, jonka käyttöönotosta säädetään eräistä taloudellisista ja rahoituksellisista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1998 annetun lain nro 98–546 (2) 77 § :ssä. Ranskan viranomaiset pyysivät 18 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyllä kirjeellä tietopyyntöön vastaamiselle asetetun määräajan pidentämistä. Komissio vastaanotti 3 päivänä toukokuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (A/33117) Ranskan viranomaisten toimittamat tiedot. Komissio pyysi 6 päivänä heinäkuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (D/54933) Ranskan viranomaisilta lisätietoja, jotka saapuivat komissioon 2 päivänä elokuuta 2004 (A/36007).

(2) Komissio ilmoitti Ranskan viranomaisille 14 päivänä joulukuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (D/205909) päätöksestään aloittaa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen muodollinen tutkintamenettely. Komission päätös on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3) . Komissio kehotti päätöksessään Ranskaa ja asianomaisia esittämään huomautuksena määräaikaan mennessä.

(3) Ranskan viranomaiset pyysivät 6 päivänä tammikuuta 2005 (A/30266) ja 4 päivänä helmikuuta 2005 päivätyillä kirjeillä määräajan pidentämistä, johon komissio ilmoitti suostuvansa 11 päivänä tammikuuta 2005 (D/50220) ja 16 päivänä helmikuuta 2005 päivätyillä kirjeillä (D/51190).

(4) Komissio vastaanotti 15 päivänä maaliskuuta 2005 (A/32251) Ranskan viranomaisten huomautukset. Se vastaanotti määräaikaan mennessä myös 16 asianomaiselta huomautuksia, jotka se toimitti 9 päivänä kesäkuuta 2005 päivätyllä kirjeellä (D/54454) edelleen Ranskan viranomaisille.

(5) Ranskan viranomaiset pyysivät komissiolta 7 päivänä heinäkuuta 2005 päivätyllä kirjeellä (A/35587) asianomaisten huomautuksia koskevan lausunnon esittämiselle asetetun määräajan pidentämistä. Komissio suostui pyyntöön, ja Ranskan viranomaiset toimittivat sille lopulta lausuntonsa 20 päivänä heinäkuuta 2005 päivätyllä kirjeellä (A/35981).

(6) Ranskan viranomaiset toimittivat komissiolle 2 päivänä maaliskuuta 2006 päivätyllä sähköpostilla (A/31655) lisähuomautuksia tarkasteltavana olevasta tukiohjelmasta.

II. YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS JÄRJESTELMÄSTÄ

(7) Yleisen verolainsäädännön (Code général des impôts), jäljempänä ’CGI’, 39 C § :n ensimmäisessä momentissa säädetään, että vuokralle annetuista tai muussa muodossa käyttöön asetetuista hyödykkeistä tehtävät poistot jaetaan tavanomaiselle käyttöajalle.

(8) Lain nro 98–546 77 § :llä lisätään CGI:hin kaksi säännöstä, joiden tarkoituksena on veronkierron torjunta henkilöyhtiöiden ja taloudellisten yhteenliittymien (4) toteuttamissa irtaimen omaisuuden rahoitustoimissa.

(9) CGI:n 39 C § :n toisessa momentissa säädetään sen vuoksi, että taloudellisen yhteenliittymän vuokralle asettamasta hyödykkeestä tehtävät verovähennyskelpoiset poistot eivät saa ylittää taloudellisen yhteenliittymän perimän vuokran määrää, josta on vähennetty muut kyseiseen hyödykkeeseen liittyvät kustannukset.

(10) Koska degressiiviset poistot ja rahoituskulut keskittyvät lähtökohtaisesti hyödykkeen ensimmäisille käyttövuosille, taloudellisen yhteenliittymän tulokset ovat ensimmäisten vuosien aikana selvästi tappiollisia ja muuttuvat voitollisiksi vasta toisella jaksolla, kun perittyjen vuokrien määrä ylittää kokonaismenojen määrän (poistot ja rahoituskulut mukaan luettuina). Taloudellinen yhteenliittymä kuuluu henkilöyhtiöihin sovellettavien säännösten piiriin. Sen ensimmäisten toimintavuosien aikana kirjaamat tappiot vähennetään siis verotettavasta tuotosta, jonka sen jäsenet saavat juoksevasta toiminnastaan. CGI:n 39 C § :n toisessa momentissa säädetyllä poistojen enimmäismäärällä pyritään estämään tämäntyyppisen rahoituksen väärinkäyttö verotuksen optimointiin.

(11) CGI:hin on kuitenkin sisällytetty poikkeus tästä rajoituksesta säätämällä tiettyihin yrityksiin sovellettavasta suotuisasta poistojärjestelmästä. CGI:n 39 CA § :ssä säädetään, että CGI:n 39 C § :n toisessa momentissä säädettyä enimmäismäärää ei sovelleta degressiivisen poistojärjestelmän piiriin kuuluvaan irtaimeen omaisuuteen (5) liittyviin rahoitustoimiin, joita taloudelliset yhteenliittymät toteuttavat vähintään kahdeksan vuoden pituisella jaksolla, edellyttäen, että valtiovarainministeriö on hyväksynyt toimen ennakkoon.

(12) Hyväksynnälle on asetettu useita ehtoja, joiden keskeinen sisältö on seuraava: — hyödykkeen hankintahinta vastaa markkinahintaa, — investointiin liittyy merkittävä taloudellinen ja sosiaalinen etu, erityisesti työllisyyden alalla, — hyödykkeen käyttäjä osoittaa hyödykkeen olevan välttämätön edellytys liiketoimintansa harjoittamiselle eivätkä rahoitusjärjestelyt ole yksinomaan verotuksellisia, — vähintään kaksi kolmasosaa hyväksynnän tuloksena saatavasta veroetuudesta siirretään edelleen hyödykkeen käyttäjälle.

(13) Taloudelliset yhteenliittymät, jotka ovat useimmiten rahoituslaitosten perustamia, hankkivat rahoitettavan hyödykkeen yleensä markkinahintaan ja leasingvuokraavat sen käyttäjälle. Käyttäjän maksamat vuokrat ja hinta, joka maksetaan osto-option käyttämisestä sopimuksen päättyessä, kattavat taloudellisen yhteenliittymän oman rahoitustarpeen, myös korot ja pääoman.

(14) Poistojen enimmäismäärän soveltamatta jättämisen (6) lisäksi valtiovarainministeriöltä saatava hyväksyntä mahdollistaa kyseiseen hyödykkeeseen tavanomaisesti sovellettavan degressiivisen poistokertoimen korottamisen yhdellä kymmenyksellä. Lisäksi kun taloudellinen yhteenliittymä myy hyödykkeen edelleen käyttäjälle sen jälkeen, kun hyödykkeen tavanomaisesta käyttöajasta on kulunut 2/3, myyntivoitto vapautetaan verosta.

(15) Ranskan viranomaiset ovat todenneet merkittävään taloudelliseen ja sosiaaliseen etuun liittyvästä ehdosta (7), ettei kyseisen edun arvioinnista ole annettu ohjeita. Arvioinnissa otetaan sen vuoksi huomioon erityisesti investoinnin heijastevaikutukset työmarkkina-alueeseen, kilpailuedellytyksiin ja toiminnan kehittymiseen kyseisellä talousalueella sekä erityisesti sen myönteinen vaikutus tuotantolaitoksen taikka hallinto- tai päätöksentekokeskuksen laajentamiseen tai perustamiseen. Lisäksi otetaan huomioon investoinnin myönteinen vaikutus turvallisuuden tai ympäristönsuojelun parantamiseen.

(16) CGI:n 39 CA § :ssä säädetään ehdosta, jonka mukaan vähintään kaksi kolmasosaa taloudellisen yhteenliittymän hyväksynnän seurauksena saamasta veroetuudesta on siirrettävä edelleen hyödykkeen käyttäjälle (8). Tämä siirto toteutetaan alentamalla vuokran määrää tai ilmoittamalla osto-option määrä aiottua pienemmäksi. Sen etuuden täsmällinen määrä, joka taloudellisen yhteenliittymän on siirrettävä edelleen käyttäjälle, on määritettävä hyväksynnän antamisen yhteydessä.

(17) Ranskan viranomaiset ovat toimittaneet komission pyynnöstä toimialakohtaisen erittelyn hyväksyntää hakeneista ja tarkasteltavana olevan järjestelmän todellisista edunsaajista: Toimialat Jätetyt hyväksymishakemukset Myönteiset hyväksymispäätökset Meriliikenneinvestoinnit 142 110 Lentoliikenneinvestoinnit 32 18 Rautatieinvestoinnit 5 2 Teollisuusinvestoinnit 7 3 Avaruusteollisuusinvestoinnit 3 0

(18) Ranskan viranomaisten mukaan niistä 56 hakemuksesta, joista ei tehty myönteistä päätöstä, 21 peruutettiin, 13 jätettiin käsittelemättä ja 22 hakemuksesta tehtiin kielteinen päätös. Ranskan viranomaiset ilmoittivat lisäksi, että niistä 22 hakemuksesta, joista tehtiin kielteinen päätös, 15 koski meriliikennealaan liittyvän hyödykkeen rahoittamista ja loput seitsemän lentoliikennealaan liittyvän hyödykkeen rahoittamista.

(19) Viranomaiset ovat myös ilmoittaneet, että CGI:n 39 CA § :n mukaiset hyväksymismenettelyt keskeytettiin 14 päivänä joulukuuta 2004, jolloin muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehty päätös annettiin niille tiedoksi.

III. SYYT MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEEN

(20) Komissio totesi 14 päivänä joulukuuta 2004 tekemässään päätöksessä, että verotuksellisiin taloudellisiin yhteenliittymiin kuuluvat sijoittajat ja taloudellisten yhteenliittymien rahoittamien hyödykkeiden käyttäjät näyttävät hyötyneen CGI:n 39 CA § :n nojalla myönnetystä edusta. Komissio totesi kyseisen toimenpiteen valikoivuudesta, että valtiovarainministerillä näytti olevan harkintavaltaa hyväksynnän myöntämiseen sovellettavien ehtojen arvioinnissa. Tämä mahdollisti kyseisen järjestelmän edunsaajien valitsemisen subjektiivisten perusteiden mukaan. Lisäksi vaikutti siltä, että CGI:n 39 CA § :n mukaisessa verojärjestelmässä oli kyse tukitoimenpiteestä, joka hyödytti pääasiassa liikennealaa. Komissio katsoi sen vuoksi, että kyseistä toimenpidettä ei nähtävästi voida perustella Ranskan soveltaman verojärjestelmän luonteella eikä taloudellisella rakenteella. Komission mukaan liikennealan saamiin etuihin liittyi myös valtion varojen käyttöä, kilpailun vääristymistä ja yhteisössä käytävään kauppaan kohdistuvia vaikutuksia.

(21) Tarkasteltavana olleen tukiohjelman soveltuvuudesta yhteismarkkinoille komissio totesi alustavasti, että perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisia poikkeuksia ei silloisessa tilanteessa voitu soveltaa niihin. Kyseinen verojärjestelmä ei näyttänyt täyttävän valtiontukia koskevissa yhteisön suuntaviivoissa ja puitteissa asetettuja edellytyksiä. Sen vuoksi vaikutti siltä, että järjestelmä ei sovellu yhteismarkkinoille.

(22) Komissio päätti tästä syystä aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn selvittääkseen, onko kyseinen verojärjestelmä katsottava valtiontueksi ja soveltuuko se yhteismarkkinoille.

IV. RANSKAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

(23) Ranskan viranomaiset ilmoittavat huomautuksissaan katsovansa, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä ei ole valtiontukea. Niiden mukaan kyse on vain yleisten oikeussääntöjen mukaisesta teknisestä menettelytavasta, jonka avulla kyseinen rahoitustapa voidaan sisällyttää viranomaisten valvonnan piiriin, eikä suinkaan yleisistä oikeussäännöistä tehtävästä poikkeuksesta. CGI:n 39 C § :n toisen momentin mukaisen, vähennyskelpoisia poistoja koskevan rajoituksen tarkoituksena on estää kyseisen rahoitusjärjestelmän käyttö verotuksen optimointiin, kun lähtökohtana on veronkierto-olettama. Myös CGI:n 39 CA § :n mukaisen järjestelmän tarkoituksena on veronkierron torjunta. Koska kyseisen pykälän soveltamisalaan kuuluviin raskaisiin tuotantohyödykkeisiin sijoitetulle pääomalle saadaan kuitenkin tuottoa suhteellisen pitkän ajan kuluttua, voidaan lähteä olettamuksesta, että rahoitusleasingin käytön vaikuttimena on verotuksen optimoinnin lisäksi myös se, että se on taloudellisesti välttämätöntä.

(24) Ranskan viranomaiset katsovat tästä syystä, että hyväksynnän saamiselle asetetut ehdot mahdollistavat varsinkin osto-option sisältävään vuokraukseen perustuvien tuotantohyödykkeiden rahoitustoimien sisällyttämisen ennakkovalvonnan piiriin ja kaikkien sellaisten rahoitustoimien jättämisen verojärjestelmästä saatavan hyödyn ulkopuolelle, joiden vaikuttimet liittyvät verotuksen optimointiin.

(25) Erityisen tärkeä tässä suhteessa on varsinkin työllisyyteen liittyvää merkittävää taloudellista ja sosiaalista etua koskeva ehto, jonka täyttyminen edellyttää työntekijöiden palkkaamista koskevien sitoumusten liittämistä hyväksymishakemukseen. Ranskan viranomaiset toteavat lisäksi, että luodut työpaikat on säilytettävä hyödykkeen vähimmäiskäyttöajan, toisin sanoen vuokrasopimuksen tai käyttöön asettamista koskevan sopimuksen voimassaoloajan, joka on vähintään kahdeksan vuotta. Viranomaisten mukaan luotujen työpaikkojen on johdettava hyväksyntää hakevan yrityksen työntekijöiden nettomäärän kasvuun ja työpaikkojen on liityttävä suoraan investointiin.

(26) Ranskan viranomaiset toteavat lisäksi, että jotkin hyväksymishakemukset on hylätty sillä perusteella, että rahoitushankkeeseen, jota hakemus koskee, ei liity merkittävää taloudellista ja sosiaalista etua. Kyse on tyypillisesti kahdenlaisesta tilanteesta. Ensimmäisessä tilanteessa on kyse siitä, että työntekijöiden palkkaaminen tai rekrytointi ei ole määrällisesti eikä laadullisesti riittävää, jotta se tukisi päätöksenteko- ja hallintokeskuksen sijoittamista alueelle tai mahdollistaisi sen sijoittamisen alueelle. Toisessa tilanteessa on kyse olettamuksesta, jonka mukaan hakijan taloudellinen tilanne mahdollistaa muiden sellaisten rahoituskeinojen käytön, joihin ei liity kannustinvaikutusta.

(27) Ehto, jonka mukaan pääosa veroetuudesta, jonka taloudellisen yhteenliittymän jäsenet saavat CGI:n 39 CA § :n nojalla, on siirrettävä käyttäjälle, mahdollistaa myös verotuksen optimoinnin estämisen, kun pelkästään lisävarojen keräämiseen tähtäävät rahoitustoimet jätetään järjestelmän soveltamisalan ulkopuolelle.

(28) Ranskan viranomaiset korostavat lisäksi, että tällä tavoin käyttöön otettuun valvontajärjestelyyn ei liity harkintavallan käyttöä. Ne viittaavat tältä osin Ranskan perustuslakineuvoston oikeuskäytäntöön (9), jonka mukaan CGI:n 39 CA § :ssä tarkoitetun kaltainen hyväksyntä ei ole harkinnanvarainen, vaan pelkästään antaa valtionvarainministerille mahdollisuuden varmistaa, että kyseinen rahoitusoperaatio täyttää lakisääteiset ehdot.

(29) Viranomaisten mukaan poistojen määrän vähentämiseen sidoksissa olevassa veroetuudessa ei joka tapauksessa ole kyse verotulojen menetyksestä vaan veron perusteen jakamisesta ajallisesti eri tavalla. Taloudelliseen yhteenliittymään kuuluvien sijoittajien saaman edun täsmällisen määrän määritys vastaa viranomaisten mukaan korvausta, jonka määrä perustuu markkinaehtoihin ja tavanomaisiin liikeneuvotteluihin.

(30) Ranskan viranomaiset esittävät useita huomautuksia komission väitteestä, jonka mukaan kyseinen verojärjestelmä on luonteeltaan valikoiva.

(31) Viranomaisten mukaan kyse on ensiksikin yleisluontoisesta toimenpiteestä, joka koskee sekä teollisuutta että liikennealaa. Ranskan viranomaiset mainitsevat esimerkkeinä sellun jalostuslaitteet, öljysäiliöt, painokoneet ja jäähdytyslaitteet, jotka ovat teollisuushyödykkeitä ja joista tehtävät poistot voidaan tehdä degressiivisesti vähintään kahdeksan vuoden aikana. Ranskan viranomaiset huomauttavat lisäksi, että eräät ajoneuvot, kuten kuorma-ja linja-autot, on jätetty järjestelyn ulkopuolelle, koska niiden poistoaika on alle kahdeksan vuotta. Kyseistä poistoaikaa sovelletaan viranomaisten mukaan kaikkiin hyödykkeisiin, joihin sijoitetulle pääomalle saadaan tuottoa suhteellisen pitkän ajan kuluttua.

(32) Tarkasteltavana olevasta järjestelmästä saatavan hyödyn keskittyminen liikennevälineisiin johtuu todellisuudessa Ranskan viranomaisten tahdosta riippumattomista kehityssuuntauksista eli yhtäältä teollisuusyritysten taloudellisen tilanteen kehittymisestä ja toisaalta siitä, kuinka houkuttelevia sijoituskohteita liikennevälineet ovat sijoittajille. Liikennevälineisiin sisältyy sijoittajien kannalta erittäin houkuttelevia omaisuuseriä, sillä sijoittajat pyrkivät rajoittamaan riskejä valitsemalla helposti kaupattavia hyödykkeitä siltä varalta, että liikennöitsijä joutuu vaikeuksiin.

(33) Ranskan viranomaiset katsovat, että tarkasteltavana oleva järjestelmä ei suosi ranskalaisia yrityksiä, sillä kansallisuutta ei käytetä perusteena taloudellisen yhteenliittymän jäseneksi pääsylle. Tämä tarkoittaa, että ulkomainen sijoittaja, erityisesti rahoituslaitos, voi hyötyä kyseisestä järjestelmästä ja ansaita sen avulla lisävaroja riippumatta siitä, missä sen verotuksellinen kotipaikka sijaitsee.

(34) Vaikka sitä paitsi oletettaisiinkin, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä muodostaa poikkeuksen yleisistä oikeussäännöistä, on huomattava, että järjestelmän soveltamisalaa ja -aikaa ei ole rajoitettu ja se perustuu puolueettomiin ja horisontaalisiin veronkierron torjuntaa koskeviin perusteisiin. Kuten saksalaisille lentoyhtiöille poistoina myönnettävästä verotustuesta 13 päivänä maaliskuuta 1996 tehdyssä komission päätöksessä 96/369/EY (10) tarkasteltua verojärjestelmää, myöskään tätä järjestelmää ei ole syytä katsoa valtiontueksi.

(35) Hyödykkeen myyntivoiton verovapautuksesta Ranskan viranomaiset toteavat, että velvollisuus siirtää vähintään kaksi kolmasosaa edusta hyödykkeen loppukäyttäjälle koskee myös etua, jonka taloudellisen yhteenliittymän jäsenet saavat kyseisen verovapautuksen tuloksena. Viranomaisten mukaan tätä ehdollista verovapautusta voidaan perustella Ranskan verojärjestelmän luonteella ja taloudellisella rakenteella. Ne katsovat vapautuksen välttämättömäksi, jotta voidaan varmistaa, että yleisten oikeussääntöjen edellytysten mukaisesti tehtävästä poistovähennyksestä saatava veroetuus säilytetään myös hyödykkeen aikaistetun myynnin tapauksessa. Ranskan viranomaiset painottavat lisäksi, että kyseinen verovapautus sisällytetään yleisiin oikeussääntöihin 1 päivästä tammikuuta 2007. Kyseisestä ajankohdasta alkaen myyntivoitot sellaisista osakkeista osakkuusyhtiöissä, jotka myyjällä on ollut hallussaan yli kahden vuoden ajan, vapautetaan verosta lukuun ottamatta sitä kulujen ja maksujen osuutta, jonka suuruus verotettavan tulon määrityksessä huomioon otettavien myyntivoittojen nettomäärästä on 5 prosenttia. Kun otetaan huomioon ajankohta, jona taloudellisten yhteenliittymien ja käyttäjien väliset sopimukset hyödykkeiden asettamisesta käyttöön on tehty, kyseiset hyödykkeet voitaisiin myydä aikaistetusti vasta 1 päivän tammikuuta 2007 jälkeen, sillä aikaistettu myynti voidaan toteuttaa vasta sen jälkeen, kun kyseisten sopimusten voimassaoloajasta on kulunut vähintään kaksi kolmasosaa. Taloudellisten yhteenliittymien jäsenet hyötyvät sen vuoksi tästä verovapautuksesta yleisten oikeussääntöjen mukaisesti.

(36) Ranskan viranomaiset korostavat lisäksi, että myyntivoittoa ei vapauteta automaattisesti verosta. Verovapautuksen saaminen edellyttää muun muassa, että hyödykkeen tosiasiallinen käyttäjä osoittaa hyödykkeestä aiheutuvien kustannusten vuoksi olevansa kykenemätön hankkimaan hyödykettä välittömästi vaarantamatta taloudellista tasapainoaan. Kansalliskokouksen raha-asiainvaliokunnan esittelijän 25 päivänä maaliskuuta 1998 antaman mietinnön mukaan tämän ehdon tarkoituksena oli kuitenkin ottaa käyttöön vaihtoehtoisia järjestelyjä erityisesti alusten osakkaiden omistusosuuksien optiotodistuksia koskeneelle verovapautukselle, jäljempänä ’osuusjärjestelmä’, joka kumottiin vuoden 1998 talousarviolailla.

(37) Ranskan viranomaiset toteavat tarkasteltavana olevan verojärjestelmän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille, että vaikka oletettaisiinkin, että järjestelmä on valtiontukea, se olisi katsottava perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan mukaiseksi, sillä se helpottaa tietynlaisten toimintojen kehitystä muuttamatta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä ei suosi kansallisia taloudellisia toimijoita muiden jäsenvaltioiden toimijoiden kustannuksella eikä ole suotuisampi kuin muissa jäsenvaltioissa sovellettavat järjestelmät.

(38) Viranomaiset viittaavat tältä osin erityistilanteeseen meriliikenteen alalla, jolla toimivat liikennöitsijät ovat järjestelmän pääasiallisia edunsaajia. Viranomaisten mukaan nyt tarkasteltava järjestelmä vastaa vaikutuksiltaan nk. osuusjärjestelmää (Ranskassa rekisteröityjen alusten rahoitukseen liittyvä järjestelmä), josta on ilmoitettu aiemmin komissiolle ja jonka komissio on hyväksynyt perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan nojalla. (11) Osuusjärjestelmä kumottiin vuonna 1998 siitä aiheutuneiden kohtuuttomien julkisten menojen vuoksi. Viranomaiset toteavat myös, että lainsäätäjän päätös verotuksellisen rahoitusleasingin mukauttamisesta tehtiin tilanteessa, jolle oli ominaista Ranskassa rekisteröityjen kauppa-alusten määrän kasvun pysähtyminen ja pyrkimys veromenojen supistamiseen. CGI:n 39 CA § :n voimaantulo ei ollut johtanut Ranskan meriliikennealan kääntymiseen kasvuun, vaan oli mahdollistanut Ranskan lipun alla purjehtivan aluskannan vahvistamisen ja uudistamisen. Muiden jäsenvaltioiden aluskannat kasvoivat kuitenkin samanaikaisesti sekä alusten lukumäärän että vetoisuuden perusteella tarkasteltuina. Kyseisen järjestelmän voimaantulo ei sen vuoksi ole aiheuttanut haittaa meriliikennealan kehittämiselle muissa jäsenvaltioissa.

(39) CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä noudattaa lisäksi kaikilta osin meriliikenteen valtion tuelle annettuja yhteisön suuntaviivoja, jäljempänä ’yhteisön suuntaviivat vuodelta 1997’, ja komission tiedonantoa C(2004) 43 – Yhteisön suuntaviivat meriliikenteen valtiontuelle, jäljempänä ’yhteisön suuntaviivat vuodelta 2004’ (12). Järjestelmällä edistetään erityisesti yhteisön aluskantojen kilpailukykyä meriliikenteen maailmanmarkkinoilla, eurooppalaisten merenkulkijoiden työllisyyden turvaamista, merenkulkualan osaamisen säilyttämistä yhteisössä ja alaan liittyvien taitojen kehittämistä (mainittujen yhteisön suuntaviivojen 2.2 kohta). Lisäksi järjestelmällä tuetaan tehokkaasti turvallisuuden parantamista ja ympäristönsuojelua, koska sillä mahdollistetaan aluskannan uudistaminen. Ranskan viranomaiset muistuttavat erityisesti merenkulkijoiden työllisyyden ja maissa sijaitsevien laadukkaiden työpaikkojen turvaamisen osalta, että yksi hyväksynnän saannille asetetuista ehdoista on, että hakijalla on unionin alueella sijaitseva strateginen päätöksentekokeskus meriliikenteen ja alusten hallinnointia varten. Meriliikenteen suoraan hallinnointiin liittyvät työpaikat samoin kuin liitännäistoimintoihin, kuten vakuutus-, välitys- ja rahoitustoimintoihin, liittyvät työpaikat hyötyvät siten välillisesti käsiteltävänä olevasta verojärjestelmästä.

(40) Viranomaiset huomauttavat kuitenkin, että yhteisön suuntaviivoissa vuodelta 1997 (13) ja vuodelta 2004 (14) ei luoda selkeää yhteyttä meriliikenteen säilyttämisen ja kehittämisen kannalta välttämättömien tukien ja luotujen työpaikkojen määrän välille. Yhteisön suuntaviivoissa vuodelta 2004 todetaan lisäksi, että ”tässä vaiheessa ei ole todisteita tukiohjelmista, jotka vääristäisivät yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla kilpailua jäsenvaltioiden välisessä kaupassa” ja ”tällaisten toimenpiteiden on todettu turvaavan […] korkean tason työpaikkoja” (3.1 kohta).

(41) Tarkastellessaan perustellun luottamuksen periaatteen soveltamista tähän tapaukseen Ranskan viranomaiset viittaavat Ranskan myöntämästä valtiontuesta Bretagne Angleterre Irlande -yhtiölle (”BAI” tai ”Brittany Ferries”) 8 päivänä toukokuuta 2001 tehtyyn komission päätökseen 2002/15/EY (15), jossa käsitellään kyseistä järjestelmää.

(42) Ranskan viranomaiset viittaavat lisäksi komissiolle lähettämäänsä, 17 päivänä maaliskuuta 1998 päivättyyn kirjeeseen (A/32232), jossa ne ilmoittavat 39 CA § :n ja 39 C § :n lisäämisestä CGI:hin. Viranomaiset katsovat, että riippumatta kyseisestä kirjeestä ja komission tutkimista monista asioista (16), joissa on mainittu CGI:n 39 §, järjestelmän voimaantulon jälkeisten kuuden vuoden aikana ei ole aloitettu yhtään sitä koskevaa menettelyä.

(43) Viranomaiset katsovat tässä tilanteessa, että se, että komissio ei ole ottanut järjestelmään mitään kantaa, on luonut niille perustellun luottamuksen siihen, että CGI:n 39 CA § soveltuu yhteismarkkinoille. Tämä sulkee pois mahdollisuuden, että kyseisiä yrityksiä vaadittaisiin maksamaan tuki takaisin.

V. KOLMANSIEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

(44) Kuusitoista osapuolta toimitti perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti huomautuksensa komissiolle asetettuun määräaikaan mennessä. Tämän päätöksen liitteenä on luettelo kyseisistä asianomaisista.

(45) Valtaosa asianomaisista vastustaa komission näkemystä kyseisen ohjelman katsomisesta tueksi.

(46) Erityisesti Caisse Nationale des Caisses d’Epargne et de Prévoyance (CNCE), Calyon Corporate and Investement Bank, jäljempänä ’Calyon’, ja BNP Paribas, jäljempänä ’BNP’, katsovat, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestely ei ole valtiontukea, vaan tarkoituksena on ollut perustaa järjestelmä, jolla valvotaan tietyistä omaisuuseristä tehtäviin poistoihin sovellettavien yleisten oikeussääntöjen soveltamista. Niiden mukaan CGI:n 39 C § :n toisen momentin ja 39 CA § :n tarkoituksena on torjua kohtuuttomia verotulojen menetyksiä, kuten lain nro 98–546 antamista edeltäneet parlamentaariset asiakirjat osoittavat (25 päivänä maaliskuuta 1998 annettu kansalliskokouksen raha-asiainvaliokunnan mietintö).

(47) Société Générale (SG), BNP ja Brittany Ferries puolestaan toteavat, että CGI:n 39 CA § :ssä ei säädetä yleisistä oikeussännöistä poikkeavasta verotuksesta, vaan se merkitsee poistojen palauttamista yleisten oikeussääntöjen piiriin. Kyse on sen vuoksi yleisluontoisesta järjestelmästä. SG:n mukaan CGI:n 39 CA § :n mukaisesta veronmaksun lykkäämisestä saatavaa taloudellista etua on verrattava poistoihin sovellettaviin yleisiin oikeussääntöihin eikä CGI:n 39 C § :n toisen momentin mukaiseen rajoittavaan poikkeusjärjestelmään. Järjestelmästä voivat lisäksi hyötyä kaikki Ranskan alueella toimivat talouden toimijat, eikä CGI:n 39 CA § :ssä viitata mihinkään erityiseen hyödykkeeseen tai toimialaan. Kyseisen pykälän soveltamisen tuloksena saatavien etujen myöntämistä ei sen vuoksi ole rajattu Ranskan kauppalaivastoon eikä ranskalaisiin pankkeihin.

(48) Taloudellisen yhteenliittymän jäsenyyttä ei myöskään käytetä perusteena hyväksynnän saamiselle eikä tarkasteltavana oleva järjestelmä sisällä rajoituksia, jotka kohdistuisivat taloudellisen yhteenliittymän jäseniin, joilta yhteenliittymän varat ovat peräisin. Kyseiset asianomaiset toteavat sen vuoksi, ettei CGI:n 39 C ja 39 CA § :n säännösten voida kohtuudella katsoa tuovan taloudellisen yhteenliittymän jäsenille valikoivaa veroetuutta.

(49) CGI:n 39 CA § :n mukaista hyväksyntää ei myöskään myönnetä harkkinnanvaraisesti. Gaz de Francen ja BNP:n mukaan ministeriöltä saatavan hyväksynnän myöntämiselle on päinvastoin asetettu puolueettomia ja syrjimättömiä ehtoja. BNP muistuttaa tältä osin, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön (17) mukaan komission tehtäviin kuuluu osoittaa, että talouden toimijoita on kohdeltu harkinnanvaraisesti yksittäisten toimenpiteiden puitteissa. Harkintavallan antaminen viranomaisille voi johtaa toimenpiteen katsomiseen valikoivaksi vain siinä tapauksessa, että kyse on yksittäisestä toimenpiteestä eikä yleisesti sovellettavasta järjestelmästä, johon toimenpide perustuu. On syytä muistaa, että veroviranomaiset eivät voi asettaa ehtoja, joista ei säädetä lainsäädännössä. Tässä tapauksessa lainsäädännössä säädetään nimenomaisesti perusteista, joita sovelletaan arvioitaessa, onko kyse ”merkittävästä taloudellisesta ja sosiaalisesta edusta”. BNP, CNCE ja Calyon viittaavat tältä osin Ranskan viranomaisten mainitsemaan perustuslakineuvoston päätökseen (18). Kielteiseen hyväksymispäätökseen voidaan joka tapauksessa hakea harkintavallan ylittämisen perusteella muutosta hallintotuomioistuimesta, joka tekee asiasta päätöksen kielteisen hyväksymispäätöksen perusteluja tarkasteltuaan.

(50) Muun muassa Calyon ja BNP katsovat tarkasteltavana olevan järjestelmän valikoivuuden johtuvan markkinakäytännöstä ja liikennevälineiden erityispiirteistä (tietyt kierrätystakuut ja takuut pitkäaikaisesta rahaksi muutettavuudesta) eikä CGI:n 39 CA § :n sisällöstä. Liikennevälineisiin liittyy erityispiirteitä, jotka mahdollistavat pitkäaikaisten rahoitusjärjestelyjen käytön. Vaikka CGI:n 39 CA § :ssä ei edes vaadittaisi ennakkohyväksynnän saamista valtionvarainministeriltä, järjestelyn edunsaajat olisivat samat kuin tällä hetkellä.

(51) BNP:n mukaan CGI:n 39 CA § :n mukaisen järjestelyn soveltamisedellytyksiä voidaan lisäksi perustella Ranskan verojärjestelmän luonteella ja taloudellisella rakenteella, sillä tietyillä toimialoilla tarvitaan huomattavia investointeja.

(52) CNCE painottaa myös, että CGI:n 39 CA § :n soveltamisen tuloksena saatavia taloudellisia etuja vastaavia etuja voidaan saavuttaa myös soveltamalla yleisiä oikeussääntöjä. CGI:n 39 CA § :n erityispiirteet eivät käytännössä eroa merkittävästi poistoja koskevista yleisistä oikeussäännöistä, kun tarkastelun kohteena ovat määrälliset verotusvaikutukset. CNCE:n mukaan näitä erityispiirteitä ovat etu, joka saadaan degressiivisen poistokertoimen korottamisesta yhdellä kymmenyksellä, ja mahdollisuus hyötyä myyntivoiton verovapautuksesta. BNP myöntää kuitenkin, että valtio käyttää 39 CA § :n soveltamisesta aiheutuvien talousarviokustannusten laskennassa vertailukohtana CGI:n 39 C § :n toista momenttia.

(53) Etu, joka saadaan poistokertoimen korottamisesta yhdellä kymmenyksellä, kompensoituu puolestaan sillä, että kirjatut tappiot ovat CGI:n 39 CA § :n mukaisesti vähennyskelpoisia vain 25 prosenttiin saakka yhteenliittymän kunkin jäsenen muusta toiminnastaan saamasta tuotosta, josta kannetaan yleisten oikeussääntöjen mukaista yhtiöveroa. Kyseisen veroetuuden tarkoituksena on lisäksi hyväksynnän saannille asetettujen erityisvaatimusten tai -rajoitusten korvaaminen. BNP:n mukaan etu, jonka taloudellinen yhteenliittymä saa poistokertoimen korottamisesta yhdellä kymmenyksellä, on ehdollinen ja suhteellisen vähäinen. Se ei missään tapauksessa johda kilpailuedun saamiseen. Air France toteaa tältä osin, että kyseisen järjestelmän mukaisesti toteutetulla rahoitustoimella voidaan saada suoraan lainaamiseen perustuvaan rahoitukseen verrattuna 6–10 prosentin säästö suhteessa ilma-aluksen hintaan. Air France korostaa myös, että vuokraajan saama säästö on täysin verrattavissa taloudelliseen hyötyyn, joka voidaan saada muilla verojärjestelyillä.

(54) CNCE toteaa, että mahdollisuus hakea myyntivoiton vapauttamista verosta perustuu Ranskan verojärjestelmän taloudelliseen rakenteeseen eikä sen vuoksi ole luokiteltavissa valtiontueksi. Verovapautuksen taloudellinen järkiperäisyys tekee siitä järjestelmän tehokkuuden kannalta välttämättömän tai tarkoituksenmukaisen. Myyntivoiton vapauttamista verosta voidaankin perustella tarpeella säilyttää kassavirran kasvu, joka saadaan CGI:n 39 CA § :n mukaisen järjestelmän ensimmäisen osan soveltamisen tuloksena. Calyonin mukaan erityisesti alusten tapauksessa verovapautus mahdollistaa varustamon asettamiseen tilanteeseen, jossa se olisi, jos se olisi ostanut aluksen suoraan ja jos sillä olisi ollut riittävästi rahotuskapasiteettia poistojen vähentämiseksi verotuksessa. BNP:n mukaan myyntivoiton verovapautuksen tarkoituksena on turvata veronmaksun lykkäämiseen liittyvä etu siltä varalta, että hyödykkeen käyttäjä käyttää osto-optiota ennen eräpäivää. SG puolestaan toteaa, että myyntivoiton verovapautus on tarkoitettu vastineeksi tarkasteltavana olevaan verojärjestelmään liittyvistä erityisvaatimuksista, kuten vuokranantajan omistamien osuuksien myyntikiellosta, jota sovelletaan lukuun ottamatta tapauksia, joissa käyttäjä on nimenomaisesti pyytänyt alussa myynnin sallimista. Kyseinen verovapautus kompensoituu käyttäjälle aiheutuvilla suuremmilla käyttökustannuksilla.

(55) Brittany Ferriesin mukaan CGI:n 39 CA § :ssä säädetty myyntivoiton verovapautus ei ole suotuisampi kuin vuoden 2007 alusta sovellettaviin yleisiin oikeussääntöihin perustuva vapautus (joka ei koske kulujen ja maksujen 5 prosentin osuutta).

(56) Air France toteaa, että tämän verojärjestelyn tuloksena saatavat säästöt ovat verrattavissa muiden eri puolilla maailmaa käytössä olevien, verokannustimia sisältävien rahoitustapojen avulla saatuihin säästöihin. Lisäksi CGI:n 39 CA § :n mukaisesti rahoitettuihin toimiin liittyy vastikkeita, joihin järjestelmästä saatavat edut on suhteutettava. Air France huomauttaa lisäksi, että taloudellinen yhteenliittymä voi joissakin tapauksessa siirtää sopimuksen nojalla veroriskit ja niihin liittyvät kulut vuokraajalle, mikä alentaa tuntuvasti käyttäjän mahdollisesti saamia säästöjä.

(57) Monet asianomaiset, muun muassa Compagnie Méridionale de navigation, katsovat, että tarkasteltavana oleva järjestelmä asettaa varustamoille monia vaatimuksia, jotka valtio on asettanut vastineeksi hyväksynnän saannille. Kyseisestä verojärjestelmästä saatavat edut kompensoivat sen vuoksi lisäkustannuksia, joita aiheutuu alusten hallinnoinnista Ranskan lipun alla ja jotka johtuvat pääasiassa kustannuksiltaan Euroopan korkeimpiin kuuluvan ranskalaisen miehistön käytöstä. Fouquet Sacop korostaa tältä osin, että kyseinen verojärjestelmä on saanut sen vauhdittamaan Ranskan lipun alla harjoittamansa toiminnan kehittämistä, sillä järjestelmä kompensoi kyseiseen toimintaan liittyvät vaatimukset ja lisäkustannukset. CMA CGM, Broström Tankers, Pétro Marine ja Louis Dreyfus Armateurs puolestaan toteavat, että ilman järjestelmästä saamaansa etua ne eivät olisi kyenneet suoriutumaan investoinneistaan toimiessaan Ranskan lipun alla, eivätkä siksi olisi kyenneet antamaan panostaan yhteisön aluskannan kehittämiseen. Bourbon Maritime toteaa, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä mahdollistaa laadukkaiden työpaikkojen säilyttämisen meriliikenteen suoran hallinnoinnin ja siihen liittyvien toimintojen alalla sekä turvallisuuden ja ympäristönsuojelun parantamisen.

(58) Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan edellytyksestä, joka liittyy jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuviin vaikutuksiin, monet asianomaiset toteavat, että taloudellisten yhteenliittymien jäsenet ja kyseisten hyödykkeiden käyttäjät voivat olla ulkomaisia liikenteenharjoittajia tai niiden ranskalaisia tytäryhtiöitä. Kyseinen järjestelmä ei myöskään ole muissa jäsenvaltioissa käytössä olevia järjestelmiä suotuisampi. SG toteaa lisäksi, että vähemmistö niistä asiakkaista, joita hyväksynnät koskevat, on ranskalaisia.

(59) CNCE toteaa järjestelmän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille, että meriliikenteen harjoittajille myönnetyt hyväksynnät ovat vuosina 1997 ja 2004 annettujen yhteisön suuntaviivojen (19) hengen mukaisia. CNCE:n mukaan nyt tarkasteltava toimenpide soveltuu sen vuoksi yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, kun sitä tulkitaan mainittuihin yhteisön suuntaviivoihin sisältyvien periaatteiden mukaan.

(60) Brittany Ferries korostaa CGI:n 39 CA § :n mukaisen järjestelmän soveltuvan yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, sillä sen tarkoituksena on ainoastaan korjata raskaisiin tuotantohyödykkeisiin tehtävien investointien rahoitukseen liittyviä markkinahäiriöitä. Useimmat asianomaiset korostavat lisäksi, että muut jäsenvaltiot ovat reagoineet Ranskan järjestelmään antamalla samankaltaisia säännöksiä.

(61) Tarkasteltaessa perustellun luottamuksen periaatteen soveltamista tähän tapaukseen useimmat asianomaiset – jotka kuuluvat järjestelmän edunsaajiin – toteavat olleensa koko ajan vakuuttuneita siitä, että toimenpiteessä ei ollut kyse perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta. Kyseisten asianomaisten mukaan perustellun luottamuksen periaatteen soveltaminen tähän tapaukseen estää sen vuoksi mahdollisen takaisinperinnän.

(62) SG toteaa tältä osin, että nyt tarkasteltavaa järjestelmää edeltäneessä järjestelmässä poistoista aiheutuneet henkilöyhtiöiden tappiot voitiin vähentää kokonaisuudessaan kyseisten yhtiöiden osakkeenomistajien verotettavista tuloista. Komissio ei kuitenkaan ole missään olosuhteissa luokitellut kyseistä yleisten oikeussääntöjen mukaista järjestelmää valtiontueksi.

(63) On myös merkillepantavaa, että komissio ei puuttunut järjestelmään millään tavoin kuuteen vuoteen. Calyonin mukaan komissio näyttää olleen tietoinen useista CGI:n 39 CA § :n mukaisesti toteutetusta omaisuuserien rahoitustoimista, eikä se ole ottanut missään vaiheessa esille kysymystä siitä, olivatko ne perustamissopimuksen 87 artiklan mukaisia. (20) CNCE toteaa tältä osin, että komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn kohtuuttoman pitkän ajan kuluttua siitä, kun se oli saanut tuen tietoonsa, ja myös Calyon katsoo kyseisen ajan kohtuuttoman pitkäksi. Komissio on sitä paitsi jo aiemmin vahvistanut poikkeuksellisesti tuensaajan perustellun luottamuksen olemassaolon, mikä esti tuen vaatimisen maksettavaksi takaisin, sillä komissio teki tuolloin asiasta lopullisen päätöksen vasta kolmen vuoden kuluttua siitä, kun se oli saanut toimenpiteen tietoonsa. (21)

(64) Eräät asianomaiset korostavat myös, että komissio on hyväksynyt aiemmin osuusjärjestelmän – joka on verotuksellisesti nyt tarkasteltavaa järjestelmää suotuisampi – ja että niiden perusteltu luottamus tämän järjestelmän sääntöjenmukaisuuteen perustui juuri siihen. CNCE:n mukaan tuensaajien perustellun luottamuksen syntyminen ei edellytä, että komissio on ottanut aiemmin kantaa samanlaiseen järjestelmään. Jo pelkästään se, että komissio on hyväksynyt aiemmin vastaavanlaisen järjestelmän, voi antaa tuensaajille perustellun luottamuksen. Sen mukaan komissio on hyväksynyt vastaavanlaisen järjestelmän 8 päivänä toukokuuta 2001 tehdyllä päätöksellään (22). CNCE ja SG viittaavat myös useisiin samankaltaisiin järjestelmiin (23), jotka komissio on hyväksynyt aiemmin, ja yhteisöjen tuomioistuimen tuomioon (24) asiassa RSV vastaan komissio.

(65) Juuri Brittany Ferries katsoo 8 päivänä toukokuuta 2001 tehdyn komission päätöksen (25) antaneen sille perustellun luottamuksen siihen, että kyseinen järjestelmä ei sisällä valtiontukia.

(66) CNCE korostaa myös, että Ranska sääti lain nro 98–546 noin kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun laista oli ilmoitettu komissiolle perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Koska komissio ei vastannut ilmoitukseen kahden kuukauden kuluessa sen tekemisestä, ilmoitettu toimenpide katsotaan asiassa Lorenz sovelletussa oikeuskäytännössä (26) tarkoitetuksi voimassa olevaksi tukiohjelmaksi.

(67) Komissio sai muodollisessa tutkintamenettelyssä huomautuksia myös kahdelta asianomaiselta, jotka pyysivät henkilöllisyytensä pitämistä salassa.

(68) Ensimmäinen näistä asianomaisista toteaa komissiolle määräajassa toimittamissaan huomautuksissa kyseisen järjestelmän sääntöjenvastaiseksi. Se pyytää komissiota laajentamaan tämän hallintomenettelyn soveltamisalan osuusjärjestelmään. Kyseinen asianomainen yhtyy komission muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esittämiin näkemyksiin, joiden mukaan kyse on valikoivasta järjestelmästä, joka suosii ranskalaisia varustamoita ja joka vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan erityisesti Englannin kanaalin molemmin puolin ulottuvilla markkinoilla. Asianomainen toteaa tältä osin, että nyt tarkasteltava järjestelmä, jolla korvattiiin aikoinaan osuusjärjestelmä, otettiin käyttöön Ranskan meriliikennealan edistämiseksi, kuten 25 päivänä maaliskuuta 1998 annetussa raha-asiainvaliokunnan mietinnössä todetaan.

(69) Kyseinen ranskalaisia liikenteenharjoittajia suosiva verojärjestelmä myötävaikuttaa myös liikakapasiteetin kasvuun Englannin kanaalin molemmin puolin ulottuvilla markkinoilla, koska alalla toimivat liikenteenharjoittajat pystyvät sen avulla hankkimaan uusia aluksia, vaikka niillä ei olisi siihen varaa. Osoituksena kyseisen verojärjestelmän soveltamisesta aiheutuvista kilpailunvääristymistä ovat lisäksi Seafrance- ja Brittany Ferries -yhtiöiden järjestelmän turvin tekemät alushankinnat. Näiden kahden yhtiön kapasiteetti on kasvanut merkittävästi uusien alusten hankinnan seurauksena.

(70) Toinen niistä asianomaisista, jotka ovat pyytäneet henkilöllisyytensä salassapitoa, viittaa huomautuksissaan suotuisaan kilpailuasemaan, johon ranskalaiset liikenteenharjoittajat ja varsinkin Brittany Ferries ovat päässeet rahoittamalla aluksiaan tarkasteltavana olevan verojärjestelmän puitteissa. Kyseinen asianomainen viittaa tältä osin Brittany Ferries -yhtiön pysymiseen Englannin kanaalin ylittävillä reiteillä ja Ranskan ja Irlannin välisellä reitillä huolimatta niillä vallitsevista vaikeista kilpailuolosuhteista, jotka ovat muun muassa aiheuttaneet P&O:n poistumisen kyseisiltä markkinoilta.

VI. RANSKAN VIRANOMAISTEN KANTA ASIANOMAISTEN ESITTÄMIIN HUOMAUTUKSIIN

(71) Ranskan viranomaisten mukaan useimpien asianomaisten esittämät huomautukset vahvistavat viranomaisten näkemyksen nyt tarkasteltavasta järjestelmästä erityisesti seuraavien seikkojen osalta: — CGI:n 39 CA § on yleisluontoinen toimenpide, jota käytetään erityisesti muttei yksinomaan kauppa-alusten rahoittamiseen. — Kyseinen järjestelmä vastaa vaikutuksiltaan joko Ranskan kansallisen lainsäädännön mukaisia toimenpiteitä tai muissa jäsenvaltioissa käytössä olevia järjestelyjä. — Lupa ei ole harkinnanvarainen ja sen myöntäminen riippuu puolueettomien perusteiden täyttämisestä. — Nyt tarkasteltava verojärjestelmä tuottaa merkittävää etua yhteisön taloudelle erityisesti yritysten sijaintipaikan valinnan ja työpaikkojen pysyvyyden kannalta. — Valtaosa asianomaisista mainitsee lisäksi perustellun luottamuksen, joka niillä oli siihen, että järjestelmä oli yhteisön säännöstön mukainen.

(72) Niiden kahden asianomaisen huomautuksista, joiden henkilöllisyys pidetään salassa, Ranskan viranomaiset toteavat, että ne perustuvat virheellisiin tai epätarkkoihin tietoihin.

(73) Yhden väitteen mukaan Brittany Ferries -yhtiölle taloudellisten yhteenliittymien verojärjestelmästä myönnetty etu olisi epäsuoraan aiheuttanut P&O:n vetäytymisen Englannin kanaalin länsi- ja keskiosien markkinoilta. Viranomaiset toteavat tästä, että kyseinen etu kattoi vain kaksi Brittany Ferries -yhtiön alusta ja yhtiön Mont St Michel -aluksen rahoittaminen järjestelmästä oli hyväksytty 8 päivänä toukokuuta 2001 tehdyllä komission päätöksellä (27).

(74) Yhdistyneen kuningaskunnan kilpailuviranomaiset toteuttivat perusteellisen tutkinnan Brittany Ferries -yhtiön vetäydyttyä kyseisiltä markkinoilta. Tutkimuksen mukaan vetäytyminen ei johtunut mahdollisesta kilpailun vääristymisestä. Joidenkin liikenteenharjoittajien liikevaihdon supistuminen johtui Ranskan viranomaisten mukaan halpalentoyhtiöiden suunnalta tulevan kilpailun jatkuvasta lisääntymisestä eikä siitä, että muut varustamot ottivat käyttöön uusia aluksia.

(75) Toinen näistä asianomaisista esitti toiveen, jonka mukaan komission aloittama tutkinta olisi ulotettava osuusjärjestelmiin. Ranskan viranomaiset muistuttavat kuitenkin, että osuusjärjestelmä on todettu perustamissopimuksen määräysten mukaiseksi 3 päivänä toukokuuta 1996 tehdyllä komission päätöksellä.

(76) Viranomaisten mukaan taloudellisiin yhteenliittymiin sovelletusta verojärjestelmästä hyötyneet yhtiöt eivät ole olleet osallisina kapasiteetin lisäyksessä Englannin kanaalin ylittävillä reiteillä. Tältä osin on otettava huomioon, että näille vakiintuneiden liikenteenharjoittajien aiemmin liikennöimille reiteille on siirtynyt uusia liikenteenharjoittajia. Ranskan viranomaiset huomauttavat myös, että Eurotunnel kaksinkertaisti rahdinkuljetuskapasiteettinsa vuosien 2000 ja 2003 välisenä aikana ja että P&O on lunastanut Stena-Linen omistusosuudet ja nykyaikaistanut aluskantansa.

VII. TUEN ARVIOINTI

(77) Komissio katsoo perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti aloitetun muodollisen tutkintamenettelyn seurauksena ja Ranskan viranomaisten menettelyn aikana esittämien näkemysten perusteella, että CGI:n 39 CA § :n mukainen verojärjestelmä on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

1. Valtiontuki

(78) Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.

(79) Jäsenvaltion toteuttaman toimenpiteen katsominen valtiontueksi edellyttää seuraavien edellytysten täyttymistä kaikilta osin: 1) kyseisestä toimenpiteestä saadaan valtion varoista myönnettyä etua, 2) etu on valikoiva ja 3) kyseinen toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (28)

(80) Seuraavassa esitetään syyt, joiden perusteella CGI:n 39 CA § :n mukaisen järjestelmän, jota kuvaillaan edellä, voidaan katsoa täyttävän kaikki mainitut edellytykset.

(81) CGI:n 39 C § :n ensimmäisen momentissa säädetään, että vuokralle annettuihin tai muussa muodossa käyttöön asetettuihin hyödykkeisiin liittyvät poistot jaetaan tavanomaiselle käyttöajalle.

(82) CGI:n 39 C § :n toinen momentti ja 39 CA § koskevat poistosääntöjä, joita sovelletaan vuokralle annettujen tai käyttöön asetettujen hyödykkeiden rahoittamiseen ja erityisesti taloudellisten yhteenliittymien toteuttamaan rahoitukseen. Ranskan viranomaisten mukaan näiden kahden säännöksen tarkoituksena on estää kyseisen rahoitustavan väärinkäyttö.

(83) Ranskan viranomaiset ja asianomaiset katsovat, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä merkitsee paluuta poistovähennyksiä koskevien yleisten oikeussääntöjen soveltamiseen eli CGI:n 39 § :n 1 momentin toiseen alamomenttiin ja 39 C § :ään eikä sitä vuoksi voida katsoa valtiontueksi. CGI:n 39 C § :n toinen momentti muodostaa poikkeuksen kyseisistä pykälistä.

(84) Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltaminen edellyttää vain sen määrittämistä, onko tietyssä oikeudellisessa järjestelmässä jokin kansallinen toimenpide ”omiaan suosimaan jotakin yritystä tai tuotannonalaa” verrattuna muihin sellaisiin yrityksiin tai tuotannonaloihin, jotka ovat kyseisellä järjestelmällä tavoitellun päämäärän kannalta rinnastettavassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa. (29)

(85) Valtiontukeen liittyvässä oikeuskäytännössä tarkoitetun edun yksilöimiseksi on sen vuoksi ehdottoman välttämätöntä, että tietyssä oikeudellisessa järjestelmässä määritetään vertailukohta tai yleisesti sovellettava järjestely, johon tätä etua verrataan. (30) Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi todennut, että viitekehyksen määrittämisellä on erityistä merkitystä tilanteissa, joissa on kyse verotoimenpiteistä, koska itse edun olemassaolo voidaan osoittaa ainoastaan suhteessa niin sanottuun ”normaaliin” verotukseen eli normaaliin verokantaan, joka on viitekehyksen muodostavalla maantieteellisellä alueella voimassa oleva verokanta. (31)

(86) Tarkasteltavana olevassa tapauksessa vuokralle annettujen tai käyttöön asetettujen hyödykkeiden poistojärjestelmässä käytettävän vertailukohdan määrityksessä on otettava huomioon ainoastaan säännökset, jotka koskevat taloudellisten yhteenliittymien kaltaisten henkilöyhtiöiden toteuttamia toimenpiteitä kyseisenkaltaisten hyödykkeiden rahoittamiseksi. Muussa tapauksessa edun määrityksessä huomioon otettava tosiasiallinen tilanne ja oikeudellinen tilanne eivät ole verrattavissa toisiinsa taloudellisen yhteenliittymän jäsenten eikä kyseisten hyödykkeiden käyttäjien kannalta.

(87) Vähennyskelpoisen poiston määrityksessä käytettävä vertailukohta on tässä tapauksessa CGI:n 39 C § :n toinen kohta, jossa säädetään vähennyskelpoisen poiston periaatteellisesta rajaamisesta taloudellisten yhteenliittymien rahoittamiin hyödykkeisiin. (32) Vertailukohtana ei voida käyttää CGI:n 39 C § :n ensimmäistä kohtaa, sillä sitä ei voida soveltaa rahoitustoimiin, joiden toteuttajana on taloudellinen yhteenliittymä eli useamman oikeussubjektin, yleensä rahoituslaitoksen, muodostama ryhmittymä. Taloudellisen yhteenliittymän jäsenet jakavat keskenään operaatioon liittyvät riskit toisin kuin yhden rahoituslaitoksen toteuttamassa rahoitustoimessa, jonka riskeistä kyseinen rahoituslaitos vastaa yksin. On lisäksi huomattava, että toisin kuin rahoitustavoissa, joissa ei käytetä taloudellista yhteenliittymää, tällaisen verotuksellisesti läpinäkyvän järjestelyn kautta toteutettu rahoitustoimi mahdollistaa verotuksen optimoinnin, sillä taloudellisen yhteenliittymän ensimmäisten toimintavuosiensa aikana kirjaamat tappiolliset tulokset vähennetään verotettavasta tuotosta, jonka sen jäsenet saavat juoksevasta toiminnastaan.

(88) Komissio katsoo tämän vuoksi, että Ranskan viranomaisilla ja eräillä asianomaisilla ei ole perusteita väittää, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä merkitsisi paluuta poistoja koskevien yleisten oikeussääntöjen soveltamiseen ja että CGI:n 39 C § :n toinen momentti muodostaisi vertailukohteena käytettävän järjestelmän, jonka perusteella 39 CA § :n soveltamisen tuloksena saatava veroetuus olisi arvioitava. On lisäksi otettava huomioon, että CGI:n 39 CA § :ssä säädetään nimenomaisesti, että kyseinen veroetuus on laskettava verovähennyksiin liittyvien positiivisten tai lisäveroihin liittyvien negatiivisten nykyarvojen summan perusteella ja että vertailukohtana on käytettävä 39 CA § :n toisen momentin soveltamisen tuloksena saatavia vastaavia arvoja.

(89) On huomattava, että vain sellaiset taloudellisen yhteenliittymän (33) jäsenet, jotka rahoittavat irtainta omaisuutta, jonka poistoaika on vähintään kahdeksan vuotta, voivat hyötyä CGI:n 39 CA § :n soveltamiseen perustuvista veroetuuksista eli 1) vähennyskelpoisten poistojen periaatteellisesta enimmäismäärästä myönnettävästä poikkeuksesta, 2) poistokertoimen korottamisesta yhdellä kymmenyksellä ja 3) mahdollisuudesta myyntivoiton verovapautukseen.

(90) Vähennyskelpoisten poistojen enimmäismäärän jättämisestä soveltamatta CGI:n 39 CA § :n nojalla on muistettava, että kukin taloudellisen yhteenliittymän jäsen voi vähentää yhteenliittymän tappiot omasta verotettavasta tuotostaan suhteessa hallussaan oleviin oikeuksiin siltä hyödykkeen poistojakson osalta, jolla yhteenliittymän tulokset ovat tappiolliset. Tällöin ei oteta huomioon CGI:n 39 C § :n toisen momentin mukaista poistojen enimmäismäärää.

(91) CGI:n 39 CA § :ssä säädetyn poikkeuksen soveltaminen mahdollistaakin sen, että jokainen taloudellisen yhteenliittymän jäsen voi pienentää tappiollisen jakson aikana veron perustetta, jota niihin sovelletaan yleensä CGI:n 39 § :n toisen momentin nojalla. Poistojen määrää ei ole rajattu hyödykkeestä perityn vuokran määrään, josta on vähennetty muut vuokralle annettuun hyödykkeeseen liittyvät kulut. Tämä mahdollistaa poistomäärän korottamisen ensimmäisten tappiollisten tilikausien aikana. CGI:n 39 CA § :n säännös, jonka mukaan nämä tappiot voidaan vähentää vain 25 prosenttiin saakka yhteenliittymän kunkin jäsenen muusta toiminnastaan saamasta tuotosta, josta kannetaan yleisten oikeussääntöjen mukaista yhtiöveroa, voi epäilemättä rajoittaa kyseistä etua muttei poista sitä kokonaan.

(92) Ranskan viranomaiset toteavat tältä osin, että rahoitustoimen ensimmäisten vuosien aikana saatujen verosäästöjen vastapainoksi taloudelliselta yhteenliittymältä aletaan kantaa lisäveroa heti sen jälkeen, kun se on alkanut tuottaa voittoa vuokratulojen ylittäessä annuiteettipoistojen määrän. Komissio katsoo kuitenkin, että saatu etu perustuu veron maksun lykkäämiseen ja vastaa koko poistojakson aikana maksettujen verojen yhteenlaskettua nykyarvoa, kun otetaan lisäksi huomioon sovelletut korkotasot.

(93) Senaatin laatima selvitys nro 413 (34) tukee tätä näkemystä. Siinä todetaan, että ”verosäästöt, jotka osakkeenomistajat saavat ensimmäisten toimintavuosien aikana, kompensoituvat myöhemmin, kun rahoitusorganisaatiolta aletaan kantaa lisäveroja sen alettua tuottaa voittoa”. Selvityksen mukaan tämä viive kasvattaa kuitenkin kassavirtaa määrällä, joka vastaa ensimmäisten tilikausien verosäästöjen nykyarvon ja viimeisinä tilikausina maksettujen lisäverojen nykyarvon välistä erotusta. Komissio viittaa myös 17 päivänä kesäkuuta 1999 annettuun vero-ohjeeseen nro 120 (35), jonka mukaan CGI:n 39 CA § :n soveltamisen tuloksena saatava veroetuus voi tuottaa verosäästöjä.

(94) Vaikuttaakin siltä, että CGI:n 39 CA § :llä käyttöön otetun järjestelmän tarkoituksena on tuottaa taloudellisen yhteenliittymän jäsenille etua veronmaksun lykkäämisen muodossa.

(95) Tässä yhteydessä ei voida hyväksyä väitettä, jonka mukaan käyttäjät, joiden taloudellinen yhteenliittymä ei onnistu saamaan CGI:n 39 CA § :ssä tarkoitettua hyväksyntää, turvautuvat muihin rahoitustapoihin välttyäkseen CGI:n 39 C § :n toisen momentin mukaisen verovähennyskelpoisten poistojen enimmäismäärän soveltamiselta, minkä vuoksi niiden ei voida katsoa olevan epäedullisessa asemassa suhteessa käyttäjiin, joiden taloudellinen yhteenliittymä on saanut hyväksynnän. On ensiksikin muistettava, että komissio voi tukiohjelmaa tutkiessaan tyytyä tarkastelemaan tarkasteltavana olevan ohjelman yleispiirteitä, eikä sen voida odottaa tutkivan erikseen jokaista yksittäistä soveltamistapausta. (36) On lisäksi todettava, että kyseinen väite merkitsisi, että tutkinnassa otettaisiin huomioon yksittäistilanteita, jotka eroavat toisistaan tosiasialliselta ja oikeudelliselta kannalta (37) ja jotka ovat sitä paitsi hypoteettisia.

(96) Ei myöskään voida sulkea pois mahdollisuutta, että käyttäjät, jotka eivät voi hyötyä CGI:n 39 CA § :n säännöksistä, eivät pysty turvautumaan vaihtoehtoiseen rahoitustapaan. Tilanne voi olla tämä erityisesti silloin, kun pankki päättää kyseisen yrityksen taloudellisen tilanteen perusteella olla vastaamatta yksin rahoitustoimeen liittyvistä riskeistä (varsinainen rahoitusleasing) tai kun muiden rahoitustapojen käyttö osoittautuu mahdottomaksi käyttäjien taseen rakenteeseen tai rahoituskapasiteettiin liittyvistä syistä (suorat investoinnit, joiden yhteydessä turvaudutaan lainanottoon tai jotka rahoitetaan omista varoista). Vaikka joka tapauksessa oletettaisiinkin, että kyseiset käyttäjät pystyisivät turvautumaan vaihtoehtoiseen rahoitustapaan ja hyötymään siten poistoilleen asetetun enimmäismäärän jättämisestä soveltamatta, tämä ei vaikuta siihen tosiasiaan, että käyttäjien olisi tuolloin luovuttava alun perin valitsemastaan edullisimmasta vaihtoehdosta ja käytettävä toista, väistämättä epäedullisempaa vaihtoehtoa. Käyttäjä ei tällöin hyötyisi taloudellisen yhteenliittymän toteuttamaan rahoitusleasingiin sovellettavasta erityisverotuksesta (joka perustuu CGI:n 39 CA § :ssä säädettyyn velvollisuuteen, jonka mukaan osa veroedusta on siirrettävä edelleen käyttäjälle).

(97) Taloudellisen yhteenliittymän jäsenet hyötyvät verovähennyskelpoisten poistojen enimmäismäärän soveltamatta jättämisen lisäksi myös degressiivisen poistokertoimen korottamisesta yhdellä kymmenyksellä ja myös myyntivoiton vapauttamisesta verosta (38), jos hyödyke myydään aikaistetusti käyttäjälle ja tietyt ehdot täyttyvät.

(98) Korotettu kerroin ja myyntivoittoihin mahdollisesti sovellettava verovapautus ovat etuja, joista taloudellisen yhteenliittymän jäsenet hyötyvät CGI:n 39 CA § :n nojalla mutta joista ne eivät hyötyisi vertailukohtana käytettävän CGI:n 39 C § :n toisen momentin nojalla. CGI:n 39 CA § :n soveltaminen näiden kahden edun myöntämiseen ei joka tapauksessa merkitse paluuta poistoja koskevien yleisten oikeussääntöjen piiriin, kuten Ranskan viranomaiset väittävät, sillä CGI:n 39 C § :n ensimmäisessä momentissa ei säädetä kyseisenkaltaisista veroetuuksista.

(99) Väitteellä, jonka mukaan myyntivoiton verovapautus sisällytetään vuodesta 2007 yleisten oikeussääntöjen piiriin, ei ole merkitystä tässä yhteydessä, sillä kyseinen etu on arvioitava voimassa olevan lainsäädännön pohjalta eikä tulevan oikeudellisen tilanteen mukaan. (39) Osapuolet eivät itsekään väitä, että aiemmin myönnetty etu poistuisi sovellettavan lainsäädännön muuttamisen seurauksena.

(100) Kun arvioidaan, ovatko kyseisen järjestelyn soveltamisen tuloksena saatavat edut peräisin valtion varoista, on muistettava, että tuen käsite on yleisluonteisempi kuin avustuksen käsite, sillä tuella ei tarkoiteta ainoastaan konkreettisia suorituksia, kuten avustuksia, vaan myös toimenpiteitä, jotka eri tavoin alentavat yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia ja ovat siten sekä luonteeltaan että vaikutuksiltaan avustusten kaltaisia. (40) Tästä seuraa, että toimenpidettä, jolla viranomaiset myöntävät tietyille yrityksille verovapautuksen tai -huojennuksen tai lykkäyksen niiltä tavanomaisesti kannettavan veron maksuun ja jolla ei tosin siirretä valtion varoja, mutta asetetaan edunsaaja taloudellisesti edullisempaan asemaan kuin muut verovelvolliset, on pidettävä perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena. (41) Vaikka tarkasteltavana olevissa CGI:n 39 CA § :n mukaisissa toimenpiteissä ei siirretä valtion varoja, ei voida kiistää, että niiden vuoksi menetetään verotuloja ja että niissä on sen vuoksi kyse valtiolta saadusta rahoituksesta.

(101) Komissio katsoo sen vuoksi, että taloudellisen yhteenliittymän jäsenet hyötyvät eduista, jotka saadaan verosäästöjen muodossa (poistojen enimmäismäärän jättäminen soveltamatta ja poistokertoimen korotus) ja myös verovapautuksen muodossa, jos hyödyke myydään tietyin ehdoin käyttäjälle aikaistetusti. Nämä yhdessä aiheuttavat Ranskan valtiolle talousarviokustannuksia.

(102) Komissio toteaa yhteenvetona, että koska taloudellisten yhteenliittymien jäsenten on siirrettävä vähintään kaksi kolmasosaa CGI:n 39 CA § :n soveltamisen tuloksena saamastaan kokonaisveroetuudesta edelleen kyseisen hyödykkeen käyttäjälle, niiden saama etu vastaa enintään kolmasosaa mainitusta kokonaisveroetuudesta. Komissio muistuttaa tältä osin, että valtaosa taloudellisten yhteenliittymien jäsenistä on rahoituslaitoksia.

(103) Osa taloudellisen yhteenliittymän jäsenten saamasta kokonaisveroetuudesta siirretään edelleen hyödykkeiden käyttäjille. Tarkasteltavana olevan säännöksen mukaan tämä tapahtuu käytännössä joko vuokran alennuksen muodossa tai siten, että osto-option määrä ilmoitetaan alun perin suunniteltua pienemmäksi. Tämä käyttäjille siirretty etu alentaa talousarviokustannuksia, joita yhteenliittymien jäsenille yleensä aiheutuu rahoitusleasingtoiminnasta. Koska käyttäjille siirretty osuus edusta, joka on myönnetty taloudellisen yhteenliittymän jäsenille valtion varoista, on vähintään kaksi kolmasosaa, käyttäjien on katsottava saaneen perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitettua valtiontukea, jonka osuus kokonaisedusta on vähintään kaksi kolmasosaa.

(104) Ranskan viranomaiset ja eräät asianomaiset katsovat kuitenkin, että CGI:n 39 CA § :ssä säädetyssä verojärjestelmässä on kyse Ranskan verolainsäädännön mukaisesta yleisestä toimenpiteestä. Tämän vuoksi on tutkittava, onko taloudellisen yhteenliittymän jäsenten saama kokonaisetu luonteeltaan valikoiva.

(105) On muistettava, että valtion toimenpiteen erityisyys eli sen valikoivuus on yksi perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen luonteenpiirteistä. Tämän vuoksi on tutkittava, hyödyttääkö kyseessä oleva toimenpide ainoastaan tiettyjä yrityksiä tai tiettyjä toimialoja. (42)

(106) Valtiontukena pidettävä verotoimenpide eroaa yleisestä verotoimenpiteestä lähtökohtaisesti siinä, että siitä hyötyvien määrä on joko oikeudellisesti tai tosiasiallisesti rajoitettu. Jotta toimenpidettä voitaisiin pitää valtiontukena, siitä hyötyvien yritysten on kuuluttava ryhmään, joka on joko oikeudellisesti tai tosiasiallisesti tarkoin määritetty kyseisellä toimenpiteellä käyttöön otettua arviointiperustetta sovellettaessa. (43)

(107) CGI:n 39 CA § :ää sovelletaan vain irtaimeen omaisuuteen, jonka degresiivinen poistoaika on vähintään kahdeksan vuotta ja joka on hankittu uutena, lukuun ottamatta laivoja, jotka voidaan hankkia käytettyinä. Senaatin antamassa selvityksessä nro 413 (44) todetaan lisäksi, että ”[…] järjestelmän nimenomaisena tarkoituksena on kannustaa huomattavia investointeja erittäin houkuttelevilla verokannustimilla”.

(108) Kyseisen pykälän soveltamisen tuloksena saatava verohelpotus hyödyttää tämän vuoksi oikeudellisesti vain kyseisenkaltaisia hyödykkeitä rahoittavia taloudellisen yhteenliittymän jäseniä (45) ja hyödykkeiden käyttäjiä, joille yhteenliittymän jäsenten on siirrettävä vähintään kaksi kolmasosaa saamastaan kokonaisveroetuudesta. Ne sijoittajat, jotka eivät osallistu CGI:n 39 CA § :ssä tarkoitettujen hyödykkeiden rahoitukseen (mutta ovat taloudellisen yhteenliittymän jäseniä), ja sellaisten hyödykkeiden käyttäjät, joiden poistoaika on alle kahdeksan vuotta, eivät sitä vastoin voi hyötyä tästä veroetuudesta.

(109) Vaikka CGI:n 39 CA § :n mukaisen järjestelmän ulkopuolelle jäävien käyttäjien kannattaisikin pyrkiä käyttämään verotukselliselle taloudelliselle yhteenliittymälle vaihtoehtoista rahoitustapaa, ne joutuvat kärsimään vähintäänkin siitä, että tämä rahoitustapa on niiden ulottumattomissa.

(110) CGI:n 39 CA § :ssä kyseisille hyödykkeille säädetyn poistoajan vuoksi järjestelmä hyödyttää lisäksi tosiasiallisesti pääasiassa liikennealalla ja erityisesti meri- ja lentoliikenteen aloilla toimivia yrityksiä sekä taloudellisia yhteenliittymiä, jotka rahoittavat kyseisillä aloilla käytettäviä hyödykkeitä.

(111) Ranskan viranomaisten toimittamista tiedoista ilmenee, että CGI:n 39 CA § :n nojalla jätetyistä hyväksymishakemuksista, joita oli yhteensä 189, 182 koski liikennealaa. Kyseisten tietojen mukaan yksistään meriliikenteen osuus jätetyistä hakemuksista oli 75 prosenttia ja myönnetyistä hyväksynnöistä 82 prosenttia (ks. edellä johdanto-osan 17 kappaleessa oleva taulukko).

(112) Pääasiallisena syynä siihen, että viranomaiset päättivät ottaa käyttöön taloudellisten yhteenliittymien rahoittamista hyödykkeistä tehtävien poistojen enimmäismäärästä poikkeavan järjestelmän, oli lainsäätäjän pyrkimys tukea liikennealaa ja erityisesti meriliikennettä.

(113) Monet seikat tukevat tätä toteamusta.

(114) Ensiksikin vero-ohjeessa nro 120 (46) mainitaan CGI:n 39 CA § :n soveltamisalaan kuuluvista hyödykkeistä erikseen vain laivat. Kyseisen vero-ohjeen mukaan laivat ovat ainoita käytettyinä hankittuja hyödykkeitä, joihin voidaan soveltaa CGI:n 39 CA § :n mukaista verojärjestelmää. Kyseisen vero-ohjeen mukaan laivoja koskevat hyväksymishakemukset on jätettävä jo ennen niiden tilaamista, sillä niistä aletaan tehdä poistoja jo silloin, kun ne ovat vielä rakennettavina telakalla. (47)

(115) Toiseksi lain nro 98–546 antamiseen liittyvästä valmisteluaineistosta ja erityisesti senaatin antamasta selvityksestä nro 413 (48) ilmenee, että aiemmin käytössä ollutta verojärjestelmää sovellettiin kaikkiin toimialoihin, kun taas CGI:n 39 CA § koskee ”vain raskaita tuotantohyödykkeitä (lentokoneita, suurnopeusjunia, laivojajne.)”. Kyseisessä selvityksessä kritisoidaan erityisesti meriliikenteen osalta sitä, että uusi järjestelmä ei ole osuusjärjestelmään verrattuna riittävän suotuisa alan investointien lisäämiseksi. Selvityksessä todetaan myös, että säännös myyntivoiton vapauttamisesta verosta siinä tapauksessa, että hyödyke myydään käyttäjälle aikaistetusti, lisättiin CGI:n 39 CA § :ään nimenomaan siksi, että meriliikenne ei hyötynyt uudesta järjestelmästä yhtä paljon kuin osuusjärjestelmästä. Myös Ranskan viranomaiset korostavat 3 päivänä toukokuuta 2004 esittämissään huomautuksissa, että Ranskassa rekisteröityjen kauppalaivojen määrän kääntäminen jälleen kasvuun ja veromenojen alentaminen olivat pääperusteita sille, että ne päättivät vapauttaa taloudellisen yhteenliittymän tietyin ehdoin hyödykkeen myyntivoitosta kannettavasta verosta poistoihin liittyvän veron maksun lykkäämisen lisäksi.

(116) Kolmanneksi vuoden 1999 talousarviolakiesitykseen liittyvässä kokonaisselvityksessä nro 66 (49) todetaan, että ”laki nro 98–546 … on mahdollistanut uuden verojärjestelmän luomisen meriliikenteeseen liittyville investoinneille”. Kyseisessä selvityksessä todetaan myös, että vaikka CGI:n 39 CA § :llä käyttöön otettua etuoikeutettua rahoitusleasingjärjestelyä ei sovelleta pelkästään laivoihin, se on todellisuudessa luotu pääasiassa niitä varten.

(117) Komissio katsoo edellä esitetyn perusteella, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä on luonteeltaan valikoiva, sillä se suosii joitakin liikenne- ja rahoitusalan taloudellisia toimijoita. Koska järjestelmää ei sovelleta kaikkiin taloudellisiin toimijoihin, sitä ei voida katsoa yleiseksi veropoliittiseksi toimenpiteeksi.

(118) Ranskan viranomaisten esittämät huomautukset eivät muuta tätä näkemystä.

(119) Varsinkaan viranomaisten esittämä väite, joka tukeutuu kyseisen verotoimenpiteen kattamien alojen suureen määrään, ei ole hyväksyttävä. Sen lisäksi, että tarkasteltavana oleva verojärjestelmä koskee vain tiettyjä hyödykkeitä, muilla aloilla kuin liikennelalla käytettäviin hyödykkeisiin liittyvää rahoitusta koskevien hyväksymishakemusten määrä on niin pieni (50), että järjestelmän erityisluonnetta ei voida kyseenalaistaa niiden perusteella. Myös yhteisöjen tuomioistuin on todennut tästä, että toimenpiteen valikoivuutta ei voida kyseenalaistaa pelkästään sillä perusteella, että niiden yritysten lukumäärä, jotka voivat vaatia itselleen kyseisestä toimenpiteestä koituvaa hyötyä, on suuri, tai sillä perusteella, että kyseiset yritykset toimivat eri aloilla. (51)

(120) Toisin kuin Ranskan viranomaiset väittävät, CGI:n 39 CA § :n mukaista järjestelmää ei voida perustella myöskään sillä, että muissa jäsenvaltioissa on käytössä samankaltaisia verotoimenpiteitä. Järjestelmän arvioinnin yhteydessä ei voida suorittaa vertailevaa tutkimusta joka koskisi kaikissa tai edes joissakin jäsenvaltioissa sovellettavia verosääntöjä ilman, että tällöin vääristeltäisiin valtiontukien valvontaa koskevien määräysten tarkoitusta. Koska jäsenvaltioiden verosäännöksiä ei ole yhteisön tasolla yhdenmukaistettu, tällaisessa tutkimuksessa voitaisiin vain verrata niitä erilaisia tosiasiallisia ja oikeudellisia tilanteita, jotka ovat seurausta eri jäsenvaltioiden erilaisista laeista ja asetuksista. (52) Lisäksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan se, että jäsenvaltio pyrkii yksipuolisin toimin lähentämään kilpailuolosuhteita tietyllä talouden alalla toisissa jäsenvaltioissa vallitseviin edellytyksiin, ei muuta sitä, että toimet ovat tukea. (53) Myöskään sillä seikalla, että muissa jäsenvaltioissa toimivat kilpailijat hyötyvät vastaavanlaisista verotoimenpiteistä, ei ole merkitystä arvioitaessa, onko järjestelmä katsottava valtiontueksi, riippumatta siitä, onko kyse sääntöjenvastaisista toimenpiteistä vai ei. (54)

(121) Ranska ja eräät asianomaiset väittävät lisäksi, että myös se, että Ranskan viranomaisilla ei ole harkintavaltaa hyväksynnän myöntämisessä, osoittaa, että kyse ei ole valikoivasta järjestelmästä.

(122) Komissio muistuttaa, että oikeuskäytännön mukaan toimet, jotka vaikuttavat ensiksi kaikkiin yrityksiin sovellettavilta, voivat kuitenkin olla tietyllä tavalla valikoivia, minkä vuoksi on katsottava, että niillä pyritään suosimaan jotakin yritystä tai tuotannonalaa. Näin on erityisesti silloin, kun viranomaisilla on yleistä sääntöä soveltaessaan tiettyä harkintavaltaa toimen toteuttamisessa. (55)

(123) Koska kyseisestä verosäännöksestä voivat hyötyä vain tiettyjen hyödykkeiden käyttäjät ja kyseisiä hyödykkeitä rahoittavat taloudellisten yhteenliittymien jäsenet ja koska säännös hyödyttää tosiasiallisesti pääasiassa vain liikenne- ja rahoitusaloja, erityisyyttä koskeva edellytys täyttyy. Muuntyyppisillä rahoitusjärjestelyillä, jotka koskevat muilla aloilla kuin liikenteen alalla käytettäviä hyödykkeitä ja/tai hyödykkeitä, joiden poistoaika on alle kahdeksan vuotta, voitaisiin mahdollisesti taata se, että järjestelyjä ei voida käyttää verotuksen optimointiin. Tarkasteltavana olevan verojärjestelmän rajallisen soveltamisalan vuoksi kiistanalaisen toimenpiteen valikoivan luonteen osoittaminen ei välttämättä edellytä vahvistusta sille, että toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla on harkintavaltaa kyseisen toimenpiteen toteuttamisessa. (56)

(124) Ranskan viranomaisilta tiedusteltiin, kuinka laajasti niiden on omasta mielestään pyrittävä tarkistamaan, että kyseinen investointi todellakin täyttää yleiseen etuun ja erityisesti työllisyyden liittyvää merkittävää taloudellista ja sosiaalista etua koskevan ehdon (57). Viranomaiset vastasivat, että ehdon täyttymiseen liittyy kuusi arviointiperustetta, joista yksi koskee ”investoinnin vaikutuksia sen alueen taloudelliseen tilanteeseen, jolla investointi toteutetaan ja jolla investointikohteen käyttäjä harjoittaa toimintaa”. Komissio katsoo kuitenkin, että kansallisilla viranomaisilla on väistämättä harkintavaltaa tämänkaltaisen ehdon täyttymisen arvioinnissa.

(125) Vaikka tällaista tavoitetta voidaankin pitää perusteltuna, investointiin liittyvää taloudellista etua koskevan ehdon ja tavoitteen, johon lainsäätäjä pyrki asettaessaan investoinnin toteuttamisen ehdoksi ennakkohyväksynnän saannin ministeriöltä, välillä ei ole mitään yhteyttä. Hyväksynnän myöntämiselle asetetuilla ehdoilla pyritään varmistamaan, että taloudellisten yhteenliittymien kautta hankittavan rahoitustavan käytöllä ei pyritä verotuksen optimointiin. Tällaisella investoinnista saatavaan taloudelliseen etuun liittyvällä ehdolla ei kuitenkaan kyetä estämään verotuksen optimointia. Riippumatta siitä, mikä on kyseisten hyödykkeiden poistoaika, rahoitustoimella ei välttämättä pyritä missään määrin verotuksen optimointiin, eikä siihen silti välttämättä liity merkittävää taloudellista ja sosiaalista etua, varsinkaan työllisyyden alalla.

(126) Tässä yhteydessä on jälleen syytä viitata senaatin antamaan selvitykseen nro 413 (58), jossa todetaan, että merkittävään taloudelliseen ja sosiaaliseen etuun liittyvän ehdon tarkoituksena on ”suosia kotimaassa valmistettuja hyödykkeitä tai ranskalaisen käyttäjän hyväksi toteutettuja rahoitustoimia”. Kyseisessä selvityksessä todetaan lisäksi yleisemmin, että viranomaisilla on hyväksymisessä liian paljon harkintavaltaa.

(127) Komission mukaan se, että investoinnista saatavaan taloudelliseen etuun liittyvä ehto ei ole tarkoituksenmukainen suhteessa asetettuun tavoitteeseen, vahvistaa kansallisten viranomaisten harkintavaltaa kyseisen ehdon soveltamisessa.

(128) Tarkasteltaessa edelleen kysymystä Ranskan viranomaisten harkintavallasta hyväksynnän myöntämisessä on todettava, että 30 päivänä joulukuuta 1987 tehdyllä perustuslakineuvoston päätöksellä (59), johon Ranskan viranomaiset ja eräät asianomaiset viittaavat, ei ole merkitystä tämän asian tarkastelun kannalta. Kyseisessä päätöksessä tarkastellaan verojärjestelyä, jossa kahden yhtiön sulautumisen tuloksena syntyvä uusi oikeushenkilö voi ottaa rajallisen jakson ajaksi vastuulleen sulautuneiden yhtiöiden kaikki tappiot tai osan niistä ja jossa tappiot, joita ei ole vähennetty ennen sulautumista, voidaan lykätä valtionvarainministeriön suostumuksella ja sen sallimissa rajoissa vähennettäviksi myöhemmistä tuotoista. Perustuslakineuvostoa oli pyydetty ottamaan kantaa siihen, noudattiko kyseinen hyväksymismenettely perustuslain 34 § :ää, jolla veroetuuden soveltamisalan määrittäminen annetaan lainsäätäjän tehtäväksi. Perustuslakineuvosto totesi tuolloin, että perustuslain 34 § :ssä ei anneta lainsäätäjälle mahdollisuutta siirtää verotuksellista toimivaltaansa ministerille, jolla puolestaan on ainoastaan valtuudet varmistaa lainsäätäjän asettaman, veronkierron estämistä koskevan tavoitteen mukaisesti, että lakisääteiset ehdot täyttyvät. Perustuslakineuvostoa pyydettiin ottamaan päätöksessään kantaa siihen, oliko lainsäädäntöviranomaisten ja sääntelyviranomaisten toimivaltajakoa verotuksen alalla noudatettu, eikä siihen, oliko ministerillä harkintavaltaa lain soveltamisen kannalta välttämättömien yksittäisten toimenpiteiden toteuttamisessa.

(129) Komissio on joka tapauksessa sitä mieltä, että perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaisia edellytyksiä ei voida kyseenalaistaa kansallisten tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella.

(130) On lisäksi väitetty, että kansallisilla viranomaisilla ei tässä tapauksessa ole harkintavaltaa, koska niiden päätökseen voidaan hakea muutosta kansallisilta tuomioistuimilta hyväksynnän epäämisen perusteena käytettyjen syiden kyseenalaistamiseksi. On kuitenkin muistettava, että kun pyritään osoittamaan, että toimenpide ei ole yleisesti sovellettava, ei ole välttämätöntä selvittää, oliko kyseessä olevan veroviranomaisen toiminta luonteeltaan harkinnanvaraista. Riittää, kun osoitetaan, että veroviranomaisilla on harkintavaltaa, jonka perusteella ne voivat mukauttaa kyseisen veroetuuden myöntämisedellytyksiä niiden arvioitavaksi saatettujen investointihankkeiden ominaisuuksien perusteella. (60) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lisäksi todennut, että velan anteeksiannot, jotka on toteutettu tuomioistuinmenettelyssä ja asiaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ovat luonteeltaan valikoivia, sillä ne eivät perustu välittömästi lakiin vaan kyseisten julkisten elinten harkintavaltansa nojalla tekemään päätökseen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa tuomiossaan, että perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa ei tehdä eroa valtioiden toimenpiteiden syiden tai tavoitteiden perusteella vaan niiden vaikutusten perusteella. (61) Tässä tapauksessa ei sen vuoksi voida väittää, että viranomaisten mahdollisuus käyttää harkintavaltaa ministeriöltä haettavan hyväksynnän myöntämisedellytysten soveltamisessa voitaisiin kyseenalaistaa sen perusteella, että hyväksynnän epäämisestä tehtyihin päätöksiin voidaan hakea muutosta kansalliselta tuomioistuimelta.

(131) Komission mukaan myöskään Ranskan viranomaisten väite, joka perustuu siihen, että taloudellisen yhteenliittymän jäsenten ja käyttäjien välillä ei ole tehty eroa kansallisuuden perusteella, ei muuta sitä, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä on luonteeltaan valikoiva. (62) Tästä on osoituksena myös senaatin antama selvitys nro 413 (63), jossa todetaan, että investoinnista saatavaan merkittävään taloudelliseen ja sosiaaliseen etuun liittyvän ehdon tarkoituksena on ”suosia kotimaassa valmistettuja hyödykkeitä tai ranskalaisen käyttäjän hyväksi toteutettuja rahoitusoperaatioita”.

(132) Komissio katsoo edellä esitetyn perusteella, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä on luonteeltaan valikoiva.

(133) Ranskan viranomaisten mukaan CGI:n 39 C § :n toista momenttia ja 39 CA § :ää voidaan käyttää ennakkovalvonnan välineenä, jonka avulla veroviranomaiset voivat torjua verotuksellisesti läpinäkyvien organisaatioiden – kuten taloudellisten yhteenliittymien – toteuttamien irtaimen omaisuuden rahoitustoimien väärinkäytöstä johtuvaa veronkiertoa. Viranomaiset katsovat, että CGI:n 39 CA § :n mukaista järjestelmää voidaan tämän vuoksi perustella verojärjestelmän luonteella ja taloudellisella rakenteella. Viranomaiset toteavat lisäksi, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä ”perustuu puoleettomiin ja horisontaalisiin veronkierron torjuntaa koskeviin perusteisiin”

(134) On totta, että valtiontuen käsitteellä ei tarkoiteta valtion toimenpiteitä, joilla vahvistetaan yritysten erilainen kohtelu, jos erilainen kohtelu on seurausta sen kustannuksia koskevan järjestelmän luonteesta ja rakenteesta, johon kyseiset toimenpiteet kuuluvat. Tässä verojärjestelmän luonteeseen ja rakenteeseen pohjautuvassa perustelussa on kyse siitä, onko erityinen verotuksellinen toimenpide johdonmukainen yleisen verojärjestelmän sisäisen logiikan kanssa. Verotuksen eriyttämistoimenpiteitä ei kuitenkaan voida perustella pelkästään yleisillä päämäärillä ja tavoitteilla, joihin valtio pyrkii toteuttaessaan toimenpiteet. (64)

(135) Komissio katsoo tässä tapauksessa, että CGI:n 39 C § :n toisen momentin säännöksellä, jolla rajoitetaan vähennyskelpoisten poistojen määrää, pyritään käytännössä torjumaan verotuksellisesti läpinäkyvien organisaatioiden väärinkäyttöä verotuksellisen hyödyn saamiseen vuokralle annettujen tai käyttöön asetettujen hyödykkeiden rahoitustoimien puitteissa. Kyseinen tavoite vaikuttaa välttämättömältä ja rationaaliselta vuokralle annetuista tai käyttöön asetetuista hyödykkeistä tehtävien poistojen verojärjestelmän tehokkuuden kannalta, ja se onkin katsottava kyseisen järjestelmän olennaiseksi piirteeksi. (65)

(136) CGI:n 39 CA § :llä käyttöön otettua järjestelmää ei sitä vastoin voida perustella Ranskassa sovellettavan, vuokralle annettujen tai käyttöön asetettujen hyödykkeiden poistojärjestelmän luonteella eikä taloudellisella rakenteella. Tämä johtuu siitä, että vaikka CGI:n 39 C § :n toisessa momentissa säädetystä poiston periaatteellisesta enimmäismäärästä tehtävät poikkeukset voitaisiin hyväksyä, niiden olisi perustuttava pelkästään sellaisiin ehtoihin, joilla voidaan estää taloudellisten yhteenliittymien kaltaisten verotuksellisesti läpinäkyvien organisaatioiden kyseisiin hyödykkeisiin osoittaman rahoituksen käyttö verotuksen optimointiin.

(137) Kyseisen poikkeuksen soveltamisalan rajaamista sellaisten hyödykkeiden rahoittamiseen, joiden poistoaika on vähintään kahdeksan vuotta, ei kuitenkaan voida pitää perusteltuna toteutettuna yksin eikä yhdistettynä muihin hyväksynnän myöntämiselle asetettuihin ehtoihin, kun otetaan huomioon tavoite, johon Ranskan viranomaiset pyrkivät. Viranomaiset eivät sitä paitsi ole antaneet tässä hallintomenettelyssä minkäänlaista selvitystä siitä, miksi ne päättivät rajata poikkeuksen soveltamisalan hyödykkeisiin, joiden poistoaika on vähintään kahdeksan vuotta, ja millä tavalla tämä edisti asetetun tavoitteen saavuttamista eli veronkierron torjuntaa.

(138) Kuten edellä lisäksi todetaan, yksi ministeriöltä haettavan hyväksynnän myöntämisehdoista eli ehto, jonka mukaan rahoitustoimen on tuotettava taloudellista ja sosiaalista etua, erityisesti työllisyyden alalla, jättää Ranskan viranomaisille harkintavaltaa. Kyseinen ehto ei myöskään liity mitenkään Ranskan asettamaan veronkierron torjuntatavoitteeseen. Tällainen sosiaalinen tavoite ei joka tapauksessa voi olle perusteena sille, että järjestelmää ei katsottaisi perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitetuksi tueksi, sillä kyseisessä artiklassa ei tehdä eroa valtioiden toimenpiteiden syiden tai tavoitteiden perusteella, vaan niiden vaikutusten perusteella. (66) Jo aiemmissa tuomioissa on lisäksi todettu, että jos työpaikkojen luomiseen tai niiden säilyttämiseen liittyvät syyt voivat johtaa siihen, ettei erityisiin toimenpiteisiin sovelleta perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohtaa, kyseinen määräys ei olisi enää vaikutuksiltaan tehokas. Tuet myönnetään useimmissa tapauksissa nimittäin juuri sen vuoksi, että niiden avulla voitaisiin luoda uusia työpaikkoja tai säilyttää entiset työpaikat. (67)

(139) Ranskan viranomaiset vetoavat tässä yhteydessä myös siihen, että CGI:n 39 CA § :n mukainen verojärjestelmä on mahdollistanut aluskannan uusimisen ja vahvistamisen. Myös Air France on ilmoittanut järjestelmän edistäneen sen kaluston uusimista, joka oli välttämätöntä ympäristönormien muututtua. Sen lisäksi, että kyseiset väitteet vahvistavat komission näkemyksen järjestelmän valikoivasta luonteesta, on todettava, ettei valikoivaa toimenpidettä voida jättää katsomatta perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi sen perusteella, että sillä pyritään talous- tai teollisuuspoliittiseen tavoitteeseen. (68) Vastaavanlaisessa asiassa annetussa tuomiossa on sitä paitsi aiemmin todettu, että järjestelmä, josta myönnettiin luottojen korkotukea hyötyajoneuvojen ostoa tai ostotarkoituksessa tehtyä leasing-sopimusta varten ja joka hyödytti hyötyajoneuvojen käyttäjistä ainoastaan luonnollisia henkilöitä, pk-yrityksiä, alueellisia julkisyhteisöjä ja paikallisia julkisia palveluja tarjoavia yhteisöjä, oli tukea ja että järjestelmää ei voitu perustella pelkästään sillä, että toimenpiteellä pyrittiin uudistamaan Espanjan hyötyajoneuvokantaa ympäristön suojelemiseksi ja tieturvallisuuden parantamiseksi. (69)

(140) Vaikka kaikki yleistä etua koskevat syyt, joiden mukaan tarkasteltavana olevan järjestelmän tarkoituksena tai tuloksena olisi työllisyyden parantaminen sekä aluskannan tai lentokaluston uusiminen tai laajentaminen, voitaisiin hyväksyä, niitä ei voida perustella tarkasteltavana olevan verojärjestelmän luonteella eikä taloudellisella rakenteella, eivätkä ne vaikuta millään tavoin toimenpiteen luokitteluun perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaiseksi valtiontueksi.

(141) Komissio katsoo myös, että perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisen kannalta on yhdentekevää, parantuuko vai huonontuuko tuensaajayritysten tilanne CGI:n 39 CA § :n mukaisen järjestelmän tuloksena osuusjärjestelmän aikaiseen tilanteeseen verrattuna, sillä komissio arvioi nyt tarkasteltavan järjestelmän sen täytäntöönpanon aikaan vallitsevan tilanteen mukaan. (70)

(142) Komissio katsoo edellä esitetyn perusteella, että CGI:n 39 CA § :n mukaista järjestelmää ei voida perustella kyseisen verojärjestelmän luonteella eikä taloudellisella rakenteella ja että sen valikoivaa luonnetta ei sen vuoksi ole aiheellista asettaa kyseenalaiseksi.

(143) Kuten edellä todetaan, CGI:n 39 CA § :n mukaisesta verojärjestelmästä saavat etua yhtäältä liikenne- ja teollisuusaloilla toimivat taloudelliset toimijat ja toisaalta kyseisillä aloilla käytettäviä hyödykkeitä rahoittavat taloudellisen yhteenliittymän jäsenet, joista suurin osa on rahoituslaitoksia. Kaikki kyseiset toimijat toimivat yhteisön liikenne- ja teollisuusalojen markkinoilla.

(144) Tuilla, joilla pyritään vapauttamaan yritys kustannuksista, joista sen olisi muuten vastattava liikkeenjohdossaan tai tavanomaisessa toiminnassaan, vääristetään lähtökohtaisesti kilpailuolosuhteita. (71) On todettu, että tukien myöntäminen yritykselle, joka harjoittaa toimintaa yhteisön markkinoilla, on aina omiaan vääristämään kilpailua ja vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (72)

(145) Tarkasteltavana olevassa tapauksessa kyseisten alojen luonne ja kansainvälisyys aiheuttavat kuitenkin sen, että komissio katsoo tuen vahvistavan niiden mainituilla aloilla toimivien operaattoreiden asemaa, jotka käyvät kauppaa kansallisilla ja yhteisön markkinoilla.

(146) Nyt tarkasteltavan järjestelmän edunsaajat ovat tämän vuoksi etuoikeutetussa asemassa suhteessa sekä kansallisilla markkinoilla toimiviin kilpailijoihinsa (73) että muissa jäsenvaltioissa toimiviin kilpailijoihin. Nämä kilpailijat eivät voi hyötyä järjestelmästä joko siksi, että ne eivät rahoita tai käytä järjestelmän piiriin kuuluvia hyödykkeitä, tai siksi, että ne eivät ole verovelvollisia Ranskassa.

(147) Viimeksi mainitun seikan osalta on lisäksi todettava, että vaikka muodolliselta kannalta mikään oikeudellinen este ei estä muiden jäsenvaltioiden kuin Ranskan taloudellisia toimijoita rahoittamasta tai käyttämästä CGI:n 39 CA § :ssä tarkoitettuja hyödykkeitä, on kiistatonta, että kyseinen järjestelmä suosii käytännössä toimijoita, joiden verotuksellinen kotipaikka on Ranskassa. Onkin todettava, että kaikki kyseisestä järjestelmästä etua saaneet asianomaiset, jotka ovat esittäneet huomautuksia muodollisessa tutkintamenettelyssä, ovat Ranskan lainsäädännön mukaisia yhtiöitä. Ranskan viranomaiset ovat itsekin todenneet kyseisen verojärjestelmän pääasiallisesta kohdealasta eli meriliikenteestä, että järjestelmän käyttöönoton tarkoituksena oli kääntää Ranskassa rekisteröityjen kauppalaivojen määrä kasvuun ja supistaa veromenoja. Lisäksi myös senaatin antamassa selvityksessä nro 143 (74) todetaan, että järjestelmän tarkoituksena on ”suosia kotimaassa valmistettuja hyödykkeitä tai ranskalaisen käyttäjän hyväksi toteutettuja rahoitustoimia”.

(148) Tässä yhteydessä ei voida edellyttää talousanalyysin laatimista kyseisten markkinoiden todellisesta tilanteesta (75). Sen vuoksi komissio katsoo järjestelmän vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristävän kyseisten toimijoiden välistä kilpailua sillä perusteella, että Ranskan käyttöön ottama verojärjestelmä vahvistaa siitä hyötyvien taloudellisten toimijoiden asemaa suhteessa muihin operaattoreihin, jotka kilpailevat niiden kanssa jäsenvaltioiden välisessä kaupassa.

(149) Komissio katsoo kaikkien edellä esitettyjen seikkojen perusteella, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.

2. Tuen määrä ja jakautuminen tuensaajien kesken

(150) Kuten edellä todetaan, että CGI:n 39 CA § :n soveltamisen tuloksena saatavat veroetuudet koostuvat ensiksi vähennyskelpoisten poistojen enimmäismäärän jättämisestä soveltamatta, tosieksi poistokertoimen korottamisesta yhdellä kymmenyksellä ja kolmanneksi myyntivoiton vapauttamisesta verosta.

(151) Kuhunkin rahoitusleasingoperaatioon myönnetyn tuen määrä vastaa koko poistojakson aikana maksettujen verojen todellisen määrän (ottaen huomioon poistokertoimen korottaminen yhdellä kymmenyksellä) ja CGI:n 39 C § :n toisen momentin soveltamisen tuloksena saatujen määrien erotusta. Näin saatuun määrään on lisäksi lisättävä myyntivoittoon mahdollisesti sovellettu verovapautus. (76) Kyseinen määrä lasketaan kunkin rahoitusleasingoperaation osalta vero-ohjeen nro 120 (77) kohtien 46 ja 47 mukaisesti, jotta osa kokonaisedusta voitaisiin siirtää edelleen hyödykkeen käyttäjälle.

(152) Tarkasteltaessa CGI:n 39 CA § :n soveltamisen tuloksena saadun kokonaisedun täsmällistä jakautumista on todettava, että taloudellisen yhteenliittymän jäsenten – jotka ovat järjestelmän suoria edunsaajia – on siirrettävä vähintään kaksi kolmasosaa saamastaan edusta edelleen hyödykkeen käyttäjälle. Kussakin rahoitusleasingoperaatiossa käyttäjälle siirrettävän osuuden täsmällinen määrä lasketaan kuitenkin hyväksynnän myöntämisen yhteydessä CGI:n 39 CA § :n mukaisesti.

3. Järjestelmän toteaminen sääntöjenvastaiseksi tueksi

(153) Perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätään, että jäsenvaltioiden on annettava tiedoksi kaikki tukien myöntämistä tai muuttamista koskevat suunnitelmansa. Jäsenvaltio, jota asia koskee, ei saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä ennen kuin menettelyssä on tehty lopullinen päätös.

(154) Ranskan viranomaiset ilmoittivat komissiolle 17 päivänä maaliskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä (A/32232) aikovansa ottaa käyttöön järjestelmän, jolla rajoitetaan vuokralle annetuista hyödykkeistä tehtäviä poistoja sen estämiseksi, että järjestelmää käytettäisiin ainoastaan verotuksen optimointiin. Järjestelmä myös sisältää poikkeuksen kyseisestä rajoituksesta. Ranskan viranomaiset toteavat kirjeessään, että järjestelmä ei näytä olevan valtiontukea, josta olisi ilmoitettava ennakkoon komissiolle perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

(155) Komission näkemyksen mukaan kyseistä kirjettä ei tässä tilanteessa voida katsoa perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi ilmoitukseksi. Komissio korostaa lisäksi, että mainittu kirje ei noudattanut kirjeen muotoa koskevia sääntöjä, jotka mainitaan 2 päivänä lokakuuta 1981 päivätyssä komission kirjeessä SG (81) 12740 jäsenvaltioille ja jotka olivat voimassa kyseisenä ajankohtana. Ranska on sen vuoksi toiminut sääntöjenvastaisesti ottaessaan kyseisen tukijärjestelmän käyttöön perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti.

4. Tukijärjestelmän soveltuvuus yhteismarkkinoille

(156) Koska kyseinen tukijärjestelmä katsotaan perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, on tutkittava, voidaanko siihen soveltaa 87 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisia poikkeuksia. Ranskan viranomaisten toimittamien tietojen mukaan järjestelmän tosiasialliset edunsaajat toimivat meri-, lento- ja rautatieliikenteen aloilla sekä vähäisemmässä määrin teollisuudessa. (78) Edunsaajat toimivat myös rahoitusalalla, sillä valtaosa taloudellisten yhteenliittymien jäsenistä on rahoituslaitoksia.

(157) Tarkasteltaessa perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdassa määrättyjä poikkeuksia, jotka koskevat yksittäisille kuluttajille myönnettävää sosiaalista tukea, luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi annettua tukea ja tietyille Saksan liittotasavallan alueille annettavaa taloudellista tukea, voidaan yksiselitteisesti todeta, että niillä ei ole vaikutusta tämän asian käsittelyyn järjestelmän edunsaajien henkilöllisyydestä riippumatta.

(158) Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesta poikkeuksesta voidaan puolestaan todeta, että tarkasteltavana olevalla verojärjestelmällä ei edistetä Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä sillä myöskään poisteta jäsenvaltion taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Järjestelmän tavoitteena ei ole kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistäminen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetulla tavalla.

(159) Komissio katsoo tässä yhteydessä aiheelliseksi huomauttaa, että Ranskan viranomaiset tai asianomaiset eivät ole vedonneet mainittuihin poikkeuksiin hallintomenettelyn aikana.

(160) Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan mukaisten poikkeusten tarkastelu edellyttää alakohtaisen analyysin laatimista.

(161) Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla sallitaan tuet tietyn toiminnan kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Komissio toteaa, että ei ole mitään perustetta sille, että tarkasteltavana olevasta järjestelmästä lentoliikenteen hyväksi myönnettyjen tukien voitaisiin katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille. Tähän on syynä se, että perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan soveltamisesta valtiontukeen ilmailualalla annettujen komission suuntaviivojen (79) mukaisia poikkeuksia ei voida soveltaa miltään osin tähän tapaukseen.

(162) Komissio hyväksyy kuitenkin poikkeuksellisesti seuraavat lentoliikenteelle myönnettävät toimintatuet: a) tuet, jotka myönnetään vuonna 1998 annettujen ja vuonna 2000 muutettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (80) perusteella syrjäisimmiltä alueilta liikennöitävien lentoreittien hyväksi korvauksena lisäkustannuksista, jotka aiheutuvat perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista pysyvistä haitoista; b) tuet, jotka myönnetään lentoasemien rahoittamisesta ja alueellisilta lentoasemilta liikennöivien lentoyhtiöiden toiminnan aloittamista koskevasta valtiontuesta annettujen yhteisön suuntaviivojen (81) perusteella sellaisilta alueellisilta lentoasemilta liikennöitävien uusien lentoreittien hyväksi, joiden vuotuinen matkustajamäärä on alle 5 miljoonaa; tuki-intensiteetti on kolmen ensimmäisen vuoden ajan 30 prosenttia niistä kustannuksista, jotka liittyvät pelkästään toiminnan aloittamiseen (suuntaviivoissa tarkoitetulla epäsuotuisalla alueella sijaitsevien alueellisten lentokenttien tapauksessa kolmen ensimmäisen vuoden ajan 40 prosenttia mainituista kustannuksista).

(163) Komissio hyväksyy edellä esitetyn perusteella sen, että Ranska jättää tarvittaessa takaisin perittäviä tukia koskevien laskelmien ulkopuolelle tukimäärät, jotka liittyvät a) lentokoneisiin, jotka osoitetaan pysyvästi syrjäisimpiin alueisiin kuuluvalta alueelta liikennöitäville lentoreiteille, kunhan lentoyhtiö voi osoittaa kyseisten lentokoneiden huollon tapahtuneen mainitulla alueella ja tukien määrä alittaa todennettujen lisäkustannusten määrän; b) lentokoneisiin, jotka osoitetaan alueelliselta lentoasemalta liikennöitäville uusille lentoreiteille, suuntaviivoissa mainitun enimmäisintensiteetin mukaan, kunhan kyseisistä reiteistä ei tarkastelujakson aikana tehdä yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille 23 päivänä heinäkuuta 1992 tehdyn neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92 (82) 4 artiklan mukaista, julkisen palvelun velvoitetta koskevaa sopimusta, jossa määrätään taloudellisen korvauksen maksamisesta kyseisen velvoitteen hoidosta.

(164) Kaikki muut tuet, jotka myönnetään lentoliikennealan yrityksille kyseisen järjestelmän soveltamisen perusteella, ovat perustamissopimuksen vastaisia.

(165) Yhteisön suuntaviivoissa vuodelta 1997 ja vuodelta 2004 (83) määritellään perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti valtiontukiohjelmat, jotka voidaan hyväksyä yhteisön meriliikenneyritysten tukemiseksi kolmansien maiden suunnalta tulevalta kilpailulta, seuraavankaltaisten yleistavoitteiden saavuttamiseksi: — työpaikkojen turvaaminen yhteisössä (sekä merellä että maissa), — turvallisuuden lisääminen, — merenkulkualan osaamisen säilyttäminen yhteisössä ja alaan liittyvien taitojen kehittäminen.

(166) Näiden tavoitteiden mukaisesti yhteisön suuntaiivioissa vuosilta 1997 ja 2004 sallitaan kuitenkin tietyntyyppiset verotukselliset toimenpiteet varustamoiden hyväksi niiden kilpailukyvyn parantamiseksi (3.1 kohta).

(167) Yhteisessä merenkulkupolitiikassa valtiontuen tavoitteena on edistää yhteisön laivastojen kilpailukykyä maailman laivaliikennemarkkinoilla. Verohelpotusjärjestelmissä on sen vuoksi yleensä edellytettävä yhteyttä yhteisön lippuun.

(168) Lisäksi kyseisistä tukiohjelmista saatavilla eduilla on helpotettava merenkulkualan kehitystä ja työllisyyttä yhteisön edun mukaisesti. Edellä mainitut veroedut on siis rajoitettava koskemaan ainoastaan merenkulkua. Jos laivanvarustamo harjoittaa myös muuta kaupallista toimintaa, näistä toiminnoista edellytetään erillistä kirjanpitoa, jotta estetään tuen siirtäminen toimintaan, joka ei ole merenkulun määritelmän mukaista.

(169) Nyt tarkasteltava järjestelmä suosii kiistattomasti Ranskan lipun alla purjehtiven alusten rahoittamista, ja sillä pyritään edistämään meriliikenteen kehitystä ja alan työllisyyttä.

(170) Järjestelmän mukaisesti myönnetyt tuet helpottavat lisäksi alusten rahoittamista ja edistävät siten yhteisön aluskannan uusimista. Komissio on tältä osin Ranskan viranomaisten kanssa yhtä mieltä siitä, että kyseisillä tuilla voidaan lisätä Ranskan lipun alalla purjehtivien alusten määrää ja uusia laivakantaa. (84) Komissio yhtyy erityisesti näkemykseen, jonka mukaan kyseisellä järjestelmällä edistetään merenkulkualan työpaikkojen turvaamista yhteisössä sekä maalla että merellä. Tämän mahdollistaa etenkin hyväksymismenettely, jossa asetetaan järjestelmän soveltamisen ehdoksi se, että hakijalla on yhteisön alueella sijaitseva strateginen päätöksentekokeskus meriliikenteen ja alusten hallinnointia varten, ja jossa otetaan huomioon myös työllisyyteen liittyvät näkökohdat. (85) Myös monet asianomaisiin osapuoliin kuuluvat varustamot vahvistavat tämän. Ne korostavat tarkasteltavana olevan järjestelmän merkitystä Ranskan lipun alalla purjehtivista miehistöistä aiheutuvien lisäkustannusten kattamisessa, laadukkaiden työpaikkojen säilyttämisessä merenkulkualalla ja jäsenvaltion lipun alla purjehtivan aluskannan säilyttämisessä nykytasolla tai jopa laajentamisessa. (86) Komissio korostaa kuitenkin, että vuonna 2004 annettujen yhteisön suuntaviivojen mukaan hinaajien ja ruoppausalusten tapauksessa tukien voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille vain siinä tapauksessa, että yli 50 prosenttia aluksella tiettynä vuonna suoritetusta toiminnasta on meriliikennettä. (87)

(171) Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että koska CGI:n 39 CA § :n mukainen verojärjestelmä on vuonna 2004 annettujen yhteisön suuntaviivojen 3.1 kohdan mukainen, se edistää meriliikennettä ja on siihen sovellettavissa yhteisön suuntaviivoissa määriteltyjen tavoitteiden mukainen.

(172) Jotta kyseisen järjestelmän perusteella myönnettyihin tukiin voitaisiin soveltaa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta, tukien on kuitenkin oltava ehdottomasti oikeassa suhteessa tavoitteeseen eivätkä ne saa vaikuttaa kaupan edellytyksiin yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

(173) Ranskan viranomaisia pyydetään kiinnittämään huomiota vuonna 2004 annettujen yhteisön suuntaviivojen 11 kohdassa olevaan tukien määrää rajoittavaan sääntöön. Siinä määrätään seuraavaa: ”Merenkulkijoiden verotuksen ja sosiaaliturvamaksujen poistaminen kokonaan sekä laivaliikenteen yritysveron alentaminen on suurin mahdollinen sallittavan tuen taso. Kilpailun vääristymisen välttämiseksi muista tukijärjestelmistä ei saa olla tätä suurempaa hyötyä. Vaikka kaikki jäsenvaltion ilmoittamat tukiohjelmat tutkitaan erikseen, edellä olevan 3–6 luvun mukaisesti myönnettävän tuen kokonaismäärä ei saa ylittää laivaliikenteestä ja merenkulkijoilta kerättävien verojen ja sosiaaliturvamaksujen kokonaismäärää.” Noudattaakseen tätä määräystä Ranskan viranomaisten on varmistettava, että vuotuiset tuet, jotka varustamo saa tästä järjestelmästä, laskettuna yhteen kaikista vuosien 1997 ja 2004 yhteisön suuntaviivojen 3–6 luvun mukaisista tukiohjelmista myönnettyjen tukien, erityisesti meriliikennealan yrityksiin sovelletusta kiinteämääräisestä tonnistoverojärjestelmästä (88), sosiaaliturvamaksusta ja merenkulkualan elinkeinoverosta myönnettyinä vapautuksina saatujen tukien kanssa, eivät ylitä laivaliikenteestä ja merenkulkijoilta kerättävien verojen ja sosiaaliturvamaksujen kokonaismäärää. Kyseisen määrän mahdollisesti ylittävä osa tuesta on yhteismarkkinoille soveltumatonta tukea, joka on perittävä takaisin.

(174) Komissio katsoo tämän vuoksi, että tuet, jotka on myönnetty meriliikenneyrityksille CGI:n 39 CA § :n nojalla käyttöön otetun järjestelmän mukaisesti, ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisia kunhan johdanto-osan 172 ja 173 kappaleessa mainitut edellytykset täyttyvät.

(175) Komissio katsoo, että perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisia poikkeuksia, jotka koskevat tukea tietyn talousalueen kehityksen edistämiseen, ei voida soveltaa tarkasteltavana olevaan järjestelmään siltä osin kuin sitä sovelletaan rautatieliikenteessä käytettävien hyödykkeiden rahoittamiseen. Komissio on sitä vastoin tutkinut, voidaanko järjestelmä katsoa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiseksi.

(176) Rautatieyritysten markkinaosuus on supistunut viime vuosina huolimatta niiden perinteikkäästä asemasta. Rautatiekaluston uudistamista on tämän vuoksi vauhditettava, jotta rautatieyritykset kykenisivät vastaamaan muiden liikennemuotojen suunnalta tulevaan kilpailuun. Rautatiekalustoa on pyrittävä nykyaikaistamaan ja/tai uusimaan nykyistä tehokkaammin ja nopeammin, jotta rautatieliikenteen markkinaosuuden supistuminen suhteessa muihin vähemmän kestäviin ja ympäristön kannalta haitallisempiin liikennemuotoihin saataisiin pysähtymään.

(177) Komission mukaan rautatiekaluston korvaaminen uudella on tavoite, joka on sopusoinnussa yhteentoimivuuden parantamiseen tähtäävän yhteisen politiikan kanssa. Kaluston korvaamisella voidaan lisäksi lisätä palveluiden turvallisuutta ja nykyaikaisuutta parantaen samalla niiden täsmällisyyttä, luotettavuutta ja nopeutta. Koska rautatiekaluston korvaaminen on olennainen osa rautatieliikenteen kehittämistä tukevaa politiikkaa, komissio katsoo, että ehdotetut toimenpiteet eivät ole ristiriidassa yhteisen edun kanssa.

(178) Komissio katsoo tämän vuoksi, että tuet, jotka on myönnetty rautatieyrityksille CGI:n 39 CA § :n nojalla käyttöön otetun järjestelmän mukaisesti, ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisia.

(179) Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesta poikkeuksesta, jolla sallitaan tuet tietyn toiminnan kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla, voidaan todeta, että kyseiseen järjestelmään ei liity yhtään ominaisuutta, jonka perusteella sen puitteissa myönnettyjen teollisuusalan tukitoimenpiteiden voitaisiin katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille.

(180) Komissio ei kuitenkaan voi sulkea pois sitä mahdollisuutta, että tietyt teollisuudessa käytettävät hyödykkeet, joita rahoitetaan CGI:n 39 CA § :n nojalla, täyttävät alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa (89) asetetut edellytykset ja erityisesti edellytykset, joiden mukaan investointi on toteutettava perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan mukaisella tukialueella ja joiden mukaan tuensaajien osuuden kyseisestä rahoitusoperaatiosta on oltava vähintään 25 prosenttia. Tässä yhteydessä on kuitenkin noudatettava aluetukien enimmäisintensiteettejä siltä