NEUVOSTON DIREKTIIVI,

annettu 15 päivänä lokakuuta 1968,

itsenäisten ammatinharjoittajien henkilöasiakaspalvelualan toimintaan (ISIC -pääryhmästä 85); 1. Ravintolat, kahvilat, baarit sekä muut anniskelu- ja ruokailupaikat (ISIC-ryhmä 852) 2. Hotellit, majatalot, leirintäalueet ja muut majoituspaikat (ISIC-ryhmä 853) sovellettavista, siirtymätoimenpiteitä koskevista yksityiskohtaisista säännöksistä (68/368/ETY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen sekä erityisesti sen 54 artiklan 2 kohdan, 57 artiklan, 63 artiklan 2 kohdan ja 66 artiklan,

ottaa huomioon sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (1) ja erityisesti sen V osaston toisen ja kolmannen kohdan,

ottaa huomioon palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (2) ja erityisesti sen VI osaston toisen ja kolmannen kohdan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (3),

ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (4),

sekä katsoo, että

yleisissä toimintaohjelmissa määrätään rajoitusten poistamisesta ja edellytetään selvitettäväksi, tulisiko tällaista poistamista edeltää, siihen liittyä tai sitä seurata tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroinen tunnustaminen sekä kyseisen toiminnan aloittamista ja sen harjoittamista koskevien lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten yhteensovittaminen, sekä tuleeko tarvittaessa päättää siirtymätoimenpiteistä kunnes tällainen tunnustaminen tai yhteensovittaminen on toteutettu,

kaikki jäsenvaltiot eivät aseta edellytyksiä anniskelu- ja ruokapaikkatoiminnan tai majoituspaikkatoiminnan aloittamiselle ja sen harjoittamiselle; joissakin tapauksissa on vapaus ryhtyä harjoittamaan ja harjoittaa tällaista toimintaa, toisissa tapauksissa on ankarampia säännöksiä, joissa edellytetään tämän toiminnan aloittamista ja harjoittamista varten muodollista pätevyyttä,

ottaen huomioon, että tietyissä jäsenvaltioissa on säännöksiä ja toisista jäsenvaltioista ne puuttuvat, ei ole mahdollista toteuttaa säädettyä yhteensovittamista samanaikaisesti rajoitusten poistamisen kanssa; tällainen yhteensovittaminen täytyy toteuttaa myöhemmin,

vaikka yhteensovittamista ei ole suoritettu välittömästi, on kuitenkin suotavaa helpottaa sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden saavuttamista kyseisen toiminnan osalta päättämällä yleisissä toimintaohjelmissa ennakoidun kaltaisista siirtymätoimenpiteistä; tämä tulisi tehdä ensisijaisesti, että vältettäisiin erityisten vaikeuksien syntyminen niiden jäsenvaltioiden kansalaisille, joissa ei ole asetettu tällaiseen toimintaan ryhtymiselle mitään edellytyksiä,

tällaisten vaikeuksien ehkäisemiseksi siirtymätoimenpiteiden pääasiallisena sisältönä tulee olla, että niissä vastaanottavissa valtioissa, joissa on määräyksiä tällaisen toiminnan aloittamisesta, hyväksytään riittäväksi todisteeksi pätevyydestä kyseisen toiminnan aloittamiselle, että toimintaa on harjoitettu riittävän kauan jäsenvaltiossa, josta henkilö tulee, siten että aika, jos aikaisempaa koulutusta ei vaadita, on ollut riittävän äskettäin sen varmistamiseksi, että asianomaisella on vastaanottavan maan omilta kansalaisiltaan vaatimat ammatilliset tiedot,

koska eri jäsenvaltioissa määritellään eri tavoin sellainen elinkeinotoiminta, jota sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden toteuttamisesta itsenäisten ammatinharjoittajien henkilöasiakaspalvelualan toiminnassa (ISIC-pääryhmästä 85); 1. Ravintolat, kahvilat, baarit sekä muut anniskelu- ja ruokailupaikat (ISIC-ryhmä 852); 2. Hotellit, majatalot, leirintäalueet ja muut majoituspaikat (ISIC-ryhmä 853) 15 päivänä lokakuuta 1968 (5) annettu neuvoston direktiivi koskee toimintaa, jota yhdessä valtiossa pidetään henkilöasiakaspalvelualaan kuuluvana, toisessa valtiossa pitää elintarvike- ja juomateollisuuden alaan kuuluvana; kaikkien tällaisista eroavaisuuksista aiheutuvien vaikeuksien ratkaisemiseksi tulisi kussakin tapauksessa ottaa huomioon vastaanottavan maan lainsäädäntöön sisältyvät määritelmät tapaukseen soveltuvan siirtymätoimenpiteistä annetun direktiivin määrittämiseksi,

sen välttämiseksi, että henkilöt, jotka eivät täytä niitä edellytyksiä, jotka tällaisen toiminnan aloittamiselle ja sen harjoittamiselle on asetettu siinä valtiossa, josta he tulevat, siirtyvät suhteettomassa määrin valtioihin, joissa kyseisen toiminnan aloittamiselle ei ole asetettu minkäänlaisia edellytyksiä, olisi säädettävä, että tällaisilla valtioilla on oikeus vaatia, tarvittaessa yhden tai useamman toiminnan osalta, että muiden jäsenvaltioiden kansalaiset osoittavat kelpoisuutensa harjoittaa kyseistä toimintaa valtiossa, josta he tulevat,

kuitenkin tällaisia oikeuksia on syytä myöntää erityisen varovaisesti, sillä niiden liian yleinen soveltaminen saattaa olla esteenä liikkumisvapaudelle; tämän vuoksi niiden tulisi olla rajattuja sekä kestoltaan että laajuudeltaan ja, kuten perustamissopimuksessa yleisesti määrätään suojatoimenpiteiden myöntämisestä, tällaisen oikeuden myöntäminen kuuluu komissiolle, ja

tässä direktiivissä säädettyjen toimenpiteiden pääasiallinen tarkoitus häviää kyseisen toiminnan aloittamiselle ja sen harjoittamiselle asetettujen edellytysten yhteensovittamisen ja tutkintotodistusten, todistusten ja muiden kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisen tunnustamisen myötä,

ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava jäljempänä olevien säännösten mukaisesti seuraavat siirtymätoimenpiteet itsenäisenä ammatinharjoittajana 2 artiklassa tarkoitetun toiminnan aloittamista aikovien, yleisten toimintaohjelmien I osastossa tarkoitettujen luonnollisten henkilöiden tai yhtiöiden, jäljempänä "edunsaajat", sijoittautumisen tai palvelujen tarjoamisen osalta alueellaan.

2. Kyseinen toiminta käsittää sen toiminnan, jota tarkoitetaan sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden saavuttamisesta itsenäisten ammatinharjoittajien henkilöasiakaspalvelualan toiminnassa (ISIC -pääryhmästä 85); 1. Ravintolat, kahvilat, baarit ja muut anniskelu- ja ruokailupaikat (ISIC-ryhmä 852); 2. Hotellit, majatalot, leirintäalueet ja muut majoituspaikat (ISIC -ryhmä 853) 15 päivänä lokakuuta 1968 annetussa neuvoston direktiivissä.

2 artikla

Jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti tietty toiminta ei kuulu henkilöasiakaspalvelujen vaan pikemminkin elintarvike- ja juomateollisuuden alaan, sovelletaan tähän toimintaan tuossa jäsenvaltiossa asianmukaista kyseisen toiminnan yksityiskohtaiset siirtymäsäännökset sisältävää direktiiviä.

3 artikla

Jäsenvaltioiden, joissa jonkin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun toiminnan aloittamista tai sen harjoittamista varten edellytetään tiettyä pätevyystodistusta, on huolehdittava, että jokainen tähän elinkeinoon hakeutuva edunsaaja saa tiedot säännöksistä, jotka koskevat sen elinkeinon harjoittamista, jota hän aikoo harjoittaa, ennen kuin hän sijoittautuu tai alkaa harjoittaa toimintaa väliaikaisesti.

4 artikla

1. Kun jäsenvaltiossa johonkin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun toiminnan aloittamista tai sen harjoittamista varten edellytetään yleisiä, kaupallisia tai ammatillisia tietoja ja taitoja, tämän jäsenvaltion on hyväksyttävä riittäväksi todisteeksi tällaisista tiedoista ja taidoista, että kyseistä toimintaa on harjoitettu toisessa jäsenvaltiossa jokin seuraavista jaksoista:

a) kolme peräkkäistä vuotta joko itsenäisesti tai yrityksen johtajana,

b) kaksi peräkkäistä vuotta joko itsenäisesti tai yrityksen johtajana, jos edunsaaja osoittaa saaneensa kyseiseen ammattiin aikaisemman koulutuksen, josta todisteena on valtion hyväksymä todistus, tai todistus, jonka toimivaltainen ammatillinen tai toimialayhteisön toimielin katsoo täysin täyttävän sille asettamansa vaatimukset,

c) kaksi peräkkäistä vuotta itsenäisesti tai yrityksen johtajana, jos edunsaaja osoittaa harjoittaneensa kyseistä ammattia ainakin kolme vuotta muutoin kuin itsenäisesti, tai

d) kolme peräkkäistä vuotta muutoin kuin itsenäisesti, jos edunsaaja osoittaa saaneensa kyseiseen ammattiin aikaisemman koulutuksen, josta on todisteena valtion hyväksymä todistus, tai todistus, jonka toimivaltainen ammatillinen tai toimialayhteisön toimielin katsoo täysin täyttävän sille asettamansa vaatimukset.

Vastaanottava jäsenvaltio voi edellyttää muiden jäsenvaltioiden kansalaisilta, jos se edellyttää tätä myös omilta kansalaisiltaan, että kyseistä toimintaa on harjoitettu ja ammatillinen koulutus hankittu sillä toimialalla, jolle edunsaaja aikoo sijoittautua vastaanottavassa jäsenvaltiossa.

2. Edellä 1 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa toiminnan harjoittamisen päättymisestä ei ole saanut kulua enempää kuin kymmenen vuotta ennen 6 artiklan 2 kohdassa säädetyn hakemuksen jättöpäivää. Jos jäsenvaltiossa on kuitenkin säädetty omia kansalaisia koskeva lyhyempi määräaika, voidaan tätä määräaikaa soveltaa myös edunsaajiin.

5 artikla

1. Jos jäsenvaltiossa ei edellytetä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun toiminnan aloittamista tai sen harjoittamista varten yleisiä, kaupallisia tai ammatillisia tietoja tai taitoja, valtio voi, jos 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun neuvoston direktiivin soveltamisesta aiheutuu vakavia vaikeuksia, pyytää komissiolta yhden tai useamman toiminnan osalta rajoitetuksi ajaksi oikeutta vaatia sen alueella tämän toiminnan aloittamista aikovia muiden jäsenvaltioiden kansalaisia osoittamaan, että heillä on tällaiseen toimintaan vaadittava pätevyys siinä maassa, josta he tulevat.

Tätä oikeutta ei saa käyttää sellaisen henkilön suhteen, joka tulee valtiosta, jossa kyseisen toiminnan aloittamista varten ei edellytetä todistetta erityisistä tiedoista, eikä sellaisen henkilön suhteen, joka on asunut vastaanottajavaltiossa vähintään viisi vuotta.

2. Komissio vahvistaa edellytykset 1 kohdassa tarkoitetun oikeuden myöntämiselle asianomaisen jäsenvaltion asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä sekä menettelyä koskevat määräykset.

6 artikla

1. Edellä 4 ja 5 artiklaa sovellettaessa henkilön on katsottava harjoittaneen toimintaa johtavassa asemassa, jos hän on harjoittanut tällaista toimintaa teollisessa tai kaupallisessa yrityksessä kyseessä olevalla toimialalla:

a) yrityksen johtajana tai yrityksen sivuliikkeen johtajana; tai

b) yrityksen omistajan tai johtajan sijaisena, jos tällaiseen tehtävään sisältyy omistajan tai johtajan vastuuseen verrattava vastuu; tai

c) johtavassa asemassa silloin kun velvollisuudet ovat sellaisia, jotka tavallisesti kuuluvat kyseessä olevaan ammattiin ja jossa on vastuu ainakin yhdestä yrityksen osastosta.

2. Edellä 4 artiklan 1 kohdassa tai 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen edellytysten täyttyminen on osoitettava sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tai toimielimen, josta asianomainen tulee, antamilla todistuksilla, jotka kyseisen henkilön on toimitettava kyseisen toiminnan tai toiminnan lajien harjoittamista varten tekemänsä toimilupahakemuksen tueksi vastaanottavassa valtiossa.

3. Jäsenvaltioiden on 8 artiklassa säädetyssä määräajassa nimettävä ne viranomaiset ja toimielimet, jotka ovat toimivaltaisia antamaan näitä todistuksia, sekä ilmoitettava tästä välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolle.

7 artikla

Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan, kunnes kyseisen toiminnan aloittamista ja sen harjoittamista koskevien kansallisten säännösten yhteensovittamisesta annetut säännökset tulevat voimaan.

8 artikla

Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan kuuden kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.

9 artikla

Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

10 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Luxemburgissa 15 päivänä lokakuuta 1968.

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

G. SEDATI

(1) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 36/62

(2) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 32/62

(3) EYVL N:o 23, 5.2.1966, s. 357/66

(4) EYVL N:o 205, 7.12.1965, s. 3074/65

(5) EYVL N:o L 260, 22.10.1968, s. 9