96/530/EY: Komission päätös, tehty 7 päivänä helmikuuta 1996, Italian Friuli-Venetsia Giulia vuoristoalueelle taloudellisen kehityksen edistämiseksi myönnettävistä tuista (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro L 224 , 05/09/1996 s. 0014 - 0018



KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 7 päivänä helmikuuta 1996, Italian Friuli-Venetsia Giulia vuoristoalueelle taloudellisen kehityksen edistämiseksi myönnettävistä tuista (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (96/530/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon maito- ja maitotuotealan yhteisistä markkinajärjestelyistä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1538/95 (2), ja erityisesti sen 23 artiklan, on vaatinut niitä, joita asia koskee, esittämään komissiolle perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti huomautuksensa ja ottaa huomioon nämä huomautukset, sekä katsoo, että I 1. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti Italian pysyvä edustusto Euroopan yhteisöissä ilmoitti komissiolle 6 päivänä heinäkuuta 1993 päivätyssä ja 27 päivänä heinäkuuta 1993 saapuneeksi kirjatussa kirjeessään vuoristoseutujen taloudellisen kehityksen edistämiseen tarkoitettuihin tukiin liittyvästä alueellisesta laista (Friuli-Venetsia Giulia) N:o 496/93. Italian viranomaiset toimittivat komissiolle lisätietoja 9 päivänä joulukuuta 1993 päivätyssä ja 17 päivänä joulukuuta saapuneeksi kirjatussa kirjeessä. Koska kyseisen lakiehdotuksen säännösten arvioiminen kuului komission eri osastojen toimivaltaan, asiakirja jaettiin kahteen osaan, eli tukeen N 465/A/93 ja tukeen N 465/B/93. Tuki N 465/B/93 koski edellä mainitun lakiehdotuksen 10, 11, 12 ja 15 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä. Komissio ilmoitti Italian hallitukselle 21 päivänä helmikuuta 1994 päivätyssä kirjeessä SG (94)/2424 päätöksestään aloittaa alueellisen lakiehdotuksen N:o 496/93 11 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä koskeva, perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, koska niistä näytti muodostuneen toimintatukia, joihin ei voida soveltaa mitään perustamissopimuksen 92 artiklassa tarkoitetuista poikkeuksista ja joiden ei siis voida katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille. Toisaalta komissio velvoitti Italian viranomaiset poistamaan lakiehdotuksen 10 ja 15 artiklassa tarkoitetut tuet. Komissio ei esittänyt vastaväitteitä 12 artiklan osalta. Edellä mainitun menettelyn mukaisesti komissio vaati Italian hallitusta esittämään huomautuksensa. Komissio vaatii niin ikään Euroopan yhteisöjen virallisen lehden välityksellä muita jäsenvaltioita, ja niitä joita asia koskee, esittämään huomautuksensa (3). Huomautuksensa esitti ainoastaan Italian hallitus 30 päivänä syyskuuta 1994 päivätyssä 5 päivänä lokakuuta 1994 saapuneeksi kirjatussa ja 20 päivänä joulukuuta 1994 päivätyssä, 27 päivänä joulukuuta 1994 saapuneeksi kirjatussa kirjeessään sekä 11 päivänä toukokuuta 1995 päivätyssä, 15 päivänä toukokuuta saapuneeksi kirjatussa telefaksissaan. 2. Kyseiset toimenpiteet koskevat neuvoston direktiivin 75/273/ETY liitteenä olevassa luettelossa esitettyjen vuoristoalueilla sijaitsevien kuntien maito- ja maitotuotealalla toimiville osuuskunnille ilman korvausvelvollisuutta myönnettävää lisätukea niiden varainhoitovuoden 1992 taseeseen kirjattujen vastattavien poistamiseksi. Kyseisten vastattavien aiheuttamat menot voivat koskea vuosia 1990, 1991 tai 1992 eikä niitä ole voitu käyttää raaka-aineen hankintaan. Osuuskuntien on esitettävä varainhoidon tervehdyttämissuunnitelma ja todistus esitetyn tilinpäätöksen totuudenmukaisuudesta eivätkä ne ole saaneet aikaisemmin käyttää hyväkseen muita tukia. 3. Alueviranomaiset ovat vakuuttaneet, että tarkasteltuja tukia ei myönnetä ennen komission lopullista päätöstä. II 1. Edellä mainitun menettelyn mukaisesti Italian viranomaiset ovat esittäneet seuraavat täsmennykset: Rahoituksen kokonaismäärä on kolme miljardia Italian liiraa (noin 1,41 miljoonaa ecua). Tuki on tarkoitettu vuodeksi eikä se kertaannu. Tuki on kertaluonteinen ja korvaa kaikki osuuskunnan uudenaikaistamista tai uudelleenjärjestelyä koskevista toimenpiteistä tai tuotteiden kaupan pitämisestä aiheutuneet menot. Menojen syiden osalta täsmennetään, että kysymyksessä on eri syistä johtuvat hallinnon tappiot, jotka ovat aiheutuneet esimerkiksi myöhemmin erääntyvistä luotoista tai yksinkertaisesti riittämättömän pääoman vuoksi syntyneistä tiliveloista. 2. Italian viranomaiset tähdentävät ensisijaisesti, että toimenpiteet, joita vastaan komissio on aloittanut Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, eivät vääristä kilpailua, koska ne eivät vaikuta yhteisön maatalouspolitiikan toimintaan, eivät vähennä millään tavalla kyseisten osuuskuntien jalostuksesta ja kaupan pitämisestä aiheutuvia kustannuksia eivätkä ne myöskään lisää tuottavuutta. 3. Italian viranomaiset vakuuttavat, että tarkasteltuja toimenpiteitä ei voi pitää toimintatukina, koska niiden tehtävänä on saada tasapainoon riittämättömän pääoman ja myöhemmin erääntyvien luottojen vuoksi vaarantuneet osuuskuntien taseet sekä vahvistaa osuuskuntien toiminta- ja kilpailukykyä. 4. Italian viranomaiset lisäävät, että sen on ollut pakko toteuttaa kyseiset toimenpiteet sosiaalis-taloudellisten syiden vuoksi kyseisten yritysten tervehdyttämiseksi ja kehittämiseksi, ja erityisesti 24 päivänä maaliskuuta 1967 tiedoksi annetun aluelain N:o 16/1967 8 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettujen maidon kuljetusta koskevien alueellisten tukien puuttumisen vuoksi, ilman että komissio olisi esittänyt kantansa mainitussa laissa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltumisesta yhteismarkkinoille. Perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan (tuki E 17/94) mukaisia aiheellisia toimenpiteitä on sovellettu edellä mainitun 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin tukiin. Mainitun artiklan 1 kohta onkin kumottu aluelailla N:o 36/1992. Italian viranomaiset esittävät, että jos osuuskuntien velkoja ei olisi katettu, ne olisivat joutuneet konkurssiin, mistä olisi ollut vakavat jälkiseuraukset tälle jo taloudellisesti heikommassa asemassa olevalle alueen osalle. Italian viranomaisten johtopäätöksen mukaan kyseiset tuet eivät voi muuttaa kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla ja soveltuvat siis yhteismarkkinoille. III 1. Maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 23 artiklan mukaan perustamissopimuksen 92-94 artiklaa sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuottamiseen ja kaupan pitämiseen, jollei saman asetuksen muista säännöksistä muuta johdu. 2. Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä tai valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kyseiset toimenpiteet ovat valtion varoista myönnettyä tukea. Niiden tehtävänä on turvata sellaisten tukea saatavien osuuskuntien toiminta ja tuotanto, jotka ilman tätä tukea joko häviäisivät markkinoilta tai joiden olisi pakko tehostaa taloudellista toimintaansa. Nämä tuet parantavat tukea saavien yritysten taloudellista tilannetta verrattuna niiden kilpailijoihin, jotka eivät saa tätä tukea. Siksi ne vääristävät tai uhkaavat vääristää kilpailua edellä esitetyllä tavalla. Kun otetaan huomioon mainitun alan kaupankäynnin arvo (vuonna 1993: Italian vienti Euroopan yhteisöön: 405,66 miljoonaa ecua; Euroopan yhteisön tuonti Italiaan: 2 057,65 miljoonaa ecua; kyseisen alan tuotanto: 3 675 miljoonaa ecua (4), josta 81,9 miljoonaa ecua Friuli-Venetsia Giulian alueelta), näyttää siltä, että näillä tuilla (1,41 miljoonaa ecua) on huomattava vaikutus alueen tuotantomäärien arvoon ja että ne voivat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan suosimalla kansallista tuotantoa muista jäsenvaltioista tapahtuvan tuonnin kustannuksella. Tässä suhteessa on syytä korostaa, että jopa vähäinen tuen määrä tai tukea saavan yrityksen suhteellisen vaatimaton koko saattavat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Edellä esitetyn perusteella kyseisiä tukia on pidettävä perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan edellytykset täyttävinä valtion tukina. Komissio arvioi myöskin, että Italian viranomaisten tämän asian osalta esittämät perustelut, joiden mukaan toimenpiteet eivät pienennä millään tavalla kyseisten osuuskuntien jalostuksesta ja kaupan pitämisestä aiheutuneita kustannuksia eivätkä ne myöskään lisää tuottavuutta, eivät ole asianmukaisia, koska edellä mainitun perustelun mukaan on pääteltävissä, että tuet täyttävät perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan edellytykset. 3. Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa esitetty yhteismarkkinoille soveltumattomuutta koskevasta periaatteesta on kuitenkin poikkeuksia. IV 1. Perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja soveltumattomuutta koskevia poikkeuksia ei voida tässä tapauksessa soveltaa. Myöskään Italian viranomaiset eivät ole vedonneet niihin. 2. Mainitun artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen poikkeusten osalta tähdennetään, että asetettuja tavoitteita on arvioitava yhteisön etu huomioon ottaen eikä kansantalouden yksittäisten alojen osalta. Kyseisiä poikkeuksia on tulkittava suppeasti jokaisen alueellisen tai alakohtaisen tukiohjelman osalta tai kaikissa yksittäistapauksissa sovellettaessa yleistukijärjestelmää. Niitä voidaan myöntää vain silloin, kun komissio on osoittanut, että tuki on välttämätön jonkin kyseessä olevan tavoitteen toteuttamiseksi. Mainittujen poikkeusten mukaisen hyödyn myöntäminen tuille, joihin ei sisälly tällaista ehtoa, mahdollistaisi yhteisen edun kannalta epäoikeutetun jäsenvaltioiden välisen kaupan vahingoittamisen ja kilpailun vääristymisen sekä vastaavasti perusteettoman edun tiettyjen jäsenvaltioiden toimijoille. 3. Tässä tapauksessa tuki ei täytä tällaisia edellytyksiä. Itse asiassa Italian hallitus ei ole tuonut esiin eikä komissio ole havainnut mitään sellaista perustetta, jonka mukaan voidaan väittää, että kyseinen tuki täyttää jonkin niistä edellytyksistä, joiden täyttymistä 92 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen soveltamiseksi vaaditaan. 4. Kyse ei ole toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on 92 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisen Euroopan yhteisön yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistäminen, koska kyseiset tuet ovat yhteisen edun vastaisia niiden vaikutusten vuoksi, jotka niillä voi olla kauppaan. Kyse ei ole myöskään mainitun jäsenvaltioin taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen tarkoitetuista toimenpiteistä tämän saman määräyksen mukaisesti. 5. Komissio on päätynyt seuraaviin huomautuksiin ja johtopäätöksiin Italian viranomaisten esittämien huomioiden perusteella. Mitä tulee perusteluun, jonka mukaan yritykset olisivat joutuneet konkurssiin ilman näitä tukia, on syytä ensinnäkin palauttaa mieliin, että markkinatalouden voimat voivat aiheuttaa kilpailukyvyttömien yritysten häviämisen, jopa taloudellisesti heikommassa asemassa olevilla alueilla. 6. Kuten komissio ilmoitti aloittaessaan perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, kyseisiä tukia voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina vain tiettyjen tarkoin määriteltyjen edellytysten täyttyessä, nimittäin: - kyseisen tuen on koskettava jo toteutettujen investointien rahoittamiseen otettujen lainojen kustannuksia; - lainojen ottamishetkellä mahdollisesti myönnettyjen tukien yhteenlaskettu tukiekvivalentti sekä kyseinen tuki ei saa ylittää komission yleensä hyväksymiä määriä, eli niiden osuus jalostusta ja kaupan pitämistä koskevista investoinneissa on enintään 55 prosenttia sellaisten investointien osalta, jotka ovat alakohtaisten ohjelmien tai asetuksen (ETY) N:o 866/90 1 artiklan jonkin tavoitteen mukaisia ja 35 prosenttia muiden sellaisten hankkeiden osalta, joita ei ole jätetty ulkopuolelle perustamissopimuksen 92 artiklassa tarkoitettuun tuen myöntämiseen analogisesti sovellettavan päätöksen N:o 90/342/ETY liitteen 2 kohdassa tarkoitettujen edellytysten perusteella; - kyseisten tukien on noudatettava korkokehityksestä johtuvien uusien lainojen korkojen tarkistuksia tai niiden on koskettava maatiloja, jotka esittävät elinkelpoisuustakuun erityisesti, jos olemassa olevista lainoista johtuvat taloudelliset kustannukset ovat sellaiset, että maatilat ovat vaarassa joutua uhatuiksi, mahdollisesti jopa konkurssiin. Italian viranomaiset eivät nimittäin ole asettaneet mitään kyseisten osuuskuntien velkojen syytä koskevaa edellytystä. Lisäksi vastattavat katetaan kokonaisuudessaan eikä ole osoitettu, että tukien tarkoituksena olisi kattaa tehtyjen investointien vuoksi otettujen olemassa olevien lainojen aiheuttamat taloudelliset kustannukset. 7. Toisaalta suunnitellut toimenpiteet eivät ole myöskään vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden uudelleenjärjestelyyn tarkoitettua valtion tukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisia (5). Aloitettuaan vuonna 1994 perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn komissio hyväksyi edellä mainitut suuntaviivat, joissa määritellään yritysten pelastamista ja uudelleenjärjestelyä koskeviin tukiin liittyvä yleinen menettely kaikilla aloilla. Maatalouden alalla kyseinen jäsenvaltio voi halutessaan soveltaa yksittäisten tuen saajien osalta erityissääntöjen (joita sovellettiin menettelyä aloitettaessa, koska tuolloin ei ollut olemassa vaihtoehtoa) sijaan yleisiä suuntaviivoja. Näiden suuntaviivojen mukaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista koskevan tuen on koostuttava muun muassa valtion rahastosta luottotakuiden tai takaisin maksettavien luottojen muodossa annetusta tuesta, jonka korko vastaa markkinakorkoa. Kyseisten suuntaviivojen mukaan kaikkien uudelleenjärjestelyä koskevien suunnitelmien ehdoton edellytys on lisäksi se, että yritysten pitkän aikavälin elinkelpoisuus palautuu niiden avulla ennalleen kohtuullisen määräajan kuluessa, tulevia toimintaedellytyksiä koskevien realististen arvioiden pohjalta. Sen vuoksi kaiken uudelleenjärjestelyä koskevan tuen on oltava yhteydessä toteuttamiskelpoiseen uudelleenjärjestely- tai tervehdyttämisohjelmaan, joka on esitettävä komissiolle tarvittavin täsmennyksin. Koska mikään edellä esitetyistä edellytyksistä ei täyty, kyseisiä tukia ei voida pitää oikeutettuina sillä perusteella, että ne olisivat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista tai uudelleenjärjestelyä koskevia tukia. Aluelain N:o 496/93 11 artiklassa tarkoitettuja tukitoimenpiteitä on näin ollen pidettävä toimintatukena. Ne eivät nimittäin paranna pysyvästi tätä tukea saavien tuottajien toimintaedellytyksiä ja rakenteellista tilannetta. Vastoin Italian viranomaisten näkemystä, velkojen kattaminen ilman, että sillä olisi yhteyttä aiempiin investointeihin, saattaa olla toimintaan liittyvää tukea. Sen Italian viranomaisten esittämän perustelun osalta, että toimenpiteet eivät vääristä kilpailua, koska ne eivät vaikuta yhteisön maatalouspolitiikan toimintaan, komissio toteaa, että kilpailu saattaa vääristyä ilman mainitun politiikan toiminnan muuttumista. Tämän vuoksi komissio ei pidä tätä perustelua pätevänä tutkittaessa mainittujen toimenpiteiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille. Sen vuoksi komissio toteaa 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettujen, alueiden sekä edellä mainitussa c alakohdassa tarkoitetun tietyn toiminnan kehityksen edistämiseen tai helpottamiseen tarkoitettuja tukia koskevien poikkeusten osalta, että toimintaan liittyvän ominaisuutensa vuoksi näihin toimenpiteisiin ei voida soveltaa mainittuja poikkeuksia. 8. Italian viranomaiset ovat esittäneet seuraavat uudet perustelut tarkasteltujen tukien tueksi 20 päivänä joulukuuta 1994 päivätyssä huomautuksessaan: Jos kyseisen aluelain 11 artiklan sanamuoto olikin vielä hyväksynyt kaikenlaisten velkojen kattamisen, mikä toisaalta myöskin hyväksyttiin 6 päivänä heinäkuuta 1993 lähetetyssä selvityksessä, "Giunta regionale" ilmoittaa päätöksessään 23 päivänä marraskuuta 1994, että "tappiot ( . . . ) ovat peräisin maito- ja maitotuotealalla toimivien osuuskuntien odottamattomista menoista, joiden syynä on aluelain N:o 16/1967 8 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettujen maidon kuljetusta koskevien alueellisten tukien puute ( . . . )". Italian viranomaisten mukaan tämä laki annettiin komissiolle tiedoksi vuonna 1967 eikä komissio esittänyt asiassa kantaansa, eikä lakia näin ollen ole sen koommin sovellettu. Mainitussa päätöksessä määrätään lisäksi, että tukihakemukseen on liitettävä osuuskunnan laillisen edustajan vahvistama ilmoitus siitä, että tappioiden syynä on edellä mainittu seikka. Tällä huolehdittiin tuensaajien oikeutetuista eduista. Komissio on ottanut huomioon myös nämä uudet perustelut. On kuitenkin syytä tähdentää, että kyse on uudesta järjestelystä, kuten Italian hallituskin myöntää selvityksessä. Tätä uutta järjestelyä on arvioitava nykyisten lainsäädäntöjen ja tosiasioiden perusteella. Näin ollen on syytä todeta, että vaikka komissio onkin aiemmin hyväksynyt samoihin tuen saajiin kohdistuvia toimenpiteitä koskevan järjestelyn, tämä hyväksyminen ei estä päätöstä toisesta (uudesta) tiedoksi annetusta järjestelystä, jonka tavoite - tuensaajien pysyessä samoina - poikkeaa aikaisemmassa järjestelyssä hyväksytyistä toimenpiteistä. Vaikka oletettaisiin, että komission myönteinen suhtautuminen vanhaan järjestelyyn pätee myös uuteen järjestelyyn - näin ei ole asian laita komission mielestä - on todettava, että komissio määritteli tässä tapauksessa (6) maidon kuljetustuen "toimintatueksi, joka ei perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan nojalla sovellu yhteismarkkinoille". Tämän vuoksi Italia ei voi myönteisimmänkään olettamuksen perusteella oikeutetusti vedota aikaisempaan tukeen. Tappioiden syytä koskevan ilmoituksen osalta Italia ei ole tuonut esiin eikä komissio ole havainnut mitään sellaisen rakenteen olemassaolosta kertovaa seikaa, jonka avulla pystyttäisiin osoittamaan toisaalta kuljetustukien puuttumisen ja toisaalta kyseisten osuuskuntien kärsimien tappioiden välinen syy-seuraus-suhde. Lisäksi Italian hallitus ei ole pystynyt esittämään takeita siitä, ettei kunkin tuensaajan velkojen kattamiseksi myönnetty tuen määrä ole missään tapauksessa suurempi kuin hänelle tuolloin myönnetyn maidon kuljetustuen määrä. Edellinen huomioon ottaen, komissio ei voi hyväksyä Italian esittämiä perusteluja. Yllä olevan vuoksi tähän tukeen ei voida soveltaa mitään perustamissopimuksen 92 artiklassa tarkoitettuja poikkeuksia eikä tuen katsota soveltuvan yhteismarkkinoille. ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Alueellisen lakiluonnoksen N:o 496/93 11 artiklassa tarkoitetut tuet eivät sovellu yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklan nojalla yhteismarkkinoille eikä niiden myöntäminen ole sallittua. 2 artikla Italian viranomaiset ovat velvollisia kumoamaan 1 artiklassa mainitun säännöksen kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta. 3 artikla Italian hallituksen tulee kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta ilmoittaa komissiolle suorittamistaan toimenpiteistä tämän päätöksen noudattamiseksi. 4 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle. Tehty Brysselissä 7 päivänä helmikuuta 1996. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen (1) EYVL N:o L 148, 28.6.1968, s. 13 (2) EYVL N:o L 148, 30.6.1995, s. 17 (3) EYVL N:o C 155, 7.6.1994, s. 5 (4) Eurostat: Comptes économiques de l'agriculture et de la sylviculture, Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, 1995 (5) EYVL N:o C 368, 23.12.1994, s. 12 (6) Komission kirje Italian hallitukselle SG (94) D/17821, 9 päivänä joulukuuta 1994, s. 3