96/616/EY: Komission päätös, tehty 12 päivänä kesäkuuta 1996, Friuli-Venezia Giulian alueen (Italia) myöntämistä tuista korkotukilainoina viitemäärien (maitokiintiöt) ostoa varten (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)



Virallinen lehti nro L 274 , 26/10/1996 s. 0026 - 0029



KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 12 päivänä kesäkuuta 1996, Friuli-Venezia Giulian alueen (Italia) myöntämistä tuista korkotukilainoina viitemäärien (maitokiintiöt) ostoa varten (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (96/616/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2931/95 (2), ja erityisesti sen 23 artiklan, on kehottanut niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa (3), sekä katsoo, että: I Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa on kirjeellä 13 päivältä helmikuuta 1995 ilmoittanut komissiolle Friuli-Venezia Giulian alueen aluelakiluonnoksesta N:o 77, jossa säädetään korkotukilainojen myöntämisestä viitekiintiöiden ostamista varten (maitokiintiöt). Komissio on ilmoittanut Italialle kirjeellä 3 päivältä toukokuuta 1995 päätöksestään aloittaa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa määrätty menettely edellä mainittua tukea vastaan. Komissio on ilmoittanut tällä kirjeellä Italian hallitukselle katsovansa, ettei kyseinen toimenpide, joka saattaa aiheuttaa haittaa maito- ja maitotuotealan yhteiselle markkinajärjestelylle, sovellu yhteismarkkinoille. Komissio katsoo, että kyseinen tuki on luonteeltaan kilpailua vääristävä, ja katsoo, että se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan sekä täyttää perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa määrätyt edellytykset, eikä siihen voida soveltaa mitään mainitun artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyä poikkeusta. Komissio on kehottanut Italian hallitusta ja lisäksi muita jäsenvaltioita ja niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa. Ranskan hallitus on esittänyt huomautuksensa kirjeellä 31 päivältä tammikuuta 1996; nämä huomautukset on annettu Italian hallitukselle tiedoksi kirjeellä 27 päivältä helmikuuta 1996. II Italia on kirjeessä 22 päivältä kesäkuuta 1995 esittänyt seuraavia perusteita. 1) Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3950/92 (4) on hyväksytty mahdollisuus siirtää maitokiintiöt lopullisesti. Maitokiintiötä on pidettävä maatilalle kuuluvana immateriaalisena omaisuutena, joka voidaan siirtää luovutussopimuksella. Sitä on mahdollista pitää "tuotantotekijänä", samalla tavoin kuin työtä, maata ja yrityksen pääomaa. Maitokiintiön ostaminen olisi katsottava vastaanottavan yrityksen tekemäksi tosiasialliseksi investoinniksi, joka on täysin verrattavissa muiden tuotantotekijöiden ostamiseen. Sen vuoksi tässä yksittäistapauksessa voidaan soveltaa neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2328/91 (5) säännöksiä, joiden noudattaminen varmistetaan ilmoitetun lakiluonnoksen avulla. 2) Tutkittavana olevan tuen tavoitteena ei ole lisätä maidon kokonaistuotantoa eikä aiheuta haittaa kyseisen alan yhteiselle markkinajärjestelylle. Edellä mainitun kirjeen tietojen mukaan ilmoitettu lakiluonnos on sittemmin annettu aluelakina N:o 4/95. Tukia ei kuitenkaan ole maksettu, koska on odotettu komission lopullista päätöstä (Italian viranomaisten kirje 9 päivältä helmikuuta 1996). Ranskan hallitus on esittänyt samat perustelut vedoten yleisemmin "yhteisön erityislainsäädäntöön maatilan pääoman hankinnan rahoituksen osalta" (mikä ei ole asianmukaista, koska tällaista erityislainsäädäntöä ei ole olemassa; Ranskan hallitus viittaa ilmeisesti asiasisällön osalta asetukseen (ETY) N:o 2328/91) ja lisää: i) Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annettu asetus (ETY) N:o 3950/92 sekä maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annettu asetus (ETY) N:o 804/68 ovat muodollisesti erilaisia ja oikeudellisten normien hierarkiassa samanarvoisia (asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 artiklan c kohta: "rajoittamatta lisämaksujärjestelmän täytäntöönpanoa laaditaan hintajärjestelmä"). ii) Maitokiintiön siirtämistä voi seurata monenlaisen pääoman luovuttaminen (maa-alueet, maatilan rakennukset, tuotantovälineet, karja). Näiden toimintaan liittyvien osatekijöiden hyödyntämisessä voidaan todeta eroja sen mukaan, liittyvätkö ne tilakohtaiseen viitemäärään (kiintiö). Yksittäisen kiintiön arvoa koskevan ulkoisen vertailukohdan puutteen vuoksi suoraan verrattavissa tilanteissa ei käytännössä ole mahdollista erottaa tällaisen pääoman oston rahoituksessa kunkin osatekijän vastaavaa osuutta. III Kyseinen tuki ei jäljempänä esitettyjen syiden vuoksi perustamissopimuksen 92 artiklan mukaisesti sovellu yhteismarkkinoille. Italian esittämien ja Ranskan hallituksen tukemien perustelujen osalta komissio täsmentää seuraavaa: 1. Asetuksen (ETY) N:o 2328/91 sovellettavuus Komissio ei ole yhtä mieltä Italian viranomaisten väittämästä, jonka mukaan maitokiintiön ostamista pidettäisiin samantyyppisenä investointina kuin asetuksessa (ETY) N:o 2328/91 tarkoitetut investoinnit. Aineellisten investointien taloudellinen arvo määräytyy usein hyödykkeiden investointiin liittyvän immateriaalisen omaisuuden mukaan (oikeudet, hallinnolliset luvat, maatilayrityksen liikearvo (good will)), mikä ei tarkoita sitä, että näitä immateriaalisia tekijöitä, jotka saattavat tietyissä tapauksissa olla myös erillisen liiketoimen kohteena, voitaisiin pitää investointeina asetuksen (ETY) N:o 2328/91 mukaisesti. Erityisesti maitotuotealaan liittyvät investoinnit mainitaan asetuksen (ETY) N:o 2328/91 6 artiklassa, joka koskee alakohtaisia rajoituksia ja kieltoja sellaisten tuotteiden aloilla, joille ei löydy tavanomaisia markkinoita. Artiklassa säädetään, että tukea ei myönnetä sellaisiin maito- ja maitotuotealaan liittyviin investointeihin, joiden vaikutuksesta maito- ja maitotuotealan lisämaksua koskevien sääntöjen mukaisesti määritetty viitemäärä ylitetään, jollei ylimääräistä viitemäärää ole etukäteen myönnetty tai saatu siirron kautta samojen säännösten mukaisesti. Viitemäärän vahvistaminen etukäteen on edellytyksenä investoinnin toteuttamiselle, eikä sen vuoksi voi olla investoinnin kohteena. Mainitussa säännöksessä, jota voidaan soveltaa myös tutkittaessa 92 ja 93 artiklan mukaisesti maatilojen investointeihin myönnettyä valtion tukea, säädetään siten yhteistä markkinajärjestelyä koskevan järjestelmän soveltamisesta sen täydessä laajuudessa, eikä se oikeuta poikkeukselliseen järjestelmää koskevista säännöksistä, erityisesti asetuksen (ETY) N:o 804/68 24 artiklassa tarkoitetusta kiellosta (katso jäljempänä). 2. Maito- ja maitotuotealan yhteinen markkinajärjestely Maito- ja maitotuotealalla voidaan soveltaa perustamissopimuksen 92-94 artiklaa maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 804/68 23 artiklan mukaisesti. Kuten komissio on täsmentänyt menettelyn aloittamisen yhteydessä, neuvoston asetuksella (ETY) N:o 856/84 (6) perustettu ja asetuksella (ETY) N:o 3950/92 uudistettu lisämaksujärjestelmä, jonka tavoitteena on vähentää maidon ja maitotuotteiden tarjonnan ja kysynnän välistä epätasapainoa sekä siitä seuraavia rakenteellisia ylijäämiä, muodostaa yhden maito- ja maitotuotealan yhteisen markkinajärjestelyn perusmekanismeista. Asetuksessa (ETY) N:o 3950/92 määritellään erityisesti jäsenvaltioille sallittu joustavuus lisämaksujärjestelmän soveltamisessa maitoalan rakenneuudistuksen toteuttamiseksi. Jäsenvaltioilla on jo tältä osin käytössään riittävät keinot rakenneuudistuksen sekä tuotantorakenteiden suuremmaan tehokkuuden edistämiseksi käyttämällä rahastojärjestelmää sekä nimeämällä asetuksen (ETY) N:o 2328/91 5 artiklassa tarkoitetun tilan kehittämissuunnitelman esittäneet tuottajat tuotanto-oikeuksien uudelleen jakamisen edunsaajiksi. Lainojen myöntäminen kiintiöiden ostoa varten ei kuulu toteutettaviin toimenpiteisiin. Tässä yhteydessä on aiheellista huomauttaa, että vastoin edellä i kohdassa mainittua Ranskan viranomaisten huomautusta, yhteinen markkinajaosto ei koostu ainoastaan hintajärjestelmään liittyvistä säännöksistä, vaan sen sijaan useista mekanismeista ja säännöksistä, jotka yhdessä muodostavat "kokonaisen ja kattavan" järjestelmän, jonka muuttumatonta luonnetta komissio on jatkuvasti korostanut, ja sen vuoksi millään jäsenvaltiolla ei ole yhteisön tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeutta toteuttaa sellaisia toimenpiteitä, jotka voisivat poiketa siitä tai loukata sitä. Samoin kuin kaikki muut yhteiset markkinajärjestelyt, maitoalan markkinajärjestely perustuu avointen markkinoiden periaatteelle, siihen on kaikilla tuottajilla vapaa pääsy ja sen toimintaa säätelevät ainoastaan järjestelyssä säädetyt välineet. Kyseinen tuki rikkoo lisäksi asetuksen (ETY) N:o 804/68 24 artiklan säännöstä, jossa säädetään kaikkien sellaisten tukien kieltämisestä, joiden suuruus vahvistetaan mainitussa asetuksessa vahvistettujen yhteiseen markkinajärjestelyyn kuuluvien tuotteiden hinnan tai määrän mukaan, jollei perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdan määräyksistä muuta johdu. Tästä syystä, vaikka Italian viranomaisten huomautuksen mukaan kyseisen toimenpiteen tavoitteena ei ole vahingoittaa yleistä markkinajärjestelyä, sen vaikutus on juuri tämä (kuten kaikkien muidenkin toimenpiteiden, jotka voivat heikentää kyseisen alan markkinoiden toimintasääntöjä). Edellä sanotun perusteella komissio ei voi hyväksyä Italian esittämiä perusteluja. IV Kyseistä tukea, joka rikkoo asetuksessa (ETY) N:o 804/68 tarkoitettujen tuotteiden yhteistä markkinajärjestelyä koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, ei voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana. Tuki täyttää myös perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa määrätyt edellytykset, siihen eivät sovellu mainitun artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut poikkeukset jäljempänä esitetyistä syistä. Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Koska kyseisellä tuella on suora ja välitön vaikutus edunsaajien tuotantokustannuksiin, se merkitsee heille etua verrattuna sellaisiin samojen tuotteiden tuottajiin, jotka eivät saa siihen verrattavissa olevaa tukea Italiassa tai muussa jäsenvaltiossa. Sen vuoksi tämä toimenpide voi heikentää kyseisten maataloustuotteiden yhteisön sisäisiä kaupan edellytyksiä, sillä kaikki kansallisen tuotannon hyväksi myönnetyt tuet vaikuttavat mainittuun kauppaan. Tuki on näin ollen perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa määrätyt perusteet täyttävä valtion tuki. Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa määrätään, että siinä määrättyjä peusteita vastaava tuki ei periaatteessa sovellu yhteismarkkinoille. Poikkeuksista tähän soveltumattomuuteen määrätään saman artiklan 2 ja 3 kohdassa. Edellä mainitun asetuksen (ETY) N:o 804/68 24 artiklan mukaisesti ainoastaan 92 artiklan 2 kohdassa määrättyjä poikkeuksia voidaan soveltaa kyseisessä tapauksessa. On selvää, että kyseisiä poikkeuksia ei tähän voidan soveltaa. Kyseiset tuet eivät siten sovellu yhteismarkkinoille, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Friuli-Venezia Giulian aluelaissa N:o 4/95 säädetty tuki ei sovellu yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaisesti. 2 artikla Italian on kumottava artiklassa tarkoitettu tuki kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta. 3 artikla Italian on ilmoitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta komissiolle tämän päätöksen noudattamiseksi toteutetuista toimenpiteistä. 4 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle. Tehty Brysselissä 12 päivänä kesäkuuta 1996. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen (1) EYVL N:o L 148, 28.6.1968, s. 13 (2) EYVL N:o L 307, 20.12.1995, s. 10 (3) EYVL N:o C 342, 20.12.1995, s. 9 (4) EYVL N:o L 405, 31.12.1992, s. 1. Asetusta on viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1552/95 (EYVL N:o L 148, 30.6.1995, s. 43). (5) EYVL N:o L 218, 6.8.1991, s. 1. Asetusta on viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2387/95 (EYVL N:o L 244, 12.10.1995, s. 50). (6) EYVL N:o L 90, 1.4.1984, s. 10