98/523/EY: Komission päätös, tehty 22 päivänä heinäkuuta 1998, neuvoston päätöksen (ETY) N:o 2408/92 noudattamiseen liittyvästä menettelystä (Asia VII/AMA/10/97 - Pääsy Karlstadin lentoasemalle) (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 2009) (Ainoastaan ruotsinkielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro L 233 , 20/08/1998 s. 0025 - 0031



KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 22 päivänä heinäkuuta 1998, neuvoston päätöksen (ETY) N:o 2408/92 noudattamiseen liittyvästä menettelystä(Asia VII/AMA/10/97 - Pääsy Karlstadin lentoasemalle) (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 2009) (Ainoastaan ruotsinkielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (98/523/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon 23 päivänä heinäkuuta 1992 yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92 (1), sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan, Suomea ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 8 artiklan 3 kohdan, kuultuaan edellä tarkoitetun asetuksen 11 artiklassa perustettua neuvoa-antavaa komiteaa sekä katsoo, että TAUSTAA (1) Tämän päätöksen taustalla ovat eräät meluun liittyvät rajoitukset, jotka koskevat lentoliikenteenharjoittajien pääsyä ruotsalaiselle Karlstadin lentoasemalle. (2) Scandinavian Airlines System (SAS) esitti komissiolle 23 päivänä tammikuuta 1997 päivätyssä kirjeessään valituksen Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemän päätöksen johdosta. Päätöksessä kielletään tietyiltä lentokoneilta Karlstadin uuden lentoaseman käyttö. SAS:n mukaan päätös on vastoin yhteisön lainsäädäntöä ja erityisesti 2 päivänä maaliskuuta 1992 kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä 16 (toinen painos 1988) olevan 1 niteen II osan 2 lukuun kuuluvien ääntä hitaammin lentävien lentokoneiden liikennöimisen rajoittamisesta annettua neuvoston direktiiviä 92/14/ETY (2), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/20/EY (3). Tällaisista lentokoneista käytetään jäljempänä ilmaisua "2 luvun mukainen lentokone". SAS:n mukaan Ruotsin päätös vaikuttaa kielteisesti yhtiön liikenteeseen reiteillä Karlstad-Tukholma ja Karlstad-Kööpenhamina. SAS pyytää komissiota aloittamaan menettelyn, jolla saataisiin loppumaan tilanne, jossa Ruotsin väitetään toimivan yhteisön lainsäädännön vastaisesti. (3) Karlstadin uusi lentoasema avattiin virallisesti liikenteelle 7 päivänä syyskuuta 1997. Lentoasema sijaitsee lähellä Mellrudstorpia harvaan asutulla alueella noin kaksitoista kilometriä kaupungin keskustasta. Samaan aikaan suljettiin kolme kilometriä kaupungin keskustasta etelään sijaitseva Karlstadin vanha lentoasema erityisesti turvallisuus- ja ympäristösyistä. (4) Karlstadin uuden lentoaseman rakentamista ja käyttöä varten oli Ruotsin ympäristönsuojelulain nojalla hankittava ympäristölupa. Ruotsin ympäristöluvista vastaava viranomainen (koncessionsnämnden för miljöskydd) myönsi hankkeelle ympäristöluvan 15 päivänä marraskuuta 1994, ja päätös julkaistiin sen jälkeen kuudessa ruotsalaisessa päivälehdessä. Lupa sai lainvoiman 29 päivänä kesäkuuta 1995. Sen piiriin kuuluva liikenne kattaa vuosittain korkeintaan 30 000 liikennetapahtumaa erityyppisillä lentokoneilla, joita ovat esimerkiksi MD80, SF 340, Saab 340, Saab 200, Cessna 500 ja Beech 1900. Lupaan sisältyy ehtoja, joilla pyritään rajoittamaan lentokoneitten melua lentoaseman ympäristössä. Ehdot ovat seuraavat: - reittiliikenteessä ei saa käyttää lentokoneita, jotka eivät vastaa kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä 16 olevan 1 niteen II osan 3 lukuun sisältyviä vaatimuksia (näitä lentokoneita nimitetään jäljempänä "3 luvun mukaisiksi lentokoneiksi"), - vuoden 2001 loppuun saadaan vuosittain lentää enintään 260 muuta kuin reittiliikenteeseen kuuluvaa lentoa lentokoneilla, jotka eivät vastaa edellä mainitun kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen 3 luvun vaatimuksia, - kello 22.00 ja 7.00 välisenä aikana lentoasemalta saavat nousta vain 3 luvun lentokoneet; erityistapauksissa lentoasema voi myöntää vapautuksen tästä vaatimuksesta. (5) Päätökseen sisältyy myös muita tekijöitä, joilla pyritään parantamaan Karlstadin uuden lentoaseman ympäristön melutilannetta; määräyksissä ei kuitenkaan erotella 2 luvun mukaisia ja 3 luvun mukaisia lentokoneita. Sallitut kokonaismelutasot eivät saa ylittää niitä tasoja, jotka on ilmoitettu lentoaseman lupahakemuksessa vuodelle 2000, ja vähintään 90 prosenttia kaikesta matalammalla kuin 750 metrin korkeudella harjoitettavasta liikenteestä on toteutettava luvan kahdessa liitteessä ilmoitettujen erityisten maantieteellisten rajoitusten mukaisesti. Mikäli lentoaseman läheisyydessä sijaitsevat pysyvät asunnot altistuvat toistuvasti arvon 80 dB(A) ylittävälle melulle, ne on suojattava meluntorjuntatoimin, joilla taataan melutason pysyminen enintään arvossa 45 dB(A). Edellytyksenä on, että toimenpiteet ovat taloudellisesti toteuttamiskelpoisia. (6) SAS vastusti tammikuussa 1997 tekemässään valituksessa juuri ensimmäistä edellä mainituista ehdoista. On huomattava, että SAS on tällä hetkellä ainoa lentoyhtiö, joka tarjoaa säännöllisiä reittilentoja Karlstadiin (viikoittain 42 edestakaista lentoa Tukholmasta ja 20 edestakaista lentoa Kööpenhaminasta). Kaikilla näillä lennoilla käytetään tällä hetkellä 15 päivänä marraskuuta 1994 tehdyn päätöksen mukaisesti 3 luvun mukaisia lentokoneita. (7) Komissio käsitteli SAS:n valituksensa esitettyjä kysymyksiä kahdessa Ruotsin viranomaisten kanssa pitämässään kokouksessa 17 päivänä maaliskuuta ja 18 päivänä kesäkuuta 1997. Komissio pyysi Ruotsin viranomaisilta lisätietoja tilanteesta Karlstadin uudella lentokentällä. Ruotsin viranomaiset toimittivat komissiolle sen pyytämät tiedot 17 päivänä kesäkuuta ja 29 päivänä heinäkuuta 1997 päivätyissä kirjeissään, joissa ne ilmoittivat aikovansa säilyttää 15 päivänä marraskuuta 1994 tehdyn sopimuksen voimassa katsottuaan sen noudattavan yhteisön lainsäädäntöä. (8) Komissio toimitti SAS:n valituksen Ruotsin viranomaisille 20 päivänä elokuuta 1997 päivätyssä kirjeessä, jossa se esitti tiivistelmän niistä syistä, joiden perusteella sillä oli syytä epäillä, oliko 15 päivänä marraskuuta 1994 tehty päätös direktiivin 92/14/ETY ja asetuksen (ETY) N:o 2408/92 ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan mukainen. Viimeksi mainitun säännöksen osalta kirjeessä todettiin yksiselitteisesti, että 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu päätäntävalta kuuluu komissiolle. Ruotsin viranomaisia kehotettiin toimittamaan komissiolle kaikki asian lopulliseen arviointiin tarvittavat tiedot. (9) Ruotsin viranomaiset vastasivat komissiolle 2 päivänä lokakuuta 1997 kirjeessä, johon oli liitetty Ruotsin ympäristönsuojelulain ja edellä tiivistetysti esitetyn, 15 päivänä marraskuuta 1994 tehdyn päätöksen koko teksti. Lisäksi kirjeessä esitettiin muiden muassa seuraavat mainitun päätöksen lainmukaisuutta tukevat seikat: - Karlstadin uuden lentoaseman rakentamisen motiivina olivat ennen muuta ympäristöseikat, sillä Ruotsissa vallitsi laaja yksimielisyys, että kaupungin keskustan läheisyydessä sijaitseva vanha lentoasema oli suljettava. - Päätös, jolla kielletään 2luvun mukaisilta lentokoneilta Karlstadin uuden lentoaseman käyttö, tehtiin 15 päivänä marraskuuta 1994 eli ennen kuin Ruotsi oli liittynyt Euroopan unionin jäseneksi. - Karlstadin uuden lentoaseman rakentamisen ja käytön ehtona oli, että 2 luvun mukaiset lentokoneet suljetaan käytön ulkopuolelle. Jollei ehtoa noudatettaisi, lentoasema olisi suljettava kokonaan. Tällaista ehtoa ei voida pitää asetuksessa (ETY) N:o 2408/92 tarkoitettuna lentoliikenteen sääntelynä. Sitä paitsi 15 päivänä marraskuuta 1994 tehdyn päätöksen mukaan on rajoitetusti mahdollista tehdä poikkeus 2 luvun mukaisten lentokoneitten toimintakieltoon muiden kuin reittilentojen osalta. - Paikalliset tai alueelliset toimenpiteet, joilla kielletään 2 luvun mukaisilta lentokoneilta tietyn lentoaseman käyttö, eivät ole direktiivin 92/14/ETY tai asetuksen (ETY) N:o 2408/92 vastaisia. Karlstadin uuden lentoaseman tapauksessa 2 luvun mukaisten lentokoneitten käyttökielto on lisäksi asetuksen 9 artiklassa esitettyjen vaatimusten mukainen. (10) SAS kiisti 13 päivänä lokakuuta 1997 vastauskirjeessään komissiolle Ruotsin viranomaisten esittämät perustelut ja huomautti erityisesti, että se joutui 15 päivänä marraskuuta 1994 tehdyn päätöksen johdosta vähentämään uudella Karlstadin lentoasemalla käyttämäänsä lentokapasiteettia ja siirtämään 2 luvun mukaisen kalustonsa muille lentoasemille. (11) Ruotsin viranomaiset ja komissio kokoontuivat 3 päivänä marraskuuta 1997 käsittelemään asiaa uudelleen. OIKEUDELLINEN ARVIO (12) Asetuksessa (ETY) N:o 2408/92 asetetaan säännöt yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille. Asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa esitetään yleisperiaate, jonka mukaan "jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, jäsenvaltioiden on sallittava yhteisössä toimivien lentoliikenteen harjoittajien käyttää liikenneoikeuksia yhteisön sisäisillä reiteillä". (13) Asetuksen 2 artiklan f kohdassa määritellään "liikenneoikeus" "liikenteenharjoittajan oikeudeksi kuljettaa matkustajia, rahtia ja/tai postia kahden yhteisössä sijaitsevan lentoaseman välisessä lentoliikenteessä". Oikeus kattaa 1 artiklan nojalla yleensä sekä säännöllisen että muun lentoliikenteen reitit. Sen vuoksi komissio katsoo, että jollei asetuksesta tai sen nojalla asetetuista rajoituksista muuta johdu, yhteisön lentoliikenteen harjoittajat voivat vapaasti harjoittaa säännöllistä tai muuta lentoliikennettä Karlstadin uuden lentoaseman ja muiden yhteisössä sijaitsevien lentoasemien välillä. (14) Asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa viitataan muiden muassa 8 artiklan 2 kohtaan, jossa säädetään, että "liikenneoikeuksien käyttämisessä noudatetaan julkaistuja kansallisia, alueellisia ja paikallisia sekä yhteisön sääntöjä, jotka koskevat turvallisuutta, ympäristönsuojelua sekä ilma-alusten lähtö- ja saapumisaikojen jakamista". (15) Marraskuun 15 päivänä 1994 tehdyn päätöksen, jota vastaan SAS on valituksensa esittänyt, teki Ruotsin ympäristönsuojeluluvista vastaava viranomainen Ruotsin ympäristönsuojelulain nojalla. Päätöksen tarkoituksena oli, kuten Ruotsin viranomaiset täsmensivät komissiolle lähettämissään asiakirjoissa, puuttua Karlstadin uuden lentoaseman rakentamiseen ja käyttöön liittyviin ympäristöseikkoihin. (16) Marraskuun 15 päivänä 1994 tehdyssä päätöksessä edellytetään lisäksi, että Karlstadin lentoasemalle tai sieltä liikennöitävillä kaikilla säännöllisillä lennoilla ja valtaosalla muita lentoja on käytettävä 3 luvun mukaisia lentokoneita. Poikkeuksia voidaan myöntää enintään 260 muulle kuin säännölliselle lennolle vuosittain mutta kuitenkin ainoastaan vuoteen 2001 asti. Niinpä päätös todennäköisesti vaikuttaa siihen, miten yhteisön lentoliikenteenharjoittajat tosiasiassa käyttävät tai voisivat käyttää asetuksen (ETY) N:o 2408/92 3 artiklan 1 kohdan mukaisia liikenneoikeuksiaan. Todellisia vaikutuksia sillä on jo ollut SAS:n liikenteeseen Karlstad-Tukholma- ja Karlstad-Kööpenhamina-reiteillä, joilla liikenteenharjoittajan toimittamien tietojen mukaan on päätöksen johdosta jouduttu vähentämään liikennettä ja käyttämään muuta kuin reiteille alun perin suunniteltua kalustoa. Komissio ei siten voi hyväksyä Ruotsin viranomaisten väitettä, että koska 15 päivänä marraskuuta 1994 tehty päätös on osoitettu lentoasemalle, kyse ei ole toimenpiteestä, jolla säänneltäisiin liikenneoikeuksien käyttöä asetuksessa tarkoitetulla tavalla. Ruotsin viranomaiset myöntävät itsekin, että heidän päätöksensä vaikutti paitsi Karlstadin uuden lentoaseman rakentamiseen myös sen käyttöön. (17) Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemä päätös on siten asetuksen (ETY) N:o 2408/92 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ympäristönsuojeluun liittyvä sääntö. (18) Mainitun asetuksen 8 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan kuuluvien sääntöjen osalta todettakoon, että 8 artiklan 3 kohdassa annetaan komissiolle asiaan liittyvä toimivalta. Kyseisen kohdan ensimmäinen virke kuuluu seuraavasti: "Komissio tutkii jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan, miten 1 ja 2 kohtaa on sovellettu, ja päättää kuukauden kuluessa tutkimuspyynnön saamisesta sekä kuultuaan 11 artiklassa tarkoitettua komiteaa, voiko jäsenvaltio edelleen jatkaa toimenpiteen soveltamista." (19) Ottaen huomioon SAS:n valituksen komissio pitää tarpeellisena käyttää edellä mainittua toimivaltaa tutkiakseen Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemän päätöksen ja päättääkseen, voiko Ruotsi edelleen jatkaa mainitun päätöksen soveltamista siltä osin kuin päätös rajoittaa Karlstadin uudella lentoasemalla 2 luvun mukaisten lentokoneitten käyttöä 3 luvun mukaisiin lentokoneisiin nähden. Komissio tutkii asiaa omasta aloitteestaan sen mukaan kuin asiasta asetuksen (ETY) N:o 2408/92 8 artiklan 3 kohdassa nimenomaisesti säädetään, eikä komission tutkimus millään tavalla rajoitu SAS:n tekemään valitukseen ja tuon lentoyhtiön tilanteeseen. (20) Se, että Ruotsin viranomaiset tekivät päätöksen 15 päivänä marraskuuta 1994 ja siten ennen Ruotsin liittymistä yhteisön jäseneksi, ei vaikuta komission valtuuksiin tutkia päätös. Jäsenvaltiot ovat velvollisia noudattamaan yhteisön lainsäädäntöä jäsenyytensä alkamispäivästä lähtien; poikkeuksena ovat alat, joiden osalta jäsenvaltioille on niiden liittymisasiakirjoissa myönnetty vapautuksia. Ruotsille ei kuitenkaan ole myönnetty sellaista vapautusta, jota voitaisiin soveltaa tässä tarkoitetussa asiassa. (21) Lisäksi on otettava huomioon, että 21 päivänä maaliskuuta 1994 ETA-sopimuksen pöytäkirjan N:o 47 ja eräiden liitteiden muuttamisesta tehdyn ETA:n sekakomitean päätöksen N:o 7/94 (4) nojalla asetuksen (ETY) N:o 2408/92 säännökset sitoivat Ruotsin viranomaisia jo päätöksentekopäivänä 15 päivänä marraskuuta 1994. Samoin todettakoon, että mainittu asetus ja direktiivi 92/14/ETY otettiin ETA-sopimuksen piiriin 1 päivästä heinäkuuta 1994 (5) ja että Ruotsi oli sopimuksen osapuoli ennen liittymistään yhteisön jäseneksi. (22) Asetuksen (ETY) N:o 2408/92 8 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että 3 artiklan 1 kohdan nojalla myönnettyjen liikenneoikeuksien käyttämiseen sovellettavat säännöt on julkaistava. Ruotsin viranomaiset julkaisivat 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemänsä päätöksen kuudessa ruotsalaisessa päivälehdessä. Koska mainitun asetuksen 8 artiklan 2 kohdassa ei säädetä menetelmästä, jota jäsenvaltioiden viranomaisten antamien sääntöjen julkaisemisessa olisi käytettävä, komissio hyväksyy Ruotsin viranomaisten tässä asiassa valitseman julkaisutavan. (23) Lisäksi komission on sille asetuksen (ETY) N:o 2408/92 8 artiklan 3 kohdassa myönnettyä toimivaltaa käyttäessään varmistettava, etteivät jäsenvaltioiden viranomaisten toimenpiteet ole muiden yhteisön lainsäädännön säännösten vastaisia. Komission on sääntöjä mainitun artiklan nojalla tutkiessaan sen vuoksi tarkastettava, että säännöt vastaavat perustamissopimuksen ja erityisesti sen yhteistä liikennepolitiikkaa käsittelevän IV osaston määräyksiä samoin kuin mainitun osaston määräysten nojalla annettua johdettua lainsäädäntöä. Tässä yhteydessä on huomattava, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin päätyi käsitellessään perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan mukaista valtionapumenettelyä toteamaan samojen perustelujen pohjalta, että perustamissopimuksen yleisrakenteen perusteella on selvää, ettei mainittu menettely saa missään tapauksessa johtaa tulokseen, joka olisi perustamissopimuksen minkään määräyksen vastainen (6) (24) Kuten komissio on jo todennut asetuksen (ETY) N:o 2408/92 8 artiklan 1 kohdan nojalla toteutettujen kansallisten toimenpiteitten osalta (ks. erityisesti 14 päivänä maaliskuuta 1995 tehty komission päätös 95/259/EY (7) neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92 soveltamiseen liittyvästä menettelystä - lentoliikenteen jakamista Pariisin lentoasemajärjestelmässä koskevien ranskalaisten määräysten soveltaminen), mainitun säännöksen nojalla annettujen rajoitusten on noudatettava palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia yleisperiaatteita, kuten yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä (8) todetaan. Periaatteisiin kuuluu muutakin kuin kansallisuuteen perustuvan syrjinnän kieltäminen. Vaikka palvelujen tarjoamisen vapautta rajoittavia kansallisia toimenpiteitä sovellettaisiin palvelujen tarjoajiin yhtäläisesti riippumatta näiden kansalaisuudesta, toimenpiteitä ei voitaisi pitää hyväksyttävinä, elleivät ne ole julkisen edun sanelemia tai jos samaan tulokseen voidaan päästä vähemmän rajoittavin säännöin (suhteellisuusperiaate). Komissio katsoo, että samaa perustelun on soveltuvin osin sovellettava kaikkiin niihin sääntöihin, joita jäsenvaltiot mainitun asetuksen 8 artiklan 2 kohdan nojalla soveltuvat. (25) Samoja perusteluja on siten käytettävä myös tarkasteltaessa Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemää päätöstä. (26) Tässä käsiteltävässä tapauksessa on määriteltävä, onko Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemä päätös direktiivin 92/14/ETY mukainen. (27) Mainitun direktiivin 2 artikla kuuluu seuraavasti: "1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että 1 päivästä huhtikuuta 1995 alkaen niiden alueen lentokentillä saa liikennöidä ainoastaan siviilikäytössä olevia ääntä hitaammin lentäviä suihkukoneita, joiden moottorien ohivirtaussuhde on alle 2, jos niillä on melutodistus, joka vastaa: a) kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä 16, toisessa painoksessa (1988) olevan 1 niteen II osan 3 luvun mukaisia standardeja, b) mainitun sopimuksen liitteessä 16 olevan I niteen II osan 2 luvun mukaisia standardeja edellyttäen, että ensimmäinen konetta koskeva lentokelpoisuustodistus on annettu vähemmän kuin 25 vuotta aikaisemmin, 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että 1 päivästä huhtikuuta 2002 lähtien kaikki niiden alueen lentokentillä liikennöidyt siviilikäytössä olevat ääntä hitaammin lentävät suihkukoneet ovat 1 kohdan a alakohdan mukaisia. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa mainittuun alueeseen ei kuulu perustamissopimuksen 227 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja merentakaisia alueita." (28) Direktiivissä luetellaan tämän jälkeen rajoitettu määrä 2 artiklan 1 kohdan säännöksistä tehtäviä poikkeuksia, joilla sallitaan yhteisön lentoasemilla liikenteen jatkaminen tietyillä lentokoneilla, jotka on rekisteröity kehitysmaissa (3 artikla), jotka piakkoin muutetaan 3 luvun mukaisiksi tai korvataan tällaisilla lentokoneilla (5 artiklan 1 kohta ja 6 artikla) taikka jotka ovat historiallisesti kiinnostavia (5 artiklan 2 kohta). Jäsenvaltiot voivat lisäksi myöntää väliaikaisia poikkeuksia direktiivin 2 artiklan 1 kohdan säännöksistä, jos tähän on perusteltuja taloudellisia syitä (4 ja 7 artikla), samoin kuin muissa yksittäisissä tapauksissa (8 artikla). Direktiivin 9 artiklassa edellytetään lopuksi, että jokaisen jäsenvaltion on tunnustettava toisen jäsenvaltion myöntämät poikkeukset niille lentokoneille, jotka ovat tämän rekisterissä. (29) Direktiivin 2 artiklassa säädetään täsmällisistä säännöistä, joiden mukaan yhteisössä poistetaan 2 luvun mukaiset lentokoneet liikenteestä vähittäin vuosina 1995-2002. Kyse on siten täysimittaiseen yhdenmukaistamiseen johtavasta toimenpiteestä, ja sen myötä jäsenvaltiot eivät voi vaatia mainittujen lentokoneitten poistamista liikenteestä säädettyä nopeammin eivätkä sallia lentoasemillaan liikennöintiä sellaisilla lentokoneilla, jotka olisi pitänyt mainitun artiklan mukaan poistaa liikenteestä, muutoin kuin direktiivissä erikseen mainituissa poikkeustapauksissa. (30) Direktiivin 2 artiklan tarkoituksena on itse asiassa saada aikaan tasapaino lentokoneitten aiheuttaman melun lisävähennystarpeen ja toisaalta liikenteenharjoittajien taloudellisten etujen välille samoin kuin varmistaa, että kilpailu yhteisön sisäisillä lentoliikennemarkkinoilla ei vääristy eri jäsenvaltioissa noudatettavien erilaisten meluntorjuntajärjestelyjen vuoksi. Tavoitteisiin viitataan selkeästi direktiivin johdanto-osan kuudennessa ja seitsemännessä perustelukappaleessa, joissa todetaan, että "yhteiset standardit olisi otettava käyttöön kohtuullisen ajan kuluessa sen varmistamiseksi, että kaikkialla yhteisössä sovelletaan yhdenmukaisesti - - säännöksiä", että tällainen yhdenmukaisuus on "erityisen tärkeää, kun otetaan huomioon viime aikoina havaittu pyrkimys vapauttaa edelleen Euroopan lentoliikennettä" ja että "lentokoneiden melua pitäisi entisestään vähentää ottaen huomioon ympäristönäkökohdat, tekniset mahdollisuudet ja taloudelliset seuraamukset" (kursivointi lisätty). (31) Tässä yhteydessä on huomattava myös, että ETA-sopimukseen sisältyy ainoastaan Itävaltaa koskeva poikkeus mainitun direktiivin säännöistä. Poikkeus kuuluu seuraavasti (9): "Neuvoston direktiivi 92/14/ETY, annettu 2 päivänä maaliskuuta 1992, kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä 16, (toinen painos 1988) olevan 1 niteen II osan 2 lukuun kuuluvien lentokoneiden liikennöimisen rajoittamisesta (EYVL N:o L 76, 23.3.1992, s. 21), sellaisena kuin se on oikaistuna EYVL:ssä N:o L 168, 23.6.1992, s. 30. Tätä sopimusta sovellettaessa direktiiviä koskee seuraava mukautus: Itävalta saa soveltaa ETA-sopimuksen voimaantulopäivänä voimassa olevaa tiukempaa kansallista suojelulainsäädäntöään, joka koskee kansainvälisen siviili ilmailun yleissopimuksen liitteessä 16, (toinen painos 1988) olevan 1 niteen II osan 2 lukuun kuuluvien lentokoneiden liikennöimisen rajoittamista Itävallan lentokentillä 1 päivään huhtikuuta 2002 asti." (32) Direktiivissä yhdenmukaistetaan säännöt, joiden mukaisesti 2 luvun mukaiset lentokoneet poistetaan vähittäin yhteisön lentoliikenteestä, joten direktiivillä varmistetaan samalla, ettei yksittäinen jäsenvaltio "siirrä" lentoasemiensa ympäristön meluongelmia toisen jäsenvaltion alueelle ja ettei liikenne 2 luvun mukaisilla lentokoneilla keskity pienehkölle määrälle yhteisön lentoasemia. (33) Direktiivin tarkistamisesta viime aikoina käydyt keskustelut tukevat tehtyä päätelmää. Niinpä neuvosto lisäsi direktiivillä 98/20/EY direktiivin 92/14/ETY 2 artiklaan uuden kohdan, mitä ei olisi tarvinnut tehdä, mikäli mainitussa artiklassa sen nykymuodossa asetettaisiin pelkästään vähimmäissäännöt ja sallittaisiin jäsenvaltioiden vaativan 2 luvun mukaisten lentokoneitten poistamista liikenteestä säädettyä nopeammin. Direktiivin 92/14/ETY 2 artiklaan lisättiin seuraava uusi kohta: "4. Ennen 2 kohdassa tarkoitettua päivämäärää sellaisten siviilikäytössä olevien ääntä hitaammin lentävien suihkukoneiden liikennöintiä, jotka eivät ole 1 kohdan a alakohdan säännösten mukaisia, voidaan rajoittaa tai se voidaan kieltää kokonaan Berliini-Tegelin ja Berliini-Tempelhofin lentoasemilla." (34) Todettakoon myös, että neuvosto antoi yhteiseen liikennepolitiikkaan sisällytettävän direktiivin 92/14/ETY perustamissopimuksen 84 artiklan 2 kohdan nojalla. Mainittuun perustamissopimuksen kohtaan ei sisälly sellaista määräystä kuin ympäristöä koskevassa XVI osastossa olevaan 130 t artiklaan, jonka nojalla jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai toteuttaa tiukempia suojatoimenpiteitä. (35) Edellisestä seuraa, että koska mainittu direktiivi on täysimittaiseen yhdenmukaistamiseen johtava toimenpide, jäsenvaltioiden on 31 päivään maaliskuuta 2002 sallittava lentoasemillaan liikennöinti sellaisilla 2 luvun mukaisilla lentokoneilla, joiden ensimmäinen lentokelpoisuustodistus on annettu vähemmän kuin 25 vuotta aikaisemmin. Direktiivissä ei siis sallita jäsenvaltion epäävän tällaisilta lentokoneilta mahdollisuuden liikennöidä yhdellä tai useammalla alueellaan sijaitsevalla lentoasemalla. (36) Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemässä päätöksessä määrätään, että Karlstadin uutta lentoasemaa käyttävä säännöllinen liikenne kokonaisuudessaan ja valtaosa muuta liikennettä on hoidettava 3 luvun mukaisilla lentokoneilla. 2 luvun mukaisia lentokoneita käyttäviltä liikennöitsijöiltä on siten evätty pääsy Karlstadin lentoasemalle säännöllisen lentoliikenteen osalta ja pääsyä on muun liikenteen osalta vahvasti rajoitettu. Tilanne ei ole direktiivin 92/14/ETY mukainen. (37) Vaikka direktiivin säännösten rikkominen 2 luvun mukaisia lentokoneita koskevien rajoitusten kautta voitaisiinkin jättää huomiotta, rajoitukset olisivat silti välttämättömyys- ja suhteellisuusperiaatteitten vastaisia, kuten edellä kappaleessa 24 esitetään. On huomattava, että Karlstadin uusi lentoasema sijaitsee harvaan asutulla alueella kaupungin keskustan ulkopuolella ja että lentoaseman liikennemäärät ovat sangen pieniä. Komissio toteaa lisäksi, että Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemään päätökseen sisältyy paitsi 2 luvun mukaisia lentokoneita koskevia määräyksiä, joita käsiteltiin edellä, myös useita seikkoja, joilla pyritään parantamaan melutilannetta Karlstadin uuden lentoaseman ympäristössä. Näitä ovat esimerkiksi yleinen melukiintiö, lähtö- ja laskeutumisrajoitukset sekä toimet pysyvien asutusten suojelemiseksi melulta. Ruotsin viranomaiset eivät ole osoittaneet komissiolle, että näillä lisätoimilla ei lentoaseman sijainnin ja liikennemäärän huomioon ottaen pystyttäisi riittävästi suojelemaan lentoaseman lähialueita melulta. (38) Täysimääräiseen yhdenmukaisuuteen johtavassa direktiivissä 92/14/ETY edellytetään jäsenvaltioiden sallivan liikennöinti 2 artiklan 1 kohdan b alakohdan vaatimukset täyttävillä lentokoneilla 1 päivään huhtikuuta 2002 saakka, mutta siinä ei kuitenkaan aseteta täsmällisiä sääntöjä, joita tällaisen luvan myöntämisessä ja siten myös sen rajoittamisessa olisi noudatettava. Jäsenvaltiot voivat siis soveltaa rajoitussääntöjä, kunhan nämä säännöt ovat asetuksen (ETY) N:o 2408/92 säännösten ja menetelmien mukaisia ja, nyt käsiteltävässä tapauksessa, noudattavat niitä periaatteita, joiden mukaisesti asetuksen 8 artiklan 2 kohtaa on tulkittava, kuten kappaleissa 23 ja 24 todettiin. (39) Komissio toteaa, että Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemään päätökseen sisältyy lisäksi 2 luvun mukaisia lentokoneita koskeva yöliikennöintirajoitus, joka on voimassa kello 22.00 ja 07.00 välisenä aikana. Tällaista yöliikennöintirajoitusta voidaan pitää edellä esitetyn mukaisena rajoittavana sääntönä, eikä direktiivi siten estä sen soveltamista. Siltä osin kuin yöliikennerajoituksella on tarkoitus suojella väestöä näiden tavanomaisena lepoaikana 2 luvun mukaisten lentokoneitten melulta, joka on voimakkaampaa kuin 3 luvun mukaisten lentokoneitten melu, rajoituksen voidaan katsoa olevan edellä kappaleessa 24 esitettyjen välttämättömyys- ja suhteellisuusperiaatteitten mukainen. (40) Voidaan siis todeta, että Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemä päätös rikkoo direktiivin 92/14/ETY 2 artiklan ja siten myös asetuksen (ETY) N:o 2408/92 8 artiklan 2 kohdan säännöksiä siltä osin kuin sillä yöliikennöintirajoitusta (kello 22.00-07.00) lukuun ottamatta rajoitetaan liikenneoikeuksien käyttöä Karlstadin uuden lentoaseman ja yhteisön muiden lentoasemien välillä 2 luvun mukaisia lentokoneita käyttäen. (41) Lopuksi on syytä käsitellä Ruotsin viranomaisten väitettä, jonka mukaan 15 päivänä marraskuuta 1994 tehty päätös on perusteltavissa asetuksen (ETY) N:o 2408/92 9 artiklan nojalla. (42) Tältä osin on huomattava, että mainitun asetuksen 9 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jäsenvaltio voi panna artiklan 1 kohdan nojalla päättämänsä toimenpiteen täytäntöön vain jollei kuukauden kuluessa toimenpidettä koskevasta ilmoituksesta jokin asianomaisista jäsenvaltioista tai komissio ilmoita vastustavansa toimenpidettä. Toimenpiteestä on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle viimeistään kolme kuukautta ennen toimenpiteen täytäntöönpanoa. Ruotsin viranomaiset eivät ilmoittaneet päätöksestään komissiolle kolmea kuukautta ennen päätöksen voimaantuloa: itse asiassa komissiolle ei ilmoitettu asiasta lainkaan. Asetuksen 9 artiklaa ei siten voida soveltaa Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemään päätökseen. (43) Siinäkin tapauksessa, että Ruotsin viranomaiset olisivat ilmoittaneet komissiolle päätöksestään ennen sen voimaantuloa ja siten mahdollistaneet asetuksen 9 artiklan säännösten soveltamisen ja ettei olisi ollut tarvetta tutkia tarkemmin mitään muita asiaan liittyviä seikkoja, päätöstä ei olisi voitu hyväksyä, koska Ruotsin päätöksen voimassaoloa ei ole rajoitettu enintään kolmeen vuoteen, kuten 9 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa edellytetään. Mikäli jäsenvaltiot ryhtyvät toimenpiteisiin 9 artiklan nojalla, toimenpiteet eivät artiklan 2 kohdan mukaan saa olla sen rajoittavampia kuin ongelmien ratkaisemiseksi on välttämätöntä (suhteellisuusperiaate), ja niiden on artiklan 4 kohdan mukaisesti oltava lisäksi "aiheellisia ja tämän asetuksen mukaisia ja muutenkin joka suhteessa sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa". Edellä on jo asetuksen (ETY) N:o 2408/92 8 artiklaan viitaten osoitettu, että Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemä päätös rikkoo suhteellisuusperiaatetta ja direktiivin 92/14/ETY säännöksiä. (44) Edellä esitetyn huomioon ottaen komissio päätyy toteamaan, että Ruotsin viranomaisten 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemä päätös on asetuksen (ETY) N:o 2408/92 8 artiklan 2 kohdan vastainen siltä osin kuin se yöliikennöintirajoitusta (kello 22.00-07.00) lukuun ottamatta rajoittaa liikenneoikeuksien käyttöä Karlstadin uuden lentoaseman ja muiden yhteisön lentoasemien välisillä reiteillä lentokoneilla, jotka eivät vastaa kansainvälisen siviili-ilmailuyleissopimuksen liitteessä 16 olevan 1 niteen II osan 3 lukuun sisältyviä vaatimuksia. Ruotsin viranomaiset eivät sen vuoksi saa jatkaa päätökseensä sisältyvien asiaan liittyvien määräysten soveltamista. Ruotsin viranomaisille on kuitenkin tarpeen antaa aikaa saattaa Karlstadin uudelle,lentoasemalle pääsyä koskeva oikeudellinen säännöstö tämän päätöksen mukaiseksi. Kyseisen määräajan ei pitäisi ulottua 27 päivästä maaliskuuta 1999 päättyvää seuraavaa aikataulukautta pidemmälle, jotta lentoyhtiöt voivat tehdä seuraavaa kesäkautta koskevat suunnitelmansa ilman oikeudellista epävarmuutta. (45) Koska asetus (ETY) N:o 2408/92, kuten edellä kappaleessa 21 todettiin, liitettiin ETA-sopimukseen 1 päivästä heinäkuuta 1994 lähtien, komissio ei voi rajoittaa päätöstään koskemaan ainoastaan yhteisön aluetta, vaan soveltamisalan on käsitettävä koko Euroopan talousalue. ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1 artikla Ruotsin on lopetettava maan ympäristönsuojeluluvista vastaavan viranomaisen 15 päivänä marraskuuta 1994 tekemän päätöksen soveltaminen siltä osin kuin päätöksellä yöliikennöintirajoitusta (kello 22.00 ja 07.00 välisenä aikana) lukuun ottamatta rajoitetaan liikenneoikeuksien käyttöä Karlstadin uuden lentoaseman ja muiden yhteisön lentoasemien välisillä reiteillä lentokoneilla, jotka eivät vastaa kansainvälisen siviili-ilmailuyleissopimuksen liitteessä 16 olevan 1 niteen II osan 3 lukuun sisältyviä vaatimuksia. 2 artikla Ruotsin on ryhdyttävä noudattamaan tätä päätöstä viimeistään 27 päivästä maaliskuuta 1999. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Ruotsin kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä 22 päivänä heinäkuuta 1998. Komission puolesta Neil KINNOCK Komission jäsen (1) EYVL L 240, 24.8.1992, s. 8 (2) EYVL L 76, 23.3.1992, s. 21 (3) EYVL L 107, 7.4.1998, s. 4 (4) EYVL L 160, 28.6.1994, s. 1 (5) EYVL C 208, 28.7.1994, s. 7 (6) Asia 73/79 Komissio v. Italia (Kok. 1980, s. 1533) sekä asia C-225/91 Matra v. Komissio (Kok. 1993, s. I-3206). (7) EYVL L 162, 13.7.1995, s. 25 (8) Asia C-288/89 Mediawet (Kok. 1991, s. 4007) sekä asia C-76/90 Säger v. Dennemeyer (Kok. 1991, s. 4221). (9) EYVL L 160, 28.6.1994, s. 145