Neuvoston asetus (ETY) N:o 613/91, annettu 4 päivänä maaliskuuta 1991, laivojen siirtämisestä yhteisössä rekisteristä toiseen



Virallinen lehti nro L 068 , 15/03/1991 s. 0001 - 0003

Suomenk. erityispainos Alue 7 Nide 4 s. 0012

Ruotsink. erityispainos Alue 7 Nide 4 s. 0012



NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 613/91, annettu 4 päivänä maaliskuuta 1991, laivojen siirtämisestä yhteisössä rekisteristä toiseen EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen (), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (), sekä katsoo, että sisämarkkinoiden toteuttaminen ja toiminta edellyttävät teknisten esteiden poistamista jäsenvaltioiden kansallisten rekistereiden väliseltä laivojen siirrolta; laivojen siirtoa yhteisössä helpottavia toimenpiteitä tarvitaan myös laivanvarustajien vapauttamiseksi yhteisössä tapahtuvaan rekisterin vaihtoon liittyvistä kustannuksista ja hallintomenettelyistä sekä sen kautta yhteisön laivaliikenteen toimintaolojen ja kilpailuaseman parantamiseksi, samalla on turvattava laivojen turvallisuuden ja ympäristönsuojelun korkea taso kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti, jäsenvaltion lipun alla purjehtivien laivojen siirtoa jäsenvaltioiden rekistereiden välillä ei tästä syystä saa haitata teknisillä esteillä, jos laivojen todetaan olevan näiden kansainvälisten yleissopimusten määräysten mukaiset, jäsenvaltioiden velvollisuus on antaa turvallisuutta ja pilaantumisen ehkäisemistä koskevia kansainvälisiä todistuksia, joista määrätään ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa (1974 Solas), vuonna 1966 tehdyssä kansainvälisessä lastiviivayleissopimuksessa (LL 1966), alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1978 pöytäkirjalla (Marpol 73/78), ja näihin liittyvissä kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) antamissa pakottavissa päätöslauselmissa; jos yksityiset järjestöt antavat jäsenvaltion puolesta todistuksia mainittujen yleissopimusten mukaisesti, ne tekevät sen kyseisen jäsenvaltion vastuulla siten kuin näissä yleissopimuksissa määrätään, kansainvälisissä yleissopimuksissa jätetään tärkeitä tulkintakysymyksiä yksittäisten sopimusvaltioiden harkintaan; yleissopimuksia koskevan oman tulkintansa perusteella jäsenvaltioiden hallitukset antavat kaikille niiden lipun alla purjehtiville ja näiden yleissopimusten määräysten soveltamisalaan kuuluville aluksille kansainvälisiä todistuksia näiden määräysten mukaisuudesta; jäsenvaltioissa on voimassa kansallisia teknisiä määräyksiä, joista osa poikkeaa kansainvälisten yleissopimusten ja niihin liittyvien teknisten standardien määräyksistä; olisi säädettävä asianmukaisesta menettelystä, jotta voidaan ratkaista voimassa olevien vaatimusten tulkinnasta aiheutuvia erimielisyyksiä, joita saattaa esiintyä alusten siirtopyyntöjen yhteydessä, ja jotta otettaisiin huomioon uusien määräysten ottaminen näihin yleissopimuksiin, tämä asetus ei vaikuta yleissopimusten valmisteluun ja tulkintaan kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO), tämän asetuksen säännöksistä etua saavien alusten on oltava jäsenvaltiossa rekisteröityjä ja aktiivisessa liikenteessä jäsenvaltion lipun alla vähintään kuusi kuukautta, jotta jäsenvaltiolle annettaisiin riittävä aika niiden kunnon tarkastamiseksi, ja olisi asetettava komitea avustamaan komissiota tämän asetuksen soveltamisessa ja tulkinnassa, jotta tavoitteena oleva laivojen siirron helpottaminen yhteisössä saavutettaisiin, samalla kun huolehditaan siitä, että merien turvallisuutta ja ympäristönsuojelua koskevia vaatimuksia ei alenneta, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Tässä asetuksessa: a) "yleissopimuksella" tarkoitetaan ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehtyä kansainvälistä yleissopimusta (1974 Solas), vuonna 1966 tehtyä kansainvälistä lastiviivayleissopimusta (LL 66) ja alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehtyä kansainvälistä yleissopimusta (Marpol 73/78) niihin tehtyine tämän asetuksen antopäivänä voimassa olevine muutoksineen ja niihin liittyviä kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) antamia pakottavia päätöslauselmia; rajoittamatta mainittujen yleissopimusten muuttamista koskevia menettelyjä päätetään sopimuksiin myöhemmin tehtyjen, voimaan tulleiden muutosten tässä direktiivissä tarkoitetusta soveltamisesta 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen; b) "vaatimuksilla" tarkoitetaan yleissopimuksissa annettuja turvallisuutta ja pilaantumisen ehkäisemistä koskevia vaatimuksia; c) "todistuksella" tarkoitetaan yleissopimusten mukaisesti jäsenvaltion antamia tai sen puolesta annettuja todistuksia sekä ennen 1 päivää heinäkuuta 1986 rakennetuille kemikaalisäiliöaluksille ja kaasusäiliöaluksille kemikaalisäiliöalusten sääntöjen [IMO:n päätöslauselma A.212 (VII)] tai kaasusäiliöalusten sääntöjen [IMO:n päätöslauselma A.328 (IX)] mukaisesti annettuja todistuksia. 2 artikla Tätä asetusta sovelletaan lastialuksiin, joiden bruttovetoisuus on vähintään 500 tonnia ja a) jotka on rakennettu 25 päivänä toukokuuta 1980 tai sen jälkeen taikka jotka on rakennettu ennen mainittua päivää, mutta - joiden vuoden 1974 Solas-yleissopimuksessa määriteltyjen uusia aluksia koskevien määräysten mukaisuuden, ja lisäksi - kemikaalisäiliöalusten ja kaasusäiliöalusten osalta 25 päivänä toukokuuta 1980 tai sen jälkeen rakennettuja laivoja koskevien 1 artiklan c kohdassa tarkoitettujen sääntöjen mukaisuuden on vahvistanut jäsenvaltio tai se on vahvistettu jäsenvaltion puolesta, ja b) jotka ovat purjehtineet jäsenvaltion lipun alla, jotka on rekisteröity jäsenvaltiossa ja jotka ovat harjoittaneet aktiivista liikennettä tuon lipun alla vähintään kuusi kuukautta; ja c) joilla on voimassa olevat todistukset. 3 artikla 1. Jäsenvaltiot eivät saa yleissopimuksiin perustuvien teknisten syiden vuoksi evätä rekisteröintiä toisessa jäsenvaltiossa rekisteröidyltä lastialukselta, joka on vaatimusten mukainen, jolla on voimassa olevat todistukset ja jonka rakenteet ja varusteet on hyväksytty tai tyyppihyväksytty aluksen alkuperämaassa. Jos merien ympäristönsuojelusta tehdyt alueelliset sopimukset sitovat jäsenvaltioita tämän asetuksen voimaantulopäivänä, jäsenvaltiot voivat antaa yleissopimusten vapaaehtoisten liitteiden vaatimusten mukaisia sääntöjä. 2. Laivaa siirrettäessä lippuvaltion on annettava todistuksia samoilla ehdoilla kuin aikaisempi lippuvaltio on antanut. 3. Jos järjestö antaa todistukset jäsenvaltion puolesta, jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että järjestöllä on sellainen ammatillinen pätevyys, tekninen kokemus ja henkilöstö, että järjestö voi yleissopimuksia soveltaessaan antaa korkean turvallisuustason takaavia todistuksia. Järjestön on pystyttävä kehittämään ja päivittämään hyväksyttyjen teknisten standardien laatua vastaavia sääntöjä ja määräyksiä ja sen on käytettävä ammattitaitoisia ja kokeneita tarkastajia voidakseen riittävästi arvioida aluksen kunnon. 4. Alusta siirrettäessä vastaanottava lippuvaltio voi tarkastaa aluksen vahvistaakseen, että laivan todellinen kunto ja sen laitteisto vastaavat laivan todistuksia ja 2 artiklan a kohdassa tarkoitettuja vakuutuksia sääntöjen mukaisuudesta. 4 artikla Jos olemassa olevia aluksia koskevat vaatimukset pysyvät ennallaan 3 artiklassa tarkoitettuja todistuksia uudistettaessa, niitä tarkistettaessa tai niiden voimassaoloaikaa pidennettäessä, vastaanottava lippuvaltio ei saa asettaa muita kuin täyttä voimassaoloaikaa varten annetuissa todistuksissa alun perin asetetut vaatimukset. 5 artikla 1. Jos jäsenvaltiot kieltäytyvät antamasta uusia todistuksia syistä, jotka perustuvat yleissopimuksissa sopijavaltioiden harkintaan jätettyjen vaatimusten tai määräysten tulkintaeroihin, jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava asiasta komissiolle. Jos komissiolle ei kuukauden kuluessa ilmoiteta, että jäsenvaltiot, joita asia koskee, ovat sopineet asiasta, sen on pantava vireille menettely päätöksen tekemiseksi 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 2. Jos jäsenvaltio katsoo, että alusta ei 3 artiklan mukaan voida rekisteröidä todistusten soveltamisalan ulkopuolelle kuuluvien, ympäristölle vakavaa vaaraa aiheuttavien tai ympäristön turvallisuuteen liittyvien seikkojen vuoksi, rekisteröinti voidaan lykätä enintään kolmen kuukauden määräajaksi ja jäsenvaltion on viipymättä saatettava asia komission käsiteltäväksi ja perusteltava päätöksensä. Lykkäys vahvistetaan tai kumotaan 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 6 artikla Komissiota avustaa komitea, jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja. 7 artikla Jos tässä direktiivissä säädettyä menettelyä on noudatettava, komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä. Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kahdeksan viikon kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä. 8 artikla Komissio voi kuulla komiteaa myös muista tämän direktiivin täytäntöönpanoon ja tulkintaan liittyvistä asioista ja erityisesti huolehtiakseen siitä, että merien turvallisuutta ja ympäristönsuojelua koskevia vaatimuksia ei alenneta. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 9 artikla Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1992. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 4 päivänä maaliskuuta 1991. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja J. F. POOS () EYVL N:o C 153, 22.6.1990, s. 14 () EYVL N:o C 19, 28.1.1991 () EYVL N:o C 60, 8.3.1991