KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 28 päivänä syyskuuta 2007,

yhteisön rahoitusosuuden myöntämisestä jäsenvaltioissa toteutettavalle selvitykselle salmonellan esiintyvyydestä jalostussikakarjoissa

(tiedoksiannettu numerolla K(2007) 4434)

(2007/636/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY (1) ja erityisesti sen 20 artiklan,

sekä katsoo seuraavaa:

Salmonellan ja muiden tiettyjen elintarvikkeiden kautta tarttuvien tiettyjen zoonoosien aiheuttajien valvonnasta 17 päivänä marraskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2160/2003 (2) 4 artiklan ja liitteen I mukaan on asetettava yhteisön tavoite salmonellan esiintymisen vähentämiseksi jalostussikakarjojen populaatioissa.

Selvityksen avulla on tarkoitus saada teknisiä tietoja, jotka ovat tarpeellisia yhteisön eläinlääkintälainsäädännön kehittämisen kannalta. Koska vertailukelpoisten tietojen kerääminen salmonellan esiintymisestä jalostussioissa eri jäsenvaltioissa on tärkeää, jäsenvaltioille olisi myönnettävä yhteisön rahoitusta selvityksen erityisvaatimusten täyttämiseksi. Laboratoriotestauksen aiheuttamat kustannukset olisi korvattava sataprosenttisesti tiettyyn enimmäismäärään asti. Mihinkään muihin aiheutuneisiin kuluihin, kuten näytteenotto-, matkustus- ja hallinnollisiin kuluihin, ei saa yhteisön rahoitusta.

Hallinnon sujuvuuden vuoksi kaikki menot, joille haetaan yhteisön rahoitusta, olisi ilmaistava euroina. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä kesäkuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (4) mukaisesti muussa valuutassa kuin euroina ilmoitettujen menojen osalta rahamäärä on muunnettava euroiksi Euroopan keskuspankin ennen sen kuukauden ensimmäistä päivää vahvistaman viimeisimmän vaihtokurssin mukaisesti, jona kyseinen jäsenvaltio tekee maksatuspyynnön.

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Kohde ja soveltamisala

Tässä päätöksessä annetaan säännöt yhteisön rahoitusosuuden myöntämisestä jäsenvaltioissa toteutettavalle perustason selvitykselle Salmonella spp.:n esiintyvyyden arvioimiseksi yhteisön jalostussioissa tilatasolla, jäljempänä ’selvitys’.

Selvityksen tulosten perusteella asetetaan yhteisön tavoite asetuksen (EY) N:o 2160/2003 4 artiklan mukaisesti ja määritetään paras toimintamalli tavoitteen toteutumisen arvioimiseksi vastaisuudessa.

2 artikla

Määritelmä

Tässä päätöksessä ’toimivaltaisella viranomaisella’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 2160/2003 3 artiklan mukaisesti nimettyä jäsenvaltion viranomaista tai viranomaisia.

3 artikla

Selvityksen tavoite

1. Jäsenvaltioiden on tehtävä selvitys Salmonella spp.:n esiintyvyyden arvioimiseksi jalostussioissa ja toteutettava näytteenotto tilatasolla liitteen I mukaisesti.

2. Selvitys kattaa yhden vuoden pituisen ajanjakson, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2008.

4 artikla

Näytteiden otto ja analysointi

Näytteenotto ja analyysi on suoritettava toimivaltaisen viranomaisen toimesta tai sen valvonnassa liitteessä I annettujen teknisten eritelmien mukaisesti.

5 artikla

Yhteisön rahoitusosuuden myöntämisedellytykset

1. Yhteisön rahoitusosuus analyysien kustannuksista myönnetään jäsenvaltioille liitteessä II yhteisrahoitukselle selvityksen ajaksi vahvistettuun enimmäismäärään asti.

2. Edellä olevan 1 kohdan mukainen yhteisön rahoitusosuus myönnetään jäsenvaltioille edellyttäen, että selvitys toteutetaan yhteisön lain asiaankuuluvien säännösten, myös kilpailua ja julkisia hankintoja koskevien sääntöjen, mukaisesti ja että seuraavia ehtoja noudatetaan:

Edellä 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetuissa todisteissa koituneista kustannuksista on oltava ainakin liitteessä III vahvistetut tiedot.

3. Jos 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettu loppukertomus jätetään toimittamatta, yhteisön maksamaa rahoitusosuutta pienennetään asteittain siten, että vähennys on 31 päivään maaliskuuta 2009 mennessä 25 prosenttia, 30 päivään huhtikuuta 2009 mennessä 50 prosenttia ja 31 päivään toukokuuta 2009 mennessä 100 prosenttia kokonaismäärästä.

6 artikla

Maksettavat enimmäismäärät

Yhteisön rahoitusosuuden enimmäismäärät, joilla jäsenvaltioille korvataan selvitystä varten toteutetuista analyyseista aiheutuvat kustannukset, eivät saa ylittää seuraavia määriä:

7 artikla

Tietojenkeruu, arviointi ja raportointi

1. Toimivaltaisen viranomaisen, jonka vastuulla on valmistella Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/99/EY (5) 9 artiklan 1 kohdan mukainen vuosittain annettava kansallinen kertomus, on kerättävä ja arvioitava selvityksestä saadut tulokset.

2. Komissio toimittaa edellä 1 kohdassa tarkoitetut kansalliset tiedot ja arvion Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle, joka tutkii ne.

3. Kansalliset tiedot ja tulokset julkistetaan muodossa, jolla taataan luottamuksellisten tietojen salassapito.

8 artikla

Menojen muuntokurssi

Jos jäsenvaltion menot on ilmaistu muussa valuutassa kuin euroina, sen on muunnettava määrä euroiksi käyttämällä viimeisintä vaihtokurssia, jonka Euroopan keskuspankki on vahvistanut ennen sen kuukauden ensimmäistä päivää, jona jäsenvaltio jättää hakemuksen yhteisön rahoitusosuuden myöntämiseksi.

9 artikla

Voimaantulo

Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2008.

10 artikla

Osoitus

Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

(1) EYVL L 224, 18.8.1990, s. 19. Päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1791/2006 (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 1).

(2) EUVL L 325, 12.12.2003, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1791/2006.

(3) The EFSA Journal (2007) 99, 1–28.

(4) EUVL L 209, 11.8.2005, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 378/2007 (EUVL L 95, 5.4.2007, s. 1).

(5) EUVL L 325, 12.12.2003, s. 31.

LIITE I

3 artiklan 1 kohdassa, 4 artiklassa ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut tekniset eritelmät

1. SELVITYSMALLI

Selvitys on toteutettava 1 kuvassa esitetyn mallin mukaisesti.

Kuva 1: Selvitysmalli

2. OTANTAKEHIKKO

2.1 Populaation rajaaminen

Selvitys toteutetaan tiloilla, joilla on vähintään 80 prosenttia kyseisen jäsenvaltion jalostussikapopulaatiosta. Näytteitä otetaan etusijassa tiloilta, joilla on vähintään 50 jalostussikaa. Jos kuitenkin tilat, joilla on vähintään 50 jalostussikaa, eivät muodosta 80:tä prosenttia kansallisesta jalostussikakarjasta, näytteitä otetaan myös pienemmiltä tiloilta, joilla on alle 50 jalostussikaa.

Jalostussikoja pitävät tilat luokitetaan joko ”jalostustiloiksi” tai ”tuotantotiloiksi”. Jalostustilat myyvät nuoria emakoita ja/tai karjuja jalostustarkoituksiin. Ne myyvät yleensä vähintään 40 prosenttia kasvattamistaan nuorista emakoista jalostettaviksi; loput myydään teurastettaviksi. Tuotantotilat puolestaan myyvät sikoja pääasiassa lihotusta tai teurastusta varten.

Salmonellan esiintyvyys on mitattava erikseen jalostustiloilla (selvityksen 1 osa) ja tuotantotiloilla (selvityksen 2 osa), jotka edustavat kuvassa 2 esitettyä karjaa, lukuun ottamatta karjoja, joihin kuuluu sikoja vieroitetuista sioista aina loppukasvatusvaiheessa oleviin sikoihin.

Kuva 2: Tilat

2.2 Otos ja näytteenottostrategia

Selvityksen molemmilla osilla on oltava samanlainen kaksivaiheinen otanta-asetelma. Ensimmäisessä vaiheessa jokaisen jäsenvaltion jalostustiloista valitaan satunnaisotos ja tuotantotiloista toinen satunnaisotos. Otokseen vaadittavien tilojen lukumäärä esitetään 2.3 jaksossa. Toisessa vaiheessa kultakin valitulta tilalta valitaan näytteenottoa varten karsinoiden lukumäärä (katso 2.2.2 jakso).

2.2.1 Ensimmäinen vaihe: tilojen valinta

Jokaisen jäsenvaltion on luotava kaksi otantakehikkoa. Ensimmäisessä otantakehikossa luetellaan kaikki selvitykseen kelpoiset jalostustilat (yleensä tilat, joilla on vähintään 50 jalostussikaa – katso 2.1 jakso) ja toisessa kaikki selvitykseen kelpoiset tuotantotilat. Sen jälkeen molemmista luetteloista valitaan tarvittava määrä tiloja kutakin selvityksen osaa varten satunnaisesti. Satunnaisotoksen tarkoituksena on varmistaa, että selvitys sisältää karjakooltaan erilaisia tiloja kaikilta jäsenvaltion alueilta, joilla pidetään sikoja. On todettu, että joissakin jäsenvaltioissa saattaa olla joitakin tiloja (esim. alle 10 prosenttia kaikista selvitykseen kelpoisista tiloista), joilla karjan suuruusluokka on hyvin suuri. Satunnaisotanta saattaa tällöin vahingossa johtaa siihen, ettei yksikään näistä suurikarjaisista tiloista tule valituksi. Jäsenvaltio saa käyttää ositusperustetta ennen tilan valintaa, esimerkiksi määrittääkseen ositteen, johon kuuluu 10 prosenttia suurimmista karjoista, ja osoittaakseen 10 prosenttia vaaditusta otoskoosta tähän ositteeseen. Jäsenvaltio voi vastaavalla tavalla osittaa otoksen hallinnollisten alueiden mukaan suhteessa kullakin alueella olevan selvitykseen kelpoisen karjan osuuteen. Ositukset on selostettava raportissa, jonka jäsenvaltio toimittaa 5 kohdan 1 alakohdan mukaisesti komissiolle.

Jos valitulla tilalla ei voida suorittaa näytteenottoa (esimerkiksi siksi, ettei tilaa näytteenottoajankohtana ole enää olemassa), samasta otantakehikosta on valittava satunnaisesti uusi tila. Jos ositusta (esim. karjan suuruusluokan tai alueen mukaan) on käytetty, uusi tila on valittava samasta ositteesta.

Primaarinäytteen koko (niiden tilojen lukumäärä, joilta otetaan näyte) on jaettava mahdollisimman tasapuolisesti koko vuodelle, jotta se kattaa mahdollisuuksien mukaan eri vuodenajat. Näyte otetaan kuukausittain noin 1/12-osasta tilojen määrää.

Ulkotilat on otettava tutkimukseen mukaan, mutta pakollista ositusta kyseistä tuotantotyyppiä varten ei edellytetä.

2.2.2 Toinen vaihe: näytteenotto tilalla

Jokaisen näytteenoton kohteeksi valitun jalostus- ja tuotantokarjan osalta yli kuuden kuukauden ikäisten jalostussikojen karsinat, ulkotarhat tai ryhmät valitaan satunnaisesti.

Näytteenoton kohteena olevien karsinoiden, ulkotarhojen tai ryhmien lukumäärä valitaan suhteessa eri tuotantovaiheissa (tiineenä, ei-tiineenä ja muut jalostussikaluokat) olevien jalostussikojen määrään. Näytteenoton kohteena olevia tarkkoja ikäluokkia ei ole määrätty, mutta sitä koskevat tiedot kerätään näytteenoton yhteydessä.

Vastikään tilalle saapuneita jalostussikoja, jotka ovat vielä karanteenissa, ei oteta selvitykseen mukaan.

2.3 Otoskoon laskenta

2.3.1 Primaarinäytteen koko (ensimmäisen vaiheen otoskoko)

Säännöllinen primaarinäytteen koon laskenta suoritetaan jalostustiloille ja toinen säännöllinen primaarinäytteen koon laskenta tuotantotiloille. Primaarinäytteen koon on oltava yhtä suuri kuin näytteenoton kohteena olevien jalostustilojen lukumäärä ja näytteenoton kohteena olevien tuotantotilojen lukumäärä kussakin jäsenvaltiossa, ja se määritellään ottaen huomioon seuraavat perusteet, oletuksena yksinkertainen satunnaisotanta:

a) jalostustilojen kokonaismäärä (jalostustilat, selvityksen 1 osa)

b) tuotantotilojen kokonaismäärä (tuotantotilat, selvityksen 2 osa)

c) odotettu esiintyvyys vuosittain (p): 50 %;

d) haluttu luotettavuustaso (Z): 95 %, vastaa Zα-arvoa 1,96;

e) tarkkuus (L): 7,5 %;

f) käyttäen näitä arvoja ja kaavaa:

Laskenta suoritetaan ensin jalostustilojen ja sen jälkeen tuotantotilojen osalta. Kummassakin tapauksessa oletukset edellä c–e vaiheissa ovat samat.

Jos joko jalostuskarjan tai tuotantokarjan otantakehikossa on vähintään 100 000 tilaa, populaatiota voidaan käytännön syistä pitää äärettömänä, jolloin satunnaisesti kyseisestä otantakehikosta valittujen tilojen lukumäärä on 171 (katso taulukko 1). Jos jalostuskarjan tai tuotantokarjan lukumäärä on alle 100 000, sovelletaan äärellisen populaation korjauskerrointa, ja näytteenoton kohteeksi voidaan valita vähemmän tiloja taulukon 1 mukaisesti.

Esimerkiksi, jos jäsenvaltiossa on 1 000 tuotantoryhmään kuuluvaa tilaa ja 250 jalostusryhmään kuuluvaa tilaa, näytteenoton kohteeksi otetaan 147 tuotantoryhmän tilaa ja 102 jalostusryhmän tilaa.

Taulukko 1

Selvityksen jommassakummassa osassa näytteenoton kohteena olevien jalostussikatilojen lukumäärä suhteessa äärelliseen populaatiokokoon (jäsenvaltion jalostussikatilojen määrä yhteensä)

Jalostussikatilojen lukumäärä (N) Otoskoko (n) äärellistä populaatiokokoa varten, 7,5 %:n tarkkuudella 100 000 171 10 000 169 5 000 166 2 000 158 1 000 147 500 128 250 102 150 80 125 73 100 64 90 59 80 55 70 50 60 45 50 39 40 33 30 26 20 18 10 10

Katoa ennakoidaan ottamalla näytteitä kummassakin ryhmässä noin kymmenen prosenttia ilmoitettuja lukuja enemmän. Selvitykseen sopimattomat tilat korvataan selvityksen yhteydessä (katso 2.2.1 jakso).

Jos ”jalostustilojen” määrää ei ole mahdollista arvioida ennen selvityksen aloittamista, näytteenoton kohteena olevien tilojen määrä valitaan taulukon 1 mukaisesti emakkotilojen kokonaismäärän perusteella (X tilaa). Näytteenoton kohteena olevien tilojen määrää nostetaan vähintään 30 prosentilla ((X + 30 prosenttia) tilaa). Toimivaltainen viranomainen yksilöi ennen selvitystä jalostustilojen määrän niin, että se vastaa vähintään edellä tarkoitettua 30:tä prosenttia. Maatilakäyntien yhteydessä tilat luokitellaan edellä esitettyjen määritelmien mukaisesti jalostustiloiksi tai tuotantotiloiksi.

2.3.2 Sekundäärinäytteen koko (toisen vaiheen otoskoko)

Jokaisella valitulla tilalla kerätään rutiiniluonteisesti ulostenäytteet (katso 3.1 jakso) kymmenestä satunnaisesti valitusta karsinasta, ulkotarhasta tai jalostussikojen ryhmästä. Tarvittaessa (esimerkiksi porsitustiloissa tai jos emakoita pidetään alle kymmenen emakon pienryhmissä), ryhmä voi koostua useammasta kuin yhdestä karsinasta. Jokaisessa rutiininäytteessä olisi oltava vähintään kymmenen jalostussian näytteet.

Jos kuitenkin pienillä tiloilla tai tiloilla, joilla suuria jalostussikamääriä pidetään ulkotarhassa, karsinoiden, tarhojen tai ryhmien määrä on alle kymmenen, näytteet otetaan samasta karsinasta, tarhasta tai ryhmästä niin, että rutiininäytteitä saadaan yhteensä kymmenen.

3. NÄYTTEEN KERUU KARJASTA

3.1 Rutiininäytteen tyyppi ja yksityiskohdat

Bakteriologista analyysia varten kerättävän aineksen on oltava tuoretta ulostetta, joka edustaa tutkimusyksikkönä olevaa koko tilaa. Koska jokainen tila on oma yksikkönsä, ennen näytteenottoa on päätettävä, mistä karsinoista, ulkotarhoista tai ryhmistä näyte otetaan. Saatu näyte pannaan ristikontaminaation välttämiseksi erilliseen astiaan ja lähetetään laboratorioon.

Kunkin yhteen kerätyn ulostenäytteen on oltava yhteensä vähintään 25 grammaa, ja näytteiden keruussa voidaan noudattaa kahta eri tapaa:

1) Jos karsinassa tai ulkotarhassa on sekaulostekerääntymä, ulostemassasta voidaan ottaa pyyhkäisemällä laaja pyyhkäisynäyte (esim. 20 cm × 20 cm) varmistaen, että näytteeseen saadaan vähintään 25 grammaa seka-ainesta. Tähän päästään esimerkiksi pyyhkäisemällä näytteenkeräintä kahden metrin pituisesti siksakaten niin, että se on reilusti ulosteen peitossa. Tarvittaessa, esimerkiksi kuumalla säällä tai lattian ollessa raollinen, voidaan näytteenkeräin kostuttaa sopivalla nesteellä, kuten juomavedellä.

2) Jos edellä tarkoitettua sekaulostekerääntymää ei ole (esimerkiksi pellolla, isossa ulkotarhassa tai porsitustilassa taikka karsinoissa tai muissa tiloissa, joissa on vain vähän sikoja ryhmää kohti) näytteeksi otetaan yksittäisiä hyppysellisiä yksittäisestä tuoreesta ulostemassasta tai paikoista niin, että näytteeksi saadaan yhteensä vähintään 25 grammaa, ja se edustaa vähintään 10 yksilön ulostetta. Nämä yksittäisnäytteet olisi kerättävä niin, että ne edustavat koko kyseistä aluetta.

Ensimmäistä vaihtoehtoa olisi suosittava silloin, kun se on mahdollista. Ensimmäisessä vaihtoehdossa jokaiseen näytteeseen on saatava ainakin kymmenen yksilön näytteet; muussa tapauksessa sovelletaan toista vaihtoehtoa.

3.2 Lisänäytteenotto tilan sisäistä esiintyvyyttä koskevassa tutkimuksessa

Yhteensä kymmenellä satunnaisesti jalostus- ja tuotantotilojen kokonaisotoksesta valitulla tilalla on tehtävä tehostettu näytteenotto. Näillä tiloilla kerätään kymmenen rutiininäytettä samaan tapaan kuin edellä kuvataan (3.1 jakso). Lisäksi jokaisesta valitusta karsinasta kerätään 10 vähintään 30 gramman yksittäisnäytettä ja yksilöidään niin, että kyseiset 10 yksittäisnäytettä voidaan yhdistää kyseisestä karsinasta otettuihin rutiininäytteisiin. Näin ollen jokaiselta edellä tarkoitetulta kymmeneltä tilalta kerätään 10 rutiininäytettä ja 100 (10 × 10) yksittäisnäytettä. Näiden näytteiden käsittelyä kuvataan 4.3.1 jaksossa.

Tätä näytteenottoa olisi sovellettava Tšekissä, Tanskassa, Romaniassa, Sloveniassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

3.3 Näytettä koskevat tiedot

Kaikki näytteestä käytettävissä olevat asiaankuuluvat tiedot merkitään toimivaltaisen viranomaisen tuottamaan näytteenottolomakkeeseen, jotta 5 osan tietovaatimukset voidaan täyttää.

Jokainen näyte ja sen näytelomake merkitään yksilöllisellä numerolla, jota käytetään näytteenotosta testaukseen, sekä karsinan tunnuksella. Toimivaltaisen viranomaisen on järjestettävä yksilöllisen numerointijärjestelmän käyttö ja numeroiden jakaminen.

3.4 Näytteiden kuljetus

Näytteitä suositetaan säilytettäviksi + 2–8 °C:ssa, eikä niihin saa kuljetuksen aikana kohdistua ulkoista kontaminaatiota. Näytteet on lähetettävä laboratorioon mahdollisimman pian pikapostina tai kuriiripostina 36 tunnin sisällä, ja niiden on saavuttava laboratorioon 72 tunnin sisällä näytteenotosta.

4. LABORATORION ANALYYSIMENETELMÄT

4.1 Laboratoriot

Analyysi ja serotyypin määritys tehdään kansallisessa vertailulaboratoriossa. Jos kansallisella vertailulaboratoriolla ei ole valmiuksia tehdä kaikkia analyyseja tai jos se ei tee bakteerien osoittamista rutiiniluonteisesti, toimivaltaiset viranomaiset voivat päättää nimetä muutamia muita salmonellan viralliseen valvontaan osallistuvia laboratorioita tekemään kyseisiä analyyseja. Näillä laboratorioilla on oltava näyttöä vaadittujen osoittamismenetelmien käytöstä ja niillä on oltava ISO-standardin 17025 mukainen laadunvarmistusjärjestelmä. Niiden on lisäksi oltava kansallisen vertailulaboratorion valvonnassa.

4.2 Näytteiden vastaanotto

Laboratoriossa näytteitä on säilytettävä kylmässä bakteriologiseen tutkimukseen saakka, ja ne on mielellään tutkittava 24 tunnin kuluessa niiden vastaanotosta, ja viimeistään 96 tunnin kuluttua näytteiden keräämisestä.

4.3 Näytteiden analyysi

Jäsenvaltioiden on taattava, että kaikki asiaan osallistuvat osapuolet ovat saaneet riittävän koulutuksen analyysien suorittamiseen.

4.3.1 Valmistelu

Laboratoriossa rutiininäytteet sekoitetaan huolellisesti ja perusteellisesti ennen kuin 25 grammaa kerätään analyysia varten.

Edellä 3.2 kohdan mukaisesti suoritettavaa tilan sisäisen esiintyvyyden arviointia varten jokainen yksittäisesti kerätyistä näytteistä (30 g) on jaettava kahteen osaan. Yksi osa, joka painaa vähintään 25 grammaa, on sekoitettava huolellisesti ja perusteellisesti ja sen jälkeen viljeltävä erikseen. Jäljelle jäävä toinen osa käytetään valitusta karsinasta, ryhmästä tai ulkotarhasta valituista 10 yksittäisnäytteestä keinotekoisesti kootun näytteen valmisteluun. Viimeksi mainittu osa valmistetaan lisäämällä 10 kertaa 2,5 gramman yksittäisnäyte niin, että tuloksena saadaan 25 gramman keinotekoisesti koottu näyte. Keinotekoisesti kootut näytteet sekoitetaan huolellisesti ja perusteellisesti ennen analyysia. Yhteensä 10 rutiininäytettä, 10 keinotekoisesti koottua näytettä ja 100 yksittäisnäytettä on analysoitava jokaiselta niiltä 10 tilalta, jotka on valittu tilan sisäisen esiintyvyyden arviointia varten.

4.3.2 Osoittamis- ja tunnistamismenetelmät

4.3.2.1 Salmonellan osoittaminen

Salmonellan osoittamiseksi on käytettävä Bilthovenissa, Alankomaissa sijaitsevan salmonellasta vastaavan yhteisön vertailulaboratorion suosittelemaa menetelmää. Menetelmä kuvataan ISO 6579 standardin liitteessä D ”Detection of Salmonella spp. in animal faeces and in samples of the primary production stage” (Salmonella spp.:n toteaminen eläinten ulosteessa alkutuotantovaiheessa). Noudatetaan liitteen D viimeisintä versiota.

4.3.2.2 Salmonellan serotyyppien määritys

Kaikille eristetyille kannoille, jotka on vahvistettu salmonella-lajeiksi, tehdään salmonellasta vastaavassa kansallisessa vertailulaboratoriossa serotyypin määritys Kaufmann-Whiten menetelmän mukaisesti.

Laadunvarmistusta varten salmonellasta vastaavaan yhteisön vertailulaboratorioon lähetetään 16 isolaattia, joiden tyyppi voidaan määrittää, ja 16 isolaattia, joiden tyyppiä ei voida määrittää. Osa näistä isolaateista on lähetettävä yhteisön vertailulaboratorioon neljännesvuosittain. Jos eristettyjä kantoja on vähemmän, kaikki isolaatit lähetetään.

4.3.2.3 Salmonellan faagityyppien määritys

Jos määritetään Salmonella Enteritidis ja Salmonella Typhimurium -isolaattien faagityyppi (valinnainen), on käytettävä salmonellan faagityypin määrityksestä vastaavan WHO:n vertailukeskuksen kuvaamia menetelmiä (Health Protection Agency (HPA), Colindale, Lontoo).

5. JÄSENVALTIOIDEN RAPORTOINTI

5.1 Yleiskuvaus selvityksen toteutuksesta:

Kirjallisessa raportissa on oltava ainakin seuraavat tiedot:

a) Jäsenvaltio

b) Jalostussikatilojen populaation kuvaus 1) Jalostustilat i) Jalostustilojen kokonaismäärä ii) Ydintilojen kokonaismäärä iii) Siitostilojen kokonaismäärä iv) Näytteenoton kohteeksi suunniteltujen jalostustilojen lukumäärä ja tosiasiassa näytteenoton kohteena olleiden jalostustilojen lukumäärä; näytteenoton kohteeksi suunniteltujen sellaisten tilojen lukumäärä, joilla näytteenottoa ei ole suoritettu, ja syy sille v) Huomautuksia jalostustiloja koskevan näytteenotto-ohjelman yleisestä edustavuudesta 2) Tuotantotilat i) Tuotantotilojen kokonaismäärä ii) Porsitus – vieroitus/kasvatustilojen kokonaismäärä iii) Yhdistelmätilojen (porsitus – loppukasvatus) kokonaismäärä iv) Näytteenoton kohteeksi suunniteltujen tuotantotilojen lukumäärä ja tosiasiassa näytteenoton kohteena olleiden tuotantotilojen lukumäärä; näytteenoton kohteeksi suunniteltujen sellaisten tilojen lukumäärä, joilla näytteenottoa ei ole suoritettu, ja syy sille v) Huomautuksia tuotantotiloja koskevan näytteenotto-ohjelman yleisestä edustavuudesta

c) Saatujen ja analysoitujen näytteiden lukumäärä: i) Jalostustiloilta ii) Tuotantotiloilta iii) Tilan sisäistä esiintyvyyttä koskevaan tutkimukseen osallistuneilta tiloilta

d) Kokonaistulokset: i) Salmonellasta ja salmonellan serotyypeistä tartunnan saaneiden jalostus- ja tuotantotilojen esiintyvyys ii) Tilan sisäistä esiintyvyyttä koskevan tutkimuksen tulos

e) Luettelo salmonellaa koskevasta perustason tutkimuksesta vastuussa olevista laboratorioista i) Osoittaminen ii) Serotyypin määritys iii) Faagityyppien määritys (jos suoritettu)

5.2 Täydelliset tiedot kustakin tilasta, josta on otettu näyte, sekä vastaavat testitulokset

Jäsenvaltioiden on toimitettava sähköisesti tutkimuksen tulokset käsittelemättöminä tietoina käyttäen komission antamia tietojenkeruulomakkeita ja tietohakemistoa. Kyseinen hakemisto ja lomakkeet ovat komission laatimia.

5.2.1 Jäsenvaltioissa on kerättävä kaikista näytteenottoon valituista tiloista seuraavat tiedot:

a) Tilan tunnus

b) Tilan tuotantotapa i) Sisätiloissa tapahtuva tuotanto versus ”ulkotiloissa tapahtuva mikä tahansa tuotantovaihe” ii) Ydintila, siitostila, porsitus – vieroitustila, porsitus – loppukasvatustila ja porsitus – kasvatustila

c) Tilakoko: jalostussikojen lukumäärä näytteenottoajankohtana (täysikasvuiset)

d) Korvaavia sikoja koskeva politiikka: kaikki korvaavat siat ostetaan; jotkin korvaavat siat itsekasvatettuja jalostussikoja tai kaikki korvaavat siat itsekasvatettuja jalostussikoja

e) (Vapaaehtoisesti:) Ripulin kliiniset oireet: oliko ripulin oireita kolmen kuukauden aikana ennen näytteenottoa?

5.2.2 Jäsenvaltioissa on kerättävä kaikista laboratorioon lähetetyistä näytteistä seuraavat tiedot:

a) Näytteen tunnus

b) Alustavassa analyysissä mukana olleen laboratorion tunnus

c) Näytteenottopäivä

d) Laboratorioanalyysin aloituspäivä

e) Salmonellan osoittaminen: kvalitatiivinen tulos (positiivinen/negatiivinen)

f) Salmonellan serotyyppien määritys: osoitetut (osoitettu) serovari(t) (saattaa olla useampia kuin yksi)

g) Sikojen ikä: kaikki nuoret emakot versus kaikenikäiset jalostussiat

h) Sukupuoli: vain emakot; emakot ja karjut tai vain karjut

i) Tuotantovaihe: synnytys; astutus, tiineys (muu?)

j) Tilat: raollinen lattia (kokonaan/osittain); kiinteä lattia; paksu olkikerros tai muu

k) Ruokavalio: ruokitaanko tässä karsinassa, ulkotarhassa tai ryhmässä olevia sikoja ainoastaan rehuseoksella?

l) Täydennysrehu: onko rehuun lisätty jotakin Salmonellaa vähentävää ainetta (kuten orgaanista happoa, probioottia)?

m) Antibioottien systemaattinen käyttö: annetaanko antibiootteja kaikille tämän ryhmän eläimille kaikilla annostelutavoilla

n) Viimeinen mikrobilääkkeiden antopäivä eläimille (viimeisten neljän viikon aikana)

5.2.3 Seuraavat lisätiedot on kerättävä jäsenvaltioissa jokaisesta laboratorioon lähetettävästä yksittäisnäytteestä tilan sisäiseen esiintyvyyteen liittyvän näytteenoton yhteydessä

a) Kootun näytteen tunnus

b) Salmonellan osoittaminen kussakin yksittäisnäytteessä: kvalitatiivinen tulos (positiivinen/negatiivinen)