Komission päätös,

tehty 17 päivänä syyskuuta 2001,

EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta

(Asiat COMP/34493 - DSD, COMP/37366 - Hofmann + DSD, COMP/37299 - Edelhoff + DSD, COMP/37291 - Rethmann + DSD, COMP/37288 - ARGE ja 5 muuta + DSD, COMP/37287 - AWG ja 5 muuta + DSD, COMP/37526 - Feldhaus + DSD, COMP/37254 - Nehlsen + DSD, COMP/37252 - Schönmackers + DSD, COMP/37250 - Altvater + DSD, COMP/37246 - DASS + DSD, COMP/37245 - Scheele + DSD, COMP/37244 - SAK + DSD, COMP/37243 - Fischer + DSD, COMP/37242 - Trienekens + DSD, COMP/37267 - Interseroh + DSD)

(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 2672)

(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2001/837/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1216/1999(2), erityisesti sen 2, 6 ja 8 artiklan,

ottaa huomioon DSD:n päivänä syyskuuta 1992 esittämän asetuksen N:o 17 2 ja 4 artiklan mukaisen pyynnön puuttumattomuustodistuksesta tai vaihtoehtoisesti poikkeuksesta DSD-järjestelmän perustana oleville sopimuksille, jätehuoltoyhtiö Trienekensin 17 päivänä syyskuuta 1998, jätehuoltoyhtiö Fischerin 17 päivänä syyskuuta 1998, jätehuoltoyhtiö SAK:n 18 päivänä syyskuuta 1998, jätehuoltoyhtiö Scheelen 18 päivänä syyskuuta 1998, jätehuoltoyhtiö DASS:n 21 päivänä syyskuuta 1998, jätehuoltoyhtiö Altvaterin 21 päivänä syyskuuta 1998, jätehuoltoyhtiö Schönmackersin 25 päivänä syyskuuta 1998, jätehuoltoyhtiö Nehlsenin 28 päivänä syyskuuta 1998, jätehuoltoyhtiö Feldhausin 29 päivänä syyskuuta 1998, jätehuoltoyhtiö Rethmannin 30 päivänä lokakuuta 1998, jätehuoltoyhtiö Edelhoffin 6 päivänä marraskuuta 1998, jätehuoltoyhtiö Hofmannin 4 päivänä tammikuuta 1999 sekä jätehuoltoliitto BVSE:n ja jätehuoltoliitto VKS:n 29 päivänä lokakuuta 1998 esittämät täydentävät pyynnöt puuttumattomuustodistuksesta tai vaihtoehtoisesti palvelusopimusta koskevasta poikkeuksesta sekä jätehuoltopalveluyhtiö Interseroh'n 9 päivänä lokakuuta 1998 esittämän hakemuksen puuttumattomuustodistuksesta tai vaihtoehtoisesti takuusopimusta koskevasta poikkeuksesta,

ottaa huomioon menettelyn aloittamisesta tässä asiassa 25 päivänä lokakuuta 1996 tehdyn päätöksen,

on esittänyt näkemyksensä asianomaisten yritysten pyynnöstä asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti(3),

on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa,

sekä katsoo seuraavaa:

A. ASIASELOSTUS

I. JOHDANTO

(1) Der Grüne Punkt - Duales System Deutschland AG, jäljempänä "DSD", jonka kotipaikka on Kölnissä, ilmoitti 2 päivänä syyskuuta 1992 useista sopimuksista ja pyysi puuttumattomuustodistusta tai vaihtoehtoisesti poikkeusta. DSD hoitaa koko Saksan liittovaltion alueella myyntipakkausten keräys- ja kierrätysjärjestelmää. Järjestelmän avulla pannaan täytäntöön Saksan pakkausasetuksessa annettuja määräyksiä. Ilmoitus koskee niitä sopimuksia, joihin järjestelmän toiminta perustuu (yhtiöjärjestys, palvelusopimus, merkin käyttöä koskeva sopimus, takuusopimukset).

(2) Komissio sai asianomaisilta yhteensä 13 huomautusta julkaistuaan asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisen tiedonannon, jossa se ilmoitti aikomuksensa tehdä kyseisten sopimusten kannalta myönteisen päätöksen EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesti(4).

(3) Kaikkiaan 12 DSD:n jätehuoltokumppania jätti vuoden 1998 syyskuun ja vuoden 1999 tammikuun välisenä aikana yksittäisilmoitukset ja kaksi jätehuoltoalan liittoa jätti samaan aikaan kumpikin yhteisilmoituksen, joista molemmat koskevat kuutta jätehuoltoyritystä.

(4) Yksittäisen ilmoituksen jättivät seuraavat jätehuoltoyritykset: Friedrich Hofmann GmbH& Co, Edelhoff Entsorgung Süd GmbH, Rethmann Entsorgungswirtschaft GmbH& Co KG, Feldhaus Recycling GmbH& Co KG, Karl Nehlsen GmbH& Co KG, Schönmackers Umweltdienste GmbH& Co KG, Jakob Altvater GmbH& Co, DASS GmbH, Erwin-Scheele GmbH& Co KG, SAK Sonderhäuser Entsorgungs GmbH, Fischer Rohstoff Redycling Freudenstadt GmbH ja Trienekens GmbH.

(5) BVSE Bundesverband Sekundärrohstoffe und Entsorgung e.V. (BVSE) teki 29 päivänä lokakuuta palvelusopimusta koskevan yhteisilmoituksen seuraavista yhtiöistä: ARGE Duales System Storman-Lauenburg, A.R.T. Abfallberatungs- und Verwertungs GmbH, Cordier Abfallentsorung GmbH, Rudolf Fritsche GmbH, TWR Tenner Wertstoff Recycling GmbH ja Ostthüringer Recycling- und Handels-GmbH.

(6) VKS Verband Kommunale Abfallwirtschaft und Stadtreinigung e.V. (VKS) teki 29 päivänä lokakuuta 1998 niin ikään palvelusopimusta koskevan yhteisilmoituksen seuraavista yhtiöistä: AWG - Abfallwirtschafts GmbH Donau-Wald, Betrieb für das Duale System im Saarland, Entsorgung Dortmund GmbH, ESG Entsorgungswirtschaft Soest GmbH, VIVO Gesellschaft für Abfallvermeidung GmbH ja USB Umweltservice Bochum GmbH.

(7) Lisäksi yli 200 jätehuoltoyritystä teki ilmoituksen palvelusopimuksesta komissiolle Saksan jätehuoltoliiton (Bundesverband der Deutschen Entsorgungswirtschaft , BDE) kautta. Nämä jätehuoltoyritykset luetellaan päätökseen liitetyssä luettelossa.

(8) Interseroh AG -yhtiö ilmoitti 9 päivänä lokakuuta 1998 niin ikään DSD:n jo ilmoittamat takaisinotto- ja takuusopimukset, jotka koskivat seuraavia materiaaleja: pahvi/paperi/kartonki (PPK), tinapelti, alumiini ja muut yhdistelmäpakkaukset.

(9) Komissio toimitti DSD:lle väitetiedoksiannon 3 päivänä elokuuta 2000 EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan soveltamista koskevassa menettelyssä. Komissio teki 20 päivänä huhtikuuta 2001 päätöksen 2001/463/ETY(5), jonka mukaan DSD:n menettely, jossa se vaatii merkin käyttöä koskevan sopimuksen 4 §:n 1 kohdan 1 alakohdan ja 5 §:n 1 kohdan 1 alakohdan nojalla lisenssimaksun suorittamista Saksassa markkinoille saatettujen "Der Grüne Punkt" -merkillä varustettujen myyntipakkausten kokonaismäärästä, ei sovellu yhteismarkkinoille, kun pakkausasetuksen velvoittamat yritykset:

a) käyttävät DSD:n tarjoamaa merkin käyttöä koskevan sopimuksen 2 §:n mukaista velvoitteista vapauttavaa palvelua

- joko ainoastaan osalle pakkausmäärästä tai

- eivät käytä sitä ollenkaan, mutta saattavat Saksassa markkinoille pakkauksen, joka on samanlainen kuin Euroopan talousalueen jossakin toisessa jäsenvaltiossa markkinoilla oleva pakkaus ja osallistuu "Der Grüne Punkt" -merkillä varustettuun takaisinottojärjestelmään, ja

b) osoittaat, että ne täyttävät pakkausasetuksen mukaiset velvoitteensa velvoitteista vapauttavien kilpailevien järjestelmien tai omien jätehuoltoratkaisujen avulla niiden pakkausten osalta, joille ne eivät käytä velvoitteista vapauttavaa palvelua.

(10) Tämä päätös koskee yhtiöjärjestystä, takuusopimuksia ja palvelusopimuksia.

II. PAKKAUSASETUS

(11) Saksan liittohallitus antoi 12 päivänä kesäkuuta 1991 pakkausjätteiden välttämistä koskevan asetuksen (Verordnung über die Vermeidung von Verpackungsabfällen, jäljempänä "pakkausasetus"). Pakkausasetuksen uusin toisinto tuli voimaan 28 päivänä elokuuta 1998. Pakkausasetuksen tarkoituksena on välttää tai vähentää pakkauksista aiheutuvien jätteiden vaikutuksia ympäristöön.

(12) Pakkausasetus velvoittaa erityisesti pakkausten valmistajia ja myyjiä. Pakkausasetuksen 3 §:n 1 kohdassa erotetaan toisistaan myyntipakkaukset, kuljetuspakkaukset sekä jakelupakkaukset. Myyntipakkaukset ovat pakkauksia, joissa tavara myydään ja jotka päätyvät loppukäyttäjälle. Pakkausasetuksessa myyntipakkauksilla tarkoitetaan myös kaupan, ravitsemusalan ja muiden palveluntarjoajien pakkauksia, jotka mahdollistavat tavaran luovuttamisen loppukäyttäjälle tai helpottavat tätä (palvelupakkaukset), sekä kertakäyttöastioita ja -ruokailuvälineitä. Kuljetuspakkauksia ovat pakkaukset, jotka helpottavat tavaroiden kuljettamista, suojaavat tavaroita vahingoilta matkalla valmistajalta myyjälle tai joita käytetään kuljetuksessa turvallisuussyistä. Kuljetuspakkaukset päätyvät myyjälle. Jakelupakkaukset ovat pakkauksia, joita käytetään myyntipakkausten lisäpakkauksina ja jotka eivät ole tarpeellisia, tavaran hygienian tai säilyvyyden vuoksi tai sen suojaamiseksi vahingoittumiselta tai likaantumiselta ennen kuin se luovutetaan loppukäyttäjälle.

(13) Pakkausasetuksen 3 §:n 7 ja 8 kohdassa määritellään valmistaja ja myyjä. Valmistajalla tarkoitetaan asetuksessa sitä, joka valmistaa pakkauksia, pakkausmateriaaleja tai tuotteita, joista valmistetaan välittömästi pakkauksia, sekä sitä, joka saattaa pakkauksia markkinoille asetuksen soveltamisalalla. Myyjällä tarkoitetaan asetuksessa kaupan portaasta riippumatta sitä, jotka tuo markkinoille pakkauksia, pakkausmateriaaleja, tuotteita, joista valmistetaan pakkauksia, tai pakattuja tavaroita. Myyjällä tarkoitetaan asetuksessa myös postimyyntiä. Loppukäyttäjä on pakkausasetuksen 3 §:n 10 kohdan 1 alakohdan mukaan se, joka ei myy tavaraa edelleen hänelle toimitetussa muodossa.

(14) Myyntipakkauksia, jakelupakkauksia ja kuljetuspakkauksia koskevat määräykset ovat erilaisia. Pakkausasetuksen 6 §:n 1 kohdassa määrätään, että myyntipakkausten myyjän on otettava myyntipaikassa tai sen välittömässä läheisyydessä maksutta takaisin loppukäyttäjän käyttämät tyhjät myyntipakkaukset ja ohjattava ne kierrätykseen asetuksen liitteessä määrittelyyn määrällisten vaatimusten mukaisesti (ns. omat jätehuoltoratkaisut). Myyjän on ilmoitettava palautusmahdollisuudesta yksityisille loppukäyttäjille helposti havaittavilla ja helppolukuisilla ilmoituksilla (6 §:n 1 kohdan 3 alakohta). Myyjän takaisinottovelvoite koskee vain sentyyppisiä, -muotoisia ja -kokoisia pakkauksia sekä sellaisten tavaroiden pakkauksia, jotka kuuluvat myyjän valikoimaan (6 §:n 1 kohdan 4 alakohta). Jos myyjän myyntipinta-ala on alle 200 neliömetriä, takaisinottovelvoite rajoittuu niiden tuotemerkkien pakkauksiin, joita myyjä saattaa markkinoille (6 §:n 1 kohdan 5 alakohta). Vastaava takaisinottovelvoite koskee myös postimyyntikauppaa harjoittavia yrityksiä, joiden on esimerkiksi tarjottava riittävät palvelut suhteellisen lähellä loppukäyttäjää (6 §:n 1 kohdan 6 alakohta)(6).

(15) Saksa on vastannut komission tätä koskeviin kysymyksiin, että asetetut kiintiöt on täytettävä pelkästään ottamalla myyntipakkaukset maksutta takaisin sillä paikalla tai sen välittömässä läheisyydessä, jossa tavaran luovutus tapahtui, eikä tämän lisäksi mahdollisesti järjestettyä kotitalouksien läheisyydessä tapahtuvaa jätehuoltoa voida laskea mukaan kyseisiin kiintiöihin. Kölnin maaoikeus (Landgericht Köln) on sen sijaan katsonut, että kiintiötä ei tarvitse täyttää yksinomaan luovutuspaikassa tapahtuvalla keräyksellä(7). Valmistajan tai pakkauksen (esi)myyjän on puolestaan pakkausasetuksen 6 §:n 2 kohdan nojalla otettava takaisin myyjälle 1 kohdan mukaisesti palautetut pakkaukset ja ohjattava ne uusiokäyttöön joko sellaisenaan tai raaka-aineena julkisen jätehuollon ulkopuolella määrättyjen kiintiöiden mukaisesti.

(16) Pakkausasetuksen 11 §:n mukaan valmistajat ja myyjät voivat käyttää myös kolmansia täyttääkseen takaisinotto- ja kierrätysvalvoitteensa.

(17) Pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohdan 1 alakohdan mukaan takaisinotto- ja kierrätysvelvoite ei koske sellaisia valmistajia eikä myyjiä, jotka osallistuvat järjestelmään, joka takaa käytettyjen myyntipakkausten kattavan ja säännöllisen keräyksen myyjän koko toiminta-alueella joko suoraan loppukäyttäjiltä tai näiden läheisyydestä. Kyseisen järjestelmän on lisäksi täytettävä määrätyt kierrätyskiintiöt. Laki ei velvoita osallistumaan näin järjestettyyn myyntipakkausten keräysjärjestelmään. Järjestelmään kuulumattomia yrityksiä koskee kuitenkin takaisinottovelvoite. Pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohdan mukaisen järjestelmän toiminta-alue rajoittuu yksityisten loppukäyttäjien myyntipakkauksiin(8). Pakkausasetuksen 3 §:n 10 kohdan 1 alakohdan mukaan yksityisillä loppukäyttäjillä tarkoitetaan kotitalouksia ja vastaavia pakkausjätteen syntypaikkoja, kuten ravintoloita, hotelleja, ruokaloista, toimistoja, kasarmeja, sairaaloita, oppilaitoksia, hyväntekeväisyysjärjestöjä ja itsenäisiä ammatinharjoittajia sekä maatalous- ja käsiteollisuusyrityksiä lukuun ottamatta kirjapainoja ja vastaavia paperia käsitteleviä yrityksiä, jotka käyttävät paperille, pahville, kartongille ja kevytpakkauksille omia tyhjennettäviä keräysastioita, jotka ovat kooltaan enintään 1100 litraa materiaalia kohden ja jotka tyhjennetään tavanomaisin keräysväliajoin.

(18) Pakkausasetuksen liitteessä I olevan 4 kohdan 2 alakohdan mukaan valmistajien ja myyjien on ilmoitettava pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohdan mukaiseen järjestelmään osallistumisesta pakkauksiin tehtävällä merkinnällä tai muulla soveltuvalla keinolla (esimerkiksi tiedottamalla asiasta myymälöissä tai pakkauksen mukana olevalla lappusella). Pakkauksen varustamisesta järjestelmän merkillä osallistumatta järjestelmään ei pakkausasetuksessa määrätä sakkoja(9).

(19) Järjestelmän tunnustaminen pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohdan mukaiseksi kattavaksi järjestelmäksi tapahtuu osavaltion toimivaltaisen viranomaisen myöntämällä todistuksella. Pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohdan 4 alakohdassa säädetään lisäksi, että järjestelmä on mukautettava jätehuollosta vastaavien yhteisöjen nykyisiin keräys- ja kierrätysjärjestelmiin. Käytännössä toimivaltaiset osavaltion viranomaiset tunnustavat järjestelmän vain, jos jätehuollosta vastaavalta yhteisöltä on saatu niin sanottu "ilmoitus hyväksymisestä". Tämä tarkoittaa, että kunta/piirikunta on hyväksynyt järjestelmän ylläpitäjän ja jätehuoltoyrityksen välisen sopimuksen alueellaan.

(20) Pakkausasetuksen liitteessä vahvistetaan määrälliset vaatimukset. Pakkausasetuksen uudistamiseen asti kyseiset keräys- ja lajittelukiintiöt koskivat pakkausmateriaalien kokonaismäärää kohdealueella (eli osavaltiossa). Keräysjärjestelmän oli 1 päivästä heinäkuuta 1995 saatava talteen yhteensä 80 prosenttia kaikesta kertyneestä pakkausmateriaalista. Talteen saadusta lasista, tinapellistä ja alumiinista 90 prosenttia sekä pahvista, kartongista, paperista, muovista ja yhdistelmäpakkauksista 80 prosenttia oli lajiteltava kierrätykseen kelpaavaksi materiaaliksi. Vuodesta 1993 30 päivään kesäkuuta 1995 sovellettiin pienempiä kiintiöitä.

(21) Pakkausasetuksen uudistuksen myötä absoluuttinen laskentamenetelmä muutettiin järjestelmäkohtaiseksi laskentamenetelmäksi (eli järjestelmään toimitettuihin myyntipakkauksiin perustuvaksi menetelmäksi). Tämän lisäksi tulevaisuudessa 6 §:n 3 kohdan mukaiseen järjestelmään, on noudatettava näitä määrällisiä vaatimuksia. Näin ollen 1 päivästä tammikuuta 2000 pakkausasetuksen myös sellaisten valmistajien ja myyjien, jotka eivät osallistu pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohdan mukaisten kattavien järjestelmien ylläpitäjien on ohjattava sellaisista pakkauksista, joiden osalta valmistajat ja myyjät osallistuvat niiden järjestelmiin, kierrätykseen 75 prosenttia lasipakkauksista, 70 prosenttia tinapellistä sekä paperista, pahvista ja kartongista ja 60 prosenttia yhdistelmäpakkauksista; sama koskee oman jätehuoltoratkaisunsa valinneita valmistajia ja myyjiä. Muovipakkauksista vähintään 60 prosenttia on ohjattava kierrätykseen, ja vähintään 6o prosenttia kyseisestä talteenottoasteesta on varmistettava menetelmin, joilla korvataan vastaava uusi materiaali tai joissa muovia voidaan myöhemmin käyttää uudelleen (ns. hyötyjätemenetelmä). Pakkaukset, joiden materiaaleille ei ole olemassa konkreettisia kierrätysmenetelmiä, on ohjattava uusiokäyttöön, jos tämä on teknisesti mahdollista ja taloudellisesti suositeltavaa. Jos kyseessä on oma jätehuoltoratkaisu, takaisinotto- ja kierrätysvelvoitteiden täyttyminen on soitettava riippumattoman asiantuntijan laatimilla asiakirjoilla, joiden oikeellisuus voidaan tarkistaa (liite I, 2 kohdan 1 alakohta). Velvoitteista vapauttavan järjestelmän on osoitettava talteenotetut ja kierrätetyt määrät sellaisella tavalla, että määrien oikeellisuus voidaan tarkistaa. Hakemuksista vastaavan viranomaisen pyynnöstä tämän on tapahduttava toimittamalla riippumattoman asiantuntijan tarkastuslausunto (liite I, 3 kohdan 4 alakohta).

(22) Saksa on ilmoittanut, että oma jätehuoltoratkaisu ja 6 §:n 3 kohdan mukaiseen järjestelmään osallistuminen voidaan yhdistää, minkä vuoksi on myös mahdollista, että tietty osa pakkaustuotteesta osallistuu 6 §:n 3 kohdan mukaiseen järjestelmään. Kuluttajille ja viranomaisille on kuitenkin osoitettava selkeästi pakkaukset, joihin sovelletaan velvoitetta ottaa pakkaus takaisin myymälässä tai sen välittömässä läheisyydessä. Saksa on lisäksi vahvistanut, että pakkausasetuksen mukaan loppukäyttäjä voi vapaasti päättää, jättääkö pakkauksen myymälään tai tuo sen sinne takaisin vai viekö sen kotinsa läheisyydessä olevaan keräyspisteeseen(10).

(23) Sekä myyjien että valmistajien, jotka eivät täytä pakkausasetuksen 6 §:n 1 kohdan 1 alakohdan eivätkä 2 kohdan 1 alakohdan mukaisia velvoitteitaan ottamalla pakkaukset takaisin niiden luovutuspaikkaan, on pakkausasetuksen 6 §:n 1 kohdan 9 alakohdan (sekä 6 §:n 2 kohdan 4 alakohdan) nojalla varmistettava velvoitteiden täyttäminen 3 kohdan mukaisella järjestelmällä. Saksa on täydentänyt tätä ilmoittamalla, että oman jätehuollon harjoittajan, joka ei täytä keräyskiintiötä, on osallistuttava 6 §:n 3 kohdan mukaiseen järjestelmään sillä pakkausten määrällä, joka tarvitaan kiintiön täyttämiseksi.

(24) Kuljetuspakkauksia ja jakelupakkauksia koskevat samanlaiset takaisinottovelvollisuudet. Mahdollisuutta saada vapautus näistä velvollisuuksista osallistumalla johonkin kierrätysjärjestelmään ei sen sijaan ole. Takaisinotto- ja kiintiövaatimuksia ei myöskään ole. Myyjillä, jotka tarjoavat tavaroita jakelupakkauksissa, on velvollisuus poistaa jakelupakkaus luovuttaessaan tavaran loppukäyttäjille tai tarjota loppukäyttäjälle myyntipaikassa mahdollisuus palauttaa jakelupakkaus maksutta. Mikäli loppukäyttäjä pitää tavaran jakelupakkauksessa, sovelletaan vastaavasti myyntipakkauksia koskevia määräyksiä.

(25) Saksa ilmoitti jo vuonna 1993 vastauksessaan vastaaviin komission kysymyksiin, että pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohtaa ei tulkita siten, että ainoastaan yhden ainoan järjestelmän perustaminen on mahdollista. Pakkausasetus mahdollista myös muunlaiset myyntipakkauksien käsittelyjärjestelmät. Lainsäätäjän tarkoitus ei ole se, että koko Saksan alueella tai jokaisessa osavaltiossa on ainoastaan yksi mahdollinen järjestelmä.

(26) Pakkausasetuksen uuden toisinnon perustelujen mukaan sen keskeinen tavoite on edistää kilpailua voimakkaammin. Kilpailua edistetään muun muassa siten, että keräystä, lajittelua ja kierrätystä koskevat jätehuoltopalvelut hoidetaan tulevaisuudessa yhdellä menetelmällä, joka varmistaa kilpailuttamisen, on julkinen ja jossa määritellään kierrätykseen tarkoitetut pakkaukset kilpailuedellytysten mukaisesti. Tämän lisäksi julistetaan eri pakkausmateriaalien keräyksestä, lajittelusta sekä kierrätyksestä tai hävittämisestä aiheutuvat kustannukset. Perustelujen mukaan myös eri kaksoisjärjestelmien kilpailuedellytyksiä parannetaan. Kun järjestelmään tuodut määrät otetaan huomioon kierrätysvelvoitteissa, kilpailevien järjestelmien perustaminen helpottuu huomattavasti. Tämä voi johtaa siihen, että lisääntynyt kilpailu voi pienentää valmistajien ja jakelijoiden kustannuksia(11).

III. DSD:N YLLÄPITÄMÄ KERÄYS- JA KIERRÄTYSJÄRJESTELMÄ

(27) DSD on ainoa yritys, joka ylläpitää Saksassa pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohdassa tarkoitettua kattavaa järjestelmää myyntipakkausten keräämiseksi ja kierrättämiseksi. DSD sai kaikkien Saksan osavaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tunnustuksen vuoden 1993 alussa. Järjestelmä käynnistyi vuonna 1992, ja vuodesta 1993 alkaen se on ollut täysin toimintakykyinen. Järjestelmää kutsutaan "kaksoisjärjestelmäksi" (Duales System), koska pakkausten keräys ja kierrätys tapahtuu julkisen jätehuollon ulkopuolella ja yksityisten yritysten toimesta.

(28) DSD:n ohella toimii myös muita yrityksiä, jotka ottavat tiettyjä myyntipakkauksia vastaan ja kierrättävät niitä. Kyseiset järjestelmät eivät kuitenkaan ole pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohdassa tarkoitettuja kattavia keräys- ja kierrätysjärjestelmiä. Kyseiset yritykset toimivat pikemminkin pakkausasetuksen 6 §:n 1 ja 2 kohdassa sekä 11 §:ssä tarkoitettuina kolmansina yrityksinä, eli ne ottavat valmistajan tai myyjän takaisinottovelvoitteen suoraan vastattavakseen. Lisäksi useat muut yritykset keräävät ja kierrättävät kuljetuspakkauksia.

(29) DSD rahoittaa toimintansa järjestelmään liittyneiden yritysten suorittamilla maksuilla. Yritykset liittyvät järjestelmään tekemällä niin sanotun merkin käyttöä koskevan sopimuksen. Sopimus antaa yritykselle oikeuden käyttää maksua vastaan pakkauksissaan "Der Grüne Punkt" -merkkiä sekä varsinaista palvelua, joka vapauttaa sen takaisinottovelvoitteesta kyseisten myyntipakkausten osalta.

(30)

>TAULUKON PAIKKA>

(31) DSD ei kerää käytettyjä myyntipakkauksia itse, vaan tätä tehtävää hoitavat paikalliset (kunnalliset ja yksityiset) jätehuoltoyritykset. DSD on tehnyt kyseisten yritysten kanssa niin sanotut palvelusopimukset. Keräysalueita on yhteensä 546. Jotkin jätehuoltoyritykset ovat DSD:n sopimuskumppaneita monella alueella. DSD on tehnyt palvelusopimuksen yhteensä 537 sopimuskumppanin kanssa. Osa näistä jätehuoltoyrityksistä kuuluu suurempiin yhtymiin. Palvelusopimuksen mukaan jätehuoltoyrityksen tehtävänä on kerätä ja lajitella tietyn alueen käytetyt myyntipakkaukset. Tämä koskee kotitalouksia ja tiettyjä elinkeinoaloja. Jätehuoltoyritys ei aina itse kerää ja lajittele kaikkia syntyneitä pakkausjätteitä, vaan tiettyjen pakkausmateriaalien keräyksessä ja lajittelussa käytetään usein alihankkijoita.

(32) DSD:n juomalla järjestelmällä kerätään kaikista materiaaleista valmistettuja käytettyjä myyntipakkauksia. Keräys tapahtuu joko käytettyjä myyntipakkauksia varten kotitalouksien lähelle sijoitettujen keräysastioiden kautta tai jätehuoltoyritys noutaa tai tyhjentää säännöllisesti yksittäisille kotitalouksille tätä varten jaetut muovisäkit tai säiliöt. Jätehuoltoyritys omistaa keräysastiat(12). Kerättyjen materiaalien lajittelu on jätehuoltoyrityksen tehtävä. Lajittelun hoitavat yleensä siihen erikoistuneet yritykset. Jätehuoltoyritys huolehtii kaikista pakkauksista, jotka on tuotu tähän tarkoitukseen varattuihin keräysastioihin. Toisinaan myös muut astioihin tuodut materiaalit kierrätetään tai ne lajitellaan jätteeksi. Paperisten, kartonkisten ja pahvisten myyntipakkausten lisäksi jätehuoltoyritykset keräävät yleensä vanhoja painotuotteita (sanoma- ja aikakauslehtiä). Ne muodostavat suurimman osan materiaalista (noin 75 prosenttia kertymästä). Painotuotteiden kerääminen ei kuulu DSD:n toimialaan, eikä DSD maksa siitä korvausta.

(33) Jätehuoltoyritykset ohjaavat lajitellun materiaalin kierrätykseen joko itse tai kolmansien kautta tai luovuttavat materiaalin niin sanottujen takuuyritysten kierrätettäväksi. Takuuyritykset ovat antaneet DSD:lle takuun käytettyjen pakkausten kierrätyksen hoitamisesta. Takuuyritysten taustalla voi olla kyseisten pakkausmateriaalien tuottajayrityksiä, tai ne ovat yrityksiä, jotka on perustettu erityisesti kerättyjen materiaalien markkinointia ja kierrätystä varten. Määrät on otettava asetettujen kiintiöiden mukaisesti uusiokäyttöön. Tämän ylittävät määrät voidaan kierrättää myös muita menetelmiä käyttäen, jos tämä on teknisesti mahdollista ja taloudellisesti järkevää. Jos teknisesti tai taloudellisesti järkeviä kierrätysmahdollisuuksia ei ole, kyseiset määrät voidaan hävittää ympäristöystävällisellä tavalla.

(34) DSD:n ylläpitämällä järjestelmällä ei kerätä kaikkia pakkausasetuksessa tarkoitettuja myyntipakkauksia, vaan ainoastaan kotitalouksille ja vastaaville päätyvät myyntipakkaukset. Kuljetuspakkauksia ei kerätä. Asiasta Saksassa vastaava viranomainen (Bundeskartellamt eli kilpailuviranomainen) on rajannut DSD:n toimialan. Saksan kilpailuviranomainen on useaan otteeseen vastustanut DSD:n aikomuksia laajentaa toimialaansa.

(35) DSD ilmoitti lokakuussa 1992 aikomuksestaan ryhtyä keräämään myös suuryrityksille ja teollisuudelle päätyviä myyntipakkauksia. DSD hylkäsi kuitenkin hankkeen Saksan kilpailuviranomaisen esitettyä mielipiteensä, jonka mukaan kyseisen hankkeen toteuttamisen myötä ne jätehuoltoyritykset, jotka eivät ole DSD:n sopimuskumppaneita, joutuisivat vetäytymään markkinoilta. Saksan kilpailuviranomainen katsoi, että osavaltioiden toimivaltaisten viranomaisten vahvistuspäätösten lisämääräyksillä, joissa DSD määrätään kyseisenlaiseen toimintaan, ei voitu estää kilpailuviranomaista toimimasta näin. Menettelyn lopuksi todettiin, että DSD voi kerätä pakkauksia samoin keräysväliajoin kuin kotitalouksilta myös ravintoloilta, ruokaloilta, sairaaloilta, toimistoilta, oppilaitoksilta, armeijan kasarmeilta, itsenäisten ammatinharjoittajien ja käsityöammattien harjoittajien toimipaikoista, joiden käytössä on kutakin materiaalia varten enintään 1100 litran suuruisia keräysastioita, mutta ei kirjapainoilta tai muilta paperia käsitteleviltä yrityksiltä.

(36) Saksan kilpailuviranomainen kielsi 24 päivänä kesäkuuta 1993 tekemällään päätöksellä DSD:tä laajentamasta toimintojaan kuljetuspakkauksiin sekä niihin myyntipakkauksiin, joita ei myydä kaupassa. Kieltävän päätöksen syynä oli DSD:n aikomus kerätä tytäryhtiön avulla paperisia, pahvisia, kartonkisia ja muovisia myynti- ja kuljetuspakkauksia suuryrityksiltä ja teollisuudelta. Kilpailuviranomainen piti näin syntynyttä jätehuoltopalvelujen kysynnän sitomista kilpailunrajoituksia koskevan Saksan kansallisen lain (Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen) 1 §:ssä tarkoitettuna kilpailua rajoittavana tekijänä. DSD ei ole hakenut päätökseen muutosta.

IV. PÄÄTÖKSEN PERUSTANA OLEVAT SOPIMUKSET

(37) Tämä päätös koskee DSD:n yhtiöjärjestystä, jätehuoltoyritysten kanssa tehtyjä alkuperäistä vakiosopimusta ja sen 1., 2., 3. ja 4. muutossopimusta sekä takuuyritysten kanssa tehtyjä sopimuksia. Sopimuksia on muutettu useita kertoja menettelyn aikana.

1. YHTIÖJÄRJESTYS

(38) DSD perustettiin 28 päivänä syyskuuta 1990. Vuonna 1997 se muutettiin osakeyhtiöksi, jonka nimi on "Der Grüne Punkt - Duales System Deutschland Aktiengesellschaft". Yhtiöjärjestyksen johdanto-osassa todetaan, että pakkauksia täyttävä ja valmistava sekä esimateriaalia toimittava teollisuus ovat päättäneet perustaa yksityistaloudellisen takaisinottojärjestelmän, joka tarjoaa julkisesta jätehuollosta riippumattoman käytettyjen myyntipakkausten keräysmahdollisuuden kotitalouksien lähellä. Jätehuollon kaksoisjärjestelmä koostuu sen mukaan seuraavista tiiviisti toisiinsa liittyvistä elementeistä: loppukäyttäjien lähellä toimivan keräysjärjestelmän, vastaanotto- ja kierrätystakuiden sekä kierrätyssopimusten luominen, kaikkien järjestelmään kuuluvien pakkauksien merkitseminen "Der Grüne Punkt" -merkillä ja rahoitus "Der Grüne Punkt" -merkin käytöstä perittävän korvauksen avulla. Yhtiöjärjestyksen johdanto-osaan sisältyi alun perin myös kaupan sitoutuminen vain sellaisten pakkausten myyntiin, jotka on varustettu "Der Grüne Punkt" -merkillä. Ilmoitukseen sisältyvässä toisinnossa ei enää ole tätä koskevaa määräystä.

(39) Yhtiöjärjestyksen mukaan yhtiön toimiala on jätehuollon kaksoisjärjestelmän organisointi ja ylläpito toimenpiteillä, jotka liittyvät jätteen - erityisesti pakkausjätteen - välttämiseen, uusioraaka-aineiden keräämiseen ja esilajitteluun sekä tarvittavan rahoituksen keräämiseen. Käsite "myyntipakkaukset" on korvattu sanalla "pakkaukset" osakkaiden 19 päivänä lokakuuta 1992 tekemän päätöksen perusteella.

(40) Kaikka koti- ja ulkomaiset yritykset saavat osallistua yhtiöön. Yhtiöllä oli 552 osakasta vuonna 1998. Osakkaisiin kuuluu kaupan ja pakkauksia täyttävän teollisuuden yrityksiä, pakkausten valmistajia ja esimateriaalin toimittajia. Jätehuoltoalan yritykset myönsivät DSD:n vuoden 1993 rahoituskriisin aikana DSD:lle 700 miljoonan Saksan markan luotot, joista osa muutettiin äänettömiksi yhtiöosuuksiksi.

(41) Yhtiöjärjestyksessä määrätään hallintoneuvoston perustamisesta. Hallintoneuvoston jäseniä valittaessa nimitetään aina sama määrä kaupan, pakkauksia käyttävän teollisuuden sekä pakkauksien valmistajien ja raakamateriaalin toimittajien edustajia. Tällä hetkellä hallintoneuvostossa on kolme edustajaa kustakin mainitusta ryhmästä sekä lisäksi kolme jätehuoltotalouden edustajaa.

2. PALVELUSOPIMUS

(42) DSD:n jätehuoltoyritysten oikeudellisia suhteita säädellään vakiosopimuksella, joka koskee käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelujärjestelmän perustamista ja käyttöä, eli niin sanotulla palvelusopimuksella. Alkuperäistä sopimusta on ilmoituksen jälkeen muutettu useita kertoja 1., 2. ja 3. muutossopimuksella. Neljännellä muutossopimuksellä sopimussuhdetta muutettiin jälleen. Alkuperäiset palvelusopimukset tehtiin - muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta - tammikuun 1992 ja tammikuun 1993 välisenä aikana. Kaikki jätehuoltoyritykset eivät ole hyväksyneet kaikkia palvelusopimuksen muutoksia, joten joidenkin jätehuoltoyritysten kanssa on vielä voimassa jokin sopimuksen aikaisemmista toisinnoista.

(43) DSD:n jätehuoltoyritysten välillä tehdyistä 537 palvelusopimuksesta 502 oli (tammikuussa 2000) voimassa 4. muutossopimuksen mukaisena, 10 sopimusta 3. muutossopimuksen mukaisena, 6 sopimusta 2. muutossopimuksen mukaisena, 18 sopimusta 1. muutossopimuksen mukaisena ja 1 sopimus alkuperäistoisinnon mukaisena.

(44) Palvelusopimuksen 1 §:ssä määrätään, että jätehuoltoyritys ottaa yksin hoitaakseen pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohdan mukaisen järjestelmän perustamisen ja käytön määrätyllä keräysalueella. DSD siirtää kaikki muutkin palvelut, jotka se ottaa hoitaakseen pakkausasetuksen muutosten ja muiden säädösten muutosten tai antamisen vuoksi, kyseisen keräysalueen toimintojen kokonaisuutena yksinomaan jätehuoltoyritykselle. Kolmannen muutossopimuksen 2.1 kohdan mukaan, jota ei kumottu neljännellä muutossopimuksella, osapuolet ovat yksimielisiä siitä, että kaikki DSD-järjestelmään kuuluvilla pakkausjätteen syntypaikoilla kertyvät myyntipakkaukset, jotka kuuluvat järjestelmän piiriin, kerätään ja mahdollisesti lajitellaan sekä kierrätetään vain tämän sopimuksen perusteella. Keräämisen täytyy tapahtua yksityisen loppukäyttäjän luona tai yksityisen loppukäyttäjän lähellä. Toteutuksen yksityiskohdista jätehuoltoyritys voi päättää itse. Jätehuoltoyritys voi käyttää alihankkijoita. Kolmanteen muutossopimukseen sisältyvän määräyksen mukaan jätehuoltoyrityksen käyttämien keräysjärjestelmien on kuitenkin perustuttava 31 päivään joulukuuta 1999 mennessä - lasia lukuun ottamatta - kotitalouksien läheisyyteen sijoitettaviin säiliöihin.

(45) Käytettyjen myyntipakkausten omistus- ja hallintaoikeus siirtyy palvelusopimuksen mukaan jätehuoltoyritykselle, kun se noutaa pakkaukset tai kun loppukäyttäjä pudottaa ne keräyssäiliöihin. DSD:llä ei missään vaiheessa ole omistusoikeutta talteenotettaviin tai talteenotettuihin materiaaleihin.

(46) DSD sitoutuu tekemään sopimukset sopivien takuuyritysten kanssa kutakin materiaalilajia varten jatkuvan kierrätyksen varmistamiseksi.

(47) Alkuperäisen palvelusopimuksen mukaan jätehuoltoyrityksellä ei ollut oikeutta markkinoida itse keräämäänsä materiaalia, vaan sen täytyi luovuttaa materiaali maksutta DSD:n nimeämille takuuyrityksille. Komissio huomautti DSD:lle tästä "nollalinjaperiaatteesta" (Schnittstelle Null), koska se on ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa. Kilpailunrajoitus syntyi siitä, että jätehuoltoyritykset olivat muihin osapuoliin nähden sidottuja eivätkä ne materiaalin omistajina voineet itse hyödyntää sitä taloudellisesti. Komission kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen DSD lakkautti tämän "nollalinjajärjestelmän".

(48) Nykyisin sopimuksessa määrätään, että jätehuoltoyritys voi 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen valita, markkinoiko se lasia, paperia/pahvia/kartonkia, tinapeltiä ja alumiinia yksin (itsenäinen markkinointi) vai yhdessä takuuyrityksen kanssa (muunneltu itsenäinen markkinointi) vai antaako materiaalin edelleen takuuyrityksen markkinoitavaksi (takuuyritysmarkkinointi). Jätehuoltoyrityksen tekemä valinta on voimassa palvelusopimuksen voimassaolon päättymiseen asti. Tätä koskeva ilmoitus voi olla eri materiaalien osalta erilainen. Muovi- ja yhdistelmäpakkaukset (juomayhdistelmä- ja muut yhdistelmäpakkaukset) on luovutettava takuuyritykselle.

(49) Jos jätehuoltoyritys valitsee itsenäisen markkinoinnin, sillä on oikeus ja velvollisuus kierrettä ja markkinoida kerätyt materiaalit omalla nimellään, omaan laskuunsa ja omalla riskillään. Jos jätehuoltoyritys jää kierrättämisessä jälkeen, DSD voi suorittaa kierrätyksen itse tai antaa sen kolmannen tehtäväksi. Jätehuoltoyrityksen on annettava DSD:lle vakuus, jonka suuruus määräytyy materiaalin mahdollisten kierrätyskustannusten mukaan. DSD voi käyttää vakuutta vain, jos jätehuoltoyritys menee konkurssiin. Jos jätehuoltoyritys valitsee muunnellun itsenäisen markkinoinnin, se saa oikeuden kierrättää mainitut materiaalit yhdessä jonkin takuuyrityksen kanssa. Jätehuoltoyrityksen ja takuuyrityksen on huolehdittava kierrätysvelvoitteen täyttämisestä yhteisvastuullisesti. Jos jätehuoltoyritys valitsee takuumarkkinoinnin, sen on luovutettava kerätty ja lajiteltu materiaali DSD:n nimeämän takuuyrityksen käyttöön.

(50) Jätehuoltoyrityksen on nimettävä takuuyritys myös itsenäisen markkinoinnin ja muunnellun itsenäisen markkinoinnin tapauksessa, jotta tämä voi yhteensovittaa määriä koskevaa todistusta. Tämän todistuksen toimittamisesta jätehuoltoyrityksen on tehtävä takuuyrityksen kanssa sopimus, jonka DSD hyväksyy. Jätehuoltoyrityksen on osoitettava takuuyritykselle pakkausten tie aukottomasti ja täydellisesti tositteiden avulla keräämisestä materiaalien kierrätykseen saakka. Tällainen takuuyrityksen kanssa tehtävä sopimus voidaan sanoa irti kalenterivuoden lopussa kuuden kuukauden irtisanomisajalla.

(51) Jätehuoltoyritys saa kunkin pakkauslajin keräämisestä ja lajittelusta periaatteessa korvauksen painon mukaan. Korvauksen laskemisessa otetaan huomioon myös hylättävän jätteen hävityskustannukset sekä keräyksen tuloksellisuus, jonka perustana on kerätyn määrän suhde keräysalueen asukaslukuun. Korvausta sopeutetaan hintojen muutoksia koskevan lausekkeen perusteella. Alkuperäisen palvelusopimuksen sisältämä määräys, jonka mukaan joko itsenäisen markkinoinnin tai muunnellun itsenäisen markkinoinnin valinneen jätehuoltoyrityksen, oli maksettava tasoituksena hyötynä tulleesta voitosta summittain 1,25 Saksan markkaa asukasta kohden vuodessa DSD:lle, kumottiin DSD:n komissiolle antamaa sitoumusta täytettäessä (johdanto-osan 70 kappale).

(52) Alun perin ilmoitetut neljänteen muutossopimukseen perustuvat palvelusopimukset olivat voimassa vuoden 2004 tai 2007 loppuun, kolmanteen muutossopimukseen perustuvat vuoden 2003 loppuun tai jatko-optiota käytettäessä vuoden 2005 loppuun. Vielä vanhemmissa palvelusopimuksen toisinnoissa ensimmäinen mahdollinen päättymisaika oli tavallisesti vuoden 2002 tai 2003 lopussa, ja lisäksi niissä oli jatko-optio viideksi vuodeksi. Palvelusopimukset (ainakin neljänteen muutossopimukseen perustuvat) olivat siten yleensä voimassa noin 15 vuotta.

(53) Komissio huomautti palvelusopimuksesta ilmoittaneille sopimusten voimassaolon pituudesta. Jätehuoltoyritykset perustelivat palvelusopimusten näin pitkien voimassaoloaikojen välttämättömyyttä ennen kaikkea sopimuksen toteuttamiseksi tarvittavien investointien suunnittelu- ja investointivarmuudella. Investoinnit kohdistuvat lähinnä keräys- ja kuljetusajoneuvoihin, keräyssäiliöihin ja käytettyjen myyntipakkausten lajittelulaitteistoihin ja -välineisiin. Vaadittavan volyymin kannalta varsinkin käytettävät lajittelulaitteistot ja niihin liittyvät teknisesti vaativat erottelutoiminnot merkitsevät jätehuoltoyrityksille erityistä investointia. Suurin osa nykyisistä noin 400 lajittelulaitteistosta rakennettiin vuosina 1992-1995. Jätehuoltoyritysten ja Saksan jätehuoltoliiton BDE:n mukaan kyseisten jätehuoltoyritysten tähänastiset ja tulevat investoinnit ovat sopimuksen voimassaoloaikana 10 miljardin Saksan markan luokkaa. Sopimusten sovitut voimassaoloajat ovat siten välttämättömiä erityisesti suunnittelu- ja investointivarmuuden vuoksi alalla poikkeuksellisten investointien kannattavuuden turvaamiseksi. Investointien toteuttaminen on jätehuoltoyritysten kannalta taloudellisesti perusteltua vain, jos niille on selkeät ja luotettavat suunnittelu- ja takaisinmaksuoletukset, varsinkin kun otetaan huomioon, että DSD oli yrityksille aluksi ainoa käytettyjen myyntipakkausten jätehuoltopalvelujen ostaja.

(54) Komissio suoritti erilaisia tutkimuksia näin pitkien yksinoikeussopimusaikojen välttämättömyydestä kyseisten investointien takaisinmaksun kannalta. Komissio selvitti koko alan kattavalla tutkimuksella jätehuoltoyritysten jo toteutettujen ja tulevaisuudessa toteutettavien investointien kattavuuden, laajuuden ja ajankohdan erityisesti suhteellisen pääomavaltaisten lajittelulaitteistojen osalta. Toisaalta se tarkasteli ilmoitettujen kannattavuusolojen kannalta yksityiskohtaisesti niitä 24 jätehuoltoyritystä, jotka olivat hakeneet yksittäispoikkeusta palvelusopimuksilleen ja joita voitiin pitää tutkimuksen tavoitteen kannalta alalle riittävän edustavina. Kyseisten jätehuoltoyritysten esittämät tiedot ja ennusteet sopimuksen voimassaoloaikana toteutetuista ja vielä toteutettavista investoinneista sekä toteutuneet ja ennustetut liikevaihtoluvut ja kustannukset otettiin tämän vuoksi taloudelliseen investointi- ja kannattavuustarkasteluun ottaen huomioon mahdolliset vaihtoehtoiset hyödyntämismahdollisuudet ja jäämäarvot.

(55) Yksittäisiä jätehuoltoyrityksiä koskevien yksityiskohtaisten tutkimusten tulos oli, että yksinoikeuden voimassaolo vuoden 2007 loppuun ei ole välttämätön jätehuoltoyritysten todellisen investointivolyymin takaisinmaksun kannalta. Komission tutkimukset viittaavat pikemminkin siihen, että palvelusopimusten voimassaolo vuoden 2003 loppuun mahdollistaa jätehuoltoyritysten tähänastisten ja tulevien investointien taloudellisesti riittävän kannattavuuden. Kun komissio oli tiedottanut ilmoittajille tästä tuloksesta nämä sopivat palvelusopimuksen päättyvän 31 päivänä joulukuuta 2003 siinä tapauksessa, että komissio myöntää palvelusopimuksille poikkeuksen. Muutokset toteutettiin vuoden 1999 elokuun ja vuoden 2000 tammikuun välisenä aikana.

(56) Palvelusopimukset eivät sido jätehuoltoyrityksiä pelkästään DSD:hen, joten ne voivat tarjota palvelujaan vapaasti myös muille kyseisten palvelujen käyttäjille. Lisäksi DSD on antanut komissiolle johdanta-osan 71 kappaleessa esitetyn sitoumuksen.

(57) Alun perin DSD tosin vaati, että kolmannet saisivat käyttää DSD:n jätehuoltokumppanien jätehuoltolaitteistoja vain DSD:n suostumuksella. Tämä johti muun muassa EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan mukaiseen valitukseen, jonka esitti kilpailija Vereinigung für Wertstoffrecycling mbH (VfW), sekä samaa asiaa koskevaan riita-asiaan Kölnin maaoikeudessa. DSD vaati, että VfW ja sen jätehuoltoyritykset eivät käyttäisi DSD-järjestelmään kuuluvia materiaalinkeräysvälineitä ilman DSD:n lupaa. Komissio viittasi tässä yhteydessä siihen, että asiaan voitaisiin mahdollisesti soveltaa EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan.

(58) Komission lausunnon jälkeen DSD luopui mainittujen vaatimusten esittämisestä sekä VfW:n tapauksessa että vastaavissa tapauksissa ja antoi tätä koskevan, johdanto-osan 72 kappaleessa esitetyn sitoumuksen.

(59) Kolmannen muutossopimuksen liitteessä, jota ei kumottu neljännellä muutossopimuksella, mainitaan niin sanotut jätteen syntypaikat. Niillä tarkoitetaan kohteita, joiden jätehuolto on tarkoitus järjestää yksityisten kotitalouksien ohella. DSD selitti, ettei jätteen syntypaikkojen luettelo sisälly ilmoitukseen.

3. TAKUUSOPIMUKSET

(60) Takuusopimuksilla säädellään DSD:n ja niiden yritysten oikeudellisia suhteita, jotka ottavat vastaan materiaalin ja kierrättävät sen. Yritykset takaavat kerättyjen materiaalien jatkuvan kierrätyksen vallitsevasta markkinatilanteesta riippumatta. Alun perin eri materiaaleille oli voimassa teollisuuden antamat osin abstraktit kierrätystakuut. Tämän jälkeen DSD on tehnyt takuusopimuksia yksittäisten yritysten, niin sanottujen takuuyritysten, kanssa. Materiaaliryhmälle paperi/pahvi/kartonki oli kolme takuuyritystä ja lasille, alumiinille, tinapellille ja kartonkiyhdistelmäpakkauksille kullekin yksi takuuyritys.

(61) Alkuperäisen takuusopimuksen mukaan DSD velvoitti jätehuoltoyritykset luovuttamaan materiaalin ilmaiseksi takuuyrityksille (ns. "nollalinja"). Tämä määräys vastasi jo mainittua palvelusopimuksen määräystä. Komission huomautettua tästäkin järjestelystä takuusopimukset on joko purettu tai niitä on muutettu vastaavalla tavalla kuin palvelusopimusten määräyksiä (johdanto-osan 47 kappale).

(62) Tällä hetkellä on voimassa jokseenkin samansisältöiset takuusopimukset seuraaville materiaaleille: materiaaliryhmälle paperi/kartonki/pahvi on voimassa sopimus Interseroh AG:n kanssa, VfW:n kanssa, GespaRec:n (Gesellschaft für PapierRecycling) kanssa, DGW:n (Deutsche Gesellschaft für Wertstoffverwertung mbH) kanssa, IPK:n (Papier- und Kunststoffverwertungs GmbH) kanssa ja Recostra SA:n kanssa. Lasin osalta on voimassa sopimus GGA:n (Gesellschaft für Glasrecycling und Abfallvermeidung mbH) kanssa. Alumiinille on voimassa sopimus Interseroh AG:n kanssa, DGW:n kanssa. IPK:n (Papier- und Kunststoffverwertungs GmbH) kanssa, VfW:n kanssa ja DAVR:n (Deutsche Aluminium Verpackung Recycling GmbH) kanssa. Tinapellin osalta on voimassa sopimus Interseroh AG:n kanssa, Rasselstein Hoesch GmbH:n kanssa. DGW:n kanssa, IPK:n kanssa, VfW:n kanssa, GEBR:n (Entsorgungs- und Beratungsgesellschaft für die deutsche Recyclingwirtschaft mbH& Co KG) kanssa ja Thyssen Sonnenberg GmbH:n kanssa. Juomien kartonkiyhdistelmäpakkausten osalta on voimassa sopimus Recarton GmbH:n kanssa. Muiden yhdistelmäpakkausten osalta sopimuskumppanina on Interseroh AG. Useimmat takuusopimukset ovat voimassa 31 päivään joulukuuta 2003.

(63) Takuuyritys on velvollinen ottamaan vastaan kaikki lajitellut myyntipakkaukset, jotka täyttävät tietyt laatua ja lajittelua koskevat perusteet, niiltä jätehuoltoyrityksiltä, jotka ovat valinneet takuuyritysmarkkinoinnin. Muunnellussa itsenäisessä markkinoinnissa takuuyritys järjestää markkinoinnin ja kierrätyksen yhdessä jätehuoltoyrityksen kanssa ja on yhdessä tämän kanssa vastuussa asianmukaisesta kierrätyksestä.

(64) Takuuyritys on velvollinen esittämään todisteet materiaalin kierrätyksestä ja laatimaan vuosittain todistuksen käsittelyistä määristä. Takuuyritys on velvollinen esittämään mainitun todistuksen käsittelyistä määristä myös niille jätehuoltoyrityksille, jotka markkinoivat materiaalia itse. Sillä on oikeus vaatia todistuksesta korvaus.

(65) Jätehuoltoyritysten ja takuuyritysten välisen kilpailun kannalta neutraalin ilmoitusmenettelyn varmistamiseksi DSD on antanut johdanto-osan 73 ja 75 kappaleessa esitetyt sitoumukset.

(66) Takuusopimuksissa ei ole yksinoikeusmääräyksiä. DSD voi siten tehdä sopimuksia useiden takuuyritysten kanssa yhtä materiaalilajia varten. DSD on ilmoittanut tekevänsä takuusopimuksen periaatteessa minkä tahansa yrityksen kanssa, joka täyttää vaadittavat edellytykset. Tähän liittyen DSD on antanut johdanto-osan 74 kappaleessa esitetyn sitoumuksen.

(67) DSD ei ole ilmoittanut DKR:n (Deutsche Gesellschaft für Kunststoffrecycling GmbH) kanssa tehtyä muovipakkausten kierrätystä koskevaa takuusopimusta, koska kyseessä on DSD:n osittain omistama yritys. DSD omistaa 49,6 prosenttia yhtiön osuuksista ja kemianteollisuuden yritykset omistavat osakkuusyrityksen kautta 50,4 prosenttia osuuksista.

(68) Sopimukset, joiden pohjalta takuuyritykset on perustettu, eivät kuulu tämän päätöksen soveltamisalaan.

V. DSD:N ANTAMAT SITOUMUKSET

(69) DSD on antanut komissiolle erilaisia sitoumuksia menettelyyn liittyvien sopimusten yhteydessä.

a) Palvelusopimuksesta

(70) "Duales System Deutschland AG sitoutuu muuttamaan jätehuoltoyritysten kanssa tehtyjä sopimusjärjestelyjä 30 päivään syyskuuta 1997 mennessä (palvelusopimuksen 3. muutossopimuksen 3.4.5 kohdan 2. lause) lajitellun materiaalin markkinoinnista siten, että niitä jätehuoltoyrityksiä, jotka hyödyntävät täysimääräisesti markkinointioikeutta, ei suosita niihin jätehuoltoyrityksiin nähden, jotka hyödyntävät tätä mahdollisuutta vain osaan markkinoitavista materiaaleista."

(71) "Duales System Deutschland AG ei velvoita jätehuoltoyrityksiä toimimaan ainoastaan Duales System Deutschland AG sitoutuu lisäksi olemaan vaatimatta, että jätehuoltoyritykset käyttävät säiliöitä tai muita käytettyjen myyntipakkausten keräämiseen tarkoitettuja välineitä yksinomaan sopimuksen (palvelusopimuksen) täytäntöönpanoon. Tämä ei koske tapauksia, joissa keräyssäiliöiden ja välineiden antaminen kolmansien käyttöön on ristiriidassa viranomaisten myöntämän poikkeuksen kanssa tai pakkausasetus tai muut lait toisin määräävät tai välineiden käyttöön antaminen on kohtuutonta muusta syystä (esimerkiksi haitalliset tai saastuttavat aineet). Jos kolmannet käyttävät keräyssäiliöitä ja muita välineitä, se voidaan ottaa kohtuullisessa määrin huomioon jätehuoltoyritysten laskutuksessa."

(72) "Duales System Deutschland AG on valmis luopumaan Kölnin maaoikeuden 18 päivänä maaliskuuta 1997 antaman tuomion mukaisista vaatimuksista sekä VfW:tä vastaan että vastaavissa muissa tapauksissa. Duales System Deutschland AG pidättää itselleen edelleen oikeuden vaatia tiedottamista ja korvauksia jätehuoltoyrityksiltä, jotka ovat sopimussuhteessa Duales System Deutschland AG:n kanssa."

b) Takuusopimuksista

(73) "Tietoja, jotka Duales System Deutschland AG saa tuottaessaan pakkausasetuksen määräämän todistuksen aineiden toimittamisesta kierrätykseen, ei saa käyttää liiketoimintatarkoituksiin. Tarvittaessa todisteet on muutettava sopivalla tavalla nimettömiksi. Lasin, tinapellin, alumiinin, pahvin, paperin ja kartongin osalta Duales System Deutschland AG ei voi vaatia muuta todistusta lajitellun materiaalin ohjaamisesta kierrätykseen kuin että se on luovutettu yritykselle, joka on hyväksytty näiden materiaalien kierrätyksen tai kaupan harjoittajaksi Euroopan yhteisön alueella tai Euroopan talousalueella kansallisten määräysten mukaan, jos ei ole perusteltua syytä epäillä, ettei kyseinen yritys täyttäisi luotettavasti pakkausasetuksen vaatimuksia."

(74) "Duales System Deutschland AG on periaatteessa valmis hyväksymään tietyn materiaaliryhmän takuuyritykseksi minkä tahansa yrityksen, joka täyttää siihen vaadittavat edellytykset."

(75) "Duales System Deutschland AG on periaatteessa valmis esittämään yritykset käsiteltyjä määriä koskevassa todistuksessa nimettöminä, jos poikkeuksen myöntävät viranomaiset eli osavaltiot hyväksyvät tämän."

VI. MUIDEN ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

(76) Asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan ja ETA-sopimuksen 21 pöytäkirjan 3 artiklan mukaisen julkaisun jälkeen yhteensä 13 muuta asianomaista on esittänyt komissiolle huomautuksensa. Huomautukset kohdistuivat lähinnä palvelusopimukseen ja merkin käyttöä koskevaan sopimukseen. Jälkimmäinen ei kuulu tämän päätöksen piiriin.

(77) Palvelusopimuksen osalta väitettiin, että DSD ei käytännössä - johdanto-osan 71 kappaleessa antamastaan sitoumuksesta huolimatta - anna kolmansille esteetöntä mahdollisuutta käyttää palvelusopimuskumppaneiden keräys- ja jätehuoltovälineitä. Tämän johdosta komissio selvensi DSD:lle vielä kerran näkemystään tästä sitoumuksesta, ja DSD antoi asiasta lisäsitoumuksen (johdanto-osan 72 kappale). Palvelusopimusten aiottuja voimassaoloaikoja koskevien huomautusten vuoksi komissio toisti aikaisemmin DSD:lle esittämänsä epäilyt sopimusten aiotun keston välttämättömyydestä, ja tämä johti palvelusopimusten voimassaoloajan muutokseen. Lisäksi muut asianomaiset ilmaisivat näkemyksensä siitä, että palvelusopimukset tulisi niiden voimassaoloajan aiotun päättymisen jälkeen tehdä tarjouskilpailumenettelyn perusteella. Kuten edellä todettiin, pakkausasetuksen uusimmassa toisinnossa säädetään näin. Muissa kannanotoissa esitettiin muun muassa, että "nollalinjaperiaate" (Schnittstelle Null) kumottaisiin myös muovien ja muovisidonnaisten yhdistelmäpakkausten osalta.

(78) Komissio on tutkinut huolellisesti kolmansien huomautuksia ja ottanut ne tässä päätöksessä huomioon siltä osin kuin se on ollut tarpeellista ja perusteltua.

B. OIKEUDELLINEN ARVIOINTI

I. EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN 1 KOHTA JA ETA-SOPIMUKSEN 53 ARTIKLAN 1 KOHTA

(79) Yhteismarkkinoille soveltumattomia ja kiellettyjä ovat sellaiset yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä yritysten yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja joiden tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla tai joista seuraa, että kilpailu yhteismarkkinoilla estyy, rajoittuu tai vääristyy.

1. YRITYSTEN VÄLISET SOPIMUKSET

(80) DSD:n liiketoiminnan perustan muodostaa yhtiösopimus, joka muutettiin yhtiöjärjestykseksi, kun DSD muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1997. Yhtiöjärjestyksen johdanto-osan mukaan kaupan sekä pakkauksia täyttävän, pakkauksia valmistavan ja esimateriaalia toimittavan teollisuuden yritykset päättivät perustaa kattojärjestön luodakseen edellytykset jätehuollon kaksoisjärjestelmän toteuttamiselle. Kaikki koti- ja ulkomaiset yritykset saavat yhtiöjärjestyksen mukaan osallistua yhtiöön. DSD:n yhtiöjärjestys on siten yhtiöiden välinen sopimus.

(81) Palveluiden tuottamiseksi DSD tekee palvelusopimuksia jätehuoltoyritysten kanssa ja takuusopimuksia takuuyritysten kanssa. DSD:n jätehuoltoyritysten välinen palvelusopimus sekä DSD:n ja takuuyritysten välinen takuusopimus ovat niin ikään yritysten välisiä sopimuksia.

2. KILPAILUN RAJOITTAMINEN

2.1. Merkitykselliset markkinat

(82) Merkitykselliset markkinat jaetaan seuraavassa sekä kyseisen palvelun perusteella että alueellisiin perustein menettelyn kohteena olevien sopimusten arviointia varten.

2.1.1. Asian kannalta merkitykselliset markkinat

(83) Merkitykselliset tuotemarkkinat käsittävät kaikki tavarat ja/tai palvelut, joita kuluttajat pitävät ominaisuuksiltaan, hinnaltaan ja käyttötarkoitukseltaan keskenään vaihdettavina tai toisensa korvaavina.

(84) DSD:n tavoitteena on käytettyjen pakkausten takaisinottoon tarkoitetun yksityisoikeudellisen, niin kutsutun kaksoisjärjestelmän järjestäminen ja ylläpitäminen. DSD-järjestelmän perustana olevilla sopimuksilla on erilaisia lisäarvoa luovia taloudellisia vaikutuksia. Seuraavassa osoitetaan, että yhtiöjärjestyksen, palvelusopimuksen ja takuusopimusten arviointi EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan nojalla on suoritettava erilaisten, itsenäisten merkityksellisten markkinoiden pohjalta.

2.1.1.1. Yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten vastaanoton ja kierrätyksen järjestämisen markkinat

(85) Komissio määritteli yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten vastaanoton ja kierrätyksen järjestämisen markkinat jo päätöksessä 2001/463/EY. Tätä päätöstä varten voidaan siis viitata siinä toteutettuun markkinoiden jaotteluun.

(86) Tässäkään päätöksessä ei ole tarpeen ratkaista lopullisesti, kumpaa siinä mainituista markkinoiden määritelmistä käytetään perustana. Kuten jäljempänä esitetään, kumpaakaan kyseeseen tulevaa markkinoiden määritelmää käytettäessä ei esiinny EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kilpailun rajoittamista tarkasteltavien sopimusten osalta. Saksan yksityisten loppukäyttäjien tuottamien käytettyjen myyntipakkausten takaisinoton ja kierrätyksen järjestämisen markkinoiden tarkka määritys voidaan siten jättää avoimeksi.

2.1.1.2. Yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelumarkkinat

(87) Niiden jätehuoltoyritysten kannalta, jotka keräävät, kuljettavat ja lajittelevat käytettyjä myyntipakkauksia DSD:n toimeksiannosta, kyseessä ovat yksityisten loppukäyttäjien tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelumarkkinat. Kyseiset markkinat ovat tällä hetkellä yhtenäiset. Tosin myyntipakkausten keräys ja lajittelu ovat toiminnallisesti erilaisia palveluita, joille tarvitaan myös erilainen infrastruktuuri. Niiden yhdistäminen johtuu pääasiassa siitä, että markkinoille on leimallista DSD:n kysyntä ja DSD on aiemmin kysynyt molempia palveluita yhdessä. Markkinoilla ostajina esiintyvät toisaalta velvoitteista vapauttavat järjestelmät, toisaalta pakkausasetuksen velvoittamat valmistajat ja myyjät ja pakkausasetuksen 11 §:n mukaisesti valtuutetut yritykset. Jos Saksan näkemys (johdanto-osan 15 kappale) toteutuisi, omat jätehuoltoratkaisut toimisivat näillä markkinoilla ostajina vain markkinoiden reuna-alueilla, erityisesti yksityisiin kotitalouksiin verrattavissa pakkausten kertymispaikoissa tai loppukäyttäjille tapahtuvien kuljetusten yhteydessä.

(88) Yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelumarkkinat muodostavat omat itsenäiset markkinansa ensinnäkin suhteessa kotitalouksien lähellä tapahtuvaan muun kuin myyntipakkausjätteen huoltoon, toisin sanoen lähinnä perinteiseen kotitalous- tai sekajätehuoltoon, ja toiseksi suhteessa muiden kertymispaikkojen eli teollisuuden ja suurtalouksien jätehuoltoon.

Rajaus kotitalous- ja sekajätteeseen nähden

(89) Pakkausasetuksen antamisen myötä yksityisten loppukäyttäjien tuottamien myyntipakkausten (kotitalouksille ja jätehuollon kannalta vastaaville yksiköille päätyvien myyntipakkausten) kerääminen kotitalouksien lähellä erotettiin perinteisestä kotitalousjätteestä ja siirrettiin siten julkisoikeudellisen jätehuoltolainsäädännön vastuu- ja organisaatioalueen ulkopuolelle. Jätehuoltoyrityksille avattiin siten ensimmäisen kerran mahdollisuus omalla vastuulla toteutettavaan liiketoimintaan käytettyjen pakkausten keräämisen ja lajittelun alalla, jolla ne olivat siihen saakka voineet toimia vain toimeksiannosta jätehuoltovelvollisten julkisoikeudellisten yksiköiden valvonnassa.

(90) Yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelumarkkinat eroavat huomattavasti laajemman palveluprofiilinsa puolesta kotitalous- ja sekajätehuollosta, joka kuuluu edelleen jätehuoltovelvollisten paikallisviranomaisten vastuualueeseen. Tässä toiminnassa kerättyjen myyntipakkausten materiaalikohtainen lajittelu ennalta määrätyllä tavalla ja lajiteltujen raaka-aineiden luovuttaminen uudelleenkäyttöön synnyttävät itsenäistä jalostusarvoa toisin kuin perinteisessä kotitalous- ja sekajätehuollossa. Kun jätehuoltoyhtiö ottaa hoidettavakseen käytettyjen myyntipakkausten lajittelutoiminnot, tämä edellyttää siltä lähes aina laajoja investointeja tarvittavaan lajitteluinfrastruktuuriin. Tässä on kysymys kapeisiin kysyntäalueisiin perustuvista investoinneista, joita ei lyhyellä aikavälillä voida käyttää muihin jätehuoltotehtäviin. Näin ollen yritykset eivät voi lyhyellä aikavälillä siirtyä myyntipakkausten alalla suoritettavista jätehuoltopalveluista vielä jäljellä oleviin kotitalous- ja sekajätehuollon toimintoihin tai päinvastoin.

Rajaus teollisuuden ja suurtalouksien jätehuoltoon nähden

(91) Yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelumarkkinat eroavat teollisuuden ja suurtalouksien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelumarkkinoista erityisesti jätehuollon erilaisten logististen vaatimusten vuoksi. Nämä liittyvät muun muassa huollettavien kertymispaikkojen määrään jätteen syntypaikkaa kohti kertyvään keskimääräiseen jätemäärään, vaadittaviin keräyssäiliöihin ja/tai jätehuoltorytmiin.

(92) Esimerkiksi jätteen syntypaikkojen määrä on teollisuudessa ja suurtalouksissa vähäinen, ja koska jätehuollon volyymit ovat melko suuria, niitä voidaan huoltaa myös toisistaan riippumatta, toisin sanoen eri jätehuoltoyritykset voivat huoltaa eri syntypaikkoja. Loppukäyttäjien lähellä tapahtuvassa jätehuollossa taas paikallisviranomainen huoltaa normaalisti kaikki alueen kotitaloudet (niin sanotut noutojärjestelmät), ellei oteta huomioon niin sanottujen vientijärjestelmien muodostamia yksittäistapauksia (esimerkiksi pakkausten keräyspisteet). Tämän vuoksi loppukäyttäjien lähellä tapahtuvassa jätehuollossa esiintyykin huomattavia verkostoja, toisin sanoen laajoja taloudellisia mittakaava- ja yhdistämisetuja.

(93) Näiden erityisten tarjontaolojen vuoksi kotitalouksien jätehuolta voidaan kustannuslogistisista syistä suorittaa kustannustehokkaasti yleensä vain, jos se annetaan vain muutaman jätehuoltoyrityksen hoidettavaksi. Toinen ratkaiseva syy on, että näille jätteen syntypaikoille voidaan tilanpuutteen ja loppukuluttajien jätehuoltotottumusten vuoksi sijoittaa tavallisimmin vain yksi keräyssäiliö kutakin materiaaliryhmää kohti (esim. lasi, paperi, kevytpakkaukset). Nämä erityiset tarjontaolosuhteet ovatkin tärkein syy siihen, että kotitalouksien kollektiivinen sekajätteen ja lajitellun jätteen huolto on annettu yleensä yhden ja saman jätehuoltoyrityksen tehtäväksi.

(94) Tämä koskee kuitenkin vain kotitalouksissa syntyvää jätettä. Suurtalouksissa ja teollisuudessa tilanne on toinen. Ne järjestävät jätehuoltonsa yritysten kanssa tehtävillä yksilöllisillä sopimuksilla. Tällöin palvelujen käyttäjän kannalta ei ole loppujen lopuksi tärkeää, onko kyseessä myyntipakkausten vai muun materiaalin tai jätteen nouto. Esimerkiksi suuryrityksissä on havaittavissa suuntaus kohti jätehuollon kokonaisratkaisuja, jotka kattavat yrityksen kaikki toimipaikat. Suurtalouksien jätehuolto oli siinä mielessä kilpailusuuntautunutta jo ennen pakkausasetuksen voimaantuloa. Se ei myöskään ole logistisesti erityisen vaikeaa, kuten kotitalouksien jätehuolto. Tämän lisäksi yksityisen loppukäyttäjän tuottamat myyntipakkaukset eroavat materiaalinsa puolesta merkittävästi teollisuuden ja suurtalouksien tuottamista myyntipakkauksista. Esimerkiksi tinapeltiä, alumiinia ja muoviyhdistelmäpakkauksia kertyy lähes pelkästään yksityisillä loppukäyttäjillä, ja ne kerätään tavallisesti yhdessä niin sanotussa kevytpakkauksien ryhmässä ja lajitellaan sen jälkeen. Lajittelu tapahtuu suhteellisen pääomavaltaisilla lajittelulaitteistoilla. Teollisuuteen ja suurtalouksiin päätyvien myyntipakkausten lajittelussa ei tarvita teknisesti yhtä vaativia ratkaisuja.

(95) Tämän vuoksi yksityisten loppukäyttäjien tuottamien myyntipakkausten jätehuoltoa ei voida suorittaa samoilla laitteistoilla kuin teollisuuden ja suurtalouksien myyntipakkausten jätehuolto.

Päätelmä

(96) Komissio katsoo, että DSD:n jätehuoltoyrityksiltä ostamat jätehuoltoyrityksen palvelut muodostavat yksityisten loppukäyttäjien tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelumarkkinat. Ne muodostavat omat itsenäiset markkinansa sekä suhteessa perinteiseen kotitalous- ja sekajätehuoltoon että suhteessa suurtalouksien ja teollisuuden jätteen syntypaikkojen huoltoon. Kyseisiä markkinoita ei ole tarpeen eritellä tämän tarkemmin eri materiaaliryhmiin (esim. lasi, pahvi...) tai eri osatoimintoihin (esim. keräys, kuljetus, lajittelu...), koska tämä ei muuttaisi asian arviointia kilpailun kannalta EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan nojalla.

2.1.1.3. Kierrätyspalvelujen ja uusioraaka-aineiden markkinat

(97) DSD vaikuttaa kierrätyspalvelujen ja/tai uusioraaka-aineiden markkinoihin käytetyn lasin, paperin/pahvin/kartongin, tinapellin, alumiinin, juomayhdistelmäpakkausten ja muiden yhdistelmäpakkausten sekä muovien osalta järjestämällä kyseiseen järjestelmään kuuluvien lajiteltujen raaka-aineiden jatkuvan kierrätyksen niin sanottujen takuuyritysten avulla kulloisestakin markkinatilanteesta riippumatta. Takuuyritykset antavat DSD:lle sitoumuksen, jonka mukaan ne saattavat jätehuoltoyritysten toimittamat raaka-aineet kierrätykseen pakkausasetuksessa määrätyllä tavalla.

(98) Komissio katsoo, että DSD-järjestelmän mukaisesti kierrätettäviksi toimitetuissa uusioraaka-aineissa on kysymys eri raaka-aineryhmien erillisistä markkinoista, jotka olivat osin olemassa jo ennen pakkausasetuksen antamista DSD:n perustamista (esimerkiksi lasin ja paperin osalta).

(99) Kyseisten kierrätyspalvelujen ja uusioraaka-aineiden tuotemarkkinoiden rajaaminen voidaan kuitenkin jättää avoimeksi, koska ilmoitettujen sopimusten arvioiminen kilpailun kannalta johtaisi samaan tulokseen kuin jos kukin näistä markkinoiden osa-alueista arvioitaisiin kilpailun kannalta erikseen EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan nojalla. Erityisesti voidaan jättää avoimeksi, muodostaako pelkkä kierrätystakuiden järjestäminen tietylle materiaaliryhmälle takuuyrityksen avulla eri markkinat kuin (sen jälkeen tapahtuva) kyseisten raaka-aineiden kierrättäminen ja uusioraaka-aineiden tarjoaminen.

2.1.2. Merkitykselliset maantieteelliset markkinat

(100) Merkitykselliset maantieteelliset markkinat käsittävät alueen, jolla asianomaiset yritykset tarjoavat tavaroita tai palveluja, jolla kilpailuedellytykset ovat riittävän homogeeniset ja joka erottuu lähialueista erityisesti selvästi erilaisten kilpailuedellytysten vuoksi.

(101) Objektiiviset kysyntä- ja tarjontaedellytykset DSD-järjestelmän piiriin kuuluvilla merkityksellisillä tuotemarkkinoilla ovat yhteisön jäsenvaltioissa vielä hyvin erilaiset. Tämä johtuu siitä, että kyseessä on ala, joka aiemmin oli pitkälti valtiovallan sääntelemä ja järjestämä ja on sitä eräillä osa-alueillaan edelleen.

(102) Vaikka jätehuoltoteollisuudessa kaiken kaikkiaan esiintyy jonkinlaista suuntausta kansainvälistymiseen, on kuitenkin todettava, että erityisesti käytettyjen myyntipakkausten takaisinotto- ja kierrätyspalvelujen alalla sekä tarjonta että kysyntä on ainakin vielä toistaiseksi pääasiassa kansallista. Tämä johtuu erityisesti siitä, että pakkausten käsittelyä säätelevät määräykset ovat vielä kansallisesti hyvin erilaisia. Tämä koskee niin lainsäädännön määräyksiä kattavista takaisinottojärjestelmistä ja velvoitteista vapauttavista järjestelmistä sekä täytettävistä keräys-, lajittelu- ja kierrätyskiintiöistä kuin yksityisten yritysten käytettävissä olevaa liikkumavaraa esimerkiksi omalla vastuulla tapahtuvan myyntipakkausten käsittelyn ja lajittelun suhteen. Tämä on osittain vaikuttanut myös siihen, että DSD:n ylläpitämä takaisinottojärjestelmä ja pakkausasetuksen velvoitteista vapauttava järjestelmä rajoittuvat Saksaan ja vastaavasti myös toteuttamiseen tarvittavat palvelusopimukset tehtiin pelkästään kansallisesti.

(103) Edellä esitetyn perusteella on lähdettävä siitä, että objektiiviset kysyntä- ja tarjontaedellytykset kyseisillä merkityksellisillä markkinoilla eroavat merkittävästi yhteismarkkinoiden muista alueista. Sovellettaessa yhteisön kilpailusääntöjä DSD-järjestelmän piiriin kuuluviin tuotemarkkinoihin lähtökohtana on näin ollen Saksan liittotasavallan alue siltä osin, kun kyse on markkinoista yksityisten loppukäyttäjien käytettyjen myyntipakkauksien talteenoton ja kierrätyksen järjestämiseksi sekä yksityisten loppukäyttäjien käytettyjen myyntipakkauksien keräys- ja lajittelumarkkinoista. Sen sijaan kierrätyspalvelu- ja uusioraaka-ainemarkkinoiden maantieteellinen jaottelu voidaan jättää avoimeksi.

2.2. DSD:n yhtiöjärjestyksestä johtuva kilpailun rajoittaminen yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten vastaanoton ja kierrätyksen järjestämisen markkinoilla

(104) DSD on tällä hetkellä ainoa yritys, joka ylläpitää Saksassa kattavaa järjestelmää takaisinotto- ja kierrätysvelvollisuudesta vapauttamiseksi yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten vastaanoton ja kierrätyksen järjestämisen markkinoilla. DSD toimii kattojärjestönä, jonka avulla osakkaat ja muut yritykset, jotka tekevät DSD:n kanssa merkin käyttöä koskevan sopimuksen, voivat vapautua takaisinotto- ja kierrätysvelvollisuudesta.

(105) Yrityksen perustaminen yhtiöjärjestykseen kirjattujen periaatteiden mukaisesti loi varsinaisesti edellytykset osuuden tarjoamiselle kattavassa takaisinottoa ja kierrätysvelvollisuudesta vapauttamista koskevassa järjestelmässä. Merkin käyttöä koskevan sopimuksen tekemisellä puolestaan syntyy vastavuoroisen sopimuksen tapaan konkreettinen liiketoimintaosuus järjestelmästä, jolla pyritään takaisinotto- ja kierrätysvelvollisuudesta vapautumiseen.

(106) DSD:n yhtiöjärjestyksessä ei ole minkäänlaisia yksinoikeusmääräyksiä. DSD:n osakkaat voivat näin ollen vapaasti solmia sopimussuhteita sekä DSD:n kilpailijoiden että sen palvelukumppanien kanssa. Yhtiöjärjestyksen johdanto-osaan sisältyi alun perin kohta, jossa kauppa sitoutui myymään vain sellaisia tuotteita, jotka oli varustettu "Der Grüne Punkt" -merkillä. Ilmoitetussa toisinnossa tätä kohtaa ei enää ole.

(107) Yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten vastaanoton ja kierrätyksen järjestämisen markkinoilla ei näin ollen voida yhtiöjärjestyksen perusteella havaita EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan mukaista tuntuvaa kilpailun rajoittamista. Kysymys markkinoiden lopullisesta jaottelusta voidaan näin ollen jättää avoimeksi. Ei myöskään ole tarpeen tutkia kysymystä, vaikuttavatko nämä sopimukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

Päätelmä

(108) Komissio on tullut siihen tulokseen, että DSD:n perustaminen yhtiöjärjestyksen perustalle ei merkitse EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan mukaista kilpailun rajoittamista. Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, etteivät tällaisen järjestelmän ylläpitämisestä johtuvat markkinatoiminnot voisi kuulua EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisalaan.

2.3. Kilpailunrajoitukset kierrätyspalvelujen ja uusioraaka-aineiden markkinoilla

(109) DSD vaikutta kierrätyspalvelujen ja/tai uusioraaka-aineiden markkinoihin käytetyn lasin, paperin/pahvin/kartongin, tinapellin, alumiinin, muovien, juomayhdistelmäpakkausten ja muiden yhdistelmäpakkausten osalta järjestämällä kyseiseen järjestelmään kuuluvien myyntipakkausten kierrätyksen, joka on tarpeen osavaltioiden viranomaisten myöntämän vapautuksen saamiseksi. Sekä palvelusopimuksessa että takuusopimuksissa on tätä koskevia määräyksiä.

2.3.1. Palvelusopimuksesta johtuva kilpailun rajoittaminen

(110) Kuten johdanto-osan 47 kappaleessa selitetään, DSD on periaatteessa lakkauttanut "nollalinjajärjestelmän". Merkityksellisillä markkinoilla ei siten enää esiinny tuntuvaa kilpailun rajoittamista lasin, paperin/pahvin/kartongin, tinapellin eikä alumiininosalta. Velvoitteista vapauttavan järjestelmän perustamiseen liittyvien erityisten olosuhteiden vuoksi komissio hyväksyy toistaiseksi määräyksen, jonka mukaan jätehuoltoyrityksen on valitava käsiteltyjen materiaalien markkinointitapa palvelusopimuksen koko voimassaoloajaksi. Komissio katsoo kuitenkin, että palvelusopimusten päättyessä 31 päivänä joulukuuta 2001 on olemassa riittävän toimivat kierrätyspalvelujen ja uusioraaka-aineiden markkinat ja tämän vuoksi tulevissa palvelusopimuksissa materiaalien markkinointitapa voidaan valita huomattavasti lyhyemmäksi aikaa.

(111) Muovien ja muovisidonnaisten yhdistelmäpakkausten (juomayhdistelmäpakkausten ja muiden yhdistelmäpakkausten) osalta palvelusopimus ei sen sijaan edelleenkään anna jätehuoltoyrityksille oikeutta itsenäiseen markkinointiin. Nämä materiaalit on luovutettava takuuyritykselle. On tutkittava, voidaanko tämä poikkeus sallia ajatellen erityisoloja luotaessa toimivia markkinoita kotitalouksien lähellä kerättyjen myyntipakkausten kierrätykselle.

(112) Kotitalouksien lähellä kertyviä muovi- ja yhdistelmäpakkauksia ei kerätty ja kierrätetty erikseen ennen pakkausasetuksen antamista, toisin kuin muita materiaaliryhmiä, esimerkiksi lasia ja paperia. Ne kuuluivat perinteisen kotitalousjätehuollon piiriin (johdanto-osan 89 kappale). Pakkausasetuksen myötä luotiin näin uusi ympäristöpolitiikkaan perustuva yritystoiminnan ala muovi- ja yhdistelmäpakkausten keräämisessä ja kierrätyksessä.

(113) DSD-järjestelmässä kerättyjen ja lajiteltujen muovisten myyntipakkausten ja muovisidonnaisten yhdistelmäpakkausten markkinahinta on kuitenkin poikkeuksetta negatiivinen, joten näiden materiaalien asetuksen mukainen kierrätys on tällä hetkellä mahdollista vain DSD:n tuella. Negatiivinen markkinahinta oli aikaisemminkin syynä siihen, että oikeastaan kierrätykseen tarkoitetut muovit hävitettiin halvemmalla, asetuksen vastaisella tavalla, mikä vaati DSD:ltä asianmukaisia korjaus- ja valvontatoimenpiteitä. Yksi näistä toimenpiteistä on, että "nollalinjajärjestelmä" pidetään toistaiseksi voimassa muovien ja yhdistelmäpakkausten osalta.

(114) Ajatellen poikkeuksellista tilannetta ja olosuhteita luotaessa uusia, toimiva markkinoita lajiteltujen muovi- ja yhdistelmäpakkausten kierrätykselle komissio katsoo, ettei "nollalinjaperiaatteen" säilyttäminen palvelusopimusten voimassaoloajaksi vuoden 2003 loppuun saakka merkitse kilpailun rajoittamista. Tätä arviota tukee se, että DSD:n on uudistetun pakkausasetuksen määräysten mukaisesti jaettava kerättyjen muovien varsinaiset kierrätystoimeksiannot tarjouskilpailumenettelyllä joka varmistaa kilpailun.

(115) Palvelusopimukseen sisältyi alun perin määräys, jonka mukaan itsenäisen markkinoinnin tai muunnellun itsenäisen markkinoinnin valinneen jätehuoltoyrityksen oli maksettava DSD:lle 1,25 Saksan markkaa asukasta kohti vuodessa korvaukseksi hyödyntämisestä saaduista tuotoista. DSD poisti tämän määräyksen ja täytti siten komissiolle antamansa sitoumuksen (johdanto-osan 70 kappale).

(116) Komissio on näin ollen tullut siihen tulokseen, että palvelusopimuksen merkitykselliset määräykset eivät johda kilpailun tuntuvaan rajoittamiseen käytettyjen myyntipakkausten keräämiseen ja lajitteluun liittyvillä kierrätyspalvelu- ja/tai uusioraaka-ainemarkkinoilla eivätkä siten kuulu EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.

2.3.2. Takuusopimuksista johtuva kilpailun rajoittaminen

(117) Kuten johdanto-osan 61 kappaleessa todetaan, eri materiaaleja koskevissa vastaanotto- ja takuusopimuksissa oli alun perin palvelusopimuksen kaltaisia määräyksiä käsittelyn materiaalin pakollisen luovuttamisen osalta. Nämä määräykset on joko poistettu tai niitä on muutettu.

(118) Vuoden 2003 loppuun saakka voimassa olevissa takuusopimuksissa ei ole yksinoikeusmääräyksiä. DSD voi siten tehdä sopimuksia useiden takuuyritysten kanssa yhtä materiaalilajia varten. DSD on antanut komissiolle sitoumuksen, jonka mukaan se hyväksyy tietyn materiaaliryhmän takuuyritykseksi minkä tahansa yrityksen, joka täyttää vaadittavat edellytykset (johdanto-osan 74 kappale). Komissio olettaa siten, että jokainen yritys, joka täyttää objektiivisesti vaadittavat edellytykset ja pyytää DSD:ltä takuuyrityksen asemaa, pääsee takuuyritykseksi kohtuullisessa ajassa.

(119) DSD on esitettyjen epäilysten torjumiseksi sitoutunut olemaan käyttämättä liiketoimintatarkoituksiin niitä tietoja, jotka se saa tuottaessaan pakkausasetuksen määräämän todistuksen aineiden toimittamisesta kierrätykseen. Tällä pyritään varmistamaan kilpailunkannalta neutraali ilmoitusmenettely jätehuoltoyritysten ja takuuyritysten välillä määriä koskevan todistuksen tuottamisen yhteydessä. Tarvittaessa DSD on valmis muuttamaan tiedot sopivalla tavalla nimettömiksi (johdanto-osan 73 kappale). Lisäksi DSD sitoutuu esittämään yritykset nimettöminä käsiteltyjä määriä koskevassa todistuksessa, jos poikkeuksen myöntävät viranomaiset eli osavaltiot hyväksyvät tämän (johdanto-osan 75 kappale).

(120) Komissio on näin ollen tullut siihen tulokseen, että takuusopimusten merkitykselliset määräykset eivät johda kilpailun tuntuvaan rajoittamiseen käytettyjen myyntipakkausten keräämiseen ja lajitteluun liittyvillä kierrätyspalvelu- ja/tai uusioraaka-ainemarkkinoilla eivätkä siten kuulu EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.

2.4. Palvelusopimuksen aiheuttama kilpailun rajoittaminen yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräyksen ja lajittelun markkinoilla

(121) Pakkausasetuksessa määriteltyjen kattavia takaisinottojärjestelmiä ja velvoitteista vapauttavia järjestelmiä koskevien vaatimusten (pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohta) toteuttamiseksi DSD on tehnyt vakiomuotoisen palvelusopimuksen jätehuoltoyritysten kanssa. Palvelusopimuksen 1 §:ssä määrätään, että jätehuoltoyritys ottaa yksin hoitaakseen pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohdan mukaisen järjestelmän perustamisen ja käytön määrätyllä keräysalueella (johdanto-osan 44 kappale). Seuraavassa tutkitaan tämän yksinoikeusmääräyksen yhteensopivuutta EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan kanssa.

a) Jätehuoltoyrityksen yksinoikeus

(122) Koska DSD on sitoutunut ostamaan kaikki keräys- ja lajittelupalvelut sopimuksen voimassaoloaikana yksinomaan yhdeltä jätehuoltoyritykseltä kullakin sopimusalueella ja koska DSD:llä on ostajana määräävä markkina-asema (johdanto-osan 30 kappale), muut yksityisten loppukäyttäjien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelupalvelujen tarjoajat menettävät paljon liiketoimintamahdollisuuksia.

(123) Antamalla kunkin sopimusalueen aina vain yhdelle jätehuoltoyritykselle DSD rajoittaa toimintaansa käytettyjen myyntipakkausten jätehuoltopalvelujen ostajana. Tästä rajoituksesta seuraa, että kilpailevat yksityisten loppukäyttäjien tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelupalvelujen tarjoajat jäävät näiden palvelujen tärkeimmän ostajan asiakaskunnan ulkopuolelle. Tämä rajoittaa merkittävästi jätehuoltoyritysten välistä kilpailua sopimusalueella. Tätä kilpailun rajoittamista vahvistaa se, että DSD hyödyntää vain muutamissa poikkeustapauksissa periaatteellista mahdollisuuttaan käyttää eri sopimuskumppaneita erikseen ja toisistaan riippumatta kerättävien materiaalien (siis lähinnä lasin, paperin/pahvin/kartongin ja kevytpakkausten) osalta.

(124) Näin ollen DSD sitoutuu ostamaan kyseiset keräys- ja lajittelupalvelut kullakin alueella koko sopimuskauden ajan vain valitulta jätehuoltoyritykseltä. Tästä seuraa kilpailun rajoittaminen yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelumarkkinoilla, koska mikään muu jätehuoltoyritys ei voi sopimuskauden aikana päästä DSD:n palvelukumppaniksi ja ulkopuolelle jäävät jätehuoltoyritykset menettävät siten avainostajan. Näin siitä huolimatta, että ulkopuolelle jäävillä jätehuoltoyrityksillä voi olla mahdollisuus toimia DSD:n jätehuoltokumppanien alihankkijana tiettyjen materiaaliryhmien keräämisessä ja/tai lajittelussa.

Tuntuva vaikutus

(125) DSD:n ja jätehuoltoyritysten yksinoikeussopimus on EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan vastainen vain siinä tapauksessa, että se vaikuttaa tuntuvasti kilpailuun. Kilpailun rajoittamisen tuntuvuus määritellään ennen kaikkea sen perusteella, millainen asema sopimuskumppaneilla on kyseisillä markkinoilla ja kuinka pitkästä yksinoikeussopimuksesta on kysymys.

(126) DSD:llä on vakiomuotoinen palvelusopimus edellä mainittuine yksinoikeussitoumuksineen kaikkiaan yli 500 sopimusalueelle (johdanto-osan 44 kappale). Näin se on luonut koko Saksan liittotasavallan kattavan sopimusverkoston yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräämiseen ja lajitteluun. DSD on näin kattanut kokonaan maantieteellisesti merkitykselliset markkinat samankaltaisten palvelusopimusten verkostolla.

(127) DSD on tällä hetkellä Saksan ainoa yritys, jolla on kattava yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten takaisinottojärjestelmä. Se on näin ollen sekä valtakunnallisesti että kullakin sopimusalueella kyseisten jätehuoltopalvelujen merkittävin ostaja. Vuosina 1996-1998 noin 70 prosentille Saksassa vuosittain jakeluun tulevista myyntipakkauksista taattiin takaisinotto- ja kierrätysvelvoitteen täyttäminen DSD-järjestelmään osallistumisen avulla (johdanto-osan 30 kappale). Suhteutettuna tässä olennaisiin yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelumarkkinoihin DSD:n kysyntä on vähintään 80 prosenttia kokonaiskysynnästä. DSD on siten ainoa merkittävä kyseisten jätehuoltopalvelujen ostaja, kun taas tarjontapuoli koostuu lukuisista, osin vain alueellisesti toimivista tarjoajista.

(128) Tarjontapuolta ajatellen on lisäksi otettava huomioon, että lähinnä aluetaloudellisista ja jätehuoltologistisista syistä (ks. johdanto-osan 93 kappale) vaikuttaa tällä hetkellä melko epätodennäköiseltä, että DSD:n jo luoman yksityisten loppukäyttäjien lähellä toimivan keräysjärjestelmän rinnalle perustettaisiin toinen järjestelmä ja luotaisiin siten vaihtoehtoisia markkinatilaisuuksia ulkopuolelle jääneille jätehuoltoyrityksille. Realistisemmalta vaikuttaa pikemminkin se mahdollisuus, että potentiaaliseksi kilpailijaksi katsottava velvoitteista vapauttava järjestelmä tai oma jätehuoltoratkaisu toimii tämän kotitalouksien lähellä tapahtuvan keräyksen pullonkaulaluonteen vuoksi yhteistyössä niiden jätehuoltoyritysten kanssa, jotka jo tuottavat keräyspalveluja DSD:lle palvelusopimuksen mukaisesti. Vain joidenkin kotitalouksiin verrattavien jätteen syntypaikkojen, kuten sairaaloiden ja työpaikkaruokaloiden, jätehuollossa voitaisiin tietyin jätehuoltologististen ja pakkauksiin liittyvin edellytyksin myös ajatella käytettävän eri jätehuoltoyrityksiä (ja siten useampia keräyssäiliöitä). Näiden jätehuoltoyrityksille jäävien tarjontamahdollisuuksien taloudellinen merkitys on merkityksellisillä markkinoilla kuitenkin vielä melko vähäinen. Tätä taustaa vasten vaikutta siis epätodennäköiseltä, että ulkopuolelle jääneille jätehuoltoyrityksille syntyy sopimusalueella tuntuvia, toisin sanoen laajuudeltaan merkittäviä tarjontamahdollisuuksia sopimuskauden aikana.

(129) Yksinoikeussitoumuksen voimassaoloajalla on suuri merkitys arvioitaessa sen vaikutusta kilpailuun. Eri toisintoina eli niin sanottuina muutossopimuksina ilmoitetuissa vakiomuotoisissa palvelusopimuksissa on jo esitetty yksinoikeussitoumus, ja ne ovat voimassa vuoden 2003 loppuun saakka.

(130) Koska valtaosa sopimussuhteista solmittiin ensimmäisen kerran vuonna 1992, kyseessä on poikkeuksellisen pitkä yksinoikeussopimus. Sen vuoksi muut jätehuoltoyritykset, joita ei otettu mukaan palvelusopimukseen ensimmäisten toimeksiantojen yhteydessä, jäävät poikkeuksellisen pitkäksi ajaksi keskeisten tarjontamahdollisuuksien ulkopuolelle, mikä vaikuttaa niiden pitkän aikavälin tarjontakykyyn.

Vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan

(131) DSD:llä on palvelusopimukset yksinoikeussitoumuksineen kaikkiaan yli 500 sopimusalueelle. Se on siten luonut koko Saksan liittotasavallan kattavan jätehuoltoverkoston yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräykseen ja lajitteluun. Tämä vaikeuttaa huomattavasti varsinkin muista Euroopan talousalueen maista tulevien jätehuoltoyritysten markkinoille pääsyä sopimuskauden aikana. Yksinoikeussitoumukset vaikuttavat erittäin kielteisesti ulkomaisten jätehuoltoyritysten mahdollisuuksiin päästä kyseisille markkinoille. Näin ollen palvelusopimusten yksinoikeussitoumus voi vaikuttaa tuntuvasti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

Päätelmä

(132) Palvelusopimuksen yksinoikeussitoumuksen tarkastelun tulos on, että koti- ja ulkomaisten jätehuoltoyritysten markkinoillepääsy vaikeutuu huomattavasti, mikä edistää merkittävästi yhteismarkkinoiden olennaisen osan suojaamista kilpailulta. EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan voidaan näin ollen soveltaa palvelusopimuksen yksinoikeussitoumukseen.

b) Jätehuoltoyritysten jätehuoltovälineistön käyttömahdollisuudet

(133) Kotitalouksien lähellä tapahtuvan keräyksen edellä mainitun pullonkaulaluonteen vuoksi (johdanto-osan 93 kappale) on erityisen tärkeää, että DSD:n kilpailijoilla on mahdollisuus käyttää vapaasti mainittua välineistöä. Asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisessa tiedonannossaan komissio ilmaisi tätä koskevan huolensa kilpailun kannalta. Sen vuoksi asiaa tarkastellaan seuraavassa palvelusopimuksen kannalta. EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan mukainen kilpailun rajoittaminen olisi kyseessä erityisesti, jos palvelusopimus olisi muotoiltu siten, että DSD:n kilpailijoilta evättäisiin mahdollisuus käyttää jätehuollon infrastruktuuria.

(134) Palvelusopimukset eivät sisällä ykinsoikeussitoumusta DSD:n hyväksi, joten jätehuoltoyritykset voivat tarjota palvelujaan myös DSD:n kilpailijoille. DSD on vahvistanut luopuvansa DSD:n hyväksi tehdystä yksinoikeussitoumuksesta johdanto-osan 71 kappaleessa esitetyssä sitoumuksessaan. Tässä sitoumuksessa DSD sitoutuu lisäksi olemaan vaatimatta, että jätehuoltoyritykset käyttävät säiliöitä tai muita käytettyjen myyntipakkausten keräämiseen ja lajitteluun tarkoitettuja välineitä yksinomaan DSD:n kanssa tekemänsä palvelusopimuksen toteuttamiseen.

(135) Myöskään kolmannen muutossopimuksen 2.1 kohdasta, jota ei poistettu neljännellä muutossopimuksella, ei voida katsoa syntyvän yksinoikeussitoumusta DSD:n hyväksi. Määräyksen sanamuoto viittaa ainoastaan DSD-järjestelmällä kuuluviin myyntipakkauksiin. Kyseessä ovat myyntipakkausmäärät, jotka osallistuvat DSD-järjestelmään, eivät kaikki myyntipakkaukset, jotka yleisesti käsitellään pakkausasetuksen 6 §:n 3 kohdan mukaisessa velvoitteissa vapauttavassa järjestelmässä.

(136) Alun perin DSD tosin vaati, että kolmannet saisivat käyttää DSD:n jätehuoltokumppanien keräyslaitteistoja vain DSD:n suostumuksella (ks. johdanto-osan 57 kappale). Komissio selitti tästä syystä DSD:lle, että toimintatavat, joilla estetään kolmansia käyttämästä DSD:n jätehuoltokumppanien omistamia keräyssäiliöitä ja muita jätehuoltovälineitä ilman DSD:n lupaa, voidaan tulkita EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan mukaiseksi rajoituksiin perustuvaksi väärinkäytöksi.

(137) Komission lausunnon jälkeen DSD luopui vaatimuksesta, jonka mukaan kolmannet voisivat käyttää DSD:n jätehuoltokumppanien keräys- tai muita välienitä ainoastaan DSD:n suostumuksella, ja antoi tätä koskevan johdanto-osan 72 kappaleessa esitetyn sitoumuksen.

(138) Yhtä ongelmallista olisi, jos DSD vaatisi tällaisesta käytöstä korvausta suoraan kolmansilta tai jos se vaatisi oikeutta osallistua jätehuoltoyritysten ja kolmansien välisiin neuvotteluihin keräyssäiliöiden käytöstä maksettavasta kohtuullisesta korvauksesta. DSD:llä (ja muilla jätehuoltoyritysten sopimuskumppaneilla) on kuitenkin oikeus huolehtia omissa sopimussuhteissaan jätehuoltoyritysten kanssa siitä, että todistetavasti kolmansille tuotettuja palveluja ei laskuteta DSD:ltä, ja sopimaan tarvittaessa jätehuoltoyrityksille maksettavien korvausten kohtuullisesta alentamisesta.

(139) Palvelusopimus ei siten johda siihen, että DSD:n kilpailijoilta evättäisiin mahdollisuus käyttää jätehuollon infrastruktuuria. Näin ollen kyseessä ei tältä osin ole sopimuksen 81 artiklan 1 kohdan mukainen kilpailun rajoittaminen.

c) Päätelmä

(140) Palvelusopimuksen yksinoikeussitoumuksen tarkastelun tulos on, että koti- ja ulkomaisten jätehuoltoyritysten markkinoillepääsy vaikeutuu huomattavasti, mikä edistää merkittävästi yhteismarkkinoiden olennaisen osan sulkemista kilpailulta. EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan voidaan näin ollen soveltaa palvelusopimuksen yksinoikeussitoumukseen.

II. EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN 3 KOHDAN JA ETA-SOPIMUKSEN 53 ARTIKLAN 3 KOHDAN SOVELTAMINEN

(141) Koska DSD:n ja jätehuoltoyritysten välisen palvelusopimuksen yksinoikeussitoumus vastaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan mukaista tilannetta, on tutkittava, täyttävätkö määräykset EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa mainitut edellytykset.

1. TUOTANNON / TUOTTEIDEN JAKELUN TEHOSTAMINEN TAI TEKNISEN/TALOUDELLISEN KEHITYKSEN EDISTÄMINEN

(142) Kaikki myönteiset vaikutukset, joita palvelusopimuksen EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan mukaan kielletyllä yksinoikeusmääräyksellä voi olla, on arvioitava suhteessa sopimusten kilpailua rajoittavaan vaikutukseen.

(143) DSD on tällä hetkellä ainoa kattava takaisinotto- ja pakkausasetuksen velvoitteista vapauttava järjestelmä. Sen liiketoiminta tähtää valtion ja yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteiden toteuttamiseen pakkausjätteen välttämisen, jälleenkäytön ja kierrätyksen alalla. Palvelusopimuksella tähdätään siten sekä Saksan pakkausasetuksen määräysten että pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY(13) toteuttamiseen. Näiden säädösten tarkoituksena on välttää tai vähentää pakkausjätteen ympäristövaikutuksia ja varmistaa siten parempi ympäristönsuojelun taso.

(144) DSD:n jätehuoltoyritysten välisillä palvelusopimuksilla pyritään toteuttamaan näitä ympäristöpoliittisia tavoitteita kotitalouksien ja vastaavien jätteen syntypaikkojen käytettyjen myyntipakkausten keräämisessä ja lajittelussa. Palvelusopimukset ovat edellytys sille, että DSD voi täyttää järjestelmän toiminnalle asettamansa tavoitteet ja antamansa sitoumukset. Palvelusopimukset edellyttävät tätä tarkoitusta varten keräys- ja lajittelulogistiikkaa, joka vaatii huomattavia investointeja (johdanto-osan 53 kappale). Yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten säännöllinen keräys määrättyjen materiaaliryhmien mukaan ja niiden lajittelu ja/tai käsittely laajamittaista kierrätystä varten palvelee ympäristöpoliittisten vaatimusten välitöntä toteuttamista.

(145) DSD:n jätehuoltoyritysten välisten palvelusopimusten yksinoikeussitoumus antaa sopimuskumppaneille mahdollisuuden suunnitella palvelujen toteuttaminen pitkäjänteisesti ja järjestää se luotettavasti. Vaadittavat investoinnit voidaan siten toteuttaa taloudellisesti perustellulta pohjalta ajatellen niiden takaisinmaksua (johdanto-osan 54 kappale). Koska yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräämisen alalla voidaan saavuttaa merkittäviä mittakaava- ja yhdistelyetuja myönteisten verkostovaikutusten vuoksi, yhden ainoan jätehuoltoyrityksen käyttö sopimusalueella tuottaa tehokkuusetuja. Samalla varmistetaan palvelujen ostajan DSD:n tarpeiden säännöllinen ja luotettava täyttyminen tällä herkällä alalla, joka oli aikaisemmin julkisen sektorin hallinnassa.

(146) Tätä taustaa vasten voidaan katsoa, että palvelusopimusten yksinoikeussitoumus tehostaa osaltaan tuotantoa sekä edistää teknistä ja taloudellista kehitystä.

2. KULUTTAJAN EDUT

(147) palvelusopimuksen ansiosta DSD-järjestelmään kuuluville myyntipakkauksille taataan kattava, materiaaleittain eritelty keräys yksityisen loppukäyttäjän lähellä. Tämä vastaa loppukäyttäjien tähänastisia jätehuoltotottumuksia, ja sitä voidaan pitää erityisen kuluttajaystävällisenä.

(148) Monille valmistajille ja myyjille, joita takaisinotto- ja kierrätysvelvoite koskee, syntynee kustannussäästöjä osallistumisesta kattavaan velvoitteista vapauttavaan järjestelmään takaisinotto- ja kierrätysvelvoitteen omaehtoisen täyttämisen sijaan, koska palvelusopimusten ansiosta saadaan mittakaava- ja yhdistelyetuja. On syytä olettaa, että sopimuskauden aikana toteutuvat kustannussäästöt siirretään kohtuullisessa määrin kuluttajille ja että nämä hyötyvät lisäksi tavoitteena olevasta ympäristön laadun paranemisesta, esimerkiksi kertyvien myyntipakkausten vähenemisestä(14).

(149) Komissio päättelee näin ollen, että palvelusopimukset hyödyttävät kuluttajaa ja että kuluttaja saa kohtuullisen osuuden syntyvästä hyödystä.

3. RAJOITUKSEN VÄLTTÄMÄTTÖMYYS

(150) Komissio on tutkinut palvelusopimusten sisältämää yksinoikeussitoumusta, joka on voimassa vuoden 2003 loppuun saakka, ja tullut siihen tuloksen, että sitä voidaan pitää mainittuun ajankohtaan saakka välttämättömänä.

(151) Yksinoikeussitoumuksen välttämättömyyttä arvioitaessa on tarkasteltava taloudellisia ja oikeudellisia olosuhteita, joissa kyseinen sopimus on tehty. Järjestelmän kehittäminen vaati laajoja investointeja sellaisen käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelulogistiikan luomiseen, jota ei aikaisemmin ole ollut olemassa. Investointien toteuttaminen oli DSD:n palvelukumppaneiden tehtävä.

(152) Järjestelmän ylläpitäjän DSD:n näkökulmasta vain yhden jätehuoltoyrityksen käyttäminen kullakin noin 500 sopimusalueesta sopimuskauden aikana on hallinnon ja tehokkuuden kannalta perusteltua. Tärkein syy on kuitenkin järjestelmän menestyksekkään toiminnan kannalta tarpeellisen jätehuoltotehon pitkäaikainen ja luotettava varmistaminen. Myös lainsäätäjän määräämä suhteellisen tiukka toteutusaikataulu ja toiminnan sovittaminen julkisoikeudellisten toimijoiden kanssa puoltavat jätehuoltoyritysten valikoivaa käyttöä.

(153) Sovitun yksinoikeuden välttämättömyyden kannalta ratkaisevaa on kuitenkin suunnittelu- ja investointivarmuus sopimuksen toteuttamiseen tarvittavien investointien vuoksi. Näihin kuuluu lähinnä investointeja keräys- ja kuljetusajoneuvoihin, keräyssäiliöihin ja käytettyjen myyntipakkausten lajittelulaitteistoihin.

(154) Kuten johdanto-osan 52 kappaleessa todetaan, valtaosa alkuperäisen ilmoituksen mukaisista palvelusopimuksista laadittiin siten, että niiden voimassaoloaika ulottui vuoden 2005 tai 2007 loppuun. Tällaisten voimassaoloaikojen välttämättömyyttä perusteltiin ennen kaikkea palvelusopimuksen puitteissa jo toteutettujen ja sopimuskauden loppuun mennessä vielä toteutettavien investointien kannattavuuden varmistamisella erityisesti keräys- ja lajittelulogistiikan osalta.

(155) Komissio tutki laajamittaisten investointi- ja kannattavuuslaskelmien avulla, ovatko näin pitkät palvelusopimusten voimassaoloajat välttämättömiä kyseisen investointivolyymin takaisinmaksun kannalta, ja tuli siihen tulokseen, ettei vuoden 2005 tai 2007 loppuun saakka ulottuva yksinoikeussitoumus ole aivan välttämätön aiotun investointivolyymin takaisinmaksun kannalta (johdanto-osan 55 kappale). Tutkimuksen tulokset viittaavat pikemminkin siihen, että palvelusopimusten voimassaolo vuoden 2003 loppuun mahdollistaa jätehuoltoyritysten tähänastisten ja tulevien investointien taloudellisesti riittävän kannattavuuden (toisin sanoen tätä pitempää sopimuksen voimassaoloaikaa ei voida pitää välttämättömänä). Tämän jälkeen asianomaiset ilmoittivat olevansa valmiit sopimaan palvelusopimusten päättyvän 31 päivänä joulukuuta 2003.

(156) Tätä taustaa vasten komissio olettaa, ettei maanlaajuisen keräys- eikä varsinkaan lajittelulogistiikan luominen ilman palvelusopimuksen vuoteen 2003 ulottuvaa yksinoikeussitoumusta olisi ollut mahdollista ainakaan tavoitellussa laajuudessa samassa ajassa ja niin, että tuloksena olisi ollut samantasoinen jätehuoltovarmuus. Näin ollen DSD ei olisi voinut luoda kattavaa takaisinotto- ja velvoitteista vapauttavaa järjestelmää. Komissio katsoo näin ollen, että palvelusopimusten yksinoikeussitoumus on välttämätön vuoden 2003 loppuun saakka ottaen huomioon pakkausasetuksen toteuttamiseen liittyvien vaatimusten aiheuttamat erityisolosuhteet ja tähän liittyen kattavan takaisinotto- ja velvoitteista vapauttavan järjestelmän luominen. Vastaavasti DSD:n ja jätehuoltoyritysten välille mahdollisesti tehtävät palvelusopimukset, jotka ovat voimassa pitempään kuin 31 päivään joulukuuta 2003, eivät täytä EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeuksen edellytyksiä.

(157) Komissio olettaa kuitenkin, että edellä mainitusta ajankohdasta lähtien DSD-järjestelmää on pidettävä laajasti vakiintuneena ja että jätehuoltotaloudessa on kaiken kaikkiaan luotu käytettyjen myyntipakkausten jätehuolto- ja lajitteluinfrastruktuurin alalla edellytykset sille, etteivät näin pitkät yksinoikeussitoumukset ole enää välttämättömiä. Komissio katsoo näin ollen, että periaatteessa sopiva ja taloudellisesti perusteltu voimassaoloaika tuleville palvelusopimuksille olisi enintään kolme vuotta.

4. KILPAILUA EI SULJETA POIS

(158) Riippumatta DSD:n markkina-asemasta kyseisillä markkinoilla palvelusopimusten yksinoikeussitoumus ei ole omiaan antamaan osapuolille mahdollisuutta sulkea yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelumarkkinoita kilpailulta.

(159) Ensinnäkin DSD-järjestelmän ulkopuolelle jääneille jätehuoltoyrityksille jää tarjontamahdollisuuksia omien jätehuoltoratkaisujen muodossa. Nämä ovat mahdollisia ainakin markkinoiden reuna-alueilla tiettyjen jätteen syntypaikkojen yhdistelmien osalta (johdanto-osan 87 kappale).

(160) Arvioitaessa kilpailun poissulkemista on kuitenkin viime kädessä tarkasteltava kyseisten markkinoiden erityisiä tarjontaolosuhteita. Kuten johdanto-osan 92 ja 93 kappaleesta alkaen todetaan, yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräyksen ja lajittelun markkinoille on tarjontapuolelle tunnusomaista selkeiden taloudellisten verkosto-, toisin sanoen mittakaava- ja yhdistelyetujen esiintyminen. Tämän vuoksi on taloudellisesti edullista antaa kukin sopimusalue vain yhden jätehuoltoyrityksen hoidettavaksi ainakin velvoitteista vapauttavan järjestelmän piirissä. Tämän lisäksi vaikuttaa monissa tapauksissa taloudellisesti melko epätodennäköiseltä, että kotitalouksien lähellä käytettäisiin kaksia keräysvälineitä. Syynä ovat tilankäyttöön liittyvien ja taloudellisten seikkojen lisäksi myös loppukäyttäjien vakiintuneet jätehuoltotottumukset.

(161) Nämä erityiset tarjontaolot merkityksellisillä markkinoilla ovatkin syynä siihen, että takaisinottoon ja velvoitteista vapauttamiseen perustuvien kaksinkertaisten järjestelmien ylläpitäjien on uudistetun pakkausasetuksen mukaan jaettava jätehuoltopalvelujen toimeksiannot kilpailuun perustuvalla tarjouskilpailumenettelyllä (johdanto-osan 26 kappale). Lainsäätäjä ottaa siten huomion, että tarjoajien väliseen kilpailuun kyseisillä markkinoilla vaikuttavat erityistekijät ja näin ollen tarjouskilpailumenettelyllä on varmistettava vähintään kilpailu jätehuoltoalueista.

(162) Merkityksellisten markkinoiden erityisten tarjontaolojen vuoksi kotitalouksien läheisyyteen sijoitettavat käytettyjen myyntipakkausten keräyssäiliöt muodostavat kilpailun kannalta usein pullonkaulan. Realistisesti ajatellen voidaan olettaa, että sekä kilpailevat velvoitteista vapauttavat järjestelmät että osittain myös omat jätehuoltoratkaisut toimivat monissa tapauksissa yhteistyössä niiden jätehuoltoyritysten kanssa, jotka jo tuottavat keräyspalveluja DSD:lle. Näin ollen DSD:n palvelusopimuskumppaneiden keräysinfrastruktuurin vapaa ja esteetön käyttömahdollisuus on ratkaiseva edellytys yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten keräys- ja lajittelupalveluiden kysyntäkilpailun voimistamiselle sekä myös kilpailun voimistamiselle toiminnan perustan muodostavilla yksityisen loppukäyttäjän tuottamien käytettyjen myyntipakkausten takaisinoton ja kierrätyksen järjestämisen markkinoilla.

(163) Kuten johdanto-osan 56 kappaleessa selitetään, palvelusopimukset eivät sido jätehuoltoyrityksiä yksinomaan DSD:hen. Jätehuoltoyritykset voivat siis tarjota palvelujaan vapaasti myös muille. DSD on lisäksi antanut komissiolle johdanto-osan 71 ja 72 kappaleessa esitetyt sitoumukset, joiden mukaan se ei vaadi, että jätehuoltoyritykset käyttävät säiliöitä ja muita käytettyjen myyntipakkausten keräämiseen tarkoitettuja välineitä yksinomaan palvelusopimuksen toteuttamiseen. DSD ei myöskään vaadi kolmansilta jätehuoltoyritysten keräysvälineiden käytön lopettamista.

Velvoitteet

(164) Vaikka DSD on luvannut, että myös kilpailijat saavat hyödyntää sen jätehuoltojärjestelyitä, komission mielestä on tarpeen liittää tähän päätöksen velvoitteita. Tämä johtuu siitä, että jätehuoltoinfrastruktuurin esteetön käyttö on olennainen edellytys kilpailulle näillä markkinoilla, joilla tarjontaedellytykset ovat poikkeavat, ja koska johdanto-osan 71 kappaleessa toistettuun sitoumukseen sisältyy varauksia. Tavoitteena on varmistaa, että komission odottamat vaikutukset kilpailuun todella toteutuvat, jolloin EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdassa määrätyt edellytykset poikkeusluvalle täyttyvät.

(165) DSD on sitä mieltä, että komission määräämät velvoitteet ylittävät selvästi komissiolle jo annetut sitoumukset, eivät pääsääntöisesti ole sopusoinnussa Saksan pakkausasetuksen kanssa ja ainakin joissakin tapauksissa ovat myös muista syistä kohtuuttomia.

- Ristiriitaisuus pakkausasetuksen kanssa

(166) DSD toteaa, että pakkausasetuksen mukaan oman jätehuoltoratkaisun harjoittajat eivät voi kerätä pakkauksia loppukäyttäjien läheltä. Sen vuoksi komissio ei voi määrätä DSD:tä antamaan oman jätehuoltoratkaisun harjoittajille mahdollisuutta keräykseen loppukäyttäjien läheltä sallimalla omien jätehuoltovälineidensä käytön.

(167) Saksassa on kiistanalaista, pitääkö oman jätehuoltoratkaisun harjoittajien täyttää kiintiönsä pelkästään tavaran luovutuspaikalla tapahtuvalla keräyksellä (johdanto-osan 15 kappale). Yksityisille loppukäyttäjille toimitettujen tavaroiden pakkaukset (postimyynti, toimitukset pienyrityksille) on kuitenkin kiistatta kerättävä myös yksityisten loppukäyttäjien lähellä sijaitsevista omien jätehuoltoratkaisujen keräyspisteistä (johdanto-osan 14 kappale). Tästä riippumatta pakkausasetuksessa ei vaadita, että DSD:n olisi määrättävä jätehuoltokumppaneilleen kieltoja omia jätehuoltoratkaisuja koskevien julkisoikeudellisten normien täytäntöönpanemiseksi, joten DSD ei voi rikkoa pakkausasetusta noudattaessaan velvoitetta.

(168) DSD väittää, että sen keräysastioiden antaminen myös kilpailevien järjestelmien käyttöön on ristiriidassa pakkausasetuksen uudistuksessa konkretisoidun tuotevastuuperiaatteen kanssa. Järjestelmien on täytettävä kierrätyskiintiöt järjestelmäänsä osallistuvien pakkausten osalta. Pakkausjätteen aiheuttajakohtainen lajittelu järjestelmään ei sen vuoksi ole yleensä mahdollista.

(169) Komissio katsoo, että yhdelläkään pakkausasetuksen säännöksellä ei kielletä keräysastioiden antamista kilpailevien järjestelmien käyttöön. Tällainen tulkinta ei ole johdettavissa DSD:n lainaamasta oikeuskäytännöstä(15) eikä Saksan esittämistä huomautuksista(16). On totta, että järjestelmien on uudistetun pakkausasetuksen mukaan täytettävä kierrätyskiintiöt ainoastaan omaan järjestelmäänsä osallistuvien pakkausten osalta eikä tiettyjen pakkausmateriaalien kokonaismäärän osalta (johdanto-osan 21 kappale). Näin saavutetaan yksi uudistuksen päätavoitteista, joka koskee kilpailun edistämistä hankittavien jätehuoltopalvelujen kilpailuttamisen lisäksi myös parantamalla eri keräysjärjestelmien kilpailuedellytyksiä(17).

(170) Pakkausmäärät voidaan siten lajitella aiheuttajakohtaisesti jakamalla ne kiintiöihin. DSD ja jätehuoltoyritykset noudattavat jo tätä käytäntöä pahvin, paperin ja kartongin osalta siten, että DSD:n jätehuoltoyritysten keräysastioihin voidaan kerätä myös lehtiä (johdanto-osan 32 kappale).

(171) Lisäksi on todettava, että pakkausasetusta tulkittaessa on otettava huomioon jätehuoltoinfrastruktuurin yhteiskäytön merkitys kilpailun syntymiselle (johdanto-osan 164 kappale). Tämä ei johdu pelkästään siitä, että uudistetun pakkausasetuksen keskeisenä tavoitteena on kilpailun edistäminen, vaan myös siitä, että pakkausasetusta tulkittaessa on otettava huomioon eurooppalaiset kilpailusäännöt.

- Kohtuuttomuus

(172) DSD:n mukaan yhteiskäyttö on ainakin joissakin tapauksissa myös muista syistä kohtuutonta. Se vaikeuttaa DSD:n mukaan käsiteltyjen määrien todistamista, saattaa haitallisten aineiden pakkausten tapauksessa jätehuoltoyhtiön työntekijät vaaraan, aiheuttaa DSD:lle haittaa maksujen tilityksessä ja poistaa mahdollisuuden vaatia tietoja.

(173) Käsiteltyjä määriä koskevassa todistuksessa on todistettava kierrätetyt pakkausmäärät (johdanto-osan 21 kappale). Sitä ei tarvitse todistaa, että kyseiset määrät muodostuvat järjestelmään käytännössä osallistuvista pakkauksista. Sen vuoksi jakaminen kiintiöihin ei vaikeuta käsiteltyjen määrien todistamista.

(174) Koska jätehuoltokumppani päättää DSD:n keräysastioiden yhteiskäytöstä ja tekee siitä sopimuksen, pystyy se estämään työntekijöidensä mahdollisen saattamisen vaaraan.

(175) Velvoitteet eivät estä DSD:tä pienentämästä jätehuoltokumppaneille maksamaansa korvausta, jos jätehuoltokumppani antaa keräysastiansa myös kolmansien käyttöön. Velvoitteet eivät myöskään estä DSD:tä vaatimasta tietoja jätehuoltokumppaneilta. Toisen velvoitteen tarkoituksena ei ole estää tietojen pyytämistä, vaan varmistaa se, että kilpailijoil