EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2016/1076,

annettu 8 päivänä kesäkuuta 2016,

talouskumppanuussopimukset vahvistavissa tai niiden vahvistamiseen johtavissa sopimuksissa määrättyjen järjestelyjen soveltamisesta Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän (AKT) tietyistä valtioista peräisin oleviin tuotteisiin

(uudelleenlaadittu)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 2 kohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),

sekä katsovat seuraavaa:

Neuvoston asetusta (EY) N:o 1528/2007 (3) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin (4) . Koska siihen on määrä tehdä uusia muutoksia, mainittu asetus olisi selkeyden vuoksi uudelleenlaadittava.

Unioni on vuodesta 2002 lähtien neuvotellut talouskumppanuussopimuksia Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) ryhmän kanssa käyden neuvotteluja seitsemän alueen – Karibian, Keski-Afrikan, itäisen ja eteläisen Afrikan, Itä-Afrikan yhteisön, Tyynenmeren saarivaltioiden, Eteläisen Afrikan kehitysyhteisön ja Länsi-Afrikan – kanssa. Tällaisten talouskumppanuussopimusten on oltava johdonmukaisia Maailman kauppajärjestön (WTO) velvoitteiden kanssa, tuettava alueellista yhdentymistä ja edistettävä AKT-valtioiden talouksien asteittaista yhdentymistä sääntöihin perustuvaan maailmankaupan järjestelmään ja edistettävä siten niiden kestävää kehitystä ja myötävaikutettava yleiseen pyrkimykseen poistaa köyhyys ja parantaa elinoloja AKT-valtioissa. Ensivaiheessa voidaan saada päätökseen neuvottelut sopimuksista, jotka johtavat sellaisten talouskumppanuussopimusten tekemiseen, jotka kattavat ainakin WTO:n sääntöjen mukaiset tavarajärjestelyt, jotka ovat johdonmukaiset alueellisten ja poliittisten yhdentymispyrkimysten kanssa ja joita täydennetään mahdollisimman pian täysimääräisillä talouskumppanuussopimuksilla.

Niissä talouskumppanuussopimukset vahvistavissa tai niiden vahvistamiseen johtavissa sopimuksissa, joita koskevat neuvottelut on saatu päätökseen, määrätään, että osapuolet voivat toteuttaa toimenpiteitä, joiden avulla sopimusta voidaan mahdollisuuksien mukaan soveltaa ennen vastavuoroista väliaikaista soveltamista. On aiheellista toteuttaa toimia sopimusten soveltamiseksi näiden määräysten perusteella.

Tähän asetukseen sisältyviä järjestelyjä on tarvittaessa määrä muuttaa talouskumppanuussopimukset vahvistavien tai niiden vahvistamiseen johtavien sopimusten mukaisesti sitten, kun tällaiset sopimukset on allekirjoitettu ja tehty Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEUT) 218 artiklan nojalla ja niitä joko sovelletaan väliaikaisesti tai ne ovat voimassa. Järjestelyt on päätettävä kokonaisuudessaan tai osittain, jos kyseiset sopimukset eivät tule voimaan kohtuullisessa ajassa valtiosopimusoikeutta koskevan Wienin yleissopimuksen mukaisesti.

On tarpeen säätää mahdollisuudesta suspendoida väliaikaisesti tämän asetuksen mukaiset järjestelyt, jos hallinnollista yhteistyötä on laiminlyöty tai jos ilmenee väärinkäytöksiä tai petoksia. Jos jäsenvaltio antaa komissiolle tietoja mahdollisista petoksista tai hallinnollisen yhteistyön laiminlyömisestä, olisi sovellettava asiaa koskevaa unionin lainsäädäntöä, erityisesti asetusta (EY) N:o 515/97 (7) .

Jotta voidaan tehdä teknisiä mukautuksia tietyistä AKT-ryhmään kuuluvista valtioista peräisin olevia tuotteita koskeviin järjestelyihin, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä SEUT 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat kyseisen asetuksen liitteen I muuttamista siten, että lisätään tai poistetaan alueita tai valtioita, ja sellaisten teknisten muutosten tekemistä kyseisen asetuksen liitteeseen II, jotka ovat kyseisen liitteen soveltamisesta johtuen tarpeen. Lisäksi komissiolle olisi siirrettävä valta antaa SEUT 290 artiklan nojalla säädöksiä, jotta voidaan lisätä tähän asetukseen liite, jossa määritetään, mitä järjestelmää Etelä-Afrikasta peräisin oleviin tuotteisiin sovelletaan sen jälkeen, kun kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan sopimuksen asiaankuuluvat kauppaa koskevat määräykset on korvattu talouskumppanuussopimuksen vahvistavan tai sen vahvistamiseen johtavan sopimuksen asiaankuuluvilla määräyksillä. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission välisessä toimielinten sopimuksessa (8) vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä.

Tietyt maat, jotka eivät ole toteuttaneet tarvittavia toimia sopimuksiensa ratifioimiseksi on poistettu asetuksen (EY) N:o 1528/2007 liitteestä I Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 527/2013 (9) .

Jotta nämä maat voidaan nopeasti sisällyttää uudelleen tämän asetuksen liitteeseen I heti, kun ne ovat toteuttaneet tarvittavat toimenpiteet sopimustensa ratifioimiseksi, näiden sopimusten voimaantuloon asti, komissiolle olisi siirrettävä valta antaa delegoituja säädöksiä SEUT 290 artiklan mukaisesti asetuksen (EU) N:o 527/2013 nojalla asetuksen (EY) N:o 1528/2007 liitteestä I poistettujen maiden sisällyttämiseksi siihen uudelleen.

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

KOHDE, SOVELTAMISALA JA MARKKINOILLEPÄÄSY

1 artikla

Kohde

Tällä asetuksella sovelletaan talouskumppanuussopimukset vahvistavissa tai niiden vahvistamiseen johtavissa sopimuksissa määrättyjä järjestelyjä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän (AKT) tietyistä valtioista peräisin oleviin tuotteisiin.

2 artikla

Soveltamisala

1. Tätä asetusta sovelletaan liitteessä I luetelluilta alueilta ja siinä luetelluista valtioista peräisin oleviin tuotteisiin.

2. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 22 artiklan mukaisesti liitteen I muuttamiseksi, jotta siihen voidaan lisätä AKT-valtioiden ryhmään kuuluvia alueita tai valtioita, jotka ovat saaneet päätökseen neuvottelut unionin kanssa sopimuksesta, joka täyttää vähintään tullitariffeja ja kauppaa koskevan vuoden 1994 yleissopimuksen (GATT 1994) XXIV artiklan vaatimukset.

3. Alue tai valtio säilyy liitteessä I olevassa luettelossa, jollei komissio hyväksy 22 artiklan mukaisesti delegoitua säädöstä tämän asetuksen liitteen I muuttamisesta poistaakseen kyseisen alueen tai valtion kyseisestä liitteestä, erityisesti kun

3 artikla

Säädösvallan siirtäminen

Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 22 artiklan mukaisesti tämän asetuksen liitteen I muuttamiseksi sisällyttämällä siihen uudelleen ne AKT-valtioiden ryhmän alueet tai valtiot, jotka poistettiin asetuksen (EY) N:o 1528/2007 liitteestä I asetuksen (EU) N:o 527/2013 nojalla ja jotka ovat kyseisen poistamisen jälkeen toteuttaneet tarvittavat toimet sopimustensa ratifioimiseksi.

4 artikla

Markkinoillepääsy

1. Tuontitullit poistetaan kaikilta harmonoidun järjestelmän 1–97 ryhmään, ei kuitenkaan 93 ryhmään, kuuluvilta tuotteilta, jotka ovat peräisin liitteessä I luetellulta alueelta tai siinä luetellusta valtiosta. Tuontitullien poistaminen edellyttää 9–20 artiklassa säädetyn yleisen suojamekanismin soveltamista.

2. Liitteessä I luetelluilta alueilta tai siinä luetelluista valtioista peräisin olevien harmonoidun järjestelmän 93 ryhmään kuuluvien tuotteiden osalta sovelletut suosituimmuustullit säilyvät edelleen voimassa.

3. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta Etelä-Afrikasta peräisin oleviin tuotteisiin. Kyseisiin tuotteisiin sovelletaan kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan sopimuksen asiaa koskevia määräyksiä. Komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä 22 artiklan mukaisesti, jotta tähän asetukseen voidaan lisätä liite, jossa määritetään, mitä järjestelmää Etelä-Afrikasta peräisin oleviin tuotteisiin sovelletaan sen jälkeen, kun kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan sopimuksen asiaankuuluvat kauppaa koskevat määräykset on korvattu talouskumppanuussopimuksen vahvistavan tai sen vahvistamiseen johtavan sopimuksen asiaankuuluvilla määräyksillä.

4. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta sellaisiin nimikkeen 0803 00 19 tuotteisiin, jotka ovat peräisin liitteessä I luetellulta alueelta tai siinä luetellusta valtiosta ja jotka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen unionin syrjäisimmillä alueilla 1 päivään tammikuuta 2018 mennessä. Tämän artiklan 1 kohtaa ja 8 artiklaa ei sovelleta nimikkeen 1701 tuotteisiin, jotka ovat peräisin liitteessä I luetellulta alueelta tai siinä luetellusta valtiosta ja jotka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen Ranskan merentakaisissa departementeissa 1 päivään tammikuuta 2018 mennessä. Näitä määräaikoja pidennetään 1 päivään tammikuuta 2028, jollei asianomaisten sopimusten osapuolten kesken toisin sovita. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen, jossa asianomaisille tiedotetaan tämän säännöksen soveltamisen päättymisestä.

II LUKU

ALKUPERÄSÄÄNNÖT JA HALLINNOLLINEN YHTEISTYÖ

5 artikla

Alkuperäsäännöt

1. Liitteessä II vahvistettuja alkuperäsääntöjä sovelletaan määritettäessä, ovatko tuotteet peräisin liitteessä I luetelluilta alueilta tai valtioista.

2. Liitteessä II vahvistetut alkuperäsäännöt korvataan alkuperäsäännöillä, jotka on liitetty liitteessä I lueteltujen alueiden tai valtioiden kanssa tehtyyn sopimukseen, kun kyseistä sopimusta sovelletaan väliaikaisesti tai kun sopimus astuu voimaan, sen mukaan, kumpi ajankohta on aiempi. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen, jossa toimijoiden tietoon saatetaan väliaikaisen soveltamisen tai voimaantulon päivä, josta alkaen sopimuksessa määrättyjä alkuperäsääntöjä sovelletaan liitteessä I luetelluilta alueilta ja valtioista peräisin oleviin tuotteisiin.

3. Siirretään komissiolle valta antaa 22 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä liitteeseen II tehtävistä muutoksista, kun se on tarpeen muuhun unionin tullilainsäädäntöön tehtyjen muutosten huomioon ottamiseksi.

4. Liitteen II hallinnointia koskevat päätökset annetaan 19 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

6 artikla

Hallinnollinen yhteistyö

1. Jos komissio puolueettomien tietojen perusteella toteaa, että hallinnollista yhteistyötä on laiminlyöty tai että väärinkäytöksiä tai petoksia ilmenee, se voi suspendoida väliaikaisesti 4, 7 ja 8 artiklan mukaisen tullien poistamisen, jäljempänä ’asiaankuuluva kohtelu’, tämän artiklan mukaisesti.

2. Tässä artiklassa tarkoitetaan hallinnollisen yhteistyön laiminlyönnillä muun muassa:

Tässä artiklassa tarkoitettu väärinkäytös tai petos voidaan havaita muun muassa silloin, kun tavaroiden tuonnissa ilmenee kyseisen alueen tai valtion tavanomaisen tuotantotason ja vientikapasiteetin ylittävä nopea ja ilman riittävää perustetta tapahtuva kasvu.

3. Jos komissio toteaa jäsenvaltion toimittamien tietojen perusteella tai omasta aloitteestaan, että tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, asiaankuuluva kohtelu voidaan suspendoida 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen, edellyttäen että komissio on ensin

4. Tässä artiklassa tarkoitettu suspendointi ei saa kestää pidempään kuin unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi on tarpeen. Sen kesto on enintään kuusi kuukautta, mutta se voidaan uusia. Tämän jakson päättyessä komissio päättää joko suspendoinnin lopettamisesta tai sen jatkamisesta 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.

5. Edellä 2, 3 ja 4 kohdassa säädetyt väliaikaisen suspendoinnin menettelyt korvataan menettelyillä, joista määrätään liitteessä I lueteltujen alueiden tai valtioiden kanssa tehdyssä sopimuksessa, kun mainittua sopimusta sovelletaan väliaikaisesti tai kun sopimus astuu voimaan, sen mukaan, kumpi ajankohta on aiempi. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen, jossa toimijoiden tietoon saatetaan väliaikaisen soveltamisen tai voimaantulon päivä, josta lähtien sopimuksessa määrättyjä väliaikaisen suspendoinnin menettelyjä sovelletaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin.

6. Jotta liitteessä I lueteltujen alueiden tai valtioiden kanssa tehdyssä sopimuksessa määrätty väliaikainen suspendointi voidaan panna täytäntöön, komissio toteuttaa ilman aiheetonta viivytystä seuraavat toimet:

Päätös asiaankuuluvan kohtelun suspendoinnista tehdään 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.

III LUKU

SIIRTYMÄJÄRJESTELYT

1 JAKSO

Riisi

7 artikla

Tullittomat tariffit

Nimikkeen 1006 tuotteisiin ei sovelleta tuontitulleja.

2 JAKSO

Sokeri

8 artikla

Tullittomat tariffit

Nimikkeen 1701 tuotteisiin ei sovelleta tuontitulleja.

IV LUKU

YLEISET SUOJATOIMENPITEITÄ KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

9 artikla

Määritelmät

Tässä luvussa tarkoitetaan:

10 artikla

Periaatteet

1. Suojatoimenpide voidaan ottaa käyttöön tämän luvun säännösten mukaisesti, jos liitteessä I luetelluilta alueilta tai siinä luetelluista valtioista peräisin olevia tuotteita tuodaan unioniin sellaisina lisääntyneinä määrinä tai sellaisin edellytyksin, että se aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa jonkin seuraavista:

2. Jos liitteessä I luetelluilta alueilta tai siinä luetelluista valtioista peräisin olevia tuotteita tuodaan unioniin sellaisina lisääntyneinä määrinä ja sellaisin edellytyksin, että se aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa häiriöitä unionin yhden tai useamman syrjäisimmän alueen taloudelliseen tilanteeseen, voidaan ottaa käyttöön suojatoimenpide tämän luvun säännösten mukaisesti.

11 artikla

Suojatoimenpiteiden käyttöönoton edellytysten määrittäminen

1. Vakavaa haittaa tai sen uhkaa määritettäessä otetaan huomioon muun muassa seuraavat tekijät:

2. Häiriöiden tai niiden uhan määrittäminen perustuu objektiivisiin tekijöihin, joita ovat muun muassa

3. Määritettäessä, tapahtuuko tuonti sellaisin edellytyksin, että se aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa häiriöitä maataloustuotteiden markkinoilla tai kyseisten markkinoiden sääntelymekanismeissa, yhteisten markkinajärjestelyjen perustamista koskevat asetukset mukaan luettuina, on otettava huomioon kaikki asiaankuuluvat objektiiviset tekijät, mukaan lukien yksi tai useampi seuraavista seikoista:

4. Määritettäessä, täyttyvätkö 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut edellytykset unionin syrjäisimpien alueiden tapauksessa, tarkastelu rajoittuu kyseiseen yhteen tai useampaan syrjäisimpään alueeseen. Erityistä huomiota kiinnitetään paikallisen tuotannonalan kokoon, sen taloudelliseen tilanteeseen sekä työllisyystilanteeseen.

12 artikla

Menettelyn aloittaminen

1. Tutkimus pannaan vireille jäsenvaltion pyynnöstä tai komission omasta aloitteesta, jos komission mukaan on ilmeistä, että tutkimuksen vireille panemiseen on riittävä näyttö.

2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, jos jostakin liitteessä I luetelluilta alueilta tai valtioista tulevan tuonnin kehitys näyttää antavan aihetta suojatoimenpiteiden käyttöönottoon. Tämän ilmoituksen on sisällettävä 11 artiklassa säädettyjen perusteiden perusteella määritettävä saatavilla oleva näyttö. Komissio toimittaa tiedot kaikille jäsenvaltioille kolmen työpäivän kuluessa tietojen vastaanottamisesta.

3. Jos on ilmeistä, että menettelyn vireillepanoon on riittävä näyttö, komissio julkaisee ilmoituksen Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Menettely pannaan vireille kuukauden kuluessa jäsenvaltion ilmoituksen vastaanottopäivästä.

Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille tietoja koskevasta analyysistaan tavallisesti 21 päivän kuluessa päivästä, jona ilmoitus on annettu komissiolle.

4. Jos komissio katsoo, että jokin 10 artiklassa säädetyistä olosuhteista on olemassa, se ilmoittaa viipymättä liitteessä I luetellulle asianomaiselle alueelle tai asianomaisille valtioille aikomuksestaan panna tutkimus vireille. Ilmoitukseen voidaan liittää neuvottelupyyntö tilanteen selventämiseksi ja molempia osapuolia tyydyttävän ratkaisun löytämiseksi.

13 artikla

Tutkimus

1. Komissio panee vireille tutkimuksen, kun menettely on aloitettu.

2. Komissio voi pyytää jäsenvaltioita antamaan tietoja, jolloin jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet pyynnön noudattamiseksi. Jos näillä tiedoilla on yleistä merkitystä tai jos jokin jäsenvaltio on pyytänyt toimittamaan nämä tiedot, komissio toimittaa tiedot kaikille jäsenvaltioille edellyttäen, että ne eivät ole luottamuksellisia ja, jos ne ovat luottamuksellisia, toimittaa niistä tiivistelmän, joka ei ole luottamuksellinen.

3. Jos tutkimus koskee ainoastaan jotakin unionin syrjäisintä aluetta, komissio voi pyytää toimivaltaisia paikallisviranomaisia antamaan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot kyseisen jäsenvaltion kautta.

4. Tutkimus päätetään mahdollisuuksien mukaan kuuden kuukauden kuluessa tutkimuksen vireillepanosta. Poikkeusolosuhteissa määräaikaa voidaan pidentää kolmella kuukaudella.

14 artikla

Väliaikaisten suojatoimenpiteiden käyttöönotto

1. Väliaikaisia suojatoimenpiteitä sovelletaan kriittisissä olosuhteissa, joiden aikana kaikki viivytykset aiheuttaisivat vaikeasti korjattavissa olevan haitan, kun alustavan määrityksen perusteella on ensin vahvistettu jonkin 10 artiklassa säädetyn olosuhteen esiintyminen. Tällaisista väliaikaisista toimenpiteistä päätetään 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen tai kiireellisissä tapauksissa 19 artiklan 6 kohdan mukaisesti.

2. Unionin syrjäisimpien alueiden tilanne ja niiden haavoittuvuus tuonnin kasvulle huomioon ottaen väliaikaisia suojatoimenpiteitä sovelletaan niitä koskevassa menettelyssä, kun vienti on alustavan määrityksen mukaan lisääntynyt. Näistä väliaikaisista suojatoimenpiteistä päätetään 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen tai kiireellisissä tapauksissa 19 artiklan 6 kohdan mukaisesti.

3. Jos jäsenvaltio pyytää komissiota toimimaan välittömästi ja jos 1 tai 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, komissio tekee päätöksen viiden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.

4. Väliaikaiset suojatoimenpiteet voidaan toteuttaa korottamalla kyseiseen tuotteeseen sovellettava tulli enintään muihin WTO:n jäseniin sovelletun tullin suuruiseksi tai tariffikiintiöillä.

5. Väliaikaisia suojatoimenpiteitä sovelletaan enintään 180 päivän ajan. Yksinomaan syrjäisimpiä alueita koskevia väliaikaisia toimenpiteitä sovelletaan enintään 200 päivän ajan.

6. Jos väliaikaiset suojatoimenpiteet kumotaan, koska 10 ja 11 artiklassa säädetyt edellytykset eivät tutkimuksen mukaan täyty, näiden toimenpiteiden mukaisesti kannetut tullit palautetaan ilman eri toimenpiteitä.

15 artikla

Menettelyn ja tutkimuksen päättäminen ilman toimenpiteitä

Jos suojatoimenpiteitä pidetään tarpeettomina, menettely ja tutkimus on päätettävä 19 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

16 artikla

Lopullisten suojatoimenpiteiden käyttöönotto

1. Jos lopullisesti vahvistetut tosiseikat osoittavat, että jokin 10 artiklan mukaisista edellytyksistä täyttyy, komissio pyytää neuvotteluja kyseisen alueen tai valtion kanssa sellaisen asianmukaisen institutionaalisen järjestelyn puitteissa, joka on perustettu kyseisen alueen tai valtion sisällyttämisen liitteeseen I mahdollistavissa asiankuuluvissa sopimuksissa, molempia osapuolia tyydyttävän ratkaisun löytämiseksi.

2. Jos tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut neuvottelut eivät johda molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun 30 päivän kuluessa siitä, kun asia on saatettu kyseisen alueen tai valtion tietoon, komissio päättää lopullisten suojatoimenpiteiden käyttöönotosta 19 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen 20 työpäivän kuluessa neuvottelujakson päättymisestä.

3. Lopullisten suojatoimenpiteiden muoto voi olla jokin seuraavista:

4. Samalta alueelta tai samasta valtiosta peräisin olevaan samaan tuotteeseen voidaan soveltaa lopullista suojatoimenpidettä aikaisintaan yhden vuoden kuluttua siitä, kun edellisen vastaavan toimenpiteen voimassaolo on päättynyt tai toimenpide on poistettu.

17 artikla

Suojatoimenpiteiden kesto ja tarkistaminen

1. Suojatoimenpide on voimassa ainoastaan niin kauan, kuin vakavan haitan tai häiriöiden estämiseksi tai lievittämiseksi on tarpeen. Tämä jakso ei saa ylittää kahta vuotta, johon sisältyy mahdollisen väliaikaisen toimenpiteen kesto, ellei sen voimassaoloa pidennetä 2 kohdan mukaisesti. Jos toimenpide kohdistuu yksinomaan yhteen tai useampaan unionin syrjäisimpään alueeseen, soveltamisjakso ei saa ylittää neljää vuotta.

2. Suojatoimenpiteen alkuperäistä kestoa voidaan poikkeuksellisesti pidentää, jos todetaan, että suojatoimenpide on edelleen välttämätön vakavan haitan tai häiriöiden estämiseksi tai lievittämiseksi.

3. Voimassaolon pidennyksestä päätetään tutkimuksiin sovellettavien tässä asetuksessa säädettyjen menettelyjen mukaisesti ja alkuperäisten toimenpiteiden kanssa samoja menettelyjä noudattaen.

Suojatoimenpiteen kokonaiskesto on enintään neljä vuotta, väliaikaiset toimenpiteet mukaan luettuina. Yksinomaan yhteen tai useampaan unionin syrjäisimpään alueeseen kohdistuvan toimenpiteen osalta tätä kestoa pidennetään kahdeksaan vuoteen.

4. Jos suojatoimenpiteen kesto on pidempi kuin yksi vuosi, toimenpide on vapautettava vaiheittain ja säännöllisin väliajoin soveltamisjakson kuluessa, sen pidennys mukaan lukien.

Kyseisen alueen tai valtion kanssa on neuvoteltava säännöllisesti asiaankuuluvissa elimissä, jotka on perustettu asiaankuuluvissa sopimuksissa, aikataulun laatimiseksi suojatoimenpiteiden poistamiselle heti, kun olosuhteet sen sallivat.

18 artikla

Valvontatoimenpiteet

1. Jos AKT-valtiosta peräisin olevan tuotteen tuonnin kehitys on sensuuntaista, että tällainen tuonti voi aiheuttaa jonkin 10 artiklassa tarkoitetuista tilanteista, kyseisen tuotteen tuonti voidaan asettaa unionin ennakkovalvontaan.

2. Komissio tekee päätöksen valvontatoimenpiteiden käyttöönotosta 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.

3. Valvontatoimenpiteet ovat voimassa rajoitetun ajan. Jos ei toisin säädetä, niiden voimassaoloaika päättyy sitä puolivuotiskautta, jona toimenpiteet on otettu käyttöön, seuraavan toisen puolivuotiskauden lopussa.

4. Valvontatoimenpiteet voidaan tarvittaessa rajata koskemaan yhtä tai useampaa unionin syrjäisintä aluetta.

5. Päätös valvontatoimenpiteiden käyttöönotosta toimitetaan viipymättä asianomaiselle elimelle, joka on perustettu kyseisen alueen tai valtion sisällyttämisen liitteeseen I mahdollistavissa asiankuuluvissa sopimuksissa.

19 artikla

Komiteamenettely

1. Komissiota avustaa tämän asetuksen 14, 15, 16 ja 18 artiklan soveltamiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/478 (11) 3 artiklan 1 kohdalla perustettu suojatoimenpidekomitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.

2. Komissiota avustaa tämän asetuksen 5 ja 6 artiklan sekä tämän asetuksen liitteen II 6 artiklan 11 ja 13 kohdan ja 36 artiklan 4 kohdan soveltamiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 (12) 285 artiklan 1 kohdalla perustettu tullikoodeksikomitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.

3. Tämän asetuksen 7 ja 8 artiklan soveltamiseksi komissiota avustaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (13) 229 artiklan 1 kohdalla perustettu maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.

4. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 4 artiklaa.

5. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.

6. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 8 artiklaa yhdessä sen 4 artiklan kanssa.

20 artikla

Rajoitetusti sovellettavat poikkeustoimenpiteet

Kun on ilmeistä, että säädetyt edellytykset suojatoimenpiteiden toteuttamiseksi täyttyvät yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, komissio voi vaihtoehtoisia ratkaisuja tarkasteltuaan sallia poikkeuksellisesti valvonta- tai suojatoimenpiteiden rajoitetun soveltamisen kyseisen yhden tai useamman jäsenvaltion alueella, jos se katsoo, että tällä tasolla sovellettavat toimenpiteet ovat tarkoituksenmukaisempia kuin koko unionin alueella sovellettavat toimenpiteet. Tällaisten toimenpiteiden on oltava ajallisesti tarkkaan rajattuja ja niillä on niin pitkälle kuin mahdollista vältettävä aiheuttamasta häiriötä sisämarkkinoiden toiminnalle.

V LUKU

MENETTELYSÄÄNNÖKSET

21 artikla

Mukauttaminen tekniikan kehitykseen

Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 22 artiklan mukaisesti, jotta 6 ja 9–20 artiklaan voidaan tarvittaessa tehdä teknisiä muutoksia, jotka johtuvat tämän asetuksen sekä liitteessä I lueteltujen alueiden tai valtioiden kanssa SEUT 218 artiklan mukaisesti allekirjoitettujen ja väliaikaisesti sovellettavien tai tehtyjen sopimusten välisistä eroista.

22 artikla

Siirretyn säädösvallan käyttäminen

1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.

2. Siirretään komissiolle 21 päivästä kesäkuuta 2013 viiden vuoden ajaksi 3 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Siirretään komissiolle 20 päivästä helmikuuta 2014 viiden vuoden ajaksi 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa, 4 artiklan 3 kohdassa, 5 artiklan 3 kohdassa ja 21 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolmea kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.

3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa, 3 artiklassa, 4 artiklan 3 kohdassa, 5 artiklan 3 kohdassa ja 21 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.

4. Ennen kuin komissio hyväksyy delegoidun säädöksen, se kuulee kunkin jäsenvaltion nimeämiä asiantuntijoita paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti.

5. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

6. Edellä olevien 3 artiklan, 4 artiklan 3 kohdan, 5 artiklan 3 kohdan tai 21 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.

7. Edellä olevan 2 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan neljällä kuukaudella.

23 artikla

Kertomus

Komissio sisällyttää tietoja tämän asetuksen täytäntöönpanosta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (14) 22 a artiklan mukaiseen Euroopan parlamentille ja neuvostolle esitettävään vuosittaiseen kertomukseensa kaupan suojatoimenpiteiden soveltamisesta ja täytäntöönpanosta.

VI LUKU

LOPPUSÄÄNNÖKSET

24 artikla

Kumoaminen

Kumotaan asetus (EY) N:o 1528/2007.

Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä IV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.

25 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

(1) EUVL C 32, 28.1.2016, s. 23.

(2) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 12. huhtikuuta 2016 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 25. toukokuuta 2016.

(3) Neuvoston asetus (EY) N:o 1528/2007, annettu 20 päivänä joulukuuta 2007, talouskumppanuussopimukset vahvistavissa tai niiden vahvistamiseen johtavissa sopimuksissa määrättyjen järjestelyjen soveltamisesta Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän (AKT) tietyistä valtioista peräisin oleviin tuotteisiin (EUVL L 348, 31.12.2007, s. 1).

(4) Katso liite III.

(5) EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

(6) EYVL L 311, 4.12.1999, s. 3.

(7) Neuvoston asetus (EY) N:o 515/97, annettu 13 päivänä maaliskuuta 1997, jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi (EYVL L 82, 22.3.1997, s. 1).

(8) EUVL L 123, 12.5.2016, s. 1.

(9) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 527/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, neuvoston asetuksen (EY) N:o 1528/2007 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse tiettyjen valtioiden poistamisesta neuvottelut päätökseen saaneiden alueiden ja valtioiden luettelosta (EUVL L 165, 18.6.2013, s. 59).

(10) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13).

(11) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2015/478, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2015, tuontiin sovellettavasta yhteisestä järjestelmästä (EUVL L 83, 27.3.2015, s. 16).

(12) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 952/2013, annettu 9 päivänä lokakuuta 2013, unionin tullikoodeksista (EUVL L 269, 10.10.2013, s. 1).

(13) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1308/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 671).

(14) Neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009, annettu 30 päivänä marraskuuta 2009, polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta (EUVL L 343, 22.12.2009, s. 51).

LIITE II

Alkuperäsäännöt, jotka koskevat

KÄSITTEEN ”ALKUPERÄTUOTE” MÄÄRITTELYÄ, JA HALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN MENETELMÄT

I OSASTO: Yleiset säännökset

Artiklat

1. Määritelmät

II OSASTO: Käsitteen alkuperätuotteet määrittely

Artiklat

2. Yleiset vaatimukset

3. Kokonaan tuotetut tuotteet

4. Riittävästi valmistetut tai käsitellyt tuotteet

5. Riittämättömät valmistus- tai käsittelytoimet

6. Alkuperäkumulaatio

7. Kelpuuttamisen yksikkö

8. Tarvikkeet, varaosat ja työkalut

9. Sarjat

10. Neutraalit tekijät

III OSASTO: Alueeseen liittyvät vaatimukset

Artiklat

11. Alueperiaate

12. Suora kuljetus

13. Näyttelyt

IV OSASTO: Alkuperäselvitys

Artiklat

14. Yleiset vaatimukset

15. EUR.1-tavaratodistuksen antamismenettely

16. Jälkikäteen annetut EUR.1-tavaratodistukset

17. EUR.1-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen antaminen

18. EUR.1-tavaratodistuksen antaminen aikaisemmin annetun tai laaditun alkuperäselvityksen perusteella

19. Kauppalaskuilmoituksen laatimisedellytykset

20. Valtuutettu viejä

21. Alkuperäselvityksen voimassaolo

22. Kauttakulkumenettely

23. Alkuperäselvityksen esittäminen

24. Tuonti osalähetyksinä

25. Poikkeukset alkuperäselvityksen esittämisestä

26. Kumulaatiota koskeva tiedotusmenettely

27. Todistusasiakirjat

28. Alkuperäselvitysten ja todistusasiakirjojen säilyttäminen

29. Poikkeavuudet ja muotovirheet

30. Euroina ilmaistut määrät

V OSASTO: Hallinnollisen yhteistyön menetelmät

Artiklat

31. Keskinäinen avunanto

32. Alkuperäselvitysten tarkastaminen

33. Hankkijan ilmoitusten tarkastaminen

34. Rangaistukset

35. Vapaa-alueet

36. Poikkeukset

VI OSASTO: Ceuta ja Melilla

Artiklat

37. Erityisedellytykset

VII OSASTO: Loppusäännökset

Artiklat

38. Lisäykset

SISÄLLYS

LISÄYKSET

LISÄYS 1: Alkuhuomautukset tässä lisäyksessä 2 olevaan luetteloon

LISÄYS 2: Luettelo ei-alkuperäaineksiin sovellettavista valmistus- tai käsittelytoimista, jotka on tehtävä, jotta valmistettu tuote voi saada alkuperäaseman

LISÄYS 2A: Poikkeukset luetteloon ei-alkuperäaineksiin sovellettavista valmistus- tai käsittelytoimista, jotka on tehtävä tämän liitteen 4 artiklan mukaisesti, jotta valmistettu tuote voi saada alkuperäaseman

LISÄYS 3: EUR.1-tavaratodistuslomake

LISÄYS 4: Kauppalaskuilmoitus

LISÄYS 5A: Hankkijan ilmoitus tuotteista, joilla on etuuskohtelualkuperäasema

LISÄYS 5B: Hankkijan ilmoitus tuotteista, joilla ei ole etuuskohtelualkuperäasemaa

LISÄYS 6: Tiedotustodistus

LISÄYS 7: Tuotteet, joihin tämän liitteen 6 artiklan 5 kohtaa ei sovelleta

LISÄYS 8: Kalastustuotteet, joihin tämän liitteen 6 artiklan 5 kohtaa ei väliaikaisesti sovelleta

LISÄYS 9: Naapureina olevat kehitysmaat

LISÄYS 10: Tuotteet, joihin sovelletaan tämän liitteen 2 artiklan 2 kohdassa sekä 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja kumulaatiomääräyksiä 1 päivästä lokakuuta 2015 mutta joihin ei sovelleta tämän liitteen 6 artiklan 5, 9 ja 12 kohtaa

LISÄYS 11: Tuotteet, joihin ei sovelleta tämän liitteen 6 artiklan 5, 9 ja 12 kohtaa

LISÄYS 12: Merentakaiset maat ja alueet

I OSASTO

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Määritelmät

Tässä liitteessä tarkoitetaan:

a) ’valmistuksella’ kaikenlaista valmistusta tai käsittelyä, myös kokoamista tai erityistoimenpiteitä;

b) ’aineksella’ kaikkia aineosia, raaka-aineita, komponentteja, osia jne., joita käytetään tuotteen valmistuksessa;

c) ’tuotteella’ valmista tuotetta, vaikka se olisi tarkoitettu käytettäväksi myöhemmin toisessa valmistustoimessa;

d) ’tavaroilla’ sekä aineksia että tuotteita;

e) ’tullausarvolla’ GATT 1994 -sopimuksen VII artiklan soveltamisesta 1994 tehdyn sopimuksen (WTO:n sopimus tullausarvosta) mukaisesti määritettyä arvoa;

f) ’vapaasti tehtaalla -hinnalla’ valmistajalle, jonka yrityksessä viimeinen valmistus tai käsittely on suoritettu, tuotteesta maksettua vapaasti tehtaalla -hintaa, johon sisältyy kaikkien valmistuksessa käytettyjen ainesten arvo ja josta on vähennetty sisäiset verot, jotka palautetaan tai voidaan palauttaa valmista tuotetta vietäessä;

g) ’ainesten arvolla’ valmistuksessa käytettyjen ei-alkuperäainesten tullausarvoa maahantuontihetkellä tai, jos sitä ei tiedetä tai voida todeta, ensimmäistä todettavissa olevaa aineksista kyseisellä alueella maksettua hintaa;

h) ’alkuperäainesten arvolla’ tällaisten ainesten arvoa määriteltynä soveltuvin osin sovelletun g alakohdan mukaisesti;

i) ’arvonlisäyksellä’ tuotteiden vapaasti tehtaalla -hintaa, josta on vähennetty sellaisten ainesten tullausarvo, jotka on tuotu joko unioniin tai AKT-valtioihin;

j) ’ryhmillä’ ja ’nimikkeillä’ harmonoidun tavarankuvaus- ja koodausjärjestelmän, jäljempänä tässä pöytäkirjassa ’harmonoitu järjestelmä’ tai ’HS’, muodostavan nimikkeistön ryhmiä ja nimikkeitä (nelinumeroiset koodit);

k) ilmaisulla ’luokitellaan’ tuotteen tai aineksen luokittelua tiettyyn nimikkeeseen;

l) ’lähetyksellä’ tuotteita, jotka lähetetään samanaikaisesti yhdeltä viejältä yhdelle vastaanottajalle tai kuljetetaan yhdellä kuljetusasiakirjalla taikka, jos tällaista asiakirjaa ei ole, yhdellä kauppalaskulla viejältä vastaanottajalle;

m) ’alueilla’ alueita, mukaan lukien aluevedet;

n) ilmaisulla ’MMA’ lisäyksessä 12 määriteltyjä merentakaisia maita ja alueita.

II OSASTO

KÄSITTEEN ”ALKUPERÄTUOTTEET” MÄÄRITTELY

2 artikla

Yleiset vaatimukset

1. Tätä asetusta sovellettaessa pidetään seuraavia tuotteita tämän asetuksen liitteessä I lueteltujen AKT-valtioiden alkuperätuotteina, jäljempänä tässä liitteessä ’AKT-valtiot’.

a) Tämän liitteen 3 artiklan mukaiset AKT-valtioissa kokonaan tuotetut tuotteet;

b) AKT-valtioissa tuotetut tuotteet, joiden valmistuksessa on käytetty muita kuin siellä kokonaan tuotettuja aineksia, jos näille aineksille on suoritettu AKT-valtioissa tämän liitteen 4 artiklan mukainen riittävä valmistus tai käsittely.

2. Edellä 1 kohtaa täytäntöön pantaessa AKT-valtioiden alueita pidetään yhtenä alueena.

Alkuperätuotteita, jotka on valmistettu kahdessa tai useammassa AKT-valtiossa kokonaan tuotetuista tai riittävästi valmistetuista tai käsitellyistä aineksista, pidetään sen AKT-valtion alkuperätuotteina, jossa viimeinen valmistus tai käsittely on suoritettu, jos niitä on siellä valmistettu tai käsitelty enemmän kuin tämän liitteen 5 artiklassa tarkoitetaan.

3. Edellä 2 kohtaa sovelletaan lisäyksessä 10 lueteltuihin tuotteisiin 1 päivästä lokakuuta 2015.

3 artikla

Kokonaan tuotetut tuotteet

1. Seuraavia tuotteita pidetään AKT-valtioissa tai unionissa kokonaan tuotettuina:

a) niiden maaperästä tai merenpohjasta louhitut kivennäistuotteet;

b) siellä korjatut kasvituotteet;

c) siellä syntyneet ja kasvatetut elävät eläimet;

d) siellä kasvatetuista elävistä eläimistä saadut tuotteet;

e) siellä metsästämällä tai kalastamalla saadut tuotteet;

f) vesiviljelytuotteet, myös meriviljelytuotteet, kun kalat ovat syntyneet ja kasvaneet siellä;

g) niiden alusten niiden aluevesien ulkopuolelta pyytämät merikalastustuotteet ja muut niiden merestä saamat tuotteet;

h) niiden tehdasaluksilla ainoastaan g alakohdassa tarkoitetuista tuotteista valmistetut tuotteet;

i) siellä kerätyt yksinomaan raaka-aineiden talteenottoon soveltuvat käytetyt tavarat, myös yksinomaan uudelleen pinnoitettaviksi tai jätekäyttöön soveltuvat käytetyt ulkorenkaat;

j) siellä suoritetuista valmistustoimista syntyneet jätteet ja romu;

k) niiden aluevesien ulkopuolisesta merenpohjasta tai merenpohjan alaisista kerrostumista saadut tuotteet, jos niillä on yksinoikeus hyödyntää tätä merenpohjaa tai sen alaisia kerrostumia,

l) siellä yksinomaan a–k alakohdassa tarkoitetuista tuotteista valmistetut tavarat.

2. Edellä 1 kohdan g ja h alakohdassa käytettyjä ilmaisuja ”niiden alukset” ja ”niiden tehdasalukset” sovelletaan ainoastaan aluksiin ja tehdasaluksiin, jotka

a) on merkitty jäsenvaltion tai AKT-valtion alusrekisteriin;

b) purjehtivat jäsenvaltion tai AKT-valtion lipun alla;

c) täyttävät jonkin seuraavista vaatimuksista: i) ne ovat vähintään puoliksi AKT-valtion tai EY:n jäsenvaltion kansalaisten omistamia; tai ii) ne ovat sellaisten yritysten omistamia, — joiden kotipaikka tai päätoimipaikka on AKT-valtiossa tai EY:n jäsenvaltiossa, ja — jotka ovat vähintään puoliksi AKT-valtion, sen julkisten elinten tai kansalaisten taikka jäsenvaltion omistuksessa.

3. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, unioni hyväksyy AKT-valtion pyynnöstä, että sen vuokraamia tai leasing-sopimuksella hankkimia aluksia kohdellaan sen yksinomaisella talousvyöhykkeellä kalastukseen käytettävinä ”niiden aluksina”, jos

a) AKT-valtio on tarjonnut unionille tilaisuuden neuvotella kalastussopimuksen, mutta unioni ei ole hyväksynyt tarjousta,

b) komissio on hyväksynyt, että vuokra- tai leasing-sopimus tarjoaa asianmukaiset mahdollisuudet kehittää AKT-valtion kykyä kalastaa omaan lukuunsa ja erityisesti että se antaa AKT-valtiolle vastuun sen käyttöön huomattavan pitkäksi ajaksi asetetun aluksen merenkulkua koskevasta ja kaupallisesta hallinnosta.

4 artikla

Riittävästi valmistetut tai käsitellyt tuotteet

1. Tätä liitettä sovellettaessa pidetään tuotteita, jotka eivät ole kokonaan tuotettuja, riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä AKT-valtiossa tai unionissa, jos lisäyksessä 2 tai lisäyksessä 2A olevassa luettelossa säädetyt edellytykset täyttyvät. Näissä edellytyksissä ilmoitetaan kaikkien tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden osalta valmistus tai käsittely, joka on suoritettava valmistuksessa käytetyille ei-alkuperäaineksille, ja niitä sovelletaan ainoastaan tällaisiin aineksiin. Siten jos tuotetta, joka on saanut alkuperäaseman siten, että se täyttää luettelossa säädetyt edellytykset, käytetään toisen tuotteen valmistuksessa, siihen ei sovelleta sitä tuotetta koskevia edellytyksiä, jonka valmistuksessa sitä käytetään, eikä sen valmistuksessa mahdollisesti käytettyjä ei-alkuperäaineksia oteta huomioon.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, ei-alkuperäaineksia, joita lisäyksissä 2 ja 2A olevien edellytysten mukaan ei saisi käyttää tämän tuotteen valmistuksessa, saa kuitenkin käyttää, jos:

a) niiden yhteisarvo on enintään 15 prosenttia tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta;

b) mitään niistä prosenttimääristä, jotka luettelossa annetaan ei-alkuperäainesten enimmäisarvoksi, ei ylitetä tätä kohtaa sovellettaessa.

Tätä kohtaa ei sovelleta harmonoidun järjestelmän 50–63 ryhmän tuotteisiin.

3. a) Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, sen jälkeen kun Tyynenmeren AKT-valtio on etukäteen ilmoittanut asiasta Euroopan komissiolle, nimikkeiden 1604 ja 1605 jalostettuja kalastustuotteita, jotka on jalostettu tai valmistettu kyseisessä valtiossa maissa sijaitsevissa laitoksissa nimikkeiden 0302 tai 0303 ei-alkuperäaineksista, jotka on purettu kyseisen valtion satamaan, pidetään riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä 2 artiklan soveltamiseksi. Komissiolle toimitettavassa ilmoituksessa on esitettävä, miten tällä edistetään kyseisen valtion kalastusalan kehitystä, sekä annettava tarpeelliset tiedot käytettävistä lajeista ja valmistettavista tuotteista samoin kuin kyseessä olevista määristä. b) Tyynenmeren AKT-valtion on laadittava a alakohdan täytäntöönpanoa koskeva kertomus unionille viimeistään kolmen vuoden kuluttua ilmoituksesta. c) Edellä a alakohdan soveltaminen ei rajoita unionissa voimassa olevia terveys- ja kasvinsuojelutoimia, kalavarojen tehokasta suojelua ja kestävää hoitoa eikä laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen vastaisten toimien tukemista.

4. Sovelletaan, mitä 1, 2 ja 3 kohdassa säädetään, jollei 5 artiklassa toisin säädetä.

5 artikla

Riittämättömät valmistus- tai käsittelytoimet

1. Seuraavia valmistus- tai käsittelytoimia pidetään riittämättöminä antamaan alkuperäasema riippumatta siitä, täyttyvätkö 4 artiklan vaatimukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista:

a) toimenpiteet tuotteiden kunnon säilymisen varmistamiseksi kuljetuksen ja varastoinnin aikana (tuuletus, ripustus, kuivaus, jäähdytys, suolaveteen, rikkihapokkeeseen tai muuhun liuokseen upottaminen, vahingoittuneiden osien poistaminen ja niiden kaltaiset toimet);

b) pelkkä pölyn poisto, seulonta, lajittelu, laatuluokittelu, yhteensovitus (myös tavaroiden järjestäminen sarjoiksi), pesu, maalaus, paloittelu;

c) uudelleen pakkaaminen ja kollien jakaminen ja yhdistäminen;

d) pelkkä pullotus, pussitus, koteloihin tai rasioihin pakkaaminen, kartongille tai laudoille ja niin edelleen kiinnittäminen ja kaikki muut yksinkertaiset pakkaustoimenpiteet;

e) merkkien, nimilappujen tai muiden vastaavanlaisten tunnusten kiinnittäminen tuotteisiin tai niiden pakkauksiin;

f) erilaistenkin tuotteiden yksinkertainen sekoittaminen; sokerin sekoittaminen muiden ainesten kanssa;

g) osien pelkkä yhdistäminen kokonaiseksi tuotteeksi;

h) kahden tai useamman a–g alakohdassa mainitun toimenpiteen toteuttaminen yhdessä;

i) eläinten teurastus;

j) viljan ja riisin esikuorinta, valkaisu osittain tai kokonaan, kiillotus ja lasitus;

k) sokerin värjäys tai sokeripalojen muodostus; sokerin hienontaminen osittain tai kokonaan;

l) hedelmien, pähkinöiden ja vihannesten kuoriminen ja kivien poisto.

2. Kaikki tietylle tuotteelle joko AKT-valtioissa tai unionissa suoritetut toimenpiteet on otettava kokonaisuutena huomioon määritettäessä, pidetäänkö tälle tuotteelle suoritettua valmistusta tai käsittelyä 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla riittämättömänä.

6 artikla

Alkuperäkumulaatio

1. Unionin ja MMA:iden alkuperäaineksia pidetään AKT-valtioiden alkuperäaineksina, jos ne sisältyvät niissä valmistettuun tuotteeseen. Näiden ainesten ei tarvitse olla riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä, jos niitä on valmistettu tai käsitelty enemmän kuin 5 artiklassa tarkoitetaan.

2. Unionissa tai MMA:issa suoritettua valmistusta ja käsittelyä pidetään AKT-valtioissa suoritettuna, jos aineksia on myöhemmin valmistettu tai käsitelty AKT-valtioissa enemmän kuin 5 artiklassa tarkoitetaan.

3. Tämän liitteen säännöksiä noudatetaan soveltuvin osin sen määrittämiseksi, ovatko tuotteet peräisin MMA:ista.

4. Tämän artiklan säännöksiä voidaan soveltaa lisäyksessä 10 lueteltuihin tuotteisiin 1 päivästä lokakuuta 2015.

5. Jollei 6, 7, 8 ja 11 kohdan säännöksistä muuta johdu, Etelä-Afrikan alkuperäaineksia pidetään AKT-valtioiden alkuperäaineksina, jos ainekset sisältyvät siellä valmistettuun tuotteeseen ja jos aineksia on valmistettu tai käsitelty enemmän kuin 5 artiklassa tarkoitetaan. Näiden ainesten ei tarvitse olla riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä.

6. Edellä 5 kohdan mukaan alkuperäaseman saaneita tuotteita pidetään edelleen AKT-valtioiden alkuperätuotteina ainoastaan, jos siellä syntynyt arvonlisäys on suurempi kuin käytettyjen Etelä-Afrikan alkuperäainesten arvo. Jos näin ei ole, kyseisiä tuotteita pidetään Etelä-Afrikan alkuperätuotteina. Etelä-Afrikan alkuperäaineksia ei oteta huomioon alkuperää määritettäessä, jos niille on suoritettu riittävä valmistus tai käsittely AKT-valtioissa.

7. Edellä 5 kohdassa säädettyä kumulaatiota ei sovelleta lisäyksissä 7, 10 ja 11 lueteltuihin tuotteisiin.

8. Edellä 5 kohdassa säädettyä kumulaatiota sovelletaan lisäyksessä 8 lueteltuihin tuotteisiin vasta sitten, kun näiden tuotteiden tullit on poistettu Euroopan unionin ja kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan sopimuksen mukaisesti. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä (C-sarja) päivämäärän, jona tämän kohdan mukaiset edellytykset on täytetty.

9. Etelä-Afrikassa suoritettua valmistusta tai käsittelyä pidetään jossakin muussa Eteläisen Afrikan tulliliiton, jäljempänä ’SACU’, jäsenvaltiossa suoritettuna, jos kyseessä on AKT-valtio, jos aineksia myöhemmin valmistetaan tai käsitellään kyseisessä SACU:n jäsenvaltiossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 ja 8 kohdan soveltamista.

10. AKT-valtioiden pyynnöstä Etelä-Afrikassa suoritettua valmistusta tai käsittelyä pidetään AKT-valtioissa suoritettuna, jos aineksia myöhemmin valmistetaan tai käsitellään AKT-valtiossa alueellisen taloudellista yhdentymistä koskevan sopimuksen mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 ja 8 kohdan soveltamista.

11. AKT-valtioiden esittämistä pyynnöistä päätetään tämän asetuksen 19 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua tarkastusmenettelyä noudattaen.

12. Edellä 5 kohdassa säädettyä kumulaatiota sovelletaan ainoastaan, jos käytetyt Etelä-Afrikan ainekset ovat saaneet alkuperäaseman sovellettaessa samanlaisia alkuperäsääntöjä kuin ne, jotka on esitetty tässä liitteessä. Edellä 9 ja 10 kohdassa säädettyä kumulaatiota sovelletaan ainoastaan tämän liitteen sääntöjen kaltaisia alkuperäsääntöjä sovellettaessa.

13. AKT-valtioiden pyynnöstä sellaisen naapurina olevan kehitysmaan alkuperäaineksia, joka ei ole AKT-valtio ja joka kuuluu yhtenäiseen maantieteelliseen kokonaisuuteen, pidetään AKT-valtioiden alkuperäaineksina, jos ne sisältyvät niissä valmistettuun tuotteeseen. Näiden ainesten ei tarvitse olla riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä, jos

— niitä on AKT-valtioissa valmistettu tai käsitelty enemmän kuin 5 artiklassa tarkoitetaan,

— AKT-valtiot, unioni ja muut asianomaiset valtiot ovat tehneet sopimuksen asianmukaisista hallinnollisista menettelyistä, joilla varmistetaan tämän kohdan moitteeton soveltaminen.

Tätä kohtaa ei sovelleta harmonoidun järjestelmän 3 tai 16 ryhmään luokiteltuihin tonnikalatuotteisiin eikä nimikkeeseen 1006 kuuluviin riisituotteisiin.

Tämän liitteen säännöksiä sovelletaan sen määrittämiseksi, ovatko tuotteet peräisin naapurina olevasta kehitysmaasta.

AKT-valtioiden esittämistä pyynnöistä päätetään tämän asetuksen 19 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua tarkastusmenettelyä noudattaen. Tällaisissa päätöksissä määritetään myös ne tuotteet, joihin ei saa soveltaa tässä kohdassa säädettyä kumulaatiota.

7 artikla

Kelpuuttamisen yksikkö

1. Kelpuuttamisen yksikkö tätä liitettä sovellettaessa on se tuote, jota pidetään perusyksikkönä määritettäessä nimike harmonoidun järjestelmän nimikkeistön mukaan.

Tämän mukaisesti:

a) kun tavararyhmästä tai -yhdistelmästä koostuva tuote luokitellaan harmonoidun järjestelmän mukaan yhteen ainoaan nimikkeeseen, tämä kokonaisuus muodostaa kelpuuttamisen yksikön;

b) kun lähetys koostuu useasta samanlaisesta tuotteesta, jotka luokitellaan samaan harmonoidun järjestelmän nimikkeeseen, tämän liitteen säännöksiä sovellettaessa on kutakin tuotetta tarkasteltava erikseen.

2. Jos harmonoidun järjestelmän 5 yleisen tulkintasäännön mukaan pakkausta pidetään tuotteeseen kuuluvana luokiteltaessa, sitä on pidettävä tuotteeseen kuuluvana myös alkuperää määritettäessä.

8 artikla

Tarvikkeet, varaosat ja työkalut

Tarvikkeiden, varaosien ja työkalujen, jotka toimitetaan yhdessä laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon kanssa, jotka kuuluvat tavanomaisena varustuksena tähän laitteistoon, koneeseen, laitteeseen tai ajoneuvoon ja jotka sisältyvät sen hintaan taikka joita ei laskuteta erikseen, katsotaan muodostavan kyseisen laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon kanssa yhden kokonaisuuden.

9 artikla

Sarjat

Harmonoidun järjestelmän yleisen tulkintasäännön 3 mukaisia sarjoja pidetään alkuperätuotteina, jos kaikki sarjaan kuuluvat tuotteet ovat alkuperätuotteita. Jos sarja koostuu sekä alkuperätuotteista että ei-alkuperätuotteista, sitä on kuitenkin kokonaisuutena pidettävä alkuperätuotteena, jos ei-alkuperätuotteiden arvo on enintään 15 prosenttia sarjan vapaasti tehtaalla -hinnasta.

10 artikla

Neutraalit tekijät

Määritettäessä, onko tuote alkuperätuote, ei ole tarpeen todeta seuraavien tuotteen valmistuksessa käytettyjen tuotteiden alkuperää:

a) energia ja polttoaineet;

b) laitokset ja laitteistot;

c) koneet ja työkalut;

d) tavarat, jotka eivät sisälly ja joiden ei ole tarkoitus sisältyä tuotteen lopulliseen koostumukseen.

III OSASTO

ALUEESEEN LIITTYVÄT VAATIMUKSET

11 artikla

Alueperiaate

1. II osastossa alkuperäaseman saamiselle säädettyjen edellytysten on täytyttävä keskeytyksettä AKT-valtioissa, jollei 6 artiklassa toisin säädetä.

2. Jos AKT-valtioista, unionista tai MMA:ista johonkin muuhun maahan viedyt alkuperätuotteet palautetaan, niitä on, jollei 6 artiklassa toisin säädetä, pidettävä ei-alkuperätuotteina, jollei tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla voida osoittaa, että:

a) palautetut tavarat ovat samoja kuin maasta viedyt tavarat; ja

b) niille ei ole suoritettu kyseisessä maassa tai viennin aikana muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimenpiteitä.

12 artikla

Suora kuljetus

1. Tässä asetuksessa säädettyä etuuskohtelua sovelletaan ainoastaan tämän liitteen vaatimukset täyttäviin tuotteisiin, joiden kuljetus 6 artiklaa sovellettaessa tapahtuu suoraan AKT-valtioiden, unionin, MMA:iden tai Etelä-Afrikan alueen välillä kulkematta muun alueen kautta. Yhden lähetyksen muodostavat tuotteet voidaan kuitenkin kuljettaa muiden alueiden kautta, tarvittaessa uudelleen lastaten tai väliaikaisesti varastoiden näillä alueilla, jos tuotteet pysyvät kauttakuljetus- tai varastointimaan tulliviranomaisten valvonnassa ja niille ei suoriteta muita toimenpiteitä kuin purkaminen tai uudelleenlastaus tai niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavat toimenpiteet.

Alkuperätuotteet voidaan kuljettaa putkijohdoissa muun kuin AKT-valtion tai unionin alueen kautta.

2. Edellä 1 kohdassa säädettyjen edellytysten täyttyminen osoitetaan tuojamaan tulliviranomaisille esittämällä

a) yksi ainoa kuljetusasiakirja, jolla tavarat on kuljetettu viejämaasta kauttakuljetusmaan kautta; tai

b) kauttakuljetusmaan tulliviranomaisten antama todistus, jossa i) on tarkka kuvaus tuotteista; ii) ilmoitetaan tuotteiden purkamisen ja uudelleenlastauksen päivämäärät ja tarvittaessa käytettyjen alusten tai muiden kuljetusvälineiden nimet; ja iii) vahvistetaan ne olosuhteet, joissa tavarat ovat olleet kauttakuljetusmaassa; tai

c) jos edellä mainittuja ei ole, muita asian kannalta olennaisia asiakirjoja.

13 artikla

Näyttelyt

1. Alkuperätuotteille, jotka on lähetetty AKT-valtiosta muuhun kuin 6 artiklassa tarkoitetussa maassa tai alueella pidettävään näyttelyyn ja jotka myydään näyttelyn jälkeen unioniin tuotaviksi, myönnetään tuonnissa tämän asetuksen säännösten mukaiset etuudet, jos tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla osoitetaan, että:

a) viejä on lähettänyt nämä tuotteet AKT-valtiosta maahan tai alueelle, jossa näyttely pidetään, ja pitänyt niitä siellä näytteillä;

b) kyseinen viejä on myynyt tai luovuttanut tuotteet unionissa olevalle vastaanottajalle;

c) tuotteet on lähetetty näyttelyn aikana tai välittömästi sen jälkeen siinä tilassa, jossa ne lähetettiin näyttelyä varten; ja

d) sen jälkeen kun tuotteet on lähetetty näyttelyyn, niitä ei ole käytetty muihin tarkoituksiin kuin tässä näyttelyssä esittelyyn.

2. Alkuperäselvitys on annettava tai laadittava IV osaston säännösten mukaisesti ja esitettävä tavanomaisella tavalla tuojamaan tulliviranomaisille. Siinä on ilmoitettava näyttelyn nimi ja osoite. Tarvittaessa voidaan vaatia kirjallinen lisäselvitys olosuhteista, joissa tuotteita on pidetty näytteillä.

3. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan kaikkiin kaupan, teollisuuden, maatalouden ja käsiteollisuuden näyttelyihin, messuihin tai niiden kaltaisiin julkisiin esittelytilaisuuksiin, joita ei ole järjestetty yksityisiin tarkoituksiin kaupoissa tai liiketiloissa ulkomaisten tuotteiden myymiseksi ja joiden aikana tuotteet pysyvät tullivalvonnassa.

IV OSASTO

ALKUPERÄSELVITYS

14 artikla

Yleiset vaatimukset

1. AKT-valtioiden alkuperätuotteet saavat unioniin tuotaessa tämän asetuksen säännösten mukaiset etuudet, jos niistä esitetään joko:

a) lisäyksessä 3 esitetyn mallin mukainen EUR.1-tavaratodistus; tai

b) jäljempänä 19 artiklan 1 kohdassa eritellyissä tapauksissa ilmoitus, jäljempänä ’kauppalaskuilmoitus’, jonka viejä antaa kauppalaskussa, lähetysluettelossa tai muussa sellaisessa kaupallisessa asiakirjassa, jossa tuotteiden kuvaus on riittävän yksityiskohtainen niiden tunnistamiseksi. Kauppalaskuilmoituksen teksti esitetään lisäyksessä 4.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tämän liitteen mukaiset alkuperätuotteet saavat 25 artiklassa eritellyissä tapauksissa tämän asetuksen säännösten mukaiset etuudet ilman, että on tarpeen esittää mitään kyseisessä kohdassa tarkoitetuista asiakirjoista.

15 artikla

EUR.1-tavaratodistuksen antamismenettely

1. Viejämaan tulliviranomaiset antavat EUR.1-tavaratodistuksen viejän tai tämän valtuuttaman edustajan viejän vastuulla tekemästä kirjallisesta hakemuksesta.

2. Tätä varten viejä tai tämän valtuuttama edustaja täyttää lisäyksessä 3 esitettyjen mallien mukaiset EUR.1-tavaratodistuksen ja hakemuslomakkeen. Nämä lomakkeet on täytettävä tässä liitteessä säädetyllä tavalla. Jos ne täytetään käsin, ne on täytettävä musteella painokirjaimin. Tuotteiden kuvaus on merkittävä sille varattuun kohtaan jättämättä väliin tyhjiä rivejä. Jos kohtaa ei täytetä kokonaan, kuvauksen viimeisen rivin alle on vedettävä vaakasuora viiva ja täyttämätön tila on suljettava viivalla.

3. EUR.1-tavaratodistusta hakevan viejän on oltava valmis milloin tahansa sen tuotteet vievän AKT-valtion tulliviranomaisten pyynnöstä, jossa EUR.1-tavaratodistus annetaan, toimittamaan kaikki tarvittavat asiakirjat, joilla todistetaan tuotteiden alkuperäasema sekä tämän liitteen muiden vaatimusten täyttyminen.

4. Vievän AKT-valtion tulliviranomaiset antavat EUR.1-tavaratodistuksen, jos kyseisiä tuotteita voidaan pitää AKT-valtioiden tai jonkin muun 6 artiklassa tarkoitetun maan tai alueen alkuperätuotteina ja jos ne täyttävät tämän liitteen muut vaatimukset.

5. Tavaratodistuksen antavien tulliviranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tuotteiden alkuperäaseman ja tämän liitteen muiden vaatimusten täyttymisen tarkastamiseksi. Tätä varten niillä on oikeus vaatia todistusaineistoa ja tarkastaa viejän tilejä tai tehdä muita tarpeelliseksi katsomiaan tarkastuksia. Tavaratodistuksen antavien tulliviranomaisten on valvottava myös, että 2 kohdassa tarkoitetut lomakkeet täytetään asianmukaisesti. Ne tarkastavat erityisesti, että tuotekuvaukselle varattu kohta on täytetty siten, että siihen on mahdotonta tehdä vilpillisiä lisäyksiä.

6. EUR.1-tavaratodistuksen antopäivä merkitään tavaratodistuksen 11 kohtaan.

7. Tulliviranomaiset antavat EUR.1-tavaratodistuksen, ja se annetaan viejän käyttöön heti, kun vienti on tosiasiallisesti tapahtunut tai varmistunut.

16 artikla

Jälkikäteen annetut EUR.1-tavaratodistukset

1. Sen estämättä, mitä 15 artiklan 7 kohdassa säädetään, EUR.1-tavaratodistus voidaan poikkeuksellisesti antaa siihen merkittyjen tuotteiden viennin jälkeen, jos:

a) sitä ei ole annettu vientihetkellä erehdysten, tahattomien laiminlyöntien tai erityisolosuhteiden vuoksi; tai

b) tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla osoitetaan, että EUR.1-tavaratodistus on annettu, mutta sitä ei ole tuonnissa hyväksytty teknisistä syistä.

2. Sovellettaessa 1 kohtaa viejän on ilmoitettava hakemuksessa EUR.1-tavaratodistukseen merkittyjen tuotteiden vientipaikka ja -päivä sekä perusteet tälle pyynnölle.

3. Tulliviranomaiset voivat antaa EUR.1-tavaratodistuksen jälkikäteen vasta todettuaan viejän hakemuksessa annettujen tietojen olevan vastaavien asiakirjojen mukaisia.

4. Jälkikäteen annettuihin EUR.1-tavaratodistuksiin on tehtävä seuraava merkintä:

”ISSUED RETROSPECTIVELY”

5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettu merkintä tehdään EUR.1-tavaratodistuksen 7 kohtaan.

17 artikla

EUR.1-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen antaminen

1. Jos EUR.1-tavaratodistus varastetaan tai se katoaa tai tuhoutuu, viejä voi pyytää todistuksen antaneilta tulliviranomaisilta kaksoiskappaleen, joka laaditaan niiden hallussa olevien vientiasiakirjojen perusteella.

2. Näin annettuun kaksoiskappaleeseen on tehtävä seuraava merkintä:

”DUPLICATE”

3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu merkintä tehdään EUR.1-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen 7 kohtaan.

4. Kaksoiskappale, johon on merkittävä alkuperäisen EUR.1-tavaratodistuksen antopäivämäärä, on voimassa kyseisestä päivästä alkaen.

18 artikla

EUR.1-tavaratodistuksen antaminen aikaisemmin annetun tai laaditun alkuperäselvityksen perusteella

Kun alkuperätuotteet asetetaan AKT-valtiossa tai unionissa tullitoimipaikan valvontaan, alkuperäinen alkuperäselvitys voidaan korvata yhdellä tai useammalla EUR.1-tavaratodistuksella kaikkien näiden tuotteiden tai niistä osan lähettämiseksi muualle AKT-valtioihin tai unioniin. Korvaavan EUR.1-tavaratodistuksen tai korvaavat EUR.1-tavaratodistukset antaa se tullitoimipaikka, jonka valvontaan tuotteet asetetaan.

19 artikla

Kauppalaskuilmoituksen laatimisedellytykset

1. Edellä 14 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun kauppalaskuilmoituksen voivat laatia

a) jäljempänä 20 artiklassa tarkoitettu valtuutettu viejä; tai

b) kuka tahansa viejä yhdestä tai useammasta kollista muodostuvalle, yhteensä enintään 6 000 euron arvosta alkuperätuotteita sisältävälle lähetykselle.

2. Kauppalaskuilmoitus voidaan laatia, jos tuotteita voidaan pitää AKT-valtioiden tai jonkin muun 6 artiklassa tarkoitetun maan tai alueen alkuperätuotteina ja jos ne täyttävät tämän liitteen muut vaatimukset.

3. Viejän, joka laatii kauppalaskuilmoituksen, on milloin tahansa oltava valmis viejämaan tulliviranomaisten pyynnöstä toimittamaan kaikki tarvittavat asiakirjat, joilla todistetaan tuotteiden alkuperäasema ja tämän liitteen muiden vaatimusten täyttyminen.

4. Viejä laatii kauppalaskuilmoituksen kirjoittamalla koneella, leimaamalla tai painamalla kauppalaskuun, lähetysluetteloon tai muuhun kaupalliseen asiakirjaan lisäyksessä 4 olevan tekstin mukaisen ilmoituksen käyttäen yhtä kyseisessä lisäyksessä annetuista erikielisistä toisinnoista ja viejämaan sisäisen lainsäädännön mukaisesti. Jos ilmoitus kirjoitetaan käsin, se on kirjoitettava musteella painokirjaimin.

5. Kauppalaskuilmoituksissa on oltava viejän käsin kirjoittama alkuperäinen allekirjoitus. Jäljempänä 20 artiklassa tarkoitettua valtuutettua viejää ei kuitenkaan vaadita allekirjoittamaan tällaisia ilmoituksia, jos hän antaa viejämaan tulliviranomaisille kirjallisen sitoumuksen, että hän ottaa jokaisesta kauppalaskuilmoituksesta, josta hänet voidaan tunnistaa, täyden vastuun, niin kuin hän olisi käsin allekirjoittanut sen.

6. Viejä voi laatia kauppalaskuilmoituksen, kun siinä tarkoitetut tuotteet viedään maasta tai viennin jälkeen, jos se esitetään tuojamaassa viimeistään kahden vuoden kuluttua siitä, kun siinä tarkoitetut tuotteet on tuotu maahan.

20 artikla

Valtuutettu viejä

1. Viejämaan tulliviranomaiset voivat antaa sellaiselle viejälle, joka harjoittaa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden usein tapahtuvaa vientiä, luvan laatia kauppalaskuilmoituksia tuotteiden arvosta riippumatta. Tällaista lupaa hakevan viejän on annettava kaikki tulliviranomaisten tarpeellisina pitämät takeet tuotteiden alkuperäaseman ja muiden tässä liitteessä asetettujen vaatimusten täyttymisen tarkastamiseksi.

2. Viejämaan tulliviranomaiset voivat asettaa valtuutetun viejän aseman myöntämiselle kaikki tarpeellisina pitämänsä edellytykset.

3. Viejämaan tulliviranomaiset antavat valtuutetulle viejälle tullin lupanumeron, joka merkitään kauppalaskuilmoitukseen.

4. Viejämaan tulliviranomaiset valvovat valtuutetun viejän luvankäyttöä.

5. Viejämaan tulliviranomaiset voivat milloin tahansa peruuttaa luvan. Niiden on tehtävä näin silloin, kun valtuutettu viejä ei enää anna 1 kohdassa tarkoitettuja takeita tai täytä 2 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä taikka muutoin käyttää lupaa väärin.

21 artikla

Alkuperäselvityksen voimassaolo

1. Alkuperäselvitys on voimassa kymmenen kuukautta siitä päivästä, jona se on annettu viejämaassa, ja se on esitettävä tuon ajan kuluessa tuojamaan tulliviranomaisille.

2. Alkuperäselvitykset, jotka esitetään tuojamaan tulliviranomaisille 1 kohdassa mainitun esittämismääräajan päätyttyä, voidaan hyväksyä etuuskohtelun soveltamista varten, jos nämä asiakirjat ovat jääneet esittämättä ennen määräajan päättymistä poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi.

3. Muissa myöhästymistapauksissa tuojamaan tulliviranomaiset voivat hyväksyä alkuperäselvityksen, jos tuotteet on esitetty niille ennen mainitun määräajan päättymistä.

22 artikla

Kauttakuljetusmenettely

Kun tavarat saapuvat AKT-valtioon, joka on muu kuin niiden alkuperämaa, uusi neljän kuukauden voimassaoloaika alkaa päivänä, jona kauttakuljetusmaan tulliviranomaiset merkitsevät EUR.1-tavaratodistuksen 7 kohtaan:

— sanan ”kauttakuljetus”,

— kauttakuljetusmaan nimen,

— virallisen leiman, jonka malli on aikaisemmin toimitettu Euroopan komissiolle 31 artiklan mukaisesti,

— mainittujen merkintöjen päivämäärän.

23 artikla

Alkuperäselvityksen esittäminen

Alkuperäselvitys on esitettävä tuojamaan tulliviranomaisille kyseisessä maassa sovellettavien menettelyjen mukaisesti. Nämä viranomaiset voivat vaatia alkuperäselvityksen käännöksen ja ne voivat lisäksi vaatia, että tuontitavarailmoitusta täydennetään tuojan vakuutuksella siitä, että tuotteet täyttävät tämän asetuksen täytäntöönpanoon vaadittavat edellytykset.

24 artikla

Tuonti osalähetyksinä

Jos harmonoidun järjestelmän XVI ja XVII jaksoon tai nimikkeisiin 7308 ja 9406 kuuluva harmonoidun järjestelmän yleisessä tulkintasäännössä 2 a tarkoitettu osiin purettu tai kokoamaton tuote tuodaan tuojan pyynnöstä maahan osalähetyksinä tuojavaltion tulliviranomaisten määräämin edellytyksin, tulliviranomaisille esitetään tällaisesta tuotteesta yksi alkuperäselvitys ensimmäistä osalähetystä tuotaessa.

25 artikla

Poikkeukset alkuperäselvityksen esittämisestä

1. Yksityishenkilöiden yksityishenkilöille pikkulähetyksinä lähettämät tuotteet ja matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvät tuotteet voidaan tuoda maahan alkuperätuotteina ilman, että alkuperäselvityksen esittämistä vaaditaan, jos kyseessä ei ole kaupallinen tuonti ja tuotteiden on ilmoitettu täyttävän tässä liitteessä säädetyt vaatimukset ja kun ei ole syytä epäillä annetun ilmoituksen todenmukaisuutta. Jos tuotteet lähetetään postitse, tämä ilmoitus voidaan tehdä tulliluetteloon CN22/CN23 tai kyseiseen asiakirjaan liitettävälle erilliselle paperille.

2. Tuontia, joka on satunnaista ja muodostuu ainoastaan vastaanottajien tai matkustajien tai heidän perheidensä henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitetuista tuotteista, ei pidetä kaupallisena, jos näiden tuotteiden luonne tai määrä ei viittaa mihinkään kaupalliseen tarkoitukseen.

3. Näiden tuotteiden yhteisarvo ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin 500 euroa pikkulähetysten osalta eikä suurempi kuin 1 200 euroa matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvien tuotteiden osalta.

26 artikla

Kumulaatiota koskeva tiedotusmenettely

1. Sovellettaessa 2 artiklan 2 kohtaa ja 6 artiklan 1 kohtaa muista AKT-valtioista, unionista tai MMA:ista tulevien ainesten tämän liitteen mukainen alkuperäasema todistetaan EUR.1-tavaratodistuksella tai lisäyksessä 5A esitetyn mallin mukaisella hankkijan ilmoituksella, jonka viejä antaa siinä valtiossa tai MMA:ssa, josta aines tulee.

2. Sovellettaessa 2 artiklan 2 kohtaa sekä 6 artiklan 2 ja 9 kohtaa muissa AKT-valtioissa, unionissa, MMA:issa tai Etelä-Afrikassa suoritettu valmistus tai käsittely todistetaan lisäyksessä 5B esitetyn mallin mukaisella hankkijan ilmoituksella, jonka viejä antaa siinä valtiossa tai MMA:ssa, josta aines tulee.

3. Hankkijan on annettava erillinen hankkijan ilmoitus jokaisen aineslähetyksen osalta lähetystä koskevassa kauppalaskussa tai sen liitteessä taikka lähetysluettelossa tai muussa lähetystä koskevassa kaupallisessa asiakirjassa, jossa ainesten kuvaus on riittävän yksityiskohtainen niiden tunnistamiseksi.

4. Hankkijan ilmoitus voidaan laatia valmiille lomakkeelle.

5. Hankkijan ilmoitus on allekirjoitettava käsin. Kun kauppalasku ja hankkijan ilmoitus laaditaan tietokoneella, hankkijan ilmoitusta ei kuitenkaan tarvitse välttämättä allekirjoittaa käsin, jos hankkijayrityksessä asiasta vastaava työntekijä voidaan tunnistaa tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla siinä valtiossa, jossa hankkijan ilmoitus on laadittu. Mainitut tulliviranomaiset voivat vahvistaa tämän kohdan soveltamisen edellytykset.

6. Hankkijan ilmoitus esitetään sille vievän AKT-valtion toimivaltaiselle tullitoimipaikalle, jota on pyydetty antamaan EUR.1-tavaratodistus.

27 artikla

Todistusasiakirjat

Edellä 15 artiklan 3 kohdassa ja 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat, joita käytetään todisteena siitä, että EUR.1-tavaratodistuksessa tai kauppalaskuilmoituksessa tarkoitettuja tuotteita voidaan pitää AKT-valtioiden tai jonkin muun 6 artiklassa tarkoitetun maan tai alueen alkuperätuotteina ja että ne täyttävät tämän liitteen muut vaatimukset, voivat olla muun muassa seuraavia:

a) esimerkiksi viejän tai hankkijan tileihin tai sisäiseen kirjanpitoon sisältyvät välittömät todisteet toimista, jotka viejä tai hankkija on suorittanut tavaroiden tuottamiseksi;

b) asiakirjat, joilla osoitetaan tuotteiden valmistuksessa käytettyjen ainesten alkuperäasema ja jotka on annettu tai laadittu AKT-valtiossa tai jossakin muussa 6 artiklassa tarkoitetussa maassa tai 6 artiklassa tarkoitetulla alueella, jossa näitä asiakirjoja käytetään sisäisen lainsäädännön mukaisesti;

c) asiakirjat, joilla osoitetaan tuotteiden valmistuksessa käytettyjen ainesten valmistus tai käsittely AKT-valtioissa, unionissa tai MMA:issa ja jotka on annettu tai laadittu AKT-valtiossa, unionissa tai MMA:ssa, jossa näitä asiakirjoja käytetään sisäisen lainsäädännön mukaisesti;

d) EUR.1-tavaratodistukset tai kauppalaskuilmoitukset, joilla osoitetaan tuotteiden valmistuksessa käytettyjen ainesten alkuperäasema ja jotka on annettu tai laadittu AKT-valtioissa tai jossakin muussa 6 artiklassa tarkoitetussa maassa tai 6 artiklassa tarkoitetulla alueella tämän liitteen mukaisesti.

28 artikla

Alkuperäselvitysten ja todistusasiakirjojen säilyttäminen

1. Viejän, joka hakee EUR.1-tavaratodistusta, on säilytettävä 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat vähintään kolme vuotta.

2. Viejän, joka laatii kauppalaskuilmoituksen, on säilytettävä kyseisen kauppalaskuilmoituksen jäljennös ja 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat vähintään kolme vuotta.

3. Viejämaan tulliviranomaisten, jotka antavat EUR.1-tavaratodistuksen, on säilytettävä 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hakemuslomake vähintään kolme vuotta.

4. Tuojamaan tulliviranomaisten on säilytettävä niille esitetyt EUR.1-tavaratodistukset ja kauppalaskuilmoitukset vähintään kolme vuotta.

29 artikla

Poikkeavuudet ja muotovirheet

1. Pienet poikkeavuudet alkuperäselvityksen merkintöjen ja tuotteiden tuontimuodollisuuksien täyttämiseksi tullitoimipaikassa esitettyjen asiakirjojen merkintöjen välillä eivät sinänsä tee alkuperäselvityksestä mitätöntä, jos asianmukaisesti osoitetaan, että se vastaa tulliviranomaisille esitettyjä tuotteita.

2. Alkuperäselvityksessä olevat selvät muotovirheet kuten lyöntivirheet eivät saa johtaa kyseisen asiakirjan hylkäämiseen, elleivät nämä virheet ole sellaisia, että ne antavat aihetta epäillä asiakirjassa annettujen tietojen oikeellisuutta.

30 artikla

Euroina ilmaistut määrät

1. Edellä 19 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 25 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi tapauksissa, joissa tuotteet laskutetaan muuna valuuttana kuin euroina, AKT-valtio, jäsenvaltiot ja muut 6 artiklassa mainitut maat ja alueet vahvistavat euroina ilmaistuja määriä vastaavat määrät vuosittain omana kansallisena valuuttanaan.

2. Lähetykseen sovelletaan 19 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 25 artiklan 3 kohdan säännöksiä sen valuutan perusteella, jona kauppalasku on laadittu, asianomaisen maan vahvistaman määrän mukaisesti.

3. Kansallisena valuuttana käytettävät määrät ovat euroina ilmaistavien määrien vasta-arvot kyseisenä valuuttana euron lokakuun ensimmäisen työpäivän kurssin mukaisesti. Määrät ilmoitetaan komissiolle kunkin vuoden 15 päivään lokakuuta mennessä, ja niitä sovelletaan seuraavan vuoden tammikuun 1 päivästä. Komissio ilmoittaa kaikille asianomaisille maille kyseisistä määristä.

4. Maa voi pyöristää ylöspäin tai alaspäin määrää, joka saadaan muunnettaessa euroina ilmaistu määrä sen kansalliseksi valuutaksi. Pyöristyksen tuloksena saatu määrä voi poiketa muuntamisen tuloksena saadusta määrästä enintään 5 prosenttia. Maa voi pitää euroina ilmaistun määrän kansallisena valuuttana ilmaistun vasta-arvon muuttumattomana, jos kyseisen määrän muuntaminen 3 kohdassa määrättynä vuotuisen tarkistuksen ajankohtana ilman mahdollista pyöristystä korottaisi kansallisena valuuttana ilmaistua vasta-arvoa vähemmän kuin 15 prosenttia. Kansallisena valuuttana ilmaistu vasta-arvo voidaan pitää samana, jos kyseinen vasta-arvo alenisi muuntamisen tuloksena.

5. Komissio tarkastelee yhteisön tai AKT-valtioiden pyynnöstä euroina ilmaistuja määriä. Tätä tarkastelua tehdessään komissio harkitsee, onko aiheellista säilyttää näiden arvorajojen reaalivaikutus entisellään. Tätä tarkoitusta varten se voi päättää euroina ilmaistujen määrien muuttamisesta.

V OSASTO

HALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN MENETELMÄT

31 artikla

Keskinäinen avunanto

1. AKT-valtiot toimittavat komissiolle käyttämiensä leimasinten leimanäytteet sekä niiden tulliviranomaisten osoitteet, jotka ovat toimivaltaisia antamaan EUR.1-tavaratodistuksia ja suorittamaan EUR.1-tavaratodistusten ja kauppalaskuilmoitusten jälkitarkastuksia.

EUR.1.-tavaratodistukset ja kauppalaskuilmoitukset hyväksytään etuuskohtelun soveltamista varten siitä päivästä, jona komissio saa kyseiset tiedot.

Komissio välittää nämä tiedot jäsenvaltioiden tulliviranomaisille.

2. Sen varmistamiseksi, että tätä liitettä sovelletaan oikein, unioni, MMA:t ja AKT-valtiot avustavat toisiaan toimivaltaisten tullihallintojen välityksellä tarkastaessaan EUR.1-tavaratodistusten, kauppalaskuilmoitusten ja hankkijan ilmoitusten aitoutta sekä näissä asiakirjoissa annettujen tietojen oikeellisuutta.

Viranomaiset, joilta apua pyydetään, toimittavat tarvittavat tiedot niistä olosuhteista, joissa tuote on valmistettu, ja ilmoittavat erityisesti, millä edellytyksillä alkuperäsääntöjä on noudatettu asianomaisissa AKT-valtioissa, jäsenvaltioissa tai MMA:issa.

32 artikla

Alkuperäselvityksen tarkastaminen

1. Alkuperäselvityksen jälkitarkastus suoritetaan pistokokein tai aina, kun tuojamaan tulliviranomaisilla on perusteltua aihetta epäillä tällaisten asiakirjojen aitoutta, tuotteiden alkuperäasemaa tai muiden tässä liitteessä säädettyjen vaatimusten täyttymistä.

2. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa tuojamaan tulliviranomaiset palauttavat viejämaan tulliviranomaisille EUR.1-tavaratodistuksen ja kauppalaskun, jos se on esitetty, kauppalaskuilmoituksen tai näiden asiakirjojen jäljennös ja esittävät tarvittaessa syyt tarkastuspyyntöön. Jälkitarkastuspyynnön tueksi toimitetaan kaikki asiakirjat ja saadut tiedot, joiden perusteella alkuperäselvityksessä olevia tietoja voidaan epäillä virheellisiksi.

3. Tarkastuksen suorittavat viejämaan tulliviranomaiset. Tätä varten niillä on oikeus vaatia todistusaineistoa ja tarkastaa viejän tilejä tai tehdä muita tarpeelliseksi katsomiaan tarkastuksia.

4. Jos tuojamaan tulliviranomaiset päättävät lykätä etuuskohtelun myöntämistä kyseisille tuotteille siihen asti, kunnes tarkastuksen tulokset on saatu, niiden on luovutettava tuotteet tuojalle, jos tarpeellisiksi katsotut varmuustoimenpiteet toteutetaan.

5. Tarkastuksen tulokset ilmoitetaan tarkastusta pyytäneille tulliviranomaisille mahdollisimman pian. Näistä tuloksista on käytävä selvästi ilmi, ovatko asiakirjat aitoja ja voidaanko kyseisiä tuotteita pitää AKT-valtioiden tai jonkin muun 6 artiklassa tarkoitetun maan tai alueen alkuperätuotteina ja täyttävätkö ne tämän liitteen muut vaatimukset.

6. Jos perustellun epäilyn tapauksessa vastausta ei ole saatu kymmenen kuukauden kuluessa tarkastuspyynnön päivämäärästä tai saadussa vastauksessa ei ole riittävästi tietoja sen ratkaisemiseksi, ovatko kyseiset asiakirjat aitoja tai mikä on tavaroiden tosiasiallinen alkuperä, tarkastusta pyytäneet tulliviranomaiset epäävät etuuskohtelun, paitsi poikkeuksellisissa olosuhteissa.

7. Jos tarkastusmenettely tai muut käytettävissä olevat tiedot näyttävät osoittavan, että tämän liitteen säännöksiä rikotaan, on suoritettava tarvittavat tutkimukset asianmukaista kiireellisyyttä noudattaen, jotta tällaiset rikkomukset voidaan todeta ja estää.

33 artikla

Hankkijan ilmoitusten tarkastaminen

1. Hankkijan ilmoituksen tarkastus suoritetaan pistokokein tai aina, kun tuojamaan tulliviranomaisilla on aihetta epäillä asiakirjan aitoutta tai kyseisten ainesten tosiasiallista alkuperää koskevien tietojen oikeellisuutta ja täydellisyyttä.

2. Tulliviranomaiset, joille hankkijan ilmoitus esitetään, voivat pyytää sen valtion tulliviranomaisia, jossa ilmoitus on laadittu, antamaan lisäyksessä 6 esitetyn mallin mukaisen tiedotustodistuksen. Vaihtoehtoisesti tulliviranomaiset, joille hankkijan ilmoitus esitetään, voivat pyytää viejää esittämään sen valtion tulliviranomaisten antaman tiedotustodistuksen, jossa ilmoitus on laadittu.

Tiedotustodistuksen antaneen tullitoimipaikan on säilytettävä todistuksen jäljennös vähintään kolme vuotta.

3. Tarkastuksen tulokset ilmoitetaan tarkastusta pyytäneille tulliviranomaisille niin pian kuin mahdollista. Näistä tuloksista on käytävä selkeästi ilmi, onko ainesten asemaa koskeva ilmoitus oikea.

4. Tarkastuksia varten hankkijoiden on säilytettävä ilmoituksen sisältävän asiakirjan jäljennös sekä kaikki tarvittavat todisteet ainesten tosiasiallisesta asemasta vähintään kolmen vuoden ajan.

5. Sen valtion tulliviranomaisilla, jossa hankkijan ilmoitus on laadittu, on oikeus vaatia todistusaineistoa tai tehdä tarpeelliseksi katsomiaan tarkastuksia hankkijan ilmoituksen oikeellisuuden tarkastamiseksi.

6. Virheellisen hankkijan ilmoituksen perusteella annettuja tai laadittuja EUR.1-tavaratodistuksia tai kauppalaskuilmoituksia pidetään mitättöminä.

34 artikla

Rangaistukset

Seuraamuksia määrätään jokaiselle, joka laatii tai laadituttaa vääriä tietoja sisältävän asiakirjan saadakseen tuotteille etuuskohtelun.

35 artikla

Vapaa-alueet

1. Kaikki tarvittavat toimenpiteet on toteutettava sen takaamiseksi, että alkuperäselvityksen tai hankkijan ilmoituksen seuraamia kaupan kohteena olevia tuotteita, joita kuljetuksen aikana pidetään niiden alueella sijaitsevilla vapaa-alueilla, ei vaihdeta toisiin tavaroihin ja että niille ei suoriteta muita toimenpiteitä kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarkoitetut tavanomaiset toimenpiteet.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, kun alkuperätuotteita tuodaan alkuperäselvityksellä vapaa-alueelle ja niitä valmistetaan tai käsitellään siellä, kyseisten viranomaisten on viejän pyynnöstä annettava uusi EUR.1-tavaratodistus, jos suoritettu valmistus tai käsittely on tämän liitteen säännösten mukainen.

36 artikla

Poikkeukset

1. Komissio voi omasta aloitteestaan tai edunsaajavaltion pyynnöstä myöntää edunsaajavaltiolle väliaikaisen poikkeuksen tämän liitteen säännöksistä, jos

a) edunsaajavaltio ei sisäisistä tai ulkoisista syistä väliaikaisesti kykene noudattamaan tässä liitteessä säädettyjä alkuperäaseman saamista koskevia sääntöjä, vaikka se on aiemmin kyennyt niitä noudattamaan; tai

b) edunsaajavaltio tarvitsee aikaa valmistautuakseen noudattamaan tässä liitteessä säädettyjä alkuperäaseman saamista koskevia sääntöjä.

2. Tällainen väliaikainen poikkeus on rajoitettava kestämään ainoastaan niin kauan, kuin kyseiset sisäiset tai ulkoiset syyt ovat olemassa tai niin kauan kuin on tarpeen, jotta edunsaajavaltio kykenee noudattamaan mainittuja sääntöjä.

3. Poikkeusta koskeva pyyntö on esitettävä kirjallisena komissiolle. Pyynnössä on mainittava 1 kohdassa tarkoitetut syyt siihen, miksi poikkeusta haetaan, ja siihen on liitettävä asianmukaiset kirjalliset todisteet.

4. Tämän artiklan mukaiset toimenpiteet hyväksytään noudattaen tämän asetuksen 19 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä.

Unioni myöntyy kaikkiin AKT-valtioiden pyyntöihin, jotka ovat tämän artiklan mukaisesti perusteltu asianmukaisesti ja joista ei voi aiheutua vakavaa haittaa unionin vakiintuneelle elinkeinolle.

VI OSASTO

CEUTA JA MELILLA

37 artikla

Erityisedellytykset

1. Tässä liitteessä käytettyyn ilmaisuun ”unioni” ei sisälly Ceuta eikä Melilla. Ilmaisuun ”unionin alkuperätuotteet” eivät sisälly Ceutan eivätkä Melillan alkuperätuotteet.

2. Tätä liitettä sovelletaan soveltuvin osin määritettäessä, voidaanko tuotteita pitää AKT-valtioiden alkuperätuotteina tuotaessa niitä Ceutaan ja Melillaan.

3. Jos Ceutassa ja Melillassa tai unionissa kokonaan tuotettuja tuotteita valmistetaan tai käsitellään AKT-valtioissa, niitä pidetään AKT-valtioissa kokonaan tuotettuina.

4. Ceutassa ja Melillassa tai unionissa tapahtunut valmistus tai käsittely katsotaan AKT-valtioissa tapahtuneeksi, jos aineksia valmistetaan tai käsitellään edelleen AKT-valtioissa.

5. Tämän artiklan 3 ja 4 kohtaa sovellettaessa 5 artiklassa lueteltuja riittämättömiä valmistus- tai käsittelytoimia ei pidetä valmistuksena tai käsittelynä.

6. Ceutaa ja Melillaa pidetään yhtenä alueena.

VII OSASTO

LOPPUSÄÄNNÖKSET

38 artikla

Lisäykset

Tämän liitteen lisäykset ovat sen erottamaton osa.

Lisäys 1 Alkuhuomautukset lisäyksessä 2 olevaan luetteloon Huomautus 1: Luettelossa asetetaan edellytykset, jotka tuotteiden on täytettävä, jotta niitä voitaisiin pitää liitteessä II olevan 4 artiklan mukaisesti riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä. Huomautus 2: 1. Luettelon kahdessa ensimmäisessä sarakkeessa kuvataan valmis tuote. Ensimmäisessä sarakkeessa on harmonoidussa järjestelmässä käytetty nimikkeen tai ryhmän numero ja toisessa sarakkeessa harmonoidussa järjestelmässä tästä nimikkeestä tai ryhmästä käytetty tavaran kuvaus. Jokaisen kahden ensimmäisen sarakkeen merkinnän osalta on sääntö 3 tai 4 sarakkeessa. Jos ensimmäisen sarakkeen numeron edessä on tietyissä tapauksissa ”ex”, tämä tarkoittaa, että 3 tai 4 sarakkeen sääntöä sovelletaan ainoastaan 2 sarakkeessa mainittuun nimikkeen osaan. 2. Kun sarakkeessa 1 on koottu yhteen useita nimikkeitä tai mainittu ryhmän numero ja sarakkeessa 2 on tämän vuoksi yleisluonteinen tavaran kuvaus, vastaavaa sarakkeen 3 tai 4 sääntöä sovelletaan kaikkiin niihin tuotteisiin, jotka harmonoidussa järjestelmässä luokitellaan kyseisen ryhmän nimikkeisiin tai johonkin nimikkeistä, jotka on koottu sarakkeeseen 1. 3. Kun tässä luettelossa on eri sääntöjä, joita sovelletaan samaan nimikkeeseen kuuluviin eri tuotteisiin, jokaisessa luetelmakohdassa on sen nimikkeen osan tavaran kuvaus, jota viereinen 3 tai 4 sarakkeen sääntö koskee. 4. Kun kahden ensimmäisen sarakkeen merkinnälle on sääntö sekä 3 että 4 sarakkeessa, viejä voi soveltaa joko 3 tai 4 sarakkeessa olevaa sääntöä. Jos 4 sarakkeessa ei ole alkuperäsääntöä, on sovellettava 3 sarakkeen sääntöä. Huomautus 3: 1. Tämän liitteen 4 artiklan säännöksiä alkuperäaseman saaneista, muiden tuotteiden valmistuksessa käytettävistä tuotteista sovelletaan riippumatta siitä, onko tämä asema saatu siinä tehtaassa, jossa nämä tuotteet käytetään vai jossakin muussa unionin tai AKT-valtioiden tehtaassa. Esimerkki: Nimikkeeseen 8407 kuuluva moottori, jonka osalta säännössä määrätään, että mahdollisesti käytettävien ei-alkuperäainesten arvo saa olla enintään 40 prosenttia vapaasti tehtaalla -hinnasta, on valmistettu nimikkeeseen ex 7224 kuuluvasta ”muusta takomalla esimuokatusta seosteräksestä”. Jos tämä esimuokattu teräs on taottu unionissa ei-alkuperätuotetta olevasta valanteesta, se on jo saanut alkuperäaseman luettelossa vahvistetun nimikkeen 7224 tuotteita koskevan säännön nojalla. Esimuokattua terästä voidaan pitää moottorin arvoa laskettaessa alkuperätuotteena riippumatta siitä, onko esimuokattu teräs tuotettu samassa tehtaassa tai jossakin muussa unionina tehtaassa. Valanteen, joka ei ole alkuperätuote, arvoa ei siten oteta huomioon laskettaessa käytettyjen ei-alkuperäainesten arvoa. 2. Tästä seuraa, että sen ylittävä valmistus tai käsittely antaa myös alkuperäaseman ja sitä vähempi valmistus tai käsittely taas ei anna alkuperäasemaa. Toisin sanoen, jos säännössä määrätään, että tietyllä valmistusasteella olevia ei-alkuperäaineksia saadaan käyttää, on sitä aiemmalla valmistusasteella olevien tällaisten ainesten käyttö myös sallittua, mutta sen sijaan myöhemmällä valmistusasteella olevien ainesten käyttö ei ole. Toisin sanoen, jos säännössä määrätään, että tietyllä valmistusasteella olevia ei-alkuperäaineksia saadaan käyttää, on sitä aiemmalla valmistusasteella olevien tällaisten ainesten käyttö myös sallittua, mutta sen sijaan myöhemmällä valmistusasteella olevien ainesten käyttö ei ole. 3. Kun säännössä määrätään, että ”minkä tahansa nimikkeen aineksia” saadaan käyttää, myös aineksia, jotka kuuluvat samaan nimikkeeseen kuin tuote, saadaan käyttää ottaen kuitenkin huomioon sääntöön mahdollisesti sisältyvät erityisrajoitukset. Ilmaisulla ’valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista, myös muista nimikkeen … aineksista’ tarkoitetaan kuitenkin, että ainoastaan sellaisia samaan nimikkeeseen kuin tuote kuuluvia aineksia saadaan käyttää, joiden kuvaus on erilainen kuin tuotteella on luettelon 2 sarakkeessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3.2 huomautuksen soveltamista. 4. Kun luettelon säännössä määrätään, että tuote voidaan valmistaa useammasta kuin yhdestä aineksesta, tämä tarkoittaa, että yhtä tai useampaa näistä aineksista saadaan käyttää. Säännössä ei vaadita, että niitä kaikkia käytetään. Esimerkki: Nimikkeisiin 5208–5212 kuuluviin kankaisiin sovellettavassa säännössä määrätään, että luonnonkuituja saadaan käyttää ja että muun muassa kemiallisia aineita saadaan myös käyttää. Tämä sääntö ei tarkoita, että on käytettävä molempia; on mahdollista käyttää vain toista näistä aineksista tai molempia yhdessä. 5. Kun luettelon säännössä määrätään, että tuote on valmistettava tietystä aineksesta, tämä edellytys ei estä käyttämästä muita aineksia, jotka ovat luonteeltaan sellaisia, että ne eivät voi täyttää sääntöä. (Ks. myös huomautus 6.3 tekstiilien osalta.) Esimerkki: Nimikkeen 1904 elintarvikevalmisteita koskeva sääntö, jossa nimenomaan suljetaan pois viljan ja viljatuotteiden käyttö, ei estä kivennäissuolojen, kemikaalien ja muiden sellaisten lisäaineiden käyttöä, joita ei valmisteta viljasta. Tätä ei kuitenkaan sovelleta tuotteisiin, joita, vaikka niitä ei voida valmistaa luettelossa nimenomaisesti mainituista aineksista, voidaan valmistaa luonteeltaan samanlaisesta, aiemmalla valmistusasteella olevasta aineksesta. Esimerkki: Jos ex 62 ryhmän vaatteen osalta, joka on tehty kuitukankaasta, ainoastaan ei-alkuperätuotetta olevan langan käyttö on sallittua, ei ole mahdollista aloittaa valmistusta kuitukankaasta, vaikka kuitukangasta ei tavallisesti voidakaan tehdä langasta. Tällaisissa tapauksissa lähtöaineksen olisi tavallisesti oltava lankaa edeltävällä asteella, toisin sanoen kuituasteella. 6. Jos luettelon säännössä määrätään kaksi prosenttimäärää enimmäisarvoksi ei-alkuperäaineksille, joita voidaan käyttää, näitä prosenttimääriä ei saa laskea yhteen. Toisin sanoen kaikkien käytettyjen ei-alkuperäainesten enimmäisarvo ei saa koskaan olla suurempi kuin korkeampi kyseisistä prosenttimääristä. Lisäksi yksittäisiä prosenttimääriä ei saa ylittää niiden nimenomaisten ainesten osalta, joita ne koskevat. Huomautus 4: 1. Luettelossa käytetyllä ilmaisulla ’luonnonkuidut’ tarkoitetaan muita kuituja kuin muunto- ja synteettikuituja. Se rajoittuu kehruuta edeltävillä valmistusasteilla oleviin kuituihin ja siihen kuuluvat myös jätteet ja, jollei toisin mainita, kuidut, jotka on karstattu, kammattu tai muulla tavoin valmistettu mutta joita ei ole kehrätty. 2. Ilmaisuun ”luonnonkuidut” kuuluvat nimikkeen 0503 jouhi, nimikkeiden 5002 ja 5003 silkki, nimikkeiden 5101–5105 villakuidut ja hieno ja karkea eläimenkarva, nimikkeiden 5201–5203 puuvillakuidut ja nimikkeiden 5301–5305 muut kasvitekstiilikuidut. 3. Ilmaisuja ”tekstiilimassa”, ”kemialliset aineet” ja ”paperinvalmistusaineet” käytetään luettelossa kuvaamaan 50–63 ryhmään kuulumattomia aineksia, joita voidaan käyttää muunto-, synteetti- tai paperikuitujen tai -lankojen valmistukseen. 4. Luettelossa käytettyyn ilmaisuun ”katkotut tekokuidut” kuuluvat nimikkeiden 5501–5507 synteetti- tai muuntokuitufilamenttitouvi, synteetti- tai muuntokatkokuidut tai niiden jätteet. Huomautus 5: 1. Sellaisen tuotteen osalta, johon luettelossa liittyy viittaus tähän huomautukseen, luettelon 3 sarakkeessa vahvistettuja edellytyksiä ei saada soveltaa niiden valmistuksessa käytettyihin perustekstiiliaineisiin, joiden paino yhteensä on enintään 10 prosenttia kaikkien käytettyjen perustekstiiliaineiden yhteispainosta (katso myös 5.3 ja 5.4 huomautus jäljempänä). 2. Edellä 5.1 huomautuksessa mainittua poikkeusta voidaan kuitenkin soveltaa ainoastaan sekoitetuotteisiin, jotka on tehty kahdesta tai useammasta perustekstiiliaineesta. Perustekstiiliaineet ovat seuraavat: — silkki, — villa, — karkea eläimenkarva, — hieno eläimenkarva, — jouhet, — puuvilla, — paperinvalmistusaineet ja paperi, — pellava, — hamppu, — juutti ja muut niinitekstiilikuidut, — sisali ja muut Agave-sukuisista kasveista saadut tekstiilikuidut, — kookoskuidut, manilla, rami ja muut kasvitekstiilikuidut, — synteettikuitufilamentit, — muuntokuitufilamentit, — sähköä johtavat filamentit, — polypropeenista valmistetut synteettikatkokuidut, — polyesteristä valmistetut synteettikatkokuidut, — polyamidista valmistetut synteettikatkokuidut, — polyakryylinitriilistä valmistetut synteettikatkokuidut, — polyimidistä valmistetut synteettikatkokuidut, — polytetrafluorieteenistä valmistetut synteettikatkokuidut, — polyfenyleenisulfidista valmistetut synteettikatkokuidut, — polyvinyylikloridista valmistetut synteettikatkokuidut, — muut synteettikatkokuidut, — viskoosista valmistetut muuntokatkokuidut, — muut muuntokatkokuidut, — segmentoitu polyuretaania oleva lanka, jossa on joustavia polyeetterisegmenttejä, myös kierrepäällystetty, — segmentoitu polyuretaania oleva lanka, jossa on joustavia polyesterisegmenttejä, myös kierrepäällystetty, — nimikkeen 5605 tuotteet (metalloitu lanka), joissa on kaistaleita, jotka koostuvat enintään 5 mm leveästä kahden muovikelmun väliin joko värittömällä tai värillisellä liimalla kiinnitetystä, alumiinifoliota tai muovikelmua, myös alumiinijauheella peitettyä, olevasta sydämestä, — muut nimikkeen 5605 tuotteet. Esimerkki: Nimikkeen 5205 lanka, joka on tehty nimikkeen 5203 puuvillakuiduista ja nimikkeen 5506 synteettikatkokuiduista, on sekoitelanka. Sen vuoksi ei-alkuperätuotteita olevia synteettikatkokuituja, joka eivät täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta kemiallisista aineista tai tekstiilimassasta), saa käyttää enintään 10 prosenttia langan painosta. Esimerkki: Nimikkeen 5112 villakangas, joka on tehty nimikkeen 5107 villalangasta ja nimikkeen 5509 synteettikatkokuitulangasta, on sekoitekangas. Sen vuoksi synteettikuitulankaa, joka ei täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta kemiallisista aineista tai tekstiilimassasta), tai villalankaa, joka ei täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta karstaamattomista tai kampaamattomista tai muuten kehruuta varten käsittelemättömistä luonnonkuiduista), tai näiden kahden lankatyypin sekoitusta saa käyttää, jos niiden yhteispaino on enintään 10 prosenttia kankaan painosta. Esimerkki: Nimikkeen 5802 tuftattu tekstiilikangas, joka on tehty nimikkeen 5205 puuvillalangasta ja nimikkeen 5210 puuvillakankaasta, on sekoitetuote ainoastaan, jos puuvillakangas itsessään on sekoitekangas, joka on tehty kahdesta eri nimikkeeseen luokiteltavasta langasta, tai jos käytetyt puuvillalangat itsessään ovat sekoitetuotteita. Esimerkki: Jos kyseinen tuftattu tekstiilikangas on tehty nimikkeen 5205 puuvillalangasta ja nimikkeen 5407 synteettikuitukankaasta, on selvää, että käytettävät langat ovat kahta eri perustekstiiliainetta ja tuftattu tekstiilikangas on näin ollen sekoitetuote. 3. Tuotteissa, joissa on ”segmentoitua polyuretaania olevaa, myös kierrepäällystettyä lankaa, jossa on joustavia polyeetterisegmenttejä”, tämä poikkeus on tällaisen langan osalta 20 prosenttia. 4. Tuotteissa, joissa on ”kaistaleita, jotka koostuvat enintään 5 mm leveästä kahden muovikelmun väliin liimalla kiinnitetystä, alumiinifoliota tai muovikelmua, myös alumiinijauheella peitettyä, olevasta sydämestä”, tämä poikkeus on 30 prosenttia tällaisen kaistaleen osalta. Huomautus 6: 1. Niissä tekstiilituotteissa, joiden kohdalla luettelossa on alaviite tähän alkuhuomautukseen, saadaan käyttää tekstiiliainetta olevia koristeita ja tarvikkeita, jotka eivät täytä kyseistä sovitettua tuotetta koskevaa luettelon 3 sarakkeen sääntöä, jos niiden paino on enintään 10 prosenttia kaikkien käytettyjen tekstiiliaineiden yhteispainosta. Tekstiiliainetta olevia koristeita ja tarvikkeita ovat 50–63 ryhmään luokiteltavat koristeet ja tarvikkeet. Vuoria ja välivuoria ei pidetä koristeina tai tarvikkeina. 2. Muuta kuin tekstiiliainetta olevien koristeiden ja tarvikkeiden tai muiden käytettyjen ainesten, jotka sisältävät tekstiiliä, ei tarvitse täyttää 3 sarakkeessa esitettyjä edellytyksiä, vaikka ne eivät kuulu 3.5 huomautuksen soveltamisalaan. 3. Edellä olevan 3.5 huomautuksen mukaisesti ei-alkuperätuotteita olevia muuta kuin tekstiiliainetta olevia koristeita ja tarvikkeita tai muita tuotteita, jotka eivät sisällä tekstiilejä, saa kuitenkin käyttää vapaasti, jos niitä ei voida valmistaa 3 sarakkeessa luetelluista aineksista. Jos luettelon säännössä esimerkiksi (1) määrätään, että tietyn tekstiilitavaran, esimerkiksi puseron, valmistuksessa on käytettävä lankaa, tämä ei estä metallitavaroiden kuten nappien käyttöä, koska niitä ei voi valmistaa tekstiiliaineesta. 4. Prosenttisääntöä sovellettaessa on käytettyjen ei-alkuperäainesten arvoa laskettaessa otettava huomioon koristeiden ja tarvikkeiden arvo. Huomautus 7: 1. Nimikkeissä ex 2707, 2713–2715, ex 2901, ex 2902 ja ex 3403 tarkoitetaan ilmaisulla ’tietty käsittely’ seuraavia toimintoja: a) tyhjötislaus; b) toistotislaus perusteellisen jakotislausmenetelmän avulla (2); c) krakkaus; d) reformointi; e) uuttaminen valikoivien liuottimien avulla; f) käsittely, jossa yhdistyvät kaikki seuraavat toiminnot: käsittely tiivistetyllä rikkihapolla, oleumilla tai rikkitrioksidilla; neutralointi emäksisillä aineilla; värinpoisto ja puhdistus luonnostaan aktiivisilla maalajeilla, aktivoiduilla maalajeilla, aktiivihiilellä tai bauksiitilla; g) polymerointi; h) alkylointi; i) isomerointi. 2. Nimikkeissä 2710, 2711 ja 2712 ilmaisulla ’tietty käsittely’ tarkoitetaan seuraavia toimintoja: a) tyhjötislaus; b) toistotislaus perusteellisen jatkotislausmenetelmän avulla (2); c) krakkaus; d) reformointi; e) uuttaminen valikoivien liuottimien avulla; f) käsittely, jossa yhdistyvät kaikki seuraavat toiminnot: käsittely tiivistetyllä rikkihapolla, oleumilla tai rikkitrioksidilla; neutralointi emäksisillä aineilla; värinpoisto ja puhdistus luonnostaan aktiivisilla maalajeilla, aktivoiduilla maalajeilla, aktiivihiilellä tai bauksiitilla; g) polymerointi; h) alkylointi; i) isomerointi; j) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien raskasöljyjen osalta rikinpoisto vedyn avulla, jonka tuloksena valmistettujen tuotteiden rikkipitoisuus vähenee vähintään 85 prosenttia (ASTM D 1266-59 T -menetelmä); k) ainoastaan nimikkeeseen 2710 kuuluvien tuotteiden osalta parafiinin poisto muun menetelmän avulla kuin suodattamalla; l) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien raskasöljyjen osalta vetykäsittely suuremmassa kuin 20 baarin paineessa ja suuremmassa kuin 250 °C:n lämpötilassa katalysaattoria käyttäen, muussa kuin rikinpoistotarkoituksessa, kun vety on aktiivisena aineena kemiallisessa reaktiossa. Nimikkeen ex 2710 voiteluöljyjen jatkokäsittelyä vedyn avulla (esimerkiksi vedyn avulla tapahtuva viimeistely eli ”hydrofinishing” tai värinpoisto) erityisesti värin tai stabiliteetin parantamiseksi ei kuitenkaan pidetä tiettynä käsittelynä; m) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien polttoöljyjen osalta ilmatislaus, jos vähemmän kuin 30 tilavuusprosenttia näistä tuotteista (hävikki mukaan lukien) tislautuu 300 °C:n lämpötilassa ASTM D 86 -menetelmän avulla määritettynä; n) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien raskasöljyjen, muiden kuin kaasuöljyjen ja polttoöljyjen, osalta käsittely suurtaajuudella toimivan sähköisen huiskupurkauksen avulla. 3. Nimikkeissä ex 2707, 2713–2715, ex 2901, ex 2902 ja ex 3403 yksinkertaiset toiminnot kuten puhdistus, dekantointi, suolan poisto, veden erotus, suodatus, värjäys, merkintä, rikkipitoisuuden lisääminen sekoittamalla tuotteita, joilla on erilaiset rikkipitoisuudet, näiden toimintojen tai niitä vastaavien toimintojen yhdistelmät eivät anna alkuperäasemaa. (1) Tämä esimerkki annetaan vain selvyyden vuoksi. Se ei ole laillisesti sitova. (2) Katso yhdistetyn nimikkeistön 27 ryhmän lisähuomautus 4 b.

Lisäys 2 Luettelo ei-alkuperäaineksiin sovellettavista valmistus- tai käsittelytoimista, jotka on tehtävä, jotta valmistettu tuote voi saada alkuperäaseman Luettelossa olevista tuotteista kaikki eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan. Sen vuoksi on otettava huomioon tämän asetuksen muut osat. HS-nimike nro Tuotteen kuvaus Ei-alkuperäainesten valmistus tai käsittely, joka antaa alkuperäaseman (1) (2) (3) tai (4) 01 ryhmä Elävät eläimet Kaikkien käytettyjen 1 ryhmän eläinten on oltava kokonaan tuotettuja 02 ryhmä Liha ja muut syötävät eläimenosat Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 1 ja 2 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja ex 03 ryhmä Kalat sekä äyriäiset, nilviäiset ja muut vedessä elävät selkärangattomat, lukuun ottamatta seuraavia: Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 3 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja 0304 Kalafileet ja muu kalanliha (myös murskeena tai jauhettuna), tuoreet, jäähdytetyt tai jäädytetyt Valmistus, jossa käytettyjen 3 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 15 %:a tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta 0305 Kuivattu, suolattu tai suolavedessä oleva kala; savustettu kala, myös ennen savustamista tai sen aikana kuumakäsitelty; ihmisravinnoksi soveltuvat kalasta valmistetut jauhot, jauheet ja pelletit Valmistus, jossa käytettyjen 3 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 15 %:a tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta ex 0306 Äyriäiset, kuorineen tai ilman kuorta, kuivatut, suolatut tai suolavedessä olevat; äyriäiset kuorineen, höyryssä tai vedessä keitetyt, myös jäähdytetyt, jäädytetyt, kuivatut, suolatut tai suolavedessä olevat; ihmisravinnoksi soveltuvat äyriäisistä valmistetut jauhot, jauheet ja pelletit Valmistus, jossa käytettyjen 3 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 15 %:a tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta ex 0307 Nilviäiset, kuorineen tai ilman kuorta, kuivatut, suolatut tai suolavedessä olevat; vedessä elävät muut selkärangattomat (muut kuin äyriäiset ja nilviäiset), kuivatut, suolatut tai suolavedessä olevat; ihmisravinnoksi soveltuvat äyriäisistä valmistetut jauhot, jauheet ja pelletit Valmistus, jossa käytettyjen 3 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 15 %:a tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta ex 04 ryhmä Maito ja meijerituotteet; linnunmunat; luonnonhunaja; muualle kuulumattomat eläinperäiset syötävät tuotteet; lukuun ottamatta seuraavia: Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 4 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja 0403 Kirnumaito ja kirnupiimä, juoksetettu maito ja kerma, jogurtti, kefiiri ja muu käynyt tai hapatettu maito ja kerma, myös tiivistetty tai maustettu tai lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta, hedelmää, pähkinää tai kaakaota sisältävä Valmistus, jossa — kaikkien käytettyjen 4 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja; — käytettyjen nimikkeen 2009 hedelmämehujen (lukuun ottamatta ananas-, limetti- tai greippimehuja) on jo oltava alkuperätuotteita; — käytettyjen 17 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 30 %:a tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta ex 05 ryhmä Muualle kuulumattomat eläinperäiset tuotteet; lukuun ottamatta seuraavia: Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 5 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja ex 0502 Sian ja villisian harjakset ja muut karvat, valmistetut Harjasten ja muiden karvojen puhdistus, desinfioiminen, lajittelu ja järjestäminen 06 ryhmä Elävät puut ja muut elävät kasvit; sipulit, juuret ja niiden kaltaiset tuotteet; leikkokukat ja leikkovihreä Valmistus, jossa — kaikkien käytettyjen 6 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja; — kaikkien käytettyjen ainesten arvo ei ylitä 50 %:a tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta 07 ryhmä Kasvikset sekä tietyt syötävät kasvit, juuret ja mukulat Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 7 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja 08 ryhmä Syötävät hedelmät ja pähkinät; sitrushedelmien ja melonin kuoret Valmistus, jossa — kaikkien käytettyjen hedelmien ja pähkinöiden on oltava kokonaan tuotettuja; — kaikkien käytettyjen 17 r