2000/55/YUTP: Neuvoston yhteinen kanta 24 päivältä tammikuuta 2000, Afganistanista



Virallinen lehti nro L 021 , 26/01/2000 s. 0001 - 0003



NEUVOSTON YHTEINEN KANTA 24 päivältä tammikuuta 2000, Afganistanista (2000/55/YUTP) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 15 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: 1) Afganistanin selkkaus on aiheuttanut suunnattomia kärsimyksiä Afganistanin väestölle ja on uhka alueen vakaudelle ja taloudelliselle kehitykselle. 2) Sodan aiheuttaman terrorismin ja laittomien huumausaineiden leviäminen aiheuttaa merkittävää vahinkoa sekä unionin jäsenvaltioille että laajemminkin. 3) Unioniin tulee jatkuvasti huomattavia pakolaismääriä sodan koettelemasta Afganistanista. 4) Unioni on päättänyt omaksua tehokkaan roolin pyrkimyksissä taistelujen lopettamiseksi ja rauhan, vakauden sekä kansainvälisen lain, mukaan lukien ihmisoikeudet, kunnioittamisen palauttamiseksi Afganistanissa. 5) Unioni muistuttaa sotiville osapuolille, että niillä on lopullinen vastuu poliittisen ratkaisun löytämisestä selkkaukseen siten, että Afganistaniin saadaan kestävä rauha ja voidaan perustaa laajapohjainen edustuksellinen hallitus. 6) Unioni katsoo olevan erityisen tärkeää, että kaikki maat, joilla on vaikutusvaltaa osapuoliin, käyttäisivät sitä tukeakseen rauhanpyrkimyksiä ja koordinoisivat toimintansa tiukasti näiden pyrkimysten kanssa ja että aseiden, ammusten ja muiden sotatarvikkeiden toimittaminen Afganistanin ulkopuolelta taisteleville ryhmittymille sekä ulkomaisen sotilashenkilöstön, puolisotilaallisen henkilöstön ja salaisen palvelun henkilöstön asioihin sekaantuminen lakkaisi. 7) Unioni pitää kansainvälisen lain ja ihmisoikeuksien, mukaan lukien kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen noudattamista erittäin tärkeänä ja tuomitsee jatkuvan sukupuoleen perustuvan syrjinnän Afganistanissa. 8) Unioni on syvästi huolissaan viattomien siviilien joukkomurhia ja pakkosiirtoja, sotavankien teloituksia, etnisin perustein tapahtuvia vainoja ja teloituksia sekä afganistanilaisten maastamuuttajien pelottelua ja murhia koskevista raporteista. 9) Unioni on huolissaan myös Somalin laaksossa tapahtunutta talojen ja satojen polttamista sekä maatalousinfrastruktuurin tahallista tuhoamista koskevista raporteista. 10) Unioni on antanut 15 päivänä marraskuuta 1999 yhteisen kannan 1999/727/YUTP Talebania koskevista rajoittavista toimenpiteistä(1) 15 päivänä lokakuuta 1999 annetun Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1267/99 täytäntöönpanemiseksi. 11) Tämän yhteisen kannan tarkoituksena on korvata yhteinen kanta 99/73/YUTP 25 päivältä tammikuuta 1999 Afganistanista(2), joten jälkimmäinen olisi kumottava, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN YHTEISEN KANNAN: 1 artikla Unionin tavoitteet Afganistanissa ovat: a) kestävän rauhan saavuttaminen Afganistanissa, ulkovaltojen sekaantumisen lopettaminen ja Afganistanin sisäisen vuoropuhelun edistäminen erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien keskeistä roolia tukemalla, b) koko alueen vakauden ja kehityksen edistäminen Afganistanin rauhan avulla, c) kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen edistäminen, mukaan lukien naisten ja lasten oikeudet, d) tehokkaan humanitaarisen avun toimittaminen ja sen varmistaminen, että avun kansainvälinen koordinointi mahdollistaa avun toimittamisen kansainvälisten humanitaaristen periaatteiden mukaisesti ja että tarpeet arvioidaan puolueettomasti, e) laittomien huumausaineiden ja terrorismin torjunnan tehostaminen, f) rauhan rakentamiseen tähtäävässä toiminnassa avustaminen, ja sen jälkeen kun kestävä rauhanjärjestely on saatu aikaan, myös maan jälleenrakentamisessa avustaminen vuosia kestäneen sisällissodan jälkeen. 2 artikla Tukeakseen Yhdistyneiden Kansakuntien rauhanpyrkimyksiä, jotka on uudelleen vahvistettu 18 päivänä joulukuuta 1998 annetussa YK:n yleiskokouksen päätöslauselmassa 203 A ja B, unioni edelleen: a) tukee ja vahvistaa YK:n Afganistanin erityisyksikön (UNSMA), myös sen siviiliasioiden yksikön, työtä, b) tukee YK:n pääsihteerin ja hänen Afganistanin-erityislähettiläänsä laajoja ponnisteluja ja erityisesti erityislähettilään toiminnan aloittamista uudelleen heti tilanteen salliessa, c) kehottaa muita maita, joilla on vaikutusvaltaa osapuoliin, käyttämään sitä rakentavasti YK:n rauhanpyrkimysten tukemiseksi ja koordinoimaan toimintansa tiiviisti näiden pyrkimysten kanssa, d) vetoaa sotiviin osapuoliin, jotta ne noudattaisivat velvoitteitaan, jotka on esitetty molempien osapuolten 20 päivänä heinäkuuta 1999 allekirjoittamassa, Afganistanin selkkauksen rauhanomaisen ratkaisun perusperiaatteita koskevassa Taskentin julkilausumassa, e) vaatii Talebanilta sitoumusta panna täytäntöön YK:n kanssa tekemänsä sopimukset YK:n henkilökunnan turvallisuudesta, f) ottaa huomioon YK:n valtakirjakomitean raportin Afganistanin edustuksesta Yhdistyneissä Kansakunnissa, g) pitää voimassa yhteisessä kannassaan 96/746/YUTP(3) julistetun Afganistania koskevan aseiden, ammusten ja sotatarvikkeiden vientisaarron ja kehottaa muita maita omaksumaan samanlaisen pidättyvän politiikan, h) kehottaa maita, joita asia koskee, lopettamaan sotilashenkilöstönsä, puolisotilaallisen henkilöstönsä ja salaisen palvelun henkilöstönsä toiminnan Afganistanissa sekä lopettamaan kaiken muun Afganistanin selkkauksen osapuolille annetun sotilaallisen tuen, mukaan luettuna niiden oman alueen käyttö tällaisiin tarkoituksiin. Unioni myös: i) pitää edelleen yhteyttä Afganistanin osapuoliin ja merkittäviin henkilöihin tähdentääkseen, että jatkuva taistelu on hyödytöntä ja että sen humanitaariset seuraukset ovat vakavia eikä niitä voida hyväksyä, sekä vaatiakseen välittömän aselevon solmimista ja neuvottelujen käymistä YK:n alaisuudessa poliittisesta ratkaisusta, johon sisältyy täysin edustuksellisen, laajapohjaisen hallituksen luominen, j) seuraa tiiviisti ja kannustaa vaikutusvaltaisten afganistanilaisten henkilöiden ja järjestöjen, kuten niin kutsutun Frankfurtin prosessin ja Roomasta hoidetun, entisen hallitsijan Zahir Sahin Loya Jirga -prosessin pyrkimyksiä Afganistanin sisäisen vuoropuhelun edistämiseksi, k) painostaa edelleen kaikkia niitä maita, joilla on vaikutusvaltaa Afganistanissa, ja korostaa, että unioni pitää tärkeänä, että selkkaus ratkaistaan pikaisesti YK:n johdolla, ja kehottaa kyseisiä maita tukemaan YK:ta kaikin mahdollisin tavoin. 3 artikla Ihmisoikeuksien, perusvapauksien ja kansainvälisen humanitaarisen oikeuden kunnioittamista edistääkseen unioni: a) kehottaa kaikkia osapuolia tunnustamaan, suojelemaan ja edistämään kaikkia ihmisoikeuksia ja perusvapauksia, mukaan lukien yksilön oikeus elämään, vapauteen ja henkilökohtaiseen turvallisuuteen, sekä noudattamaan YK:n ihmisoikeuksien julistusta, jonka Afganistan on hyväksynyt, b) kehottaa afganistanilaisia ryhmittymiä lopettamaan syrjivän politiikan ja tunnustamaan, suojelemaan ja edistämään miesten ja naisten yhtäläisiä oikeuksia ja ihmisarvoa, mukaan lukien pääsy koulutukseen ja terveyspalvelujen piiriin, työ, henkilökohtainen turvallisuus ja oikeus olla joutumatta uhkailun ja häirinnän kohteeksi, sekä tähdentää syrjivän politiikan kielteisiä vaikutuksia avun tehokkaan toimittamisen kannalta, c) tukee YK:n pääsihteerin ehdotuksia lähettää pikaisesti UNSMA:n siviiliasioiden yksikön ihmisoikeussiviilitarkkailijoita Afganistaniin, d) kiinnittää erityistä huomiota ihmisoikeusnäkökulmaan koordinoitaessa kansainvälistä apua Afganistaniin, e) tukee Afganistanin avustusohjelmia, joissa otetaan huomioon sukupuolikysymykset, ja joilla pyritään aktiivisesti edistämään sekä miesten että naisten yhtäläistä osallistumista sekä edistetään rauhaa ja ihmisoikeuksia, f) kehottaa kaikkia ryhmittymiä kunnioittamaan ja suojelemaan Afganistanin kulttuuriperintöä. 4 artikla Afganistanin kärsivää siviiliväestöä auttaakseen unioni: a) jatkaa humanitaarisen avun toimittamista Afganistaniin, mikäli olosuhteet sallivat sen, b) kehottaa taistelevia ryhmittymiä varmistamaan liikkumisvapauden sekä kansallisen ja kansainvälisen humanitaarisen henkilöstön vapaan ja turvallisen pääsyn kaikkien avun tarpeessa olevien luo ilman sukupuoleen, rotuun, uskontoon tai kansallisuuteen perustuvia rajoituksia sekä tekemään täysimääräisesti ja vilpittömästi yhteistyötä humanitaaristen järjestöjen kanssa Afganistanin kansan humanitaarisiin tarpeisiin vastaamiseksi, c) tukee edelleen kansallisia ja kansainvälisiä miinojen käyttöä vastustavia toimia tärkeänä edellytyksenä kestävälle kehitykselle, d) kehottaa taistelevia ryhmittymiä olemaan asettamatta lisää maamiinoja ja korostaa, että noudatetun politiikan mukaisesti varoja ei myönnetä miinanraivaukseen alueilla, joilla miinojen asettaminen jatkuu, e) parantaa avun tehokkuutta tiivistämällä kansainvälisten avunantajien koordinointia työskentelemällä erityisesti Afganistanin avunantajien tukiryhmän ja Afganistanin ohjelmointielimen kautta, f) varmistaa, että YK:n rauhanpyrkimykset ja avustustyö sovitetaan yhteen ja että ne täydentävät toisiaan sillä tavoin kuin kansainväliselle avunantajayhteisölle ja YK:n järjestöille yhteisissä strategisissa puitteissa on esitelty, g) varmistaa, että sen apu toimitetaan kansainvälisen avunantajayhteisön ja YK:n järjestöjen hyväksymän yhteisten strategisten puitteiden mukaisesti ja että se tällä tavoin edistää tehokkaamman yhteisen ohjelmoinnin täytäntöönpanoa Afganistanissa. 5 artikla Huumausaineiden torjuntaa edistääkseen unioni: a) käyttää hyväkseen yhteyksiään ryhmittymiin ja niihin maihin, joilla on vaikutusvaltaa niihin, korostaakseen unionin huolestuneisuutta Afganistanin huumausaineiden laittoman tuotannon ja kaupan voimakkaasta kasvusta, joka uhkaa alueellista vakautta ja vahingoittaa Afganistanin, sen naapurivaltioiden ja muiden valtioiden väestön terveyttä ja hyvinvointia, ja korostaakseen, että unioni ottaa huumevalvonnan tavoitteet huomioon päättäessään kehitysavun antamisesta Afganistanin jälleenrakentamiseen sen jälkeen, kun pysyvä rauhanratkaisu on saatu aikaan, b) kehottaa avustusjärjestöjä kiinnittämään huomiota huumevalvonnan tavoitteisiin hankkeiden suunnittelussa ja täytäntöönpanossa ottamalla huomioon hankkeiden vaikutukset huumausaineiden viljelyyn, tuotantoon, laittomaan kauppaan ja väärinkäyttöön, c) tukee kestävää vaihtoehtoista kehitystä tärkeänä osana tasapainoista ja kattavaa huumevalvonnan strategiaa. Vaihtoehtoiset kehitysohjelmat olisi mukautettava Afganistanin erityisiin olosuhteisiin, niissä olisi kunnioitettava ihmisoikeuksia ja otettava huomioon sukupuolikysymykset, jotta naiset ja miehet voivat osallistua kehitysprosessiin tasapuolisesti. Näitä ohjelmia on täydennettävä täytäntöönpanotoimilla, d) tukee kaikkia johdonmukaisia pyrkimyksiä, myös Yhdistyneiden Kansakuntien huumevalvontaohjelman (UNDCP) puitteissa toteutettuja toimia, huumausaineiden tuotannon, laittoman kaupan ja väärinkäytön vähentämiseksi merkittävästi Afganistanissa ja toteaa olevan tärkeää, että yhteisön hankkeet unionin Keski-Aasian huumausainealoitteen tukemiseksi pannaan pikaisesti täytäntöön. 6 artikla Unioni tuomitsee terrorismin sen kaikissa muodoissa riippumatta siitä, milloin ja missä sitä esiintyy. Terrorismin vastaista toimintaa edistääkseen unioni: a) pyytää, että afganistanilaiset osapuolet pidättäytyvät rahoittamista, kouluttamista tai suojelemista terroristijärjestöjä tai tukemasta terroristitoimia muulla tavoin, b) kehottaa kaikkia Afganistanin viranomaisia sulkemaan Afganistanin alueella sijaitsevat ulkomaalaisten terroristien koulutusleirit ja toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että terroristitekojen tekijät saadaan oikeuden eteen. c) kehottaa Talebania noudattamaan täydellisesti ja viipymättä 15 päivänä lokakuuta 1999 annettua Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa 1267/99. Lain valvonta- ja täytäntöönpanotoimet ovat välttämätön täydennys tällaisille ohjelmille. 7 artikla Neuvosto panee merkille, että komissio aikoo tukea tämän yhteisen kannan tavoitteiden saavuttamista ja painopisteiden toteuttamista tarvittaessa asiaa koskevin yhteisön toimenpitein. 8 artikla Yhteinen kanta 99/73/YUTP kumotaan. 9 artikla Tämä yhteinen kanta tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään. Sitä tarkastellaan uudelleen viimeistään kahdentoista kuukauden kuluttua sen hyväksymisestä. 10 artikla Tämä yhteinen kanta julkaistaan virallisessa lehdessä. Tehty Brysselissä 24 päivänä tammikuuta 2000. Neuvoston puolesta J. GAMA Puheenjohtaja (1) EYVL L 294, 16.11.1999, s. 1. (2) EYVL L 23, 30.1.1999, s. 1. (3) EYVL L 342, 31.12.1996, s. 1.