2000/128/EY: Komission päätös, tehty 11 päivänä toukokuuta 1999, työllisyyden edistämiseen tähtäävistä Italian tukitoimenpiteistä (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 1364) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti.) (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)



Virallinen lehti nro L 042 , 15/02/2000 s. 0001 - 0018



KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 11 päivänä toukokuuta 1999, työllisyyden edistämiseen tähtäävistä Italian tukitoimenpiteistä (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 1364) (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2000/128/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan, on kehottanut(1) edellä mainittujen artiklojen mukaisesti niitä, joiden etua asia koskee, esittämään huomautuksensa, sekä katsoo seuraavaa: I MENETTELY 1) Italian viranomaiset ilmoittivat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan (ent. 93 artiklan 3 kohdan) mukaisesti pysyvän edustustonsa 7 päivänä toukokuuta 1997 päivätyllä kirjeellä nro 3081 työllisyystoimenpiteitä koskevasta lainsäädäntöluonnoksesta, jonka Italian parlamentti hyväksyi 24 päivänä kesäkuuta 1997 (laki 196/97)(2). Koska kyseessä oli tukiohjelman käynnistämistä koskeva säädös, lainsäädäntöluonnos kirjattiin ilmoitettujen tukien rekisteriin numerolla N 338/97. Komissio pyysi täydentäviä tietoja 4 päivänä kesäkuuta 1997 päivätyllä kirjeellä nro 52270, johon Italian viranomaiset vastasivat ministeriön 11 päivänä syyskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä ja Italian pysyvän edustuston 28 päivänä lokakuuta 1997 päivätyllä kirjeellä nro 7224. Näiden tietojen perusteella tutkimusta laajennettiin muihin kyseiseen toimenpidekokonaisuuteen liittyviin tukiohjelmiin. Kyseessä ovat lait 863/84, 407/90, 169/91 ja 451/94, joissa säädetään koulutus- ja työsopimuksista. Koska näitä tukiohjelmia on jo sovellettu, ne kirjattiin ilmoittamatta jätetyiksi tuiksi numerolla NN 164/97. 2) Asiaa koskevia tutkimuksia täydennettiin kirjeenvaihdolla ja kokouksilla. Komissio lähetti 6 päivänä marraskuuta 1997 päivätyn kirjeen nro 55050 ja 11 päivänä toukokuuta 1998 päivätyn kirjeen nro 51980. Italian viranomaiset lähettivät 10 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyn kirjeen nro 2476 ja 5 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyn kirjeen nro 3656. Kokoukset pidettiin Roomassa 27 päivänä marraskuuta 1997, 3 päivänä maaliskuuta 1998 ja 8 päivänä huhtikuuta 1998. 3) Komissio ilmoitti Italian hallitukselle 17 päivänä elokuuta 1998 päivätyllä kirjeellä päättäneensä aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan (ent. 93 artiklan 2 kohdan) mukaisen menettelyn, joka koskee koulutus- ja työsopimusten avulla tapahtuvaan työllistämiseen tarkoitettuja tukia, joita on myönnetty marraskuusta 1995 alkaen lakien 863/84, 407/90, 169/91 ja 451/94 nojalla. Samalla kirjeellä komissio lisäksi ilmoitti Italian viranomaisille päättäneensä aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn lain 196/97 15 artiklan mukaisista tuista koulutus- ja työsopimusten muuttamiseksi toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi. 4) Menettelyn aloittamista koskeva komission päätös julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3). Komissio kehotti niitä, joiden etua asia koskee, esittämään huomautuksensa kyseisistä toimenpiteistä. 5) Italian viranomaiset esittivät huomautuksensa 4 päivänä marraskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Komissio pyysi täsmennyksiä ja lisätietoja 1 päivänä helmikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, johon Italian viranomaiset vastasivat 5 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä. 6) Italian teollisuuden työnantajajärjestö Confederazione Generale dell'Industria Italiana (jäljempänä "Confindustria") esitti komissiolle huomautuksensa 11 päivänä tammikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä. Huomautukset toimitettiin Italian viranomaisille 21 päivänä tammikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, jossa Italian viranomaisia kehotettiin esittämään kantansa niihin. 7) Komissio pyysi Confindustrialta 1 päivänä helmikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä täsmennyksiä ja lisätietoja, jotka sille toimitettiin 22 päivänä helmikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä. Confindustria toimitti komissiolle huomautuksiaan viimeksi 31 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä(4). II TUKIEN PERUSTANA OLEVA ITALIAN LAINSÄÄDÄNTÖ II.1 Koulutus- ja työsopimukset 8) Koulutus- ja työsopimukset otettiin käyttöön vuonna 1984 lailla 863/84. Kyseessä olivat enintään 29-vuotiaiden työttömien palkkaamiseksi tarkoitetut määräaikaiset työsopimukset, joihin liittyi koulutusjakso. Työnantaja vapautettiin kahdeksi vuodeksi tällaisella sopimuksella palkattujen työntekijöiden sosiaaliturvamaksuista. Säännöstä sovellettiin koko maassa yleisesti, automaattisesti sekä syrjimättömällä ja yhdenmukaisella tavalla. 9) Koulutus- ja työsopimuksen soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä muutettiin vuonna 1990 lailla 407/90, jossa säädettiin tukien porrastamisesta maan eri alueiden mukaan. Sääntöjä muutettiin myös lailla 169/91, jolla nostettiin palkattavien työntekijöiden yläikärajaa 32 vuoteen, sekä lailla 451/94, jolla koulutus- ja työsopimuksen kesto rajattiin yhteen vuoteen ja vahvistettiin koulutuksen vähimmäistuntimäärä. 10) Näiden lakien mukaan koulutus- ja työsopimus on määräaikainen sopimus 16-32-vuotiaiden nuorten työntekijöiden palkkaamiseen. Ikärajaa voidaan nostaa alueviranomaisten harkinnan mukaan. Koulutus- ja työsopimuksia tehdään seuraavan muotoisina: - Ensimmäinen sopimusmuoto koskee korkeakoulutusta vaativia työpaikkoja. Tällaisen sopimuksen enimmäiskesto on 24 kuukautta ja siihen on sisällyttävä vähintään 80-130 tuntia koulutusta, joka annetaan työpaikalla sopimuksen voimassaoloaikana. - Toinen sopimusmuoto koskee enintään 12 kuukaudeksi tehtäviä sopimuksia, joihin on sisällyttävä 20 tuntia koulutusta. 11) Olennaista koulutus- ja työsopimuksessa on siihen sisältyvä koulutusohjelma, jonka tavoitteena on tarjota työntekijälle erityisosaamista. Koulutusohjelmat laatii yleensä yritysten yhteenliittymä tai ammattijärjestö ja ne hyväksyy työvoimatoimisto, jonka vastuulla on varmistaa, että työntekijä on koulutuksen päätyttyä saanut edellytetyn pätevyyden. 12) Koulutus- ja työsopimusten avulla uusia työntekijöitä palkkaaville yrityksille myönnetään alennuksia sosiaaliturvamaksuista. Alennuksia myönnetään sopimuksen voimassaoloaikana seuraavasti: - Muualla kuin Etelä-Italiassa (Mezzogiorno) sijaitseville yrityksille myönnetään 25 prosentin alennus. - Muualla kuin Etelä-ltaliassa (Mezzogiorno) sijaitseville alle 15 henkilöä työllistäville kaupallisen ja matkailualan yrityksille myönnetään 40 prosentin alennus. - Käsiteollisuusyrityksille ja kansallista keskitasoa heikomman työllisyystilanteen alueilla sijaitseville yrityksille myönnetään täydellinen vapautus sosiaaliturvamaksuista. 13) Edellytyksenä alennusten saamiselle on se, että yritykset eivät ole irtisanoneet henkilöstöä edeltävän 12 kuukauden aikana, paitsi jos kyseessä on erilaisen pätevyyden omaavien työntekijöiden palkkaaminen. Edellytyksenä on lisäksi, että yritys on pitänyt palveluksessaan (toistaiseksi voimassa olevalla työsopimuksella) vähintään 60 prosenttia henkilöistä, joiden koulutus- ja työsopimus on umpeutunut edeltävien 24 kuukauden aikana. 14) Edellytyksenä näiden etujen myöntämiselle toisen koulutus- ja työsopimusmuodon osalta (vuoden kestävä sopimus) on, että sopimus muutetaan toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi. Alennukset myönnetään vasta tämän muutoksen jälkeen koulutus- ja työsopimuksen voimassaoloaikaa vastaavaksi ajaksi. 15) Italian viranomaiset korostavat, että tukiohjelman tarkoituksena on edistää nuorten työllisyyttä. Viranomaisten mukaan Italian markkinoiden erityispiirteiden vuoksi nuoriin yleensä sovellettua 25 vuoden yläikärajaa on korotettava 32 vuoteen. 16) Komissio katsoo päätöksessään, joka koskee EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamista kyseisten toimenpiteiden osalta, että koulutus- ja työsopimuksen avulla tapahtuvaan työllistämiseen myönnetylle tuelle ovat lähtökohtaisesti ominaisia etenkin seuraavat seikat: - Tuki ei välttämättä edistä sellaisten työntekijöiden palkkaamista, jotka eivät vielä ole saaneet työtä tai jotka ovat menettäneet edellisen työpaikkansa, sillä tätä ei Italian lainsäädännössä edellytetä. - Tuki ei suuntaudu työllisyystuen suuntaviivoissa(5) tarkoitettuun työpaikkojen nettoluomiseen, koska velvollisuutta yrityksen henkilöstömäärän kasvattamiseen ei ole asetettu, vaikka edeltäviä kuukausia koskevasta irtisanomiskiellosta onkin määrätty. - Tuki ei edistä sellaisten työntekijäryhmien työhönottoa, joilla on erityisiä vaikeuksia työmarkkinoille pääsyssä tai sinne palaamisessa. Ottaen huomioon melko korkean ikärajan (32 vuotta), joka voidaan jopa ylittää alueellisten viranomaisten luvalla, ei voida katsoa kysymyksen olevan "nuorista työntekijöistä", kuten Italian viranomaiset esittävät. II.2 Koulutus- ja työsopimusten muuttaminen toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi 17) Lain 196/97 15 artiklassa säädetään, että tavoitteen 1 mukaisilla alueilla toimivat yritykset, jotka muuttavat ensimmäisen sopimustyypin mukaiset koulutus- ja työsopimukset (kesto kaksi vuotta) niiden päättyessä toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi, vapautetaan sosiaaliturvamaksuista vuoden lisäajaksi. Saadut tuet on kuitenkin maksettava takaisin, jos työntekijä irtisanotaan tukijaksoa seuraavan 12 kuukauden aikana. 18) Komissio huomautti tältä osin menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kyseiset tuet eivät näytä täyttävän kaikkia työllisyystuen suuntaviivoissa vahvistettuja ehtoja. Komission on pidettävä näitä tukia työpaikkojen turvaamiseen myönnettyinä tukina, jotka työllisyystuen suuntaviivojen mukaan ovat toimintatukia. III HUOMAUTUKSET NIILTÄ, JOIDEN ETUA ASIA KOSKEE 19) Niitä, joiden etua asia koskee ja jotka ovat esittäneet huomautuksia menettelyn yhteydessä, edustaa Italian teollisuuden työnantajajärjestö Confederazione Generale dell'Industria Italiana (Confindustria). III.1 Koulutus- ja työsopimukset 20) Confindustria huomauttaa, että kyseistä tukijärjestelmää ei ole olennaisesti muutettu uusilla laeilla ja että järjestelmää sovelletaan edelleen yleisesti. Muutokset näyttäisivät olleen vähäisiä mukautuksia järjestelmässä havaittujen ongelmien ratkaisemiseksi. Laeilla 169/91 ja 451/94 tehdyt muutokset eivät Confindustrian mukaan ole muuttaneet järjestelmän "yleistä ja yhdenmukaista" luonnetta siinä mielessä, että toimenpiteitä voidaan soveltaa millä tahansa alalla ja maantieteellisellä alueella. Muutokset eivät ole vaikuttaneet tukitoimenpiteiden "automaattiseen" ja "syrjimättömään" soveltamiseen, vaan niitä sovelletaan edelleen puolueettomasti kaikkiin tuensaajiin. 21) Tukitoimenpiteen yleisluontoisuutta saattaa muuttaa ainoastaan laki 407/90, jonka nojalla eräät yritykset saavat sijaintipaikkansa perusteella sosiaaliturvamaksuista nykyään suurempia alennuksia. Mahdollisen muutoksen vaikutukset rajoittuvat kuitenkin siihen, että toimenpide ei enää ole yhdenmukainen; muut tekijät säilyvät ennallaan. Confindustrian mukaan alueellisen porrastuksen poistaminen tekisi toimenpiteen tarpeettomaksi, koska työttömyys on jakautunut Italian eri alueille epätasaisesti. Lisäksi sen pitäisi johtaa komission aloittaman menettelyn lopettamiseen, koska tapaukseen ei voitaisi soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklaa. Näin ollen komission pitäisi keskittyä tutkimaan koulutus- ja työsopimuksia koskevien uusien sääntöjen tätä näkökohtaa. Confindustria onkin komission kanssa yhtä mieltä siitä, että tuki muodostuu sosiaaliturvamaksujen alennusjärjestelmän siitä osasta, jota sovelletaan ainoastaan tietyillä Italian alueilla toimivien yritysten sosiaaliturvamaksuihin ja joka antaa näillä alueilla sijaitseville yrityksille suuremman alennuksen kuin koko Italian alueella sovellettava yleinen 25 prosentin alennus. 22) Confindustria perustelee yrityksen henkilöstömäärään perustuvaa tuen vaihtelua sillä, että tietyt yritykset ovat taloudellisesti heikommassa asemassa kuin toiset, sekä sillä, että kyseiset yritykset edistävät uusien työpaikkojen syntymistä suhteellisesti muita enemmän. Nämä perusteet eivät Confindustrian mukaan tee tukitoimenpiteistä eri lakien nojalla alakohtaisesti valikoivia siten kuin perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetaan, koska kaikkia tuotannonaloja kohdellaan tasavertaisesti. Palveluyrityksille myönnetyt muita suuremmat etuudet perustuvat Confindustrian mukaan niiden työllistävään vaikutukseen eivätkä merkitse sitä, että nämä yritykset saisivat erityisetuuksia kilpaileviin yrityksiin nähden. 23) Confindustrian mukaan yrityksen henkilöstömäärään perustuva tuen vaihtelu noudattaa lisäksi kaikissa tapauksissa niitä tuki-intensiteettejä, joista säädetään pienten ja keskisuurten yritysten valtiontukia koskevissa yhteisön suuntaviivoissa(6). 24) Komission 17 päivänä elokuuta 1998 päivätyn kirjeen(7) 12.1 ja 12.3 kohdassa mainittua kolmea tekijää ei ole mahdollista erottaa toisistaan, koska ne ovat osittain päällekkäisiä. Käytännössä ei ole helppoa määritellä, milloin kyseessä on työttömien henkilöiden työllistäminen, eikä erottaa tätä edellytystä uusien työpaikkojen nettoluomisesta. 25) Confindustrian mukaan ei ole oikeutettua väittää, etteivät koulutus- ja työsopimukset suuntaudu työpaikkojen nettoluomiseen, sillä laissa ei velvoiteta yrityksiä kasvattamaan henkilöstömääräänsä. Tällainen väite ei Confindustrian mukaan voi vähentää Italian työmarkkinoiden puolueettoman tarkastelun merkitystä. Koulutus- ja työsopimuksethan ovat Italian työmarkkinoilla keskeinen työllistämiskeino. 26) Confindustrian mukaan "nuoria työntekijöitä" koskevaa ikärajaa ei voida määritellä kaikissa maissa samalla tavalla. Eurostatin tilastot Euroopan työllisyystilanteesta vuodelta 1995 osoittavat paitsi tämän väitteen todenperäisyyden myös sen, että komission kyseenalaistaman ikäryhmän työttömyys on Italiassa korkeampi kuin muissa Euroopan maissa keskimäärin. Suhteellinen työttömyys on 29-32-vuotiailla lisäksi yhtä suuri kuin 25-29-vuotiailla. Näin ollen työllisyyden tukemista koko 25-32-vuotiaiden ikäryhmässä voidaan pitää perusteltuna. Taulukko 1 Työttömyys Euroopassa ikäryhmittäin vuonna 1995 (Confindustrian toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> 27) Confindustria vertailee työllisyyslukuja myös ikäryhmissä 15-29- ja 25-34-vuotiaat ja toteaa seuraavan taulukon perusteella, että vaikka Pohjois-Italiassa työttömyysluvut vaihtelevat selvästi 15-24-vuotiaiden (49,7 %) ja 25-34-vuotiaiden (40,4 %) välillä, ikäryhmien välinen ero on huomattavasti pienempi Etelä-Italiassa, missä 15-24-vuotiaista on työttömiä 45 prosenttia ja 25-34-vuotiaista 45,5 prosenttia. Tämän perusteella työttömyys on Etelä-Italiassa hyvin korkea myös yli 25-vuotiaiden keskuudessa. Taulukko 2 15-39-vuotiaat työnhakijat - prosenttiosuudet ikäryhmittäin ja alueittain (huhtikuu 1995) >TAULUKON PAIKKA> 28) Korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden nuorten osalta (25-34-vuotiaiden ikäryhmässä) ero Italian työttömyyslukujen ja Euroopan keskiarvon välillä on vieläkin suurempi: Euroopan keskiarvo on 8,9 prosenttia, kun taas italialaisista korkea-asteen tutkinnon suorittaneista nuorista työttömiä on 20,4 prosenttia. Taulukko 3 Työttömyys Euroopassa 25-34-vuotiaiden ikäryhmässä koulutustason mukaan vuonna 1995 (Confindustrian toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> 29) Huomautuksissaan Confindustria toteaa, että nuorisotyöttömyys koskettaa hyvin suurta ikäryhmää ja erityisesti niitä, joiden on korkea-asteen tutkinnon suorittamisesta huolimatta vaikea saada pysyvää työpaikkaa. Ongelma on yleinen varsinkin Etelä-Italiassa, ja 25 vuoden ikäraja vaikuttaa liian suppealta. 30) Koulutus- ja työsopimusten avulla pyritään antamaan työntekijöille sellaisia teknisiä ja teoreettisia tietoja ja taitoja, joiden avulla heidän olisi helpompi päästä työmarkkinoille. Joustamattomuus suuntaviivojen soveltamisessa "nuorten työntekijöiden" määrittämisen suhteen tuntuu Confindustriasta käsittämättömältä. Se kiistää komission perustelut, joiden mukaan koulutus- ja työsopimuksia koskeva järjestelmä on katsottava toimintatueksi, ja korostaa, että yli 25-vuotiaiden (mahdollinen) sulkeminen pois "nuorten" edunsaajien joukosta ei liity millään tavoin koulutus- ja työsopimusten tavoitteisiin eikä tukea tämän vuoksi tulisi luokitella toimintatueksi. 31) Confindustria toteaa lisäksi, että eräiden sosiologisten tutkimusten mukaan juuri 29-32-vuotiaiden nuorten on erityisen vaikeaa päästä työmarkkinoille, koska työnantajat yleensä ottavat palvelukseensa mieluummin nuorempia työntekijöitä, jos nämä ovat yhtä päteviä. Molemmissa ryhmissä haetaan tällöin ensimmäistä työpaikkaa: korkea-asteen tutkinnon suorittaneet nuoret hakeutuvat Italiassa työmarkkinoille usein vasta yli 25-vuotiaina. Korkea-asteen opinnot päätetään keskimäärin 23-25-vuotiaana, minkä lisäksi miesten on suoritettava asevelvollisuus. Confindustrian esittämien tilastotietojen mukaan 75 prosenttia italialaisista opiskelijoista päättää opintonsa yli 25-vuotiaana ja 50 prosenttia vasta 26,8-vuotiaana. 32) Työnhakuun kulunutta keskimääräistä aikaa koskevat tilastotiedot osoittavat, että nuorisotyöttömyys ei koske ainoastaan alle 25-vuotiaita, sillä 25-32-vuotiaiden työttömyysluvut ovat yhtä suuret kuin alle 25-vuotiaiden ryhmässä. Taulukko 4 Korkea-asteen tutkinnon suorittaneet (it. "Laureati") ikäryhmittäin (1995) (Confindustrian toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> 33) Confindustria täsmentää lisäksi, että työnhakuun käytetty keskimääräinen aika kasvaa iän myötä. Tämä pitää paikkansa erityisesti korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden osalta, sillä heistä 15-24-vuotiaat ovat työttöminä keskimäärin 14 kuukautta, 25-29-vuotiaat keskimäärin 20 kuukautta ja 30-39-vuotiaat keskimäärin 37 kuukautta. Kaikkia työnhakijoita koskevien tilastotietojen perusteella 15-24-vuotiaat ovat työttöminä keskimäärin 24 kuukautta. Vanhemmissa ikäryhmissä työttömyysjakso kestää 25-29-vuotiailla keskimäärin 36 kuukautta ja 30-39-vuotiailla 37 kuukautta. Taulukko 5 Työnhakijat ikäryhmittäin ja työnhaun keston mukaan, keskiarvo vuonna 1997 (Confindustrian toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 6 Keskimääräinen työnhakuaika (kuukausina) henkilöä kohti (1997) (Confindustrian toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> 34) Confindustrian toimittamat tilastotiedot, jotka koskevat korkea-asteen tutkinnon vuonna 1992 suorittaneita henkilöitä, osoittavat, että yli 50 prosenttia on kolmen vuoden kuluttua tutkinnon suorittamisesta edelleen vailla vakinaista työpaikkaa ja 23 prosenttia kokonaan vailla työtä. Lisäksi 93 prosenttia alle 24-vuotiaista nuorista ja 45,7 prosenttia 25-34-vuotiaista asuu edelleen vanhempiensa kanssa. Confindustrian mukaan tämä osoittaa, että työttömyys on este 25 vuotta täyttäneiden nuorten itsenäistymiselle. 35) Työllistämistoimenpiteiden valikoivuuden osalta Confindustria pitää ristiriitaisina komission perusteita, joiden nojalla se ei voi myöntää alueellisia poikkeuksia. Jos komissio katsoo, että tuki muodostuu siitä ylimääräisestä edusta, jonka muita heikommassa asemassa olevien alueiden yritykset saavat koulutus- ja työsopimusten myötä, se ei voi kieltää alueellisen poikkeuksen soveltamista toimenpiteen yleisluontoisuuden perusteella. Koska tuki muodostuu alueellisesti myönnettävästä lisätuesta eikä yleisestä toimenpiteestä, komission väite(8), jonka mukaan tukia ei ole rajattu poikkeuksen soveltamisalaan kuuluville alueille, koska sitä myönnetään koko Italiassa, on epäjohdonmukainen. Perustamissopimuksessa mainittujen poikkeusten soveltamista olisi siis tarkasteltava tuen kyseisen osan suhteen. 36) Confindustria toteaa lisäksi, että komissio ei perustele riittävästi väitettä, jonka mukaan kyseiset työllisyystoimenpiteet eivät edistä heikommin kehittyneiden alueiden rakenteellisten haittojen korjaamista. Jos otetaan huomioon, että tukea on tarkasteltava perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdassa mainitun poikkeuksen eikä työllisyystuen suuntaviivojen kannalta, Confindustrian mukaan ei ole perusteita olla soveltamatta poikkeusta tällaiseen tukeen, joka on sidottu runsaasti kustannuksia aiheuttavaan ammatilliseen koulutusohjelmaan ja jonka intensiteetti vaihtelee kulloistenkin rakenteellisten ongelmien vakavuuden mukaan. 37) Työnantajan velvollisuutta järjestää koulutusta voidaan pitää yritykselle myönnetyn tuen vastineena(9). Kyseessä on rahoitusosuus, joka ei liity alkuinvestointiin vaan joka muodostuu koulutuksen edellyttämistä järjestelyistä ja rahoituksesta. Työllisyystuen suuntaviivojen mukaan tuen myöntäminen edellyttää, että asianomaiselle työntekijälle järjestetään koulutusta tai että hänelle tarjotaan ammattipätevyys. 38) Komission toteamus, jonka mukaan tukiin ei voida soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettuja alueellisia poikkeuksia, koska kysymys ei ole investointituesta, on Confindustrian mukaan liian kevyesti perusteltu. Koska edellä mainittu perustamissopimuksen kohta mainitaan oikeusperustana työllisyystuen suuntaviivojen 20 kohdassa, Confindustria ei ymmärrä, miksi tutkittavana oleviin työllisyystoimenpiteisiin ei voida soveltaa kyseistä poikkeusta vain siksi, että kysymys ei ole investointituesta. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa alkuinvestoinnin tilalla on Confindustrian mukaan työnantajalle asetettu velvollisuus, joka edellyttää järjestelyjä ja rahoitusta. III.2 Tuki koulutus- ja työsopimusten muuttamiseen toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi 39) Confindustria väittää, että tukea koulutus- ja työsopimusten muuttamiseen toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi ei voida pitää toimintatukena, ja viittaa perustelujen osalta koulutus- ja työsopimuksia koskeviin huomautuksiin (ks. 20-38 kohta). IV ITALIAN VIRANOMAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET IV.1 Koulutus- ja työsopimukset 40) Italian viranomaisten mukaan koulutus- ja työsopimukset kuuluvat merkittävimpiin keinoihin edistää pääsyä työmarkkinoille. Ne ovat olennainen osa Italian hallituksen strategiaa, jonka avulla torjutaan työttömyyttä ja edistetään erityisesti 16-32-vuotiaiden työhönottoa. Sopimuksilla on erityisen suuri merkitys niillä Etelä-Italian alueilla, missä työttömyys on vakava ongelma. Italian viranomaiset täsmentävät, että koulutus- ja työsopimusten avulla pyritään helpottamaan sellaisten henkilöiden pääsyä tai paluuta työmarkkinoille, joille se on heidän ikänsä tai erityisten olosuhteiden vuoksi erityisen vaikeaa. 41) Italian viranomaiset ovat sitä mieltä, että 16-25-vuotiaiden osalta työllistämistoimenpide ei ole ristiriidassa perustamissopimuksen kanssa, koska kyseisen ikäryhmän on katsottava olevan muita heikommassa asemassa. Näin ollen vaatimusta työpaikkojen nettoluomisesta tiettynä ajanjaksona ei tarvitse noudattaa. 42) Lisäksi Italian viranomaiset perustelevat työllistämistoimenpiteiden soveltamista 26-32-vuotiaisiin rinnastamalla tämän ikäryhmän niihin, joilla on erityisiä työllistymisvaikeuksia: ikäryhmän jäsenet ovat joko pitkäaikaistyöttömiä tai he ovat Italian työttömyystilanteen osalta verrattavissa alle 26-vuotiaisiin nuoriin. 43) Italian viranomaiset perustelevat väitettään sillä, että vuosia 1994-1996 koskevien tilastotietojen mukaan 25-32-vuotiaista oli koko maassa työttöminä 34,3 prosenttia vuonna 1994, 33,1 prosenttia vuonna 1995 ja 32,8 prosenttia vuonna 1996. Etelä-Italiassa työttömien osuus oli vieläkin suurempi: vastaavat luvut olivat 39, 37 ja 36,4 prosenttia. Näiden tilastotietojen perusteella työttömiä työnhakijoita oli 19-24-vuotiaiden joukossa suhteellisesti vähemmän kuin 25-32-vuotiaiden ikäryhmässä: työttömiä oli 31,7 prosenttia vuonna 1994, 31,1 prosenttia vuonna 1995 ja 30,8 prosenttia vuonna 1996. Italian viranomaiset esittivät nämä 25-32-vuotiaita koskevat tilastotiedot (ks. taulukko 7) 5 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyssä kirjeessään. Taulukko 7 Työttömien työnhakijoiden osuus prosentteina 25-32-vuotiaista (Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> 44) Italian viranomaiset selvittävät myös korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden nuorten tilannetta. Nämä pääsevät työelämään keskimäärin vasta 27-vuotiaina ja hyvin usein vasta 30-34-vuotiaina. Italian viranomaiset täsmensivät 5 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyssä kirjeessään, että työelämään pääsyllä tarkoitetaan nimenomaan ensimmäisen työpaikan saamista (työnhakuun kuluneella ajalla taas tarkoitetaan tutkinnon suorittamisen ja ensimmäisen työpaikan saamisen välistä aikaa). Italian viranomaiset korostavat lisäksi, että pelkkä korkea- asteen tutkinnon suorittaminen ei vielä takaa pääsyä niihin ammatteihin, joita varten on suoritettava valtion tutkinto. Korkea-asteen tutkinnon suorittajista 42,3 prosenttia on 27-34-vuotiaita, 4,4 prosenttia yli 35-vuotiaita ja 15,8 prosenttia 23-24-vuotiaita. Tutkimusajankohtana 33,3 prosenttia korkea-asteen tutkinnon suorittaneista ei ollut työelämässä. Etelä-Italiassa luku oli 46,6 prosenttia. Taulukko 8 Korkea-asteen tutkinnon suorittamisikä, tilanne vuonna 1995 (Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> 45) Italian viranomaisten mukaan korkea-asteen tutkinnon suorittaneista 25-39-vuotiaista on työttömänä 12,4 prosenttia, mikä on enemmän kuin samanikäisillä alemman toisen asteen tutkinnon suorittaneilla (10,9 %) tai ylemmän toisen asteen tutkinnon suorittaneilla (10,8 %), minkä lisäksi heiltä kestää kauemmin saada ensimmäinen työpaikka. Italian viranomaisten mukaan korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden suhteellisesti korkeampi työttömyys johtuu lähinnä vaikeuksista saada ensimmäistä työpaikkaa. Etelä-Italiassa ongelmaa pahentaa työmahdollisuuksien rajallisuus sekä se, että opiskelusta on vaikeampi siirtyä työelämään kuin muualla. Tällä alueella korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden työttömyys on kuitenkin alempi (17,4 %) kuin vain toisen asteen tutkinnon suorittaneilla nuorilla (20,7 %). Taulukko 9 25-39-vuotiaiden työttömyys koulutustason mukaan (Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> 46) Italian viranomaiset huomauttavat, että työpaikan löytäminen vie erityisen kauan 25-39-vuotiailta, ja seuraavat tiedot osoittavat suuntauksen voimistuneen vuosina 1995-1997. Taulukko 10 Keskimääräinen työnhakuaika henkilöä kohti kuukausina (1997) (Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> 47) Muista Italian viranomaisten toimittamista tilastoista käy ilmi, että Etelä-Italiassa työpaikan saaminen vei korkea-asteen tutkinnon suorittaneilta keskimäärin 36,3 kuukautta vuonna 1995, 39 kuukautta vuonna 1996 ja 44,3 kuukautta vuonna 1997. Koko maassa vastaavat luvut olivat 26,8 kuukautta vuonna 1995, 27,9 kuukautta vuonna 1996 ja 28,3 kuukautta vuonna 1997. 48) Italian kansallinen tilastotoimisto (ISTAT) julkaisi vuonna 1997 nuorten työllisyystilannetta koskevan toisen raporttinsa, jonka mukaan 65 prosenttia 15-24-vuotiaista työttömistä ilmoitti etsineensä työtä yli vuoden (pitkäaikaistyöttömät), kun taas 14 prosenttia kertoi työnhakuun kuluneen 6-11 kuukautta ja 19 prosenttia alle 6 kuukautta. Näiden tietojen perusteella pitkäaikaistyöttömiä on 46 prosenttia niistä työttömistä, jotka ovat jo olleet työelämässä, ja 74 prosenttia niistä, jotka vasta etsivät ensimmäistä työpaikkaansa. 25-34-vuotiaista pitkäaikaistyöttömiä on 78 prosenttia, kun taas 15 prosenttia työttömistä ilmoittaa työnhakuun kuluneen alle 6 kuukautta ja 11 prosenttia 6-11 kuukautta. Tässä ikäryhmässä pitkäaikaistyöttömiä on 55 prosenttia niistä työttömistä, jotka ovat jo olleet työelämässä, ja 86 prosenttia niistä, jotka vasta etsivät ensimmäistä työpaikkaansa. 49) Lisäksi Italian viranomaiset esittivät tilastotietoja naimattomista selvittääkseen, miten suuri osa nuorista asuu edelleen vanhempiensa kanssa ja perustellakseen "nuorison" käsitteen laajentamista. Tilastotietojen perustella koko väestön 15-24-vuotiaista asui yksin 29,2 prosenttia vuosina 1995-1997. Jos "nuoriksi" lasketaan kaikki 34-vuotiaat ja sitä nuoremmat, vastaavat luvut olivat 36,6 % (1995), 37,1 % (1996) ja 37,4 % (1997). 50) Censis-tutkimuskeskuksen suorittaman kyselyn mukaan (vuonna 1998 laadittu 32. kertomus Italian yhteiskunnallisesta tilanteesta) perheellä on keskeinen rooli perheenjäsenten käytettävissä olevien varojen vähäisyydestä ja työttömyydestä aiheutuvien vaikeuksien lievittäjänä. Vuonna 1995 vanhempiensa kanssa asui 20-24-vuotiaista nuorista 87 prosenttia ja 25-29-vuotiaista 56 prosenttia. Taulukko 11 Naimattomien osuus koko väestöstä (Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> 51) Italian viranomaiset huomauttavat, että työttömyys oli vuonna 1995 Etelä-Italiassa ja saarilla hyvin korkea. 25-39-vuotiaiden ikäryhmässä työttömyys ylitti 50 prosenttia, ja myös iältään vanhempien työttömyyslukemat ylittivät selvästi Pohjois- ja Keski-Italian vastaavat luvut. Taulukko 12 Työttömyys ikäryhmittäin ja alueittain (Pohjois-Italia, Keski-Italia sekä Etelä-Italia ja saaret (1995) (Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> 52) Myös vuosina 1996 ja 1997 työttömyysluvut olivat Etelä-Italiassa muuta maata korkeammat. Myös ajallisessa kehityksessä on selviä eroja Pohjois-, Keski- ja Etelä-Italian välillä. Pohjois-Italiassa työttömyys on jatkuvasti vähentynyt sekä 15-19-vuotiaiden (24,2 % vuonna 1995 ja 22,7 % vuonna 1997) että 20-24-vuotiaiden ikäryhmässä (18,1 % vuonna 1995 ja 17,3 % vuonna 1997). Keski-Italiassa sen sijaan 25-29-vuotiaiden työttömyys on lisääntynyt, kun taas etelässä työttömyys on vähentynyt ainoastaan 15-19-vuotiaiden ikäryhmässä. Esimerkiksi 24-29-vuotiaiden ikäryhmässä työttömyys on kasvanut vuoden 1995 34 prosentista 36,5 prosenttiin vuonna 1997. 53) Italian viranomaiset täsmentävät edelleen, että nuorten työllisyystilannetta koskevassa toisessa raportissa julkaistujen tutkimustulosten mukaan vuonna 1997 työnhakijoita oli yhteensä 2805000, joista 37 prosenttia oli 15-24-vuotiaita ja 38 prosenttia 25-34-vuotiaita. Kaiken kaikkiaan 75 prosenttia työnhakijoista oli siis 15-34-vuotiaita. Merkittävä huomio on se, että 54 prosenttia 15-34-vuotiaista työttömistä pyrki työmarkkinoille ensimmäistä kertaa. 54) Italian viranomaiset esittivät myös tietoja työttömyyden jakautumisesta ikäryhmän, koulutustason ja alueen mukaan. Viranomaiset täsmensivät, että Pohjois- ja Keski-Italian työttömyysluvut eivät poikkea toisistaan merkittävästi eri koulutustasoilla, kun taas Etelä-Italiassa ero näkyy selvemmin: tohtorintutkinnon suorittaneista tai erikoistuneista on työttömiä 12,5 prosenttia, kun taas alemman ja ylemmän korkea-asteen tutkinnon suorittaneista työttömiä on 34 prosenttia. Taulukko 13 Työttömyys Etelä-Italiassa ikäryhmän ja koulutustason mukaan (1995) (Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan) >TAULUKON PAIKKA> 55) Italian viranomaiset korostavat, että työttömyys on lisääntynyt vuosina 1995, 1996 ja 1997 ja että se on keskittynyt entistä voimakkaammin Keski- ja Etelä-Italiaan. Etelä-Italian työttömyysluvuissa näkyy lisäksi muita alueita selvemmin ero eri koulutustasojen välillä. 56) Italian viranomaiset huomauttavat myös, että koulutus- ja työsopimuksissa edellytettyä koulutusta on pidettävä vastineena yrityksille myönnetylle tuelle. Koulutusta ei ole rajattu laissa säädettyyn vähimmäistuntimäärään, vaan sitä voidaan laajentaa työpaikalla suoritettavaan käytännön harjoitteluun. Viranomaiset toteavat, että monissa tapauksissa ammattikoulutusta tai uudelleenkoulutusta varten myönnetty tuki ei kuulu perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisalaan. Silloin kun tällaiset toimenpiteet kuuluvat 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, komissio suhtautuu niihin myönteisesti. 57) Täta varten Italian viranomaiset ovat esittäneet laskelmia koulutuksen aiheuttamista kustannuksista ja niiden vaikutuksista työnantajille myönnettyihin etuuksiin. Kun etuuksien enimmäismäärä (täydellinen vapautus sosiaaliturvamaksuista) on vuodessa työntekijää kohti 11282256 Italian liiraa (5826,80 euroa), koulutuskustannuksiksi arvioidaan 1575000 Italian liiraa (813,42 euroa). Viimeksi mainittuun lukuun on lisättävä kustannukset, jotka aiheutuvat työskentelyn aikana toteutettavasta koulutuksesta. 58) Italian viranomaiset ovat täsmentäneet, miten ikärajaa on nostettu yli 32 ikävuoden eri alueilla: 35 vuotta Latiumissa, 38 vuotta Calabriassa, 40 vuotta Campaniassa, Abruzzeilla ja Sardiniassa sekä 45 vuotta Basilicatassa, Molisessa, Apuliassa ja Sisiliassa. 59) Lopuksi Italian viranomaiset korostivat, että tuki on luonteeltaan väliaikaista, koska sitä on suunniteltu myönnettävän enintään kahden vuoden ajan. IV.2 Tuki koulutus- ja työsopimusten muuttamiseen toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi 60) Italian viranomaiset huomauttavat, että tukiohjelma noudattaa niitä yhteisön suuntaviivoja, joiden avulla pyritään edistämään uusien työpaikkojen säilymistä. Koulutus- ja työsopimusten muuttaminen toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi on viranomaisten mukaan työpaikkojen nettoluomista, koska näin tilapäisistä työpaikoista tulee pysyvämpiä. Koulutus- ja työsopimuksilla palvelukseen otettuja työntekijöitä ei pitäisi laskea mukaan asianomaisen yrityksen henkilöstöön silloin kun tarkistetaan, onko uusia työpaikkoja todella syntynyt. Lisäksi Italian viranomaiset huomauttavat, että tällaisten toimenpiteiden puuttuessa työnantajat käyttäisivät muunlaisia määräaikaisia työsopimuksia. 61) Lopuksi Italian viranomaisten käsityksen mukaan komissio on hyväksynyt tällaisen tulkinnan hyväksyessään 7 päivänä elokuuta 1997 annetulla Sisilian aluelailla nro 30 perustetun tukiohjelman(10). V KOMISSION ARVIO V.1 Koulutus- ja työsopimukset V.1.a) Koulutus- ja työsopimuksiin liittyviin toimenpiteisiin sisältyvän tuen luonne 62) Laissa 863/84 määritellyt koulutus- ja työsopimukset eivät ole perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea vaan yleinen toimenpide. Kyseisiä etuja sovellettiin puolueettomin perustein kaikkiin yrityksiin yhdenmukaisesti, automaattisesti ja syrjimättä. 63) Vuonna 1990 lailla 407/90 tehdyt muutokset vaikuttivat toimenpiteiden luonteeseen. Uusien säännösten nojalla myönnetyt alennukset porrastettiin tuensaajayrityksen sijoittautumispaikan sekä toimialan mukaan. Tästä syystä eräät yritykset saavat kilpailijoitaan enemmän alennusta sosiaaliturvamaksuista. 64) Vain tiettyjä yrityksiä määrätyssä jäsenvaltiossa hyödyttävä valikoiva alennusjärjestelmä on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka vääristää kilpailua ja voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan riippumatta siitä, noudatetaanko porrastusta yksittäisellä, alueellisella vai toimialan tasolla. Tällaisella porrastuksella tuetaan tietyillä Italian alueilla toimivia yrityksiä, jotka hyötyvät siksi, että tukea ei myönnetä tämän alueen ulkopuolella toimiville yrityksille. 65) Kyseinen tuki vääristää kilpailua, koska se vahvistaa tuensaajayritysten rahoitustilannetta ja toimintamahdollisuuksia verrattuna kilpailijoihin, jotka eivät saa tukea. Jos tämä tapahtuu alalla, jolla on jäsenvaltioiden välistä kauppaa, tuki vaikuttaa tällöin myös siihen. 66) Nämä tuet vääristävät kilpailua ja vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan varsinkin, jos tuensaajayritykset vievät osan tuotannostaan muihin jäsenvaltioihin. Jos taas yritykset eivät harjoita vientiä, kotimainen tuotanto hyötyy siitä, että tuki heikentää muissa jäsenvaltioissa toimivien yritysten mahdollisuuksia tuoda tuotteitaan Italian markkinoille(11). 67) Edellä esitetyistä syistä tarkasteltavana olevat toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 62 artiklan 1 kohdan mukaisesti periaatteessa kiellettyjä. Ne voidaan katsoa soveltuviksi yhteismarkkinoille vain, jos niihin voidaan soveltaa kyseisissä sopimuksissa määrättyjä poikkeuksia. 68) Kyseisestä ohjelmasta olisi sääntöjen mukaan pitänyt ilmoittaa komissiolle jo luonnosvaiheessa, kuten perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätään. Italian hallitus on laiminlyönyt tämän velvollisuuden, joten nämä tuet ovat yhteisön oikeuden mukaan sääntöjenvastaisia, koska EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan määräyksiä ei ole noudatettu. Ne voidaan katsoa soveltuviksi yhteismarkkinoille vain, jos niihin voidaan soveltaa perustamissopimuksessa määrättyjä poikkeuksia. V.1.b) Koulutus- ja työsopimusten yhteensopivuus perustamissopimuksen kanssa 69) Komissio on vahvistanut, että kyseiset toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, ja tämän jälkeen sen on arvioitava, voidaanko niiden katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille 87 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla. 70) Komissio katsoo, että tukiin ei voida soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdassa määrättyjä poikkeuksia, koska kysymys ei ole 87 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista sosiaalisista tuista eikä 87 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista tuista luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi eikä myöskään 87 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetuista tuista. Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan alueellisia poikkeuksia ei voida soveltaa, koska kyseessä ei ole investointituki. Myöskään 87 artiklan 3 kohdan b ja d alakohdan poikkeuksia ei ilmeisistä syistä voida soveltaa tässä tapauksessa. 71) Työllisyystuen suuntaviivoissa(12) täsmennetään, että komissio suhtautuu yleensä myönteisesti tukeen, - joka kohdistuu työttömiin, ja - jonka tarkoituksena on uusien työpaikkojen luominen (työpaikkojen nettoluominen) pk-yrityksissä ja aluetukeen oikeutetuilla alueilla, tai - joka on tarkoitettu edistämään kaikkialla Italiassa eräiden sellaisten työntekijäryhmien työhönottoa, joilla on erityisiä vaikeuksia työmarkkinoille pääsyssä tai sinne palaamisessa; tällöin riittää, että avoinna oleva toimi johtuu luonnollisesta poistumasta eikä irtisanomisesta. 72) Suuntaviivoissa määrätään myös, että komission on varmistettava, että tuen kokonaismäärä ei ylitä työpaikkojen luomiseen tarvittavaa määrää ja että luodut työpaikat ovat jokseenkin pysyviä. 73) Suuntaviivoissa täsmennetään lisäksi, että komissio voi hyväksyä tuen työpaikkojen turvaamiseen, jos tuki rajataan perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen mukaisille alueille ja jos se täyttää toimintatuelle asetetut edellytykset. Näissä säännöissä korostetaan, että tällaisen tuen on oltava määräaikaista, ajan myötä vähenevää ja rakenteellisten haittatekijöiden lieventämiseen suunnattua, sen on edistettävä kestävää kehitystä ja noudatettava herkillä toimialoilla sovellettavia sääntöjä. 74) Menettelyn yhteydessä tarkistamiensa tietojen perusteella komissio katsoo, että koulutus- ja työsopimusten avulla tapahtuvaan työllistämiseen myönnetylle tuelle ovat ominaisia etenkin seuraavat seikat: - tuki ei ole tarkoitettu ainoastaan sellaisille työnhakijoille, jotka etsivät ensimmäistä työpaikkaansa tai jotka ovat jääneet työttömiksi edellisestä työpaikastaan, koska Italian lainsäädännössä ei määrätä tällaisista edellytyksistä, - tukea ei ole tarkoitettu työllisyystuen suuntaviivoissa(13) tarkoitettuun työpaikkojen nettoluomiseen, vaikka edeltäviä kuukausia koskevasta irtisanomiskiellosta onkin määrätty, - tuki on tarkoitettu edistämään sellaisten työntekijäryhmien työhönottoa, joilla on vaikeuksia työmarkkinoille pääsyssä tai sinne palaamisessa. Koska laissa säädetty ikäraja on melko korkea (32 vuotta), on arvioitava, voidaanko "muita heikommassa asemassa olevan ryhmän" määrittelyä koskevat huomautukset, joita ovat esittäneet sekä Italian viranomaiset että muut asianomaiset osapuolet, jollakin tavoin suhteuttaa työllisyystuen suuntaviivojen määräyksiin. "Nuorten" ikäryhmän määrittelystä tulee siten keskeinen tekijä arvioitaessa tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille. 75) Kyseiset tukitoimenpiteet on tarkoitettu auttamaan 16-32-vuotiaita työntekijöitä, joita Italian viranomaisten mukaan on pidettävä muita heikommassa asemassa olevana ryhmänä ja joilla on vaikeuksia päästä työmarkkinoille tai palata sinne, koska he ovat nuoria tai pitkäaikaistyöttömiä. 76) Komissio toteaa, että työllisyystuen suuntaviivoissa ei aseteta ikärajoja "nuorille työntekijöille". Komissio kuitenkin huomauttaa, että kuten perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamista kyseisten toimenpiteiden osalta koskevassa päätöksessä(14) jo todettiin, nuorille suunnatut yhteisön toimenpiteet samoin kuin yleensä jäsenvaltioissa nuorten hyväksi toteutetut toimenpiteet koskevat alle 25-vuotiaita henkilöitä(15). Tämän periaatteen vahvistaa myös Kansainvälinen työtoimisto, jonka nuorten työllisyyttä koskevassa raportissa nuoret määritellään "15-24-vuotiaiksi henkilöiksi"(16). Raportissa täsmennetään, että "nuorten" määritelmä vaihtelee huomattavasti eri maissa kulttuuristen ja institutionaalisten tekijöiden mukaan. Teollisuusmaissa ja siirtymätaloudessa olevissa Itä-Euroopan maissa alaikäraja vastaa yleensä oppivelvollisuuden suorittamisikää. Yläikäraja sen sijaan vaihtelee enemmän(17). 77) Italian viranomaisten ja Confindustrian esittämistä tilastotiedoista käy ilmi, että Italian työmarkkinoilla työttömyys on edelleen yleistä myös 20-24-vuotiaita vanhemmissa ikäryhmissä. 78) Vaikka työllisyystilanne on Etelä-Italiassa vakavampi kuin koko maassa keskimäärin, ei voida sanoa, että 25-34-vuotiaiden työttömyys olisi 15-24-vuotiaiden työttömyyttä suurempi. Tältä osin komissio huomauttaa myös, että Confindustrian mainitsemat, näitä ikäryhmiä koskevat prosenttiosuudet eivät vastaa taulukossa 2 esitettyjä tietoja. Taulukoissa 2 ja 12 esitettyjen tietojen perusteella työnhakijoiden osuus on päinvastoin huomattavasti alentunut 25-29-vuotiaiden ikäryhmässä, kun sitä verrataan 20-24-vuotiaisiin. Kyseessä on koko Italiassa yleinen ilmiö. Sitä tukevat myös muut tilastot (taulukko 1), joissa Italian työttömyyslukuja verrataan Euroopan keskiarvoihin. 79) Italian viranomaisten toimittamat tiedot (taulukko 7) osoittavat, että työttömiä on 25-32-vuotiaiden joukossa suhteellisesti enemmän kuin 19-24-vuotiaiden keskuudessa. Näiden tietojen perusteella työttömyysprosentti on sitä paitsi korkeampi kuin Eurostatin tilastoissa (taulukko 1). Ero johtuu siitä, että Eurostatin tilastot perustuvat Kansainvälisen työtoimiston antamaan työttömyyden määritelmään, joka puolestaan perustuu kolmeen tekijään: henkilö on vailla työtä, hakee sitä aktiivisesti ja on valmis aloittamaan työnteon kahden viikon sisällä. Näitä kriteerejä ei kuitenkaan käytetä Italiassa, missä työttömiksi kirjataan usein myös henkilöitä, jotka eivät aktiivisesti hae työtä (esimerkiksi opiskelijat, joiden opinnot ovat vielä kesken). 80) Komissio katsoo, että työttömyyslukuja ja niiden kehitystä tarkasteltaessa on otettava huomioon myös muita seikkoja, erityisesti työnhakuun kuluva aika ja korkea-asteen tutkinnon suorittamista koskeva keskimääräinen ikä. 81) Työnhakuun kuluva keskimääräinen aika kasvaa työnhakijan iän myötä siten, että se on 30-39-vuotiailla 37 kuukautta (taulukko 6). Nämä luvut voivat osittain johtua rakennetyöttömyydestä. Italian viranomaiset toivatkin korostetusti esiin tämän Italian työmarkkinoiden erityispiirteen, joka on erityisen merkittävä Etelä-Italiassa, missä työttömyys on muuta maata korkeampi (taulukko 11). Eri ikäryhmiä koskevien lukujen osalta Italian viranomaiset viittasivat Istatin vuonna 1997 laatimaan nuorten työllisyystilannetta koskevaan toiseen raporttiin (ks. johdanto-osan 48 kappale). Raportin mukaan 65 prosenttia 15-24-vuotiaista työttömistä ilmoittaa etsineensä työtä yli vuoden (pitkäaikaistyöttömyys), kun taas 25-34-vuotiaiden keskuudessa vastaava luku on 68 prosenttia. Näiden tietojen perusteella komissio katsoo, että ilmiötä on käsiteltävä rakennetyöttömyytenä sen sijaan että nostettaisiin nuoria koskevan määritelmän ikärajaa. 82) Pitkäaikaistyöttömyys (yli vuoden kestävä työttömyys) on rakennetyöttömyyden tärkeimpiä ominaisuuksia, ja se on otettu huomioon myös työllisyystukien suuntaviivoissa. Pitkäaikaistyöttömät ovat nuorten ohella yksi suuntaviivoissa mainituista muita heikommassa asemassa olevista ryhmistä. Se, että työmarkkinoiden käytettävissä on runsaasti nuorta, usein hyvin koulutettua (korkea-asteen tutkinto) työvoimaa, vaikeuttaa pitkäaikaistyöttömien tilannetta entisestään. Pitkäaikaistyöttömät ovat usein heikommin koulutettuja tai heidän ammattitaitonsa vanhentunut, mikä asettaa heidät työmarkkinoilla epäedulliseen kilpailuasemaan nuorten työnhakijoiden kanssa, jotka usein ovat heitä pätevämpiä. 83) Korkea-asteen tutkinnon suorittaneita nuoria koskevat Italian viranomaisten ja Confindustrian esittämät tiedot osoittavat puolestaan, että korkea-asteen tutkinto suoritetaan keskimäärin melko korkeassa iässä. Tilastotietojen perusteella tutkinnonsuorittajien osuus väestöstä nousee aina 25 vuoden ikään asti ja kääntyy laskuun 26 ikävuoden jälkeen (taulukko 8). Valtaosa suorittaa tutkintonsa 24-vuotiaana (11,8 %), 25-vuotiaana (18,8 %), 26-vuotiaana (18,7 %) tai 27-vuotiaana (14,3 %). Myöhäinen tutkinnon suorittamisikä viivästyttää myös työmarkkinoille pääsyä. Kun verrataan Italian tilannetta muihin jäsenvaltioihin, voidaan todeta, että tutkinto suoritetaan Italiassa keskimäärin 26,8-vuotiaana ja muissa jäsenvaltioissa keskimäärin 25,7-vuotiaana. 84) Jos "nuorten" yläikärajana pidetään 24:ää vuotta, suuri osa tutkinnonsuorittajista ei voi hyötyä nuorille tarkoitetusta työllistämistuesta. Tällaisesta tuesta voisivat hyötyä vain ne, jotka suorittavat tutkintonsa viimeistään 23-vuotiaina eli 4 prosenttia ikäryhmästä. Myöskään 24-vuotiaana tutkintonsa suorittavat (11,8 %) eivät juuri ehtisi hyötyä nuorille tarkoitetusta työllisyystuesta. Tältä osin on syytä muistaa Italian viranomaisten huomio, jonka mukaan korkea-asteen tutkinnon suorittaneet pääsevät työmarkkinoille keskimäärin 27 vuoden iässä. Tässä iässä he siis pääsevät ensimmäiseen työpaikkaansa, jolloin työnhakuun käytetty aika on yhtä kuin tutkinnon suorittamisesta ensimmäisen työpaikan saamiseen kulunut aika. Niillä, jotka ovat suorittaneet tutkintonsa alle 23-vuotiaana tai 24-26-vuotiaana, työnsaantiin kuluu siis yli vuosi. Tällä ilmiöllä on melko vakavat seuraukset korkea-asteen tutkinnon suorittaneen nuoren työuralla, sillä Kansainvälisen työtoimiston mukaan pitkä työttömyysjakso työuran alussa voi vaikuttaa työnsaantimahdollisuuksiin pysyvästi. Kansainvälisen työtoimiston arvio koskee alle 24-vuotiaiden nuorten pääsyä työmarkkinoille ja perustuu siihen käsitykseen, että työuran alkuun sijoittuva työttömyysjakso voi vahingoittaa pysyvästi kyseisen henkilön tuotantokykyä(18). Kun otetaan huomioon tutkinnon suorittamisikä, tämä koskee väistämättä tutkinnonsuorittajia, jotka pääsevät työelämään ensimmäisen kerran vasta 20-24 ikävuoden jälkeen. 85) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että tilastotietojen ja opintojen kestoon liittyvien institutionaalisten tekijöiden nojalla on perusteltua laajentaa nuorten käsite myös 25-29-vuotiaisiin korkea-asteen tutkinnon suorittaneisiin henkilöihin. 86) Komissio toteaa, että koulutus- ja työsopimusten avulla tapahtuvaan työllistämistukeen sisältyy kaksi myönteistä piirrettä Italian työmarkkinoiden kannalta, joille on ominaista vakava rakennetyöttömyys ja erityisesti nuoria koskeva vaikeus päästä työmarkkinoille. Ensimmäinen myönteinen piirre on koulutus- ja työsopimuksissa edellytetty koulutustoiminta ja toinen sopimuksiin liittyvä edellytys, jonka mukaan yritys voi ottaa työntekijöitä palvelukseensa koulutus- ja työsopimuksella vain jos se on 24 edeltävän kuukauden aikana pitänyt vähintään puolet tällaisista työntekijöistä palveluksessaan myös sopimuksen päättymisen jälkeen. Tämä vaatimus kannustaa yrityksiä entisestään takaamaan työpaikkojen säilymisen pitempään. 87) Arvioitaessa yrityksille myönnetyn tuen intensiteettiä on syytä ottaa huomioon työnantajan järjestämä koulutustoiminta, joka muodostaa vastineen yrityksen saamalle tuelle. Kyseessä on rahoitusta ja järjestelyjä edellyttävä velvollisuus, jota ei kuitenkaan pidä sekoittaa alkuinvestointiin. Alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa(19) alkuinvestoinnilla tarkoitetaan "investointia kiinteään käyttöomaisuuteen, joka liittyy uuden laitoksen perustamiseen, olemassaolevan laitoksen laajentamiseen tai toimivan yrityksen tuotteen tai tuotantomenetelmän perusteelliseen muuttamiseen". Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaan investointitukea voidaan myöntää alkuinvestointiin liittyvänä työpaikkojen luomiseen tarkoitettuna tukena. 88) Työllisyystuen suuntaviivoissa asetettua edellytystä, jonka mukaan nuorelle työntekijälle tarjottavan työpaikan on täytynyt vapautua luonnollisen poistuman eikä irtisanomisen vuoksi(20), on tässä tapauksessa noudatettu , koska Italian lainsäädännössä nimenomaan mainitaan, ettei irtisanomisia ole saanut tapahtua. Näin ollen muita heikommassa asemassa olevien ryhmien osalta ei tarvitse vaatia työpaikkojen nettoluomista, kuten myös suuntaviivoissa täsmennetään. 89) Tuen valikoivuuden osalta komissio huomauttaa, että sosiaaliturvamaksuja on alennettu yli 25 prosentilla ainoastaan tietyiltä yritysryhmiltä. Nämä yritykset saavat etua sekä muihin saman alan yrityksiin että muihin samansuuruisiin yrityksiin verrattuna. Lisäksi myös tuen intensiteetti vaihtelee sen mukaan, mille Italian alueelle yritys on sijoittautunut. Tukea näet myönnetään yritysten sijainnin mukaan vaihtelevalla intensiteetillä kaupallisen alan ja matkailualan yrityksille, jotka työllistävät alle 15 henkeä, sekä käsiteollisuusyrityksille ja yrityksille, joiden sijaintialueella työllisyystilanne on kansallista keskitasoa heikompi. Tällaisia toimenpiteitä ei voida pitää yleisinä toimenpiteinä, sillä niitä ei sovelleta yhdenmukaisesti koko talouselämään, vaan ne suosivat tiettyjä yrityksiä ja tuotannonaloja(21). 90) Kullekin yritykselle myönnettävän tuen kokonaismäärä perustuu suoraan työllistettyjen työntekijöiden määrään. Italian viranomaisten arvion mukaan tuen enimmäismäärä (täydellinen vapautus sosiaaliturvamaksuista eli 25 prosentin alennus koko maassa sovellettavana yleisenä toimenpiteenä ja enintään 75 prosentin lisäalennus tietyillä alueilla) on työntekijää kohti vuodessa 9707256 Italian liiraa (5013,38 euroa). Niiden yritysten osalta, jotka saavat enintään 75 prosentin lisäalennuksen, määrä on 7280442 Italian liiraa (3760,03 euroa), ja niiden yritysten osalta, jotka saavat vain 15 prosentin lisäalennuksen eli yhteensä 40 prosenttia, määrä on 2426814 Italian liiraa (1253,34 euroa) (ks. 12 kappale). 91) Komissio katsoo, että ainoastaan sellaisen tuen osalta, joka on tarkoitettu koulutus- ja työsopimuksilla tapahtuvaan niiden työntekijöiden työllistämiseen, joilla on erityisiä vaikeuksia päästä työmarkkinoille tai palata sinne - eli alle 25-vuotiaiden nuorten, alle 29-vuotiaiden korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden ja pitkäaikaistyöttömien (yli vuoden työttömyys), tai joka on tarkoitettu uusien työpaikkojen luomiseen, tuen määrä ei saa olla enempää kuin se, mikä on välttämätöntä uusien työpaikkojen luomiseksi, kun otetaan huomioon koulutus- ja työsopimuksissa edellytetty koulutustoiminnan järjestäminen ja Italiassa vallitseva erityisen vakava työllisyystilanne. Niihin tekijöihin, joiden perusteella komissio katsoo, ettei tuen määrä ylitä uusien työpaikkojen luomisen kannustamiseksi välttämätöntä määrää, kuuluvat myös alennettavien sosiaaliturvamaksujen suhde työntekijöille maksettaviin korvauksiin sekä toimenpiteen porrastaminen yritysten sijaintialueen erityispiirteiden mukaan. 92) Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että ainoastaan edellä mainitut tapaukset sekä ne, joissa tuki on tarkoitettu uusien työpaikkojen luomiseen, ovat yhdenmukaisia asiaa koskevien suuntaviivojen määräysten kanssa, jolloin niihin voidaan soveltaa tällaisen tuen osalta säädettyä poikkeusta. 93) Sen sijaan komissio toteaa, että koulutus- ja työsopimusten avulla tapahtuvaa työllistämistä on pidettävä työpaikkojen turvaamiseen myönnettynä tukena silloin, kun työllistettävillä ei ole erityisiä vaikeuksia päästä työmarkkinoille tai palata sinne - eli kun kyseessä eivät ole alle 25-vuotiaat nuoret, alle 29-vuotiaat korkea-asteen tutkinnon suorittaneet tai pitkäaikaistyöttömät (yli vuoden työttömyys) - tai kun tukea ei ole tarkoitettu uusien työpaikkojen luomiseen. 94) Koska työpaikkojen turvaamiseen myönnetty tuki on työllisyystuen sunntaviivojen mukaan yrityksille myönnettyä tukea, jonka tarkoituksena on kannustaa niitä pidättymään henkilöstönsä irtisanomisesta(22), kyseisessä tapauksessa ei tarkkaan ottaen ole kyse tällaisesta tuesta, koska tuki myönnetään koulutus- ja työsopimusten avulla tapahtuvaan työllistämiseen. Koska yrityksiltä ei edellytetä uusien työpaikkojen luomista, vaan tukiohjelmassa nimenomaan säädetään irtisanomiskiellosta, kyseinen tuki voi kannustaa yrityksiä ottamaan palvelukseensa uusia työntekijöitä luonnollisen poistuman kautta lähteneiden tilalle. Tällä tavoin tuki kannustaa säilyttämään henkilöstömäärän entisellään, vaikkakaan uusia työpaikkoja ei synny. Tässä mielessä tukea voidaan pitää työllisyyden turvaamiseen tarkoitettuna tukena, joka työllisyystuen suuntaviivojen mukaan rinnastetaan toimintatukeen. 95) Tällainen tuki voidaan hyväksyä, jos sen avulla on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti tarkoitus korjata luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamia vahinkoja. Työllisyyden turvaamiseen tarkoitettu tuki voidaan hyväksyä näillä edellytyksillä alueilla, joilla voidaan soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa mainittua poikkeusta, joka koskee tukea taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma. 96) Komissio toteaa ennen muuta, että työllisyyden turvaamiseen tarkoitettua tukea ei ole rajattu ainoastaan niille alueille, joilla voidaan soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa mainittua poikkeusta, koska tukea voidaan myöntää koko maassa. Lisäksi tuki ei ole ajan myötä vähenevää eikä sen kestoa ole rajattu. Mitä tulee tuen soveltuvuuteen auttaa yrityksiä selviytymään rakenteellisista vaikeuksista ja edistää kestävää kehitystä, komissio on jo useasti varoittanut Italian hallitusta näin yleisistä toimenpiteistä. Komission kielteinen kanta perustuu käsitykseen, jonka mukaan tällaiset toimenpiteet haittaavat merkittävällä tavalla kilpailua ja yhteisön sisäistä kauppaa ilman että yhteisö saisi vastineeksi todellista etua kestävän kehityksen ja rakenteellisten haittojen poistamisen muodossa. V.2. Tuki koulutus- ja työsopimusten muuttamiseen toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi V.2.a) Niihin toimenpiteisiin sisältyvän tuen luonne, joiden avulla tuetaan koulutus- ja työsopimusten muuttamista toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi 97) Koska kysymys on koulutus- ja työsopimuksiin myönnetyn tuen jatkamisesta vuodella ja koska tuki on luonteeltaan erityisen valikoivaa (tukea voidaan myöntää vain tavoitteen 1 mukaisille alueille), V.1.a jaksossa esitetyn tuen luonnetta koskevan analyysin paikkansapitävyys korostuu entisestään. 98) Edellä esitetyn nojalla on selvää, että kyseiset toimenpiteet voivat vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimenpiteisiin sisältyvän tuen perusteella komission on pääteltävä, että toimenpiteet kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan ja ETA:n perustamissopimuksen 62 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, koska ne ovat valtiontukea, joka vääristää kilpailua siinä määrin, että se voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tuen ei voida katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille, ellei siihen voida soveltaa jotakin perustamissopimuksissa määrättyä poikkeusta. V.2.b) Soveltuvuus yhteismarkkinoille 99) Komissio on vahvistanut, että kyseiset toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, ja tämän jälkeen sen on arvioitava, voidaanko niiden katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille 87 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla. 100) Perustamissopimuksessa määrättyjen poikkeusten soveltamisesta voidaan todeta, että tämän päätöksen V.l.b jaksossa (ks. 69-96 kappale) esitetyt huomiot pätevät myös tähän tukeen, koska kyseessä ovat samantyyppiset toimenpiteet. 101) Työllisyystuen suuntaviivoissa täsmennetään, että työpaikkojen luomiseen tarkoitetun tuen avulla voidaan tarjota työpaikkoja niille työntekijöille, jotka eivät ole sellaista vielä löytäneet tai jotka ovat menettäneet edellisen työpaikkansa, ja että työpaikkojen luomisella tarkoitetaan niiden nettoluomista eli sitä, että syntyy vähintään yksi uusi työpaikka verrattuna asianomaisen yrityksen entiseen henkilöstömäärään (joka lasketaan tietyn ajanjakson keskiarvon perusteella). 102) Suuntaviivoissa todetaan lisäksi, että komissio kiinnittää huomiota työsopimusten yksityiskohtiin, joihin kuuluu mm. velvollisuus ottaa työntekijä palvelukseen toistaiseksi tai riittävän pitkäksi aikaa. 103) Määräaikaisten koulutus- ja työsopimusten muuttaminen toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi ei luo uusia työpaikkoja siinä mielessä, että itse työpaikat ovat jo olemassa, vaikka ne eivät olekaan pysyviä. 104) Kuten komissio on jo aiemmin huomauttanut(23), toimenpiteitä määräaikaisten työsopimusten ja koulutus- ja työsopimusten muuttamiseksi toistaiseksi voimassa oleviksi sopimuksiksi ei voida rinnastaa toimenpiteisiin, joiden avulla luodaan uusia työpaikkoja tai säilytetään työpaikkoja. Sen sijaan näiden toimenpiteiden erityispiirteet liittyvät uhattuna olevien työpaikkojen turvaamiseen. Lisäarvo muodostuu siis sellaisten "pysyvien työpaikkojen nettoluomisesta", joita ei aiemmin ollut olemassa. 105) Komissio toteaa, että vaikka työllisyystuen suuntaviivoissa ei mainita tällaisia toimenpiteitä, niissä pidetään työpaikan pysyvyyttä myönteisenä asiana. Komissio siis pitää työsopimuksen yksityiskohtia suotuisina vain kun ne takaavat työpaikalle tietyn pysyvyyden. 106) Näin ollen komissio voi tietyissä tapauksissa hyväksyä tuen, jonka avulla määräaikaisista työpaikoista tehdään toistaiseksi voimassa olevia. Kuten suuntaviivoissa täsmennetään, hyväksymiselle asetetaan kuitenkin kaksi ehtoa: - yritys ei ole saanut irtisanoa henkilöstöä sopimusten muuttamista edeltävien 12 kuukauden aikana, - työpaikkojen määrän on lisäännyttävä muutoksen myötä nettomääräisesti verrattuna yrityksen henkilöstömäärään 6 kuukautta ennen sopimusten muuttamista. 107) Tällä tavoin komissio voi varmistaa, että tuki paitsi turvaa uhattuna olevia työpaikkoja myös tuo lisäarvoa, jota edustaa uusien pysyvien työpaikkojen nettoluominen. Näin komissio voi myös varmistaa, ettei kyseessä ole vain irtisanotun tai eläkkeelle jääneen entisen työntekijän korvaaminen uudella. 108) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että työpaikkojen nettoluomista koskevaa vaatimusta voidaan soveltaa kyseiseen tapaukseen vain jos työntekijöiden määrään ei lasketa mukaan niitä työpaikkoja, jotka on perustettu määräaikaisella sopimuksella tai joiden säilymisestä ei ole täyttä varmuutta. 109) Komissio toteaakin edellä esitetyn perusteella, että työllisyystuen suuntaviivojen mukaisena voidaan pitää ainoastaan sellaista tukea, jonka avulla koulutus- ja työsopimuksia muutetaan toistaiseksi voimassa oleviksi sopimuksiksi ja jonka yhteydessä noudatetaan velvollisuutta lisätä työpaikkojen määrä verrattuna yrityksen aiempaan henkilöstömäärään (sopimusten muuttamista edeltävän ajanjakson keskiarvon mukaan laskettuna). Vain tällaiseen tukeen voidaan soveltaa tällaisen tuen osalta määrättyjä poikkeuksia. Henkilöstömäärä on laskettava niiden työntekijöiden mukaan, jotka on otettu yrityksen palvelukseen määräaikaisella sopimuksella tai muutoin siten, ettei työpaikan pysyvyydestä ole täyttä varmuutta. 110) Tuen intensiteetti puolestaan on komission mielestä laskettava työsopimusten muuttamista edeltävänä aikana myönnetyn tuen perusteella. Kyseisenä aikana työnantajat ovat saaneet tukea sen työntekijän osalta, jonka työsopimusta on sittemmin muutettu. Kutakin uutta työpaikkaa kohti tukea on siis myönnetty yhteensä kolmen vuoden ajan. Komissio toteaa, että tuen intensiteetti on suhteutettu tavoitteeseen ainoastaan edellä mainituissa tapauksissa, koska luodut työpaikat ovat voimassa toistaiseksi ja työttömyys asian kannalta merkityksellisillä alueilla erityisen vakava. Koulutus- ja työsopimusten tarkastelun yhteydessä esitettyjen syiden perusteella komissio toteaa, että tuen määrää ei ylitä sitä, mikä on välttämätöntä kannustamaan yrityksiä luomaan uusia työpaikkoja. 111) Tämän vuoksi komissio katsoo, että muu tuki, joka on myönnetty koulutus- ja työsopimusten muuttamiseen toistaiseksi voimassa oleviksi sopimuksiksi ja jonka yhteydessä ei ole noudatettu vaatimusta yrityksen työpaikkojen lisäämisestä, on työllisyyden turvaamiseen tarkoitettua tukea. Työllisyystuen suuntaviivojen mukaan tällainen tuki on katsottava toimintatueksi. Koulutus- ja työsopimuksiin liittyvän tuen tarkastelun yhteydessä esitettyjen syiden perusteella komissio katsoo, että kyseiset tuet eivät täytä toimintatuen myöntämiselle asetettuja edellytyksiä. VI PÄÄTELMÄ 112) Komissio toteaa, että Italia on rikkonut EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan määräyksiä myöntäessään tukea, josta ei ole ilmoitettu, koulutus- ja työsopimuksilla tapahtuvaa työllistämistä varten, josta säädetään laeilla 863/84, 407/90, 169/91 ja 451/94. Tukea on myönnetty marraskuusta 1995 alkaen. 113) Tämän päätöksen V.1.a ja V.1.b jaksossa esitettyjen analyysien perusteella komissio toteaa, että yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pitää ainoastaan tukea, joka on myönnetty sellaisten työntekijöiden työllistämiseen, jotka eivät tätä ennen olleet saaneet työtä tai jotka olivat menettäneet edellisen työpaikkansa ja joiden työllistäminen on luonut asian kannalta merkityksellisiin yrityksiin uusia työpaikkoja. 114) Yhteismarkkinoille soveltuu myös tuki sellaisille työntekijöille, joilla on erityisiä vaikeuksia päästä työmarkkinoille tai palata sinne (edellisen työpaikkansa menetettyään). Kyseessä ovat henkilöt, jotka henkilökohtaisten ominaisuuksiensa vuoksi ovat työmarkkinoilla muita heikommassa asemassa. Tämä koskee erityisesti alle 25-vuotiaita nuoria, enintään 29-vuotiaita korkea-asteen tutkinnon suorittaneita henkilöitä sekä pitkäaikaistyöttömiä (yli vuoden kestänyt työttömyys). Jotta työnantajat voisivat hyötyä sosiaaliturvamaksujen alennuksista, he eivät kuitenkaan ole saaneet irtisanoa henkilöstöään 12 edeltävän kuukauden aikana, minkä lisäksi heidän on täytynyt pitää palveluksessaan (toistaiseksi voimassa olevin työsopimuksin) vähintään 60 prosenttia niistä työntekijöistä, joiden koulutus- ja työsopimus on päättynyt 24 edeltävän kuukauden aikana. 115) Vähämerkityksisestä tuesta annettujen sääntöjen(24) mukaiset toimenpiteet eivät kuulu perustamissopimuksen 87 artiklan soveltamisalaan. Kyseisten sääntöjen mukaan työntekijöitä koulutus- ja työsopimuksilla palvelukseensa ottaneiden yritysten hyväksi myönnettyjen tukitoimenpiteiden kokonaismäärä voi olla enintään 100000 euroa kolmen vuoden aikana. Kuten komissio täsmentää vähämerkityksisestä tuesta antamassaan tiedonannossa, tätä sääntöä ei sovelleta EHTY:n soveltamisalaan kuuluvilla tuotannonaloilla, laivanrakennusteollisuudessa ja kuljetusalalla eikä tukiin, jotka myönnetään maatalouteen tai kalastukseen kiinteästi liittyvien kulujen kattamiseen. 116) Tuki, joka on tarkoitettu koulutus- ja työsopimusten avulla tapahtuvaan työllistämiseen mutta jonka yhteydessä ei ole noudatettu tämän päätöksen johdanto-osan 113-115 kappaleessa mainittuja edellytyksiä, ei sovellu yhteismarkkinoille, ja on siksi perittävä takaisin. 117) Komissio toteaa, että Italia on rikkonut EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan määräyksiä myöntäessään tukea koulutus- ja työsopimusten muuttamiseen toistaiseksi voimassa oleviksi sopimuksiksi, mistä säädetään lain 196/97 15 artiklassa. 118) Komissio toteaa tämän päätöksen V.2.a ja V.2.b jakson 97-111 kappaleessa esitettyjen analyysien perusteella, että yhteismarkkinoille soveltuu ainoastaan sellainen koulutus- ja työsopimusten muuttamiseen toistaiseksi voimassa oleviksi sopimuksiksi tarkoitettu tuki, jonka yhteydessä noudatetaan velvollisuutta lisätä työpaikkojen määrää verrattuna yrityksen aiempaan henkilöstömäärään (tietyn muutosta edeltävän ajanjakson keskiarvon mukaan laskettuna). Henkilöstömäärä on laskettava niiden työntekijöiden nettomäärän mukaan, jotka on otettu palvelukseen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella tai muutoin siten, ettei työpaikan pysyvyydestä ole täyttä varmuutta (ks. 106 kappale). 119) Vähämerkityksisestä tuesta annettujen sääntöjen(25) mukaiset toimenpiteet eivät kuulu perustamissopimuksen 87 artiklan soveltamisalaan. Näitä toimenpiteitä koskevat samat arviot kuin koulutus- ja työsopimuksia (ks. 115 kappale). 120) Tuki, joka on myönnetty koulutus- ja työsopimusten muuttamiseen toistaiseksi voimassa oleviksi sopimuksiksi ja jonka yhteydessä ei ole noudatettu säädettyjä edellytyksiä, ei sovellu yhteismarkkinoille ja on siksi perittävä takaisin. 121) Kun jäsenvaltio on myöntänyt sääntöjenvastaisesti tukea, jonka todetaan olevan yhteismarkkinoille soveltumatonta, komissio vaatii kyseistä jäsenvaltiota perimään tuen takaisin tuensaajilta tilanteen saattamiseksi ennalleen(26). Tämä koskee myös tukea, joka on todettu tällä päätöksellä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja joka on kokonaisuudessaan perittävä takaisin edunsaajilta. 122) Tuki peritään takaisin Italian lainsäädännön mukaisten menettelyjen ja säädösten mukaisesti. Lisäksi siitä on maksettava korkoa tuen myöntämispäivästä sen takaisinmaksupäivään asti. Korko lasketaan aluetukien nettoavustusekvivalenttien laskemisessa tuen myöntämisajankohtana käytetyn viitekoron mukaan, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla 1. Italian marraskuusta 1995 alkaen sääntöjenvastaisesti myöntämä tuki työntekijöiden palvelukseen ottamiseksi koulutus- ja työsopimuksilla, joista säädetään laeilla 863/84, 407/90, 169/91 ja 451/94, soveltuu yhteismarkkinoille ja on ETA-sopimuksen määräysten mukaista sillä edellytyksellä, että se koskee: - uusien työpaikkojen luomista tuensaajayritykseen sellaisille työntekijöille, jotka eivät tätä ennen olleet saaneet työtä tai jotka olivat menettäneet edellisen työpaikkansa, työllisyystukien suuntaviivoissa tarkoitetussa merkityksessä, - sellaisten työntekijöiden työllistämistä, joilla on erityisiä vaikeuksia päästä työmarkkinoille tai palata sinne. Tässä päätöksessä tarkoitetaan "työntekijöillä, joilla on erityisiä vaikeuksia päästä työmarkkinoille tai palata sinne" alle 25-vuotiaita nuoria, enintään 29-vuotiaita korkea-asteen tutkinnon suorittaneita henkilöitä ja pitkäaikaistyöttömiä eli henkilöitä, jotka ovat olleet työttöminä vähintään vuoden. 2. Koulutus- ja työsopimuksia varten myönnetty tuki, jonka yhteydessä ei ole noudatettu 1 kohdassa mainittuja edellytyksiä, ei sovellu yhteismarkkinoille. 2 artikla 1. Tuki, jonka Italia on myöntänyt lain 196/97 15 artiklan nojalla koulutus- ja työsopimusten muuttamiseen toistaiseksi voimassa oleviksi sopimuksiksi, soveltuu yhteismarkkinoille ja on ETA-sopimuksen määräysten mukaista, jos se täyttää työpaikkojen nettoluomista koskevan edellytyksen sellaisena kuin se on määritelty työllisyystukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa. Yritysten henkilöstömäärä lasketaan niiden työpaikkojen nettomäärän mukaan, jotka on muutettu olemaan voimassa toistaiseksi ja jotka on perustettu määräaikaisella työsopimuksella tai eivät muutoin ole luonteeltaan pysyviä. 2. Tuki, joka on myönnetty koulutus- ja työsopimusten muuttamiseen toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi ja joka ei täytä 1 kohdassa mainittua edellytystä, ei sovellu yhteismarkkinoille. 3 artikla Italia toteuttaa kaikki tarvittavat toimet, jotta tuensaajilta voidaan periä takaisin sääntöjenvastaisesti myönnetty tuki, joka ei täytä 1 ja 2 artiklassa säädettyjä edellytyksiä. Tuki peritään takaisin Italian lainsäädännön mukaisten menettelyjen ja säädösten mukaisesti. Lisäksi siitä on maksettava korkoa tuen myöntämispäivästä sen takaisinmaksupäivään asti; korko lasketaan aluetukien nettoavustusekvivalenttien laskemisessa tuen myöntämisajankohtana käytetyn viitekoron mukaan. 4 artikla Italia ilmoittaa komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta, mitä toimenpiteitä se on toteuttanut päätöstä noudattaakseen. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle. Tehty Brysselissä 11 päivänä toukokuuta 1999. Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen (1) EYVL C 384, 10.12.1998, s. 11. (2) Italian virallinen lehti Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana nr 154, 4.7.1997. (3) Ks. alaviite 1. (4) Kyseiset tiedot käsittävät ainoastaan virallisia tilastotietoja, joita ovat julkaisseet Italian kansallinen tilastotoimisto ISTAT (Istituto nazionale di Statistica: Forze di lavoro media 1997 ja Formazione universitaria e mercato del lavoro) sekä taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö OECD (Education at a Glance, vuoden 1997 laitos). Confindustrian osuus rajoittuu näiden tietojen esittämiseen graafisessa muodossa. (5) EYVL C 334, 12.12.1995, s. 4. (6) EYVL C 213, 23.7.1996, s. 4. (7) Ks. alaviite 1. (8) Komission 17.8.1998 päivätyn kirjeen 12.6 kohta (ks. alaviite 1). (9) Tämän väitteen tueksi Confindustria mainitsee Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 730/79, komissio v. Philip Morris, 17.9.1980 antaman tuomion (Kok. 1980, s. 2671). (10) Valtiontuki N 692/97. (11) Asia 102/87, SEB, tuomio 13.7.1988 (Kok. 1988, s. 4067). (12) Ks. alaviite 5. (13) Ks. alaviite 5. (14) Ks. alaviite 1. (15) Komission 17. elokuuta 1998 päivätyn kirjeen 12.3 kohta (ks. alaviite 1). (16) "Nuorten työllisyys", Kansainvälisen työtoimiston raportti nuorisoasioista vastaavien ministerien konferenssille, joka pidettiin Lissabonissa 8.-12. elokuuta 1998, 1.1 kohta. (17) Ks. ed. alaviite. (18) Kansainvälisen työtoimiston raportti nuorisoasioista vastaavien ministerien konferenssille, joka pidettiin Lissabonissa 8.-12. elokuuta 1998, kohta 1.5 (ks. alaviite 16). (19) EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9. (20) Ks. alaviite 5. (21) Euroopan yhteisöjen valtiontuista tehdyn ensimmäisen yleiskatsauksen (1988) mukaan yleisiä tukitoimenpiteitä ovat sellaiset valtion toimenpiteet, joita sovelletaan yhtäläisesti koko talouselämässä ja joilla ei suosita tiettyjä yrityksiä tai aloja (KOM (299) 945). (22) Ks. alaviite 5. (23) Ks. valtiontuki N 692/97. (24) Komission tiedonanto vähämerkityksisestä tuesta (EYVL C 68, 6.3.1996). (25) Ks. alaviite 24. (26) Komission tiedonanto, annettu 24 päivänä marraskuuta 1983 (EYVL C 318, 24.11.1983, s. 3). Vrt. myös yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 70-72, komissio v. Saksan liittotasavalta, 12.7.1973 antama tuomio (Kok.1973, s. 813) ja asiassa 310/85, komissio v. Deufil, 24.2.1987 antama tuomio (Kok. 1987, s. 901).