EHTY:N NEUVOA-ANTAVAN KOMITEAN PÄÄTÖSLAUSELMA EHDOTUKSESTA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI ENERGIATUOTTEIDEN VEROTUSTA KOSKEVAN YHTEISÖN KEHYKSEN UUDISTAMISESTA (Hyväksytty yksimielisesti yhden pidättyessä 337. kokouksessa 10. lokakuuta 1997) (97/C 356/03)

EUROOPAN HIILI- JA TERÄSYHTEISÖN NEUVOA-ANTAVA KOMITEA, joka

- on tutkinut ehdotuksen neuvoston direktiiviksi energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta (1),

- ottaa huomioon komission esittämän valkoisen kirjan Euroopan unionin energiapolitiikasta (2), komission kertomuksen kiinteiden polttoaineiden markkinoista yhteisössä 1996 ja vuoden 1997 näkymistä niiden osalta (3) sekä jäsenvaltioiden kivihiiliteollisuuden hyväksi toteuttamia toimia koskevasta yhteisön järjestelmästä tehdyn päätöksen N:o 3632/93/EHTY (4),

- viittaa edellä mainitusta komission esittämästä valkoisesta kirjasta antamiinsa lausuntoihin (5) ja päätöslauselmaan tutkimusyhteistyön tulevaisuudesta hiili- ja teräsaloilla (6),

esittää komissiolle, neuvostolle ja Euroopan parlamentille periaatteita koskevat ja yleiset huomautuksensa ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta.

1. Periaatteita koskevat huomautukset

- Euroopan hiilen ja teräksen tuottajat, kauppiaat ja kuluttajat ovat edistyneet huomattavasti ympäristönsuojelussa, raaka-aineiden säästämisessä ja energian käytön tehokkuudessa. Nämä tahot kannattavat varauksetta kestävän kehityksen tavoitetta. Ne korostavat kuitenkin sitä, että kehitys, liikenne, kasvu, työllisyys ja elämän laatu ovat kaikki riippuvaisia energiasta, jonka käytön myönteiset vaikutukset on siten otettava huomioon. Ne huomauttavat, että nykyiset tiedot ilmastonmuutoksista edellyttävät ehkäisevää politiikkaa, joka ei kuitenkaan ole ristiriidassa muiden yhteiskunnallisten tavoitteiden, kuten kasvun ja työllisyyden kanssa. Ne kantavat huolta tulevaisuudesta ja tukevat Euroopan unionin pyrkimystä vähentää CO2-päästöjä maailmanlaajuisen ohjelman mukaisesti. Ne katsovat, että niiden aiemmista saavutuksista käy hyvin ilmi, että niiden osuus ohjelmasta on mahdollista varmistaa verorasitusta muuttamatta. Erityisen soveltuvia olisivat sen sijaan viranomaisten kanssa tehdyt sopimukset.

- Hiili- ja terästeollisuus sekä useat näiden teollisuudenalojen asiakasalat ovat erityisen huolestuneita ehdotuksesta direktiiviksi, jossa säädetään energiatuotteiden verotuksen vähimmäistasoa koskevasta yhteisön kehyksestä.

- Direktiiviehdotukseen valittu verotusta painottava lähestymistapa, jolla pyritään yhtäaikaisesti ottamaan huomioon huoli ympäristöstä, sisämarkkinoiden toiminta ja sosiaalikulujen vähentäminen työllisyyden edistämiseksi, ei saavuta asetettuja tavoitteita.

- Kyseinen lähestymistapa, jonka tavoitteena on energiatuotteiden verotuksen vähimmäistason aikaansaaminen siten, että jäsenvaltioille jätetään paljon joustovaraa, ei ole omiaan parantamaan merkittävästi sisämarkkinoiden toimintaa. Sen lisäksi jäsenvaltiot saavat uusia mahdollisuuksia verottaa energiaa tai antaa verohelpotuksia, eikä jäsenvaltioiden tarvitse noudattaa verotuksen neutraalisuusperiaatetta. Tämän seurauksena jäsenvaltioiden väliset erot kärjistyvät. Komission pyrkimys energian verotuksen yhdenmukaistamiseksi ei toteudu. Yritysten maksamien verojen palauttamisesta koituisi paljon hallinnollista työtä, menettely olisi avoimuuden periaatteen vastainen ja yrityksille aiheutuva rasite olisi silti huomattava.

- Komission verotusta painottava lähestymistapa nostaa energiatuotteiden hintoja, jotka ovat jo nyt huomattavasti korkeampia kuin tärkeimpien kilpailijamaiden teollisuuden energiatuotteista maksamat hinnat. Hintojen nousu kohdistuu yrityksiin epätasaisesti sen mukaan, missä jäsenvaltiossa yritys harjoittaa toimintaansa, ja vaikuttaa siten syrjivästi.

- Ehdotus direktiiviksi uhkaa työllisyyttä suoraan hiiliteollisuudessa ja kaikilla energiaintensiivisillä teollisuudenaloilla, varsinkin terästeollisuudessa. Epäsuora työllisyyttä heikentävä vaikutus johtuu siitä, että asiakasteollisuudenalat tavallisesti tasapainottavat verotuksesta johtuvat lisäkustannukset henkilöstöä vähentämällä. Vakavia työllisyysvaikutuksia ja niistä johtuvia välittömiä seurauksia voidaan tuskin välttää, vaikka vero otetaan käyttöön suunnitelman mukaisesti asteittain. Verotusta koskevassa Euroopan unionin ehdotuksessa mainitut alempien verojen edulliset vaikutukset työllisyyteen, esimerkiksi palkkakustannusten aleneminen, ovat epävarmoja tai toteutuvat vain pitkän ajan kuluessa.

- Veron käyttöönotto ehdotetussa muodossa aiheuttaa vakavia työmarkkinaongelmia hiiliteollisuudessa, joka yhdessä siihen liittyvän teollisuuden kanssa työllistää yli 300 000 henkilöä. Euroopan terästeollisuudessa vaarantuisivat useat työpaikat ja varsinkin ne noin 600 000 työpaikkaa, jotka ovat suoraan tai epäsuorasti riippuvaisia terästeollisuudesta.

- Näitä kokonaistyöllisyyteen kohdistuvia haittoja pahentaa vielä se, että energiatuotteiden yksipuolinen verotus Euroopan unionin alueella uhkaa johtaa varsinkin energiaintensiivisten teollisuudenalojen siirtymiseen kolmansiin valtioihin. Jos energiaverotus johtaa yritysten siirtymiseen kolmansiin valtioihin, joissa ympäristönsuojelusta ei ole niin tiukkoja säännöksiä, CO2-päästöt eivät vähene, vaan maailman ympäristön tila vain huononee. Euroopan unioni ei voi olla ottamatta tätä kehitystä huomioon.

- Ylimääräiset verot, jotka nostavat Euroopan talouselämän käyttämän energian hintaa, vaikuttavat politiikan tasolla kielteisesti ympäristöön. Korkeampi verotus nimittäin vie talouselämältä ne varat, joita välttämättä tarvitaan energiankäytön tehokkuuden ja ympäristönsuojelun lisäämiseen tähtäävään tutkimukseen sekä investointeihin. Teollisuus- ja ympäristöpolitiikan kannalta olisi suotavampaa, jos komissio edistäisi energian hyödyntämistä ja tehokasta käyttöä koskevia hankkeita ja tukisi maailmanlaajuista tiedottamista Euroopan teollisuuden osaamisesta näillä aloilla.

- Komissio, neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat kaikki katsoneet Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn olevan pahoin uhattuna. Siksi tarvitaan verotuksen alentamiseen tähtääviä toimia, joihin eri jäsenvaltioissa on jo ryhdytty teollisuuspohjan vahvistamiseksi tai joista keskustellaan. Tämänsuuntaisia ovat myös ne komission direktiivit, jotka koskevat kilpailun vahvistamista ja putkien kautta johdettujen polttoaineiden hinnan alentamista. Komission direktiiviehdotuksen mukainen energiatuotteiden verotus on tämän periaatteen vastainen, jos se heikentää eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyä.

- Neuvoa-antava komitea pahoittelee sitä, että nykyinen ehdotus ei, toisin kuin aikaisemmat tämänsuuntaiset pyrkimykset, ota huomioon tätä tosiasiaa. Energiaa koskevien Euroopan unionin verotustoimenpiteiden ehdoksi ei myöskään aseteta sitä, että ne teollistuneet maat, jotka ovat unionin pääasiallisia kilpailijoita, ryhtyvät samansuuntaisiin toimenpiteisiin.

- On tarpeen tuoda selvästi esille se, että yksittäiset tai satunnaiset toimenpiteet Länsi-Euroopassa eivät hyödytä ympäristönsuojelua mutta ovat teollisuuspolitiikan kannalta haitallisia, jos näkyvissä ei ole lainkaan mahdollisuuksia käytäntöjen yhdenmukaistamiseen suurissa teollisuusmaissa.

2. Hiiliteollisuutta koskevat yleiset huomautukset

- Euroopan unionin energiansaannille on ominaista useiden energialähteiden tasapainoinen valikoima, jota ilman Euroopan komission ja jäsenvaltioiden energiaa koskevat tavoitteet, eli toimitusvarmuus, kilpailukyky ja ympäristönsuojelu, ovat mahdottomia toteuttaa. Komission energiatuotteiden verotuksen yhdenmukaistamiseen tähtäävä ehdotus vaikeuttaa energialähteiden valikoiman ylläpitoa yhteisössä ja uhkaa siten yleisesti hyväksyttyjen energiaa koskevien tavoitteiden toteutumista.

- Energiatuotteiden verotus 13 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti heikentäisi huomattavasti fossiilisten polttoaineiden ja erityisesti sähkön tuotannossa käytettävien kiinteiden polttoaineiden kilpailuasemaa, mikä johtaisi eri energialähteiden ja jäsenvaltioiden välisen kilpailun vääristymiin. Tästä kärsisivät erityisesti Euroopan unionin hiilentuottajamaat.

- Uusiutuvista luonnonvaroista saatavien polttoaineiden ja maakaasun verotuksen erityinen keventäminen 14 artiklan mukaisesti saattaisi kiinteät polttoaineet epäedulliseen asemaan, vaikuttaisi syrjivästi, vääristäisi kilpailua ja olisi Euroopan yhteisöjen perustamissopimusten vastaista.

Maakaasun verotuksen keventämisestä on todettava, että tekstissä epäsuorasti ilmaistu kaasun suosiminen todistaa lyhytnäköisyydestä. Kyseinen toimenpide johtaisi suosimaan polttoainetta, jonka esiintymät Euroopassa ja muualla maailmassa ovat pienemmät kuin minkään muun polttoaineen, ja hyväksymään riippuvuuden kaasuntoimituksista poliittisesti epävakailta alueilta.

Euroopan unionin riippuvuus energiantuonnista kasvaa tulevaisuudessa huomattavasti. Tuontienergian osuus oli vuonna 1990 48 % ja vuonna 2000 sen arvellaan olevan noin 56 %. Energiavero lisää tätä riippuvuutta hälyttävästi, koska hiili kuuluu harvoihin Euroopan unionissa runsaasti saatavilla oleviin polttoaineisiin. Valkoisessa kirjassa Euroopan unionin energiapolitiikasta komissio on oikeutetusti varuillaan sen suhteen, että yhteisön energiariippuvuus lisääntyy, mikä on suurin huolenaihe. Tämän vuoksi komissio vaatii, että "julkisen vallan on jatkuvasti huolehdittava toimitusvarmuuden turvaamisesta".

- Komissio arvelee valkoisessa kirjassa, että yhteisö on myös tulevaisuudessa merkittävä hiilen markkina-alue. Komission näkemyksen mukaan hiilen osuus sähkön tuotannossa on merkittävä. Kun otetaan käyttöön entistä tehokkaampaa polttotekniikkaa, kiinteiden polttoaineiden osuus kulutuksesta voidaan säilyttää nykyisellä tasollaan tai sitä voidaan pitkän päälle kasvattaa. Komissio itse aikoo antaa tähän merkittävän panoksen tutkimuspolitiikallaan (7). Sähkövoimaloiden hyötysuhteen viimeaikainen paraneminen ja sähkön ja lämmön tuotannon yhdistäminen ovat uudistuksia, joiden ansiosta on mahdollista selvästi vähentää CO2-päästöjä.

- Euroopan hiiliteollisuus on valmis vähentämään päästöjä ja tukemaan sähkövoimaloihin soveltuvan puhtaan tekniikan kehittämistä ja käyttöönottoa. Olisi taloudellisesti hyödyllistä ja ympäristöpolitiikan kannalta tehokasta edistää talousavulla ja teknologian siirrolla kyseisen tekniikan käyttöönottoa myös muissa maissa, joissa sähköä tuotetaan suurelta osin hiilellä, mutta joiden teknologia on vanhentunutta.

- Euroopan unionin hiiliteollisuuden taloudellinen asema on erittäin vaikea. Se taistelee olemassaolostaan pyrkimällä perinpohjaiseen rationalisointiin ja kustannusten vähentämiseen. Kustannuksia on vähennettävä myös siksi, että voitaisiin vähentää tukien maksamista tukia koskevan komission direktiivin mukaisesti.

Hiiliteollisuuden tähänastiset saavutukset vaarantuvat niiden energiaverotusta koskevien suunnitelmien johdosta, jotka lisäävät hallintokustannuksia, joihin hiiliteollisuus ei voi vaikuttaa.

3. Terästeollisuutta koskevat yleiset huomautukset

- Teräksenvalmistus on energiaintensiivistä tuotantoa. Euroopan terästeollisuus on energian hintakehityksestä riippumatta aina pyrkinyt käyttämään energiaa taloudellisesti. Tämä selittää myös energiankäytön ympäristövaikutusten selvän vähenemisen. Viimeisten 35 vuoden aikana CO2-päästöt tuotettua valssattua terästonnia kohti ovat miltei puolittuneet.

- Euroopan terästeollisuuden edun mukaista on pyrkiä edelleen järkiperäiseen ja ympäristöä säästävään energian käyttöön. Energian kulutukselle asetetut ylimääräiset verot eivät edistäisi näitä tavoitteita, vaan jättäisivät yritykset vaille energiankäytön tehostamiseen ja ympäristönsuojelun kehittämiseen välttämättä tarvitsemiaan varoja. Komissio voisi edistää näiden tavoitteiden saavuttamista paremmin, jos se terästä koskevan tutkimuksen yhteydessä antaisi lisärahoitusta ja edistäisi aktiivisesti investointeja.

- Komission verotushanke on ristiriidassa niiden vapaaehtoisten sopimusten kanssa, joita terästeollisuus on tehnyt eräissä jäsenvaltioissa energiankulutuksensa ja CO2-päästöjensä vähentämisestä. Nämä sopimukset jäisivät vaille minkäänlaista perustaa.

- Euroopan terästeollisuus toteaa, että direktiiviehdotuksen 13 artiklan 1 kohdan b alakohdassa otetaan huomioon tiettyjen teollisuudenalojen erityiset tarpeet, mukaan lukien terästeollisuus, ja vapautetaan verosta eräät energiatuotteet, joita käytetään kemiallisessa pelkistyksessä sekä metallurgisissa ja elektrolyyttisissä menetelmissä. Terästeollisuus vastustaa periaatteessa enerigan verottamista, mutta vaatii joka tapauksessa, että 13 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännöksiä sovelletaan kaikkiin terästeollisuuden käyttämiin energiatuotteisiin, jotta vältetään kilpailun vääristymät teräksen eri tuotantomenetelmien välillä.

EDELLÄ MAINITUISTA SYISTÄ EHTY:N NEUVOA-ANTAVA KOMITEA:

- Toteaa, että komission energian verotusta koskeva hanke ei vastaa direktiiviehdotuksen tueksi esitettyjä tavoitteita. Verotuksen yhdenmukaistamiseen ei päästä, vaan tuloksena on pikemminkin uusia vääristymiä. Energialähteiden ja toisaalta kansantalouksien välinen kilpailu vääristyy. Energiaintensiivisen teollisuuden kilpailukyky vaarantuu ja Euroopan unionin kasvu ja työllisyys heikkenevät. Tuotannon siirtyminen alhaisen verotuksen maihin heikentää maailman CO2-tasetta.

- Painottaa, että uudet verot kasvattavat terästeollisuuden tuotantokustannuksia ja heikentävät merkittävästi eurooppalaisen terästeollisuuden kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla. Toimenpiteestä ei olisi ympäristölle mitään hyötyä.

- Muistuttaa valkoiseen kirjaan sisältyvästä energiapolitiikan tavoitteesta, joka koskee toimitusvarmuuden turvaamista, hintatasoa ja ympäristönsuojelua. Ehdotettu energiavero uhkaisi supistaa energialähteiden valikoimaa ja syrjisi erityisesti hiiltä, joka on pääasiallinen eurooppalainen energian lähde.

- Painottaa, että hiili- ja terästeollisuus tiedostaa ympäristöä koskevan velvollisuutensa, mistä todistavat huomattavat edistysaskeleet kaikilla ympäristönsuojelun aloilla. Hiili- ja terästeollisuus on valmis jatkamaan ponnistelujaan, jos niille ei aseteta verotuksellisia esteitä. Vapaaehtoiset sopimukset ovat verotustoimenpiteitä parempia.

- Toteaa, että ilmastonmuutoksien muodostama ongelma edellyttää suuria uudistuksia käytettävässä tekniikassa. Hiiliteollisuuden tekniikkaa on kehitettävä ja uudistuksia otettava käyttöön erityisesti teknisesti vähemmän edistyneissä valtioissa. Tähän tavoitteeseen on pyrittävä entistä tarmokkaammin. Energiaveron käyttöönotto olisi asetetun tavoitteen vastainen.

- On täysin eri mieltä tehdystä esityksestä ja kehottaa komissiota asettamaan Euroopan unionin energiaveron käyttöönoton ehdoksi sen, että Euroopan unionin pääasialliset kilpailijamaat, erityisesti OECD:n jäsenvaltiot, ryhtyvät samansuuntaisiin toimenpiteisiin. Ainoastaan tällainen vastavuoroisuuden ehto auttaa välttämään tai ainakin vähentämään niitä kielteisiä vaikutuksia, joita Euroopan unionin energiatuotteiden verotusta koskevat yksipuoliset toimenpiteet aiheuttavat.

(1) EYVL C 139, 6.5.1997, s. 14.

(2) KOM(95) 682 lopull.

(3) SEC(97) 1093 lopull.

(4) EYVL L 329, 30.12.1993, s. 12.

(5) EYVL C 232, 10.8.1996, s. 3.

(6) EYVL C 220, 19.7.1997, s. 12.

(7) KOM(95) 682, lopull. s. 22-23.