Komission päätös,

tehty 9 päivänä elokuuta 2001,

EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä

(Asia COMP/29.373 - Visa International)(1)

(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 2425)

(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2001/782/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 eli perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäisen täytäntöönpanoasetuksen(2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1216/1999(3), ja erityisesti sen 2 artiklan,

ottaa huomioon Visa Internationalin 31 päivänä tammikuuta 1977 asetuksen N:o 17 2 ja 4 artiklan mukaisesti jättämän puuttumattomuustodistusta ja poikkeuslupaa koskevan hakemuksen,

ottaa huomioon 6 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn komission päätöksen tätä asiaa koskevan menettelyn aloittamisesta,

on asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti julkaissut tiivistelmän hakemuksesta ja ilmoituksesta ja kehottanut niitä kolmansia, joiden etua asia koskee, toimittamaan huomautuksensa komission aikomuksesta ottaa myönteinen kanta ilmoitettuun sopimukseen(4),

on kuullut kilpailurajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa,

sekä katsoo seuraavaa:

I ASIASELOSTUS

1. JOHDANTO

(1) Ibanco Ltd, jonka nimi on vuodesta 1979 ollut Visa International, ilmoitti 31 päivänä tammikuuta 1977 komissiolle Visa yhteenliittymää ja sen jäseniä koskevista useista eri säännöistä ja määräyksistä ja pyysi puuttumattomuus-todistusta tai vaihtoehtoisesti perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaista poikkeusta.

(2) Komissio oli lähettänyt 29 päivänä huhtikuuta 1985 asian käsittelyn lopettamista koskevan hallinnollisen kirjeen, mutta vastaanotettuaan British Retail Consortiumilta kantelun, joka koski Visa Internationalin kansainvälisessä maksujärjestelmässä sovellettavaa monenvälistä toimitusmaksua (multi-lateral interchange fee)(5), komissio aloitti uudelleen Visa-asian tutkinnan. Hallinnollinen kirje peruutettiin 4 päivänä joulukuuta 1992. Uudessa tutkinnassa otettiin myös huomioon 23 päivänä toukokuuta 1997 rekisteröity Eurocommercen kantelu, joka koski muun muassa useita Visa Internationalin maksukorttijärjestelmään liittyviä näkökohtia. Eurocommerce on vähittäis- ja tukkukaupan sekä kansainvälisen kaupan edustusto yhteisössä(6).

2. OSAPUOLET

2.1 VISA INTERNATIONAL

(3) Visa International Service Association, jäljempänä "Visa", on yksityinen, voittoa tavoitteleva yhteisö, jonka omistavat 20000 eri puolilla maailmaa sijaitsevaa rahoituslaitosta, jotka ovat sen jäseniä. Visan maailmanlaajuinen liikevaihto on 1455 miljardia USD, josta noin [liikesalaisuuksia] miljardia USD on EU:n alueelta (vuotta 1999 koskevat luvut). Visa, joka on merkitty kaupparekisteriin Yhdysvalloissa, vastaa Visa-korttijärjestelmän verkosta. Se hallinnoi tavaramerkkejä, määrittää järjestelmän säännöt ja tarjoaa varmennus- ja selvityspalveluja maailmanlaajuisen tietokone- ja teleliikenneverkon (VisaNet) kautta. Visa ei itse myönnä Visa-kortteja asiakkaille eikä tee kauppiaiden kanssa sopimuksia Visa-korttien hyväksymisestä liikkeissä, vaan tästä toiminnasta huolehtivat sen jäseninä olevat rahoituslaitokset, jotka ovat saaneet Visalta toimiluvan.

(4) Visalla on maailmassa kuusi toiminta-aluetta. Visa EU Region -toiminta-alueella, johon kuuluvat yhteisön lisäksi myös Islanti, Liechtenstein, Norja, Turkki, Israel, Kypros, Malta ja Sveitsi, on yli 5000 jäsentä. Päätöksenteosta vastaa Visan EU-toiminta-alueen hallitus (Visa EU Regional Board of Directors), jonka jäsenet valitaan joka toinen vuosi Visan jäseniin kuuluvista EU:n rahoituslaitoksista. EU-alueen hallitus vastaa alueen sisäisistä asioista kuten alueellisten säännösten - esimerkiksi alueellisten määräysten (Regional Operating Regulations) - antamisesta ja EU:n alueelle sijoittautuneiden jäsenten hyväksymisestä ja erottamisesta. Joissakin valtioissa EU-alueen hallitus on valtuuttanut ns. kansallisen ryhmäjäsenen (Visa National Group Member, ks. johdanto-osan 7 kappale) kehittämään ja hallinnoimaan Visa-korttiohjelmia.

2.2 VISAN JÄSENET

(5) Visan organisaatiossa on useita eri jäsenyystyyppejä, mutta yleisesti ottaen kaikki jäsenyystyypit ovat mahdollisia kaikille kyseisen maan liikepankkeja koskevien lakien mukaisesti toimiville laitoksille, joilla on oikeus ylläpitää sekkitilejä (demand deposits). Visa ei kuitenkaan hyväksy jäsenikseen hakijoita, joiden hallitus katsoo olevan Visa-yhteisön kilpailijoita(7).

(6) Joissakin jäsenvaltioissa on ns. Visa Group Member -jäsenyystyyppi. Nämä jäsenet ovat varsinaisia jäseniä, joilla on oikeus käyttää jäsenoikeuksiaan ja ylläpitää Visa-korttiohjelmia omistajiensa tai jäsentensä kautta. Visa Group Member -jäsenet ovat liitännäisjäseniä. Visa Group Member on vastuussa omistajiensa tai jäsentensä toimista ja laiminlyönneistä(8). Visa Group Member -jäsenet eivät yhtä poikkeusta lukuun ottamatta(9) myönnä itse kortteja. Useimmat Visa Group Memberit eivät toimi myöskään korttitapahtumien vastaanottajina(10), mutta jotkut niiden jäsenistä toimivat(11).

(7) Visa on valtuuttanut osan Visa Group Member -jäsenistään kehittämään ja hallinnoimaan Visa-korttiohjelmia. Visa International käyttää näistä jäsenistä nimitystä National Group Members, ja lähes kaikki Visa Group Member -asemassa olevat jäsenet kuuluvat tähän ryhmään(12). National Group Members -jäsenet toimivat kansallisina Visa-organisaatioina, joilla on valtuudet antaa sääntöjä sovellettaviksi Visa-ohjelmiin omassa maassaan edellyttäen kuitenkin, että paikalliset järjestelyt eivät riko Visa Internationalin sääntöjä ja määräyksiä.

(8) National Group Member päättää, kenelle annetaan toimilupa myöntää Visa-kortteja ja ottaa vastaan korttitapahtumia sen alueella. Visa varaa itselleen oikeuden hyväksyä kelpoisuusehdot täyttävän laitoksen suoraan jäsenekseen, jos National Group Member jostain syystä ei halua antaa kyseiselle laitokselle toimilupaa Visa-kortteihin liittyvän toiminnan harjoittamista varten. National Group Member -jäsenten on suostuttava myös siihen, että niiden alueelle perustetaan ulkomaisia sivukonttoreita. Visan EU-toiminta-alueen hallitus voi hyväksyä suoraan uusia jäseniä kaikissa valtioissa, jos National Group Member on "kohtuuttomin perustein evännyt" jäsenyyden tai jos National Group Member suostuu siihen, että Visa myöntää suoran jäsenyyden.

3. SOPIMUKSET

3.1 YLEISTÄ

(9) Visan ilmoitus koskee sääntöjä ja määräyksiä, joilla hallinnoidaan Visa-yhteisöä (yhtiöjärjestys/Certificate of Incorporation) ja sen jäseniä (International By-Laws ja Regional Board Delegations), sekä kansainvälisiä säännöksiä, jotka koskevat Visan maksukortteja (yleiset kansainvälistä toimintaa koskevat määräykset (General International Operating Regulations), EU-alueen määräykset (EU Regional Operating Regulations), säännöt erimielisyyksien ratkaisemiseksi (Dispute Resolution Rules) ja korttia sekä tuotemerkkiä koskevat määräykset (Card and Marks Specifications)). Visan ilmoittamiin sääntöihin ja määräyksiin viitataan jäljempänä ilmauksella "Visan säännöt".

(10) Visan säännöillä säännellään pääasiassa Visan ja sen jäsenten suhteita. Jäseniä ovat Visa-kortteja myöntävät pankit ja pankit, jotka ottavat kauppiailta vastaan Visa-korttitapahtumia. Visan säännöissä on myös lausekkeita, jotka koskevat sen jäsenten välisiä suhteita (pankkien väliset suhteet). Visan säännöt kattavat myös korttitapahtumia vastaanottavien pankkien ja kauppiaiden väliset suhteet (esimerkiksi lisämaksukielto (No-Discrimination Rule) ja velvollisuus ottaa vastaan kaikki kortit (Honour All Cards Rule)). Visa ei oman ilmoituksensa mukaan pyri sääntelemään Visa-korttien myöntäjien ja kortinhaltijoiden välisiä suhteita vaan antamaan ainoastaan Visa-korttituotteiden perusominaisuuksia koskevia määräyksiä.

3.2 ERITYISMÄÄRÄYKSET

3.2.1 Lisämaksukielto (No-Discrimination Rule)

(11) Visan sääntöihin sisältyvä lisämaksukielto estää kauppiaita perimästä Visa-kortilla maksavalta asiakkaalta ylimääräisiä maksuja(13). Kauppiaat eivät lisämaksukiellon mukaan saa myöskään antaa alennuksia muilla maksutavoilla (esimerkiksi käteisellä rahalla) maksaville asiakkaille. Lisämaksukieltoa ei sovelleta Yhdistyneessä kuningaskunnassa (luottokorttien osalta), Ruotsissa eikä Alankomaissa, sillä näiden maiden kansalliset kilpailuviranomaiset ovat kumonneet sen(14).

(12) Käteisnostoihin sovelletaan vastaavaa sääntöä: tapahtuman vastaanottava pankki ei saa veloittaa pankissa tai pankkiautomaatista tehdystä käteisnostosta lisämaksuja, paitsi jos kansallisessa lainsäädännössä erikseen säädetään, että jäsenille on annettava lupa veloittaa lisämaksuja(15).

3.2.2 Alueellisen toimiluvan periaate

(13) Vain toimiluvan saaneet Visa-maksukorttijärjestelmän jäsenet voivat myöntää Visa-kortteja ja ottaa vastaan korttitapahtumia. Visa soveltaa alueellista toimilupakäytäntöä, jonka mukaan Visan jäsen voi periaatteessa harjoittaa Visa-korttien myöntämistä ja korttitapahtumien vastaanottoa vain siinä maassa, jossa sillä on päätoimipaikka(16). Jäsenet voivat kuitenkin tietyin edellytyksin harjoittaa rajatylittävää korttien myöntämistä ja korttitapahtumien käsittelyä. Visa on vähitellen lisännyt mahdollisuuksia rajatylittävän toiminnan harjoittamiseen (ks. johdanto-osan 14 kappale ja sitä seuraavat kappaleet).

3.2.3 Rajatylittävää korttien myöntämistä koskevat muutetut säännöt

(14) Jos pankki haluaa myöntää kortteja kotivaltionsa ulkopuolella, sen on Visan sääntöjen mukaan periaatteessa joko perustettava halutulle alueelle tytäryhtiöitä, jotka voivat itsenäisesti liittyä Visan jäseniksi, tai ulkomaisia sivukonttoreita(17). Tästä yleissäännöstä on kaksi erikseen määriteltyä poikkeusta, joita sovellettaessa tytäryhtiön tai sivukonttorin perustamista ei vaadita. Visa-kortteja voidaan ensinnäkin myöntää passiivisesti ilman mainontaa asiakkaille, joilla on tili myöntäjäpankin kotivaltiossa(18). Toinen mahdollisuus on myöntää Visan yrityskortteja monikansallisten yritysten työntekijöille eri puolilla maailmaa(19).

(15) Visa päätti 26 päivänä toukokuuta 2000 pidetyssä EU-toiminta-alueen hallituksen kokouksessa muuttaa rajatylittävää korttien myöntämistä koskevia sääntöjään. Säännöistä poistettiin vaatimus, jonka mukaan Visan jäsenen oli perustettava tytäryhtiö tai sivukonttori jäsenvaltioon, jossa se aikoi harjoittaa Visa-korttien myöntämistä. Visa-järjestelmän turvallisuuden ja laadun ylläpitämiseksi hyväksyttiin kuitenkin joitakin vähimmäissääntöjä, joiden mukaan esimerkiksi rajatylittävää korttien myöntämistä voivat harjoittaa Visan jäsenet, joiden toiminta on vakiintunutta (päätoimipaikassa tai muussa valtiossa) ja jotka esittävät liiketoimintasuunnitelman ja noudattavat tiettyjä kotivaltiossa rekisteröityjä sääntöjä. Rajatylittävää korttien myöntämistä koskevat muutetut säännöt tulivat voimaan 30 päivänä huhtikuuta 2001.

3.2.4 Rajatylittävää korttitapahtumien vastaanottoa koskevat muutetut säännöt

(16) Visan säännöissä sallitaan Visa-pankkien sopivan kansainvälisten lentoyhtiöiden ja eräiden muiden erityisliiketoiminta-alojen kanssa korttitapahtumien vastaanotosta(20). Rajatylittävää korttitapahtumien vastaanottoa koskevassa Visan EU/EFTA-ohjelmassa on lisäksi vuodesta 1994 annettu pankeille mahdollisuus (soveltaen samankaltaisia ehtoja kuin rajatylittävään korttien myöntämiseen, ks. 3.2.3) ottaa vastaan toisten valtioiden kauppiaiden korttitapahtumia perustamatta kyseiseen valtioon tytäryhtiötä tai sivukonttoria. [liikesalaisuuksia] Rajatylittäviin tapahtumiin voidaan soveltaa myös joitakin rekisteröityjä kotivaltion sääntöjä, jotka koskevat seuraavia kuutta aihetta: [liikesalaisuuksia]. Rajatylittävän korttitapahtumien vastaanoton harjoittajiksi hakevat kauppiaat voivat pyytää Visa Internationalilta jäljennökset kotivaltion rekisteröidyistä säännöistä. Visa rajoitti aluksi ohjelman soveltamisen vain tiettyihin kansainvälisiin kauppiaisiin eli autonvuokrausyhtiöihin, hotelleihin, matkustajalauttoihin ja risteilyaluksiin. Visa on sallinut kaikkien kansainvälisten kauppiaiden korttitapahtumien rajatylittävän vastaanoton 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen(21).

(17) Visa päätti 26 päivänä toukokuuta 2000 pidetyssä EU-toiminta-alueen hallituksen kokouksessa kumota vaatimuksen, jonka mukaan kauppiaalla on oltava toimipiste useammassa jäsenvaltiossa, jos tämän korttitapahtumia käsitellään yli rajojen. Visan johtokunta (Executive Committee) hyväksyi 7 päivänä heinäkuuta 2000 pidetyssä kokouksessaan edellä mainittujen muutosten edellyttämät tarkistukset EU-toiminta-aluetta koskeviin määräyksiin. Rajatylittävää korttitapahtumien vastaanottoa koskevat muutetut säännöt tulivat voimaan 1 päivänä lokakuuta 2000.

3.2.5 Korttitapahtumien vastaanotto edellyttää korttien myöntämistä (No acquiring without issuing rule)

(18) Visan sääntöjen mukaan sen varsinaisilla jäsenillä on velvollisuus myöntää kortteja ja vastaanottaa korttitapahtumia kauppiailta, mutta Visa ei käytännössä vaadi jäseniään vastaanottamaan korttitapahtumia. Jäsenten on kuitenkin myönnettävä kohtuullinen määrä kortteja tietyssä jäsenvaltiossa, ennen kuin ne voivat alkaa ottaa vastaan korttitapahtumia(22). Tavoitteet asetetaan tapauskohtaisesti ottaen huomioon Visan nykyisten jäsenten myöntämien korttien määrä kyseisessä valtiossa sekä Visa-korttien potentiaalinen määrä kohteena olevilla markkinoilla. Lisäksi otetaan huomioon hakijan koko ja toimintaedellytykset. Visa kertoo ottavansa huomioon missä tahansa Visa EU:n alueella sijaitsevassa valtiossa myönnettyjen korttien määrän arvioidessaan, onko myönnettyjen korttien määrä riittävä rajatylittävän korttitapahtumien vastaanoton sallimiseksi.

3.2.6 Kaikki kortit on hyväksyttävä (Honour All Cards Rule)

(19) Kauppiaan on hyväksyttävä kaikki voimassaolevat kortit, jotka on varustettu joko Visa- tai Visa Electron -tunnuksella ja joita tarjotaan asianmukaisesti maksuvälineeksi(23). Visan mukaan kauppiaita, joiden sopimus edellyttää niiden hyväksyvän Visa-kortit, ei vaadita hyväksymään Electron-kortteja eikä kauppiailla, joilla on sopimus Electron-korttien hyväksymisestä, ole velvollisuutta hyväksyä Visa-kortteja maksuvälineeksi. Kauppiaan on hyväksyttävä kaikki Visa-järjestelmän kortit riippumatta siitä, minkä tyyppinen maksutapahtuma on kyseessä, mikä yhteisö on myöntänyt kortin, millaista korttia käytetään tai mitkä ovat kortinhaltijan henkilökohtaiset ominaisuudet.

4. VISA-MAKSUKORTTIJÄRJESTELMÄN TOIMINTA

(20) Visan ilmoitus koskee useita eri Visa Internationalin maksukorttijärjestelmien toimintaan liittyviä sääntöjä ja määräyksiä. Visa-kortteja voidaan pääasiassa käyttää kauppiaiden tarjoamien tavaroiden tai palvelujen maksamiseen ja käteisen rahan nostamiseen pankista tai pankkiautomaatista. Tavaroita ja palveluja maksettaessa tapahtumassa on neljä osapuolta: Visa-kortin haltija, kortin asiakkaalle myöntänyt pankki, kauppias ja pankki, joka ottaa kauppiailta vastaan Visa-korttitapahtumia. Rahan nostoon osallistuu vain kolme osapuolta eli kortinhaltija, kortin myöntänyt pankki ja pankkiautomaatin toiminnasta vastaava yhteisö.

(21) Ennen kuin kuluttaja voi käyttää korttia maksamiseen tai käteisnostoihin, hänen on tehtävä sopimus kortin myöntävän pankin kanssa. Kuluttaja maksaa tavallisesti myöntäjäpankille kortin vuosimaksun. Maksutapahtuman osalta kauppiaan on lisäksi tehtävä sopimus korttitapahtumia vastaanottavan pankin kanssa kortin hyväksymisestä. Sopimuksessa määrätään kauppiaan maksama palvelupalkkio (merchant fee) ja muut ehdot.

(22) Maksutapahtumissa voidaan sen vuoksi erottaa kaksi palvelua: korttien myöntäminen asiakkaille ja korttitapahtumien vastaanottaminen asiakkailta. Eri yhteisöt vastaavat näistä kahdesta palvelusta tapahtumassa, jossa on neljä osapuolta.

5. MENETTELYT

(23) Kun Visa-asia oli otettu uudelleen käsiteltäväksi vuonna 1992, komissio lähetti vuosina 1992-2000 useita asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaisia tietopyyntöjä pääasiassa Visalle ja sen jäsenille mutta myös kantelun tehneelle Eurocommercelle. Visalle lähetettiin 6 päivänä toukokuuta 1999 väitetiedoksianto, joka koski lisämaksukieltoa ja vielä tuolloin voimassa olleita rajoituksia rajaylittävälle korttien myöntämiselle ja korttitapahtumien vastaanottamiselle. Visa toimitti 17 päivänä tammikuuta 2000 väitetiedoksiantoa koskevat kirjalliset huomautuksensa ja 15 päivänä maaliskuuta 2000 pidettiin asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan mukainen kuulemistilaisuus. Saatuaan joidenkin maiden kilpailuviranomaisten toteuttamaa lisämaksukiellon kumoamista koskevien markkinatutkimusten tulokset (ks. johdanto-osan 53 kappale ja sitä seuraavat kappaleet) ja Visan muutettua rajatylittäviä palveluita koskevia sääntöjään komissio julkaisi 14 päivänä lokakuuta 2000 asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisen tiedonannon(24), jossa asianomaisia kolmansia kehotettiin toimittamaan huomautuksensa komission aikomuksesta ottaa myönteinen kanta lisämaksukieltoon ja rajatylittäviä palveluita koskeviin muutettuihin sääntöihin sekä muihin Visan sääntöjen johdanto-osan 18 ja 19 kappaleessa tarkoitettuihin erityismääräyksiin.

6. KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET

(24) Kolmannet toimittivat komissiolle monia huomautuksia vastauksena 19 artiklan 3 kohdan mukaiseen tiedonantoon. Selkeästi suurimman osan huomautuksista tekivät yksittäiset vähittäiskauppiaat ja vähittäiskaupan alan järjestöt. Huomautuksista yksi saatiin toiselta maksukorttijärjestelmältä ja kaksi ETA:n jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisilta.

(25) Vähittäiskauppiaat ottivat kantaa pääasiassa komission aikomukseen suhtautua myönteisesti Visa Internationalin maksukorttijärjestelmän lisämaksukieltoon. Vähittäiskauppiaat valittivat palvelumaksuista, joita heiltä veloitetaan Visa-korttien käytöstä, ja ilmoittivat katsovansa, että kyseiset kustannukset olisi veloitettava kortinhaltijoilta. Osassa huomautuksista yhdistettiin toisiinsa lisämaksukielto ja monenväliset toimitusmaksut, jotka eivät tosin olleet 19 artiklan 3 kohdan mukaisen tiedonannon kohteena, ja pääteltiin, ettei lisämaksukieltoa voida poistaa niin kauan kuin monenväliset toimitusmaksut ovat voimassa.

(26) Huomautuksissaan vastauksena 19 artiklan 3 kohdan mukaiseen tiedonantoon Eurocommerce vastustaa paitsi aikomusta hyväksyä lisämaksukielto, myös aikomusta hyväksyä Visa Internationalin järjestelmän kaikki kortit on hyväksyttävä -sääntö ja Visa Internationalin rajatylittävää korttitapahtumien vastaanottoa koskevat säännöt. Vastauksessaan 19 artiklan 3 kohdan mukaiseen tiedonantoon Eurocommerce ei perustele kantaansa kaikki kortit on hyväksyttävä -säännön hyväksymiseen, mutta on todennut Visaa vastaan tekemäänsä kantelua koskevissa menettelyissä katsovansa, että kyseinen sääntö pakottaa kauppiaat hyväksymään erilaiset Visa-kortit (esimerkiksi luotto-, maksuaika-, pankki-, Classic- tai yrityskortit) samoin kuin uudet korttityypit, joita Visa saattaa tuoda markkinoille tulevaisuudessa. Eurocommerce vastustaa tätä käytäntöä, koska eri korttien palvelupalkkiot eroavat toisistaan ja Eurocommerce luokittelee siitä syystä eri korttityypit eri tuotteiksi, jotka kauppiaiden olisi sen mielestä voitava joko hyväksyä tai ei. Eurocommerce pelkää, että lisämaksukieltoa käytetään hyväksi kauppiaiden pakottamiseksi hyväksymään (nykyiset tai tulevat) Visa- korttityypit ja suhteellisen korkeat palvelupalkkiot.

(27) Eurocommerce vastustaa Visan rajatylittävää korttitapahtumien vastaanottoa koskevia sääntöjä, koska niissä määrätään, että rajatylittävään korttitapahtumien vastaanottoon saatetaan soveltaa Visan jäsenten (rekisteröityjä) kotivaltion sääntöjä, jotka koskevat (kotivaltion) toimitusmaksuja. Visa Internationalin maksujärjestelmän lisäksi myös kaikissa muissa maksujärjestelmissä veloitettavia toimitusmaksuja vastustavan Eurocommercen mukaan tämä luo esteen rajatylittävälle korttitapahtumien vastaanotolle, mikä haittaa viime kädessä kauppiaita.

(28) Kirjeessään 2 helmikuuta 2001 Eurocommerce kuitenkin ilmoitti komissiolle, että se oli päättänyt peruuttaa Visa Internationalin maksukorttijärjestelmän lisämaksukieltoa ja kaikki kortit on hyväksyttävä -sääntöä koskevan kantelunsa "olettaen, että komissio kieltää monenväliset toimitusmaksut" [...]. Eurocommerce katsoo, että sen kantelu liittyi pääosin monenvälisiin toimitusmaksuihin. Eurocommerce on sitä mieltä, että jos monenväliset toimitusmaksut kielletään, lisämaksukieltoa ja kaikki kortit on hyväksyttävä -sääntöä koskeva kieltomääräys ei enää merkitsevästi lisäisi kilpailua maksukorttimarkkinoilla.

(29) Kansalliset kilpailuviranomaiset, jotka esittivät huomautuksia 19 artiklan 3 kohdan mukaisesta tiedonannosta, ilmoittivat katsovansa, että lisämaksukielto rajoittaa kilpailua. Kumpikin kilpailuviranomainen kielsi lisämaksukiellon muun muassa Visa-järjestelmässä omassa maassaan toinen 1994 ja toinen 1998. Toinen kilpailuviranomaisista totesi, että lisämaksukielto rajoittaa kauppiaiden välistä kilpailua, kauppiaiden vapautta määrittää hintansa kustannusten mukaan, eri maksujärjestelmien välistä kilpailua ja korttiyhtiöiden välistä kilpailua. Toinen kilpailuviranomainen huomautti, että se tosiseikka, että useimmat kauppiaat eivät tätä nykyä käytä mahdollisuuttaan veloittaa asiakkaitaan lisämaksukiellon puuttuessa ei ole ratkaiseva vaan että on arvioitava lisämaksukiellon merkitystä kilpailuolosuhteille maksukorttimarkkinoilla.

(30) Kansallinen maksukorttijärjestelmä, joka esitti huomautuksia 19 artiklan 3 kohdan mukaisesta tiedonannosta, oli komission kanssa samaa mieltä siitä, että lisämaksukielto olisi poistettava. Rajatylittävän korttitapahtumien vastaanottoa koskevien Visan sääntöjen osalta (ks. johdanto-osan 16 kappale) se huomautti lisäksi katsovansa, että sen jäsenten olisi voitava soveltaa kaikkia kotimaisia sääntöjä riippumatta siitä, onko säännöt rekisteröity Visa Internationalissa vai ei.

(31) Lisämaksukiellon, kaikki kortit on hyväksyttävä -säännön ja Visan rajatylittävää korttitapahtumien vastaanottoa koskevien sääntöjen arviointia yhteisön kilpailusääntöjen mukaan käsitellään johdanto-osan 53 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa.

II OIKEUDELLINEN ARVIOINTI

7. PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN KOHTA / ETA-SOPIMUKSEN 53 ARTIKLA

7.1 MERKITYKSELLISET MARKKINAT

7.1.1 Visan mukaan

(32) Visa väittää, että merkitykselliset tuotemarkkinat kattavat kaikki kuluttajien käytössä olevat maksuvälineet, joita ovat (erityyppisten) maksukorttien(25) lisäksi myös sekit(26) ja käteinen raha. Väitteensä tueksi Visa on esittänyt monien jäsentensä esittämiä lausuntoja asiasta. Visa mainitsee lisäksi kaksi sekkejä koskevaa komission aiempaa päätöstä, joissa komissio vahvisti sekkien ja muiden maksuvälineiden keskinäisen korvaavuuden(27). Lisäksi Visa viittaa joihinkin yhdysvaltalaisten tuomioistuinten tuomioihin, joissa todetaan Visa Internationalin maksujärjestelmässä sovellettuja monenvälisiä toimitusmaksuja ja lisämaksukieltosääntöä vastaan tehtyjen kanteluiden osalta, että merkitykselliset markkinat, joilla Visa toimii ja kilpailee, ovat kaikkien kuluttajien käytettävissä olevien maksujärjestelmien markkinat(28).

(33) Merkityksellisistä maantieteellisistä markkinoista Visa toteaa, että Internet-verkossa käytävän maailmanlaajuisen sähköisen kaupan ja euron käyttöönoton perusteella voidaan katsoa, että markkinat ovat muuttumassa yhteisönlaajuisiksi tai jopa maailmanlaajuisiksi. Visan mukaan monet sen jäsenistä yhtyvät tähän näkemykseen.

7.1.2 Komission kanta

7.1.2.1 Merkitykselliset tuotemarkkinat

(34) Maksukortteja koskeva kilpailu voidaan jakaa kahteen eri tyyppiin. Ensimmäistä kilpailutyyppiä käydään eri maksujärjestelmien tai -verkkojen välillä (eri maksukorttijärjestelmät tai -verkot ja mahdollisesti muut maksuvälineet kuin kortit). Toista kilpailutyyppiä käyvät kortteihin liittyvää toimintaa (pääasiassa korttien myöntämistä yksityisille ja korttitapahtumien vastaanottoa kauppiailta) harjoittavat rahoituslaitokset (yleensä pankit). Ensimmäisen kilpailutyypin markkinoita kutsutaan yleensä "järjestelmä- tai verkkomarkkinoiksi" tai "tuoteketjun alkupään markkinoiksi" ja toisen "järjestelmän sisäisiksi tai tuoteketjun loppupään markkinoiksi". Järjestelmien sisäisillä markkinoilla kuhunkin maksujärjestelmään (esimerkiksi Visa-järjestelmään) kuuluvat rahoituslaitokset kilpailevat toistensa kanssa omaa tuotemerkkiään edustavien korttien myöntämisestä tai korttitapahtumien vastaanotosta kauppiailta.

(35) Visan säännöt vaikuttavat molempiin kilpailutyyppeihin. Säännöt vaikuttavat ensiksikin Visan kilpailuasemaan suhteessa muihin maksujärjestelmiin. Toiseksi säännöt vaikuttavat Visa-järjestelmään kuuluvien pankkien väliseen kilpailuun, koska säännöissä annetaan joitakin korttien myöntämistä ja korttitapahtumien vastaanottoa koskevia vakiomääräyksiä, jotka estävät pankkeja eriyttämästä toimintaansa muiden pankkien toimintaan verrattuna tarjoamalla muiden pankkien ehdoista poikkeavia ehtoja. Järjestelmämarkkinat ovat kuitenkin tärkeimmät, sillä ne ovat markkinat, joilla Visa International itse toimii ja joilta se saa tulonsa (jäsenmaksut pankeilta ja jokaisesta Visa-maksutapahtumasta veloitettava palkkio).

(36) Jotta maksukortin käyttö olisi laajaa, monien kauppiaiden on hyväksyttävä se ja kortinhaltijoiden on valittava kyseinen kortti monien hallussaan olevien ja kyseisten kauppiaiden hyväksymien korttien joukosta. Järjestelmämarkkinoiden määritteleminen osuvasti edellyttää sekä kauppiaiden että kortinhaltijoiden suunnalta tulevan kysynnän analysointia(29). Nämä kysyntäpuolet ovat toisistaan riippuvaisia, sillä vaikka kortti olisi maksuton kortinhaltijoille, nämä eivät käytä sitä, jos kauppiaat eivät hyväksy korttia, ja päinvastoin.

(37) Edellä esitetty ei ole saanut komissiota vakuuttuneeksi siitä, että Visan näkemys, jonka mukaan merkitykselliset markkinat kattavat kaikki kuluttajien käytettävissä olevat maksuvälineet, pitäisi paikkansa. Tätä perustellaan seuraavassa.

(38) Ensiksikin käteinen raha voidaan komission mukaan jättää merkityksellisten markkinoiden ulkopuolelle useista syistä. Kauppiaille käteinen on laillinen maksuväline, joka niiden on hyväksyttävä aina kun mahdollista. Käteisen vastaanotosta aiheutuu pääasiassa hallinnollisia kustannuksia, joita on vaikea verrata korttien hyväksymisestä aiheutuviin kustannuksiin. Asiakkaiden kannalta käteinen raha on hankala, suurina määrinä kuljetettuna vaarallinen, kalliisiin hankintoihin sopimaton ja toistuvasti loppuva maksuväline, jota on nostettava aina lisää (yleensä käteisautomaattikortilla). Käteishankintojen keskimääräinen hinta on kaikissa jäsenvaltioissa selkeästi pienempi kuin korttihankintojen, ja vaikka joidenkin keskikokoisten maksujen suorittamiseen käytetään joko käteistä tai kortteja, käteisen ja korttien käytön välillä on selkeä ero, joka perustuu tapahtuman suuruuteen. Onkin epätodennäköistä, että joko kortti- tai käteismaksutapahtumista (joko kauppiailta tai asiakkailta) veloitettavan maksun pieni mutta selvästi havaittava korotus aiheuttaisi laajamittaista siirtymistä maksuvälineestä toiseen.

(39) Toiseksi myös sekit voidaan komission mukaan jättää merkityksellisten markkinoiden ulkopuolelle. Useimmissa jäsenvaltioissa sekkejä käytetään tuskin koskaan ostosten maksamiseen liikkeissä (niitä käytetään pääasiassa etämaksuihin)(30). Niissä jäsenvaltioissa, joissa sekkejä käytetään usein ostosten maksamiseen liikkeissä (pääasiassa Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti), lainsäädäntö voi joissakin tapauksissa poiketa muiden maiden lainsäädännöstä (esimerkiksi Ranskassa pankkeja on kielletty lailla veloittamasta maksua sekkien kirjoittamisesta). Sekit poikkeavat joka tapauksessa huomattavasti maksukorteista (sekkivihko käytetään nopeasti loppuun, sekki otetaan usein vastaan vain, jos sen kanssa esitetään joko takuukortti tai henkilöllisyystodistus, ja sekki on kirjoitettava, mihin kuluu aikaa)(31).

(40) On lisäksi ilmeistä, että kaikenlaiset etämaksuvälineet (esimerkiksi postisiirrot) voidaan jättää merkityksellisten markkinoiden ulkopuolelle, sillä niitä ei voida käyttää tavaroiden maksamiseen liikkeissä.

(41) On lopuksi pohdittava, onko kaikki korttityypit sisällytettävä merkityksellisiin markkinoihin. Mahdollisia perusteita erilaisten korttien erottamiseksi toisistaan ovat mahdollisuus käyttää korttia eri maissa tai ainoastaan siinä maassa, jossa se on myönnetty, ja kortin tarjoamat maksutavat (välitön veloitus, maksuaika tai luotto). Käytännössä luottokortit ovat yleensä (mutta eivät yksinomaan) kansainvälisiä kortteja ja pankkikortit yleensä (mutta eivät yksinomaan) kotimaisia kortteja. Monissa jäsenvaltioissa suurella osalla yksityishenkilöistä on sekä kotimainen pankkikortti että kansainvälinen luottokortti. Kansainvälisiä luottokortteja voidaan luonnollisesti käyttää myös kotimaisiin maksuihin (selkeästi suurin osa kansainvälisillä korteilla suoritettavista maksuista on kotimaisia maksuja) eikä monien luottokorttien luottomahdollisuutta käytetä koskaan. Visa-kortit ovat aina kansainvälisesti käytettäviä kortteja, mutta niiden tarjoamat maksutavat vaihtelevat. Ne voivat olla luotto- tai maksuaikakortteja ja toisinaan jopa online-kortteja (esimerkiksi jotkin Ranskassa myönnetyt Visa/CB-kortit ja jotkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa myönnetyt Visa/Delta-kortit).

(42) Tässä päätöksessä kyseisten Visan sääntöihin sisältyvien määräysten ei katsota rajoittavan kilpailua tai vaikuttavan tuntuvasti kilpailuun edes siinä tapauksessa, että käytetään suppeinta mahdollista markkinoiden määritelmää (joka kattaa vain kansainväliset kortit). Tästä syystä ei ole tarpeen määrittää, olisiko merkityksellisiin markkinoihin sisällytettävä kansainvälisten korttien lisäksi myös muita maksukorttityyppejä.

(43) Tässä yhteydessä on mainittava myös se seikka, että lisämaksukielto voi vaikuttaa markkinoihin, joilla kauppiaat toimivat (kauppiaiden myymien tavaroiden ja palveluiden markkinat), sillä kielto rajoittaa kauppiaiden vapautta määrittää kyseisillä markkinoilla soveltamansa hinnoittelun katteet. On kuitenkin jälleen todettava, että koska lisämaksukiellon vaikutus ei ole tuntuva (ks. johdanto-osan 53 kappale ja sitä seuraavat kappaleet), näitä erittäin monia markkinoita ei ole tarpeen määritellä erikseen yksityiskohtaisemmin.

7.1.2.2 Merkitykselliset maantieteelliset markkinat

(44) Merkitykselliset maantieteelliset markkinat kattavat alueen, jolla kyseiset yritykset toimivat tuotteiden tai palveluiden toimittajina, jolla kilpailuolosuhteet ovat riittävän yhdenmukaiset ja joka voidaan erottaa lähialueista erityisesti siksi, että kyseisten alueiden kilpailuolosuhteet ovat merkittävässä määrin erilaiset.

(45) Tarkasteltaessa maantieteellisiä markkinoita komissio uskoo, että maksukorttijärjestelmiin liittyvien kilpailunäkökohtien arvioinnissa huomioon otettavat merkitykselliset markkinat ovat kansalliset. Maksukorttien myöntämisen ja maksukorttitapahtumien vastaanoton markkinat ovat yleisesti ottaen kansalliset markkinat(32). Tämä koskee myös kansallisia maksukortteja. Kansainvälisten maksukorttien myöntämiseen ja korttitapahtumien vastaanottoon eri jäsenvaltioissa sovellettavat ehdot eivät vielä ole riittävän yhdenmukaiset. Esimerkiksi eri maissa veloitettavissa palvelupalkkioissa on edelleen huomattavia eroja(33). Myös kilpailun taso vaihtelee jäsenvaltioittain. Joissakin jäsenvaltioissa esimerkiksi korttitapahtumien vastaanotto on vain yhden tai muutaman vastaanottajan vastuulla kun taas toisissa jäsenvaltioissa korttitapahtumien vastaanoton markkinoilla on enemmän kilpailua.

(46) Vaikka merkitykselliset markkinat ovat yleisesti ottaen edelleen kansalliset, varsinkin kansainväliset kauppiaat (kauppiaat, joilla on toimipaikkoja monissa jäsenvaltioissa) ja kansainväliset pankit ovat yhä kiinnostuneempia rajatylittävästä toiminnasta ja erityisesti keskitetystä korttitapahtumien vastaanotosta, joka toteutetaan sopimalla korttien hyväksymisestä eri puolilla yhteisöä sijaitsevissa vähittäismyyntipisteissä sen yhteisössä toimivan pankin kanssa, joka tarjoaa parhaat ehdot. Tähän mennessä varsinkin kansainväliset autonvuokrausyhtiöt ja hotellit ovat sopineet kansainvälistä toimintaa harjoittavien pankkien kanssa Visa-korttitapahtumien keskitetystä vastaanotosta. Visa on poistanut komission pyynnöstä vähitellen jäljellä olevat rajatylittävän palveluiden tarjonnan esteet (ks. johdanto-osan 58 kappale ja sitä seuraavat kappaleet). Markkinat ovat tästä syystä ainakin potentiaalisesti yhteisönlaajuiset. Tarkka markkinoiden määritelmä voidaan kuitenkin tässä tapauksessa jättää avoimeksi, koska tämän päätöksen tarkoituksena on varmistaa, ettei perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ja/tai ETA-sopimuksen 53 artiklaa ole rikottu, mikä voitaisiin osoittaa jopa käyttämällä suppeinta markkinoiden määritelmään.

7.2 MAKSUKORTTIMARKKINOIDEN RAKENNE

7.2.1 Järjestelmien välinen kilpailu

(47) Visan lisäksi Euroopan markkinoilla toimivat seuraavat suuret kansainväliset maksukorttiorganisaatiot: Europay International ja MasterCard International (harjoittavat toimintaa Europayn kautta), Japan Credit Bureau (JCB) ja kansainväliset maksukorttijärjestelmät American Express ja Diners Club International, joiden osalta tapahtumissa on kolme osapuolta. Näistä kansainvälisistä organisaatioista Europay, joka toimii läheisessä yhteistyössä MasterCardin kanssa, on Visan selkeästi tärkein kilpailija Euroopassa. Visan asema on yleensä vahvempi kuin Europayn, mutta tilanne vaihtelee merkittävästi jäsenvaltiosta toiseen(34). Visan asema on erityisen vahva Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Espanjassa, Ranskassa ja Italiassa. Europayn markkinaosuus puolestaan on suurempi esimerkiksi Saksassa, Alankomaissa ja Itävallassa(35).

(48) Jäsenvaltioissa toimii kansainvälisten maksukorttiyhtiöiden lisäksi myös useita kansallisia maksukorttiyhtiöitä. Tarkasteltaessa muita maksuvälineitä kuin käteistä rahaa kansalliset pankkikortit ovat joissakin jäsenvaltioissa käytetyimpiä maksuvälineitä.

7.2.2 Järjestelmän sisäinen kilpailu

7.2.2.1 Visa-korttien myöntäminen

(49) Useimmissa jäsenvaltioissa Visa-kortteja myöntävät monet pankit, jotka ovat joko suoraan Visan varsinaisia jäseniä, liitännäisjäseniä tai Visa Group Member -jäseniä. Kortteja myöntävien yhteisöjen lukumäärä vaihtelee jäsenvaltioissa. Ainoastaan Suomessa on vain yksi Visa-kortin myöntäjä eli Luottokunta, joka on myös National Group Member.

7.2.2.2 Visa-korttitapahtumien vastaanotto kauppiailta

(50) Visa-korttitapahtumien vastaanotto on yleensä melko keskitettyä toimintaa, mutta vastaanottavien yhteisöjen lukumäärä vaihtelee maittain. Esimerkiksi Ranskassa on useita korttitapahtumien vastaanottajia, mutta Tanskassa niitä käsittelee käytännössä vain yksi Visan varsinainen jäsen (PBS, joka on sekä Visan että Europayn korttitapahtumien ainoa vastaanottaja) ja Suomessa Visan ja Europayn korttitapahtumia käsittelee ainoastaan Luottokunta. Muissa jäsenvaltioissa, joissa on Visa Group Member (Itävalta, Belgia, Espanja, Ranska ja Ruotsi), Group Memberit eivät itse vastaanota Visa-tapahtumia kauppiailta vaan tämä toiminta on annettu niiden jäsenyhteisöjen vastuulle. Käytännössä korttitapahtumien vastaanotosta kuitenkin usein vastaa yksi yhteisö. Esimerkiksi Alankomaissa VSB International ja Portugalissa Unicre ovat selvästi suurimmat korttitapahtumien vastaanottajat. Belgiassa taas noin 90 prosenttia kaikista kortti tapahtumista kulkee Bank Card Companyn kautta.

7.3 VISAN ASEMA MARKKINOILLA

(51) Visan osuus kansallisista korttimarkkinoista (kansainväliset kortit, esimerkiksi Visa ja EC/MC, vähittäismyyntiliikkeiden myöntämät kortit ja tärkeimmät kansalliset pankkikorttijärjestelmät) lukuun ottamatta on markkinoilla olevien korttien lukumäärän perusteella 4-69 prosenttia. Visa-korttitapahtumien määrän ja arvon perusteella laskettuna Visan markkinaosuus vaihtelee 2/2 prosentista 95/93 prosenttiin(36). Visan markkinavoimaa ei kuitenkaan pitäisi mitata vain markkinaosuuksien perusteella. Visa on kehittänyt ja harjoittaa toimintaa erittäin monilla maksukorteilla, esimerkiksi kansainvälisillä luotto- ja maksuaikakorteilla (Visa), kansainvälisillä pankkikorteilla (Electron), automaattikorteilla (Visa Plus) ja korttirahalla (Visa Cash). Korttien myöntäminen ja korttitapahtumien vastaanotto kauppiailta eri puolilla maailmaa tapahtuu pankkiverkon kautta. Kuten Europay, Visa harjoittaa laajaa verkkotalouteen liittyvää toimintaa, sillä lähes kaikki pankit myöntävät Visa-kortteja ja Visa-kortit hyväksyvien liikkeiden määrä yhteisössä on erittäin suuri. Erittäin monet kauppiasryhmät, kuten lentoyhtiöt, Internet-vähittäiskauppiaat, postimyyntiyritykset ja ravintolat, ovat riippuvaisia Visan kaltaisista kansainvälisistä korttiverkoista, joiden käyttäjämäärä on suuri.

(52) Vaikka yhteisön maksukorttimarkkinoille pääsylle ei ole merkittäviä teknisiä eikä oikeudellisia/sääntelyyn liittyviä esteitä ja pankit voivat vapaasti liittyä kilpaileviin järjestelmiin, esimerkiksi American Expressiin, Diners Clubiin tai JCB:hen, Visa- ja Europay-järjestelmät hyötyvät verkkotaloudesta ja edustavat pankkien kannalta kiinteitä investointeja. Onkin epätodennäköistä, että voitaisiin ottaa käyttöön uusi kilpailukykyinen järjestelmä. Toiseen tai molempiin näistä järjestelmistä suoraan tai konsernin kautta kuuluvien pankkien osuus yhteisössä on erittäin suuri. Kyseiset järjestelmät ottavat vastaan suuren osan kauppiaiden Visa-kortti ja Eurocard-MasterCard-korttitapahtumista. Tässä tilanteessa nykyisten järjestelmien ulkopuolelta tulevan uuden tuotteen aseman vakiinnuttaminen markkinoilla olisi kaupallisin perustein arvioituna vaikeaa. Muiden luotto- ja maksuaikakorttiyhtiöiden, esimerkiksi American Expressin, Diners Clubin ja JCB:n, toimiminen markkinoilla osoittaa kuitenkin, ettei markkinoille pääsy ole mahdoton tehtävä.

7.4 YRITYSTEN YHTEENLIITTYMIEN PÄÄTÖKSET / YRITYSTEN VÄLISET SOPIMUKSET

(53) Visa ja sen jäsenet - sekä luottolaitokset että luottolaitosten omistamat yksiköt - harjoittavat taloudellista toimintaa ja ovat näin ollen perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklassa tarkoitettuja yrityksiä. Lisäksi sekä Visa (joka on jäsenpankkiensa määräysvallassa oleva muu kuin osakeyhtiö; jäsenpankit ovat edustettuina Visa Internationalin ja Visan EU-toiminta-alueen hallituksissa) että National Group Members -jäsenet ovat 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklassa tarkoitettuja yritysten yhteenliittymiä. Visan maksukorttijärjestelmiä koskevat säännöt voidaan tämän seurauksena luokitella joko yritysten yhteenliittymän päätöksiksi tai yritysten välisiksi sopimuksiksi. Tässä tapauksessa päätökset/sopimukset ovat sääntöjä (By-Laws) ja (kansainvälisiä ja EU:ta koskevia) määräyksiä ja yhteenliittymä/yritys on Visa. Yhteenliittymän/yritysten jäseniä ovat Visa-maksujärjestelmien toimiluvanhaltijat.

7.5 KILPAILUN RAJOITTUMINEN

7.5.1.1 Lisämaksukielto

(54) Visan sääntöihin sisältyvä lisämaksukielto rajoittaa kauppiaiden toimintavapautta estämällä (lisä)maksun veloittamisen Visa-kortin käytöstä. Tämä voi rajoittaa kilpailua. Niiden markkinatutkimusten(37) tulosten perusteella, jotka toteutettiin komission pyynnöstä maissa, jotka ovat poistaneet lisämaksukiellon (Ruotsi ja Alankomaat), kilpailu ei kuitenkaan rajoittuisi merkittävästi.

(55) Vaikka lisämaksukiellon poistaminen palauttaa ennalleen tilanteen, jossa kauppiaat voivat vapaasti määrittää hintansa sopivaksi katsomalleen tasolle, vain suhteellisen pieni osa kauppiaista (noin 5 prosenttia Ruotsissa ja 10 prosenttia Alankomaissa) käyttää tätä vapautta todellisuudessa hyväkseen veloittamalla kortinhaltijoilta maksun. Suurin osa kauppiaista ei käytä tätä lisämaksun veloittamisen mahdollisuutta hyväkseen lisämaksukiellon poistamisen jälkeen. Haastateltujen kauppiaiden mukaan tärkein syy tähän on kortinhaltijoiden oletettavasti kielteinen reaktio, joka johtaisi asiakkaiden menettämiseen. Tämä seikka osoittaa, että lisämaksukiellon vaikutus kilpailuun on vähäinen markkinoilla, joilla korttijärjestelmät kilpailevat keskenään, koska (lisä)maksun veloittaminen on tekijä, joka voisi vaikuttaa kuluttajan päätökseen käytettävän kortin valinnasta. Tällä seikalla ei kuitenkaan ollut suurta vaikutusta edes lisämaksukiellon poistamisen jälkeisessä tilanteessa.

(56) Sen lisäksi, että useimmat kauppiaat eivät veloita lisämaksua, he ilmoittavat, ettei lisämaksukiellon poistaminen ole vaikuttanut heidän palvelupalkkioihinsa. Jotkin kauppiaat jopa ilmoittavat nostaneensa palvelupalkkioitaan lisämaksukiellon poistamisen jälkeen. Kiellon poistamisella oli tämän perusteella vain hyvin vähäinen vaikutus järjestelmän sisäisen korttitapahtumien vastaanoton markkinoihin (kiellon poistaminen ei näytä lisänneen kilpailua korttitapahtumia vastaan ottavien pankkien välillä siten, että hinnat olisivat kääntyneet laskuun).

(57) Lisämaksukiellon poistamisen vaikutuksista kauppiaiden väliseen kilpailuun (kauppiaiden myymien tavaroiden ja palveluiden markkinoilla) on huomautettava, että mahdollisuus maksaa ostokset kortilla on kauppiaiden perusliiketoimintaa täydentävä oheispalvelu, jota ei koskaan "myydä" erikseen. Tämän oheispalvelun hinnoittelun osuus kauppiaiden tarjonnasta on vain vähäinen eikä markkinatutkimuksissa ole ilmennyt todisteita, joiden mukaan lisämaksukiellon poistaminen olisi vaikuttanut olennaisesti kyseisillä markkinoilla toimivien kauppiaiden väliseen kilpailuun (koska (lisä)maksua on veloitettu vain harvoin) eikä kiellon poistaminen ole myöskään lisännyt kuluttajahintojen avoimuutta, koska käytännössä vain pieni osa kauppiaista veloittaa lisämaksua. Edes siinä tapauksessa, että lisämaksua veloitetaan, kuluttajat eivät sinänsä saa ratkaisevassa määrin tietoja kortin kustannuksista, koska kauppiaat voivat todellisuudessa veloittaa kuluttajilta palvelupalkkiota suuremman maksun, kuten osa heistä (esimerkiksi monet taksi- ja matkatoimistoalan edustajat) myös tekee.

(58) Markkinatutkimuksissa saatujen empiiristen todisteiden perusteella voidaan todeta, että lisämaksukiellolla ei ole merkittävää vaikutusta kilpailuun eikä sen tästä syystä voida katsoa rajoittavan kilpailua perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa ja/tai ETA-sopimuksen 53 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

7.5.1.2 Rajatylittävää korttien myöntämistä koskevat muutetut säännöt

(59) Rajatylittävää korttien myöntämistä koskevat Visan säännöt loivat alkuperäisessä muodossaan monia esteitä niiden pankkien toiminnalle, jotka halusivat myöntää Visa-kortteja koko yhteisössä. Visan säännöt eivät - kahta erikseen määriteltyä poikkeusta lukuun ottamatta - mahdollistaneet rajatylittävää korttien myöntämistä sen varsinaisessa merkityksessä, koska edellytyksenä oli sivukonttorin tai tytäryhtiön perustaminen kyseiselle alueelle. Tällainen vaatimus on ristiriidassa luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/12/EY(38) säädetyn vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen kanssa, jos vaatimuksen asettaja on viranomainen. Lisäksi niissä maissa, joissa on Visa National Group Member -jäsenyystyyppi (tällä hetkellä useimmissa jäsenvaltioissa), näiden jäsenten on suostuttava ennakkoon ulkomaisen sivukonttorin perustamiseen ja ne voivat asettaa hakijoille myös lisäehtoja.

(60) Komissio katsoo, että Visan rajatylittävää korttien myöntämistä koskevat muutetut säännöt, joissa ei enää vaadita tytäryhtiön tai sivukonttorin perustamista eikä näin ollen myöskään Group Member -jäsenten suostumusta, eivät rajoita kilpailua 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

7.5.1.3 Rajatylittävää korttitapahtumien vastaanottoa koskevat muutetut säännöt

(61) Kuten mahdollisuudet rajatylittävään korttien myöntämiseen, myös mahdollisuudet rajatylittävään korttitapahtumien vastaanottoon olivat Visan sääntöjen mukaan aluksi hyvin vähäiset. Hyvin tarkoin rajattuja kansainvälisten kauppiaiden ryhmiä lukuun ottamatta rajatylittävä korttitapahtumien vastaanotto edellytti sivukonttorin tai tytäryhtiön perustamista kyseiselle alueelle ja ulkomaisen sivukonttorin perustaminen puolestaan edellytti Group Member -jäsenen suostumusta. Visa International on kuitenkin sallinut 1 päivästä tammikuuta 1999 kaikkien kansainvälisten kauppiaiden korttitapahtumien rajatylittävän vastaanottamisen ja 1 päivästä lokakuuta 2000 myös kansallisten kauppiaiden korttitapahtumien rajatylittävän vastaanottamisen.

(62) Sitä seikkaa, että rajatylittävien korttitapahtumien vastaanottajien on Visan sääntöjen mukaan noudatettava joitakin kyseisessä maassa sovellettavia kotimaisia sääntöjä, jos nämä on rekisteröity Visa Internationalissa, ei sinänsä voida pitää Visa Internationalin asettamana esteenä rajatylittävälle korttitapahtumien vastaanotolle, sillä muussa tapauksessa sovellettaisiin suoraan Visan kansainvälisiä sääntöjä, vaikka ei ole näkyvää syytä siihen, miksi rajatylittävä korttitapahtumien vastaanotto olisi vaikeampaa kansallisten sääntöjen mukaan kuin Visa Internationalin kansainvälisten sääntöjen mukaan. Tämä päätelmä ei vaikuta sen arvioimiseen, ovatko kotivaltion säännöt yhdenmukaisia yhteisön kilpailusääntöjen kanssa.

7.5.1.4 Alueellisen toimiluvan periaate

(63) Visan sääntöihin sisältyvä alueellisen toimiluvan periaate rajoittaa Visa-maksukorttijärjestelmien jäsenpankkien kaupallista vapautta, sillä kyseisen periaatteen mukaan pankit eivät periaatteessa voi myöntää kortteja eivätkä vastaanottaa kauppiaiden korttitapahtumia sen alueen ulkopuolella, jonne ne ovat perustaneet sivukonttorin tai tytäryhtiön ja jonne niillä on toimilupa, joka yleensä kattaa yhden jäsenvaltion(39). Rajatylittäviä palveluita koskevat Visan säännöt rajoittavat myös mahdollisten kortinhaltijoiden ja kauppiaiden toimintavapautta rajoittamalla näiden mahdollisuuksia valita parhaan tarjouksen tekevä maksukorttipalveluiden tarjoaja.

(64) Vaikka alueellisen toimiluvan periaate rajoittaa osapuolten kaupallista vapautta, komissio ei katso sen sinänsä rajoittavan merkittävästi kilpailua perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklassa tarkoitetulla tavalla, sillä Visan kaikkien jäsenten alkuperäistä toimilupasopimusta voidaan muuttaa tai ne voivat saada "lisätoimiluvan" - kyseisen maan tavaramerkkilainsäädännön mukaisesti - mille tahansa muulle alueelle, jolla niillä on lupa harjoittaa pankkitoimintaa.

7.5.1.5 Korttitapahtumien vastaanotto edellyttää korttien myöntämistä

(65) Sääntö, jonka mukaan Visan maksukorttijärjestelmän jäsenten on myönnettävä kortteja ennen kuin ne voivat ottaa vastaan korttitapahtumia ja jonka mukaan kortteja on lisäksi myönnettävä kohtuullinen määrä, rajoittaa jäsenpankkien liiketoimintavapautta. Velvollisuuden korttien myöntämiseen voidaan kuitenkin katsoa edistävän Visan korttijärjestelmän kehittämistä, sillä se varmistaa laajan korttikannan ja lisää siitä syystä järjestelmän houkuttelevuutta kauppiaiden kannalta. Sääntö, jonka mukaan korttitapahtumien vastaanotto edellyttää korttien myöntämistä, ei sinänsä luo merkittäviä esteitä pääsylle korttitapahtumien vastaanoton markkinoille. Visan mukaan rajatylittävän korttitapahtumien vastaanoton arvioinnissa otetaan huomioon kaikissa EY-/EFTA-maissa myönnetyt kortit. Kyseinen sääntö ei näin ollen sinänsä rajoita kilpailua merkittävästi ja jätetään tästä syystä perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle.

7.5.1.6 Kaikki kortit on hyväksyttävä

(66) Visa-maksukorttijärjestelmään sisältyvä sääntö, jonka mukaan kauppiaan on hyväksyttävä kaikki voimassaolevat kortit, jotka on varustettu joko Visa- tai Visa Electron -tunnuksella ja joita tarjotaan asianmukaisesti maksuvälineeksi, ei merkitse sitä, että kauppiaiden, jotka hyväksyvät tietyn Visa-kortin, olisi hyväksyttävä myös kaikki muut Visa-tuotteet, esimerkiksi Electron-kortti, samoilla ehdoilla. Kauppiaan on kuitenkin hyväksyttävä kaikki määrätyllä tunnuksella varustetut voimassaolevat Visa-merkkiset kortit, esimerkiksi kaikki Visa-kortit, riippumatta siitä, minkä tyyppinen kortti on kyseessä. Esimerkiksi Visa-kortit hyväksyvien kauppiaiden on hyväksyttävä kaikki Visa-kortit riippumatta siitä, onko kortit myönnetty luottokortteina (kuten yleensä Yhdistyneessä kuningaskunnassa), maksuaikakortteina (kuten yleensä esimerkiksi Belgiassa) tai pankkikortteina (kuten toisinaan esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa) ja onko ne myönnetty esimerkiksi Visa Classic -kortteina vai Visa-yrityskortteina.

(67) Komissio on Visan kanssa samaa mieltä siitä, että kaikkien korttien hyväksymistä edellyttävä sääntö edistää Visan maksujärjestelmien kehittämistä takaamalla korttien maailmanlaajuisen hyväksymisen riippumatta siitä, mikä pankki on myöntänyt kortin. Visa-maksujärjestelmä ei toimisi moitteettomasti, jos kauppias tai korttitapahtumia vastaanottava pankki voisivat kieltäytyä hyväksymästä esimerkiksi ulkomaille sijoittautuneen pankin myöntämiä kortteja (tai vastaavasti muiden kotimaisten pankkien myöntämiä kortteja). Maksujärjestelmän kehittäminen riippuu korttien myöntäjien kyvystä varmistua siitä, että muiden korttitapahtumien vastaanottajien kanssa sopimuksen tehneet kauppiaat hyväksyvät niiden kortit. Jos tästä ei ole varmuutta, maksukortin merkki tai logo menettää merkityksensä ja käyttökelpoisuutensa lähes kokonaan. Tämä koskee erityisesti kansainvälisiä kortteja, joita matkustajat käyttävät usein suorittaessaan maksuja ulkomailla.

(68) Sen seikan, että kauppiaiden on kaikkien korttien hyväksymisen periaatteen mukaan hyväksyttävä kaikki tietynmerkkiset voimassaolevat kortit kortin tyypistä ja palvelupalkkion suuruudesta riippumatta, ei voida katsoa rajoittavan kilpailua. Se, että korttitapahtumia vastaanottavat pankit voivat veloittaa kauppiailta eri suuruisia palkkioita, ei ole osoitus siitä, että eri tyyppiset Visa-kortit olisivat tuotteita, jotka eivät liity toisiinsa. Lisäksi palvelupalkkiosta päättävät korttitapahtumia vastaanottavat kauppiaat eikä Visa International ja palkkiosta neuvotellaan usein tapauskohtaisesti. Jos päätösvalta määrätynlaisen Visa-kortin hyväksymisestä jätettäisiin yksittäisille kauppiaille, jotka tekisivät päätökset pelkästään pankkinsa veloittaman palvelupalkkion perusteella, Visan kansainvälisten maksukorttien hyväksyminen maailmanlaajuisesti vaarantuisi vakavasti. Kortinhaltijat eivät tietäisi etukäteen, hyväksytäänkö heidän Visa-korttinsa vai ei. On lisäksi otettava huomioon se, että myönnetyn Visa-kortin tyyppi voi vaihdella kortin myöntäjän ja erityisesti maan mukaan. On ilmeistä, että jos päätösvalta jonkin Visa-korttityypin hyväksymisestä jätettäisiin kauppiaille, jotka tekisivät päätöksen pelkästään kortin käytöstä veloitettavan palvelupalkkion perusteella, kortin kansainvälinen käyttö vaarantuisi. Visa Internationalin sääntö kaikkien korttien hyväksymisestä ei myöskään velvoita kauppiaita hyväksymään tulevaisuudessa käyttöön otettavia Visa-korttityyppejä vaan kauppiaat voivat milloin tahansa lopettaa Visan hyväksymisen.

(69) Kaikkien korttien hyväksymistä koskevan Visan säännön katsotaan jäävän perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle.

7.6 VAIKUTUS JÄSENVALTIOIDEN VÄLISEEN KAUPPAAN

(70) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on johdonmukaisesti todennut, että jotta sopimuksen tai menettelytavan katsottaisiin voivan vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella on oltava riittävästi aihetta epäillä, että se voi vaikuttaa suoraan tai välillisesti taikka tosiasiallisesti tai mahdollisesti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan siten, että yhtenäismarkkinoiden tavoitteen toteutuminen jäsenvaltioissa estyy(40). Vaikutus yhteisön sisäiseen kauppaan on yleensä monen eri tekijän summa, vaikka kyseiset tekijät eivät erikseen tarkasteltuina välttämättä ole ratkaisevia(41). Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi toistuvasti todennut, että yhteisön sisäiseen kauppaan kohdistuvan vaikutuksen on oltava tuntuva, tarkentaen kuitenkin, että jo mahdollinen tuntuva vaikutus on riittävä arviointiperuste(42).

(71) Visa-kortit ovat rajatylittäviä maksuvälineitä, joita kortinhaltijat voivat käyttää paitsi siinä maassa, jossa kortit on myönnetty, myös muissa jäsenvaltioissa maksujen suorittamiseen liikkeissä tai käteisnostoihin. Visan mukaan vuonna 1998 noin [liikesalaisuuksia; noin 10 %] prosenttia kaikista Visa-tapahtumista yhteisössä oli kansainvälisiä tapahtumia. Visan sääntöjä sovelletaan koko yhteismarkkinoilla.

(72) Sen vuoksi Visan sääntöihin sisältyvillä useilla eri määräyksillä on mahdollinen vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Komissio ei hallussaan olevien tietojen perusteella katso olevan perusteltua toteuttaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan ja/tai ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaan toimia Visa Internationalin maksukorttijärjestelmää koskevien sääntöjen ja määräysten seuraavien kohtien osalta:

- Visa Internationalin sääntöjen 2.10 jaksoon sisältyvä alueellisen toimiluvan periaate,

- Visa Internationalin yleisten sääntöjen 5.2.C jaksoon sisältyvä lisämaksukielto,

- Visa Internationalin sääntöjen 2.10 ja 3.03 jaksoon ja yleisten sääntöjen 3.2.G jaksoon sisältyvät rajatylittävää korttien myöntämistä koskevat muutetut säännöt,

- Visa Internationalin sääntöjen 2.10 jaksoon, yleissääntöjen 4.2.A.2b jaksoon ja Visan EU-toiminta-aluetta koskevien sääntöjen 4.11 jaksoon sisältyvät rajatylittävää korttitapahtumien vastaanottamista koskevat muutetut säännöt,

- Visa Internationalin sääntöjen 2.04-2.07 kohtaan sisältyvä periaate, jonka mukaan korttitapahtumien vastaanotto edellyttää korttien myöntämistä,

- Visa Internationalin yleisten sääntöjen 4.2.A.1.C ja 5.2.B.1 jaksoon sisältyvä kaikki kortit on hyväksyttävä -sääntö.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu seuraavalle: Visa International Service Association European Union Region 99 Kensington High Street London W8 5TE United Kingdom

Tehty Brysselissä 9 päivänä elokuuta 2001.

Komission puolesta

Mario Monti

Komission jäsen

(1) Ks. myös EYVL C 316, 10.11.2001.

(2) EYVL 13, 12.2.1962, s. 204/62

(3) EYVL L 148, 15.6.1999, s. 5.

(4) EYVL C 293, 14.10.2000, s. 18.

(5) Visan sääntöjen mukaan kahden Visa-kortin maksutapahtumaan osallistuvan kahden pankin on suoritettava tapahtumasta Visan monenvälinen toimitusmaksu. Nykyisin sen maksaa kauppiaan pankki kortinhaltijan pankille.

(6) Eurocommercen kantelu kohdistui muun muassa Visa Internationalin maksukorttisääntöjen mukaiseen toimitusmaksuun. Maksun tutkiminen on vielä kesken eikä se ole tämän päätöksen kohteena.

(7) Morgan Stanley Witterin tekemän kantelun seurauksena aloitettu Visan jäsenyyttä koskevien määräysten tutkinta (asia Comp/37.860) on vielä kesken eivätkä kyseiset määräykset ole tämän päätöksen kohteena.

(8) Visa Group Member -jäsenyystyyppi on käytössä seuraavissa jäsenvaltioissa: Itävalta (Visa Austria), Belgia (Visa Belgium), Tanska (PBS), Suomi (Luottokunta/Kreditlaget), Ranska (Groupement Carte Bleue), Luxemburg (VisaLux), Espanja (Sistema 4B ja Visa Espana) ja Ruotsi (Visa Sweden Association).

(9) Luottokunta Suomessa.

(10) Kortin vastaanottamiseen osallistuville vähittäiskauppiaille aiheutuu maksun käsittelyä ja muita Visa-kortin hyväksymiseen liittyviä palveluja.

(11) Luottokuntaa, PBS:ää ja VisaLuxia lukuun ottamatta.

(12) Luxemburgilaista VisaLuxia ja espanjalaista Sistema 4B:tä lukuun ottamatta.

(13) [Liikesalaisuuksia].

(14) [Liikesalaisuuksia].

(15) [Liikesalaisuuksia].

(16) [Liikesalaisuuksia].

(17) [Liikesalaisuuksia].

(18) [Liikesalaisuuksia].

(19) [Liikesalaisuuksia].

(20) [Liikesalaisuuksia].

(21) [Liikesalaisuuksia].

(22) [Liikesalaisuuksia].

(23) [Liikesalaisuuksia].

(24) EYVL C 293, 14.10.2000, s. 18.

(25) Esimerkiksi seuraavat kansalliset tai kansainväliset kortit: luottokortit, maksuaikakortit (deferred debit cards, joita kutsutaan myös nimellä "charge cards"), online-kortit (välitön veloitus), korttiraha ja erityisluottokortit (vähittäismyyntiliikkeiden ja liikeketjujen myöntämät kortit).

(26) Esimerkiksi eurosekit, matkasekit ja kansalliset sekit.

(27) Asiassa IV/M.350, WestLB v. Thomas Cook, 30 päivänä kesäkuuta 1993 tehty päätös, jonka 9 kohdassa todetaan, että näyttää siltä, että matkasekit kilpailevat jossain määrin muiden maksuvälineiden kanssa, esimerkiksi luottokorttien ja eurosekkien kanssa. Asiassa IV/30.717, Uniform Eurocheques. Komission päätös 85/77/ETY asiassa IV/30.717 - yhtenäiset eurosekit (EYVL L 35, 7.2.1985, s. 43), jonka 41 kohdassa todetaan, että ulkomaille matkustava henkilö voi yleensä valita monista eri maksuvälineistä, esimerkiksi käteinen raha, matkasekit, postimaksuosoitukset, luottokortit, automaattikortit ja eurosekit.

(28) Nabanco Bancard Corporation v. Visa USA (596 F. Supp.1231 (S.D. Fla. 1980) affid 770 F 2d 592 (11th Cir. 1986) ja South Trust Corporation v. Plus System (71.219 (N.D. Ala. 1995).

(29) Maksukorttijärjestelmissä, kuten Visa-järjestelmässä, joissa on neljä osapuolta, sekä kauppiaat (korttitapahtumien vastaanottopalvelujen asiakkaina) että kortinhaltijat (korttien myöntäjien asiakkaina) on luokiteltava kuluttajiksi. Määriteltäessä, millä tuotteilla Visa-kortit ovat korvattavissa riittävän hyvin, on otettava huomioon sekä kauppiaiden että kortinhaltijoiden asema.

(30) On huomattava, että sen lisäksi, että Visan mainitsemat komission päätökset ovat melko vanhoja eivätkä ota huomioon maksualan viimeisintä kehitystä, ne koskevat muiden maksuvälineiden korvaamista sekeillä eikä päinvastoin. Komissio jätti lisäksi molemmissa päätöksissä avoimeksi merkityksellisten markkinoiden täsmällisen määritelmän.

(31) Euromääräiset eurosekit on tällä hetkellä taattu enintään 170 euroon saakka. Eurosekkituotteiden takausjärjestelmä ei ole enää voimassa 1 päivästä tammikuuta 2002 lähtien.

(32) Ks. esimerkiksi asiassa IV/34.607 Banque Nationale de Paris/Dresdner Bank tehty komission päätös 96/454/EY (EYVL L 188, 27.7.1996), jossa komissio jakoi pankkitoiminnan ja muut rahoituspalvelut kolmeen suureen ryhmään: vähittäispankkipalvelut, yrityksille ja oikeushenkilöille suunnatut pankkipalvelut ja rahoitusmarkkinoihin liittyvät toiminnot. Komissio päätteli myös, että merkitykselliset maantieteelliset markkinat vähittäispankkitoiminnan (joka kattaa myös maksukortit) osalta ovat kansalliset markkinat.

(33) Payment cards in Europe 1997, Retail Banking Research Ltd, International Overview, s. 33, kaavio 29.

(34) On lisäksi muistettava, ettei kortteja ole saatavilla laajasti kaikissa jäsenvaltioissa.

(35) Retail Banking Research Ltd, Payment cards in Europe 1997.

(36) Ks. taulukot 1-3.

(37) TM:n tutkimus lisämaksukiellon poistamisen vaikutuksista Alankomaissa (maaliskuu 2000) ja IMA:n tutkimus lisämaksukiellon poistamisen vaikutuksista Ruotsissa (helmikuu 2000).

(38) EYVL 126, 26.5.2000, s. 1. Tällä direktiivillä kumottiin muun muassa luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamista ja direktiivin 77/780/ETY muuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 1989 annettu toinen neuvoston direktiivi 89/646/ETY (EYVL L 386, 30.12.1989, s. 1).

(39) Lukuun ottamatta Irlantia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jotka Visa luokittelee yhdeksi alueeksi.

(40) Ks. esimerkiksi asiassa 42/84 Remia v. komissio, Kok. 1985, s. 2545, 22 kohta.

(41) Ks. esimerkiksi asia C-250/92, Gottrup-Klim Grovvareforeninger v. Dansk Landbrugs Grovvareselskab AmbA, Kok. 1994, I-5641, 54 kohta.

(42) Ks. esimerkiksi asia C-219/95, Ferriere Nord v. komissio, Kok. 1997, I-4411, 19 ja yhdistetyt asiat C-215/96 ja 216/96, Bagnasco, Kok. 1999, I-135.

LIITE

Taulukko 1: Markkinoilla olevien korttien lukumäärä 31. joulukuuta 1999 (jos tiedot saatavilla) - kortit, joita voidaan käyttää myyntipisteissä ((Taulukko ei kata (jos tiedot ovat saatavilla) kortteja, joihin ei sisälly mahdollisuutta suorittaa maksuja myyntipisteissä (esim. pelkkään automaattikäyttöön tarkoitetut kortit).))

>TAULUKON PAIKKA>

Lähteet:

Visa Quarterly Operating Certificate (Visan jäsenten täydentämänä), Europay, Retail Banking Research Limited, Lafferty ja samat kuin liitteenä olevassa tiedotteessa, joka koskee kansallisia pankkikorttijärjestelmiä ja erityispankkikorttijärjestelmiä.

Taulukko ei sisällä vähittäismyyntiliikkeiden myöntämiä Visa-kortteja koskevia tietoja eikä Euroopan maiden osalta MarterCard/Europay-yrityskortteja koskevia tietoja, mutta sisältää sen sijaan yrityskortteja koskevia tietoja T& E-organisaatioiden osalta.

Taulukko 2: Korttitapahtumien kokonaismäärä myyntipisteissä 31. joulukuuta 1999 päättyvänä vuonna (jos tiedot saatavilla)

>TAULUKON PAIKKA>

Lähteet:

Visa Quarterly Operating Certificate (Visan jäsenten täydentämänä), Europay, Retail Banking Research Limited, Lafferty ja samat kuin liitteenä olevassa tiedotteessa, joka koskee kansallisia pankkikorttijärjestelmiä ja erityispankkikorttijärjestelmiä.

Taulukko ei sisällä vähittäismyyntiliikkeiden myöntämiä Visa-kortteja koskevia tietoja, mutta sisältää sen sijaan MarterCard/Europay ja T& E-organisaatioiden yrityiskortteja koskevia tietoja.

Taulukko 3: Korttitapahtumien kokonaisarvo myyntipisteissä 31. joulukuuta 1999 päättyvänä vuonna (jos tiedot saatavilla) ((Retail Banking Research Limited ei määrittele T& E-organisaatioita. Näihin kuuluvat varmasti American Express ja Diners Club ja lisäksi mahdollisesti myös JCB, joka tunnetaan Retail Banking sanaston mukaan parhaiten myöntämistään JCB T& E -korteista.))

>TAULUKON PAIKKA>

Lähteet:

Visa Quarterly Operating Certificate (Visan jäsenten täydentämänä), Europay, Retail Banking Research Limited, Lafferty ja samat kuin liitteenä olevassa tiedotteessa, joka koskee kansallisia pankkikorttijärjestelmiä ja erityispankkikorttijärjestelmiä.

Taulukko ei sisällä vähittäismyyntiliikkeiden myöntämiä Visa-kortteja koskevia tietoja, mutta sisältää sen sijaan MarterCard/Europayn ja T& E-organisaatioiden yrityskortteja koskevia tietoja.