Komission päätös,

tehty 11 päivänä heinäkuuta 2001,

valtiontukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut myöntämällä Guipúzcoan yritysten investoinneille 45 prosentin verohyvityksen

(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 1764)

(Ainoastaan espanjankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2002/894/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artikloiden mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I. MENETTELY

(1) Komissio sai Daewoo Electronics Manufacturing España SA:lle(2) sekä Ramondín SA:lle ja Ramondín Cápsulas SA:lle(3) myönnetyistä valtiontuista tehtyjen kanteluiden seurauksena aloitetussa menettelyssä saatujen tietojen perusteella tietoonsa ilmoittamatta jätetyn investointien verotukiohjelman, jota oli sovellettu Álavassa Espanjan kuningaskunnassa myöntämällä 45 prosentin verohyvitystä. Komissio sai lisäksi epävirallisia tietoja, joiden mukaan samanlaisia toimenpiteitä oli toteutettu myös Guipúzcoassa, joka on Álavan tavoin verotuksellisesti autonominen alue. Tästä syystä komission yksiköt lähettivät Espanjan pysyvälle edustustolle 15 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyn tietopyynnön. Espanjan viranomaiset pyysivät pysyvän edustustonsa 13 päivänä huhtikuuta 1999 ja 17 päivänä toukokuuta 1999 päivätyillä kirjeillä vastaamiseen annetun määräajan pidentämistä. Komission yksiköt kieltäytyivät 25 päivänä toukokuuta 1999 jatkamasta määräaikaa toistamiseen EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 nojalla(4). Espanjan viranomaiset toimittivat lopulta 2 päivänä kesäkuuta 1999 päivätyllä pysyvän edustustonsa kirjeellä kyseisiä verotukia koskevat tiedot.

(2) Komissio ilmoitti Espanjan kuningaskunnalle 17 päivänä elokuuta 1999 päivätyllä kirjeellä SG(99) D/6871 päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely.

(3) Espanjan viranomaiset esittivät pysyvän edustustonsa 9 päivänä marraskuuta 1999 päivätyllä ja 12 päivänä marraskuuta 1999 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä huomautuksia kyseisen menettelyn mukaisesti.

(4) Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(5). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään tukea koskevat huomautuksensa kuukauden kuluessa edellä mainitusta päätöksen julkaisupäivästä.

(5) Komissio sai huomautuksia seuraavilta osapuolilta: Kastilian ja Leónin autonomiselta alueelta 3 päivänä tammikuuta 2000; Confederación Empresarial Vascalta - Euskal Entrepresarien Konfederakuntzalta (jäljempänä "Confebask") 4 päivänä tammikuuta 2000 ja määräajan päätyttyä lisähuomautuksia 29 päivänä joulukuuta 2000 päivätyllä ja 3 päivänä tammikuuta 2001 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä; La Riojan hallitukselta 5 päivänä tammikuuta 2000; Colegio Vasco de Economistasilta - Ekonomilarien Euskal Elkargoalta 5 päivänä tammikuuta 2000; Círculo de Empresarios Vascosilta 5 päivänä tammikuuta 2000 ja Asociación Profesional de Asesores Fiscales de la Comunidad del País Vascolta 7 päivänä tammikuuta 2000. Komissio toimitti huomautukset Espanjan kuningaskunnalle 1 päivänä maaliskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä (D/50 912), jotta tämä voisi esittää näkemyksensä niistä. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan esittäneet huomautuksiaan, vaan pyysivät vastaamiseen annetun määräajan jatkamista 20 päivällä.

(6) Espanjan viranomaiset ilmoittivat komissiolle pysyvän edustustonsa 22 päivänä kesäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellä 13 päivänä maaliskuuta 2000 annetusta alueellista säädöksestä Norma Foral 3/2000(6), joka tuli voimaan 18 päivänä maaliskuuta 2000 ja jolla kumottiin 22 päivänä joulukuuta 1997 annetun Norma Foralin 7/1997(7) kymmenes lisäsäännös, joka muodosti oikeusperustan 45 prosentin verohyvityksen käyttöönotolle.

II. YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA

(7) Komission hallussa olevien tietojen mukaan, joita Espanjan viranomaiset tai muut osapuolet eivät ole kiistäneet, kyseiset verotuet tulivat 1 päivänä tammikuuta 1997 voimaan Norma Foralin 7/1997 kymmenennen lisäsäännöksen nojalla(8).

(8) Kyseinen 45 prosentin verohyvitys on ollut voimassa 1 päivästä tammikuuta 1997. Siitä säädettiin Norma Foralin 7/1997 kymmenennessä lisäsäännöksessä seuraavasti:

"Uuteen aineelliseen käyttöomaisuuteen 1 päivästä tammikuuta 1997 alkaen tehdyille yli 2,5 miljardin Espanjan pesetan investoinneille myönnetään Guipúzcoan maakuntaneuvoston hyväksynnän perusteella 45 prosentin veronhyvitys. Hyvitys myönnetään investointisummasta, jonka maakuntaneuvosto vahvistaa ja se lasketaan lopullisen veron määrästä.

Lopullisen veron määrän perusteella myöntämättä jäänyt verohyvitys voidaan myöntää alkuperäistä myöntämispäätöstä seuraavan viiden vuoden kuluessa.

Hyvityksen soveltamisen alkamispäivää voidaan siirtää vanhentumisajan rajoissa siten, että hyvitystä aletaan myöntää ensimmäisestä tilikaudesta, jolloin yritys saavuttaa positiivisen tuloksen.

Ensimmäisessä kohdassa tarkoitetussa hyväksymispäätöksessä vahvistetaan kussakin tapauksessa sovellettavat määräajat ja rajoitukset.

Tämän säännöksen nojalla myönnetyt edut eivät ole yhteensopivia samoille investoinneille myönnettävien muiden veroetuuksien kanssa.

Guipúzcoan Diputación Foral määrittää myös investointihankkeen keston. Hanke voi käsittää myös investoinnit, joita toteutetaan veroetuuden kohteena olevan investointihankkeen valmisteluvaiheessa."

(9) Näiden säännösten perusteella voidaan todeta, että tukien tarkoituksena oli edistää yli 2,5 miljardin Espanjan pesetan investointeja uuteen aineelliseen käyttöomaisuuteen 1 päivästä tammikuuta 1997 alkaen sekä varsinaisen investointihankkeen valmisteluvaiheessa tehtyjä investointeja(9).

(10) Tukiohjelma ei edellytä, että tukikelpoisen investoinnin sijaintipaikan pitäisi olla Guipúzcoa. Näin ollen yritys, jonka verotuksellinen kotipaikka on kyseisellä alueella, voi saada 45 prosentin verohyvityksen myös alueen ulkopuolelle tehdyistä investoinneista.

(11) Koska tukiohjelmaa sovelletaan kaikilla aloilla tehtyihin investointeihin, sitä voidaan myöntää rajoituksetta seuraavilla yhteisön erityissääntöjen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla: perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maa- ja kalataloustuotteiden tuotanto, jalostus ja kaupan pitäminen, hiili- ja terästeollisuus, liikenne, laivanrakennus, synteettiset kuidut ja autoteollisuus.

(12) Lisäksi kyseisestä 45 prosentin verohyvityksestä voivat hyötyä kaikki yritykset taloudellisesta ja rahoitustilanteestaan huolimatta, myös vaikeuksissa olevat yritykset.

(13) Vaikka 45 prosentin verohyvitys ei soveltuisi yhteen muiden samoihin investointeihin myönnettyjen verotukien kanssa, verotuen kasautumista muiden tukien kanssa (kuten avustusten, korkotukilainojen, takausten ja osakkuuksien hankkimisen muodossa myönnettyjen tukien kanssa) ei ole estetty.

(14) Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään komissio muistutti, että toimenpiteiden verotuksellisella luonteella ei ole vaikutusta yhteisön valtiontukisääntöjen soveltamiseen, sillä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklaa sovelletaan "muodossa tai toisessa" myönnettyyn tukeen. Komissio korostaa kuitenkin, että jotta toimenpide luokiteltaisiin tueksi, sen on täytettävä kaikki 87 artiklassa määritellyt neljä perustetta. Niitä kuvaillaan jäljempänä.

(15) Ensiksi komissio toteaa, että verohyvitys merkitsee tuensaajille etua, jonka suuruus on 45 prosenttia investointien määrästä. Tuki vähentää niiden taloutta tavallisesti rasittavia kustannuksia alentamalla osittain normaalia veromäärää.

(16) Komissio katsoo myös, että koska verohyvitys aiheuttaa verotulojen menetyksen, siinä on kyse valtion varojen käyttämisestä veromenoina.

(17) Kolmanneksi komissio katsoo, että 45 prosentin verohyvitys vaikuttaa kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Koska tuensaajat harjoittavat sellaista taloudellista toimintaa, joka voi olla jäsenvaltioiden välisen kaupan kohteena, tuki vahvistaa tuensaajayritysten asemaa suhteessa muihin yhteisön markkinoilla toimiviin kilpaileviin yrityksiin ja vaikuttaa näin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Lisäksi tuensaajayritysten kannattavuus paranee niiden nettotuloksen (voitto verojen jälkeen) parantuessa. Tämän ansiosta ne pystyvät kilpailemaan tukiohjelman ulkopuolelle jääneiden yritysten kanssa.

(18) Komissio katsoo toistaiseksi, että 45 prosentin verohyvitys on erityinen ja valikoiva toimenpide tiettyjä yrityksiä suosivalla tavalla. Vain yritykset, jotka toteuttavat yli 2,5 miljardin pesetan (15025303 euron) rajan ylittäviä investointeja, voivat saada kyseisen hyvityksen. Tuen ulkopuolelle jäävät kaikki yritykset, joiden investointien määrä ei ylitä mainittua 2,5 miljardin pesetan rajaa.

(19) Lisäksi komissio katsoo tässä vaiheessa, että tuen valikoiva luonne johtuu myös veroviranomaisten harkintavallasta. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa komissio toteaa, että Guipúzcoan Diputación Foral -maakuntaneuvosto voi käyttää harkintavaltaansa sekä investointihankkeen että sen valmisteluvaiheen keston määrittämisessä.

(20) Komissio on tullut siihen tulokseen, että 45 prosentin verohyvitys on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, sillä se täyttää kaikki valtiontuelle asetetut edellytykset eli se on jäsenvaltion valtion varoista myöntämä etu, se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua suosimalla joitakin yrityksiä.

(21) Koska tarkasteltavana oleviin verotukiin ei sovelleta ehtoa, jonka mukaan tuet eivät saa ylittää 100000 euron rajaa kolmen vuoden aikana, komissio katsoo toistaiseksi, että kyseisiin verotukiin ei voida soveltaa vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä(10) (de minimis -sääntöä).

(22) Komissio toteaa tässä vaiheessa, että valtiontuet, joihin ei sovelleta "de minimis" -sääntöä, kuuluvat perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa ja ETA-sopimuksen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määrätyn ennakkoilmoitusvelvollisuuden soveltamisalaan. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan ole noudattaneet tätä velvollisuutta. Tästä syystä komissio katsoo, että tuet voidaan katsoa sääntöjenvastaisiksi.

(23) Tässä vaiheessa komissio toteaa, että 45 prosentin verohyvityksestä muodostuvan tuen saamisen edellytyksenä on investoinnin toteuttaminen(11). Koska tukikelpoisia kustannuksia ei ole määritelty täsmällisesti, komissio ei voi sulkea pois mahdollisuutta, että osa 45 prosentin verohyvityksen tukikelpoisista investointikustannuksista voi kuulua alkuinvestointia koskevan yhteisön määritelmän soveltamisalaan(12).

(24) Tarkasteltaessa yhteisön määritelmän soveltamisalaan kuuluvia investointikustannuksia komissio toteaa, että kyseinen verohyvitys on kokonaisuudessaan tai osittain investointitukea. Tästä syystä sitä on tarkasteltava investointitukea koskevien yhteisön sääntöjen perusteella. Sen sijaan tukea investointikustannuksiin, jotka eivät kuulu yhteisön määritelmän soveltamisalaan, ei voida katsoa investointitueksi vaan muihin tarkoituksiin myönnetyksi tueksi (esimerkiksi toimintatueksi).

(25) Kyseiselle 45 prosentin verohyvitykselle ei ole asetettu alakohtaisia rajoituksia, joten sitä voidaan myöntää alakohtaisten valtiontukisääntöjen soveltamisalaan kuuluville yrityksille. Tämän vuoksi komissio epäilee tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille niissä tapauksissa, joissa tuensaaja toimii yhteisön erityissääntöjen soveltamisalaan kuuluvalla alalla.

(26) Sama koskee myös tilanteita, joissa 45 prosentin verohyvitys myönnetään vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa tarkoitetuille vaikeuksissa oleville yrityksille. Kyseisiä verotukia ei kuitenkaan ole myönnetty suuntaviivoissa vahvistettujen edellytysten mukaisesti. Koska tuet eivät ole kyseisten edellytysten mukaisia, komissio epäilee tukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille, kun niitä myönnetään vaikeuksissa oleville yrityksille.

(27) Kun tarkastellaan perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen soveltamista Guipúzcoassa myönnettyihin investointitukiin, komissio muistuttaa, että Espanjan aluetukikartan muuttamisesta 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyssä päätöksessä komissio katsoi, että alueelliseen kehitykseen myönnettävät investointituet voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla koko Guipúzcoan alueella edellyttäen, että suuryrityksille myönnetyn tuen intensiteetti ei ylitä 25 prosenttia NAE (nettoavustusekvivalentti).

(28) Komissio korostaa, että näitä enimmäisintensiteettejä sovelletaan vain tiettyihin vakioperusteen mukaisiin tukikelpoisiin kustannuksiin ja vain jos alkuinvestointeja koskevan yhteisön määritelmän ehdot täyttyvät (sen mukaan mm. korvausinvestoinnit eivät tule kysymykseen). Komissio toteaa lisäksi, että 1 päivän tammikuuta 1999 ja 31 päivän joulukuuta 1999 välisenä aikana myönnettyyn tukeen sovelletaan mainittuja aluetuen suuntaviivoja. Myös investointitukiin, jotka eivät ylitä enimmäisintensiteettejä, sovelletaan tiettyjä aluetuen suuntaviivoissa vahvistettuja lisäehtoja.

(29) Komissio toteaa tässä vaiheessa, että 45 prosentin verohyvityksenä myönnettyjä tukia ei ole rajattu 25 prosenttiin NAE suuryritysten osalta eikä 30 prosenttiin NAE pk-yritysten osalta. Komissio toteaa, että tukikelpoiset kustannukset eivät todennäköisesti ole mainitun vakioperusteen mukaisia. Näin ollen komissio katsoo, ettei ole suljettu pois mahdollisuutta, että kyseiset tuet voivat olla toimintatukea, sillä ne vähentävät tuensaajayritysten tavanomaisia kustannuksia. Tämän vuoksi komissio epäilee, että kyseiset verotuet eivät sovellu yhteismarkkinoille aluetuen suuntaviivoissa asetettujen sääntöjen nojalla.

(30) Syyskuun 1 päivän 1998 jälkeen myönnetyn tuen osalta komissio katsoo, että tuen kohteena olevat investoinnit saattavat kuulua monialaisten puitteiden soveltamisalaan. Kyseiset verotuet eivät kuulu ennakkoilmoitusvelvollisuuden soveltamisalaan suurten investointihankkeiden osalta eivätkä komission arvioinnista mahdollisesti seuraavan intensiteetin supistamisen soveltamisalaan. Näin ollen komissio epäilee, ettei kyseisiä verotukia voida suurten investointihankkeiden osalta katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi.

(31) Tässä vaiheessa komissio epäilee kyseisten verotukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla, joka koskee "tukea tietyn [...] talousalueen kehityksen edistämiseen" .... Sama koskee muita 87 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia. Kyseisiä tukia ei voida katsoa 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisiksi sosiaalisiksi tuiksi, eikä 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisiksi luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettäviksi tuiksi eikä myöskään 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisiksi tuiksi "tietyn taloudellisen toiminnan [...] edistämiseen...". Niiden tavoitteena ei ole 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti edistää Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä poistaa jäsenvaltion taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Niitä ei ole myöskään tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaisesti.

(32) Komissio kehotti Espanjan viranomaisia perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisessa menettelyssä esittämään huomautuksensa. Lisäksi se pyysi toimittamaan kaikki tiedot, jotka ovat merkityksellisiä arvioitaessa 45 prosentin verohyvityksenä Guipúzcoassa myönnettyjä verotukia. Komissio toteaa pitävänsä merkityksellisinä mm. seuraavia seikkoja koskevia tietoja: investointien verohyvityksinä mahdollisesti myönnetyt verotuet, jotka olivat voimassa vuosina 1986-1994 tai osan tästä ajasta; jäljennökset tuen myöntämispäätöksistä vuosina 1995-1997 ja jäljennökset virallisen mallin mukaisista asianomaisten tiedonannoista maakuntaneuvostolle vuosina 1998-1999, joista ilmenevät ainakin tukikelpoisten investointikustannusten luonne; kullekin tuensaajalle myönnetyn verohyvityksen määrä; kullekin tuensaajalle jo maksettu ja vielä maksamatta oleva määrä; onko tuensaajina vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa tarkoitettuja vaikeuksissa olevia yrityksiä; tuen kasautumista koskevat yksityiskohdat (määrä, tukikelpoiset kustannukset, tapauskohtaisesti sovelletut tukiohjelmat jne.) sekä "investointihankkeen" ja "valmisteluvaiheen investoinnin" käsitteiden täsmälliset ja yksityiskohtaiset määritelmät.

III. ESPANJAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

(33) Espanjan viranomaiset toimittivat huomautuksensa Espanjan pysyvän edustuston 9 päivänä marraskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä. Espanjan viranomaiset katsoivat, että kyseinen verohyvitys ei ole 87 artiklassa tarkoitettua valtiontukea. Väitteensä tueksi Espanjan viranomaiset kiistivät komission olettamuksen kauppaan aiheutuvasta vaikutuksesta, joka perustui siihen, että tuensaajayritykset harjoittavat taloudellista toimintaa, joka voi olla jäsenvaltioiden välisen kaupan kohteena. Espanjan viranomaisten näkemyksen mukaan tuen vaikutusta kauppaan ei voida todeta yleisesti, kuten komissio tekee, vaan tapauskohtaisesti, sillä on mahdollista löytää tapauksia, joissa vaikutusta kauppaan ei esiinny. Nämä tapaukset eivät täytä kaikkia niitä ehtoja, jotka valtion toimenpiteen on täytettävä, jotta se luokiteltaisiin valtiontueksi.

(34) Lisäksi viranomaiset esittävät, että toimenpide ei ole erityinen eikä valikoiva. Ne katsovat, että koska kaikilla asetetut ehdot täyttävillä aloilla ja veronmaksajilla on mahdollisuus hyötyä kyseisestä toimenpiteestä, tukea ei voida pitää erityisenä. Espanjassa on viisi verojärjestelmää, joista yhtä sovelletaan Guipúzcoassa. Näin ollen kyseisellä alueella sovellettavat verotussäännöt ovat yleisiä toimenpiteitä, jotka koskevat kaikkia järjestelmään kuuluvia verovelvollisia. Tästä syystä toimenpiteisiin ei liity alueellista erityisyyttä.

(35) Toimenpiteen erityisyyden tueksi esitetty väite, jonka mukaan tukiohjelmaa voidaan soveltaa kaikilla aloilla ja kaikkiin verovelvollisiin, ei välttämättä pidä paikkaansa. Espanjan viranomaiset huomauttavat, että 2,5 miljardin pesetan vähimmäisinvestointia koskeva raja ei ole syrjivä vaan objektiivinen edellytys, jonka tarkoituksena on varmistaa, että toimenpide saavuttaa tehokkaasti tavoitteensa. Jos komissio kuitenkin pitäisi toimenpidettä erityisenä, se olisi perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja taloudellisella rakenteella valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen annetussa tiedonannossa (98/C 384/03)(13) tarkoitetulla tavalla. Kyseinen toimenpide on perusteltu verojärjestelmän luonteen vuoksi, sillä toimenpide kuuluu ainoaan Guipúzcoan alueella sovellettavaan verojärjestelmään. Se perustuu siis Diputación Foralmaakuntaneuvoston toimivaltaan vahvistaa verotusta koskevia säännöksiä. Lisäksi toimenpide on perusteltu taloudellisen rakenteen perusteella, sillä sen tavoitteena on edistää taloudellista toimintaa. Suurten investointihankkeiden kannustaminen vaikuttaa loogiselta, sillä ne hyödyttävät todellisuudessa aluetta pitkällä aikavälillä. Niiden perusteella veroviranomaiset voivat saada verotuloja, jotka ylittävät investointien alkuvaiheessa aiheutuneet veromenot. Investointien alaraja ei myöskään vaikuta pk-yrityksiin, sillä niiden hyväksi sovelletaan jo monia yhteisön rahoitusohjelmia.

(36) Espanjan viranomaiset kiistävät myös toimenpiteiden harkinnanvaraisuuden, sillä kyseiset tuet myönnetään ilman eri toimenpiteitä edellyttäen, että investointi on vähintään 2,5 miljardia pesetaa. Diputación Foral tyytyykin toteamaan ehtojen täyttymisen, sillä se ei voi muuttaa tukea eikä asettaa ehtoja sen myöntämiselle. Espanjan viranomaiset korostavat, että Espanjan vero-oikeus kieltää harkinnanvaraiset päätökset verovelvollisia koskevien verovelvoitteiden tärkeimmistä piirteistä.

(37) Espanjan viranomaiset kiistävät myös väitteen, että kyseiset verosäännöt eivät täyttäisi alakohtaisten sääntöjen mukaisia ehtoja. Viranomaisten mielestä komission pitäisi määritellä konkreettisesti, mitä ehtoja verosäännöt rikkovat. Espanjan viranomaiset toteavat verotukien soveltamisesta vaikeuksissa oleviin yrityksiin, että vaatimus 2,5 miljardin pesetan vähimmäisinvestoinnista aiheuttaa sen, että vaikeuksissa olevien yritysten on erittäin vaikea saada tukea. Tämä ehto on pikemminkin takeena siitä, ettei verotukia sovelleta kyseisiin yrityksiin. Espanjan viranomaiset katsovat, että koska kyse ei ole valtiontuista, aluetukisääntöjen soveltaminen ei ole tässä tapauksessa asianmukaista.

(38) Espanjan viranomaiset katsovat edellä esitettyjen perusteluiden mukaisesti, että komission on lopetettava menettely päätöksellä, jonka mukaan kyseiset verotoimenpiteet eivät täytä valtiontuille asetettuja ehtoja.

(39) Espanjan viranomaiset katsovat myös, ettei ole tarpeen vastata komission tietopyyntöihin, jotka koskevat verohyvityksen myöntämispäätöksiä, sillä toimenpiteeseen ei sisälly tukea. Tästä syystä ne eivät toimita komissiolle tietoja, joita se pyysi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään.

IV. MUUT KOMISSION SAAMAT HUOMAUTUKSET

(40) Komissio korostaa, että jäljempänä käsitellyt huomautukset eivät vaikuta siihen, voidaanko niiden tekijät katsoa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuiksi asianomaisiksi osapuoliksi.

Kastilian ja Leónin autonomisen alueen esittämät huomautukset

(41) Kastilian ja Leónin autonominen alue ilmoittaa, että kyseiset verotoimenpiteet ovat osa Diputación Foralin hyväksymiä verotoimenpiteitä, joiden hyväksyttävyydestä on esitetty epäilyjä sekä Espanjan sisäisellä että yhteisön tasolla.

(42) Kastilian ja Leónin autonominen alue toteaa myös, että kyseiset verotoimenpiteet ovat valtiontukea, koska ne täyttävät perustamissopimuksen 87 artiklassa määrätyt neljä edellytystä. Alueviranomaiset perustelevat näkemystään pääosin samoilla syillä, joita menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitettiin.

(43) Lisäksi Kastilian ja Leónin viranomaiset katsovat, ettei kyseisiä verotukia voida pitää perustamissopimuksen 87 artiklan poikkeusten nojalla yhteismarkkinoille soveltuvina. Näitä tukia myönnettäessä ei ole noudatettu myöskään perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrättyä ilmoitusvelvollisuutta.

(44) Kastilian ja Leónin autonominen alue onkin sitä mieltä, että kyseisten verotoimenpiteiden on katsottava olevan 88 artiklan 3 kohdan ilmoitusmenettelyn laiminlyönnin takia sääntöjenvastaisia ja yhteismarkkinoille soveltumattomia valtiontukia.

Confederación Empresarial Vascan - Euskal Entrepresarien Konfederakuntzan (Confebask) esittämät huomautukset

(45) Confebask korostaa, että Guipúzcoan nykyisellä verotuksellisella autonomialla on pitkät perinteet. Confebaskin huomautusten pääkohdat ovat seuraavat:

a) Verorasituksen oletettu keveneminen: Komissio katsoo virheellisesti, että verorasitusta olisi kevennetty siten, että valtio olisi menettänyt verotuloja. Jos päätelmä pitäisi paikkansa, verovähennykset aiheuttaisivat aina verotulojen menetyksen suhteessa verovelvolliselta tavanmukaisesti kannettavaan määrään. Confebask pyytääkin komissiota tarkistamaan näkemystään, sillä muutoin tilanne voi johtaa verokantojen aiheettomaan yhdenmukaistamiseen laskettaessa tavanmukaisesti kannettavan veron määrää, jota varten olisi määritettävä mahdolliset verotulojen menetykset.

b) Vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan: Komission mukaan kyseiset verotoimenpiteet johtavat kaupan vääristymiseen, jos tuensaajat käyvät jäsenvaltioiden välistä kauppaa. Verojärjestelmien väliset erot vaikuttavat kuitenkin aina jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kauppaan aiheutuvien vaikutusten määrittämiseksi komission olisi tarkasteltava koko verojärjestelmää eikä vain yksittäisiä määräyksiä. Confebask korostaa, että erään tutkimuksen mukaan Baskimaan verotus on muita Espanjan alueita kireämpi. Komission olisi annettava selvitys siitä, miksi nimenomaan nämä verotoimenpiteet vaikuttavat kauppaan, kun muut verojärjestelmien väliset erot eivät niin tee. Vaikka vaikutusta aiheutuisikin, sen poistamiskeinona pitäisi käyttää verotuksen yhdenmukaistamista eikä valtiontukia.

c) Tukien valikoivuus: Confebask katsoo, että verotoimenpiteiden valikoivuutta olisi arvioitava siltä kannalta, että kyse on joko valtuutussäännöstä, jonka nojalla veroviranomaiset valtuutetaan myöntämään jälkikäteen yksittäisiä etuuksia, tai säännöstä, jonka nojalla veroetuus myönnetään suoraan edunsaajalle vaatimatta jälkikäteen toimitettavia tositteita. Komission käyttämistä perusteista toinen sisältyy kuitenkin ensin mainittuun sääntökokonaisuuteen ja toinen jälkimmäiseen. Koska ensimmäinen ja toinen sääntö ovat vaihtoehtoisia, komission olisi selvennettävä, kumpaan sääntöluokkaan tarkasteltavana olevat verotoimenpiteet kuuluvat, sillä molempien käyttö olisi ristiriitaista.

- Confebask vastustaa kyseisten verosääntöjen kuulumista valtuutussääntöjen piiriin, sillä veroviranomaisilla ei ole ollut harkintavaltaa ennen vuotta 1997 eikä sen jälkeen, vaan verohyvitys on myönnetty ilman eri toimenpiteitä. Viranomaisten toimivalta rajoittuu sen tarkistamiseen, että hakija täyttää tukien myöntämisedellytykset. Jos kyseisiä verotoimenpiteitä taas pidetään valtuutussääntöinä, joiden nojalla tukea voidaan myöntää jälkikäteen, tätä tapausta koskeva menettely, jossa on kyse sääntöjen eikä niiden käytännön soveltamisen tutkimisesta, menettää merkityksensä. Komission jäsenvaltioille vuonna 1989(14) lähettämän kirjeen ensimmäisen kappaleen mukaan etuuksien myöntämistä koskeva yleisluontoinen määräys katsotaan tueksi vain silloin, kun käytössä on "lainsäädäntömekanismi, joka mahdollistaa sen myöntämisen ilman lisämuodollisuuksia". Valtuutussääntöä, joka on luonteeltaan abstrakti, ei sitä vastoin voida katsoa valtiontueksi, eikä sitä näin ollen voida arvioida siltä kannalta, mitkä ovat sen vaikutukset kilpailuun tai jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

- Kyseisten verotoimenpiteiden luokittelusta tukien suoraa myöntämistä koskeviksi säännöiksi Confebask muistuttaa, että edellä mainitun tiedonannon (98/C 384/03) 19, 20 ja 17 kohdan mukaan verotoimenpide voi olla erityistoimenpide ja näin ollen valtiontukea, kun sen on suunnattu vain julkisille yrityksille, tietyille yritysmuodoille tai tietyn alueen yrityksille. Käsiteltävinä olevilla verotoimenpiteillä ei kuitenkaan ole tällaisia ominaisuuksia, eivätkä ne koske tiettyjä alueita, sillä niitä sovelletaan koko sillä alueella, joka kuuluu ne vahvistaneiden alueviranomaisten toimivaltaan. Vähintään 2,5 miljardin pesetan investointia koskevan vaatimuksen erityisyydestä Confebask toteaa, että objektiivisten raja-arvojen soveltaminen on kansallisten ja yhteisön verosääntöihin liittyvä yleinen käytäntö. Lisäksi Confebask korostaa, että yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden ja komission päätösten nojalla ei ole toistaiseksi koskaan katsottu, että raja-arvon asettaminen tekisi toimenpiteestä erityisen. Komissio on itsekin myöntänyt mainitun tiedonannon 14 kohdassa, että tiettyjen alojen suosiminen ei automaattisesti merkitse toimenpiteen olevan erityinen. Lisäksi se myönsi vuoden 1998 kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen 207 kohdassa, että monialaisia vaikutuksia omaavat toimenpiteet, joilla pyritään edistämään koko taloutta, ovat yleisiä toimenpiteitä eivätkä valtiontukea. Tiivistäen voidaan todeta, että kyseiset verotoimenpiteet eivät ole erityisiä, koska ne eivät suosi yksittäistä alaa eivätkä tiettyjä yrityksiä. Sitä vastoin niitä sovelletaan kaikilla aloilla ja kaikkiin yrityksiin alueviranomaisten toimivaltaan kuuluvalla alueella.

d) 45 prosentin verohyvityksen sääntöjenvastaisuus: Confebask kiistää edelleen, että kyse olisi valtiontuesta, mikä on edellytyksenä toimenpiteiden luokittelulle sääntöjenvastaisiksi. Tämän kuitenkaan rajoittamatta Confebask esittää, että tukien sääntöjenvastaisuus asettaa kyseenalaiseksi luottamuksensuojan, toimielinten mielivaltaisten päätösten kieltämisen, oikeusvarmuuden ja suhteellisuuden periaatteet, sillä komissio katsoi jo vuonna 1993(15) tekemässään päätöksessä Baskimaan verojärjestelmän sääntöjenmukaiseksi. Komissio voi muuttaa kantaansa tulevaisuudessa tarkastelemissaan tapauksissa, muttei aiempia tapauksia koskevia näkemyksiään. Confebask katsoo, että kyseiset verotoimenpiteet ovat voimassa olevaa tukea. Jo vuonna 1983 oli voimassa sääntöjä, joiden nojalla myönnettiin samantyyppisiä etuja (65 prosentin hyvitys uusien investointien perusteella). Vuonna 1984 otettiin käyttöön 500 miljoonan pesetan alaraja, joka oli ylitettävä 50 prosentin verohyvityksen saamiseksi investoinneista. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan a alakohdassa vahvistetun määritelmän mukaan voimassa olevalla tuella tarkoitetaan "tukia, jotka olivat olemassa ennen perustamissopimuksen voimaantuloa kyseisessä jäsenvaltiossa, eli tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, jotka on otettu käyttöön ennen perustamissopimuksen voimaantuloa ja joita voidaan soveltaa edelleen perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen" Näin ollen kyseiset tuet ovat perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan nojalla sääntöjenmukaisia.

e) Toimenpiteiden soveltumattomuus yhteismarkkinoille: Jos tarkasteltavana olevia verotoimenpiteitä pidetään valtuutussääntöinä, Confebask katsoo, ettei toimenpiteiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille voida arvioida, koska tukea ei myönnetä hallinnollisella päätöksellä. Menettely siis menettää merkityksensä, koska se on luonteeltaan sellainen, ettei siinä voida arvioida tuloksekkaasti tukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille. Jos verotoimenpiteitä taas pidetään tukien suoraa myöntämistä koskevina sääntöinä, Confebask katsoo, että komission ja yhteisöjen tuomioistuimen soveltamat käytännöt edellyttävät tukitoimenpiteiden olevan alakohtaisia, jotta voitaisiin arvioida, soveltuvatko ne yhteismarkkinoille. Lisäksi olisi määritettävä yritysten kokonaisverotuksen kireyttä ja vertailukohtana olevan verotuksen kireyttä. Tämä lähestymistapa johtaisi absurdiin päätelmään, jonka mukaan kireimmän verotuksen jäsenvaltiota alhaisempi verotus olisi katsottava aina valtiontueksi. Confebask kiistää myös komission näkemyksen, jonka mukaan kyseiset verotoimenpiteet eivät sovellu yhteismarkkinoille siksi, etteivät ne sisällä ala- tai aluekohtaisia, suuriin investointihankkeisiin jne. myönnettävää tukea koskevia erityismääräyksiä, sillä verosäännöt eivät voi eivätkä saa sisältää tällaisia tarkennuksia. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan(16) komission on eriteltävä päätöksissään tuen kielteiset kilpailuvaikutukset määrittelemällä tarkastelemiensa toimenpiteiden todelliset vaikutukset. Jollekin verojärjestelmälle ominaisia abstrakteja seikkoja ei voida luokitella yhteismarkkinoille soveltumattomiksi, sillä siinä tapauksessa kaikki verojärjestelmien väliset erot muuttuisivat väistämättä tuiksi. Confebask toistaa tämän perusteella näkemyksensä, että kyseiset verotoimenpiteet eivät kevennä tavanomaista verorasitusta.

f) Confebask kehottaa tästä syystä komissiota tekemään lopullisen päätöksen menettelyn lopettamisesta ja ilmoittamaan tarkasteltavana olevien verotoimenpiteiden noudattavan yhteisön oikeutta.

(46) Joulukuun 29 päivänä 2000 päivätyllä ja 3 päivänä tammikuuta 2001 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä toimitettuja Confebaskin lisähuomautuksia ei otettu huomioon, sillä ne saapuivat komissioon määräajan päätyttyä(17). Komissio huomauttaa lisäksi, ettei Confebask ole pyytänyt määräajan pidentämistä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 artiklan 1 kohdan nojalla.

La Riojan aluehallituksen esittämät huomautukset

(47) La Riojan aluehallitus toteaa, että kyseiset verotoimenpiteet ovat valtiontukea, koska ne täyttävät EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa määrätyt neljä edellytystä. La Riojan aluehallitus perustelee tätä sillä, että 45 prosentin verohyvityksen tarkoituksena ja vaikutuksena on tuensaajan vapauttaminen osasta verorasitusta, joka olisi maksettuna heikentänyt sen tuottavuutta. Se tuo tuensaajayrityksille taloudellisen edun, joka merkitsee vastikkeettomuutensa takia verotulojen menetystä. Se edistää myös tuensaajien taloudellista toimintaa, sillä ne saavat kilpailuedun muihin yrityksiin nähden. La Riojan aluehallituksen mukaan 45 prosentin verohyvitystä voidaan pitää erityistoimenpiteenä 2,5 miljardin pesetan vähimmäisinvestointia koskevan vaatimuksen vuoksi. Toimenpiteen harkinnanvaraisuus puolestaan perustuu toisaalta viranomaisten mahdollisuuteen määrittää tukikelpoiset investoinnit, määräajat ja enimmäismäärät ja toisaalta siihen, että hyvitystä ei myönnetä automaattisesti.

(48) La Riojan aluehallitus katsoo, että kyseistä verotoimenpidettä ei voida perustella sillä, että Espanjassa on viisi verojärjestelmää. Aluehallitus muistuttaa tältä osin, että päätelmissä, jotka julkisasiamies Saggio esitti yhdistetyissä asioissa C-400/97, C-401/97 ja C-402/97, joissa pyydettiin ennakkoratkaisua, katsottiin, että asema jonkin alueen veroviranomaisena ei oikeuta kyseiselle alueelle sijoittautuneita yrityksiä suosivaan syrjivään kohteluun. Toimenpiteitä ei voida perustella myöskään Guipúzcoan verojärjestelmän luonteella tai taloudellisella rakenteella, sillä niiden tavoitteena on tuensaajayritysten kilpailukyvyn parantaminen.

(49) Lisäksi La Riojan aluehallitus katsoo, ettei kyseisiä verotukia voida pitää perustamissopimuksen 87 artiklan poikkeusten nojalla yhteismarkkinoille soveltuvina. Espanjan viranomaiset eivät ole näitä tukia myöntäessään noudattaneet perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrättyä ilmoitusvelvollisuutta.

(50) Aluehallitus onkin sitä mieltä, että kyseisten verotoimenpiteiden on katsottava olevan 88 artiklan 3 kohdan ilmoitusmenettelyn laiminlyönnin takia sääntöjenvastaisia ja yhteismarkkinoille soveltumattomia valtiontukia.

Colegio Vasco de Economistasin - Ekonomilarien Euskal Elkargoan (jäljempänä "CVE") esittämät huomautukset

(51) CVE katsoo, etteivät Álavan, Guipúzcoan ja Biskajan verojärjestelmät täytä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan erityisyysperustetta vain siksi, että niitä sovelletaan vain osassa kyseistä jäsenvaltiota. CVE perustelee näkemystään komission tavanomaisella päätöksentekokäytännöllä, jonka mukaan verotoimenpide katsotaan erityiseksi vain silloin, kun sitä sovelletaan osassa jäsenvaltiota. Tämä perustelu on asianmukainen, jos jäsenvaltiossa sovelletaan vain yhtä verojärjestelmää. Kyseinen käytäntö ei kuitenkaan ole soveltamiskelpoinen silloin, kun samassa jäsenvaltiossa on käytössä monia eri verojärjestelmiä. Käytäntö on toisaalta ristiriidassa Espanjan verojärjestelmän johdonmukaisuuden kanssa, sillä järjestelmän luonteelle on ominaista se, että siitä on käytössä useita eri versioita. Kutakin järjestelmää sovelletaan vain osassa Espanjaa. Järjestelmät eivät ole alueellisia, vaan ainoita tietyllä alueella sovellettavia verojärjestelmiä. Keskushallinto ei toteuta määrärahasiirtoja joistakin verotoimenpiteistä johtuvien verotulojen menetysten kattamiseksi. Menetykset on sen sijaan katettava joko korottamalla muita veroja tai leikkaamalla julkisia menoja. Espanjan verojärjestelmän erityispiirteistä ei pitäisi määrätä seuraamuksia yhteisön oikeuden nojalla. Viiden eri verojärjestelmän soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvia kilpailun vääristymiä olisi käsiteltävä verotuksen yhdenmukaistamista koskevien yhteisön sääntöjen puitteissa.

(52) CVE ei kuitenkaan sulje pois sitä mahdollisuutta, että maakuntaneuvosto voi hyväksyä verotusta koskevan autonomiansa nojalla verotoimenpiteitä, jotka kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. CVE katsoo, että 45 prosentin verohyvitys ei kuitenkaan kuulu kyseisen artiklan soveltamisalaan, sillä ainoa peruste, jonka se täyttää, liittyy valtion varoista myöntämiseen. Se ei vääristä kilpailua, sillä sen myöntäminen edellyttää yrityksen tuottavan voittoa. Sen määrää ei myöskään voida määritellä etukäteen, sillä jos yritys ei tuota voittoa, tukeakaan ei myönnetä, ja jos voitot taas ovat riittämättömät, tuki olisi alle 45 prosenttia. Sama pitää paikkansa myös jäsenvaltioiden väliseen kauppaan aiheutuvan vaikutuksen osalta. Vaikutus olisi määritettävä tapauskohtaisesti, sillä pelkkä vaikutuksen uhka ei yksin riitä. CVE pyrkii selvittämään, johtuuko erityisyys 2,5 miljardin pesetan vähimmäisinvestointia koskevasta vaatimuksesta vai verohyvityksen saamisen edellyttämästä Diputación Foralin hyväksynnästä. CVE katsoo tältä osin, etteivät kyseiset raja-arvot tee toimenpiteistä erityisiä, sillä ne ovat puolueettomia ja syrjimättömiä. Kun tarkastellaan Diputación Foral -maakuntaneuvoston valtuuksia määrittää 1) 45 prosentin verohyvitykseen tukikelpoiset varat, 2) verovähennykseen sovellettavat määräajat ja rajoitukset ja 3) sen investointihankkeen kesto, jonka valmisteluvaiheessa tehtäville investoinneille voidaan myöntää tukea, CVE katsoo, ettei viranomaisilla ole harkintavaltaa, vaan niiden on noudatettava sääntöjä ja ne kuuluvat viime kädessä tuomioistuinten valvonnan piiriin.

(53) CVE päättelee, että 45 prosentin verohyvitys on Guipúzcoan verotusta koskevan toimivallan puitteissa hyväksytty yleinen toimenpide, joka ei kuulu perustamissopimuksen 87 artiklan soveltamisalaan.

Círculo de Empresarios Vascosin ja Asociación Profesional de Asesores Fiscales de la Comunidad del País Vascon (jäljempänä "CEV-APCPV") esittämät huomautukset

(54) Koska nämä järjestöt ovat kumpikin esittäneet samantapaisia tai jopa samoja huomautuksia, seuraava yhteenveto koskee niitä molempia.

(55) CEV-APCPV kiistää komission arvion, jonka mukaa kyseinen 45 prosentin verohyvitys kohdistuisi vain tietylle alueelle. Sen mielestä kaikki maakuntaneuvoston toimivallan puitteissa vahvistetut toimenpiteet (kuten 45 prosentin verohyvitys) ovat luonteeltaan yleisiä. Toimenpide ei ole erityinen vain siksi, että siihen liittyy 2,5 miljardin pesetan vähimmäisinvestointia koskeva vaatimus tai siksi, että verohyvitys edellyttää Diputación Foralin hyväksyntää. Vähimmäisinvestointia koskeva raja on objektiivinen kriteeri, jota käytetään paljon verotuksen alalla sekä ALV:tä ja pk-yritysten verotusta koskevissa yhteisön säännöksissä. Kun tarkastellaan Diputación Foralin hyväksyntää koskevaa ehtoa 45 prosentin verohyvityksen soveltamiseksi, kyse on pelkästään hallinnollisesta ennakkovalvonnasta, mikä perustuu oikeusvarmuuteen ja hyvään verohallintotapaan. Viranomaiset eivät voi valita tuensaajia, verohyvityksen määrää eivätkä toimenpiteen soveltamisaikaa.

(56) Kun taas tarkastellaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan aiheutuvia vaikutuksia CEV-APCPV korostaa, että vaikutus on todettava tapauskohtaisesti, toisin kuin komission yleisessä arviossa on tehty. Näin ollen osa tuensaajista voi esimerkiksi harjoittaa toimintaa ainoastaan paikallisilla markkinoilla. Tässä tapauksessa verotoimenpiteet eivät vaikuta yhteisössä käytävään kauppaan. Sama pitää paikkansa kilpailuun aiheutuvien vaikutusten osalta. Lisäksi 45 prosentin veronhyvitys, joka myönnetään sellaisilla markkinoilla toimiville tuensaajille, joilla kilpailua ei ole vielä vapautettu, ei ole omiaan vääristämään kilpailua. Verotulojen menetystä ei voida arvioida, jos tarkastellaan vain yhtä toimenpidettä - tässä tapauksessa 45 prosentin verohyvitystä - ottamatta huomioon kokonaisverorasitusta. CEV-APCPV huomauttaa, että Baskimaan kokonaisverorasitus on muita Espanjan alueita suurempi.

(57) Komissio ei vastustanut kyseisiä tukia vähimmäisinvestoinnille asetetun alarajan vuoksi 10 päivänä toukokuuta 1993 tehdyssä päätöksessään, joka koski 5 päivänä heinäkuuta 1998 annettua Norma Foralia 8/1988. Se ei siis voi kyseenalaistaa 45 prosentin verohyvitystä rikkomatta kyseiseen päätökseen liittyvää luottamuksensuojaa.

(58) CEV-APCPV katsoo lisäksi, että kun komissio aloitti 45 prosentin verohyvitystä koskevan menettelyn, sen tarkoituksena oli verotuksen yhdenmukaistaminen. Se käyttää kuitenkin tätä tarkoitusta varten EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaa. Näin ollen se käyttää toimivaltaansa virheellisesti.

(59) CEV-APCPV päättelee edellä esitetyn perusteella, että 45 prosentin verohyvitys ei kuulu perustamissopimuksen 87 artiklan soveltamisalaan.

V. MUIDEN OSAPUOLTEN ESITTÄMIEN HUOMAUTUSTEN TOIMITTAMINEN ESPANJALLE

(60) Komissio toimitti asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 artiklan 2 kohdan nojalla edellä mainittujen kolmansien esittämät huomautukset 1 päivänä maaliskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä Espanjan pysyvälle edustustolle ja kehotti Espanjaa toimittamaan komissiolle huomautuksensa kuukauden kuluessa kirjeen päiväyksestä. Viranomaiset eivät kuitenkaan toimittaneet huomautuksiaan, vaan pyysivät vastaamiseen annetun määräajan jatkamista 20 päivällä. Espanjan viranomaiset eivät siis ole esittäneet huomautuksiaan.

VI. ARVIOINTI TUESTA

VII. TUEN LUONNE

(61) Komissio muistuttaa, että toimenpiteiden verotuksellisella luonteella ei ole vaikutusta yhteisön valtiontukisääntöjen soveltamiseen, sillä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklaa sovelletaan "muodossa tai toisessa" myönnettyyn tukeen. Komissio korostaa kuitenkin, että jotta toimenpide luokiteltaisiin tueksi, sen on täytettävä 87 artiklassa määritellyt neljä perustetta, joita kuvataan seuraavassa:

(62) Ensinnäkin toimenpiteen on muodostettava tuensaajille etu, joka alentaa liiketoiminnan harjoittamisen tavallisesti aiheuttamia kustannuksia. Etu voidaan myöntää erilaisina yrityksen verorasituksen huojennuksina ja erityisesti verovelvollisuudesta myönnettynä vapautuksena tai huojennuksena. Kyseinen 45 prosentin verohyvitys täyttää tämän perusteen, jos se vapauttaa tuensaajayritykset verorasituksesta, joka vastaa 45 prosenttia tukikelpoisen investoinnin määrästä. Jos 45 prosentin verohyvitystä ei sovellettaisi, tuensaajayrityksen olisi maksettava yhtiöveronsa 100-prosenttisesti. Näin ollen 45 prosentin verohyvitys on poikkeus yleisesti sovellettavasta verojärjestelmästä.

(63) Komissio katsoo myös, että koska verohyvitys aiheuttaa verotulojen menetyksen, siinä on kyse valtion varojen käyttämisestä veromenojen kattamiseen. Tätä perustetta sovelletaan myös jäsenvaltioiden alue- tai paikallishallinnon myöntämiin tukiin(18). Valtiontuki voidaan myöntää myös verotoimenpiteinä, joista on säädetty lailla tai asetuksella tai hallinnollisella määräyksellä tai jotka voivat perustua verohallinnon käytäntöön. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa Guipúzcoan alueviranomaiset toteuttavat valtion toimenpiteen lainsäädännöllisellä määräyksellä.

(64) Joidenkin asianomaisten edellä esittämän perustelun mukaan ei pidä paikkaansa, että 45 prosentin veronhuojennus aiheuttaisi verotulojen menetyksen verrattuna (komission määrittämään) tavanmukaisesti maksettavan veron määrään. On kuitenkin huomautettava, että tavanmukaisesti kannettavan veron määrä perustuu kyseiseen verojärjestelmään eikä komission päätökseen. Lisäksi on muistettava, että mainitun tiedonannon (98/C 384/03) 9 kohdan ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa todetaan, että jotta toimenpide voidaan katsoa valtiontueksi "tuensaajien on ensinnäkin saatava toimenpiteestä etua, joka keventää niiden taloutta yleensä rasittavia kustannuksia. Etu voi koostua yrityksen verotuksen keventämisestä esimerkiksi seuraavasti: [...] veron määrän täydellinen tai osittainen alentaminen (verovapautus, verohyvitys jne.)". Tässä tapauksessa kyse on veroedusta, joka koostuu veron määrän osittaisesta eli 45 prosentin alennuksesta. Näin ollen joidenkin asianomaisten esittämät perustelut eivät pidä paikkaansa.

(65) Kolmanneksi toimenpiteen on vaikutettava kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tältä osin on huomautettava(19), että Baskimaan talouden ulkoisesta riippuvuudesta vuosina 1990-1995 laaditun raportin mukaan Baskimaan vienti Espanjan ulkopuolelle kasvaa ei pelkästään rahamääräisenä vaan myös suhteellisesti tarkasteltuna muualle Espanjaan suuntautuvan viennin kustannuksella(20). Espanjan ulkopuoliset markkinat korvasivat näin ollen osittain muusta Espanjasta koostuvat markkinat. Toisen Baskimaan ulkomaankauppaa käsittelevän tilastoraportin(21) mukaan viennin osuus Baskimaan taloudesta (vienti suhteessa bruttokansantuotteeseen), joka on noin 28,9 prosenttia, ylittää viennin osuuden Saksan ja muiden Euroopan maiden taloudesta (noin 20 prosenttia). Tämän raportin mukaan Baskimaan kauppatase oli selkeästi ylijäämäinen vuosina 1993-1998. Vuonna 1998 jokaista 100 pesetan tuontimäärää kohden vietiin 144 pesetalla. Baskimaan talouden suhteet ulkomaihin ovat erittäin avoimet, ja sen tuotannosta suuri osa menee vientiin. Nämä Baskimaan talouden ominaispiirteet aiheuttavat sen, että tuensaajayritykset harjoittavat taloudellista toimintaa, joka voi olla jäsenvaltioiden välisen kaupan kohteena. Tämä aiheuttaakin sen, että tuki vahvistaa tuensaajayritysten asemaa suhteessa niiden kanssa kilpaileviin yrityksiin yhteisön markkinoilla ja vaikuttaa näin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Lisäksi tuensaajayritysten kannattavuus paranee niiden nettotuloksen (voitto verojen jälkeen) parantuessa. Näin ne voivat kilpailla niiden yritysten kanssa, jotka eivät saa 45 prosentin verohyvitystä joko siksi, että ne eivät ole investoineet, tai siksi, että niiden investoinnit eivät ole ylittäneet 2,5 miljardin pesetan rajaa verohyvityksen käyttöönoton jälkeen.

(66) Koska tässä tapauksessa tarkastellut verosäännöt ovat luonteeltaan yleisiä ja abstrakteja, komissio voi tehdä niiden vaikutuksia koskevat arviot ainoastaan yleisellä ja abstraktilla tasolla, eikä se voi tarkastella tapauskohtaista vaikutusta tiettyihin markkinoihin, tiettyyn alaan tai tuotteeseen, kuten asianomaiset ovat esittäneet huomautuksissaan. Tämä näkemys on vahvistettu toistuvasti yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä(22).

(67) Joidenkin asianomaisten huomautuksesta, jonka mukaan komission on arvioitava kauppaan kohdistuvaa vaikutusta suhteessa kaikkiin verojärjestelmiin, komissio muistuttaa, että perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisen menettelyn kohteena olevat kilpailun vääristymät perustuvat konkreettiseen poikkeussääntöön, joka suosii joitakin Guipúzcoan yrityksiä suhteessa muihin alueen yrityksiin. Menettely ei kohdistu sellaisiin mahdollisiin kilpailun vääristymiin, jotka aiheutuvat jäsenvaltioiden verojärjestelmien välisistä eroista, jotka puolestaan voivat kuulua perustamissopimuksen 93-97 artiklan soveltamisalaan.

(68) Valtiontukien erityisyydestä komissio katsoo, että 45 prosentin verohyvitys on erityinen ja valikoiva toimenpide tiettyjä yrityksiä suosivalla tavalla. Kyseisestä 45 prosentin verohyvityksestä voivat hyötyä vain sellaiset yritykset, jotka ovat 1 päivän tammikuuta 1997 jälkeen toteuttaneet yli 2,5 miljardin pesetan (15025303 euroa) investoinnin. Tuen ulkopuolelle jäävät kaikki investointeja tekevät yritykset, joiden investointien määrä ei ylitä mainittua 2,5 miljardin pesetan rajaa. Mainitun raja-arvon objektiivisuus ei estä toimenpiteen valikoivuutta, vaikka Espanjan viranomaiset ja eräät asianomaiset niin esittävät, sillä toimenpidettä ei sovelleta yrityksiin, jotka eivät täytä asetettuja ehtoja.

(69) Komissio katsoo myös, että 45 prosentin verohyvitys on erityinen toimenpide, koska veroviranomaisilla on harkintavaltaa sen myöntämisessä. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa komissio toteaa, että Guipúzcoan maakuntaneuvosto voi käyttää harkintavaltaa sekä investointihankkeen keston että tuen kohteena olevan investointihankkeen valmisteluvaiheen keston määrittämisessä. Tältä osin on korostettava, että "investointihankkeen" ja "valmisteluvaiheen investoinnin" käsitteet käyttöön ottavassa Norma Foralissa ei määritellä niitä. Toisin kuin "uuteen aineelliseen käyttöomaisuuteen tehtävien investointien" käsite, jonka määritelmä on vahvistettu tilinpäätössuosituksissa(23) ja muissa säännöissä(24), "investointihankkeen" tai "investointihankkeen valmisteluvaiheen" käsitteille ei ole vahvistettu täsmällisesti ja yleisesti tunnettuja määritelmiä. Koska täsmällistä määritelmää ei ole, vaikuttaa siltä, että alueviranomaiset voivat käyttää harkintavaltaa määrittäessään jokaisen tuensaajan osalta "investointihankkeen" ja "valmisteluvaiheen investoinnin" todellisen määrän.

(70) On myös huomattava, että vaikka komissio sovelsi päätöksessä 93/337/ETY vain alueellista ja alakohtaista erityisyyttä koskevaa arviointiperustetta perustellessaan tarkasteltavana olevasta ohjelmasta myönnettyjen tukien erityisyyttä ja valikoivuutta, tämä ei kuitenkaan estä sitä, että kyseiset tuet voisivat olla erityisiä myös muiden arviointiperusteiden nojalla. Jotta valtion toimenpide voidaan katsoa valikoivaksi tai erityiseksi, valtiontukien osalta riittää, että mainitaan vain yksi tämän vahvistava ominaisuus. Valtion toimenpiteen valikoivuuden perustelemiseksi ei ole tarpeen, että komissio tarkastelee jokaisessa päätöksessään kaikkia erityispiirteitä, joita kyseisillä toimenpiteillä voi olla. Näin ollen komissio ei voi hyväksyä eräiden asianomaisten esittämää perustelua, jonka mukaan tuensaajille asetetun vähimmäisinvestointia koskevan raja-arvon valikoivuuden mainitsematta jättäminen merkitsisi sitä, ettei komissio katso sen olevan valikoiva.

(71) Lisäksi esitetään, että komissio ei ole katsonut tietyn rajan ylittäville investoinneille toisissa jäsenvaltioissa myönnettyjen verohyvitysten muodossa toteutettujen verotoimenpiteiden olevan erityisiä kyseisen raja-arvon vuoksi. Tämä johtaa eräiden asianomaisten mielestä luottamuksensuojaan kaikkien vastaavanlaisten verohyvitysten suhteen. Komissio toteaa, että eräiden asianomaisten mainitsemat tukiohjelmat eroavat huomattavasti käsiteltävänä olevasta verohyvityksestä. Vaikka oletettaisiin, että joissakin jäsenvaltioissa sovelletaan samantyyppisiä järjestelmiä, joihin komissio ei olisi reagoinut, ei olisi perusteltua noudattaa tätä virheellistä tarkastelutapaa myös tässä tapauksessa. On huomattava, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltion sille perustamissopimuksen nojalla kuuluvien, 92 artiklan sisältämään kieltoon liittyvien velvollisuuksien mahdollista noudattamatta jättämistä ei voida perustella sillä, että muutkaan jäsenvaltiot eivät noudata niille kuuluvaa kyseistä velvollisuutta(25). Monien kilpailun vääristymien vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei tasaannu, vaan päinvastoin kasautuu keskinäisessä vuorovaikutuksessa, mikä lisää yhteismarkkinoihin kohdistuvia haitallisia vaikutuksia.

(72) Eräät asianomaiset kysyvät, onko tuissa kyse valtuutussäännöstä vai tukien suoraa myöntämistä koskevasta säännöstä. Komissio toteaa tähän, että tässä tapauksessa säännöt, joilla kyseinen 45 prosentin verohyvitys otettiin käyttöön, vastaavat luonteeltaan tukiohjelmaa. Tämän näkemyksen tueksi voidaan viitata edellä mainitun asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan d alakohtaan, jossa esitetyn määritelmän mukaan tukiohjelmalla tarkoitetaan säädöstä tai päätöstä, jonka perusteella yksittäisiä tukia voidaan myöntää "yrityksille, jotka määritellään säädöksessä tai päätöksessä yleisesti ja käsitteellisesti ilman, että edellytetään muita täytäntöönpanotoimenpiteitä ...". Tukiohjelman luonne ei kuitenkaan määrää sitä, käytetäänkö ohjelman täytäntöönpanossa harkintavaltaa vai ei, kuten eräät asianomaiset esittävät. Tukien myöntämistä koskeva harkintavalta riippuu ohjelman konkreettisista ominaisuuksista.

(73) Viitattaessa 45 prosentin verohyvityksen perustelemiseen verojärjestelmän luonteella tai taloudellisella rakenteella (kuten Espanjan viranomaiset tekevät) komissio korostaa, että tätä arvioitaessa on tutkittava, liittyvätkö kyseiset verotoimenpiteet verojärjestelmälle ominaisiin tavoitteisiin vai muihin tavoitteisiin, jotka voivat olla oikeutettuja, mutta eivät kuulu kyseiseen verojärjestelmään. Tässä tapauksessa vaikuttaa siltä, että 45 prosentin verohyvitys ei vastaa Espanjan verojärjestelmälle ominaisia tavoitteita, joita kaikille verojärjestelmille ominaisen päätavoitteen (valtion menojen rahoittamiseen käytettävien varojen keruu) ohella ovat mm. tasapuolisuus ja progressiivisuus(26). On huomautettava, että 45 prosentin verohyvitys(27) johtaa syrjintään suuryritysten eduksi kooltaan ja kapasiteetiltaan pienempien yritysten kustannuksella, eikä syrjintää voida perustella verojärjestelmän sisäisellä logiikalla. Koska 45 prosentin verohyvitys ei noudata verojärjestelmälle ominaisia periaatteita, sitä ei voida perustella kyseisen järjestelmän luonteella tai rakenteella. Komissio korostaa, ettei se, että 45 prosentin verohyvitys on asiassa toimivaltaisten alueviranomaisten käyttöönottama toimenpide, merkitse sitä, että toimenpide on oikeutettu verojärjestelmän luonteen perusteella - kuten Espanjan viranomaiset esittävät huomautuksissaan.

(74) Espanjan viranomaiset väittävät huomautuksissaan myös, että tarkasteltavana olevan 45 prosentin verohyvityksen tavoitteena on edistää taloudellista toimintaa. Näin se noudattaa Baskimaan asettamia teollisuuspoliittisia tavoitteita. Baskimaan hallituksen laatiman "Política Industrial. Marco General de Actividades 1996-1999" -asiakirjan mukaan "[...] veropolitiikka on olennaista talouskasvun mahdollistamiselle ja myös sellaisten teollisuushankkeiden edistämiselle, jotka tukevat [Baski]maan teollisuuden kehittämistä" [s. 131]. Luvussa, jonka otsikko on "Veropolitiikan välineet" todetaan, että "[...] verotusautonomiamme [siis Baskimaan] voi saada meidät myös kehittämään luovia 'mittatilauskohtelun' muotoja esimerkiksi painopistehankkeille tai myöntämään verokannustimia suuryrityksille" [s. 133]. Näin ollen 45 prosentin verohyvitys kuuluu teollisuuspolitiikkaan, jonka tavoitteet eivät ole verojärjestelmälle ominaisten periaatteiden mukaisia.

(75) Komissio toteaa, että 45 prosentin verohyvitykselle asetettu talouspoliittinen tavoite ei ole verojärjestelmälle ominainen. Verohyvitystä ei näin ollen voida perustella järjestelmän luonteella tai taloudellisella rakenteella.

(76) Useiden asianomaisten esittämästä väitteestä, jonka mukaan Baskimaan verotus on muita Espanjan alueita kireämpi, komissio toteaa jälleen, ettei kyseisellä väitteellä ole merkitystä tarkasteltavana olevassa tapauksessa, sillä menettely aloitettiin yksittäisen toimenpiteen tutkimiseksi eikä kunkin Baskimaassa sijaitsevan kolmen seutukunnan koko verojärjestelmän tutkimiseksi.

(77) Komissio on tullut siihen tulokseen, että 45 prosentin verohyvitys on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, sillä se on jäsenvaltion valtion varoista myöntämä etu, vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua suosimalla joitakin yrityksiä.

VIII. 45 PROSENTIN VEROHYVITYKSEN SÄÄNTÖJENVASTAISUUS

(78) Koska tarkasteltavana oleva tukiohjelma ei edellytä Espanjan viranomaisten sitoutuvan myöntämään tuet vähämerkityksisten tukien myöntämisedellytysten mukaisesti(28), komissio katsoo, ettei kyseisten tukien voida katsoa kuuluvan de minimis -säännön soveltamisalaan. Espanjan viranomaiset eivät ole väittäneet menettelyn missään vaiheessa, että kyseiset tuet olisivat kokonaan tai osittain vähämerkityksisiä tukia. Kyseisiin tukiin ei voida soveltaa de minimis -sääntöä etenkään siksi, ettei ole mitään takeita siitä, ettei tuki ylittäisi 100000 euron enimmäismäärää. Nämä tuet eivät ole myöskään voimassa olevia tukia, sillä ne eivät täytä asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdassa asetettuja edellytyksiä.

(79) Tästä syystä on hylättävä eräiden kolmansien huomautukset, joiden mukaan 45 prosentin verohyvitys olisi voimassa olevaa tukea. Eräät asianomaiset perustelevat näkemystä sillä, että ennen 45 prosentin verohyvitystä käytössä oli jo kaksi muuta hyvitystä. Tarkasteltaessa näitä kahta tukiohjelmaa ilmenee, että ne eroavat huomattavasti kyseisestä 45 prosentin verohyvityksestä. Ensimmäisessä ohjelmassa ei asetettu raja-arvoa ja toisessa se oli vain 500 miljoonaa pesetaa, mikä on huomattavasti 2,5 miljardia pesetaa vähemmän. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan c kohdan mukaan uudella tuella tarkoitetaan "kaikkia tukia, eli tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, jotka eivät ole voimassa olevaa tukea, mukaan lukien voimassa olevan tuen muutokset". Tästä syystä kyseinen verohyvitys, joka aiheuttaa huomattavia muutoksia mainittuihin tukiohjelmiin, on uutta tukea. Siitä on ilmoitettava kyseisen asetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ellei perustamissopimuksen 89 artiklan mukaisesti(29) annetuissa asetuksissa toisin säädetä. Lisäksi vaikuttaa siltä, että kyseiset ohjelmat eivät ole olleet voimassa olevaa tukea, koska ne eivät ilmeisesti olleet voimassa 1 päivänä tammikuuta 1986, jolloin Espanja liittyi Euroopan yhteisöihin. Näin ollen ne eivät täytä asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdan i alakohdassa mainittua edellytystä siitä, että ne ovat olleet voimassa jo ennen Espanjan liittymistä ja myös sen jälkeen.

(80) Komissio korostaa, että valtiontuet, joihin ei sovelleta de minimis -sääntöä ja jotka eivät ole voimassa olevia tukia, kuuluvat perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa ja ETA-sopimuksen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määrätyn ennakkoilmoitusvelvollisuuden soveltamisalaan. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan ole noudattaneet tätä velvollisuutta. Tästä syystä komissio katsoo, että tuet on katsottava sääntöjenvastaisiksi. Komissio pahoittelee, etteivät Espanjan viranomaiset ole täyttäneet velvollisuuttaan ilmoittaa kyseisistä tuista ennakkoon.

(81) Komissio katsoo, että sen on hylättävä joidenkin kolmansien huomautuksissa esitetty väite luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden oletetusta rikkomisesta. Käsiteltävä verohyvitys ei ole voimassa olevaa tukea, koska siitä ei ole tehty perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusta, eikä komissio ole voinut tehdä päätöstä sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Komissio katsoo myös, että olettamus 45 prosentin verohyvityksen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ei voi olla perustelu siksi, että Baskimaan verojärjestelmä on katsottu yhteismarkkinoille soveltuvaksi investointien verotukia koskevassa päätöksessä 93/337/ETY - kuten eräiden kolmansien huomautuksissa esitetään. Kyseisessä päätöksessä komissio katsoi, että verotoimenpiteet olivat valtiontukea ja niihin sovellettaisiin tästä syystä yhteisön valtiontukisääntöjä (aluetukea, pk-yrityksiä, tuen kasautumista ja alakohtaisia sääntöjä). Jos 45 prosentin verohyvitys olisi (kuten kolmannet esittävät) kyseisessä vuonna 1993 tehdyssä päätöksessä tarkastellun ohjelman kaltainen, siitä olisi pitänyt ilmoittaa uutena valtiontukena ja sen pitäisi noudattaa aluetukea, pk-yrityksiä ja tuen kasautumista koskevia sääntöjä sekä alakohtaisia sääntöjä. Näin ollen tuensaajat eivät voi vedota valtiontukia koskevaan luottamuksensuojaan eivätkä oikeusvarmuuteen 45 prosentin verohyvityksen osalta.

Asianomaisten esittämien luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden noudattamista koskevien väitteiden osalta on todettava, ettei komissio ole antanut asiassa täsmällisiä vakuutuksia Espanjan viranomaisille eikä asianomaisille. Näin ollen kyseessä olevien tukien sääntöjenmukaisuudesta ja yhteismarkkinoille soveltuvuudesta ei voinut olla oikeutettuja odotuksia. Tässä yhteydessä on muistutettava, että "vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan luottamuksensuojaansa saa vedota oikeussubjekti, joka on tilanteessa, josta käy ilmi, että yhteisön viranomaiset ovat luoneet hänelle perusteltuja odotuksia [...](30). Sitä vastoin kukaan ei voi väittää luottamuksensuojan periaatetta loukatun, jos viranomaiset eivät ole antaneet täsmällisiä vakuutuksia asiassa". Luottamuksensuojan tai oikeusvarmuuden periaatteiden rikkomista koskeva väite on tästä syystä hylättävä tässä tapauksessa.

(82) Komissio muistuttaa, että se oli katsonut päätöksessään 93/337/ETY eräät Álavan, Guipúzcoan ja Biskajan vuonna 1988 käyttöön ottamat verotoimenpiteet valtiontuiksi.

IX. ARVIOINTI TUKIEN SOVELTUVUUDESTA YHTEISMARKKINOILLE

(83) Komissio toistaa aluksi 45 prosentin verohyvityksen olevan osa valtiontukiohjelmaa. Tukiohjelman yleisyyden ja abstraktisuuden vuoksi komissio ei ole tietoinen tukea jo saaneiden tai tulevaisuudessa saavien yritysten tilanteesta. Näin ollen se ei voi tutkia yksittäisten yritysten vaikutusta kilpailuun. Tässä yhteydessä riittää sen vahvistaminen, että mahdolliset tuensaajayritykset voivat saada tukia, jotka eivät ole yhdenmukaisia alalla sovellettavien direktiivien, suuntaviivojen ja puitteiden kanssa. Komissio korostaa lisäksi, että se pyysi menettelyn aloittamista koskeneessa päätöksessään osapuolia toimittamaan sille kaikki kunkin tuensaajan saamiin tukiin ja erityisolosuhteisiin liittyvät tiedot. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan ole toimittaneet näitä tietoja. Tästä syystä on ristiriitaista huomauttaa komissiolle siitä, että se ei ole esittänyt tarpeeksi yksityiskohtaista arvioita (kuten jotkut kolmannet väittävät), ja samalla kieltäytyä toimittamasta vaadittuja tietoja.

(84) Kyseisenä 45 prosentin verohyvityksenä myönnetyt valtiontuet edistävät suuria investointihankkeita, joiden arvo on yli 2,5 miljardia pesetaa. Komissio muistuttaa tältä osin, että alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen liitteessä I huomautetaan, että "verohelpotuksen muodossa annettuja tukia voidaan pitää investointeihin liittyvinä tukina, kun niiden perustana on tietty kyseiselle alueelle tehty investointi. Lisäksi kaikki verohelpotuksen muodossa annetut tuet voidaan liittää investointeihin, jos niille määrätään yhteinen yläraja, joka ilmaistaan prosentteina alueelle tehdyistä investoinneista". Tarkasteltava 45 prosentin verohyvitys näyttää täyttävän nämä edellytykset ainakin osittain, sillä veron peruste muodostuu investointimenoista ja hyvityksen määrä on 45 prosenttia investoinnista. Tästä syystä komissio katsoo, että kyseinen 45 prosentin verohyvitys näyttää olevan investointitukea, sillä se täyttää edellä mainitut edellytykset. Tästä syystä sitä on tarkasteltava investointitukea koskevien yhteisön sääntöjen perusteella.

(85) Jotta investointituelle voidaan myöntää perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan mukainen poikkeus, sen alueen, jolla tuki myönnetään, on kuuluttava aluetukikartan mukaisiin poikkeusten soveltamisalueisiin. Komissio muistuttaa Guipúzcoan tukikelpoisuudesta, ettei kyseiselle alueelle ole myönnetty kertaakaan 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista poikkeusta, koska bruttokansantuote asukasta kohden(31) sen sijaintipaikassa eli Baskimaan NUTS II -alueella(32) on ollut aina yli 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Alueellisten sääntöjen(33) mukaan perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan(34) mukaisen poikkeuksen myöntämisedellytykset täyttyvät vain siinä tapauksessa, että NUTS II -tason alueyksikköä vastaavalla alueella BKT asukasta kohden ei ylitä 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta.

(86) Kun tarkastellaan sitä, onko Guipúzcoan alue tukikelpoinen perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, komissio muistuttaa, että 1 päivän tammikuuta 1997 ja 18 päivän maaliskuuta 2000 välisenä aikana on ollut voimassa kaksi peräkkäistä aluetukikarttaa. Ensimmäinen kartta vahvistettiin 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyllä päätöksellä(35) ja sen voimassaoloaika oli 26 päivä syyskuuta 1995 - 31 päivä joulukuuta 1999. Kyseisen kartan mukaan koko Guipúzcoa on aluetta, jolla investointituki voitiin katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla edellyttäen, että suuryrityksille myönnetyn tuen enimmäisintensiteetti ei ylittänyt 25 prosenttia NAE (nettoavustusekvivalentti). Jälkimmäisen jakson osalta komissio muistuttaa, että se hyväksyi 11 päivänä huhtikuuta 2000 tekemällään päätöksellä Espanjan aluetukikartan vuosiksi 2000-2006. Kyseisen kartan mukaan Guipúzcoa luokitellaan edelleen alueeksi, jonka alueelliseen kehitykseen myönnettävät tuet voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c) alakohdan poikkeuksen nojalla edellyttäen, että suuryrityksille myönnetty tuki noudattaa aikaisemman kartan mukaisen 25 prosentin NAE enimmäisintensiteetin sijaan enimmäisintensiteettiä 20 prosenttia NAE.

(87) Komissio muistuttaa myös, että pk-yritysten osalta(36) investointituen intensiteetti voi pk-yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen(37) mukaan ylittää 10 prosentilla suuryrityksiin sovellettavan alueellisen enimmäisintensiteetin edellyttäen, että kokonaistuki ei ylitä 30 prosenttia NAE.

(88) On myös syytä muistaa, että investointeihin myönnetyn valtiontuen osalta tukikelpoisina pidetään kustannuksia aineellisista investoinneista, jotka ovat alkuinvestointeja ja vakioperustetta koskevien yhteisön määritelmien mukaisia(38). Sitä vastoin kaikki muut kuin näiden määritelmien mukaiset investoinnit (kuten korvausinvestoinnit tai investoinnit muuhun kuin maa-alueisiin, rakennuksiin ja laitteistoihin) eivät ole tukikelpoisia(39). Mainittu 45 prosentin verohyvitys on sidottu uuteen aineelliseen käyttöomaisuuteen(40) tehtävään investointiin. Korvausinvestoinnit eivät kuitenkaan ole kiellettyjä eivätkä "investointihankkeista" ja "investointihankkeen valmisteluvaiheessa" aiheutuneiden kustannusten korvaamista ole estetty. Koska näitä käsitteitä ei ole määritelty täsmällisesti, ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että 45 prosentin verohyvitys ei koske pelkästään vakioperusteen mukaisia kustannuksia, vaan myös korvausinvestointien kustannuksia tai muita vakioperusteeseen kuulumattomia kustannuksia. Näin ollen komissio katsoo, että tuen kohteena voi olla alkuinvestointi, mutta myös muut kustannukset, joita ei asiaa koskevien yhteisön sääntöjen mukaan voida pitää investointikustannuksina.

(89) Komissio muistuttaa myös, että alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (98/C 74/06) voimaantulon jälkeen perustamissopimuksen 87 artiklan 3 artiklan c alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan mahdollisesti kuuluvien tukien on Guipúzkoassa oltava edellä mainitun alkuinvestoinnin ja vakioperusteen yhteisön määritelmän mukaisia ja noudatettava asetettuja enimmäismääriä sekä täytettävä myös muita ehtoja. Tässä tapauksessa tukien on täytettävä seuraavat edellytykset: tuensaajan rahoitusosuus on vähintään 25 prosenttia (4.2 kohta); tukihakemus on jätettävä ennen investointihankkeen toteuttamisen aloittamista (4.2 kohta); investointi on säilytettävä vähintään viiden vuoden ajan (4.10 kohta) ja tuen kasautumista koskevia enimmäisintensiteettejä on noudatettava (4.18 ja 4.21 kohta).

(90) Komissio toteaa, että 45 prosentin verohyvityksenä myönnettyjä verotukia ei ole rajattu (1 päivän tammikuuta 1997 ja 31 päivän joulukuuta 1999 välisenä aikana) 25 prosenttiin NAE suuryritysten osalta eikä 30 prosenttiin NAE pk-yritysten osalta. Tämän jälkeisellä 1 päivänä tammikuuta 2000 alkavalla kaudella tukia ei myöskään ole rajattu 20 prosenttiin NAE suuryritysten osalta eikä 30 prosenttiin NAE pk-yritysten osalta. Lisäksi komissio toteaa, että tukikelpoiset kustannukset eivät täysin vastaa toimenpiteen vakioperustetta silloin kun korvausinvestoinnit eivät ole kiellettyjä ja muut kustannukset ovat tukikelpoisia. Näistä syistä komissio katsoo, että investoinneille myönnettyä 45 prosentin verohyvitystä ei voida katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan alueellisen poikkeuksen nojalla, koska yhteisön aluetukisääntöjä ei ole noudatettu.

(91) Kun tarkastellaan tukea investointikustannuksiin(41), jotka eivät ole yhteisön määritelmän mukaisia, niitä ei voida pitää investointitukina. Aluetuen suuntaviivojen (98/C 74/06) liitteen I mukaan verotuet voivat olla investointitukia, jos tuet myönnetään prosenttiosuuksina määritetyissä rajoissa yhteisön sääntöjen mukaisista investointikustannuksista. Tässä tapauksessa tukea on myönnetty prosenttiosuuksina määritellyissä rajoissa, mutta tuki on myönnetty yhteisön sääntöjä noudattamattomista investointikustannuksista. Tästä syystä näitä tukia ei voida kyseisten sääntöjen nojalla pitää investointitukina. Sen sijaan tuilla voidaan rahoittaa säännöllisesti aiheutuvia ja välttämättömiä kustannuksia, kuten korvausinvestointien aiheuttamia kustannuksia. Yritysten on vastattava tämäntyyppisistä juoksevista säännöllisistä kustannuksista hoitaessaan päivittäistä tai tavanomaista liiketoimintaansa. Näin ollen tämäntyyppiset investoinnit kuuluvat toimintatukien ryhmään, johon sovelletaan erityisiä valtiontukisääntöjä.

(92) Komissio muistuttaa tältä osin, että toimintatuiksi katsottavat aluetuet ovat vuonna 1988 annetun tiedonannon(42) ja alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (98/C 74/06) nojalla kiellettyjä. Poikkeuksellisesti tämäntyyppisiä tukia voidaan kuitenkin myöntää perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen soveltamisalueilla edellyttäen, että tuki täyttää aluetuen suuntaviivojen 4.15-4.17 kohdassa määrätyt erityisedellytykset, sitä myönnetään syrjäisimmillä alueilla tai harvaanasutuilla alueilla lisäkuljetuskustannusten korvaamiseen. Guipúzcoan NUTS III -tason alue ei kuitenkaan ole tukikelpoinen perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen nojalla, eikä toimintatukien myöntäminen kuulu näiden edellytysten piiriin. Guipúzcoan NUTS III -tason alue ei kuulu myöskään syrjäisimpiin(43) eikä harvaanasuttuihin alueisiin(44). Tästä syystä 45 prosentin verohyvitykseen sisältyvä toimintatuki on kiellettyä erityisesti siksi, että sitä ei myönnetä 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen mukaisella, syrjäisellä eikä harvaanasutulla alueella. Näin ollen tarkasteltavana olevat tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille.

(93) Komissio katsookin, ettei tarkasteltavana olevan verotukiohjelman voida katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan poikkeusten nojalla, sillä se ei ole aluetukisääntöjen mukainen.

(94) Kun tarkastellaan Guipúzcoalaisten pk-yritysten Guipúzcoan ulkopuolella toteuttamia investointeja, komissio muistuttaa, että tällaista tukea ei voida katsoa aluetueksi. Näin ollen niihin ei voi soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta. Sama koskee suuryritysten tekemiä investointeja. Jos tuensaaja sen sijaan on pk-yritys, siihen voidaan soveltaa pk-yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisesti perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan toista poikkeusta, jonka tarkoituksena on tukea tiettyä taloudellista toimintaa. Tällöin on syytä muistaa, että alkuinvestoinnin määritelmää on noudatettava ja tukikelpoisten kustannusten on oltava vakioperusteen mukaisia. Suuntaviivat edellyttävät myös, että kun poikkeusta sovelletaan aineelliseen investointiin, pienten yritysten osalta ei saa ylittää 15 prosentin eikä keskisuurten yritysten osalta 7,5 prosentin intensiteettiä. Komissio toteaa, että 45 prosentin verohyvityksenä myönnettyjä verotukia ei ole rajattu 15 prosenttiin NAE pienten yritysten osalta eikä 7,5 prosenttiin NAE keskisuurten yritysten osalta. Komissio toteaa lisäksi, että tukikelpoiset investoinnit eivät noudata täysin aluetuen suuntaviivojen (9o6/C 213/04) 4.2.1 kohdassa tarkoitetun alkuinvestoinnin määritelmää, eivätkä tukikelpoiset kustannukset ole täysin 4.2.1 kohdassa vahvistetun vakioperusteen mukaisia, sillä korvausinvestointeja ja muita kuin vakioperusteen mukaisia kustannuksia ei ole kielletty. Komissio katsoo, että näitä verotukia ei voida katsoa tiettyä taloudellista toimintaa edistävän perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla yhteismarkkinoille soveltuviksi.

(95) Aluetuen suuntaviivojen (98/C 74/06) soveltamisalan ulkopuolelle suljetaan perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maa- ja kalataloustuotteiden tuotanto, jalostus ja kaupan pitäminen sekä hiiliteollisuus. Liikenteen, terästeollisuuden, laivanrakennuksen, synteettiskuitujen ja autoteollisuuden aloilla sovelletaan erityissääntöjä suuntaviivoissa mainittujen sääntöjen lisäksi. Lisäksi niihin sovelletaan monialaisten puitteiden (98/C 107/05) mukaisia erityissääntöjä. Näin ollen arvioinnissa on otettava huomioon yhteensopivuus näiden sääntöjen kanssa, kun tuensaajayritys kuuluu kyseisille aloille tai kun investointi kuuluu monialaisten puitteiden soveltamisalaan.

(96) Sen lisäksi, että tutkitaan tietyn taloudellisen toiminnan kehitykseen liittyvän perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen soveltamista aiemmin käsitellyissä tapauksissa, on tutkittavat myös mahdollisuutta soveltaa kyseistä poikkeusta muihin tarkoituksiin. Voidaan todeta, että 45 prosentin verohyvityksen tavoitteena ei ole edistää tiettyä taloudellista toimintaa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Tällaista toimintaa ovat varsinkin tämän asian kannalta merkityksellisten yhteisön sääntöjen mukainen pk-yritysten toiminnan kehittäminen, tutkimus- ja kehitystyö, ympäristönsuojelu, uusien työpaikkojen luominen tai koulutus. Kyseisiin verotukiin ei tästä syystä voida soveltaa tietyn taloudellisen toiminnan kehittämistä koskevaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

(97) Koska 45 prosentin verohyvityksen myöntämiselle ei ole asetettu alakohtaisia rajoituksia, sitä voidaan myöntää rajoituksetta yhteisön erityissääntöjen soveltamisalaan kuuluvilla herkillä aloilla toimiville yrityksille. Tällaisia aloja ovat esimerkiksi perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden tuotanto, jalostus ja kaupan pitäminen, kalastus, hiili- ja terästeollisuus, laivanrakennus, synteettiset kuidut ja autoteollisuus.(45) Komissio katsoo, että 45 prosentin verohyvityksenä myönnetyt verotuet eivät voi noudattaa kyseisiä alakohtaisia sääntöjä. Kyseinen verohyvitys ei täytä edellytystä, jonka mukaan tuki ei saa edistää uutta tuotantokapasiteettia, jotta herkillä aloilla perinteisesti ilmenevät liikakapasiteettiongelmat eivät pahenisi. Komissio katsookin, että jos tuensaaja toimii mainituilla aloilla eikä noudata kyseisiä aloja koskevia sääntöjä, tarkasteltavana olevat tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille tietyn taloudellisen toiminnan edistämistä koskevan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla.

(98) Syyskuun 1 päivän 1998 jälkeen myönnetyn tuen osalta komissio katsoo, että tuen kohteena olevat investoinnit saattavat kuulua monialaisten puitteiden (98/C 107/05)(46) soveltamisalaan. Kyseisten puitteiden soveltamisalaan kuuluvat kaikki investointihankkeet, joiden arvo on yli 50 miljoonan euroa (yli 15 miljoonaa euroa tekstiili- ja vaatetusalalla), joiden intensiteetti ylittää 50 prosenttia alueellisesta enimmäisintensiteetistä, joissa työpaikkaa kohden myönnetty tuki ylittää 40000 euroa (30000 euroa tekstiili- ja vaatetusteollisuudessa) tai joille myönnetty kokonaistuki ylittää 50 miljoonaa euroa. Jokaisesta investointihankkeesta on ilmoitettava ennakolta komissiolle perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti, jotta komissio voi määrittää yhteismarkkinoille soveltuvan tuen enimmäisintensiteetin. Kyseisiä verotukia ei ole asetettu ennakkoilmoitusvelvollisuuden soveltamisalaan, kun ne ovat osa suuria investointihankkeita, eikä komissio arvioinnista mahdollisesti seuraavan intensiteetin supistamisen soveltamisalaan. Näin ollen komissio katsoo, että kyseiset verotuet eivät sovellu yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla, sillä 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta ei sovelleta Guipúzcoan alueella.

(99) Koska kyseisiä verotukia myönnettäessä ei ole otettu huomioon tuensaajayritysten taloudellista ja rahoitustilannetta, komissio pitää mahdollisena, että tuensaaja saattaa olla vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä tukea koskevissa suuntaviivoissa (99/C 288/02)(47) tarkoitettu vaikeuksissa oleva yritys. Komissio on tätä mieltä, vaikka on varsin epätodennäköistä (kuten Espanjan viranomaiset esittivät), että 45 prosentin veronhyvitystä sovellettaisiin nykyehdoin vaikeuksissa oleviin yrityksiin(48). Komissio toteaa, että kyseisten verotukien myöntäminen ei kuulu kyseisissä yhteisön suuntaviivoissa vahvistettujen edellytysten soveltamisalaan. Mainittujen suuntaviivojen (99/C 288/02) 20 kohdassa todetaan seuraavaa: "Komission mielestä pelastamis- ja rakenneuudistustuki voi edistää taloudellisen toiminnan kehitystä vaikuttamatta kaupankäyntiin yhteisön edun kanssa ristiriitaisella tavalla, jos näissä suuntaviivoissa määritellyt edellytykset täyttyvät. Jos edellytykset eivät täyty, nämä tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille, jos ne myönnetään vaikeuksissa oleville yrityksille". Komissio katsoo, että näiden verotukien myöntämistä vaikeuksissa oleville yrityksille ei voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana tietyn taloudellisen toiminnan edistämistä koskevan perustamissopimuksen 87 artiklan 7 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla.

Muiden poikkeusten soveltaminen

(100) Tarkasteltuihin tukiin, joihin ei voida soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan poikkeuksia, ei voida soveltaa myöskään muita 87 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia. Kyseisiä tukia ei voida katsoa 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisiksi sosiaalisiksi tuiksi eikä 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisiksi luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettäviksi tuiksi. Niiden tavoitteena ei ole 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti edistää Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä poistaa jäsenvaltion taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Niitä ei ole myöskään tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaisesti.

Yhteenveto

(101) Komissio katsoo, että 45 prosentin verohyvityksenä myönnettyihin verotukiin ei voida soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta, koska Guipúzcoa ei ole kyseisen poikkeuksen nojalla tukikelpoinen. Myöskään 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta "tuelle tietyn [...] talousalueen kehityksen edistämiseen [...]" ei voida soveltaa, koska kyseiset verotuet eivät täytä alueellista valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisia edellytyksiä. Tukiin ei myöskään voida soveltaa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta "tuelle tietyn taloudellisen toiminnan [...] edistämiseen", koska tuet eivät noudata pk-yrityksiä koskevia yhteisön sääntöjä ja koska tukiohjelma ei suuryritysten osalta noudata edellytystä tietyn taloudellisen toiminnan tukemisesta. Kyseisiin tukiin ei voida soveltaa muita perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia, sillä tukia ei voida katsoa 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisiksi sosiaalisiksi tuiksi, eikä 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisiksi luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettäviksi tuiksi. Niiden tavoitteena ei ole 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti edistää Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä poistaa jäsenvaltion taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Niihin ei voi soveltaa 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan poikkeusta, koska niitä ei ole tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen. Tarkasteltavana olevat tuet eivät näin ollen sovellu yhteismarkkinoille.

(102) Koska lopullisen veron määrän perusteella myöntämättä jäänyt hyvitys voidaan myöntää alkuperäistä myöntämispäätöstä seuraavien vuosien kuluessa(49), on oletettavaa, että osa verotuista voi vielä olla maksamatta. Nämä tuet ovat sääntöjenvastaisia ja yhteismarkkinoille soveltumattomia. Espanjan viranomaisten on peruutettava mahdollisesti joillekin tuensaajille vielä maksamatta oleva verohyvityksen osa.

(103) Jo maksettujen, yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien osalta on muistettava, että edellä mainittujen perusteiden mukaan tuensaajat eivät voi vedota yhteisön oikeuden yleisperiaatteisiin, kuten luottamuksensuojan tai oikeusvarmuuden periaatteisiin. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan soveltamiselle ei näin ollen ole estettä. Kyseisen kohdan mukaan "sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta". Espanjan viranomaisten onkin toteutettava tässä tapauksessa kaikki tarvittavat toimenpiteet jo maksetun tuen perimiseksi takaisin palauttaakseen ennalleen taloudellisen tilanteen, jossa tuensaajayritykset olisivat ilman sääntöjenvastaista tukea. Tuet on perittävä takaisin Espanjan lainsäädännön määräysten ja menettelyiden mukaan. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä ajankohdasta, kun tuki myönnettiin, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa Espanjassa(50) käytettyyn viitekorkoon.

(104) Näihin tukiin ei voida soveltaa mainittua poikkeusta eikä perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta "tuelle tietyn [...] talousalueen kehityksen edistämiseen..." voida soveltaa, koska kyseiset verotuet eivät täytä alueellista valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisia edellytyksiä. Tukiin ei myöskään voida soveltaa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta "tuelle tietyn taloudellisen toiminnan [...] edistämiseen", koska tuet eivät noudata pk-yrityksiä koskevia yhteisön sääntöjä ja koska tukiohjelma ei suuryritysten osalta noudata edellytystä tietyn taloudellisen toiminnan tukemisesta. Kyseisiin tukiin ei voida soveltaa muita perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia, sillä tukia ei voida katsoa 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisiksi sosiaalisiksi tuiksi, eikä 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisiksi luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettäviksi tuiksi. Niiden tavoitteena ei ole 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti edistää Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä poistaa jäsenvaltion taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Niihin ei voi soveltaa 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan poikkeusta, koska niitä ei ole tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen. Tarkasteltavana olevat tuet eivät näin ollen sovellu yhteismarkkinoille.

(105) Koska lopullisen veron määrän perusteella myöntämättä jäänyt verohyvitys voidaan myöntää alkuperäistä myöntämispäätöstä seuraavien vuosien kuluessa(51), on oletettavaa, että osa verotuista voi vielä olla maksamatta. Nämä tuet ovat sääntöjenvastaisia ja yhteismarkkinoille soveltumattomia. Espanjan viranomaisten on tästä syystä peruutettava mahdollisesti joillekin tuensaajille vielä maksamatta oleva osa verohyvityksestä.

(106) Jo maksettujen, yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien osalta on muistettava, että edellä mainittujen perusteiden mukaan tuensaajat eivät voi vedota yhteisön oikeuden yleisperiaatteisiin, kuten luottamuksensuojan tai oikeusvarmuuden periaatteisiin. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan soveltamiselle ei näin ollen ole estettä. Kyseisen kohdan mukaan "sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta". Espanjan viranomaisten onkin toteutettava tässä tapauksessa kaikki tarvittavat toimenpiteet jo maksetun tuen perimiseksi takaisin palauttaakseen ennalleen taloudellisen tilanteen, jossa tuensaajayritykset olisivat ilman sääntöjenvastaista tukea. Tuet on perittävä takaisin Espanjan lainsäädännön määräysten ja menettelyiden mukaan. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä ajankohdasta, kun tuki myönnettiin, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa Espanjassa käytettyyn viitekorkoon.(52)

(107) Tämä päätös koskee koko tukiohjelmaa ja se on pantava täytäntöön välittömästi. Myös kyseisestä ohjelmasta myönnetyt yksittäiset tuet on perittävä takaisin. Komissio muistuttaa, että tämä päätös ei estä sitä, että yksittäisten tukien katsotaan ominaisuuksiensa perusteella olevan kokonaan tai osittain yhteismarkkinoille soveltuvia joko komission jälkikäteen tekemän päätöksen tai poikkeusasetusten nojalla.

X. PÄÄTELMÄT

(108) Komissio päättelee edellä esitetyn perusteella, että

- Espanja on sääntöjenvastaisesti myöntänyt Guipúzcoassa investoinneille 45 prosentin verohyvityksen ja rikkonut näin perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan määräyksiä.

- Investoinneille myönnetty 45 prosentin verohyvitys ei sovellu yhteismarkkinoille.

- Espanjan viranomaisten on peruutettava vielä mahdollisesti joillekin tuensaajille maksamatta oleva osa verotukea. Espanjan viranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet jo maksetun, yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen perimiseksi takaisin palauttaakseen ennalleen taloudellisen tilanteen, jossa tuensaajayritykset olisivat ilman sääntöjenvastaista tukea,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Valtiontuki investoinneille myönnettynä 45 prosentin verohyvityksenä, jonka Espanja on sääntöjenvastaisesti ja perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohtaa rikkoen ottanut käyttöön Guipúzcoan historiallisessa seutukunnassa 22 päivänä joulukuuta 1997 annetun Norma Foralin 7/1997 kymmenennen lisäsäännöksen nojalla, ei sovellu yhteismarkkinoille.

2 artikla

Espanjan on poistettava käytöstä 1 artiklassa mainittu tukiohjelma, koska sen vaikutukset jatkuvat edelleen.

3 artikla

1. Espanjan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitetun ja tuensaajille sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin.

Espanjan on peruutettava maksamatta olevan tuen maksaminen.

2. Tuki on maksettava takaisin viipymättä kansallisen oikeuden mukaisten menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajien käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon.

4 artikla

Espanjan on ilmoitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.

5 artikla

Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle.

Tehty Brysselissä 11 päivänä heinäkuuta 2001.

Komission puolesta

Mario Monti

Komission jäsen

(1) EYVL C 351, 4.12.1999, s. 29.

(2) Komission päätös 1999/718/EY (EYVL L 292, 13.11.1999, s. 1).

(3) Komission päätös 2000/795/EY (EYVL L 318, 16.12.2000, s. 36).

(4) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

(5) Ks. alaviite 1.

(6) Guipúzcoan virallinen lehti, 17.3.2000.

(7) Norma Foral 7/1997, disposición adicional décima.

(8) Guipúzcoan virallinen lehti, 31.12.1997.

(9) Espanjan viranomaiset eivät ole toimittaneet täsmällistä määritelmää siitä, mitä kyseisten verotukien soveltamisen osalta tarkoitettiin "investointihankkeen valmisteluvaiheessa toteutetuilla investoinneilla".

(10) Ks. pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen 3.2 kohta (EYVL C 213, 19.8.1992) ja vähämerkityksisestä tuesta annettu komission tiedonanto (EYVL C 68, 6.3.1996).

(11) Ks. vuonna 1979 annetun komission tiedonannon liite (EYVL C 31, 3.2.1979).

(12) Ks. vuonna 1979 annetun komission tiedonannon liitteessä oleva 18 kohta (EYVL C 31, 3.2.1979) ja alueellista valtiontukea koskevien suuntaviivojen 4.4 kohta (98/C 74/06).

(13) Komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen (EYVL C 384, 10.12.1998).

(14) Komission kirje jäsenvaltioille SG(89) D/5521, 27.4.1989.

(15) Päätös 93/337/ETY (EYVL L 134, 3.6.1993).

(16) Asiat C-278/92, C-279/92 ja C-280/92, Espanja v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot 14.9.1994 (Kok. 1994, s. I-4103).

(17) Huomautusten toimittamiselle asetettu määräaika päättyi kuukauden kuluttua ilmoituksen julkaisemisesta 26.2.2000 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

(18) Asia 248/84, Saksa v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 14.10.1987 (Kok. 1987, s. 4013).

(19) "La dependencia exterior vasca en el periodo 1990-1995", Patxi Garrido Espinosan ja Maria Victoria García Olean laatima raportti, jonka Baskimaan aluehallituksen tilastotoimisto Euskal Estatistika-Erakundea/Instituto Vasco de Estadística (Eustat) on julkaissut.

(20) Espanjan ulkopuolelle suuntautuneen viennin osuus kokonaisviennistä oli 28,5 prosenttia vuonna 1990 ja 40,8 prosenttia viisi vuotta myöhemmin.

(21) "Estadística de Comercio Exterior para la Comunidad Autónoma de Euskadi en el año 1998", Eustatin laatima raportti.

(22) Ks. asia C-75/97 ("Maribel"), Belgia v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 17.6.1999, 48 ja 51 kohta; asia T-298/97, Alzetta, Mauro ym. v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15.6.2000, 80-82 kohta; julkisasiamies Ruíz-Jarabon päätelmät asiassa C-310/99, Italian tasavalta v. komissio, 17.5.2001, 54 ja 55 kohta, ja julkisasiamies Saggion päätelmät asiassa C-156/98, Saksa v. komissio, 27.1.2000, 31 kohta: "Tässä yhteydessä on korostettava, että yleisen tukijärjestelmän kauppaan kohdistuvien vaikutusten määrittämiseksi riittää, että ennakkoarvioinnissa voidaan kohtuullisella varmuudella katsoa, että järjestelmä vaikuttaa kauppaan". Jos yrityksen (tai kuten tässä tapauksessa, joidenkin yritysten) asema vahvistuu tukijärjestelmän ansiosta, kyseisen yrityksen saama etu voi periaatteessa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kilpailuun.

(23) Esim. "Plan General de Contabilidad".

(24) Esim. "Ley de Sociedades Anónimas".

(25) Ks. asia C-78/76, Steinike & Weinlig v. Saksan liittotasavalta, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 22.3.1977, 24 kohta. Asiassa C-313/90, Comité international de la rayonne et des fibres synthétiques ym v. komissio, 24.3.1993 annetun yhteisöjen tuomioistuimen tuomion johdanto-osan 45 kappaleessa todetaan toisaalta, ettei myöskään yhdenvertaisen kohtelun tai luottamuksensuojan periaatteisiin voida vedota sen perustelemiseksi, että tointa tulkitaan uudestaan virheellisesti.

(26) Espanjan perustuslaki, 31 §.

(27) Ks. asia 907/98, Administración del Estado c/ Junta Generales de Álava, Baskimaan korkeimman oikeuden 17.5.1999 antaman tuomion 6 kohta (411/99).

(28) Tukia koskevan arvioinnin tulokset ovat samat riippumatta siitä, perustuuko arviointi komission tiedonantoon vähämerkityksisestä tuesta (EYVL C 68, 6.3.1996) vai EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annettuun komission asetukseen N:o 69/2001 (EYVL L 10, 13.1.2001, s. 3).

(29) Koko kyseisen tukiohjelman voimassaoloaikana ei ole annettu yhtään poikkeusasetusta perustamissopimuksen 89 artiklan nojalla.

(30) Yhdistetyt asiat T-132/96 ja T-143/96, Freistaat Sachsen ym. v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15.12.1999, 300 kohta (Kok. 1999, s. II-3663).

(31) Bruttokansantuote (BKT) asukasta kohden ostovoimayksikkönä.

(32) Tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistö (Nomenclature of Territorial Units for Statistics, NUTS).

(33) Jäljempänä olevat viittaukset alueellisiin sääntöihin perustuvat vain alueellisia valtiontukia koskeviin suuntaviivoihin (98/C 74/06) ja aikaisempiin aluetukisääntöihin. Joissakin tapauksissa kyseessä olevien tukien arviointi koskee kaikkia tapauksia.

(34) Ks. komission tiedonanto 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan soveltamisesta aluetukiin, 1 kohta (EYVL C 212, 12.8.1988), ja aluetuen suuntaviivojen 3.5 kohta (98/C 74/06).

(35) Ks. tiedonanto 96/C 25/03.

(36) Ks. pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen 3.2 kohta (EYVL C 213, 19.8.1992) ja pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä annettu komission suositus (96/C 213/04).

(37) Pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevat yhteisön suuntaviivat (EYVL C 213, 19.8.1992 ja EYVL C 213, 23.7.1996).

(38) Ks. 20.10.1971 annetun neuvoston päätöslauselman liitteen 5.c kohta, EYVL C 111, 4.11.1971; vuonna 1979 annetun komission tiedonannon liitteen 18 kohta, EYVL C 31, 3.2.1979; pk-yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen 4.2.1 kohta tai alueellista valtiontukea koskevien suuntaviivojen (98/C 74/06) 4.4 kohta ("Alkuinvestoinnilla tarkoitetaan investointia kiinteään käyttöomaisuuteen, joka liittyy uuden laitoksen perustamiseen, olemassaolevan laitoksen laajentamiseen tai toimivan yrityksen tuotteen tai tuotantomenetelmän perusteelliseen muuttamiseen (rationalisoinnilla, monipuolistamisella tai nykyaikaistamisella)"), 4.5 kohta ("Alkuinvestointituki lasketaan prosenttiosuutena investoinnin arvosta. Tämä arvo mitataan yhtenäisen kuluperustan (vakioperusteen) mukaan, joka vastaa seuraavia investoinnin osatekijöitä: maa, rakennukset ja laitteet)"), EYVL C 74, 10.3.1998; sekä alaviite 23 ("Liikenteen alalla kuljetuskaluston hankintaan suunnattuja menoja (irtain omaisuus) ei voida sisällyttää yhtenäiseen kuluperustaan (vakioperuste). Nämä kustannukset eivät siis oikeuta alkuinvestointitukeen.").

(39) Ks. vuonna 1979 annetun komission tiedonannon liite (EYVL C 31, 3.2.1979).

(40) Suuntaviivojen (98/ C 74/06) 21 alaviitteessä todetaan, "että näin ollen korvaavat investoinnit eivät kuulu tämän käsitteen piiriin. Sellaiset investointituet kuuluvat toimintatukiin, joita koskevat 4.15-4.17 kohdassa esitetyt säännöt".

(41) On syytä huomata, että Espanjan viranomaiset tai asianomaiset eivät ole kiistäneet tämäntyyppisiä investointikustannuksia.

(42) Komission tiedonanto perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan soveltamisesta aluetukiin, 1 kohta (EYVL C 212, 12.8.1988).

(43) Alue ei sisälly perustamissopimuksen 299 artiklassa olevaan syrjäisimpien alueiden luetteloon.

(44) Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (98/C 74/06) 3.10.4 kohdan mukaisesti.

(45) Tällä hetkellä voimassa olevat alakohtaiset säännöt ovat saatavilla Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja kilpailun pääosaston verkkosivuilla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/ competition/state_aid/legislation/.

(46) Monialaiset puitteet alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille (EYVL C 107, 7.4.1998).

(47) Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea koskevat yhteisön suuntaviivat (94/C 368/05) (EYVL C 368, 23.12.1994), jotka korvattiin vuonna 1999 uusilla suuntaviivoilla (99/C 288/02) (EYVL C 288, 9.10.1999).

(48) Tällaisia ehtoja on mm. se, että edellytetään sellaisen rakenneuudistussuunnitelman toteuttamista, joka palauttaa yrityksen elinkelpoisuuden pitkällä aikavälillä.

(49) Soveltamisaika verohyvityksille, jotka on myönnetty 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Norma Foralin 22/1994 mukaisesti, on 9 vuotta. Tämä rajoitus on kuitenkin poistettu myöhemmin annetuissa Norma Foral -säännöksissä.

(50) Komission kirje jäsenvaltioille SG(91) D/4577, 4.3.1991. Ks. myös asia 142/87, Belgia v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 21.3.1990 (Kok. 1990, s. I-950).

(51) Soveltamisaika verohyvityksille, jotka on myönnetty 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Norma Foralin 22/1994 mukaisesti, on 9 vuotta. Tämä rajoitus on kuitenkin poistettu myöhemmin annetuissa Norma Foral -säännöksissä.

(52) Komission kirje jäsenvaltioille SG(91) D/4577, 4.3.1991. Ks. myös asia 142/87, Belgia v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 21.3.1990 (Kok. 1990, s. I-950).