FI Euroopan unionin virallinen lehti L 358/3

KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1857/2006,

annettu 15 päivänä joulukuuta 2006,

perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta maataloustuotteiden tuottamisen alalla toimiviin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sekä asetuksen (EY) N:o 70/2001 muuttamisesta

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin 7 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (1) ja erityisesti sen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan,

on julkaissut tämän asetuksen luonnoksen,

on kuullut neuvoa-antavaa valtiontukikomiteaa,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Asetuksella (EY) N:o 994/98 komissio valtuutetaan säätämään perustamissopimuksen 87 artiklan mukaisesti, että tiettyjen edellytysten vallitessa pienille ja keskisuurille yrityksille myönnetty tuki soveltuu yhteismarkkinoille ja vapautetaan perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätystä ilmoitusvelvollisuudesta.

(2) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annettua komission asetusta (EY) N:o 70/2001 (2) ei sovelleta perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen tuotteiden tuottamiseen tai jalostamiseen taikka kaupan pitämiseen liittyvään toimintaan.

(3) Komissio on soveltanut perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaa maataloustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiviin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin useissa päätöksissä ja vahvistanut toimintalinjansa, viimeksi maatalousalan valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa (3). Komission kyseisten artiklojen soveltamisesta maataloustuotteiden tuottamisen alalla toimiviin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin saaman huomattavan kokemuksen perusteella komission on tehokkaan valvonnan varmistamiseksi ja hallinnon yksinkertaistamiseksi, heikentämättä kuitenkaan komission harjoittamaa seurantaa, tarkoituksenmukaista myös käyttää sille asetuksella (EY) N:o 994/98 annettua valtuutta maataloustuotteiden tuottamisen alalla toimiviin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, jos perustamissopimuksen 89 artiklaa on ilmoitettu sovellettavan kyseisiin tuotteisiin.

(4) Maatalouden on tulevina vuosina mukauduttava markkinoiden kehityksessä, markkinapolitiikassa ja kaupan säännöissä, kulutuskysynnässä ja kuluttajien mieltymyksissä sekä yhteisön laajentumisen yhteydessä ilmeneviin uusiin tilanteisiin ja muutoksiin. Muutokset vaikuttavat paitsi maatalousmarkkinoihin myös yleisesti maaseutualueiden paikallistalouteen. Maaseudun kehittämispolitiikan tavoitteena pitäisi olla maaseutualueiden kilpailukyvyn palauttaminen ja parantaminen, ja sen pitäisi näin ollen edistää työpaikkojen säilyttämistä ja luomista kyseisillä alueilla.

(5) Pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on ratkaiseva asema työpaikkojen luomisessa ja yleisemmin yhteiskunnallisen vakauden ja talouden elinvoimaisuuden edistäjinä. Markkinoiden puutteellinen toiminta voi kuitenkin rajoittaa niiden kehittymistä. Niillä on usein vaikeuksia saada pääomaa tai luottoa, koska eräillä rahoitusmarkkinoilla vältetään riskinottoa, ja pienet ja keskisuuret yritykset pystyvät tarjoamaan vain rajallisia vakuuksia. Niiden resurssien vähäisyys voi myös rajoittaa niiden mahdollisuuksia hankkia tietoja varsinkin uudesta teknologiasta ja mahdollisista markkinoista. Kun otetaan huomioon nämä seikat, tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneen tuen tarkoituksena tulisi olla edistää pienten ja keskisuurten yritysten taloudellisen toiminnan kehittämistä, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Kehitystä pitäisi kannustaa ja tukea yksinkertaistamalla nykyisiä sääntöjä siltä osin kuin niitä sovelletaan pieniin ja keskisuuriin yrityksiin.

(6) Maataloustuotteiden tuottaminen, jalostaminen ja kaupan pitäminen on yhteisössä pitkälti pienten ja keskisuurten yritysten hallinnassa. Alkutuotantorakenteen ja maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen välillä on kuitenkin huomattavia eroja. Maataloustuotteiden jalostaminen ja kaupan pitäminen näyttää usein olevan samanlaista kuin teollisuustuotteiden vastaavat toiminnot. Sen vuoksi näyttäisi olevan aiheellista omaksua erilainen lähestymistapa maataloustuotteiden jalostamiseen ja kaupan pitämiseen ja sisällyttää nämä toimet teollisuustuotteita koskeviin sääntöihin. Sen vuoksi ja toisin kuin EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta maataloustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävään valtiontukeen 23 päivänä joulukuuta 2003 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1/2004 (4) omaksutussa lähestymistavassa, näyttää olevan hyödyllistä antaa poikkeusasetus, joka on suunnattu maatalouden alkutuotannon tarpeisiin.

(7) Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 (5) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20 päivänä syyskuuta 2005 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 (6) otetaan käyttöön erityiset valtiontukisäännöt maaseudun kehittämistoimenpiteille, joille myönnetään jäsenvaltioiden tukea ilman yhteisörahoitusta.

(8) Tällä asetuksella olisi myönnettävä poikkeus tuelle, joka täyttää kaikki siinä säädetyt vaatimukset, ja kaikille tukijärjestelmille, joiden osana myönnettävät tuet täyttävät kaikki tässä asetuksessa säädetyt vaatimukset. Tehokkaan valvonnan varmistamiseksi ja hallinnon yksinkertaistamiseksi heikentämättä kuitenkaan komission harjoittamaa seurantaa, tukijärjestelmiin ja niiden ulkopuolella myönnettyihin yksittäisiin tukiin olisi liityttävä nimenomainen viittaus tähän asetukseen.

(9) Koska on löydettävä sopiva tasapaino tuetulla alalla tapahtuvan kilpailun vääristymisen minimoinnin ja tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamisen välillä, tällä asetuksella ei pitäisi myöntää poikkeusta yksittäisille tuille, jotka ylittävät vahvistetun enimmäismäärän riippumatta siitä, myönnetäänkö tuki osana tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saanutta tukijärjestelmää.

(10) Tällä asetuksella ei pitäisi myöntää poikkeusta vientituelle tai tuelle, jonka ehtona on käyttää kotimaisia tuotteita tuontituotteiden sijaan. Tällainen tuki saattaa olla ristiriidassa yhteisön kansainvälisten velvollisuuksien kanssa. Vientitueksi ei yleensä tulisi katsoa tukea messujen osallistumiskuluihin eikä uuden tai olemassa olevan tuotteen tuomiseksi uusille markkinoille tarvittaviin tutkimuksiin tai neuvontapalveluihin.

(11) Kilpailun vääristymistä mahdollisesti aiheuttavien erojen poistamiseksi ja pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevien yhteisön ja kansallisten aloitteiden yhteensovittamisen helpottamiseksi sekä hallinnollisen selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi tässä asetuksessa sovellettavan pienten ja keskisuurten yritysten määritelmän olisi oltava sama kuin asetuksen (EY) N:o 70/2001 liitteessä I vahvistettu määritelmä.

(12) Komission vakiintuneen käytännön mukaisesti ja jotta voidaan varmistaa, että tuki on suhteutettu ja rajattu välttämättömään määrään, raja-arvot on ilmaistava mieluummin tuen intensiteettinä suhteessa tukikelpoisiin kustannuksiin kuin tuen enimmäismäärinä.

(13) Sen määrittämiseksi, soveltuuko tuki tämän asetuksen nojalla yhteismarkkinoille, on tarpeen ottaa huomioon tuen intensiteetti ja näin ollen tuen määrä avustusekvivalenttina ilmaistuna. Useassa erässä myönnettävän tuen avustusekvivalentin laskeminen edellyttää tuen myöntämishetkellä voimassa olevan markkinakoron käyttämistä. Jotta valtiontukisääntöjä sovellettaisiin yhdenmukaisesti, avoimesti ja yksinkertaisesti, tässä asetuksessa tarkoitettuina markkinakorkoina olisi pidettävä viitekorkoja, jotka komissio vahvistaa puolueettomien perusteiden pohjalta määräajoin, ja Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja Internetissä julkaistavia korkoja.

(14) Avoimuuden ja tehokkaan seurannan varmistamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava vain avoimiin tukitoimenpiteisiin. Nämä ovat tukitoimenpiteitä, joiden osalta bruttoavustusekvivalentti voidaan laskea etukäteen täsmällisesti prosenttiosuutena tukikelpoisista kustannuksista tarvitsematta tehdä riskinarviointia (esimerkiksi avustukset, korkotuet ja verotustoimenpiteet). Julkiset lainat olisi katsottava avoimiksi edellyttäen, että niillä on tavanomainen vakuus eikä niihin liity poikkeuksellista riskiä, jolloin niiden ei katsota sisältävän valtiontakausta. Tukitoimenpiteitä, joihin liittyy valtiontakauksia tai julkisia lainoja, joilla on valtiontakaus, ei periaatteessa pitäisi katsoa avoimiksi. Tällaiset tukitoimenpiteet olisi kuitenkin katsottava avoimiksi, jos valtiontakauksen tuki-intensiteetin laskennassa käytetyistä menetelmistä on tämän asetuksen antamisen jälkeen tehty ilmoitus komissiolle ennen tukitoimenpiteen toteuttamista ja komissio on hyväksynyt menetelmät. Komissio arvioi laskentamenetelmät EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina annetun tiedonannon (7) mukaisesti. Valtion osakkuuksia ja riskipääomatoimenpiteisiin sisältyvää tukea ei pitäisi katsoa avoimeksi tueksi. Komissiolle olisi aina ilmoitettava tukitoimenpiteet, jotka eivät ole avoimia. Komissio arvioi muita kuin avoimia tukitoimenpiteitä koskevat ilmoitukset erityisesti maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevissa vuosien 2007–2013 suuntaviivoissa vahvistettujen perusteiden mukaisesti.

(15) Maatalousalan valtiontukien arvioinnin alalla vakiintuneen komission käytännön mukaisesti ei ole tarpeen tehdä eroa pienten ja keskisuurten yritysten välillä. Joillekin tukityypeille on aiheellista vahvistaa tuensaajan mahdollisen tuen absoluuttinen määrä.

(16) Komission kokemusten perusteella tuen enimmäismäärät olisi vahvistettava tasolle, joka johtaa sopivaan tasapainoon kilpailun vääristymisen minimoimista tuetulla alalla koskevan tavoitteen sekä maatalousalan pienten ja keskisuurten yritysten liiketoiminnan kehittämisen edistämistä koskevan tavoitteen välillä. Jotta säilytettäisiin johdonmukaisuus yhteisön rahoittamien tukitoimenpiteiden kanssa, enimmäismäärät olisi yhdenmukaistettava maatalouden suuntaviivoissa ja asetuksissa (EY) N:o 1257/1999 ja (EY) N:o 1698/2005 vahvistettujen enimmäismäärien kanssa.

(17) On asianmukaista vahvistaa lisäedellytyksiä, jotka kaikkien tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saavien tukijärjestelmien tai yksittäisten tukien olisi täytettävä. Mahdolliset tuotantorajoitukset tai yhteisissä markkinajärjestelyissä yhteisön tuelle asetetut rajoitukset olisi otettava huomioon. Ottaen huomioon perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan tuen ainoana vaikutuksena ei saa olla sellaisten toimintakustannusten jatkuva tai määräaikainen vähentäminen, joista tuensaaja tavallisesti joutuu vastaamaan, ja tuen on oltava suhteutettu haittoihin, jotka on korjattava yhteisön edun mukaisiksi katsottujen sosiaalis-taloudellisten etujen turvaamiseksi. Yksipuoliset valtiontukitoimenpiteet, joiden ainoana tarkoituksena on parantaa tuottajien taloudellista tilannetta mutta jotka eivät edistä lainkaan alan kehittymistä, ja etenkin tuet, jotka myönnetään yksinomaan hinnan, määrän, tuotantoyksikön tai tuotantovälineyksikön perusteella, katsotaan toimintatuiksi, jotka eivät sovellu yhteismarkkinoille. Lisäksi tällaiset tuet todennäköisesti vaikuttavat myös yhteisten markkinajärjestelyjen mekanismeihin. Sen vuoksi on aiheellista rajata tämän asetuksen soveltamisala tiettyihin tukityyppeihin.

(18) Tällä asetuksella olisi myönnettävä poikkeus pienille ja keskisuurille maatiloille myönnetylle tuelle riippumatta siitä, missä ne sijaitsevat. Investoinnit ja työpaikkojen luominen voivat edistää epäsuotuisien alueiden ja asetuksen (EY) N:o 1698/2005 36 artiklan a alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitettujen alueiden taloudellista kehitystä. Tällaisten alueiden pienet ja keskisuuret maatilat kärsivät sekä sijaintiinsa liittyvistä rakenteellisista haitoista että kokoonsa liittyvistä ongelmista. Tämän vuoksi kyseisille alueille sijoittautuneisiin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin on aiheellista soveltaa korkeampia tuen enimmäismääriä.

(19) Kohdennetusta investointituesta johtuvan vääristymien riskin vuoksi ja jotta viljelijät voivat vapaasti päättää tuotteet, joihin investointeja tehdään, tämän asetuksen mukaisesti poikkeuksen saanut investointituki ei saisi rajoittua tiettyihin maataloustuotteisiin. Tämä edellytys ei saisi estää jäsenvaltiota jättämästä tiettyjä maataloustuotteita kyseisen tuen tai kyseisten tukijärjestelmien ulkopuolelle, erityisesti jos tuotteille ei ole tavanomaisia markkinointikanavia. Tietyt investointityypit olisi myös jätettävä tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle.

(20) Kun tukea myönnetään yhteisön uusien vaatimusten noudattamiseksi, jäsenvaltioiden ei pitäisi voida pidentää viljelijöiden sopeutumisaikaa viivyttämällä kyseisten sääntöjen täytäntöönpanoa. Tästä syystä olisi vahvistettava selkeästi päivämäärä, jonka jälkeen uutta lainsäädäntöä ei enää voida pitää uutena.

(21) Joissakin maataloutta koskevissa neuvoston asetuksissa säädetään erityisistä luvista tuille, joita jäsenvaltiot maksavat usein yhdessä yhteisön rahoituksen kanssa tai sen lisäksi. Näissä säännöksissä ei kuitenkaan ole yleensä säädetty vapautusta perustamissopimuksen 88 artiklan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos kyseiset toimenpiteet täyttävät perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan edellytykset. Koska tällaisten tukien edellytykset on määritelty tarkasti kyseisissä asetuksissa ja/tai koska tällaisista toimenpiteistä on ilmoitettava komissiolle kyseisten asetusten erityissäännösten nojalla, ei perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan määräyksen nojalla tarvitse tehdä erillistä ilmoitusta, jotta komissio voisi arvioida nämä toimenpiteet. Oikeusvarmuuden vuoksi viittaukset kyseisiin säännöksiin olisi sisällytettävä tähän asetukseen, ja sen vuoksi ei ole tarpeen edellyttää 88 artiklan mukaista ilmoitusta kyseisistä toimenpiteistä, jos voidaan varmistaa etukäteen, että tällaista tukea myönnetään vain pienille ja keskisuurille yrityksille.

(22) Jotta varmistetaan, että tuki on tarpeen ja edistää tietyn toiminnan kehittämistä, tällä asetuksella ei saisi antaa poikkeusta tuelle, jota myönnetään sellaiseen toimintaan, jota tuensaaja harjoittaisi pelkästään markkinavoimien säätelemissä olosuhteissa. Mitään tukea ei pitäisi voida myöntää takautuvasti toimille, jotka tuensaaja on jo toteuttanut.

(23) Tällä asetuksella ei saisi myöntää poikkeusta tuen kasautuessa muun valtiontuen, mukaan luettuna kansallisten, alueellisten tai paikallisten viranomaisten myöntämä tuki, samoihin tukikelpoisiin kustannuksiin liittyvän, asetuksen (EY) N:o 1698/2005 mukaisesti myönnetyn julkisen tuen tai yhteisön tuen kanssa, kun tällainen kasautuminen ylittää tässä asetuksessa vahvistetut kynnysmäärät. Tuki, jolle myönnetään poikkeus tämän asetuksen nojalla, ei saisi kasautua sellaisen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maatalous- ja kalastusalalla 6 päivänä lokakuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1860/2004 (8) mukaisen vähämerkityksisen tuen kanssa samojen tukikelpoisten kustannusten tai investointihankkeiden osalta, jos kasautuminen johtaa tässä asetuksessa vahvistetun tuen enimmäisintensiteetin ylittymiseen.

(24) Avoimuuden ja tehokkaan seurannan varmistamiseksi asetuksen (EY) N:o 994/98 3 artiklan mukaisesti on aiheellista laatia vakiomalli, jonka mukainen Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistavaksi tarkoitettu tiivistelmä jäsenvaltion on toimitettava komissiolle aina, kun tukijärjestelmä otetaan käyttöön tai tällaiseen järjestelmään kuulumaton yksittäinen tuki myönnetään tämän asetuksen mukaisesti. Samoista syistä on asianmukaista laatia säännöt tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saanutta tukea koskevista tiedoista, jotka jäsenvaltioiden on säilytettävä. Komission on aiheellista vahvistaa erityisvaatimukset, jotka koskevat jäsenvaltioiden komissiolle toimittamaa vuosikertomusta. Koska tarvittavaa teknologiaa on laajalti saatavilla, tiivistelmän ja vuosikertomuksen olisi oltava sähköisessä muodossa.

(25) Jos jäsenvaltio ei noudata tässä asetuksessa vahvistettuja ilmoitusvelvollisuuksia, komission voi olla mahdotonta suorittaa sille perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdan mukaisesti kuuluvaa seurantaa ja erityisesti arvioida, ovatko tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneiden tukien kasautumisen taloudelliset vaikutukset sellaisia, että ne haittaavat kaupankäynnin edellytyksiä yleisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Valtiontuen kasautumisen arviointi on tarpeen erityisesti silloin, kun sama tuensaaja voi saada tukea useasta lähteestä, mitä tapahtuu maatalousalalla yhä useammin. Sen vuoksi on ensiarvoisen tärkeää, että jäsenvaltio toimittaa aiheelliset tiedot nopeasti ennen tämän asetuksen mukaisen tuen täytäntöönpanoa.

(26) Maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimivien yritysten tukeen olisi sovellettava asetuksessa (EY) N:o 70/2001 tarkoitettujen muiden alojen pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyä valtiontukea koskevia sääntöjä. Sen vuoksi asetusta (EY) N:o 70/2001 olisi muutettava.

(27) Valtiontukeen, jolle on myönnetty poikkeus asetuksen (EY) N:o 1/2004 mukaisesti, olisi edelleen sovellettava poikkeusta, jos se täyttää kaikki tämän asetuksen edellytykset.

(28) On aiheellista laatia siirtymäsäännöksiä asetuksen soveltamisesta tukeen, joka on myönnetty ennen tämän asetuksen voimaantuloa ja jota ei ollut ilmoitettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätyn velvollisuuden mukaisesti.

(29) Tällä asetuksella ei rajoiteta jäsenvaltioiden mahdollisuutta ilmoittaa maataloustuotteiden tuottamisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta. Komissio arvioi tällaiset ilmoitukset tämän asetuksen ja maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevien vuosien 2007–2013 suuntaviivojen perusteella. Ilmoitukset, jotka ovat käsiteltävinä tämän asetuksen voimaantullessa, olisi arvioitava ensin tämän asetuksen perusteella, ja jos siinä säädetyt edellytykset eivät täyty, sen jälkeen maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevien vuosien 2007–2013 suuntaviivojen perusteella.

(30) Ottaen huomioon komission kokemus tällä alalla ja erityisesti taajuus, jolla valtiontukipolitiikkaa on yleensä tarpeen tarkistaa, on asianmukaista rajoittaa tämän asetuksen soveltamisaikaa. Jos tämän asetuksen soveltaminen päättyy eikä sen voimassaoloa jatketa, poikkeusta olisi sovellettava tämän asetuksen mukaisesti poikkeuksen saaneisiin tukijärjestelmiin vielä kuusi kuukautta, jotta jäsenvaltioilla olisi sopeutumisaikaa,

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 LUKU

SOVELTAMISALA, MÄÄRITELMÄT JA EDELLYTYKSET

1 artikla

Soveltamisala

1. Tätä asetusta sovelletaan maataloustuotteiden alkutuotannon alalla toimiville pienille ja keskisuurille maatiloille myönnettävään avoimeen tukeen. Sitä ei sovelleta maataloustuotteiden jalostamisesta tai kaupan pitämisestä aiheutuviin menoihin myönnettyyn tukeen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 artiklan soveltamista.

2. Rajoittamatta 16 artiklan a kohdan soveltamista tätä asetusta ei sovelleta

a) vientiin liittyvän toiminnan tukeen, eli tukeen, joka välittömästi liittyy vientimääriin, jakeluverkon perustamiseen ja toimintaan tai muihin vientitoimintaan liittyviin juokseviin menoihin;

b) tukeen, jolla suositaan kotimaisia tuotteita tuontituotteiden sijaan.

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

1) ’tuella’ toimenpiteitä, jotka täyttävät kaikki perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätyt edellytykset;

2) ’maataloustuotteella’ a) perustamissopimuksen liitteessä I lueteltuja tuotteita, neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 (9) soveltamisalaan kuuluvia kalastus- ja vesiviljelytuotteita lukuun ottamatta, b) CN-koodeihin 4502, 4503 ja 4504 kuuluvia tuotteita (korkkituotteet); c) neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1898/87 (10) 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja maitoa ja maitotuotteita vastaavia tuotteita tai niiden korvikkeita;

3) ’maataloustuotteiden jalostamisella’ maataloustuotetta koskevaa mitä tahansa toimenpidettä, jonka tuloksena on tuote, joka on myös maataloustuote lukuun ottamatta maatiloilla tapahtuvia toimintoja, jotka ovat tarpeen eläin- tai kasvituotteen valmistamiseksi ensimyyntiä varten;

4) ’maataloustuotteiden kaupan pitämisellä’ tavaran pitämistä tai esille panemista myyntiä varten, myytäväksi tarjoamista, toimittamista tai muulla tavoin markkinoille saattamista, lukuun ottamatta ensimyyntiä jälleenmyyjille tai jatkojalostajille alkutuottajan toimesta tai tuotteen valmistamista tällaista ensimyyntiä varten; alkutuottajan suorittama tuotteen myynti loppukäyttäjälle katsotaan kaupan pitämiseksi, jos se tapahtuu erillisissä, kyseiseen tarkoitukseen varatuissa tiloissa;

5) ’pienillä ja keskisuurilla yrityksillä’ (’pk-yritykset’) asetuksen (EY) N:o 470/2001 liitteessä I määriteltyjä pieniä ja keskisuuria yrityksiä;

6) ’tuen bruttointensiteetillä’ tuen määrää ilmaistuna prosentteina hankkeen tukikelpoisista kustannuksista. Käytettävistä luvuista ei vähennetä välittömiä veroja. Jos tuki myönnetään muussa muodossa kuin avustuksena, tuen määräksi katsotaan tuen avustusekvivalentti. Useammassa erässä maksettava tuki diskontataan myöntämishetken arvoon. Diskonttauksessa ja laskettaessa halpakorkoisen lainan sisältämän tuen määrää viitekorkona on käytettävä avustuksen myöntämisajankohtana voimassa ollutta korkoa;

7) ’laatutuotteella’ tuotetta, joka täyttää asetuksen (EY) N:o 1698/2005 32 artiklan mukaisesti määriteltävät perusteet;

8) ’luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevilla epäsuotuisilla sääoloilla’ sellaisia sääoloja kuin hallaa, rakeita, jäätä, sadetta tai kuivuutta, jotka tuhoavat yli 30 prosenttia viljelijän edellisen kolmivuotiskauden tai edelliseen viisivuotiskauteen perustuvan kolmen vuoden keskimääräisestä vuosituotannosta, lukuun ottamatta korkeinta ja alinta määrää;

9) ’epäsuotuisilla alueilla’ alueita, jotka jäsenvaltiot ovat määritelleet asetuksen (EY) N:o 1257/1999 17 artiklan mukaisesti;

10) ’investoinnilla, joka tehdään hiljattain käyttöönotettujen vähimmäisvaatimusten täyttämiseksi’ a) jos kyse on vaatimuksista, joissa ei säädetä siirtymäkaudesta, investointeja, jotka on aloitettu enintään kaksi vuotta ennen kuin vaatimukset on tehty toimijoille pakollisiksi, tai b) jos kyse on vaatimuksista, joissa säädetään siirtymäkaudesta, investointeja, jotka on aloitettu ennen kuin vaatimuksista tehdään toimijoille pakollisia;

11) ’nuorilla viljelijöillä’ maataloustuotteiden tuottajia, jotka täyttävät asetuksen (EY) N:o 1698/2005 22 artiklassa säädetyt edellytykset;

12) ’tuottajaryhmällä’ ryhmää, joka perustetaan, jotta sen jäsenet voivat yhdessä toimien mukauttaa yhteisten markkinajärjestelyjen tavoitteiden mukaisesti tuotantoaan ja tarjontaansa markkinoiden vaatimuksiin erityisesti tarjontaa keskittämällä;

13) ’tuottajien liitolla’ hyväksytyistä tuottajaryhmistä koostuvaa liittoa, joka pyrkii laajemmalla tasolla samoihin päämääriin;

14) ’kuolleilla eläimillä’ eläimiä, jotka on lopetettu ja joiden osalta on tehty tai ei ole tehty lopullista diagnoosia tai jotka ovat kuolleet (myös kuolleina syntyneet ja syntymättömät eläimet) maatilalla tai missä tahansa tiloissa tai kuljetuksen aikana, mutta joita ei ole teurastettu käytettäväksi ihmisten ravinnoksi;

15) ’TSE- ja BSE-testien kustannuksilla’ Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 999/2001 (11) liitteessä X olevan C luvun mukaisesti tehdyistä testeistä aiheutuvia kaikkia kustannuksia, mukaan luettuina testausvälineiden, näytteenoton sekä näytteiden kuljetuksen, testaamisen, varastoinnin ja hävittämisen kustannukset;

16) ’vaikeuksissa olevilla yrityksillä’ yrityksiä, joiden katsotaan olevan vaikeuksissa valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen yhteisön suuntaviivojen (12) mukaisesti;

17) ’korvaavalla investoinnilla’ investointia, joka korvaa pelkästään olemassa olevan rakennuksen tai koneen tai sen osia uudella ajanmukaisella rakennuksella tai koneella, mutta ei kuitenkaan lisää tuotantokapasiteettia enempää kuin 25 prosentilla tai muuta kyseisen tuotannon tai teknologian luonnetta kokonaan. Vähintään 30 vuoden ikäisen maatilarakennuksen purkamista kokonaan ja korvaamista ajanmukaisella rakennuksella tai maatilarakennuksen täydellistä peruskorjausta ei katsota korvaavaksi investoinniksi. Peruskorjausta pidetään täydellisenä, jos siitä aiheutuvat kustannukset ovat vähintään 50 prosenttia uuden rakennuksen arvosta;

18) ’avoimella tuella’ tukitoimenpiteitä, joiden osalta bruttoavustusekvivalentti voidaan laskea etukäteen täsmällisesti prosenttiosuutena tukikelpoisista kustannuksista tarvitsematta tehdä riskinarviointia (esimerkiksi toimenpiteet, joissa käytetään avustuksia, korkotukia ja verotustoimenpiteitä).

3 artikla

Poikkeuksen edellytykset

1. Järjestelmän ulkopuolinen avoin yksittäinen tuki, joka täyttää kaikki tämän asetuksen edellytykset, on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta edellyttäen, että 20 artiklan 1 kohdassa säädetty tiivistelmä tiedoista on toimitettu, tuki sisältää nimenomaisen viittauksen tähän asetukseen ja siinä mainitaan tämän asetuksen nimi ja viite julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

2. Avoimet tukijärjestelmät, jotka täyttävät kaikki tämän asetuksen edellytykset, ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvia ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta edellyttäen, että

a) tuki, jota voidaan myöntää tällaisen järjestelmän nojalla, täyttää kaikki tämän asetuksen edellytykset;

b) järjestelmässä on nimenomainen viittaus tähän asetukseen, ja siinä mainitaan tämän asetuksen nimi ja viite julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä;

c) 20 artiklan 1 kohdassa säädetty tiivistelmä tiedoista on toimitettu.

3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetuista tukijärjestelmistä myönnetty tuki on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta edellyttäen, että myönnetty tuki täyttää suoraan kaikki tämän asetuksen edellytykset.

4. Tuesta, joka ei kuulu tämän asetuksen tai asetuksen (EY) N:o 994/98 1 artiklan mukaisesti hyväksyttyjen muiden asetusten tai tämän asetuksen 17 artiklassa lueteltujen asetusten soveltamisalaan, on ilmoitettava komissiolle perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Kyseinen tuki on arvioitava maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevissa vuosien 2007–2013 yhteisön suuntaviivoissa vahvistettujen perusteiden mukaisesti.

2 LUKU

TUKILUOKAT

4 artikla

Maatilainvestoinnit

1. Yhteisössä sijaitsevien maatilojen investointituki maataloustuotteiden alkutuotantoon on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2–10 kohdassa säädetyt edellytykset.

2. Tuen bruttointensiteetti saa olla enintään

a) 50 prosenttia tukikelpoisista investoinneista epäsuotuisilla alueilla tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 36 artiklan a alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitetuilla alueilla, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet mainitun asetuksen 50 ja 94 artiklan mukaisesti;

b) 40 prosenttia tukikelpoisista investoinneista muilla alueilla;

c) 60 prosenttia tukikelpoisista investoinneista epäsuotuisilla alueilla tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 36 artiklan a alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitetuilla alueilla, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet mainitun asetuksen 50 ja 94 artiklan mukaisesti, ja 50 prosenttia muilla alueilla nuorten viljelijöiden viiden vuoden kuluessa toiminnan aloittamisesta tekemien investointien osalta;

d) 75 prosenttia tukikelpoisista investoinneista neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2019/93 (13) tarkoitetuilla syrjäisimmillä alueilla ja pienillä Egeanmeren saarilla;

e) 75 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista a alakohdassa tarkoitetuilla alueilla ja 60 prosenttia muilla alueilla, joilla investointi aiheuttaa ympäristön suojeluun ja parantamiseen, kotieläintuotantoyritysten hygieniaolojen parantamiseen tai kotieläinten hyvinvointiin liittyviä ylimääräisiä kustannuksia. Tämä korotus voidaan myöntää vain investointeihin, joilla ylitetään yhteisön voimassa olevat vähimmäisvaatimukset, tai investointeihin, jotka tehdään hiljattain käyttöönotettujen vähimmäisvaatimusten täyttämiseksi. Korotuksen on rajoituttava yksinomaan tukikelpoisiin tarvittaviin lisäkustannuksiin eikä sitä sovelleta tuotantokapasiteettia lisääviin investointeihin.

3. Investoinneilla on pyrittävä erityisesti seuraaviin tavoitteisiin:

a) tuotantokustannusten supistaminen;

b) tuotannon parantaminen ja uudelleensuuntaaminen;

c) laadun parantaminen;

d) luonnonympäristön säilyttäminen ja parantaminen tai hygieniaolosuhteiden tai eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten parantaminen.

4. Tukikelpoiset kustannukset voivat sisältää:

a) kiinteän omaisuuden rakentamista, hankintaa tai parantamista;

b) koneiden ja laitteiden hankintaa tai ostoleasingiä, tietokoneohjelmistot mukaan luettuina, enintään omaisuuden markkina-arvoon asti;

c) edellä olevan a ja b alakohdan menoihin liittyviä yleiskuluja, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkioita, toteutettavuustutkimuksia sekä patenttien ja käyttölupien hankintakuluja.

Muut kuin ensimmäisen alakohdan b alakohdassa luetellut leasingsopimukseen liittyvät menot, kuten verot, vuokranantajan kate, korkojen jälleenrahoituskulut, yleiskulut ja vakuutusmaksut jne., eivät ole tukikelpoisia.

5. Tukea voidaan myöntää vain maatiloille, jotka eivät ole vaikeuksissa olevia yrityksiä.

Tukea voidaan myöntää, jotta tuensaaja voi täyttää hiljattain käyttöönotetut ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevat vähimmäisvaatimukset.

6. Yhteisistä markkinajärjestelyistä annetuissa neuvoston asetuksissa säädettyjen kieltojen tai rajoitusten kanssa ristiriidassa olevalle tuelle ei voida myöntää poikkeusta silloinkaan, kun kiellot ja rajoitukset koskevat vain yhteisön tukea.

7. Tukea ei voida rajoittaa joihinkin tiettyihin maataloustuotteisiin, ja sen vuoksi sen on oltava avointa kaikille maatalouden aloille, paitsi jos jäsenvaltio jättää joitain tuotteita järjestelmän ulkopuolelle ylikapasiteetin tai sen vuoksi, ettei tuotteelle ole markkinointikanavia. Tukea ei voida myöntää seuraaviin tarkoituksiin:

a) tuotanto-oikeuksien, eläinten ja yksivuotisten kasvien hankintaan;

b) yksivuotisten kasvien istuttamiseen;

c) viemäröintitöihin tai kastelulaitteisiin tai niitä koskeviin töihin, paitsi jos tällainen investointi laskee aiempaa vedenkulutusta vähintään 25 prosentilla;

d) pelkkiin korvaaviin investointeihin.

8. Tukea voidaan myöntää muun kuin rakentamiseen tarkoitetun maan hankintaan enintään 10 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista.

9. Yksittäiselle yritykselle myönnettävän tuen määrä saa olla enintään 400 000 euroa millä tahansa kolmen verovuoden jaksolla tai enintään 500 000 euroa, jos yritys sijaitsee epäsuotuisalla alueella tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 36 artiklan a alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitetulla alueella, jonka jäsenvaltiot ovat nimenneet mainitun asetuksen 50 ja 94 artiklan mukaisesti.

10. Tukea ei saa myöntää, jos se koskee maitoa tai maitotuotteita vastaavien tuotteiden tai niiden korvikkeiden valmistusta.

5 artikla

Perinteisten maisemien ja rakennusten säilyttäminen

1. Perinteisten maisemien ja rakennusten säilyttämiseen tarkoitettu tuki on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se noudattaa tämän artiklan 2 ja 3 kohdan säännöksiä.

2. Todellisiin kustannuksiin voidaan myöntää enintään 100 prosenttia tukea investoinneille tai infrastruktuuri-investoinneille, joiden tavoitteena on tuotannolliseen toimintaan liittymättömän luonnon- ja kulttuuriperinnön säilyttäminen maatiloilla, kuten arkeologisten tai historiallisten piirteiden säilyttäminen. Näihin kustannuksiin voi kuulua enintään 10 000 euroa vuodessa kohtuullisena korvauksena viljelijän itsensä tai tämän työntekijöiden tekemästä työstä.

3. Todellisiin kustannuksiin voidaan myöntää tukea enintään 60 prosenttia tai enintään 75 prosenttia epäsuotuisilla alueilla tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 36 artiklan a alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitetuilla alueilla, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet mainitun asetuksen 50 ja 94 artiklan mukaisesti, investoinneille tai infrastruktuuri-investoinneille, joiden tavoitteena on tuotanto-omaisuuteen liittyvän kulttuuriperinnön säilyttäminen maatiloilla, esimerkiksi maatilan rakennusten säilyttäminen, ja edellyttäen, että investointi ei lisää maatilan tuotantokapasiteettia.

Tapauksissa, joissa tuotantokapasiteetti kasvaa, sovelletaan 4 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja tavanomaisia tukimääriä tukikelpoisiin kustannuksiin, jotka aiheutuvat tarvittavan työn suorittamisesta nykyisin käytössä olevia tavanomaisia materiaaleja käyttäen. Lisätukea voidaan myöntää enintään 100 prosenttia ylimääräisiin kustannuksiin, jotka aiheutuvat rakennukseen kuuluvan kulttuuriperinnön säilyttämistä varten tarvittavien perinteisten materiaalien käytöstä.

6 artikla

Maatilan rakennusten siirtäminen yleisen edun vuoksi

1. Maatilan rakennusten siirtämiseen tarkoitettu tuki on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se on yleisen edun mukainen ja täyttää tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa säädetyt edellytykset.

Tämän artiklan nojalla myönnettävän tuen oikeuttava yleinen etu on täsmennettävä asiaa koskevissa jäsenvaltion säännöksissä.

2. Todellisiin kustannuksiin voidaan myöntää enintään 100 prosenttia tukea, jos siirtäminen merkitsee vain olemassa olevien rakennusten purkamista, siirtoa toiseen paikkaan ja uudelleen pystyttämistä.

3. Jos viljelijä saa yleisen edun vuoksi tehtävän siirtämisen ansiosta käyttöönsä uudenaikaisemmat tilat, viljelijän rahoitusosuuden on oltava vähintään 60 prosenttia tai 50 prosenttia epäsuotuisilla alueilla tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 36 artiklan a alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitetuilla alueilla, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet mainitun asetuksen 50 ja 94 artiklan mukaisesti, kyseisten tilojen siirtämisen jälkeen syntyneestä arvonnoususta. Kun tuensaajana on nuori viljelijä, osuuden on oltava vähintään 55 prosenttia tai epäsuotuisilla alueilla 45 prosenttia.

4. Jos yleisen edun vuoksi tehtävä siirtäminen lisää tuotantokapasiteettia, tuensaajan rahoitusosuuden on oltava vähintään 60 prosenttia tai 50 prosenttia epäsuotuisilla alueilla tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 36 artiklan a alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitetuilla alueilla, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet mainitun asetuksen 50 ja 94 artiklan mukaisesti, kyseiseen lisäykseen liittyvistä menoista. Kun tuensaajana on nuori viljelijä, osuuden on oltava vähintään 55 prosenttia tai epäsuotuisilla alueilla 45 prosenttia.

7 artikla

Nuorten viljelijöiden aloitustuki

Nuorten viljelijöiden aloitustuki on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää asetuksen (EY) N:o 1698/2005 22 artiklassa säädetyt edellytykset.

8 artikla

Tuki varhaiseläkkeelle siirtymiseen

Viljelijöiden varhaiseläkkeelle siirtymiseen tarkoitettu tuki on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää seuraavat edellytykset:

a) asetuksen (EY) N:o 1698/2005 23 artiklassa säädetyt perusteet ja komission kyseisen artiklan täytäntöönpanemiseksi antamat säännöt;

b) kaupallisesta viljelytoiminnasta luovutaan pysyvästi ja lopullisesti.

9 artikla

Tuki tuottajaryhmille

1. Tuottajaryhmien tai tuottajien liittojen perustamiseen tarkoitettu tuki on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se noudattaa tämän artiklan 2–8 kohdan säännöksiä.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun tukeen ovat oikeutettuja seuraavat, jos ne ovat kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla oikeutettuja taloudelliseen tukeen:

a) maataloustuotteita tuottavat tuottajaryhmät tai tuottajien liitot; ja/tai

b) tuottajien liitot, jotka vastaavat maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten tai laatumerkkien käytön valvonnasta yhteisön lainsäädännön mukaisesti.

Tuottajaryhmän tai tuottajien liiton sisäisissä säännöissä sen jäsenet on velvoitettava pitämään tuotantonsa kaupan niiden toimitusta ja markkinoille saattamista koskevien sääntöjen mukaisesti, jotka ryhmä tai liitto on vahvistanut. Säännöissä voidaan sallia, että tuottaja saattaa osan tuotannostaan suoraan markkinoille. Säännöissä on edellytettävä, että ryhmän tai liiton jäseniksi liittyvien tuottajien on oltava jäsenenä vähintään kolme vuotta ja että niiden on ilmoitettava eroamisestaan vähintään 12 kuukautta etukäteen. Ryhmillä on lisäksi oltava yhteiset säännöt tuotantotavoista, erityisesti tuotteiden laadusta, luonnonmukaisten tai muiden ympäristönsuojeluun tarkoitettujen tuotantomenetelmien käytöstä, yhteiset tuotteiden markkinoille saattamista koskevat säännöt ja säännöt tuotetiedoista, erityisesti sadosta ja sen käyttömahdollisuuksista. Tuottajien on kuitenkin edelleen oltava vastuussa tilojensa hoidosta. Tuottajaryhmässä tai tuottajien liitossa tehtyjen sopimusten on oltava täysin kaikkien kilpailulainsäädännön asiaa koskevien säännösten, erityisesti perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan, mukaisia.

3. Tukikelpoisiin menoihin kuuluvat asianmukaisten tilojen vuokraaminen, toimistolaitteiden hankinta, tietokoneet ja niiden ohjelmistot mukaan luettuina, hallinnollisesta henkilöstöstä aiheutuvat kulut, yleiskulut sekä palkkiot oikeudellisista ja hallinnollisista palveluista. Jos tilat ostetaan, tukikelpoiset menot on rajoitettava markkinahintojen mukaisiin vuokrakuluihin.

4. Tukea ei saa maksaa viidennen vuoden jälkeen syntyneistä kustannuksista eikä kustannuksista, jotka maksetaan sen jälkeen, kun tuottajaorganisaation hyväksymisestä on kulunut seitsemän vuotta. Tämä ei rajoita tuen myöntämistä tukikelpoisiin menoihin, jotka rajoittuvat tuensaajan liikevaihdon vuosittaiseen vähintään 30 prosentin kasvuun ja johtuvat siitä, silloin kun se on seurausta uusien jäsenten liittymisestä ja/tai tuotevalikoiman laajentamisesta.

5. Tukea ei saa myöntää tuotantojärjestöille, kuten yrityksille tai osuuskunnille, joiden tarkoituksena on hoitaa yhtä tai useampaa tilaa ja jotka ovat näin ollen käytännössä yksittäisiä tuottajia.

6. Tukea ei saa myöntää sellaisille muille maatalousalan järjestöille, jotka suorittavat esimerkiksi keskinäiseen avunantoon, lomituspalveluun sekä tilanhoitopalveluihin liittyviä maatalouden tuotantotason tehtäviä jäsenten tiloilla ilman, että järjestöt osallistuvat yhteistoiminnassa tapahtuvaan tuotannon mukauttamiseen markkinoiden vaatimuksiin.

7. Tuottajaryhmälle tai tuottajien liitolle tämän artiklan nojalla myönnettävän tuen kokonaismäärä saa olla enintään 400 000 euroa.

8. Tukea ei saa myöntää sellaisille tuottajaryhmille tai tuottajien liitoille maksettavalle tuelle, joiden tavoitteet ovat ristiriidassa jonkin yhteisen markkinajärjestelyn perustamisesta annetun neuvoston asetuksen kanssa.

10 artikla

Eläin- ja kasvitauteihin sekä tuholaisten esiintymiseen liittyvä tuki

1. Tuki, jota myönnetään viljelijöille eläin- tai kasvitautien tai tuholaisten esiintymisen torjuntaan tai hävittämiseen liittyvien terveystarkastusten, testeistä ja muista seulontatoimista aiheutuneiden kustannusten, rokotteiden, lääkkeiden ja kasvinsuojeluaineiden hankinnan ja annostelun, teurastuskulujen ja viljelmien tuhoamiskustannusten korvaamiseksi, on yhteismarkkinoille soveltuvaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää seuraavat sekä tämän artiklan 4–8 kohdassa säädetyt edellytykset:

a) tuen bruttointensiteetti saa olla enintään 100 prosenttia;

b) tuki myönnetään luontoissuorituksena tuettujen palvelujen muodossa eikä siihen liity tuottajille maksettavia suoria tukia.

2. Tuki eläin- tai kasvitautien tai tuholaisten aiheuttamien menetysten korvaamiseksi viljelijöille on yhteismarkkinoille soveltuvaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää seuraavat ja tämän artiklan 4–8 kohdassa vahvistetut edellytykset:

a) korvaus on laskettava ainoastaan suhteessa i) taudin ja tuholaistartunnan vuoksi kuolleiden eläinten tai tuhottujen kasvien tai pakollisen julkisen torjunta- tai hävittämisohjelman mukaisen julkisen määräyksen perusteella tapettujen eläinten tai tuhottujen kasvien markkina-arvoon, ii) karanteenivelvollisuuksista ja uusien eläinten hankintaan tai kasvien uudelleen istuttamiseen liittyvistä vaikeuksista aiheutuneisiin tulonmenetyksiin;

b) tuen bruttointensiteetti saa olla enintään 100 prosenttia;

c) tuen on rajoituttava viranomaisten virallisesti tunnustamasta taudinpurkauksesta johtuviin menetyksiin.

3. Tukikelpoisten kustannusten tai menetysten tuen enimmäismäärästä on vähennettävä 1 ja 2 kohdan mukaisesti:

a) vakuutusjärjestelmistä saadut määrät; ja

b) kustannukset, jotka eivät ole aiheutuneet kyseisestä taudista ja jotka olisivat aiheutuneet muutoinkin.

4. Tuet on maksettava taudeista tai tuholaisista, joita varten on olemassa yhteisön tai kansallisten lakien, asetusten tai hallinnollisten toimenpiteiden muodossa vahvistetut säännökset. Tuet on sen vuoksi maksettava osana yhteisön, kansallisen tai alueellisen tason julkista ohjelmaa, joka koskee kyseisen taudin tai tuholaisen ennaltaehkäisyä, valvontaa tai hävittämistä. Taudit tai tuholaisten esiintyminen on määriteltävä ohjelmassa tarkoin, ja siihen on sisällyttävä myös kuvaus kyseisistä toimenpiteistä.

5. Tuki ei saa koskea tautia, jonka osalta yhteisön lainsäädännössä säädetään valvontatoimenpiteiden erityismaksuista.

6. Tuki ei saa koskea toimenpiteitä, joiden osalta yhteisön lainsäädännössä säädetään, että kyseisten toimenpiteiden kustannuksista vastaa maatila, jollei kyseisten tukitoimenpiteiden kustannuksia voida korvata kokonaan tuottajilta perittävillä pakollisilla maksuilla.

7. Eläintautien osalta tukea on myönnettävä Maailman eläintautijärjestön vahvistamassa eläintautien luettelossa ja/tai neuvoston päätöksen 90/424/ETY (14) liitteessä mainituille taudeille.

8. Tukijärjestelmät on otettava käyttöön kolmen vuoden kuluessa tapahtumasta, joka on aiheuttanut menot tai menetyksen. Tuki on maksettava neljän vuoden kuluessa tapahtumasta.

11 artikla

Epäsuotuisien sääolojen aiheuttamista menetyksistä maksettava tuki

1. Luonnonmullistuksiin rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen aiheuttamien eläinten, kasvien tai maatilan rakennusten menetysten korvaamiseksi viljelijöille myönnetty tuki on yhteismarkkinoille soveltuvaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää kasvien tai eläinten osalta tämän artiklan 2–6, 9 ja 10 kohdassa sekä maatilan rakennusten osalta tämän artiklan 3–8 ja 10 kohdassa vahvistetut edellytykset.

2. Tuen bruttointensiteetti saa olla enintään 80 prosenttia ja 90 prosenttia epäsuotuisilla alueilla tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 36 artiklan a alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitetuilla alueilla, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet mainitun asetuksen 50 ja 94 artiklan mukaisesti, epäsuotuisista sääoloista johtuvasta tuotteen myynnistä aiheutuvasta tulonvähennyksestä. Tulonvähennys lasketaan vähentämällä

a) sinä vuonna, jona epäsuotuisien sääolojen aiheuttama tapahtuma esiintyi, tuotetun tuotteen määrä kerrottuna kyseisen vuoden aikana saadulla keskimääräisellä myyntihinnalla

b) edellisen kolmivuotiskauden keskimääräisestä vuosituotannosta (tai edelliseen viisivuotiskauteen perustuvan kolmen vuoden keskimääräisestä tuotannosta, lukuun ottamatta korkeinta ja alinta määrää) kerrottuna saadulla keskimääräisellä myyntihinnalla.

Tällä tavoin saatua tukikelpoista määrää voidaan korottaa muiden sellaisten kustannusten määrällä, jotka ovat aiheutuneet viljelijälle erityisesti siksi, että sato on jäänyt korjaamatta epäsuotuisan tapahtuman vuoksi.

3. Tukikelpoisten menetysten enimmäismäärästä on vähennettävä 1 kohdan mukaisesti:

a) vakuutusjärjestelmistä saadut määrät; ja

b) kustannukset, jotka eivät johdu epäsuotuisista sääoloista.

4. Menetykset on laskettava yksittäisen maatilan tasolla.

5. Tuki on maksettava suoraan kyseiselle viljelijälle tai tuottajaorganisaatiolle, jonka jäsen viljelijä on. Jos tuki maksetaan tuottajaorganisaatiolle, tuen määrä ei saa ylittää määrää, joka viljelijälle olisi voitu myöntää.

6. Luonnonmullistuksiin rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen aiheuttamista vahingoista maatilan rakennuksille ja maatilan laitteille maksettavien korvausten tuen bruttointensiteetti saa olla enintään 80 prosenttia ja 90 prosenttia epäsuotuisilla alueilla tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 36 artiklan a alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitetuilla alueilla, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet mainitun asetuksen 50 ja 94 artiklan mukaisesti.

7. Viranomaisten on tunnustettava virallisesti epäsuotuisat sääolot, jotka voidaan rinnastaa luonnonmullistukseen.

8. Korvausta on 1 päivän tammikuuta 2010 jälkeen vähennettävä 50 prosentilla, jollei sitä ole myönnetty viljelijälle, joka on ottanut vakuutuksen, joka kattaa vähintään 50 prosenttia viljelijän keskimääräisestä vuosituotannosta tai tuotantoon liittyvistä tuloista ja tilastollisesti yleisimmät sääoloihin liittyvät riskit kyseisessä jäsenvaltiossa tai kyseisellä alueella.

9. Tammikuun 1 päivästä 2011 alkaen kuivuuden aiheuttamille menetyksille maksettavan tuen suorittamisesta voi vastata vain jäsenvaltio, joka on maatalouden osalta täysimääräisesti pannut täytäntöön Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (15) 9 artiklan ja joka varmistaa sen, että maatalouden vesihuoltoon liittyvien palveluiden kustannukset peritään kyseiseltä alalta asianmukaisina maksuosuuksina.

10. Tukijärjestelmät on otettava käyttöön kolmen vuoden kuluessa tapahtumasta, joka on aiheuttanut menot tai menetyksen. Tuki on maksettava neljän vuoden kuluessa tapahtumasta.

12 artikla

Tuki vakuutusmaksujen suorittamiseen

1. Tuki vakuutusmaksuihin on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa vahvistetut edellytykset.

2. Tuen bruttointensiteetti saa olla enintään

a) 80 prosenttia vakuutusmaksujen kustannuksista, jos vakuutussopimuksessa tarkennetaan, että vakuutus kattaa vain luonnonmullistuksiin rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen aiheuttamat menetykset;

b) 50 prosenttia vakuutusmaksujen kustannuksista, jos vakuutussopimuksessa tarkennetaan, että vakuutus kattaa erityisesti i) a alakohdassa tarkoitetut menetykset ja muut sääolojen aiheuttamat menetykset, ja/tai ii) eläin- tai kasvitautien tai tuholaisten aiheuttamat menetykset.

3. Tuki ei saa estää vakuutuspalvelujen sisämarkkinoiden toimintaa. Tuki ei saa rajoittua vain yhden vakuutusyhtiön tai -yhtiöryhmän tarjoamaan vakuutukseen, eikä sen edellytyksenä saa olla vakuutuksen ottaminen kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneesta vakuutusyhtiöstä.

13 artikla

Tuki maa-alueiden uusjakoon

Maa-alueiden uusjakoon myönnettävä tuki on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos sen kohteena on enintään 100 prosenttia tosiasiallisesti aiheutuvista oikeudellisista ja hallinnollisista kustannuksista, maanmittauskustannukset mukaan luettuina.

14 artikla

Tuki laadukkaiden maataloustuotteiden tuotannon edistämiseen

1. Tuki laadukkaiden maataloustuotteiden tuotannon edistämiseen on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos tuen kohteena ovat 2 kohdassa luetellut tukikelpoiset kustannukset ja se täyttää tämän artiklan 3–6 kohdassa säädetyt edellytykset.

2. Tukea voidaan myöntää kattamaan seuraavista palvelutoimista aiheutuvat kustannukset, jos ne liittyvät laadukkaiden maataloustuotteiden kehittämiseen:

a) enintään 100 prosenttia kustannuksista, jotka aiheutuvat markkinatutkimuksista, tuoteideoinnista ja -suunnittelusta, mukaan luettuina tuet hakemusten laatimiseksi maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten tunnustamiseksi tai erityisluonnetta koskevien todistusten saamiseksi asiaa koskevien yhteisön asetusten mukaisesti;

b) enintään 100 prosenttia kustannuksista, jotka aiheutuvat laadunvarmistusjärjestelmien, kuten ISO 9000 tai 14000-sarjan, ja HACCP-järjestelmien (vaarojen analysointi ja kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi), jäljitysjärjestelmien, järjestelmien, joilla varmistetaan aitous- ja markkinointinormien noudattaminen, tai ympäristöauditointijärjestelmien käyttöönotosta;

c) enintään 100 prosenttia kustannuksista, jotka aiheutuvat henkilöstön kouluttamisesta b alakohdassa mainittujen järjestelmien soveltamiseen;

d) enintään 100 prosenttia kustannuksista, jotka aiheutuvat tunnustettujen varmentamislaitosten laadunvarmistus- ja vastaaville järjestelmille ensimmäistä kertaa annetuista varmentamisista perimistä maksuista;

e) enintään 100 prosenttia kustannuksista, jotka aiheutuvat toimivaltaisten viranomaisten yhteisön tai jäsenvaltioiden lainsäädännön nojalla toteuttamista tai niiden puolesta toteutetuista pakollisista tarkastuksista, ellei yhteisön lainsäädännössä edellytetä, että yritysten on vastattava kyseisistä kustannuksista;

f) asetuksen (EY) N:o 1698/2005 liitteessä säädettyihin määriin asti mainitun asetuksen 32 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä koskevan tuen osalta.

3. Tukea voidaan myöntää vain sellaisten palveluiden kustannuksiin ja/tai tarkastuksiin, joiden tekijät tai teettäjät ovat kolmansia osapuolia, kuten toimivaltaisia sääntelyviranomaisia tai näiden nimissä toimivia elimiä, taikka riippumattomia laitoksia, jotka vastaavat maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten, luonnonmukaista tuotantotapaa osoittavien merkintöjen tai laatumerkkien valvonnasta edellyttäen, että nämä nimitykset ja merkinnät ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia. Tukea ei voida myöntää investointimenoihin.

4. Viljelijän tai valmistajan itse toteuttamista tarkastuksista aiheutuviin kustannuksiin tai kun yhteisön lainsäädännössä säädetään, että tuottajat vastaavat tarkastuskustannuksista, tarkentamatta maksujen tosiasiallista tasoa, ei myönnetä tukea.

5. Lukuun ottamatta 2 kohdan f alakohdassa tarkoitettua tukea, tuki myönnetään luontoissuorituksena tuettujen palvelujen muodossa eikä siihen liity tuottajille maksettavia suoria tukia.

6. Kaikilla kyseisen alueen tukikelpoisilla toimijoilla on oltava mahdollisuus saada tätä tukea puolueettomasti määriteltyjen edellytysten perusteella. Jos 2 kohdassa lueteltujen palvelujen suorittajat ovat tuottajaryhmiä tai muita maatalouden keskinäistä tukea tarjoavia järjestöjä, ryhmän jäsenyys ei saa olla edellytyksenä palvelujen saamiselle. Muiden kuin ryhmän jäsenten osallistuminen ryhmän tai järjestön hallinnollisiin kustannuksiin on rajoitettava palvelun tarjoamisesta aiheutuviin kustannuksiin.

15 artikla

Teknisen tuen antaminen maatalousalalla

1. Tuki on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos sen kohteena ovat 2 kohdassa luetellut teknisen tuen antamista koskevat tukikelpoiset kustannukset ja se täyttää tämän artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetyt edellytykset.

2. Tukea voidaan myöntää kattamaan seuraavia tukikelpoisia kustannuksia:

a) viljelijöiden ja maataloustyöntekijöiden opetus ja koulutus: i) koulutusohjelman järjestämiskustannukset, ii) osallistujien matka- ja oleskelumenot, iii) viljelijän tai maataloustyöntekijän poissaolon aikana lomituspalveluista aiheutuneet kustannukset;

b) maatilojen lomituspalvelut: viljelijän, viljelijän kumppanin tai maataloustyöntekijän varsinaiset lomituskustannukset sairauden ja lomien aikana;

c) kolmansien osapuolten toteuttamien sellaisten neuvontapalvelujen maksut, jotka eivät koske jatkuvaa tai säännöllistä toimintaa, eivätkä liity yrityksen tavanomaisiin toimintakuluihin, kuten rutiininomaisiin veroneuvontapalveluihin, säännöllisiin lainopillisiin palveluihin tai mainontaan;

d) yritysten välistä tiedonvaihtoa, kilpailujen, näyttelyiden ja messujen järjestämistä ja niihin osallistumista koskevat i) osallistumismaksut, ii) matkakustannukset, iii) julkaisujen kustannukset, iv) näyttelytilojen vuokra, v) kilpailuissa myönnettävät vertauskuvalliset palkinnot, joiden arvo on enintään 250 euroa palkintoa ja voittajaa kohti;

e) edellyttäen, että yksittäisiä yrityksiä, tuotemerkkejä tai alkuperää ei ole mainittu: i) tieteellisten tietojen jakaminen, ii) muista maista peräisin oleville tuotteille avoinna olevia laatujärjestelmiä, geneerisiä tuotteita ja geneeristen tuotteiden ravintohyötyjä sekä niiden suositeltavia käyttötapoja koskevat tiedot; Tukea voidaan myös myöntää e alakohdassa tarkoitettujen kustannusten kattamiseksi, jos neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (16) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 (17) 54–58 artiklan soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden alkuperä on mainittu edellyttäen, että viittaukset alkuperään vastaavat täysin yhteisön rekisteröimiä viittauksia.

f) julkaisut, kuten esitteet tai verkkosivustot, joissa esitellään jonkin tietyn alueen tai tuotteen tuottajia koskevia tietoja, jos tiedot ja niiden esitystapa ovat puolueettomia ja kaikilla asianomaisilla tuottajilla on tasavertaiset mahdollisuudet olla edustettuina julkaisussa.

3. Tuki voi kattaa 100 prosenttia 2 kohdassa luetelluista kustannuksista. Tuki on myönnettävä luontoissuorituksena tuettujen palvelujen muodossa eikä siihen saa liittyä tuottajille maksettavia suoria tukia.

4. Kaikilla kyseisen alueen tukikelpoisilla toimijoilla on oltava mahdollisuus saada tätä tukea puolueettomasti määriteltyjen edellytysten perusteella. Jos teknisen tuen toimittajat ovat tuottajaryhmiä tai muita järjestöjä, ryhmän jäsenyys ei saa olla edellytyksenä palvelujen saamiselle. Muiden kuin ryhmän jäsenten osallistuminen ryhmän tai järjestön hallinnollisiin kustannuksiin on rajoitettava palvelun tarjoamisesta aiheutuviin kustannuksiin.

16 artikla

Tuki kotieläintuotannon alalle

1. Kotieläintuotannon alalla toimiville yrityksille myönnettävä tuki, joka täyttää seuraavat edellytykset, on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta:

a) tuki, joka on enintään 100 prosenttia kantakirjojen hallinnollisista perustamis- ja ylläpitokustannuksista;

b) tuki, joka on enintään 70 prosenttia kustannuksista, jotka aiheutuvat kolmansien osapuolien toteuttamista tai niiden puolesta toteutetuista kokeista, joilla määritetään kotieläinten perimän laatu tai niiden tuotos, lukuun ottamatta kotieläinten omistajan tekemiä tarkastuksia ja maidon laatua koskevia rutiinitarkastuksia;

c) 31 päivään joulukuuta 2011 asti tuki, joka on enintään 40 prosenttia kotieläinten innovatiivisten jalostustekniikoiden tai -käytäntöjen käyttöönotosta tilalla aiheutuvista kustannuksista, lukuun ottamatta keinosiemennyksen käyttöönotosta aiheutuvia kustannuksia;

d) tuki, joka on enintään 100 prosenttia kuolleiden eläinten poistamisesta aiheutuneista kustannuksista ja 75 prosenttia tällaisten ruhojen hävittämisestä; vaihtoehtoisesti tuki, jonka määrä vastaa kuolleiden eläinten poistamisesta tai hävittämisestä viljelijöille aiheutuvat kustannukset kattavan vakuutuksen maksuja;

e) tuki, joka on enintään 100 prosenttia ruhojen poistamis- tai hävittämiskustannuksista, jos tuki rahoitetaan kyseisten ruhojen hävittämisen rahoittamiseen tarkoitetuilla maksuilla tai pakollisilla rahoitusosuuksilla, jos kyseiset maksut tai rahoitusosuudet koskevat vain liha-alaa, jolta ne peritään suoraan;

f) tuki, joka on enintään 100 prosenttia kuolleiden eläinten poistamis- ja hävittämiskustannuksista, jos kyseisten kuolleiden eläinten TSE-testaus on pakollista;

g) tuki, joka on enintään 100 prosenttia TSE-testien kustannuksista.

Jos on kyse ihmisravinnoksi teurastettujen nautaeläinten pakollisesta BSE-testauksesta, välittömän ja välillisen tuen kokonaismäärä, yhteisön tuet mukaan luettuina, voi olla enintään 40 euroa testiä kohti. Määrä käsittää kaikki tehdyistä testeistä aiheutuvat kustannukset testausvälineiden, näytteenoton sekä näytteiden kuljetuksen, testaamisen, varastoinnin ja hävittämisen kustannukset mukaan luettuina. Testauspakko voi perustua yhteisön tai kansalliseen lainsäädäntöön.

2. Edellä 1 kohdan d, e, f ja g alakohdassa säädetyn poikkeuksen soveltaminen edellyttää kaikissa tapauksissa yhdenmukaista ohjelmaa, jolla valvotaan ja varmistetaan kaikkien jäsenvaltiossa kuolleiden eläinten turvallinen hävittäminen. Jotta helpotettaisiin tällaisen valtiontuen hallintoa, tuki voidaan maksaa tuotantoketjussa viljelijän jälkeen olevalle, kuolleiden eläinten poistamiseen ja/tai hävittämiseen liittyviä palveluja tarjoavalle talouden toimijalle, jos voidaan asianmukaisesti osoittaa, että maksettu valtiontuki siirretään kokonaisuudessaan viljelijälle.

3. Tukeen ei saa liittyä tuottajille maksettavia suoria tukia.

17 artikla

Eräissä neuvoston asetuksissa säädetty tuki

Pienille ja keskisuurille yrityksille myönnetty tuki, joka täyttää seuraavat edellytykset, on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätystä ilmoitusvelvollisuudesta:

a) jäsenvaltioiden myöntämä tuki, joka täyttää kaikki neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1255/1999 (18) ja erityisesti sen 14 artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset;

b) jäsenvaltioiden myöntämä tuki, joka täyttää kaikki neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 (19) ja erityisesti sen 87 artiklassa, 107 artiklan 3 kohdassa ja 125 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt edellytykset;

c) jäsenvaltioiden neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 (20) 15 artiklan 6 kohdan mukaisesti myöntämä tuki.

3 LUKU

YHTEISET SÄÄNNÖKSET JA LOPPUSÄÄNNÖKSET

18 artikla

Tuen myöntämistä edeltävät vaiheet

1. Jotta tuelle voitaisiin myöntää poikkeus tämän asetuksen nojalla, tukijärjestelmän mukaista tukea voidaan myöntää toteutettuihin toimiin tai vastaanotettuihin palveluihin vasta sen jälkeen, kun tukijärjestelmä on laadittu ja julkaistu tämän asetuksen mukaisesti.

Jos oikeus tuen saamiseen annetaan tukijärjestelmässä itsessään edellyttämättä mitään hallinnollisia lisätoimia, itse tuki voidaan myöntää toteutettuihin toimiin tai vastaanotettuihin palveluihin vasta sen jälkeen, kun tukijärjestelmä on laadittu ja julkaistu tämän asetuksen mukaisesti.

Jos tukijärjestelmässä edellytetään, että hakemus jätetään asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle, itse tuki voidaan myöntää toteutettuihin toimiin tai vastaanotettuihin palveluihin vasta kun seuraavat edellytykset täyttyvät:

a) tukijärjestelmä on laadittu ja julkaistu tämän asetuksen mukaisesti;

b) tukihakemus on jätetty asianmukaisesti toimivaltaiselle viranomaiselle;

c) asianomainen toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tukihakemuksen siten, että se velvoittaa viranomaisen myöntämään tuen ja että myönnettävän tuen määrä tai määrän laskutapa on selvästi ilmoitettu; toimivaltainen viranomainen voi hyväksyä hakemuksen vain, jos tukeen tai tukijärjestelmään käytettäviä määrärahoja ei ole kulutettu loppuun.

2. Jotta tuelle voitaisiin myöntää poikkeus tämän asetuksen nojalla, tukijärjestelmään kuulumatonta yksittäistä tukea voidaan myöntää ainoastaan 1 kohdan kolmannen alakohdan b ja c alakohdan perusteiden täyttymisen jälkeen toteutettuihin toimiin tai vastaanotettuihin palveluihin.

3. Tätä artiklaa ei sovelleta 17 artiklan soveltamisalaan kuuluvaan tukeen.

19 artikla

Tuen kasautuminen

1. Edellä 4–16 artiklassa vahvistettuja tuen enimmäismääriä sovelletaan riippumatta siitä, rahoitetaanko hankkeelle tai toimelle myönnetty tuki kokonaisuudessaan valtion varoista vai rahoittaako yhteisö sitä osittain.

2. Tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saanut tuki ei voi kasautua perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen muiden valtiontukien tai jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien, asetuksen (EY) N:o 1698/2005 88 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut rahoitusosuudet mukaan luettuina, tai yhteisön näihin samoihin tukikelpoisiin kustannuksiin liittyvien rahoitusosuuksien kanssa, jos kasautuminen johtaa tässä asetuksessa vahvistetun tuen enimmäisintensiteetin ylittymiseen.

3. Tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saanut tuki ei voi kasautua asetuksessa (EY) N:o 1860/2004 tarkoitetun vähämerkityksisen tuen kanssa samojen tukikelpoisten menojen tai investointihankkeen osalta, jos tuen kasautuminen johtaa tässä asetuksessa vahvistetun tuen enimmäisintensiteetin ylittymiseen.

20 artikla

Avoimuus ja seuranta

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vähintään 10 työpäivää ennen tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneen tukijärjestelmän voimaantuloa tai tukijärjestelmään sisältymättömän tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneen yksittäisen tuen myöntämistä Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaisemista varten tiivistelmä tällaista tukijärjestelmää tai yksittäistä tukea koskevista tiedoista liitteessä I vahvistetun mallin mukaan. Tiivistelmä on toimitettava sähköisessä muodossa. Komissio lähettää kymmenen työpäivän kuluessa kyseisen tiivistelmän saatuaan tunnistenumerolla varustetun vastaanottoilmoituksen ja julkaisee tiivistelmän Internetissä.

2. Jäsenvaltioiden on säilytettävä yksityiskohtaiset asiakirjat tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneista tukijärjestelmistä, tällaisista järjestelmistä myönnetyistä yksittäisistä tuista ja tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneista yksittäisistä tuista, jotka eivät sisälly voimassa oleviin tukijärjestelmiin. Näiden asiakirjojen on sisällettävä kaikki tarvittavat tiedot sen osoittamiseksi, että tässä asetuksessa vahvistetut edellytykset poikkeuksen myöntämiselle täyttyvät, mukaan luettuina tiedot yrityksen asemasta pk-yrityksenä. Jäsenvaltioiden on säilytettävä kutakin yksittäistä tukea koskevat asiakirjat kymmenen vuoden ajan tuen myöntämispäivästä ja tukijärjestelmiä koskevat asiakirjat kymmenen vuoden ajan siitä päivästä, jolloin viimeinen yksittäinen tuki on myönnetty järjestelmästä. Kirjallisesta pyynnöstä asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle 20 työpäivän kuluessa tai pyynnössä mahdollisesti vahvistetun pidemmän ajan kuluessa kaikki tiedot, joita komissio pitää tarpeellisina sen arvioimiseksi, onko tämän asetuksen edellytyksiä noudatettu.

3. Jäsenvaltioiden on laadittava kertomus tämän asetuksen soveltamisesta jokaisen kokonaisen tai osittaisen kalenterinvuoden ajalta, jona sitä sovelletaan, liitteessä II vahvistetun mallin mukaisesti. Kertomus voidaan liittää vuosikertomukseen, joka jäsenvaltioiden on toimitettava neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (21) 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja se on toimitettava kertomuksen kohteena olevaa kalenterivuotta seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta mennessä. Samaan päivään mennessä jäsenvaltion on toimitettava tämän asetuksen 10 ja 11 artiklan nojalla suoritettuja maksuja koskeva erillinen kertomus, jossa esitetään kyseisenä kalenterivuonna suoritetut määrät, maksuehdot, 10 artiklassa tarkoitetut taudit ja 11 artiklan osalta soveltuvat säätiedot, joista käy ilmi sääoloihin liittyvien tapahtumien tyyppi, tapahtuma-aika, laajuus ja paikka sekä seuraukset tuotannolle, jolle korvausta on myönnetty.

4. Tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneen tukijärjestelmän tultua voimaan tai myönnettäessä tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saanutta, tukijärjestelmään sisältymätöntä yksittäistä tukea, jäsenvaltioiden on julkaistava Internetissä tällaisen tukijärjestelmän koko teksti tai perusteet ja edellytykset, joilla yksittäinen tuki myönnetään.

Verkkosivujen osoite, mukaan luettuna suora linkki tukijärjestelmän tekstiin, on toimitettava komissiolle yhdessä tukea koskevan tiivistelmän kanssa 1 kohdan mukaisesti. Sen on oltava myös 3 kohdan mukaisesti toimitettavassa vuosikertomuksessa.

5. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta 17 artiklan soveltamisalaan kuuluvaan tukeen.

21 artikla

Asetuksen (EY) N:o 70/2001 muuttaminen

Muutetaan asetus (EY) N:o 70/2001 seuraavasti:

1) Korvataan 1 artiklan 2 kohdan a alakohta seuraavasti: ”a) neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 (22) soveltamisalaan kuuluviin kalastus- tai vesiviljelyalan tuotteisiin eikä maataloustuotteiden alkutuotantoon (viljelyyn) liittyvään toimintaan; maitoa tai maitotuotteita vastaavien tuotteiden tai niiden korvikkeiden valmistukseen tai kaupan pitämiseen;

2) Muutetaan 2 artikla seuraavasti: lisätään k–n kohta seuraavasti: ”k) ’maataloustuotteella’ i) perustamissopimuksen liitteessä I lueteltuja tuotteita, asetuksen (EY) N:o 104/2000 soveltamisalaan kuuluvia kalastus- ja vesiviljelytuotteita lukuun ottamatta; ii) CN-koodeihin 4502, 4503 ja 4505 kuuluvia tuotteita (korkkituotteet); iii) neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1898/87 (23) 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja maitoa ja maitotuotteita vastaavia tuotteita tai niiden korvikkeita; l) ’maitoa ja maitotuotteita vastaavilla tuotteilla tai niiden korvikkeilla’ tuotteita, joita voidaan luulla maidoksi ja/tai maitotuotteiksi ja jotka koostumukseltaan eroavat edellä mainituista tuotteista siten, että niiden rasva- ja/tai proteiinipitoisuus on peräisin muusta kuin maitotuotteesta ja jotka sisältävät tai eivät sisällä maidosta peräisin olevaa proteiinia (asetuksen (ETY) N:o 1898/87 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut ’muut kuin maitotuotteet’); m) ’maataloustuotteiden jalostamisella’ maataloustuotetta koskevaa mitä tahansa toimenpidettä, jonka tuloksena on tuote, joka on myös maataloustuote lukuun ottamatta maatiloilla tapahtuvia toimintoja, jotka ovat tarpeen eläin- tai kasvituotteen valmistamiseksi ensimyyntiä varten; n) ’maataloustuotteiden kaupan pitämisellä’ tavaran pitämistä tai esille panemista myyntiä varten, myytäväksi tarjoamista, toimittamista tai muulla tavoin markkinoille saattamista, lukuun ottamatta ensimyyntiä jälleenmyyjille tai jatkojalostajille alkutuottajan toimesta tai tuotteen valmistamista tällaista ensimyyntiä varten; alkutuottajan suorittama tuotteen myynti loppukäyttäjälle katsotaan kaupan pitämiseksi, jos se tapahtuu erillisissä, kyseiseen tarkoitukseen varatuissa tiloissa.

3) Lisätään 4 artiklaan 7 kohta seuraavasti: ”7. Jos investointi koskee perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden jalostamista ja kaupan pitämistä, tuen bruttointensiteetti saa olla enintään: a) 75 prosenttia tukikelpoisista investoinneista syrjäisimmillä alueilla; b) 65 prosenttia tukikelpoisista investoinneista neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2019/93 (24) tarkoitetuilla pienillä Egeanmeren saarilla; c) 50 prosenttia EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti tukikelpoisten alueiden investoinneista; d) 40 prosenttia tukikelpoisista investoinneista muilla alueilla.

4) Lisätään liitteessä II ilmaisun ”Muut teollisuusalat” jälkeen samalle tasolle kuin ilmaisu ”Kaikki teollisuusalat” seuraava: ” Maataloustuotteiden jalostus ja kaupan pitäminen (25)

22 artikla

Siirtymätoimenpiteet

Asetuksen (EY) N:o 1/2004 nojalla poikkeuksen saaneisiin tukijärjestelmiin, jotka täyttävät kaikki tämän asetuksen edellytykset, sovelletaan edelleen poikkeusta tämän asetuksen 23 artiklan 1 kohdassa mainittuun päivämäärään asti.

23 artikla

Voimaantulo ja soveltaminen

1. Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 200731 päivään joulukuuta 2013.

2. Ilmoitukset, joiden käsittely on kesken, kun tämä asetus tulee voimaan, on arvioitava asetuksen säännösten mukaisesti. Jos tämän asetuksen edellytykset eivät täyty, komissio tarkastelee käsiteltäviä ilmoituksia maatalousalan valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisesti.

Yksittäiset tuet ja tukijärjestelmät, jotka tulevat voimaan ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää, ja tuki, joka on myönnetty näiden järjestelmien nojalla ilman komission lupaa ja perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätyn ilmoittamisvelvollisuuden vastaisesti, ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvia ja vapautettuja tämän asetuksen nojalla, jos ne täyttävät tämän asetuksen 3 artiklassa säädetyt edellytykset, lukuun ottamatta viittausta tähän asetukseen ja 20 artiklan 1 kohdassa säädettyä tiivistelmän toimittamista ennen tuen myöntämistä, joista säädetään kyseisen artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan b ja c alakohdassa. Jos tuki ei täytä mainittuja edellytyksiä, komissio arvioi sen asiaa koskevien puitteiden, suuntaviivojen, tiedonantojen ja ilmoitusten mukaisesti.

3. Tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneisiin tukijärjestelmiin sovelletaan poikkeusta edelleen kuuden kuukauden ajan asetuksen voimassaolon päätyttyä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 15 päivänä joulukuuta 2006. Komission puolesta Mariann FISCHER BOEL Komission jäsen

(1) EYVL L 142, 14.5.1998, s. 1.

(2) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 33. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1040/2006 (EUVL L 187, 8.7.2006, s. 8).

(3) EYVL C 28, 1.2.2000, s. 2. Oikaistu toisinto (EYVL C 232, 12.8.2000, s. 17).

(4) EUVL L 1, 3.1.2004, s. 1.

(5) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1698/2005 (EUVL L 277, 21.10.2005, s. 1).

(6) EUVL L 277, 21.10.2005, s. 1.

(7) EYVL C 71, 11.3.2000, s. 14.

(8) EUVL L 325, 28.10.2004, s. 4.

(9) EYVL L 17, 21.1.2000, s. 22.

(10) EYVL L 182, 3.7.1987, s. 36.

(11) EYVL L 147, 31.5.2001, s. 1.

(12) EUVL C 244, 1.10.2004, s. 2.

(13) EYVL L 184, 27.7.1993, s. 1.

(14) EYVL L 224, 18.8.1990, s. 19.

(15) EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.

(16) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.

(17) EUVL L 179, 14.7.1999, S. 1.

(18) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 48.

(19) EUVL L 270, 21.10.2003, s. 1.

(20) EYVL L 297, 21.11.1996, s. 1.

(21) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

(22) EYVL L 17, 21.1.2000, s. 22.”

(23) EYVL L 182, 3.7.1987, s. 36.”

(24) EYVL L 184, 27.7.1993, s. 1.”

(25) Sellaisena kuin se määritellään tämän asetuksen 2 artiklan k kohdassa.”

LIITE I Malli, jonka mukainen tiivistelmä on toimitettava aina otettaessa käyttöön tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saanut tukijärjestelmä ja myönnettäessä tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saanutta, tukijärjestelmiin sisältymätöntä yksittäistä tukea Tiivistelmä komission asetuksen (EY) N:o 1857/2006 mukaisesti myönnetystä valtiontuesta Jäsenvaltio Alue (Alueen nimi on ilmoitettava, jos tuen myöntää muu kuin keskusviranomainen.) Tukijärjestelmän nimike tai yksittäisen tuen saaneen yrityksen nimi (Tukijärjestelmän nimi tai yksittäisen tuen tapauksessa tuensaajan nimi.) Oikeusperusta (Tukijärjestelmän tai yksittäisen tuen täsmällinen kansallinen lakiviittaus.) Tukijärjestelmän arvioidut vuosikustannukset tai yritykselle myönnetyn yksittäisen tuen kokonaismäärä (Määrät ilmoitetaan euroina tai tarvittaessa kansallisena valuuttana. Jos kyseessä on tukijärjestelmä: ilmoitetaan kaikkien järjestelmään sisältyvien tukitoimenpiteiden osalta vuotuisten talousarviomäärärahojen kokonaismäärä tai arvioitu vuotuinen verotulojen menetys. Jos kyseessä on yksittäinen tuki: ilmoitetaan tuen tai verotulojen menetysten kokonaismäärä. Tarvittaessa ilmoitetaan myös, kuinka monen vuoden ajan tukieriä maksetaan tai kuinka monen vuoden ajan verotuloja arvioidaan menetettävän. Takausten osalta ilmoitetaan molemmissa tapauksissa taattujen lainojen (enimmäis)määrä.) Tuen enimmäisintensiteetti (Ilmoitetaan tuen enimmäisintensiteetti tai tuen enimmäismäärä tukikelpoista kustannuserää kohti.) Täytäntöönpanopäivä (Ilmoitetaan päivämäärä, josta alkaen tukea voidaan myöntää tukijärjestelmästä tai jolloin yksittäinen tuki myönnetään.) Tukijärjestelmän tai yksittäisen tuen kesto (Ilmoitetaan päivämäärä (vuosi ja kuukausi), johon asti tukea voidaan myöntää tukijärjestelmästä, tai jos kyseessä on yksittäinen tuki ja soveltuvin osin, viimeisen tukierän arvioitu maksupäivä (vuosi ja kuukausi).) Tuen tarkoitus (Ensisijaisena tavoitteena on pk-yritysten tukeminen. Ilmoitetaan muut (toissijaiset) tavoitteet. Ilmoitetaan, mikä on se artikla (4–17 artiklasta), jota käytetään ja joka sisältää tukijärjestelmän tai yksittäisen tuen kattamat tukikelpoiset kustannukset.) Kyseessä oleva ala / olevat alat (Ilmoitetaan osa-alat mainiten kyseinen eläintuotannon laji (esim. sika/siipikarja) tai kasvituotannon laji (esim. omena/tomaatti).) Tuen myöntävän viranomaisen nimi ja osoite Verkko-osoite (Internet-osoite, josta löytyy tukijärjestelmän koko teksti tai perusteet ja edellytykset, joilla yksittäinen tuki voidaan myöntää tukijärjestelmän ulkopuolella.) Muut tiedot