FI Euroopan unionin virallinen lehti L 118/81

KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 24 päivänä maaliskuuta 2009,

valtiontuesta C 47/05 (ex ΝΝ 86/05) jonka Kreikka on myöntänyt Hellenic Vehicle Industry SA:lle (ΕLΒΟ)

(tiedoksiannettu numerolla K(2009) 1476)

(Ainoastaan kreikankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2010/273/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1),

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Komissio vastaanotti 27 päivänä toukokuuta 2002 kirjeen, jossa esitetyssä kanteessa väitetään, että Kreikan viranomaiset olivat hyväksyneet valtiontuen yritykselle Hellenic Vehicle Industry SA (kreikaksi Ελληνική Βιομηχανία Οχημάτων Α.Ε.), jäljempänä ’ELBO’.

(2) Komissio vaihtoi laajalti mielipiteitä Kreikan viranomaisten kanssa ja ilmoitti lopulta Kreikalle 7 päivänä joulukuuta 2005 päivätyllä kirjeellä päättäneensä käynnistää kyseisestä tuesta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn.

(3) Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2). Komissio pyysi asianomaisia esittämään huomautuksensa tuesta.

(4) Komissio ei ole saanut huomautuksia asianomaisilta.

(5) Kreikka toimitti komission päätöstä koskevat huomautuksensa 1 päivänä maaliskuuta 2006 päivätyllä kirjeellä. Kreikka toimitti lisätietoja 26 päivänä heinäkuuta 2006, 28 päivänä heinäkuuta 2006, 2 päivänä elokuuta 2006, 22 päivänä kesäkuuta 2007, 2 päivänä heinäkuuta 2007, 31 päivänä elokuuta 2007, 6 päivänä syyskuuta 2007, 18 päivänä lokakuuta 2007, 22 päivänä helmikuuta 2008 ja 20 päivänä elokuuta 2008 päivätyillä kirjeillä.

(6) Toukokuun 4 päivänä toukokuuta 2007 järjestettiin komission virkamiesten ja Kreikan viranomaisten välinen kokous, jossa oli läsnä ELBOn edustajia.

2. TOSISEIKAT

2.1 Tuensaaja

(7) ELBO on yritys, joka valmistaa sotilasajoneuvoja, siviiliajoneuvoja ja niiden varaosia. Yrityksen päätoimipaikka sijaitsee Thessalonikissa, Kreikassa. ELBO on Kreikan asevoimien tärkein ajoneuvojen toimittaja.

(8) Käytettävissä olevien tietojen mukaan yritys valmistaa seuraavanlaisia ajoneuvoja: linja-autoja, sähkökäyttöisiä linja-autoja (trolleybusseja), dumppereita, kuormanostureita, säiliöajoneuvoja, paloautoja, lumiauroja, lentotukialuksia, nostureita, traktoreita, kuorma-autoja, hinausautoja, maastoajoneuvoja (jeeppejä), tankkeja ja panssariajoneuvoja.

(9) Yritys perustettiin vuonna 1972 nimellä Steyr Hellas SA, ja se toimitti traktoreja, kuorma-autoja, kaksipyöräisiä ajoneuvoja ja moottoreita. Vuonna 1987 yritys muutti nimensä. Siitä tuli ELBO, ja sen suurin osakas oli Kreikan valtio.

(10) Mytilineos Holdings SA hankki 29 päivänä elokuuta 2000 tehdyllä kaupalla 43 % ELBOn osakkeista julkisessa tarjouskilpailussa (jäljempänä ’osittainen yksityistäminen’). Nykyään ELBOn osakkeista 51 % kuuluu Kreikan valtiolle.

(11) ELBO työllistää nykyään 672 henkilöä (luku on vuodelta 2007). Yrityksen liikevaihto vuonna 2007 oli 84 miljoonaa euroa.

2.2 Tukitoimenpiteet

2.2.1 Vapautus veroista lain nro 2771/1999 nojalla

(12) Joulukuun 16 päivänä joulukuuta 1999 annetun lain nro 2771/1999 15 §:n 3 momentin nojalla Kreikan valtio vapautti ELBON sen velhollisuuksista valtiota kohtaan kirjanpitovuosien 1988–1998 verojen ja sakkojen osalta, jäljempänä ’verovapautus A’. Kreikan viranomaisten mukaan tämä vastaa vapautusta 1 193 753 186 drakman (3 503 310,89 euron) (3) maksusta, joka ELBO olisi pitänyt maksaa valtiolle.

(13) Kreikan viranomaiset ilmoittivat komissiolle kahdesta muusta ELBOa tukevasta toimesta huomautuksissa, joita ne esittivät komission päätöksen johdosta. Komissio oli päättänyt aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn.

2.2.2 Vapautus veroista lain nro 1892/90 nojalla

(14) Lain nro 1892/90 49 §:n nojalla tekemällään päätöksellä (4) Kreikan viranomaiset vapauttivat ELBOn 3 546 407,89 euron suuruisista veroista, jäljempänä ’verovapautus B’. Summa vastasi ELBOn verovelkoja vuodesta 1998 (jolloin tehtiin edellinen verotarkastus) siihen asti, kunnes yritys myytiin Mytilineosille. Vero palautettiin siten, että verohallitus palautti ELBOn aikaisemmin maksamat verot. Summa jakautuu seuraavasti: — 2 912 380,90 euroa oli alv:tä, jonka ELBO maksoi osittaisen yksityistämisen jälkeen, mutta joka vaadittiin 1 päivän tammikuuta 2000 ja 29 päivän elokuuta 2000 (jolloin osittainen yksityistäminen toteutettiin) väliseltä ajalta. Kreikan viranomaiset palauttivat kyseisen summan kahdessa erässä 7 päivänä marraskuuta 2002 (900 000 euroa) ja 6 päivänä helmikuuta 2004 (2 012 318,90 euroa). — 634 088,99 euroa oli veroja, jotka ELBO maksoi toimintavuosilta 1998, 1999 ja 2000 (osittaiseen yksityistämiseen asti). Kreikka ei ilmoittanut tarkkaa päivämäärää tälle maksulle.

2.2.3 Lainatakuu

(15) Vuonna 1997 ELBO sai 23 008 134,635 euron suuruisen lainan saksalaisesta pankista Bayerische Hypo- und Vereinsbank AG. Kreikan valtio antoi lainalle takuun, jäljempänä ’lainatakuu’. ELBO ei tarjonnut mitään vakuuta takuulle, mutta maksoi valtiolle välityspalkkiota 1 prosentin summasta. Kreikan viranomaisten mukaan laina käytettiin puolustusministeriön hankintaohjelman mukaisen tuotannon rahoittamiseen, erityisesti […] (5) tuotantoon Kreikan armeijalle.

3. PERUSTAMISSOPIMUKSEN 88 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETUN MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT

(16) Kuten edellä mainittiin, komissio ilmoitti Kreikalle 7 päivänä joulukuuta 2005 päivätyllä kirjeellä aloittaneensa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, joka koskee valtiontueksi katsottua verovapautus A:ta. Komissio pidätti itselleen mahdollisuuden tarkastella erikseen tuen sopivuutta yhteismarkkinoille seuraavista syistä:

(17) Ennen menettelyn aloittamista koskevan päätöksen tekoa Kreikka oli väittänyt, että ELBOn koko toiminta kuului EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisalaan, koska ELBO valmisti pääasiassa Kreikan asevoimille tarkoitettuja sotilasajoneuvoja. Komissio kuitenkin totesi, että ELBO valmistaa myös siviiliajoneuvoja ja kaksoiskäyttöön tarkoitettuja ajoneuvoja. Kreikka ei ollut osoittanut, että verovapautus oli koskenut vain ELBOn armeijalle tarkoitettua tuotantoa, eikä sitä, että Kreikka oli tarvinnut tukea vakavista maanpuolustukseen liittyvistä syistä.

(18) Komissio siis katsoi, että vain osa ELBOlle myönnetystä taloudellisesta tuesta koski sotilastuotantoa, joka voisi kuulua Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisalaan, ja että tukea, joka myönnettiin sen soveltamisalaan kuulumattomalle tuotannolle, oli tarkasteltava perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

(19) Komissio pyysi samassa kirjeessä neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (6) 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti Kreikkaa toimittamaan sille tietoja muun muassa seuraavista asioista: — kaikista muista taloudellisista tuista, joita ELBOlle on myönnetty valtion varoista; — näyttöä siitä, että siviilituotantoon (kaksoiskäyttöön tarkoitetut tuotteet mukaan luettuina) ja sotilastuotantoon liittyvät tulot ja menot pidettiin erillään ja että tuki koski vain sotilastuotantoa; — tietoja liikevaihdon jakautumisesta eri tuotekategorioiden välillä (siviilituotanto, kaksikäyttötuotteet ja sotilastuotteet).

4. KREIKAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

(20) Kun komissio oli aloittanut tutkintamenettelyn, Kreikka toimitti seuraavat huomautukset:

4.1 Muut tukitoimet

(21) Komission määräyksestä Kreikka ilmoitti komissiolle verovapautus B:stä ja edellä kuvatusta lainatakuusta. Kreikka ilmoitti, ettei ELBOlle ole myönnetty muuta tukea julkisista varoista.

4.2 Yhteys Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 296 artiklaan

(22) Kreikka vahvisti, ettei ELBO pitänyt erillisiä tilejä sotilastuotannolle ja siviilituotannolle. Kreikka kuitenkin vakuutti, että ELBO tuottaa pääasiassa sotilaskalustoa. Vuosina 1987–1998 ”sotilasohjelmat” kattoivat 85 % yrityksen myynnistä. Sotilastuotanto vastasi poikkeuksellisesti vain 54:ää prosenttia vuonna 1999, mikä johtui vuonna 1997 tehdystä sopimuksesta valmistaa linja-autoja ja trolleybusseja useille julkisen sektorin asiakkaille (vuosina 2000–2002 sotilasosaston myynti nousi jälleen tavanomaiselle tasolle (64,61 %, 72,59 % ja 98,40 %). Siten vuotta 1999 lukuun ottamatta suurin osa ELBOn tuotantoa oli sotilastarvikkeita, jotka voisivat kuulua Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisalaan.

4.3 Yksityistä myyjää koskeva periaate

(23) Koska verovapautukset A ja B eivät kuulu EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisalaan, on niitä tutkittava ELBOn osittaisen yksityistämisen kannalta. Yksityistäminen tapahtui avoimen tarjouskilpailun kautta. Siihen osoittivat kiinnostusta kahdeksan kreikkalaista ja kansainvälistä yhtymää. Neljä jätti vaatimukset täyttävät tarjoukset. Parhaimmaksi katsottiin Mytilineosin tarjous.

(24) Kreikan valtio päätti, että osana yksityistämismenettelyä ELBO pitää myydä vapaana kaikista ennen kaupan lukkoon lyöntiä tunnetuista verovelvollisuuksista ja että valtio vastaisi kaikista verovelvollisuuksista, jotka tulivat ilmi ennen myyntiä mutta jotka tulivat maksuun vasta myöhemmin. Tässä oli kyse tarjouskilpailun ehdoista, jotka kaikki kilpailuun osallistujat tunsivat. (Tarjouksista näkyi odotus, että velat mitätöitäisiin). Tarkoituksena oli, että osakkeista saataisiin mahdollisimman korkea hinta (ilman verovelvoitteita).

(25) Kreikan hallitus väittää, että tällaisissa sopimuksissa on yleisen kauppatavan mukaista, että myyjä vastaa myytävän kohteen taloudellisista velvoitteista, jotka eivät ole toteutuneet kaupantekohetkeen mennessä. Kreikan viranomaiset väittävät myös, että Mytilineosin maksama hinta (12 179 071 euroa) oli merkittävä jopa anteeksi annetun velan (5 129 298,12 euroa) vähentämisen jälkeen.

(26) Kreikka väitti toimineensa kuten yksityinen toimija, joka haluaa mahdollisimman suuren voiton omaisuutensa myynnistä. Kreikka väitti myös, että sen vuoksi verovapautukset A ja B eivät merkitse valtiontukea.

4.4 Valtiontukiohjelma N 11/91

(27) Kreikan viranomaiset viittasivat myös valtiontukiohjelmaan N 11/91, jonka komissio hyväksyi 11 päivänä heinäkuuta 1991 päivätyllä kirjeellä. Kyseinen ohjelma mahdollisti valtiontuen myöntämisen velkojen mitätöinnin tai pääomaksi muuntamisen muodossa 208 julkisen sektorin yrityksen, joihin kuuluu myös ELBO, yksityistämisen yhteydessä. Ohjelmassa edellytetään kuitenkin tällaisen tuen ennakkoilmoitusta komissiolle kahdessa tapauksessa: — jos myynti tapahtui muuten kuin avoimen tarjouskilpailun kautta, siis myymällä suoraan kolmannelle osapuolelle; — jos yritys toimii tietyillä aloilla, muun muassa autoteollisuudessa (7).

(28) Kreikan viranomaiset vakuuttavat, että kyseinen valtiontukiohjelma kattaa lakiin nro 1892/90 perustuvat velkojen mitätöinnit. Velkojen mitätöintiä ei tarvinnut ilmoittaa ennakkoon komissiolle, koska ELBOsta myytiin 43 % avoimen tarjouskilpailun kautta ja koska yritys sotilaskaluston valmistajana ei kuulunut autonvalmistajien ryhmään valtiontukia koskevien säännösten mukaan.

5. ARVIOINTI

5.1 Perustamissopimuksen 296 artikla

(29) Ensin arvioidaan tukitoimien olemassaolo valtiontukisääntöjen mukaisesti. Tässä on tarkoituksenmukaista tarkastella Kreikan väitettä perustamissopimuksen 296 artiklan vaikutuksista.

(30) Kyseisen artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti jokainen jäsenvaltio voi toteuttaa toimenpiteet, jotka se katsoo tarpeellisiksi keskeisten turvallisuusetujensa turvaamiseksi ja jotka liittyvät aseiden, ammusten ja sotatarvikkeiden tuotantoon tai kauppaan; nämä toimenpiteet eivät kuitenkaan saa heikentää sellaisten tuotteiden kilpailun edellytyksiä yhteismarkkinoilla, joita ei ole tarkoitettu nimenomaan sotilaalliseen käyttöön. Kyseistä säännöstä sovelletaan neuvoston vuonna 1958 laatimaan tuoteluetteloon (ks. EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan 2 kohta), jonka 6 kohtaan sisältyy muun muassa ”panssarivaunut ja erityiset taisteluajoneuvot: … b) aseistetut tai panssaroidut sotilasajoneuvot mukaan lukien amfibioajoneuvot, c) panssaroidut autot …”

(31) Tämä merkitsee käsiteltävänä olevassa asiassa, ettei valtiontukia koskevia perustamissopimuksen määräyksiä sovelleta toimenpiteisiin, jotka koskevat vuonna 1958 laaditussa luettelossa mainittuja tuotteita edellyttäen, että kyseiset toimenpiteet katsotaan tarpeellisiksi asianomaisen jäsenvaltion keskeisten turvallisuusetujen turvaamiseksi.

(32) Oikeuskäytäntö edellyttää, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 296 artiklaan vetoava jäsenvaltio toimittaa näyttöä siitä, että vapautukset eivät ole sallittua suurempia tällaisissa poikkeuksellisissa tapauksissa (8).

(33) Kreikka väitti aluksi, että koko ELBOn tuotanto tai ainakin suuri osa siitä on tarkoitettu sotilaskäyttöön, minkä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 296 artikla kattaa ja minkä vuoksi perustamissopimuksen valtiontukisäännöksiä ei siis voi soveltaa valtiontukien epäämiseen ELBOlta.

(34) Tätä väitettä ei voida hyväksyä. On selvää, että ELBO ei tuota ainoastaan EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisalaan kuuluvia tuotteita, vaan myös joko kaksikäyttötuotteita tai yksinomaan siviilikäyttöön tarkoitettuja tuotteita (ks. johdanto-osan 8 ja 17 kappale). Pelkästään tästä syystä komissio ei voi hyväksyä yleistä väitettä, että kaikki ELBOn toiminta kuului EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan. Tämän poikkeusluvan soveltamista on arvioitava erikseen jokaisen tukitoimen osalta tuen tarkoituksen ja soveltamisalan perusteella.

(35) Komissio ei voi hyväksyä väitettä, että verovapautukset A ja B kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisalaan. Koska sotilastuotannosta ja siviilituotannosta ei ole pidetty erillistä kirjanpitoa, ei ole mahdollista osoittaa, koskevatko kyseiset toimenpiteet yksinomaan sotilastuotantoa.

(36) Lainatakuu on eri asia. Kreikka toi esiin tietoja, joiden mukaan takuu koski lainaa, jonka ELBO otti toimittaakseen Kreikan asevoimille tarkoitetut ajoneuvotilaukset. Ensimmäinen tilaus koski […], jotka kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteella laadittuun sotatarvikeluetteloon. Toinen tilaus koski […], joita ensi näkemältä voidaan pitää kaksikäyttötuotteina ja siten EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisalaan kuuluvina vain, jos ne on tarkoitettu nimenomaan sotilaskäyttöön. Niistä Kreikka ilmoitti virallisesti, että […] valmistettiin Kreikan asevoimien erityisvaatimusten mukaisesti […]. Komissio hyväksyy väitteen, että […] ominaisuuksiensa vuoksi kuuluu johdanto-osan 30 kappaleessa mainittuun luetteloon, erityisesti sen 6 kohdan b alakohtaan. Kreikka vakuutti myös komissiolle, että kaikki […] oli luovutettu […lle] käytettäväksi yksinomaan sotilastarkoituksiin, kuten puolustusministeriön kirjeessä vakuutetaan. Kreikka ilmoitti myös, että […] on tarkoitettu sotatoimiin ja niiden tueksi, ja niiden katsottiin sopivan siihen […]. Komissio hyväksyy sen, että ajoneuvoja tarvitaan Kreikan keskeisten turvallisuusetujen turvaamiseksi.

(37) Komissio hyväksyy sen, että tilaus, jota varten lainatakuu myönnettiin, koski EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja sotatarvikkeita, ja että takuu tarvittiin niiden toimittamiseksi Kreikan asevoimille. Komissio hyväksyy tämän vuoksi, että lainatakuulle voidaan myöntää vapautus EY:n perustamissopimuksen valtiontakuita koskevista määräyksistä EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyn poikkeusluvan perusteella.

(38) Jäljempänä oleva valtiontukisääntöjen analyysi koskee siten ainoastaan verovapautuksia A ja B.

5.2 Valtiontuen olemassaolo

5.2.1 Valtion varat, tukikelpoisuus, vaikutus kauppaan ja kilpailun vääristyminen

(39) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätään, ”että jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”, mikäli sitä ei voida perustella perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan tai 3 kohdan mukaisesti. Valtiontuen määritelmä kattaa valtion varojen suoran siirron (muun muassa avustuksina) lisäksi myös tapaukset, joissa valtio luopuu edunsaajaan kohdistuvista vaatimuksista.

(40) Komissio katsoo, että verovapautukset A ja B ovat valtiontukea, koska kyse on veroista, jotka ovat valtion varoja, ja koska verovapautukset antavat valikoivan edun nimenomaisesti ELBOlle, jonka muutoin olisi suoritettava verovelkansa. Verovapautukset ovat myös nimenomaan valtion toimia, koska ne myönnettiin toimenpiteillä, joita säätävät valtion elimet (toisin sanoen lailla verovapautus A:n tapauksessa ja verohallituksen tekemällä verojen palautusta koskevalla päätöksellä verovapautus B:n tapauksessa). Koska autoteollisuuden alalla esiintyy kilpailua ja käydään kauppaa jäsenvaltioiden välillä, ELBOn saamat taloudelliset edut verrattuna sen kilpailijoihin haittaavat tai uhkaavat haitata kilpailua ja vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

5.2.2 Etua koskeva arviointiperiaate: Kreikka väittää toimineensa kuten yksityinen myyjä

(41) Kreikka väitti, etteivät verovapautukset A ja B ole valtiontukea, koska ne eivät anna ELBOlle etua, jota se ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Kuitenkin, kuten tämän päätöksen johdanto-osan 23 ja 26 kappaleessa mainitaan, Kreikka väittää toimineensa niin kuin kuka tahansa yksityinen myyjä vastaavissa oloissa.

(42) Tätä väitettä ei voida hyväksyä.

(43) Ensiksikin komissio huomauttaa, että vaikka Kreikka väittää toimineensa kuten kuka tahansa yksityinen myyjä vastaavissa oloissa, hyväksyessään ELBOlle tukitoimenpiteitä se käytti yksinomaan valtiolle kuuluvaa valtaa: se sääti erityisestä verovapauslaista verovapautus A:n tapauksessa, ja verohallitus teki päätöksen verovapautus B:n tapauksessa. Tällaista valtaa ei yksityinen myyjä voisi koskaan käyttää. On siis täysin pois suljettu, että Kreikan valtio oli toiminut kuten yksityinen toimija tavanomaisissa olosuhteissa (9).

(44) Komissio huomauttaa lisäksi, ettei Kreikka toimittanut mitään näyttöä väitteelleen, että luopuminen veroja koskevista vaatimuksista teki mahdolliseksi saada korkeamman hinnan (toisin sanoen osakkeiden myyntihinta miinus verotulot, joista valtio luopui) omistamistaan ELBOn osakkeista kuin hinta, jonka se olisi saanut, jos se olisi myynyt osakkeet, jos verovaatimuksista ei olisi luovuttu. Näyttönä olisi voinut olla vertailu todellisen myyntihinnan ja vaihtoehtoisessa skenaariossa arvioidun myyntihinnan välillä. Koska tällaisesta näytöstä ei ole pienintäkään viitettä, ei Kreikan esitystä siitä, että verovapautusten myöntäminen olisi ollut liiketaloudellisesti järkevää, voida mitenkään hyväksyä.

(45) Komissio ei siis hyväksy Kreikan väitettä siitä, että se olisi toiminut niin kuin markkinataloudessa toimiva myyjä, vaan katsoo, että verovapautukset A ja B tuottivat ELBOlle hyödyn, jota se ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa.

5.2.3 Päätelmät valtiontuen olemassaolosta

(46) Komissio katsoo, että verovapautukset A ja B ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

5.3 Soveltuvuus yhteismarkkinoille

5.3.1 Oletus soveltuvuudesta valtiontukiohjelman N 11/91 puitteissa

(47) Tutkinnan aikana Kreikka väitti, että jos verovapautukset A ja B katsotaan valtiontuiksi, niihin voitaisiin soveltaa edellä mainittua valtiontukiohjelmaa, jonka komissio hyväksyi asiassa N 11/91. Tällöin tuet olisivat yhteismarkkinoille soveltuvia. Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä johdanto-osan 27 ja 28 kappaleessa esitettyjä Kreikan väitteitä.

(48) Komissio toteaa aluksi, että lakia 1892/90, josta oli kyse komission päätöksessä N 11/91, sovelletaan vain yritysten tai niiden koko omaisuuden tai osake-enemmistön myyntiin tai muun tyyppiseen siirtoon (lain 1892/90 49 §). Tässä tapauksessa ELBOn osakkeista myytiin kuitenkin vain 43 prosenttia yksityiselle, ja Kreikan valtio piti 51 prosenttia osakkeista. Jo tällä perusteella komissio katsoo, ettei ELBOn osittainen yksityistäminen kuulu kyseisen tukiohjelman soveltamisalaan.

(49) Silloinkin, jos hyväksyttäisiin, että osakkeiden myyntisopimus kuuluisi ohjelman N 11/91 soveltamisalaan, eivät kyseisen ohjelman vaatimukset täyttyisi.

(50) Itse asiassa, vaikka oletettaisiin, että sotilasajoneuvojen valmistus ei kuulu tukiohjelmassa tarkoitetun autoteollisuuden piiriin, tosiasia on, että ELBO, kuten edellä osoitetaan, valmistaa monenlaisia kaksikäyttöajoneuvoja tai siviiliajoneuvoja yksinomaan sotilaskäyttöön tarkoitetun tuotannon lisäksi. ELBOn siviilikäyttöön tarkoitettu tuotanto riittää tekemään ELBOsta autonvalmistajan tukiohjelmassa tarkoitetussa mielessä.

(51) Autoteollisuusyritysten, kuten ELBOn, yksityistämisessä komissiolle tehty ennakkoilmoitus on ehdoton edellytys sille, että tukiohjelma olisi sisämarkkinoille soveltuva (10). Kreikka ei antanut tiedoksi ELBOn osittaista yksityistämistä. Verovapautuksia A ja B ei siis voi pitää yhteismarkkinoille soveltuvina tukiohjelman perusteella.

5.3.2 Muut yhteismarkkinoille soveltuvuutta osoittavat seikat

(52) Kreikka ei esittänyt muita perusteita tuen soveltuvuudelle yhteismarkkinoille, eikä komissio löydä mitään muuta oikeusperustetta, jonka perusteella tukea voitaisiin pitää yhteismarkkinoille soveltuvana.

(53) Komissio katsoo, ettei ELBOlle myönnetty valtiontuki sovellu yhteismarkkinoille.

5.4 Tukisumman selvittely

(54) ELBOn on maksettava takaisin sääntöjen vastainen valtiontuki. Menettelyn aloittamisesta tehdyn komission päätöksen mukaan voidaan kuitenkin katsoa, että se osa ELBOn tuotantoa, joka koskee sotilastarvikkeita, kuuluu EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan. Siltä osin kuin tuki kohdistui kyseiselle osalle tuotantoa, sitä ei tulisi pitää valtiontukena, jos se oli tarpeen Kreikan keskeisten turvallisuusetujen turvaamiseksi. On selvitettävä, miten tuki jakautuu tuotannon eri osien kesken.

(55) Tämän päätöksen kohteena oleva valtiontuki ei koske tiettyä toimintaa, toisin sanoen sitä ei ollut myönnetty tietyn hankkeen rahoittamiseksi. Komission on siis selvitettävä, missä määrin kyseinen tuki hyödytti sotilastuotantoa ja missä määrin siviilituotantoa. Laskutoimitusta vaikeuttaa se, ettei ELBO pitänyt sotilastuotannosta ja siviilituotannosta erillistä kirjanpitoa. Näissä olosuhteissa komissio perustaa analyysinsä molempien alojen toiminnan suhteelliseen volyymiin. On siis arvioitava niiden suhteellinen merkitys. Komissio huomauttaa, että kaikki ELBOlle osoitettu valtiontuki, jota ei ollut osoitettu tietyn toiminnan rahoitukseen, kattoi samanaikaisesti vanhoja velkoja ja antoi ELBOlle tuleviin toimiin vaikuttavan edun. Laskettaessa, missä määrin valtiontuki hyödytti siviilituotantoa ja sotilastuotantoa, komissio katsoo, että ei riitä, että analysoidaan tuotannon jakautuminen sotilastuotannon ja siviilituotannon kesken (toisin sanoen analysoidaan niiden suhteellinen merkitys) valtiontuen myöntämisvuonna, vaan on laskettava tuotannon keskimääräinen jakautuminen näiden kahden toiminnan välillä riittävän pitkänä ajanjaksona. Koska näiden tuotantojen tärkeys voi vaihdella paljon eri vuosien välillä, on perusteltua laskea usean vuoden keskiarvo. Jokin tietty vuosi ei ehkä edusta tuotannon keskimääräistä jakautumista näiden kahden toiminnan välillä pitemmällä aikavälillä.

(56) Koska siviilituotannosta ja sotilastuotannosta ei ole pidetty erillistä kirjanpitoa, tuotannon jakautumisen on pakosta perustuttava arvioon. Komissio katsoo, että ELBOn myynnin jakautuminen sotilasohjelmiin ja siviiliasiakkaisiin tarjoaa hyväksyttävän perustan arviolle tuotannon jakautumiselle sotatarvikkeisiin ja siviilitarvikkeisiin ja että verovapautuksista A ja B saadut tulot on jaettava sen mukaisesti (11).

(57) Kreikka on toimittanut tietoja ELBOn myynnistä sotilasohjelmiin ja siviiliasiakkaille. Vuosina 1987–2000 eli verovapautukset kattavalla ajanjaksolla myynti sotilasohjelmiin oli keskimäärin 79,9 prosenttia. Siviilimyynti oli siis 20,1 prosenttia.

(58) Jos tätä suhdetta sovelletaan verovapautuksiin, säännöstenvastainen tuki, joka ELBOn on maksettava takaisin (kaikki summat on pyöristetty ylöspäin seuraavaan kokonaiseen rahayksikkömäärään), on 1 193 753 186 drakmaa x 0,201 = 239 944 390 drakmaa verovapautus A:n osalta ja 3 546 407,89 euroa x 0,201 = 712 827,99 euroa verovapautus B:n osalta.

(59) Kuitenkin jos komissio katsoo, että 79,9 prosenttia kaikesta ELBOlle tulleesta valtiontuesta on käytetty ELBOn sotilastuotannon rahoittamiseen, on myös pääteltävä, että 79,9 prosenttia yrityksestä lähteneestä rahasta olisi peräisin sotilastuotannosta. Koska suurin osa ELBOn tuotannosta on sotilastuotantoa ja koska ELBO ei pidä erillistä kirjanpitoa siviilituotannostaan, on vaarana, että siviilituotannolle annettujen tukien palautus rahoitetaan pääasiassa varoilla, jotka muuten olisi käytetty sotilastuotannon rahoitukseen. Jotta voidaan palauttaa tilanne sellaiseksi kuin se olisi ollut ilman valtiontukia ja estää muiden tukien myöntäminen siviilituotannolle, Kreikan on varmistettava, että tuki maksetaan takaisin yksinomaan ELBOn siviilituotannon tuloista (12).

(60) Tämä päätös ei vaikuta kantaan, jonka komissio voi omaksua kyseisten toimien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille, erityisesti siitä, ovatko ne julkisia hankintoja ja toimilupia koskevien sääntöjen mukaisia,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Valtiontuki, jonka määrä on 239 944 390 Kreikan drakmaa ja 712 827,99 euroa ja jonka Kreikka on säännöstenvastaisesti myöntänyt ELBOlle, on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastainen eikä sovellu yhteismarkkinoille.

2 artikla

1. Kreikan on perittävä tuensaajalta takaisin 1 artiklassa mainittu tuki. Tuki on perittävän takaisin yksinomaan ELBOn siviilituotannosta peräisin olevista tuloista.

2. Takaisinperittävään määrään sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti.

3. Korko lasketaan asetuksen (EY) N:o 794/2004 (13) V luvun säännösten mukaisesti.

3 artikla

1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti.

2. Kreikan on varmistettava tämän päätöksen täytäntöönpano neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.

4 artikla

1. Kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta Kreikan on toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:

a) kokonaismäärä, joka edunsaajan on palautettava (alkupääoma ja korot); Kreikan on erityisesti mainittava verovapautuksen B osalta 634 088,99 euron takaisinmaksun tarkka päivämäärä (katso johdanto-osan 14 kappaleen toinen luetelmakohta);

b) tarkka kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;

c) asiakirjatodisteet, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.

2. Kreikan on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä säännöllisesti siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on annettava viipymättä komission pyytämät tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on myös toimitettava tiedot tukimääristä ja koroista, jotka tuensaaja on jo palauttanut.

5 artikla

Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle.

Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2009. Komission puolesta Neelie KROES Komission jäsen

(1) EUVL C 34, 10.2.2006, s. 24.

(2) Ks. alaviite 1.

(3) Määrä, jonka Kreikan viranomaiset ilmoittivat euroina.

(4) Tämä päätös pantiin täytäntöön vain 29. elokuuta 2000 tehdyssä Kreikan valtion ja Mytilineosin välisessä osakkeidenmyyntisopimuksessa

(5) Salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluva tieto.

(6) Neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1).

(7) Ranskaksi ”automobiles”.

(8) Ks. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 8. huhtikuuta 2008 tekemä päätös asiassa C-337/05, komissio vs. Italia (ei ole vielä julkaistu), 42–49 kappale.

(9) Ks. ensimmäisen asteen tuomioistuimen 17. joulukuuta 2008 asiassa T-196/04 Ryanair tekemä päätös (ei ole vielä julkaistu), kappaleet 84, 85 ja 90.

(10) Oikeuskäytännöstä ilmenee, että kun tietty tukiohjelma edellyttää erilaisten tukimuotojen ilmoittamista (esimerkiksi tiettyjen alojen yrityksille), näitä tukia ei arvioida tukiohjelman puitteissa, vaan ne on ilmoitettava erikseen. Tiedoksi antaminen merkitsee vahvaa oletusta sääntöjenmukaisuudesta eikä ole yksinomaan tiedotusasia. Ks. yhdistetyt asiat Τ-447/93, Τ-448/93 ja Τ-449/93, AIETEC et al., Kok. 1995, s. II-1971, kappaleet 129 ja 135; asia C-169/95, komissio vs. Espanja, Kok. 1997, s. 1–135, kappaleet 28–29; yhdistetyt asiat T-132/96 ja T-143/96, Freistaat Sachsen, Kok. 1999, s. 11–3663, kappale 203; yhdistetyt asiat C-57/00 P ja C-61/00 P, Freistaat Sachsen, Kok. 2003, s. 1–9975, kappale 114 ja seuraavat.

(11) Samantyyppistä arviota käytettiin komission 2 päivänä heinäkuuta 2008 tekemässä päätöksessä asiassa C-16/04, joka koskee Kreikan laivanvarustamoille myönnettyjä tukia (ei ole vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, mutta on saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/competition/state_aid/register/).

(12) Ks. päätös asiassa C-16/04, johon viitataan alaviitteessä 10, erityisesti kappaleet 340 ja seuraavat.

(13) Asetus (EY) N:o 794/2004, annettu 21 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta, EUVL L 140, 30.4.2004, s. 1).