Neuvoston lausunto,

20 päivältä tammikuuta 2004,

Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2003-2007

(2004/C 29/02)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:

Neuvosto tarkasteli 20 päivänä tammikuuta 2004 Itävallan tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2003-2007. Tarkistettu ohjelma esitettiin 18 päivänä marraskuuta 2003, ja se noudattaa suurelta osin vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevia tarkistettuja käytännesääntöjä. Olisi kuitenkin ollut hyödyllistä ja tarpeellista esittää enemmän kvantitatiivisia tietoja kauden 2003/2004 kaksoisbudjetin tavoin sekä yksityiskohtaisia arvioita yksittäisistä talousarviotoimenpiteistä.

Finanssipoliittinen strategia säilyy tarkistetussa ohjelmassa muuttumattomana ja selkeästi pitkäaikaiseen kehitykseen painottuvana. Vaikka huomattavat rakenteelliset säästöt yhdessä merkittävien veroleikkausten kanssa kasvattavat suhdannekorjattua alijäämää vuonna 2005 väliaikaisesti, niiden pitäisi johtaa tulo- ja menosuhteen sekä julkisen velan tasaiseen supistumiseen.

Kaiken kaikkiaan makrotalouden skenaario vaikuttaa tarkistetussa ohjelmassa realistiselta. Työllisyyden kasvun kiihtyminen 0,6 prosenttiin (EKT95-määritelmä) vuonna 2004 vaikuttaa kuitenkin hieman optimistiselta arviolta, kun otetaan huomioon tavanomainen viive työvoiman kysynnässä noususuhdanteen käynnistyttyä. Lisäksi kokonaistuotannon kasvu vuosina 2006 ja 2007 ylittänee potentiaalin. Tuotantokuilun sulkeutuminen hitaan kasvukauden jälkeen ei kuitenkaan vaikuta mahdottomalta, kun huomioon otetaan hiljattain tehtyjen ja edelleen käynnissä olevien rakenneuudistusten ja laajentumisen vaikutus sekä makrotalouden tasapainoa horjuttavien tekijöiden puuttuminen Itävallan taloudesta.

Tarkistetussa ohjelmassa säilytetään edellisen ohjelman finanssipoliittiset tavoitteet. Suhdannekorjattu rahoitusasema, jonka komissio on laskenut yleisesti hyväksyttyjen menetelmien mukaisesti, heikkenee 0,9 prosenttiyksikköä 1,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2003 ja tilapäisen nousun jälkeen 1,0 prosenttiyksikköä 1,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005 verojen leikkausten jälkeen. Vaikka supistusta tapahtuukin tämän jälkeen, suhdannekorjattu alijäämä saavuttaa 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vasta vuonna 2007. Näin ollen suhdannekorjattu alijäämä on lähellä tasapainoa ainoastaan vuosina 2004 ja 2007.

Kun huomioon otetaan realistiset makrotaloudelliset ja rahoitusasemaa koskevat ennusteet, vakaus- ja kasvusopimuksessa julkiselle taloudelle keskipitkän aikavälin tavoitteeksi asetettua lähellä tasapainoa olevaa tai ylijäämäistä rahoitusasemaa ei kuitenkaan ehkä saavuteta ohjelmakaudella. Vaikka talouskasvun hidastumisen riskejä näyttäisi tasapainottavan se, että vuoden 2003 rahoitusasema ylittää tavoitteen, millä on kerrannaisvaikutuksia seuraavina vuosina, säästöodotuksiin ja alemmilla hallintotasoilla syntyviin ylijäämiin liittyvät riskit ovat kiistämättömiä. Lisäksi jos ilmoitetut menosäästöt toteutetaan vain osittain tai ne eivät toteudu aiotulla tavalla, väliaikaiseksi suunniteltu poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta voi osoittautua pysyväksi. Finanssipolitiikan viritys tarkistetussa ohjelmassa antaa riittävän varmuusmarginaalin, jotta alijäämä ei ylitä 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa.

Julkisen bruttovelan ennustetaan laskevan tasaisesti vuoden 2002 66,7 prosentista suhteessa BKT:hen hieman alle 60 prosenttiin vuonna 2007. Ennuste riippuu ratkaisevasti nimellisen BKT:n kasvuvauhdista tehdyistä arvioista ja huomattavista tuloista, joita on tarkoitus saada suunnitelluista yksityistämistoimista. Jos jokin näistä tekijöistä jää edes hieman alle odotusten, velan suhde BKT:hen ei laske alle 60 prosentin viitearvon myöskään vuonna 2007.

Vuoden 2003 eläkeuudistuksen jälkeen Itävallalla näyttää olevan aiempaa paremmat mahdollisuudet selvitä väestön ikääntymisen aiheuttamista julkisen talouden kustannuksista. Tälle arvioinnille on kuitenkin saatava käytännön varmistus. Ensinnäkin ennusteissa ennakoidaan työvoimaosuuksien kasvavan huomattavasti uudistuksen ansiosta. Toiseksi pitkäaikaiset talousarviovaikutukset jäävät melko epävarmoiksi, koska etuuksien menetykselle uudistusta edeltävään aikaan verrattuna on asetettu 10 prosentin katto. Lisäksi julkiseen talouteen kohdistuvat myönteiset vaikutukset viivästyvät, sillä varhaiseläkejärjestelmän lakkauttamiselle on annettu pitkä siirtymäaika vuoteen 2017 saakka.

Talouspolitiikka noudattaa tarkistetussa ohjelmassa vain osittain talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa annettuja, erityisesti julkiseen talouteen vaikuttavia suosituksia. Erityisesti suositusta lähellä tasapainoa olevasta julkisen talouden suhdannekorjatusta rahoitusasemasta noudatetaan vain osittain. Lisäksi vuonna 2005 saatetaan olla noudattamatta yleisohjetta välttää myötäsyklistä politiikkaa. Vaikka suunniteltu kokonaisverotaakan keventäminen on periaatteessa aiheellinen toimenpide tarjontapuolen olosuhteiden muuttamiseksi kasvua suosivammiksi, tulojen vähentymisen vastineena menoja olisi leikattava vastaavasti. Tarkistetussa ohjelmassa ei mainita osavaltioiden ja kuntien osalta mitään (myös) alemmilla hallintotasoilla toteutettavista rakenteellisista menosäästöistä, joita tarvitaan kansallisessa vakaussopimuksessa edellytettyjen pysyvien ylijäämien saavuttamiseksi.

(1) EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.