KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 14 päivänä heinäkuuta 1998,

Saksan tukijärjestelyistä, joiden puitteissa voidaan myöntää tukea, joka kuuluu monialaisten puitteiden alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille suunniteltuun ilmoitusvelvollisuuteen (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 2271) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (98/639/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

on antanut mainitun artiklan mukaisesti asianomaisille mahdollisuuden esittää huomautuksensa,

sekä katsoo seuraavaa:

I. MENETTELY

(1) Komissio ehdotti EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan mukaisesti kirjeellä SG(98) D/1975 5 päivältä maaliskuuta 1998 Saksalle aiheellista toimenpidettä, joka koski yhteisön uusiin valtiontukipuitteisiin, "monialaiset puitteet alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille" (1), jäljempänä monialaiset puitteet aluetuesta, suunniteltua ilmoitusvelvollisuutta.

(2) Samalla kirjeellä komissio ilmoitti Saksalle ja muille jäsenvaltioille, että monialaiset puitteet aluetuesta, joiden alustava voimassaoloaika on kolme vuotta, tulevat voimaan 1 päivänä syyskuuta 1998, ja että kaikki tuetut hankkeet, joita ilmoitusvelvollisuus koskee ja joita jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ei ole lopullisesti hyväksynyt 1 päivään elokuuta 1998 mennessä, on ilmoitettava näiden yhteisön puitteiden mukaisesti.

(3) Lisäksi komissio pyysi Saksan viranomaisia ja muita jäsenvaltioita ilmoittamaan 20 työpäivän kuluessa mainitun kirjeen päiväyksestä, hyväksyvätkö ne monialaisten puitteiden aluetuesta käyttöönoton EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdassa määritellyn ilmoitusmenettelyn osalta.

(4) Komission kirjeeseen 5 päivältä maaliskuuta 1998 Saksa vastasi kirjeellä 31 päivänä maaliskuuta 1998, että se kieltäytyi eri perusteilla hyväksymästä monialaisen järjestelyn käyttöönottoa.

(5) Komissio ilmoitti Saksalle kirjeellä 28 päivältä toukokuuta 1998 (SG(98) D/4197) 20 päivänä toukokuuta 1998 tekemästään päätöksestä aloittaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely kaikkien sellaisten Saksan tukijärjestelmien suhteen, joiden perusteella voidaan myöntää tukea, joka kuuluu monialaisten puitteiden aluetuesta suunniteltuun ilmoitusvelvollisuuteen; tämä koskee erityisesti alueellisten talousrakenteiden parantamisen puiteohjelmaa (Rahmenplan der Gemeinschaftsaufgabe Verbesserung des regionalen Wirtschaftstruktur) ja investointilakia (Investitionszulagengesetz).

(6) Menettelyä aloittaessaan komissio tarkasteli Saksan esittämiä väitteitä, joilla se perusteli kieltäytymistään hyväksymästä uutta monialaisiin puitteisiin aluetuesta kuuluvaa ilmoitusvelvollisuutta. Komissio tuli siihen tulokseen, ettei ollut mitään perusteita hyväksyä Saksan kieltäytymistä.

(7) Komissio varasi edellä mainitulla kirjeellä Saksalle tilaisuuden toimittaa huomautuksensa kahden viikon kuluessa kirjeen vastaanottamisesta. EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti muille jäsenvaltioille ja muille asianomaisille ilmoitettiin asiasta julkaisemalla kirje Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (2), ja niitä kehotettiin esittämään huomautuksensa.

(8) Saksa toimitti menettelyä koskevat huomautuksensa komissiolle kirjeellä 12 päivältä kesäkuuta 1998.

(9) Muut jäsenvaltiot tai asianomaiset eivät tehneet huomautuksia.

II. SAKSAN HUOMAUTUKSET

(10) Saksan viranomaiset ilmoittivat kirjeellään 12 päivältä kesäkuuta 1998 esittäneensä jo kantansa monialaisista puitteista alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille lausunnoissa sekä komission kanssa käydyn kirjeenvaihdon ja kahdenvälisten keskustelujen yhteydessä. Viranomaiset olivat tiivistäneet kantansa tiedonannossaan 31 päivältä maaliskuuta 1998.

(11) Saksan viranomaiset toivat esille seuraavat neljä kohtaa, joita komissio ei niiden mielestä tarkastellut ja arvioinut riittävästi kirjeessään 28 päivältä toukokuuta 1998.

a) Huolimatta komission kannasta, jonka mukaan yhteisön puitteet mahdollistavat kolmen selkeästi määritellyn perusteen soveltamisen avulla riittävän tarkan ennustettavuuden, edes sellainen mahdollinen tuensaaja, jolla on tiedossaan kaikki asiaankuuluvat tosiseikat, ei pysty ennakoimaan, miten komissio arvioi näitä tosiseikkoja ja millaisen päätöksen se tekee kussakin yksittäistapauksessa. Kuten komissio itsekin mainitsi kirjeessään 28 päivältä toukokuuta 1998, sillä on harkintavaltaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan soveltamisessa.

b) Erityisesti kilpailutekijän suhteen on todettava, että mahdollinen tuensaaja ei voi tietää, miten komissio arvioi todellista markkinatilannetta. Komissio on ilmoittanut ottavansa arvioinnissa huomioon asiaa kannalta merkityksellisen toimialan/alatoimialan. Tässä erittäin muodollisessa menettelyssä jätettiin huomiotta se tosiseikka, että asian kannalta merkityksellisen toimialan osa-alueet voivat olla dynamiikaltaan erilaisia, joten koko toimialaan kohdistuvasta arvioinnista poikkeava arviointi voi tuotteen erityisominaisuuksien vuoksi olla perusteltu.

c) Vaikka komissio totesi, että työpaikkojen luomista edistetään pääoman ja työvoiman suhdetta arvioimalla, kyseisten työpaikkojen kestävyyttä ja kilpailukykyä ei korostettu riittävästi. Tämä on erityisen merkittävä näkökohta alueilla, joilla palkkakustannukset ovat korkeat, kuten Saksassa.

d) Komission lausumista ilmenee, että vaikka alueellinen vaikutustekijä otetaan huomioon, mahdolliselle tuensaajalle ei voida tarjota riittävää oikeusvarmuutta ja ennustettavuutta. Kuten komissio itsekin myönsi, tuen myöntämisen hetkellä olisi oltava tiedossa, miten kyseinen yksittäinen hanke vaikuttaa työpaikkojen välittömään ja välilliseen luomiseen. Vaikka komissio oli painottanut, että tämä tekijä ei johtaisi tuen vähentämiseen vaan korvaisi jossain määrin muiden tekijöiden vaikutusta ja tältä osin suunniteltiin erityisiä jälkiseurantaan liittyviä varokeinoja, tuki-intensiteetin korottaminen taannehtivasti valvonnan tulosten perusteella ei voisi enää vaikuttaa investointipäätökseen, vaan johtaisi ainoastaan tuen myöntämiseen yrityksille, jotka olisivat joka tapauksessa investoineet. Jo myönnetyn tuen taannehtiva alentaminen kyseenalaistaisi investoijan taloudellisten laskelmien perustan, mikä on sitäkin kyseenalaisempaa otettaessa huomioon, että asetetut vaatimukset eivät ainakaan työpaikkojen välillisen luomisen osalta koske pelkästään sellaisia seikkoja, joihin tuensaaja pystyy vaikuttamaan.

(12) Saksa totesi, että komissio ei ollut pystynyt poistamaan niiden yhteisön monialaisia puitteita kohtaan tuntemiaan epäluuloja, joten ne eivät hyväksy vieläkään niiden käyttöönottoa.

III. SAKSAN HUOMAUTUSTEN ARVIOINTI

Yleistä

(13) EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdassa määrätään, että komissio seuraa jatkuvasti jäsenvaltioiden kanssa niiden voimassa olevia tukijärjestelmiä. Se tekee jäsenvaltioille ehdotuksia yhteismarkkinoiden asteittaisen kehittämisen tai yhteismarkkinoiden toiminnan kannalta aiheellisiksi toimenpiteiksi.

(14) Komissio on valmistellut usean vuoden ajan uusia sääntöjä, joita oli tarkoitus soveltaa suuriin investointihankkeisiin myönnettävän aluetuen valvontaan. Komissio ilmoitti ensimmäisen kerran aikeestaan vahvistaa horisontaalinen lähestymistapa tällaisiin hankkeisiin myönnettävän valtiontuen valvonnassa neuvostolle, parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle osoittamassaan tiedonannossa "Euroopan unionin teollisuuden kilpailukykypolitiikka" (3). Tähän liittyen yhteisön teollisuuden kilpailukyvyn lujittamisesta 23 päivänä marraskuuta 1994 annetussa neuvoston päätöslauselmassa (4) viitataan sittemmin suoraan horisontaalisen lähestymistavan tarkastelun tarpeeseen.

(15) Komission ja jäsenvaltioiden välillä käytiin säännöllisesti keskusteluja uusien yhteisön puitteiden määräyksistä. Komissio esitteli Brysselissä 15 päivänä tammikuuta 1997 järjestetyssä jäsenvaltioiden tukiasiantuntijoiden monenvälisessä kokouksessa näiden keskustelujen perusteella tarkistetun luonnoksen monialaisista yhteisön puitteista aluetuesta suurille investointihankkeille. Jäsenvaltioiden suuri enemmistö suhtautui kyseisessä kokouksessa myönteisesti komission esittämään tarkistettuun ehdotukseen. Kokouksen jälkeen komissio kysyi jäsenvaltioiden mielipidettä ehdotuksen teknisistä yksityiskohdista kirjeellä 25 päivältä helmikuuta 1997 ja kävi useita kahdenvälisiä keskusteluja jäsenvaltioiden kanssa, Saksa mukaan lukien. Monialaisten puitteiden aluetuesta käyttöönotto kuului myös ensisijaisena tavoitteena yhtenäismarkkinoita koskevaan komission toimintasuunnitelmaan, jonka Eurooppa-neuvosto hyväksyi Amsterdamissa 16-17 päivänä kesäkuuta 1997 pitämässään kokouksessa.

(16) Kuten komissio totesi aloittaessaan menettelyn, se pyrki vuonna 1997 voimakkaasti ottamaan huomioon Saksan yhteisön puitteita koskevaan tekstiluonnokseen tekemät varaukset, vaikka Saksa ei vastannut kirjallisesti komission kirjeeseen 25 päivältä helmikuuta 1997, jossa kaikkia jäsenvaltioita kehotettiin esittämään huomautuksensa tekstin tietyistä osista. Komission ja Saksan viranomaisten välillä käytiin sittemmin useita kahdenvälisiä keskusteluja, joiden perusteella komissio teki tekstiluonnokseen tiettyjä muutoksia. Näihin kahdenvälisiin näkemystenvaihtoihin kuului 15 päivänä heinäkuuta 1997 järjestetty kokous, jonka jälkeen asiasta käytiin kirjeenvaihtoa (komission kirjeet 28 päivältä heinäkuuta 1997 ja 15 päivältä joulukuuta 1997 ja Saksan viranomaisten kirje 24 päivältä marraskuuta 1997).

(17) Näiden kahden- ja monenvälisten keskustelujen aikana ja huomioon ottaen kompromissit, joita useimpien jollei kaikkien jäsenvaltioiden oli tehtävä yksimielisyyteen pääsemiseksi, komissio teki selväksi, että monialaiset puitteet aluetuesta otettaisiin käyttöön kokeiluluontoisesti ainoastaan kolmeksi vuodeksi ja että ennen kyseisen kauden päättymistä komissio arvioi perinpohjin monialaisten puitteiden aluetuesta hyödyllisyyttä ja laajuutta sekä harkitsee muun muassa niiden jatkamisen, tarkistamisen tai kumoamisen tarvetta.

(18) Komissio ehdotti kirjeellään 5 päivältä maaliskuuta 1998 kaikille jäsenvaltioille, Saksa mukaan lukien, perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan mukaisia valtiontukiin liittyviä aiheellisia toimenpiteitä, jotka koskivat monialaisissa yhteisön puitteissa vahvistettua ennakkoilmoitusvelvollisuutta.

(19) Saksa ei ole missään vaiheessa menettelyä kiistänyt komission oikeutta tällaisen ehdotuksen tekemiseen. Se on itse asiassa ilmoittanut komissiolle kannattavansa pyrkimystä välttää toimialakohtaiset säännöt horisontaalisen lähestymistavan avulla. Saksa katsoo kuitenkin, että monialaisten puitteiden aluetuesta määräykset ovat eräiltä kohdin epätyydyttävät ja että komissio ei ole ottanut riittävästi huomioon sen viranomaisten aiemmin ilmaisemia epäilyksiä. Tämän menettelyn aiheena on Saksan kieltäytyminen hyväksymästä suunniteltua yhteisön puitteiden ilmoitusvelvollisuutta.

Saksan väitteiden tarkastelu

(20) Saksa väittää ensiksi tuomatta esille mitään uusia seikkoja, että yhteisön puitteiden mahdolliselle tuensaajalle tarjoama ennakoitavuus on riittämätön. Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä, vaan katsoo sitä vastoin, että kolmen arviointiperusteen soveltamisen avulla monialaisilla puitteilla aluetuesta pystytään tarjoamaan riittävässä määrin ennakoitavuus ja avoimuus. Koska mahdolliset tuensaajat tuntevat tarkasti omat toimialansa ja alatoimialansa sekä oman markkina-asemansa näillä aloilla, komissio uskoo niiden voivan yleensä ennakoida suhteellisen tarkoin, mikä on kilpailutekijän arvioinnin todennäköinen tulos. Pääoma/työvoima -arviointitekijän osalta tämä on laskettava siten, että ehdotetun pääoman määrä jaetaan luotujen/säilytettyjen työpaikkojen arvioidulla määrällä. Alueellisen vaikutustekijän soveltamisen osalta komission on laadittava arvionsa jäsenvaltioiden itsensä yhteisön puitteiden liitteenä olevan vakiomuotoisen ilmoituslomakkeen nojalla toimittamien tietojen perusteella. Koska nämä tiedot perustuvat väistämättä mahdollisen tuensaajan antamiin tietoihin, komission kyseistä tekijää koskevan analyysin tuloksen olisi myös oltava yleisesti ennustettavissa. Jälkiseurantaa koskevaa kysymystä käsitellään myöhemmin.

(21) Tämän lisäksi komissio katsoo, etteivät yhteisön puitteet, kuten Saksa ilmeisesti toivoo, voi vaikuttaa siihen harkintavaltaan, jota Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissio käyttää EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi, esimerkiksi 15 päivänä kesäkuuta 1993 annettu tuomio asiassa C-255/91 Matra v. komissio (5). Mahdollisilla tuensaajilla ei sillä hetkellä, jolloin ehdotetusta tuesta ilmoitetaan komissiolle, ole oikeudellista varmuutta tuen hyväksymisestä. Tätä periaatetta sovelletaan muun muassa ehdotettuun alueelliseen investointitukeen niillä toimialoilla, joilla sovelletaan alakohtaisia yhteisön puitteita (esimerkiksi moottoriajoneuvot, tekokuidut, teräs). Jäsenvaltioiden on lisäksi toisinaan täytynyt hyväksyä ehdotetun tukitason alentaminen komission hyväksynnän saamiseksi. Sisällyttämällä monialaisiin puitteisiin aluetuesta avoimia ja määrällisesti ilmaistavia perusteita komissio uskoo kuitenkin, että ehdotettu lähestymistapa johtaa parempaan ennustettavuuteen.

(22) Toiseksi Saksa perusteli, että yksittäisten tapausten olosuhteet voivat edellyttää komissiolta joustavampaa lähestymistapaa kuin mitä yhteisön puitteissa on sallittu sen suhteen, kuinka pitkälle toimialat/alatoimialat voidaan eriyttää kilpailutekijän arviointia varten.

(23) Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä. Saksan ehdottamaan lähestymistapaan sisältyy väistämättä vaara erimielisyyksistä, jotka koskevat komission arviointia varten valitsemia osa-alueita. Se voisi johtaa juuri sellaiseen epävarmuuteen ja ennakoimattomuuteen, jota Saksa lausumansa mukaan pyrkii välttämään. Olisi muistettava, että yhteisön puitteissa vahvistetaan jo nyt, että toimialaa/alatoimialaa arvioidaan sillä kaikkien alimmalla tasolla, jolta on saatavissa objektiivisia yhteisön laajuisia tietoja. Haluttaessa tarkastella, esiintyykö alalla rakenteellista ylikapasiteettia vaiko ei, alaviitteessä 13 ilmoitetaan selvästi, että toimiala tai alatoimiala määritellään NACE-toimialaluokituksen jaottelun tarkimman mahdollisen rajauksen mukaisesti.

(24) Monialaisten puitteiden aluetuesta 3.4 kohdassa todetaan lisäksi, että jos kapasiteetin käytöstä ei ole saatavilla riittävästi tietoa, komissio tarkastelee, tehdäänkö investointi taantuvilla markkinoilla, ja tätä varten komissio vertailee kyseisten tuotteiden kulutusta Euroopan talousalueen koko teollisen tuotantotoiminnan kasvuvauhtiin. Tällaisessa analyysissä otettaisiin joka tapauksessa huomioon markkinoiden viimeaikainen kehitys kyseisten tuotteiden osalta. Lisäksi mitä tulee komission arviointiin siitä, olisiko sallittua tukitasoa alennettava, jos yrityksellä on suuri markkinaosuus (yli 40 prosenttia) asian kannalta merkityksellisten tuotteiden markkinoilla, puitteiden 3.6 kohdassa selvitetään, että yleisestä säännöstä voidaan myöntää poikkeuksia, esimerkiksi jos yritys luo markkinat uudelle tuotteelle täysin innovatiivisen toiminnan avulla.

(25) Kolmanneksi Saksa perustelee, että pääoma/työvoima -arviointitekijässä ei oteta huomioon luotujen työpaikkojen kestävyyttä ja kilpailukykyä eikä korkeiden palkkakustannusten paikkakuntia, kuten Saksa.

(26) Komissio ei voi hyväksyä näitä perusteluja. Se ei katso olevansa yhteisön puitteiden perusteella velvollinen esittämään näkemystään siitä, ovatko luodut työpaikat todennäköisesti kestäviä pitkällä aikavälillä, vaan on sitä mieltä, että tämä tehtävä kuuluu paremmin asianomaisten kansallisten viranomaisten toimivaltaan. Komission 16 päivänä joulukuuta 1997 antamissa alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa (6) määrätään joka tapauksessa, että työpaikkojen luomiseen myönnettävän alueellisen investointituen ehtona on kyseisten työpaikkojen säilyminen vähintään viiden vuoden ajan. Komissio on lisäksi sitä mieltä, että myös työpaikkojen kilpailukyky on pohjimmiltaan sellainen kysymys, josta jäsenvaltiot voivat päättää aluepolitiikkansa puitteissa.

(27) Komission mielestä ei ole syytä olettaa, että yhteisön puitteilla rohkaistaisiin jäsenvaltioita myöntämään tukea hankkeisiin, joilla luodaan enemmän kuin muuten luotaisiin työpaikkoja, jotka ovat kuitenkin vähemmän kilpailukykyisiä. Komissio korostaa, että sen tarkoituksena ei ole rangaista korkean teknologian alan työpaikkojen luomisesta, vaan vähentää kilpailun mahdollisesti vakavaa vääristymistä, joka johtuu kohtuuttomien tukimäärien myöntämisestä erittäin suuriin investointihankkeisiin ja työpaikkojen vaarantamisesta muualla yhteisössä. Kun tukea myönnetään yrityksille, joiden kokonaiskustannukset ovat suhteellisen pääomavaltaisia, niiden yksikkökustannukset laskevat merkittävästi, jolloin ne saavat huomattavaa kilpailuetua tukea saamattomiin kilpailijoihinsa verrattuna. Mitä korkeampi on tuetun investointihankkeen pääomavaltaisuus, sitä vääristävämpiä vaikutuksia pääomatuista on kilpailulle.

(28) Samanaikaisesti komissio haluaa säilyttää yhteisön epäsuotuisampien alueiden vetovoiman, Saksan uudet osavaltiot mukaan lukien, varmistamalla myönteisen suhtautumisen hankkeisiin, joilla luodaan kyseisille alueille välittömästi ja välillisesti merkittävä määrä työpaikkoja. Tämä vastaa Luxemburgissa marraskuussa 1997 järjestetyn työllisyyttä käsitelleen huippukokouksen päätelmiä.

(29) Olisi myös korostettava, että uudet säännöt eivät johda tuen kieltämiseen yksittäistapauksissa, vaan pikemminkin asianmukaisen tukijärjestelmän puitteissa tavallisesti sallittujen korkeimpien aluetukirajojen mahdolliseen mukauttamiseen kolmen täsmennetyn perusteen mukaisesti. Käytännössä koko yhteisössä toteutettaviin hyvin suuriin hankkeisiin ei nykyisin usein myönnetä aluetukijärjestelmien sallimia suurimpia tukimääriä. Ottaen huomioon ilmoittamisella asetetut raja-arvot on lisäksi odotettavissa, että uusia yhteisön puitteita sovelletaan ainoastaan suhteellisen pieneen määrään hankkeita ja useimmissa tapauksissa ne eivät loukkaa jäsenvaltioiden vapautta aluepolitiikkansa suhteen.

(30) Komissio muistuttaa edelleen, että alueellista vaikutusta koskeva tekijä perustuu niiden välillisesti ja välittömästi luotujen työpaikkojen väliseen suhteeseen, jotka syntyivät kyseisillä tukialueilla toteutetun investoinnin tuloksena. Tästä seuraa, että vaikka erittäin pääomavaltainen investointi loisi välittömästi ainoastaan vähän työpaikkoja, hanke voi silti olla oikeutettu bonukseen edellyttäen, että se luo välillisesti vähintään kohtuullisen määrän lisätyöpaikkoja.

(31) Neljänneksi Saksa perusteli, että yhteisön puitteet eivät tarjoa asianmukaista oikeusvarmuutta ja ennakoitavuutta alueellista vaikutusta koskevan tekijän suhteen ja että tietyt tekijät eivät ole tuensaajan valvottavissa ja ne ilmoittavat vastustavansa jälkiseurantaan liittyviä määräyksiä. Komissio myöntää, että hankkeen täsmällisiä vaikutuksia työpaikkojen välittömän ja välillisen luomisen kannalta ei ole jokaisessa tapauksessa mahdollista ilmoittaa ennakolta. Se uskoo kuitenkin, että monialaisten puitteiden aluetuesta kattamien laaja-alaisten alueellisten investointihankkeiden osalta on realistista odottaa, että tuensaaja pystyy tarjoamaan luotettavia arvioita hankkeen avulla välittömästi ja välillisesti luotavista työpaikoista (viimeksi mainituilla tarkoitetaan ensisijaisten alihankkijoiden ja asiakkaiden kanssa tukialueella, jolla yritys sijaitsee, tai sen läheisyydessä sijaitsevilla tukialueilla (eli EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan mukaisilla alueilla) luotuja työpaikkoja). Komission päätöksen noudattamisen varmistamiseksi on komission mielestä tärkeää painottaa entistä enemmän jälkiseurantajärjestelyjä. Olisi myös otettava huomioon, että koska luotujen työpaikkojen määrään sidoksissa olevat tekijät perustuvat erilaisiin arvoihin, käytännössä tulee olemaan alueita, joilla luotujen työpaikkojen todellinen määrä voi poiketa ilmoitetusta määrästä, eikä jälkiseurantavaiheessa silti edellytetä sallitun tukitason alentamista. Lopuksi komissio toteaa, että vastoin Saksan ilmeistä käsitystä yhteisön puitteisiin ei sisälly määräyksiä sallitun tukimäärän lisäämisestä jälkiseurannan puitteissa. Päinvastoin se seikka, että tuetulla hankkeella on luotu työpaikkoja ennakoitua enemmän, on ainoastaan osoitus siitä, että lisätuki on tarpeeton.

IV. PÄÄTELMÄ

(32) Edellä mainituista syistä komissio katsoo, ettei sen ole perusteltua muuttaa monialaisia puitteita aluetuesta koskevaa aiheellista toimenpidettä.

(33) Kaikki muut jäsenvaltiot ovat hyväksyneet ehdoitta monialaisiin puitteisiin aluetuesta sisältyvän ilmoitusvelvollisuuden käyttöönoton kolmeksi vuodeksi 1 päivästä syyskuuta 1998 alkaen komission ehdotuksen mukaisesti. Jäsenvaltioiden tasapuolisen kohtelun periaatteen mukaisesti komissio ei voi hyväksyä sitä, että yhteisön puitteita ei sovelleta yhdessä jäsenvaltiossa.

(34) Tämän vuoksi komissio päättelee, että Saksan kansalliset tukijärjestelmät eivät EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan perusteella sovellu yhteismarkkinoille siltä osin kuin niissä ei noudateta valtiontukia koskevia aiheellisia toimenpiteitä, jotka annettiin Saksalle tiedoksi kirjeellä SG(98) D/1975 5 päivältä maaliskuuta 1998.

(35) Koska Saksa kieltäytyy toteuttamasta kyseistä aiheellista toimenpidettä, komissiolla, joka on aloittanut ja toteuttanut EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn, on oikeus vaatia nykyisten valtiontukijärjestelmien muuttamista kyseisen määräyksen mukaisella ja III osastossa esitettyihin seikkoihin perustuvalla päätöksellä, ja velvoittaa Saksa noudattamaan monialaisissa puitteissa aluetuesta vahvistettua ilmoitusvelvollisuutta.

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Saksaa vaaditaan EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoittamaan komissiolle 1 päivän syyskuuta 1998 ja 31 päivän elokuuta 2001 välisenä ajanjaksona kaikki suunnitellut tukitoimenpiteet, jotka täyttävät monialaisten puitteiden alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille 2 kohdassa (ilmoitusvelvollisuus) vahvistetut perusteet.

2 artikla

Saksan on ilmoitettava komissiolle kahden viikon kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta sen noudattamiseksi toteutetut toimenpiteet.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.

Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 1998.

Komission puolesta

Franz FISCHLER

Komission jäsen

(1) EYVL C 107, 7.4.1998, s. 7

(2) EYVL C 171, 5.6.1998, s. 4

(3) KOM(94) 319 lopullinen.

(4) EYVL C 343, 6.12.1994, s. 1

(5) Kok. 1993, s. I-3203.

(6) EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9