Päätös N:o 2/52, tehty 23 päivänä joulukuuta 1952, perustamissopimuksen 49 ja 50 artiklassa tarkoitettujen maksujen määräytymisperustetta ja kantamista koskevista edellytyksistä



Virallinen lehti nro 001 , 30/12/1952 s. 0003 - 0004

Suomenk. erityispainos Alue 1 Nide 1 s. 0003

Ruotsink. erityispainos Alue 1 Nide 1 s. 0003

Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1952-1958 s. 0003

Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1952-1958 s. 0003

Kreikank. erityispainos: Luku 01 Nide 1 s. 0003

Espanjank. erityispainos: Luku 01 Nide 1 s. 0003

Portugalink. erityispainos: Luku 01 Nide 1 s. 0003



PÄÄTÖS N:o 2/52, tehty 23 päivänä joulukuuta 1952, perustamissopimuksen 49 ja 50 artiklassa tarkoitettujen maksujen määräytymisperustetta ja kantamista koskevista edellytyksistä KORKEA VIRANOMAINEN, joka ottaa huomioon perustamissopimuksen 49 ja 50 artiklan, ottaa huomioon yleissopimuksen 6 ja 7 artiklan, sekä katsoo, että hankkiakseen perustamissopimuksessa ja yleissopimuksessa sille määrättyjen tehtävien suorittamisessa tarvittavat varat sen on erityisesti määrättävä maksuja hiilen ja teräksen tuotannolle, ja sen on perustamissopimuksen 50 (2) artiklan mukaisesti neuvostoa kuultuaan määritettävä kyseisten maksujen määräytymisperustetta ja kantamista koskevat edellytykset kuitenkin välttäen mahdollisuuksien mukaan päällekkäisten verojen muodostumista, neuvostoa kuultuaan ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1 artikla 1. Määrätään seuraaville tuotteille perustamissopimuksen 49 ja 50 artiklassa tarkoitetut hiilen ja teräksen tuotantomaksut: (1) Ruskohiilibriketit ja ruskohiilestä johdettu puolikoksi (2) Kaikki kivihiililajit (3) Harkkorauta, muu kuin harkkojen valmistamiseen käytetty (4) Thomasteräs harkkoina (5) Harkkoteräkset, muut kuin thomasteräs (6) Perustamissopimuksen liitteessä I luetellut lopputuotteet ja viimeistellyt tuotteet. 2. Huomioon otettavaksi kivihiilitonnistoksi katsotaan nettotuotanto rikastuksen ja huuhtelun jälkeen, ja pitoisuudeltaan alhaiset tuotteet arvioidaan reaalipainoisina. 3. Perustamissopimuksen liitteen III c-ryhmään kuuluvat erikoisteräkset harkkoina tai lopputuotteina jätetään maksujen määräytymisperusteen ulkopuolelle. 2 artikla 1. Kunkin 1 artiklassa luetellun tuotteen keskimääräinen arvo tonnia kohden määritetään jakamalla yhteisön tehtaalta lähdettäessä tonnikohtaisen nettohinnan mukaisesti arvioitu kokonaistuotanto tuotetulla tonnistolla. 2. Maksujen määräytymisperusteena käytetty arvo saadaan vähentämällä näin määritellystä keskimääräisestä arvosta maksun kohteena olevien sellaisten tuotteiden keskimääräisen määrän arvo, joita käytetään tuotettaessa tonni kyseistä tuotetta. Kyseisiä vähennyksiä laskettaessa otetaan huomioon: - hiilen tuotannon osalta sitä louhittaessa tarvittavan hiilen määrä, - harkkoraudan tuotannon osalta sitä valmistettaessa tarvittavan hiilen keskimääräinen kulutus, - teräksen tuotannon osalta tarvittavan hiilen keskimääräinen kulutus lisättynä teräksen valmistamisessa käytettävän harkkoraudan vastaavalla määrällä, - perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen lopputuotteiden ja viimeisteltyjen tuotteiden tuotannon osalta harkkoteräksen keskimääräinen kulutus. 3. Edellä täsmennetyt keskimääräiset arvot ja vähennykset lasketaan kunkin 1 artiklassa luetellun tuotteen osalta korkean viranomaisen keräämien tilastotietojen perusteella. 4. Korkea viranomainen laatii tämän artiklan mukaisesti laskettujen keskimääräisten arvojen ja vähennysten perusteella asteikon, jossa määritetään kunkin 1 artiklassa luetellun tuotteen osalta maksun nettomäärä tonnia kohden Euroopan maksuliikenteen unionin laskentayksiköinä ja ohjeellisesti yhteisön kunkin jäsenvaltion valuutassa. 3 artikla Korkea viranomainen muuttaa asteikkoa, jos se toteaa jonkin tuotteen keskimääräisessä arvossa 10 prosentin eron aikaisemmin käytettyyn arvoon. 4 artikla 1. Kukin yritys suorittaa maksut verotettavan tuotantonsa tonnistosta ja ilmoittaa tuotantonsa kuukausittain. 2. Maksut suoritetaan helmikuusta 1953 alkaen kunkin kuukauden 25 päivänä edeltävän kuukauden tuotannon osalta. 3. Kukin yritys suorittaa maksun kaikkien siihen liittyvien laitosten osalta korkean viranomaisen avaamalle posti- tai pankkitilille jäsenvaltiossa, jonka alueella kyseinen yritys harjoittaa toimintaansa. Yritykseen liittyvät laitokset, jotka sijaitsevat toisen jäsenvaltion tai kolmannen maan alueella suorittavat kuitenkin itse omaa tuotantoaan vastaavat maksunsa. 5 artikla Tämä päätös tulee voimaan yhteisössä 1 päivänä tammikuuta 1953. Korkea viranomainen käsitteli tätä päätöstä ja teki sen kokouksessaan 23 päivänä joulukuuta 1952. Korkean viranomaisen puolesta Puheenjohtaja Jean MONNET