ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(2)

Kyproksen taloudelle on viimeisen kymmenen vuoden aikana ollut leimallista vakaa talouskasvu, vaikkakin vaihtelua on esiintynyt joinain vuosina, mikä kuvastaa pienen avoimen talouden alttiutta ulkoisille häiriöille. Julkisen talouden hoidossa ei ole aina hyödynnetty suotuisia suhdanneoloja, joissa julkisen talouden tavoitteet olisi voitu saattaa lähelle tasapainoa tai ylijäämäiseksi, jotta saavutettaisiin varmuusmarginaali normaalien suhdannevaihteluiden varalle ja jotta automaattiset vakauttajat voisivat toimia täysimääräisesti talouden taantumissa. Tämä korostaa tarvetta välttää myötäsyklistä viritystä talouden hyvinä aikoina. Kyproksen viranomaiset ovat vakauttaneet julkista taloutta menestyksekkäästi viimeksi kuluneiden neljän vuoden aikana pääasiassa tulosperusteisesti, ja sen vuoksi julkisen talouden alijäämä on supistunut 6,5 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2003 1,2 prosenttiin vuonna 2006. Veroja tuova kasvun rakenne, jonka ansiosta julkisen talouden tulot olivat poikkeuksellisen suuret, on todennäköisesti luonteeltaan tilapäinen, ja julkisen talouden rahoitusaseman arvioidaan tällä hetkellä olevan 1,5 prosenttia ylijäämäinen suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Lisäksi velka supistui 69 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2003 noin 60 prosenttiin vuonna 2007. Perusmenojen vajavainen hillintä ja verotulojen viimeaikaisen kasvun todennäköisesti väliaikaiset yhteisvaikutukset korostavat tarvetta parantaa edelleen menojen valvontaa. Se tasapainottaisi taloutta uudessa tilanteessa, jossa maa on juuri liittynyt euroalueen jäseneksi. Eläkejärjestelmän uudistaminen ja terveydenhoitoalalla vahvistettujen uudistusten toteuttaminen ajoissa edistäisivät myös perusmenojen hillintää ja vahvistaisivat julkisen talouden kestävyyttä pitkällä aikavälillä.
(2)

Ruotsin talous on kehittynyt viime vuosina hyvin. Vuonna 2007 talous saavutti aiempaa kehittyneemmän vaiheen, joka ilmeni vankkana kotimaan kysyntänä, jota vahvistivat investointien ja yksityisen kulutuksen kasvu. Tätä taustaa vasten myös Ruotsin julkinen talous on ollut vahva, ja se on pysynyt tasaisesti ylijäämäisenä ja suurehkona. Terveen julkisen talouden tukena on ollut vakauteen tähtäävä makrotalouden kehys, terve taloudellinen kehitys ja kansallinen sääntökehys. Vaikka taloudellisen toiminnan ennustetaan hidastuvan asteittain tulevina vuosina, sekä talouden perustekijöiden että julkisen talouden tilanteen arvioidaan pysyvän suotuisina. Sen vuoksi on tärkeää, että vahvan julkisen talouden sallimaa liikkumavaraa ei käytetä julkisten kulutusmenojen lisäämiseen pysyvästi. Varsinkin paikallishallinnon menojen kasvu hyvinä aikoina voisi tulevaisuudessa johtaa pysyvästi suurempiin julkisiin menoihin, mikä haittaisi suunnitelmia alentaa menoja maltillisesti suhteessa BKT:hen ajan mittaan ja hallituksen veronalennusstrategiaa, jolla pyritään tehostamaan työnteon kannustimia.
(6)

Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät olevan pitkälti tasapainossa vuonna 2008. Tämä johtuu siitä, että vuoden 2007 toteutuma on ohjelmassa ennakoitua parempi ja talousarviovarauksilla voidaan tasapainottaa mahdollisia menopuolen lipsumisia. Vuodesta 2009 alkaen julkisen talouden toteutuma voi olla suunniteltua heikompi. Makrotalouden näkymistä alijäämäuralle aiheutuvat riskit ovat neutraalit vuonna 2008. BKT:n odotettua heikompi kasvu vuodesta 2009 alkaen on vaarassa johtaa arvioitua suurempaan alijäämään. Koska menopuolen toimenpiteiden täytäntöönpanon höllentämisestä on ilmenemässä joitakin merkkejä, vuoden 2007 puolivälistä menot ovat kuroneet umpeen eroa odotettua parempiin tuloihin eikä julkisen sektorin palkkojen nimellisjäädytys (jonka oli tarkoitus päättyä vuonna 2009) toteudu vuonna 2008 (koska julkisen sektorin palkkoja nostettiin osittain odotettua suuremman inflaation vuoksi). Menopuolella voi ilmetä lisäriskejä, jos hyvin velkaantuneen kansallisen rautatieyhtiön suunniteltu uudelleenjärjestely ei johda valtion asianomaisten menojen alenemiseen (5). Julkishallinnon, terveydenhuollon, eläkkeiden, hintatukien ja koulutusjärjestelmän rakenneuudistuksia koskevat lisäsuunnitelmat ja seurantatoimet ovat ratkaisevan tärkeitä menojen hillitsemiseksi. Niitä on kuitenkin täsmennettävä ja ne on toteutettava kokonaisuudessaan. Julkisen talouden ohjausjärjestelmän kehittämisestä esitettiin parlamentille marraskuussa 2007 merkittävä uudistusehdotus, jonka pitäisi lisätä julkisen talouden strategian uskottavuutta ja vähentää julkisen talouden riskejä. Ehdotus on kuitenkin hyväksyttävä määräenemmistöllä, ja jääkin nähtäväksi, pystytäänkö sen avulla pääsemään eroon viimeaikaisesta suuntauksesta poiketa julkisen talouden tavoitteista. Vaikka julkinen talous on viime aikoina kehittynyt suunniteltua paremmin, vuodesta 2009 alkaen on budjettikurin löystymisen riski verrattuna suunnitelmiin, kuten aiemmasta kokemuksesta on käynyt ilmi. Julkisen talouden tavoitteisiin kohdistuvat riskit koskevat myös velkasuhdetta; sen vuoksi sen ei myöskään odoteta kehittyvän vuoden 2009 jälkeen yhtä suotuisasti kuin ohjelmassa arvioidaan.
(5)

Tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan edellisen ohjelman päätavoite, jonka mukaan julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteena on 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen oleva rakenteellinen alijäämä (eli suhdannetasoitettu alijäämä ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä). Tähän tavoitteeseen on tarkoitus päästä viimeistään vuonna 2011 (eli ohjelmakauden jälkeen). Ohjelman tavoitteena on julkisen talouden alijäämän vakauttaminen 2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2007–2009 ja supistaminen 2,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2010. Perusjäämän kehitys on vastaavanlaista. Julkista taloutta ei pyritä vakauttamaan vuosina 2007–2009, jolloin rakenteellisen alijäämän arvioidaan pysyttelevän vakaana noin 3,5 prosentissa suhteessa BKT:hen, ja vasta vuodeksi 2010 suunnitellaan 0,75 prosentin sopeutusta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta. Verrattuna edelliseen lähentymisohjelmaan, jossa tavoitteena oli pikemminkin julkisen talouden suhteellisen asteittainen kuin täysin takapainotteinen sopeutus keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, julkisen talouden tavoitteet eivät ole yhtä kunnianhimoisia, vaikka vuosien 2008–2009 kasvuennusteet ovat tarkistetussa ohjelmassa suotuisampia. Tarkistetussa ohjelmassa sopeutuksen veturina on tulojen huomattava kasvu suhteessa BKT:hen (3,5 prosenttiyksikköä lähinnä optimististen tulopohjaennusteiden perusteella), joka ylittää menojen selvän kasvun suhteessa BKT:hen (lähes 3 prosenttiyksikköä). Verot kasvattavat tuloja eniten (1,4 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen), sillä välittömistä veroista saatavien tulojen arvioidaan kasvavan (tuloverosta saatavan tulon arvioidaan nousevan, koska keskiansiot ja työntekijöiden määrä kasvavat ja työnantajien sosiaaliturvamaksujen leikkausten myönteiset vaikutukset näkyvät yhtiöverossa). Tuloja kasvattavat myös alv-toimenpiteet (joidenkin alv-tulojen ajoitus), vaikka näitä toimenpiteitä ei täsmennetäkään riittävästi ohjelmassa. ”Muut tulot” lisääntyvät saman verran, missä näkyy myös EU:n varojen odotettu lisäys. Sosiaaliturvamaksuja on vuonna 2008 tarkoitus uudistaa useilla toimenpiteillä, joiden nettovaikutuksen arvioidaan olevan positiivinen (6 prosenttiyksikön leikkaukset, toisen pilarin eläkejärjestelmän käyttöönotto ja eläkemaksupohjan laajentaminen poistamalla yläraja, joka muodostuu kertomalla keskipalkka viidellä sekä ottamalla käyttöön bonukset veropohjassa). Menopuolella muutos johtuu suurelta osalta julkisten investointien huomattavasta lisääntymisestä, jonka taustalla on EU:n varojen käytön oletettu huomattava kasvu. Tämä kasvuarvio vaikuttaa kuitenkin optimistiselta. Myös sosiaalimaksujen (erityisesti eläkkeiden) odotetaan kasvavan huomattavasti. Tämä kasvu tasoittuu vain osin palkansaajakorvausten ja tukien huomattavalla pienenemisellä (joista kummankaan osalta ohjelmassa ei esitetä näyttöä).
(5)

Ohjelman julkisen talouden strategian päätavoitteena on luoda kaavaillun hallituskauden loppuun eli vuoteen 2011 mennessä rakenteellinen ylijäämä (suhdannetasoitettu ylijäämä, josta on vähennetty kertaluonteisten ja väliaikaisten toimenpiteiden vaikutus), joka on 1 prosentti suhteessa BKT:hen. Alankomaat aikoo näin ollen noudattaa koko ohjelmakauden ajan julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitettaan, joka on 0,5–1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen. Tilanteen heikennyttyä huomattavasti vuonna 2007 ohjelmassa ennustetaan nyt pienten, enimmäkseen vakaiden ylijäämien paluuta. Perusjäämän kehitys on vastaavanlainen: sen odotetaan vuosina 2008–2010 vakiintuvan 2,75 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa kasvun odotettiin hidastuvan vuonna 2008 eikä vuonna 2009. Lisäksi siinä asetettiin tavoitteeksi jotakuinkin tasapainoinen julkinen talous vuoteen 2008 asti ja lähes 1 prosentin ylijäämä suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Nyt tarkasteltavana olevassa tarkistetussa ohjelmassa koko ohjelmakaudelle jakautuva sopeutus on täysin tuloperusteinen ja ajoittuu alkuun eli vuoteen 2008. Se perustuu etupäässä kaasutulojen kasvuun, sosiaaliturvamaksujen harkinnanvaraisiin korotuksiin ja suotuisiin talouskasvunäkymiin. Julkisia menoja aiotaan ohjata reaalimääräisillä menokatoilla, jotka on määritelty vuoden 2008 talousarvioesityksessä koko hallituskaudeksi.
(2)

Slovakiassa on meneillään voimakas kasvukausi, joka johtuu edellisinä vuosina käynnistetyistä monenlaisista rakenteellisista uudistuksista ja huomattavan suurista ulkomaisista sijoituksista erityisesti teollisuuteen. Vaikka työllisyys kasvun myötä parani myös ja työttömyysaste laski huomattavasti, näyttää siltä, etteivät jotkut väestönosat itäisillä alueilla pääse osallisiksi talouskasvusta. Sen lisäksi, että tiettyjen työvoimanosien heikko työllistettävyys verottaa julkisia varoja ja muodostaa sosiaalisen ongelman, se rajoittaa maan tuotannon potentiaalista kasvua ja haittaa näin kiinnikuromisprosessia. Taloudellisen toiminnan epätasainen jakautuminen eri väestöryhmien ja alueiden kesken edellyttää julkisen koulutuksen laadun parantamista ja joidenkin valtion menojen siirtämistä koulutukseen, T&K:hon ja innovointiin sekä infrastruktuurin kehittämiseen. Edellisten vuosien pääasiassa rajoittavan finanssipolitiikan jälkeen virityksestä tuli ekspansiivinen vuonna 2006 samalla, kun rahapoliittinen tilanne kiristyi ohjauskorkojen kasvaessa ja valuuttakurssin voimistuessa jatkuvasti. Tämä ei kuitenkaan näytä vaikuttaneen Slovakian talouden ulkoiseen kilpailukykyyn, sillä vienti on kasvanut voimakkaasti ja vaihtotaseen vaje on pienentynyt. Poikkeusta soveltavana jäsenvaltiona ja ERM II -osallistujamaana Slovakian olisi suunnattava makrotaloudelliset ja rakennepolitiikkansa kohti kestävän lähentymisen saavuttamista. Vaikka inflaatio on selvästi hidastunut vuonna 2007, sen uskotaan taas vauhdittuvan, kun elintarvikkeiden ja energian hinnat nousevat, kasvu on voimakasta, työmarkkinatilanne kiristyy ja vuosien 2006–2007 valuuttakurssien voimakkaan vahvistumisen vaikutukset häviävät. Rakenneuudistuksia tarvitaan lisää ja hallituksen olisi oltava valmis ohjelmassa esitettyä tiukempaan finanssipoliittiseen viritykseen, jotta ohjelmassa vahvistetut inflaatiotavoitteet saavutetaan (oletusarvona euroalueen jäsenyys vuodesta 2009) ja mahdollisia inflaatiopaineita hillitään, kun aiemmasta valuuttakurssin merkittävästä voimistumisesta johtunut inflaatiota hidastanut vaikutus häviää.
(2)

Kokonaistuotannon kasvu on Italiassa jäänyt 1990-luvulta alkaen alle euroalueen keskiarvon, ja potentiaalisen kasvun arvioidaan hidastuneen 1990-luvun alkuvuosien reilusta 2 prosentista 1,5 prosenttiin viimeksi kuluneiden viidentoista vuoden aikana. Positiivista on se, että Italiassa työllisyys on kasvanut voimakkaasti vuosisadan vaihteen jälkeen, ja työttömyysaste on supistunut huomattavasti, mikä johtuu myös työmarkkinauudistusten vaikutuksista. Italialla on kuitenkin vielä pitkä matka EU:n työllisyyslukujen keskiarvoon, ja dynaamisen työllisyyskasvun ja hitaan BKT:n kasvun yhdistelmä tuo esiin Italian tuottavuusongelman. Viimeaikaisesta noususuhdanteesta huolimatta Italian talouden keskipitkän aikavälin ennusteet ovat yhä haasteellisia suurten rakenteellisten heikkouksien vuoksi. Näihin kuuluu erityisesti vähäinen sisäinen kilpailu palvelumarkkinoilla, mihin on alettu viime vuosina puuttua. Rakenteelliset heikkoudet ovat ylläpitäneet alhaista tuottavuuden kasvua, jatkuvaa ulkoisen kilpailukyvyn heikkenemistä ja viime aikoihin saakka positiivista inflaatioeroa euroalueen keskiarvoon verrattuna. Yli 100 prosentin julkinen velka suhteessa BKT:hen ja yhä melko korkea, vaikkakin pienenevä talousarvion alijäämä lisäävät talouden epävarmuutta ja velanhoidon korkeita kustannuksia, minkä vuoksi korkotason nousut voivat haavoittaa Italian taloutta. Ne estävät myös julkisten varojen tuottavamman käytön ja rajoittavat julkisen talouden kykyä antaa automaattisten vakauttajien toimia tehokkaasti. Rakenteellisen perusmenosuhteen lisähillintä sen äskettäisen vakauttamisen jälkeen sekä kasvupotentiaalin lisääminen, myös julkisen talouden laadun parantamisen avulla, ovat avainasemassa, kun pyritään nopeasti supistamaan velkasuhdetta ja saattamaan julkinen talous kestävälle pohjalle.
(4)

Julkisen talouden ylijäämän arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2007 talousennusteessa olevan vuonna 2007 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vuoden 2007 tarkistetussa vakausohjelmassa 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun taas edellisessä tarkistuksessa alijäämäksi arvioitiin 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Suurin syy tähän suureen poikkeamaan tavoitteesta on se, että julkista taloutta koskevia tietoja on tarkistettu huomattavasti viime vuosina. Se on aiheuttanut vuodesta 2005 alkaen julkisen talouden rahoitusasemien huomattavaa kohenemista. Koheneminen merkitsee sitä, että Luxemburgin julkisen talouden asetelma on viime vuosina vastannut tasaisesti keskipitkän aikavälin tavoitetta, jossa rakenteellisen alijäämän (eli suhdannetasoitetun julkisen talouden alijäämän ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) arvioidaan olevan 0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä on huomattavasti parempi toteutuma kuin vuoden 2006 tarkistuksessa keskipitkän aikavälin saavuttamiseksi vuodesta 2007 eteenpäin oli suunniteltu. Vaikka julkisen talouden rahoitusaseman parannus vuonna 2007 oli puolet siitä mitä vuoden 2006 tarkistuksessa suunniteltiin ja odotettua parempi toteutuma johtuu lähes kokonaan julkisen talouden tietojen laajamittaisesta tarkistuksesta, talousarvion toteutuksessa on vuonna 2007 näin ollen saavutettu tavoitteet, jotka neuvosto hyväksyi 27 päivänä helmikuuta 2007 vuoden 2006 tarkistuksesta antamassaan lausunnossa (3). Neuvosto panee merkille, että se on myös euroryhmän huhtikuussa 2007 hyväksymien finanssipolitiikan suuntaviivojen mukainen.
(2)

Makrotalouden kehitys on ollut Suomessa vahvaa ja tasapainoista viime vuosina ja kasvu on ollut huomattavasti aiempia odotuksia nopeampaa. Taloudellisen toiminnan nykyistä noususuhdannetta on hyödynnetty asianmukaisesti, sillä julkisen talouden ylijäämää on kartutettu ja varauduttu väestön ikääntymiseen, mikä vähentää huomattavasti julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvia riskejä. Väestörakenteen muutos on jo kuitenkin näköpiirissä, ja sen ennakoidaan hidastavan talouskasvua jo ohjelmakauden lopulla ja johtavan julkisen talouden ylijäämän pienenemiseen, mikä taas edellyttää julkisten menojen jatkuvaa valvontaa.
(2)

Yhdistyneen kuningaskunnan talous on kymmenen viime vuoden aikana kasvanut vahvasti ja huomattavan vakaasti. Vuonna 2007 kasvu oli potentiaalista suurempaa, joskin talouteen on syntymässä kotitalouksien vähäisten säästöjen ja syvemmän ulkoisen vajeen kaltaista epätasapainoa. Suotuisten kasvuolojen rinnalla julkisen talouden alijäämä on kuluvana varainhoitovuonna 2007/2008 kuitenkin heikentynyt. Kun julkisen talouden alijäämä varainhoitovuonna 2007/2008 oli 2,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, sen odotetaan ohjelmassa lähenevän 3:a prosenttia, eikä viitearvon suhteen ole liikkumavaraa. Rahoitusmarkkinoiden kuohunta ja asuntomarkkinoiden hiljeneminen vuoden 2007 loppupuoliskolla uhkaa heikentää talousnäkymiä. Tämä viittaa talouskasvun hidastumiseen lähiaikoina, mikä voi rajoittaa tulojen kasvua ja vahvistaa tarvetta menojen hillitsemiseen, jos Yhdistynyt kuningaskunta aikoo parantaa julkisen talouden rahoitusasemaa. Jokin aika sitten toteutunut suhteellisen nopea valuutan arvon aleneminen voi lisätä inflaatiopaineita. Makrotaloudellisia riskejä ovat erityisesti asuntomarkkinoiden selvästi jyrkempi taantuminen, mikä saattaa hidastaa yksityisen kulutuksen kasvua, sekä rahoituspalvelujen kasvun ja työllistävyyden odotettua suurempi heikkeneminen.
(6)

Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennakoitua heikompi. Makrotalouden skenaario, jonka lähtökohtana on hyvä kansainvälinen tilanne, on suotuisa koko ohjelmakauden ajan. Tämä on jossain määrin kytköksissä siihen, että skenaariossa luotetaan rakenteellisten uudistusten toteuttamiseen, mukaan lukien erityiseläkejärjestelmien uudistaminen ja työsopimusten tarkistaminen, joista on jo pääpiirteittäin sovittu, sekä lisäksi vielä muita uudistuksia, joista ei ole vielä päätetty. Rakenteelliset toimet olisi pantava täytäntöön määrätietoisesti, jotta niiden vaikutus kasvupotentiaaliin olisi optimaalinen. Menopuolella menojen karsimista tuetaan lähiaikoina joillakin konkreettisilla toimenpiteillä (esimerkiksi potilailta perittävä vähimmäismaksu tiettyjen terveydenhuoltomenojen kattamiseksi ja eläkkeelle siirtyvien virkamiesten korvaaminen vain osittain julkishallinnossa). Keskipitkällä aikavälillä, jolloin vakauttamisen odotetaan edistyvän määrätietoisemmin, keväällä 2008 päätettävästä kauden 2009–2011 julkisten politiikkojen yleistarkistuksesta, jonka pitäisi johtaa rakenneuudistuksiin kaikilla julkisten menojen aloilla, pitäisi olla hyötyä, mutta koska täsmällisistä toimenpiteistä ei vielä ole päätetty, niiden vaikutus julkiseen talouteen on epävarma. Menojen hillitsemistä voi osaltaan auttaa valtion menoihin sovellettavan säännön ulottaminen koskemaan myös paikallishallinnolle kohdistuvia tulonsiirtoja. Paikallishallinnon ja sosiaaliturvan menot muodostavat edelleen riskin julkisen talouden kokonaismenojen kannalta. Myös velkasuhde voi näiden julkisen talouden tavoitteisiin liittyvien riskien vuoksi muodostua ohjelmassa suunniteltua suuremmaksi.
3c351i

-

L-histidiinimonohydrokloridimonohydraatti

Lisäaineen koostumus: Jauhe, joka sisältää vähintään 98 % L-histidiinimonohydrokloridimonohydraattia ja 72 % histidiiniä ja jossa on enintään 100 ppm histamiinia

Kaikki eläinlajit

-

-

-

1. Lisäaine on sekoitettava rehuun esiseoksena. 2. Lisäaineen ja esiseoksen käyttöohjeissa on mainittava varastointia koskevat edellytykset sekä stabiilisuus lämpökäsittelyssä. 3. Lisäaineen etiketissä on oltava seuraavat tiedot: ”Tehoaineen suositeltu enimmäispitoisuus täysrehussa, jonka kosteuspitoisuus on 12 %: 25 mg/kg.” 4. Esiseoksen etiketissä on ilmoitettava tehoaineen funktionaalinen ryhmä, tunnistenumero, nimi ja lisätty määrä, jos esiseoksen etiketissä tarkoitettu käyttötaso johtaisi 3 kohdassa tarkoitetun tehoaineen tason ylittymiseen täysrehussa. 5. Rehualan toimijoiden on vahvistettava toimintamenettelyt ja järjestelyt lisäaineen ja esiseoksen käyttäjiä varten hengitysteitse tai ihokosketuksesta aiheutuvasta altistuksesta johtuvien mahdollisten riskien varalta. Jos riskejä ei voida näiden järjestelyjen ja toimenpiteiden avulla poistaa tai minimoida, lisäainetta ja esiseoksia käytettäessä on käytettävä asianmukaisia henkilönsuojaimia, silmiä ja ihoa suojaavat materiaalit ja hengityssuojat mukaan lukien.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2022/1940,

annettu 7 päivänä lokakuuta 2022,

suojan myöntämisestä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 99 artiklan mukaisesti nimitykselle (”Vézelay” (SAN))

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1) ja erityisesti sen 99 artiklan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Komissio on asetuksen (EU) N:o 1308/2013 97 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tutkinut Ranskan esittämän nimitystä ”Vézelay” koskevan rekisteröintihakemuksen ja julkaissut sen Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2).

(2) Komissiolle ei ole toimitettu asetuksen (EU) N:o 1308/2013 98 artiklan mukaisia vastaväitteitä.

(3) Nimitys ”Vézelay” olisi asetuksen (EU) N:o 1308/2013 99 artiklan mukaisesti suojattava ja merkittävä kyseisen asetuksen 104 artiklassa tarkoitettuun rekisteriin.

(4) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn komitean lausunnon mukaiset,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla Suojataan nimitys ”Vézelay” (SAN).

2 artikla Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 7 päivänä lokakuuta 2022. Komission puolesta, puheenjohtajan nimissä Janusz WOJCIECHOWSKI Komission jäsen

(1) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 671.

(2) EUVL C 147, 4.4.2022, s. 6.
(23)

Suurin kokeellinen turvarako (MESG) on kaasuille ominainen suure ja kuvaa niiden reagointiherkkyyttä. Valmistajan toimittama dokumentaatio osoittaa, että venttiilit oli testattu propaanikaasuseoksella, jonka suurin kokeellinen turvarako on 0,9 mm. Bureau Veritasin vuonna 1994 antamassa tyyppihyväksyntätodistuksessa määrätään, että venttiilejä voidaan käyttää kemikaalisäiliöalusten lastitankeissa, kun lastina on helposti syttyviä kemikaaleja, joiden suurin kokeellinen turvarako on 0,9 mm tai pienempi, mutta aiemmissa vuonna 2002 annetuissa todistuksissa vastaavaa mainintaa ei ole. Aineistoa tarkastellessaan komissio on kuitenkin havainnut, että valmistajan toimittamassa käyttöoppaassa puhutaan suurimmasta kokeellisesta turvaraosta 0,53 mm (räjähdysluokka B). Tämä virheellinen tieto voi olla harhaanjohtava asennussuunnittelijan sekä alusten turvallisuuskirjoja myöntävän viranomaisen kannalta; siksi onkin todennäköistä, että kyseisellä venttiilimallilla varustetuille aluksille on annettu lupa kuljettaa räjähdysluokkaan IIB kuuluvia lasteja, joiden osalta venttiilejä ei ole koskaan testattu. Tähän saattaa sisältyä huomattava turvallisuusriski, kun otetaan huomioon, että palon sammuttajan on sitä vaikeampaa estää tulen leviämistä, mitä pienempi väliaineen suurin kokeellinen turvarako on.
(1)

Komissio on asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tutkinut Itävallan esittämän pyynnön, joka koski komission asetuksen (EY) N:o 1263/96 (2) nojalla rekisteröidyn suojatun maantieteellisen merkinnän ”Steirisches Kürbiskernöl” eritelmän muutoksen hyväksymistä.