Neuvoston lausunto, annettu 21 päivänä tammikuuta 2003, Kreikan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2002-2006



Virallinen lehti nro C 026 , 04/02/2003 s. 0003 - 0005



Neuvoston lausunto, annettu 21 päivänä tammikuuta 2003, Kreikan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2002-2006 (2003/C 26/03) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon komission suosituksen, on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa, ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON: Neuvosto tarkasteli 21 päivänä tammikuuta 2003 Kreikan vakausohjelman vuoden 2002 tarkistusta, joka kattaa vuodet 2002-2006. Ohjelma on Ecofin-neuvoston 10 päivänä heinäkuuta 2001 hyväksymien vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevien käytännesääntöjen mukainen. Ohjelma on osittain talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen suositusten mukainen. Vuonna 2002 kokonaistuotannon kasvu hidastui jonkin verran ulkoisen ympäristön heikentymisen vuoksi, mutta kasvu pysyi vuoden 2001 vakausohjelman ennusteen mukaisesti vahvana ja oli 3,8 prosenttia. Öljyn hinnankorotusten kerrannaisvaikutusten ja muiden tilapäisten tekijöiden, kuten huonon sään, aiheuttamat inflaatiopaineet ovat viime kuukausina lieventyneet mutta vaikuttavat silti edelleen, ja inflaatiotaso on pysynyt korkeana: YKHI nousi 3,9 prosentin vuosivauhtia marraskuussa 2002. Vuoden 2002 tarkistetussa vakausohjelmassa kokonaistuotannon ennustetaan kasvavan keskimäärin noin 3,8 prosentin vuosivauhtia kaudella 2003-2006. Ennusteet ovat hieman alhaisempia kuin vuoden 2001 tarkistuksessa esitettiin vuoteen 2004 ulottuvalle kaudelle. Neuvosto pitää ennustettua kokonaistuotannon kasvua saavutettavana varsinkin vuoteen 2004, kun talouden toimeliaisuutta tukevat olympialaisiin valmistautumiseen liittyvät tuntuvat yksityiset ja julkiset investoinnit sekä kolmannesta yhteisön tukikehyksestä saadut varat. Kasvun jatkumiseksi on kuitenkin olennaista, että finanssipolitiikka pysyy tiukkana ja palkankorotukset perustuvat työn tuottavuuden muutoksiin. Neuvosto toteaa, että julkisen talouden rahoitusasema heikkeni vuosina 2000 ja 2001 verrattuna vuoden 2001 tarkistuksessa esitettyihin ennusteisiin. Syynä tähän olivat pääasiassa talousarvioon tehdyt korjaukset kansallisten EKT-tilinpitosääntöjen noudattamiseksi. Näin ollen julkista taloutta koskevien ennusteiden lähtökohdat muuttuivat huomattavasti vuoden 2001 tarkistukseen verrattuna. Vuoden 2002 tarkistetussa vakausohjelmassa julkisen talouden alijäämän ennustetaan vuonna 2002 olevan 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun vuoden 2001 tarkistuksessa ylijäämän ennustettiin olevan 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vastaavasti tarkistetussa vakausohjelmassa ennustetaan julkisen talouden velan olevan 105,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2002, kun aikaisemmassa tarkistuksessa sen ennustettiin olevan 97,3 prosenttia. Neuvosto katsoo, että korjattujen tietojen mukainen julkisen talouden kehitys ja etenkin julkisen velan hidas supistuminen kaudella, jolla Kreikan talous on ollut vahvassa kasvussa, on erittäin huolestuttavaa. Neuvosto toteaa, että vuoden 2002 tarkistetussa ohjelmassa ennustetaan julkisen talouden rahoitusaseman muuttuvan vuoden 2002 alijäämästä, joka on 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen, ylijäämäiseksi vuonna 2006, jolloin ylijäämä on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Samalla julkisen talouden velan odotetaan supistuvan siten, että kun se oli 107 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2001, se on 87,9 prosenttia vuonna 2006. Varsinkin kaudella 2001-2004, jolloin lähtötaso on korkeampi, velan ennustetaan supistuvan 10,9 prosenttiyksikköä eikä 9,6 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, kuten vuoden 2001 tarkistuksessa ennustettiin. Neuvosto toteaa, että julkisen talouden rahoitusaseman paraneminen vuosina 2002-2006 perustuu sekä korkomenojen että muiden julkisten menojen vähenemiseen. Neuvosto katsoo kuitenkin, että viimeaikaisten kokemusten perusteella julkisia menoja (poisluettuina korkomenot) on vaikeaa vähentää nopeasti ja jatkuvasti. Ohjelmassa ei toistaiseksi ole selkeitä ja sitovia kattoja näille julkisille menoille. Neuvosto panee merkille Kreikan hallituksen aloitteen talousarvion vakautta koskevan säännöstön käyttöön ottamiseksi vastauksena vuoden 2000 vakausohjelmaa(2) ja vuoden 2001 tarkistusta(3) koskevissa neuvoston lausunnoissa esitettyihin suosituksiin. Neuvosto kehottaa Kreikan viranomaisia ottamaan tämän uuden lain lisäksi käyttöön asianmukaiset mekanismit menojen valvonnan varmistamiseksi. Sitovien normien asettaminen joillekin nykyisten julkisten menojen luokille, kuten julkisen sektorin palkkamenoille, edistää säännöstön tehokasta täytäntöönpanoa. Neuvosto katsoo, että muitakin julkisen talouden sopeutustoimia tarvitaan. Koska vuoden 2002 tarkistetussa vakausohjelmassa ennustettu julkisen talouden sopeutus painottuu ohjelmakauden loppuun, ohjelman viimeiset vuodet ovat erittäin raskaasti painottuneita. Vuonna 2006 saattaa vielä olla vähäinen suhdannekorjattu julkisen talouden alijäämä. Neuvosto katsoo kuitenkin, että julkisen talouden velkasuhde ja viimeaikainen kehitys edellyttävät vahvempia keskipitkän aikavälin sopeutustoimia, jotka ovat vuosittain vähintään 0,5 prosenttia BKT:sta perustekijöiden osalta. Tämä on tarpeen myös väestön ikääntymisestä johtuvien julkisten menojen kasvun perusteella. Neuvosto kehottaa Kreikan hallitusta hyödyntämään nykyistä suotuisaa taloustilannetta ja toteuttamaan määrätietoisesti kestäviä julkisen talouden sopeutustoimia, jotka johtavat julkisen talouden rahoitusaseman paranemiseen ja velan supistamiseen tyydyttävällä nopeudella. Neuvosto toteaa, että rakenteellisten uudistusten lujittaminen on yksi tarkistettuun ohjelmaan sisältyvistä talouspolitiikan avaintavoitteista. Neuvosto katsoo, että vaikka tällä alalla on viime vuosina edistytty, rakenteellisten uudistusten toteuttamista hyödyke-, palvelu- ja työmarkkinoilla on jatkettava markkinoiden tehokkuuden ja talouden kilpailukyvyn varmistamiseksi. Neuvosto kannustaa viranomaisia toteuttamaan tarvittavat uudistukset nopeasti ja suhtautuu myönteisesti viranomaisten aikomukseen uudistaa julkisen sektorin menojen budjetointia ja hallintaa. Neuvosto on tyytyväinen siihen, että tarkistettuun ohjelmaan sisältyy tietoja julkisen talouden kestävyydestä pitkällä aikavälillä. Neuvosto katsoo, että nykyisten politiikkojen perusteella on suuri vaara, että julkinen talous joutuu epätasapainoon tulevaisuudessa väestön ikääntymisen vuoksi. Tässä yhteydessä neuvosto panee merkille tarkistetussa vakausohjelmassa esitetyt tiedot, jotka koskevat vuonna 2002 toteutettua sosiaaliturvajärjestelmän uudistuksen toista vaihetta, jota neuvoston lausunnossa vuoden 2001 tarkistetusta vakausohjelmasta suositeltiin(4). Jos velkojen vähentämisellä halutaan huomattavasti edistää väestön ikääntymisestä aiheutuvien budjettimenojen kattamista, talousarvion saaminen tasapainoon vuoteen 2006 mennessä on olennaista. Tasapainoon saamisen pitäisi olla osa kolmeen eri linjaan jakautuvaa kunnianhimoista strategiaa taloudelle ikääntymisestä aiheutuvien pitkän aikavälin seurausten korjaamiseksi ja ylijäämien käyttämisen on ehkä sisällyttävä siihen. Vakaa julkinen talous mahdollistaa pitkällä aikavälillä velkasuhteen huomattavan pienenemisen, ennen kuin väestön ikääntymisen vaikutukset talouteen alkavat näkyä. Neuvosto katsoo, että eläkejärjestelmään on tehtävä uusia uudistuksia, jotta voidaan välttää julkisten menojen kasvu, joka vaarantaa talouden kestävyyden. Neuvosto kannustaa Kreikan viranomaisia lisäksi edistämään yksityisrahoitteisia lisäeläkejärjestelmiä, toteuttamaan toimenpiteitä työvoimaosuuden nostamiseksi sekä valvomaan ikään liittyvien menojen kehittymistä. (1) EYVL L 209, 2.8.1997. (2) EYVL C 77, 9.3.2001. (3) EYVL C 51, 26.2.2002. (4) EYVL C 51, 26.2.2002.