FI Euroopan unionin virallinen lehti L 269/93

KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2015/1827,

annettu 23 päivänä maaliskuuta 2015,

valtiontuesta SA.28876 (12/C) (ex CP 202/09), jonka Kreikka on myöntänyt Pireuksen sataman konttiterminaalille ja Cosco Pacific Limitedille

(tiedoksiannettu numerolla C(2015) 66)

(Ainoastaan kreikankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 6 artiklan mukaisesti ja ottaa huomioon Kreikalta ja Pireuksen konttiterminaali S.A:lta saadut huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Pireuksen prefekti teki komissiolle 30 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä kantelun, jossa väitettiin, että Kreikan valtio myönsi sääntöjenvastaista valtiontukea Pireuksen sataman osan, Pireuksen konttiterminaali S.A:n, jäljempänä ’PCT’, uudelle toimiluvanhaltijalle, joka on Cosco Pacific Limitedin, jäljempänä ’Cosco’, tiettyyn käyttötarkoitukseen tarkoitettu tytäryhtiö. Väitteiden mukaan tuki myönnettiin verovapautuksina ja toimilupasopimukseen tarjouskilpailun jälkeen lisättyinä suotuisina määräyksinä.

(2) Kreikan satamatyöntekijöiden liiton 7 päivänä toukokuuta 2009 lähettämässä kirjeessä (2) ilmoitettiin komissiolle veroeduista, joita Kreikan valtion väitettiin myöntäneet PCT:lle. Kreikan satamatyöntekijöiden liitto vahvisti 31 päivänä elokuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että sen alkuperäistä kirjettä on pidettävä kanteluna, ja väitti, että valtiontukea myönnettiin veroetujen lisäksi myös toimilupasopimukseen lisättyinä suotuisina määräyksinä.

(3) Kansainvälinen satamatyöläisten neuvosto teki komissiolle 23 päivänä syyskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä (3) kantelun, jossa esitettiin yksityiskohtainen kuvaus valtiontueksi väitetyistä toimenpiteistä.

(4) Komissio pyysi 14 päivänä lokakuuta 2009 päivätyllä kirjeellä Kreikalta tietoja väitetyistä valtiontukitoimenpiteistä. Kreikan viranomaiset pyysivät 12 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä lisää vastausaikaa, ja komissio hyväksyi pyynnön 18 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä. Komissio lähetti kyseistä pyyntöä koskevan muistutuksen 3 päivänä helmikuuta 2010, ja 23 päivänä helmikuuta 2010 Kreikan viranomaiset vastasivat tähän tietopyyntöön.

(5) Komission yksiköt tapasivat Kreikan viranomaisten edustajia 5 päivänä toukokuuta 2010 keskustellakseen lisäselvityksistä.

(6) Komissio pyysi Kreikan viranomaisilta lisätietoja 27 päivänä lokakuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Kreikan viranomaiset pyysivät 18 päivänä marraskuuta 2011 päivätyllä kirjeellä määräaikaan pidennystä, ja komissio hyväksyi pyynnön 2 päivänä joulukuuta 2011 päivätyllä kirjeellä. Kreikan viranomaiset vastasivat tähän tietopyyntöön 8 päivänä helmikuuta 2011.

(7) Komissio ilmoitti Kreikalle 11 päivänä heinäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä (4) päätöksestään, jonka mukaan erot toimilupasopimuksen ja hankintailmoituksen välillä ja verotoimenpide, joka liittyy vapautukseen yhtiöverosta niiden tavaroiden, työsuoritusten ja palvelujen osalta, jotka tarjotaan PCT:lle Kreikan ulkopuolella, eivät ole valtiontukea. Komissio päätti myös aloittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn muiden väitettyjen valtiontukitoimenpiteiden osalta.

(8) Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä5 päivänä lokakuuta 2012 (5). Komissio pyysi asianomaisia esittämään toimenpiteitä koskevat huomautuksensa.

(9) Komissio vastaanotti tuensaajan huomautukset 5 päivänä marraskuuta 2012. Nämä huomautukset välitettiin Kreikalle 14 päivänä tammikuuta 2013, ja sille annettiin mahdollisuus vastata niihin. Kreikka antoi huomautuksensa ja lisätietonsa 2 päivänä marraskuuta 2012, 27 päivänä maaliskuuta 2013 ja 10 päivänä heinäkuuta 2013 päivätyillä kirjeillä. Komission yksiköt tapasivat Kreikan viranomaiset ja tuensaajan 13 päivänä syyskuuta 2013. Kreikan viranomaiset toimittivat lisätietoja 23 päivänä lokakuuta 2013. Komissio lähetti edelleen puuttuvia tietoja koskevan muistutuksen 17 päivänä tammikuuta 2014. Kreikan viranomaiset vastasivat 4 päivänä helmikuuta 2014, ja 10 päivänä helmikuuta 2014 järjestettiin uusi tapaaminen. Tämän tapaamisen jälkeen Kreikan viranomaiset toimittivat lisätietoja 10 päivänä maaliskuuta 2014, ja seuraava tapaaminen järjestettiin 12 päivänä maaliskuuta 2014. Kyseisen tapaamisen jälkeen Kreikan viranomaiset toimittivat täydentäviä tietoja 31 päivänä maaliskuuta 2014, 16 päivänä huhtikuuta 2014 ja 28 päivänä huhtikuuta 2014. Tapaamisia Kreikan viranomaisten ja tuensaajan kanssa järjestettiin vielä 19 päivänä toukokuuta 2014 ja 8 päivänä joulukuuta 2014.

2. KUVAUS TUENSAAJASTA JA VÄITETYISTÄ TUKITOIMENPITEISTÄ

2.1 Pireuksen satama

(10) Pireuksen satama on jaettu kahteen alueeseen eli kauppasatamaan ja matkustajasatamaan. Kauppasatamassa on kolme terminaalia: konttiterminaali, rahtiterminaali ja autoterminaali.

(11) Konttiterminaaliin kuuluu kaksi satamalaituria. Pireuksen satamaviranomainen, jäljempänä ’PPA’, päätti laajentaa konttiterminaalin infrastruktuuria pidentämällä laituria I, uudistamalla laiturin II laitteita ja rakentamalla laiturin III.

2.2 Pireuksen satamaviranomainen SA.

(12) Yritys Pireuksen satamaviranomainen SA perustettiin lailla nro 2688/1999 siten, että muutettiin vuonna 1930 julkisoikeudellisena laitoksena perustettu Pireuksen satamaviranomainen valtion liikelaitokseksi.

(13) Kreikan valtio ja PPA allekirjoittivat toimilupasopimuksen 40 vuodeksi 13 päivänä helmikuuta 2002. Tämä sopimus ratifioitiin lailla nro 3654/2008. Sopimuksen mukaan PPA:lla on yksinoikeus käyttää ja hyödyntää Pireuksen satama-alueiden maita, rakennuksia ja infrastruktuuria (6). Toimilupasopimuksessa määrätään erityisesti, että PPA:lla on oikeus antaa osa satamasta kolmannen osapuolen käyttöön maksua vastaan (7).

2.3 PPA:n ja PCT:n välinen toimilupasopimus ja investointihanke

(14) PPA järjesti satamatoimintaa koskevan eurooppalaisen julkisen tarjouskilpailun (8), jonka tarkoituksena oli myöntää satamalaitureita I ja II koskeva toimilupa. Tarjouskilpailussa PPA vastaanotti kaksi hakemusta, joista toinen oli Coscolta ja toinen yritysten Hutchinson Port Holdings L.T.D., Hutchinson Ports Investments S.A.R.L., Alapis Joint Stock Company SA ja Lyd SA yhteenliittymältä.

(15) Tarjouspyynnössä määrättiin muutoksenhakumenettelyistä. Mikään osallistujista ei kuitenkaan esittänyt oikeusviranomaisille valitusta tarjouskilpailumenettelystä tai sen lopputuloksesta. Lisäksi Kreikan tilintarkastustuomioistuin tarkasti ja hyväksyi menettelyn ja sopimusluonnoksen.

(16) PPA ja PCT allekirjoittivat marraskuussa 2008 toimilupasopimuksen, jolla PPA luovutti PCT:lle yksinoikeuden hyödyntää ja käyttää niin sanottua uutta konttiterminaalia, joka koostui uudistettavasta satamalaiturista II, rakennettavasta satamalaiturista III ja sen vieressä olevasta alueesta, sekä oikeuden käyttää laitureiden vieressä olevaa alusten turvalliseen kiinnittämiseen ja huoltamiseen tarkoitettua ankkurointialuetta.

(17) Toimilupasopimuksen mukaan PCT on velvollinen uudistamaan satamalaiturin II, rakentamaan uuden satamalaiturin III ja tarjoamaan kaikki konttiterminaalin toimintaan liittyvät satamapalvelut. Lisäksi toimiluvan haltija rahoittaa täysin omalla kustannuksellaan kaikki satamalaiturin II uudistukset sekä satamalaiturin III rakentamisen ja käytön. Siten toimiluvan haltija ei tarjouskilpailun ja toimilupasopimuksen mukaan saa käyttöönsä julkisia varoja investointejaan varten.

(18) Lisäksi toimiluvan haltija vastaa kaikista uudistuksista ja tarvittavan infrastruktuurin rankentamisesta aiheutuvista (kaupallisista) riskeistä. Toimiluvan haltijalla on myös useita velvoitteita varmistaa uudelle konttiterminaalille taattu kapasiteetti.

(19) PPA:n ja PCT:n välinen toimilupasopimus ratifioitiin lailla 3755/2009, jäljempänä ’ratifiointilaki’. Ratifiointilain 1 artikla käsittää toimilupasopimuksen sellaisena kuin se allekirjoitettiin, 2 artiklassa määrätään erityisistä PCT:lle myönnettävistä verovapautuksista ja 3 artiklan mukaan PCT:n toimilupasopimukseen liittyviä investointeja voidaan suojata asetuksen nro 2687/1953 mukaisilla ulkomaisten investointien suojaamiseen tarkoitetuilla erityisjärjestelyillä.

3. MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT

(20) Komission 11 päivänä heinäkuuta 2012 tehdyn päätöksen (9) mukaan erot toimilupasopimuksen ja hankintailmoituksen välillä ja kaksi toteutettua verotuksellista toimenpidettä (10) eivät ole valtiontukea. Samassa päätöksessä komissio ilmaisi epäilyksensä ja aloitti muodollisen tutkintamenettelyn muiden väitettyjen valtiontukitoimenpiteiden osalta: 1. Vapautus tuloverosta niiden korkojen osalta, jotka ovat kertyneet satamalaiturin III käyttöönottoon mennessä (11); 2. Oikeus arvonlisäveron palautukseen riippumatta sopimuksen kohteen valmiusasteesta; ”investointitavaran” käsitteen määritelmä arvonlisäveroa koskevia sääntöjä varten; oikeus viivästyskorkoon arvonlisäveron palauttamista koskevan pyynnön jälkeisen 60 päivän määräajan päättymistä seuraavasta päivästä alkaen (12); 3. Tappioiden siirtäminen seuraaville tilikausille ilman ajallista rajoitusta (13); 4. Valintamahdollisuus kolmen poistomenetelmän välillä satamalaiturin II uudistamisen ja satamalaiturin III rakentamisen investointikustannusten osalta (14); 5. Vapautus leimaverosta lainasopimusten ja niihin liittyvien hankkeen rahoitusta koskevien sopimusten osalta (15); 6. Vapautus valtion tai kolmansien osapuolten hyväksi tulevista veroista, leimaveroista, maksuista ja oikeuksista, jotka koskevat lainasopimusten lainanantajien välisiä sopimuksia, joihin siirretään lainasopimuksista aiheutuvat velvoitteet ja oikeudet (16); 7. Vapautus leimaverosta niiden PPA:n PCT:lle toimilupasopimuksen mukaisesti maksamien korvausten osalta, jotka eivät kuulu arvonlisäverolain soveltamisalaan (17); 8. Suojaaminen ulkomaisten investointien suojaamiseen tarkoitetuilla erityisjärjestelyillä (18). 9. Vapautus yleisten pakkolunastussääntöjen soveltamisesta.

(21) Erityisesti komissio katsoi, että mainituilla toimenpiteillä annetaan valikoiva etu PCT:lle, koska ne poikkeavat tavanomaisesti sovellettavista verotussäännöistä eikä niitä voida perustella niillä talouspoliittisilla näkökohdilla, joihin Kreikan viranomaiset vetosivat. Erityisesti komissio katsoi, että tavoite edistää suurten infrastruktuurihankkeiden puitteissa tehtäviä investointeja on talouspoliittinen näkökohta, joka on asianomaisen verojärjestelmän ulkopuolinen, eikä sillä voida perustella PCT:tä suosivaa eriytettyä kohtelua.

(22) Lisäksi komissio katsoi, että sen aiemmin tekemillä myönteisillä päätöksillä mainittuja tai samankaltaisia verovapautuksia sisältävistä julkisista sopimuksista ei riitä osoittamaan, että mainitut toimenpiteet ovat perusteltavissa Kreikan verojärjestelmän logiikalla.

(23) Komissio myös esitti epäilyksensä siitä, ovatko toimenpiteet SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan mukaisia, kuten Kreikan viranomaiset väittivät. Erityisesti komissio esitti epäilyksiä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisesta, koska komissio on esittänyt sen soveltamista koskevat edellytykset alueellisia valtiontukea koskevissa suuntaviivoissaan vuosille 2007–2013 eivätkä Kreikan viranomaiset esittäneet oleellisia perusteluja sille, että toimenpiteet olisivat kyseisten suuntaviivojen edellytysten mukaisia. SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisen osalta komissio esitti epäilyksiä toimenpiteiden tarpeellisuudesta ja oikeasuhteisuudesta.

4. ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN JA KREIKAN HUOMAUTUKSET

(24) Kreikka ja tuensaaja esittivät tässä asiassa yhteisiä huomautuksia. Komissio ei vastaanottanut huomautuksia muilta kolmansilta osapuolilta muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen.

4.1 Valtiontuen olemassaolo

Ei etua

(25) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että vapautus yleisesti sovellettavasta verolainsäädännöstä ei välttämättä anna valikoivaa etua ja että komissio ei tee eroa valikoivuuden ja edun olemassaolon välillä. Siten ei voida sanoa, että tunnistettu valikoiva toimenpide johtaa automaattisesti etuun ja päinvastoin. Saman yleisen säännön soveltaminen eri tilanteisiin voisi johtaa syrjintään tai haittaan tietyille henkilöille, joihin sääntöä sovelletaan. Vapautuksella voidaan pyrkiä sen varmistamiseen, että objektiivisesti erilaisia tilanteita käsitellään eri tavoin, jolloin niistä ei aiheudu syrjintää tai tahattomia haittoja.

(26) Lisäksi viranomaisten ja PCT:n mukaan yleisen taloudellisen edun mukaisia palveluja tarjoavien yritysten ohella myös ne yritykset, joille myönnetään pitkäaikaisia toimilupia rakentaa ja käyttää julkista infrastruktuuria yksityisten varojen avulla, sitoutuvat sopimusvelvoitteisiin, joiden mukaan niiden on tehtävä mittavia rahallisia investointeja toimiluvan päättymisen jälkeen valtiolle palautettavaan infrastruktuuriin. Siten mainituilla verotuksellisilla toimenpiteillä on tarkoitus korvata tällaisille yrityksille aiheutuvia ”rakenteellisia haittoja”. Tämän osalta viranomaiset ja PCT viittaavat Combus-tuomioon (19), jossa unionin yleinen tuomioistuin totesi, että rakenteellisen haitan poistaminen ei ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.

Valikoimattomuus ja/tai perusteleminen verojärjestelmän logiikalla

i) Tutkittavana olevien toimenpiteiden ”viitejärjestelmä”

(27) Kreikan viranomaisten ja PCT:n mukaan oikea viitejärjestelmä on se järjestelmä, jota Kreikassa sovelletaan julkisiin infrastruktuurihankkeisiin, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet mukaan luettuna. Kyseistä järjestelmää sovelletaan kaikkiin yrityksiin, jotka ryhtyvät suuriin infrastruktuurihankkeisiin, sekä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksiin eikä siinä tehdä eroa niiden välillä. Ratifiointilain verotusta koskevat säännökset edustavat tämän yleisen järjestelmän yksilöllistä soveltamista.

(28) Koska mainituilla hankkeilla on erityisominaisuuksia (20), joiden vuoksi ne eroavat muista hankkeista, julkisista infrastruktuurihankkeista vastaavat yritykset ovat objektiivisesti katsottuna selkeästi erilaisessa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa asemassa kuin yritykset, joiden toiminta ei liity tällaisiin hankkeisiin. Yleisesti sovellettavaa verolainsäädäntöä ei siten voida pitää pätevänä ”viitejärjestelmänä”. Oikea viitejärjestelmä on se, jossa edellä mainitut myös EU:n lainsäädännössä tunnustetut ominaisuudet (21) otetaan huomioon ja jossa niihin liittyvissä tapauksissa myönnetään erityiskohtelua (22).

(29) Kreikka on siksi ottanut käyttöön järjestelmän, jolla varmistetaan niiden erityisominaisuuksien asianmukainen käsittely, jotka erottavat julkiset infrastruktuurihankkeet muunlaisesta toiminnasta; järjestelmä koostuu tietyistä verotusta koskevista säännöksistä, joilla selkeytetään sellaisia tiettyihin verolajeihin sovellettavia sääntöjä, joiden soveltaminen i) voisi muuten johtaa julkisten infrastruktuurihankkeiden syrjintään, ii) on epäselvää eikä ole yhdenmukainen verojärjestelmän yleisten periaatteiden kanssa tai iii) on toissijaista edellä mainittuun pakottavaan vaatimukseen nähden julkisten varojen tehokkaimman käytön/kohdentamisen kannalta.

(30) Lisäksi viranomaiset ja PCT toteavat, että lainsäädännöllinen lähestymistapa, jota käytetään verotoimenpiteen käyttöönottoon, ei määritä toimenpiteen yleistä luonnetta. Ne väittävät Gibraltar-tuomion (23) perusteella, että jäsenvaltion myöntämä vapautus yleisesti sovellettavista säännöistä ei välttämättä merkitse valikoivuutta ja etua. Pelkän poikkeukseen perustuvan lähestymistavan käyttäminen olisi muodollinen menetelmä, joka olisi helppo kiertää.

ii) Käsiteltävän toimenpiteen tavoite

(31) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että asiassa Adria-Wien annettuun tuomioon perustuvan oikeuskäytännön perusteella sen toimenpiteen tavoite, jolla PCT:tä suosivat määräykset on arvioitava, on julkisten infrastruktuurihankkeiden menestyksekkään toteutuksen edistäminen. Ne kiistävät komission, menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään esittämän kannan, jonka mukaan tällainen tavoite on merkityksetön ja pätemätön.

(32) Ne myös viittaavat tavoitteeseen, johon pyritään ympäristömaksuilla, väittäessään, että komission, menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään esittämästä päätelmästä seuraa se, että mitään verotoimenpidettä, jonka tavoitteena on muu kuin verotulojen kerääminen, ei koskaan voitaisi perustella yleisen verojärjestelmän luonteella. Jäsenvaltiot ovat EU:n lainsäädännön noudattamisen rajoissa vapaita soveltamaan verojärjestelmillään asianmukaiseksi katsomaansa politiikkaa.

(33) Lisäksi viranomaiset ja PCT katsovat, että komissio oli väärässä katsoessaan, että mainittu verojärjestelmän tavoite on merkityksetön (24), koska tuomioistuin ei Azorit-tuomiossa (25) todennut, että kyseinen tavoite olisi merkityksetön. Valikoivuusanalyysissä tavoitteena ei ole määrittää, onko tutkittavana olevan toimenpiteen tavoite yksinään pätevä tai merkityksellinen. Toimenpiteen tavoite on pohja, jonka perusteella voidaan vertailla yritysten oikeudellista ja tosiasiallista tilannetta.

(34) Viranomaiset ja PCT katsovat, että komissio ei selitä, miksi politiikan tavoite ei ole merkityksellinen tai pätevä valikoivuusanalyysin kannalta. Tässä yhteydessä ne viittaavat tuomioihin asioissa Adria-Wien (26), Regione Sardegna (27) ja British Aggregates (28) ja katsovat, että tuomioistuin ei vastustanut näitä tavoitteita vaan arvioi ainoastaan toimenpiteiden valikoivuutta.

iii) PCT:n oikeudellinen ja tosiasiallinen tilanne käsiteltävänä olevan toimenpiteen tavoitteen kannalta

(35) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että PCT ja muut suuriin infrastruktuurihankkeisiin ryhtyvät yritykset ovat julkisten infrastruktuurihankkeiden menestyksekästä toteuttamista koskevan tavoitteen valossa erilaisessa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa kuin muut yritykset. Tämän perusteella ne katsovat, että komissio on menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään jättänyt ottamatta huomioon tällaisten hankkeiden olosuhteet tai erityisominaisuudet. PCT:hen ja muihin vastaavassa tilanteissa oleviin yrityksiin sovellettava verokohtelu ei voi antaa kilpailuetua sellaisiin yrityksiin nähden, joihin sovelletaan erilaista kohtelua, koska erilaista verokohtelua saavat yritykset eivät kilpaile keskenään käsiteltävänä olevien julkisten infrastruktuurihankkeiden toteuttamisessa.

(36) Kaikkiin tällaisia hankkeita toteuttaviin yrityksiin sovelletaan samaa järjestelmää eikä sen ulkopuolelle jää yhtään tällaista yritystä. Järjestelmä ei myöskään sisällä aluetta, alaa, talousarviota tai aikaa koskevia rajoituksia. Siten siihen ei liity tosiasiallista valikoivuutta.

(37) Kreikan viranomaiset eivät myöskään ole säilyttäneet itsellään harkintavaltaa siitä, miten sovelletaan näitä verosäännöksiä, joita on sovellettu järjestelmällisesti kaikissa julkisissa infrastruktuurihankkeissa jo usean vuoden ajan.

iv) Verojärjestelmän logiikka

(38) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että käsiteltävänä olevat verosäännökset ja rakenne, johon ne kuuluvat, ovat yhdenmukaisia Kreikan verolainsäädännön perus- tai pääperiaatteiden kanssa, koska a) niiden tarkoituksena on sellaisen julkisen politiikan tavoitteen toteuttaminen, joka on yhdenmukainen yleisen verojärjestelmän perusperiaatteiden ja erityisesti oikeasuhtaisuuden periaatteen, taloutta koskevien tavoitteiden, verojärjestelmän tulojen keräämistä koskevan tavoitteen ja Kreikan julkisen infrastruktuurin rakentamista koskevien keskeisten politiikkojen kanssa, b) niillä pyritään varmistamaan yhdenvertaisen kohtelun ja oikeasuhtaisuuden periaatteiden soveltaminen kohtelemalla objektiivisesti erilaisia tilanteita eri tavoin ja siten varmistamaan, että ne tulokset, joihin verojärjestelmällä pyritään, eivät vääristy, c) niitä sovelletaan objektiivisin perustein ja d) niiden erityisenä tarkoituksena on toimia lainsäädäntömekanismina, jolla vastataan julkisissa infrastruktuurihankkeissa ilmeneviin keskeisiin rahoituksellisiin vaikeuksiin, jotka voivat vaarantaa yksityisen sektorin osallistumisen (29).

(39) Näillä säännöksillä taataan lisäksi oikeusvarmuus ja suojellaan siten veronmaksajien veronmaksukykyä ja yksityisen sektorin julkiseen infrastruktuuriin tekemiä investointeja, laajennetaan veropohjaa ja edistetään suurempien verotulojen keräämistä. Siten käsiteltävänä olevat toimenpiteet voidaan perustella järjestelmän logiikalla.

Kilpailun vääristymiseen liittyviä olosuhteita ja kauppaan kohdistuvia vaikutuksia koskevan arvioinnin puuttuminen

(40) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että komissio ei tunnistanut kilpailuvaikutusten arvioinnin kannalta merkityksellisiä palveluja ja maantieteellisiä markkinoita, ei analysoinut merkityksellisten markkinoiden kilpailuolosuhteita eikä ilmaissut, että menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä mainitut kilpailevat EU:n satamat ovat Pireuksen sataman ja PCT:n todellisia tai mahdollisia kilpailijoita.

(41) Ne katsovat lisäksi, että komissio jätti tutkimatta ne markkinat, joilla PCT:n konttiterminaali toimii, sekä kilpailuolosuhteet kyseisillä markkinoilla. Tällainen tutkimus osoittaisi, että käsiteltävänä olevilla verosäännöksillä ei ole haitallisia vaikutuksia kilpailuun ja kauppaan EU:ssa.

(42) Markkinoiden kilpailuolosuhteiden osalta ne katsovat, että Wam-tuomion (30) perusteella se tosiasia, että EU:n jäsenvaltioiden välillä käydään kauppaa konttirahdilla ja että niissä on useita keskenään konttisatamapalveluista kilpailevia satamia, ei automaattisesti tarkoita sitä, että kaikki satamaoperaattoreille myönnettävä tuki täyttää kauppaan kohdistuvien vaikutusten ja/tai kilpailun vääristymistä koskevat edellytykset sellaisena kuin ne esitetään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa. Sen vuoksi Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, ettei komissio analysoinut verosäännösten vaikutuksia kilpailuun ja kauppaan merkityksellisillä markkinoilla.

(43) PCT antoi yksityiskohtaisempia huomautuksia edellä esitetyistä väitteistä.

Merkityksellisten markkinoiden määritelmä

(44) Merkityksellisten markkinoiden määritelmän osalta PCT viittaa komission sulautumia koskeviin päätöksiin (31) väittäessään, että konttiterminaalipalveluihin liittyvät kahdet erilliset markkinat eli sisämaaliikenteen ja jälleenlaivauksen markkinat.

(45) Se katsoo myös sisämaaliikenteen osalta, että vaikuttaa siltä, että komissio määrittelee menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään markkinoiden maantieteelliseksi alueeksi Kreikan ja itäisen Välimeren selittämättä, miksi sen määritelmä eroaa Kreikan kilpailuviranomaisen määritelmästä, jonka mukaan ahtauspalvelujen markkinoiden maantieteellinen alue rajoittuu sisämaaliikenteen osalta Keski- ja Etelä-Kreikkaan (32).

(46) Lisäksi PCT katsoo, että Keski- ja Etelä-Kreikka ovat Pohjois-Kreikasta erilliset maantieteelliset markkinat sekä tarjonnan että kysynnän kannalta, koska a) PCT:n konttiterminaalilla on kapasiteettia vastaanottaa huomattavasti enemmän liikennettä kuin Thessalonikin satamalla tai millään muulla Kreikan satamalla ja tarjota niitä kilpailukykyisempiä ehtoja paremman teknisten edellytystensä ansiosta, b) teollisuus, kauppa ja väestö on keskittynyt pääosin Ateenaan ja sitä ympäröiville alueille sekä yleisesti maan keski- ja eteläosaan ja c) Kreikan pinnanmuodostus aiheuttaa lisäkustannuksia maan pohjoisosassa sijaitsevan Thessalonikin sataman ja maan keski- ja eteläosien väliselle konttiliikenteelle.

(47) Jälleenlaivaukseen liittyvien konttipalvelujen osalta PCT viittaa komission päätöksiin asioissa Maersk/ECT ja Hutchinson/Evergreen, joissa komissio määritteli jälleenlaivaukseen liittyvien konttipalvelujen merkityksellisiksi maantieteellisiksi markkinoiksi itäisen Välimeren ja Mustanmeren alueen. PCT katsoo myös, että komissio katsoo menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään markkinoiden maantieteellisen alueen käsittävän Kreikan ja itäisen Välimeren.

Merkityksellisten markkinoiden kilpailuolosuhteet

(48) Jälleenlaivauksen osalta PCT katsoo, että PCT:n konttiterminaali ei kilpaile merikonttien jälleenlaivaukseen liittyvistä ahtauspalveluista itäisellä Välimerellä muiden EU:n satamien kuin PPA:n satamalaiturin I konttiterminaalin kanssa. Lisäksi se väittää, että komissio ei selittänyt, miksi se katsoo, että mainituilla markkinoilla toimii useita EU:n jäsenvaltioiden satamia (33), jotka kilpailevat PCT:n konttiterminaalin kanssa. PCT:n mukaan komission toteamus, että Thessalonikin satama, Romanian Constanțan satama, Slovenian Koperin satama ja useat Italian satamat voidaan katsoa PCT:n konttiterminaalin suoriksi kilpailijoiksi, on ristiriidassa komission asiassa C 21/2009 (34) esittämien toteamusten kanssa. Italian satamat ja Slovenian Koperin satama eivät sijaitse PCT:n mukaan komission määrittämällä itäisen Välimeren markkina-alueella, vaan pikemminkin keskisen Välimeren alueella. Lisäksi Pireuksen satama ei tällä hetkellä käsittele näiden satamien käsittelemää sisämaaliikenteeseen tarkoitettua jälleenlaivausliikennettä (35).

(49) Tarjonnan osalta PCT katsoo, että mainittuja satamia voidaan joiltain osin pitää vaihtoehtoina PCT:n konttisatamalle, koska niissä voidaan palvella joitakin konttialuksia, joita voidaan palvella myös PCT:n konttisatamassa, mutta ei kaikentyyppisiä aluksia, koska mainitut satamat ovat veden syvyydeltään ja nosturikapasiteetiltaan pienempiä (36). Kysynnän osalta mainittuja satamia ei voida pitää vaihtoehtoina Pireuksen satamalle, koska a) Pireus tarjoaa lyhyimmän ja halvimman (37) poikkeaman Suezin ja Gibraltarin välisellä reitillä, joka on Välimeren tärkein merikonttilinja (38), b) Pireus tarjoaa maailmanlaajuisesti halvimpia bunkkeriöljyhintoja, c) erityisesti Constanțan käyttämisestä aiheuttaisi ylimääräisiä luotsauskustannuksia Dardanellien ja Bosporinsalmen vuoksi.

(50) Edellä mainitun perusteella PCT katsoo, että menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä mainittuja satamia ei voida pitää tosiasiallisina tai mahdollisina vaihtoehtoina PCT:n konttisatamalle itäisen Välimeren jälleenlaivausliikenteen ahtauspalvelujen osalta.

(51) Lisäksi PCT viittaa komission Pireuksen satamaan tehtäviä investointeja koskevaan päätökseen, jossa komissio katsoi, että tiettyjen satamien ja Pireuksen sataman välinen kilpailu on hyvin vähäistä (39). PCT myös katsoo, ettei komissio analysoinut verosäännösten vaikutuksia kilpailuun ja kauppaan merkityksellisillä markkinoilla. Näiden vaikutusten arviointi vaatisi lisäksi merkityksellisillä markkinoilla sovellettavien vastaavien verojärjestelmien tutkimista, koska muut satamat saattavat hyötyä samankaltaisista tai vastaavista verosäännöksistä.

(52) PCT katsoo lisäksi, että PCT:n ainoa kilpailija mainituilla markkinoilla on PPA, joka vastaa Pireuksen sataman satamalaiturin I konttiterminaalista. PPA:n osalta komissio on kuitenkin tunnustanut, että PCT:lle myönnetty toimilupa lisää konttiliikenteen ahtauspalveluja koskevaa kilpailua Pireuksen satamassa (40).

(53) PPA:n ja muiden Kreikan satamien yksityistämisestä mahdollisesti aiheutuvan kilpailun osalta PCT katsoo, että ne Kreikan satamaoperaattorit, joille ei ole myönnetty samanlaista toimilupaa, eivät ole samanlaisessa asemassa sen kanssa, jolloin käsiteltävänä olevat verosäännökset eivät johda kilpailuetuun tai kilpailun vääristymiseen.

(54) Se katsoo myös, ettei komissio esitä todisteita siitä, että muut satamaoperaattorit olisivat kiinnostuneita tekemään huomattavia investointeja suuren konttiterminaalin perustamiseksi Kreikkaan. PCT:n mukaan tällaisen kilpailun muodostuminen on erittäin epätodennäköistä, koska muut Kreikan nykyiset satamat eivät vastaa ominaisuuksiltaan Pireuksen satamaa (41).

(55) Se katsoo PPA:n aiheuttaman kilpailun osalta, että komission kanta on virheellinen, koska PCT:lle aiheutuu jo kilpailua PPA:n satamalaiturin I konttiterminaalista ja koska toimiluvan vaikutuksena on markkinoiden avautuminen kilpailulle eikä kilpailun vääristyminen. Tässä yhteydessä PCT katsoo myös, että PPA hyötyy tietyistä verotukseen liittyvistä säännöksistä, joiden vuoksi tiettyjen käsiteltävänä olevien verosäännösten käyttöönottoa pidettiin tarpeellisena keinona varmistaa, että PCT:tä ei asetettu epäedulliseen kilpailuasemaan.

4.2 Väitettyjen valtiontukitoimenpiteiden vertaaminen samankaltaisiin määräyksiin muissa suuria infrastruktuurihankkeita koskevissa sopimuksissa (42)

(56) Kreikan viranomaisten ja PCT:n mukaan useat kreikkalaiset lait, joilla on ratifioitu useita julkisia infrastruktuurihankkeita sekä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia koskeva laki nro 3389/2005, sisältävät samankaltaisia säännöksiä kuin ratifiointilain 2 ja 3 artikla. Koska komissio on tutkinut kyseiset lain SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja päättänyt, että ne eivät ole valtiontukea, päätös, jonka mukaan PCT:tä suosivat verosäännökset ovat valikoiva toimenpide ja antavat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvaa perusteetonta etua, vaarantaisi oikeusvarmuuden ja olisi vastoin komission käytäntöjä sekä sen aiempia lausuntoja tällaisten säännösten soveltamisesta kreikkalaisiin julkisiin infrastruktuurihankkeisiin.

(57) Komissio katsoi Ateenan kansainvälistä lentokenttää koskevassa asiassa (43), että verosäännöksiä voitiin soveltaa lentokenttäpalveluihin, joita ei silloin ollut vapautettu, ja Kreikan viranomaisten ja PCT:n mukaan myös satamainfrastruktuuripalveluihin voidaan ottaa sama kanta. Lisäksi Kreikan viranomaiset pysyvät kannassaan, jonka mukaan komissio tutki mainitut säännökset kyseisessä asiassa.

(58) Ateenan kehätietä (44) ja Rio Antirrion moottoritiesiltaa koskevien asioiden osalta ne väittävät, että komissio tutki huolellisesti julkisen ja yksityisen sektorin osuuksia hankkeen kustannusten rahoittamisessa ja asiaan liittyvät verosäännökset. Komissio totesi tutkimustensa perusteella, että julkisen sektorin rahoitusosuus (avustusten ja valtiontakausten muodossa) määritettiin ”markkinahinnaksi” (eli pienimmäksi vaadittavaksi julkisen sektorin rahoitusosuudeksi) avoimella ja syrjimättömällä tarjouskilpailulla. Ateenan kehätietä koskevassa päätöksessä komissio totesi, että verosäännökset selkeyttivät sovellettavaa verojärjestelmää ja että niiden puuttuminen voisi vaarantaa hankkeen menestymisen, eikä katsonut niitä osaksi toimiluvan haltijan korvauksia. Näiden verosäännösten soveltamiseen mahdollisesti liittyvän taloudellisen arvon ei voitu katsoa olevan osa julkisen sektorin rahoitusosuutta, koska tämä taloudellinen arvo olisi voitu määrittää tarkasti vasta toimilupakauden loputtua. Verosäännökset olivat ainoastaan täsmennyksiä, joita tarvittiin estämään yksityisten investoijien mielenkiinnon väheneminen erityisesti tällaisissa kannattamattomissa rakennushankkeissa, joihin liittyy suuria riskejä. PCT:tä ei näin ollen voida erottaa näiden asioiden toimilupien haltijoista, koska komissio katsoi säännökset kaikissa näissä asioissa täsmennyksiksi eikä korvaukseksi, kuten se teki menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä.

(59) Lisäksi komission, menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään mainitsemaa oikeuskäytäntöä (45) (jonka mukaan komission tiettyjen toimenpiteiden mainitsematta jättäminen ei tarkoita, että se olisi hyväksynyt ne) (46) ei voida soveltaa tiedoksiannettuihin asioihin, kuten niihin, joihin Kreikan viranomaiset ja PCT vetoavat.

(60) Näitä seuraavissa infrastruktuurihankkeiden valtiontukea koskevissa päätöksissä komission ei tarvinnut viitata yksityiskohtaisesti mainittuihin verosäännöksiin, koska se ei muuttanut Rio Antirrion moottoritiesiltaa ja Ateenan kehätietä koskevissa asioissa esittämäänsä kantaa (47).

(61) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että tässä yhteydessä kysymyksenä on se, voidaanko käsiteltävänä olevien verosäännösten katsoa olevan valtiontukisääntöjen mukaisia komission aiempien päätösten perusteella, eikä se, koskeeko komission, menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään esittämä arvio näitä verosäännöksiä. Sitä paitsi jos nämä säännökset olisivat sisältyneet tämän toimilupasopimuksen tarjouskilpailuasiakirjoihin, komissio olisi tehnyt samat päätelmät kuin aikaisemmissa päätöksissään.

(62) Ne katsovat myös, että komission, menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään tekemä ero tämän asian ja edellisten asioiden välille perustuu muotoseikkaan eli verosäännösten hyväksymiseen ratifiointilailla sen sijaan, että ne olisi sisällytetty toimilupasopimukseen. Lisäksi Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että i) tarjouskilpailuun osallistuneet tarjoajat tiesivät, että näiden verosäännösten soveltaminen on vakiokäytäntö Kreikassa julkisten infrastruktuurihankkeiden ja julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien osalta, ii) PCT:n Pireuksen ja Thessalonikin konttisatamien toimilupasopimukset tehtiin Kreikan pääministerin ja merenkulkuministerin tasolla, ja nämä ministerit levittivät tietoa näistä hankkeista investoijille kansainvälisellä tasolla tarjoten kaikkia toimenpiteitä, jotka Kreikalla on käytössä yksityisin varoin rahoitettuja julkisia infrastruktuurihankkeita varten, iii) PCT tiesi, että komissio oli tutkinut kaikki aiemmat tällaiset hankkeet eikä ollut vastustanut niitä, iv) PCT pyysi tarjouskilpailumenettelyn aikana Kreikan valtiota ja PPA:ta sisällyttämään nämä säännökset toimilupasopimukseen, v) PCT otti tämän asian uudestaan esille Kreikan pääministerin ja merenkulkuministerin kanssa, ja sille vakuutettiin jälleen, että asiaa koskeva lainsäädäntö hyväksyttäisiin, ja vi) PCT oletti näiden vakuuttelujen perusteella sekä koko tarjouskilpailun ja tarjouksensa valmistelun ajan, että toimilupasopimus toteutettaisiin samalla perustalla kuin kaikki muut julkista infrastruktuuria koskevat toimilupasopimukset ja että sen vuoksi luotonantajat tuntisivat toimilupasopimuksen ehdot.

(63) Näistä syistä ei voida katsoa, että tarjouskilpailu, jonka perusteella toimilupasopimus tehtiin PCT:n kanssa, poikkeaisi aikaisemmista tapauksista, koska suuriin infrastruktuurihankkeisiin sovellettava verotuskehys oli kaikkien tarjoajien tiedossa. Ne katsovat lisäksi, että asiaan liittyvän viestinnän kirjaamiselle ei ollut erityistä syytä tarjouskilpailumenettelyn aikana, koska PPA:lla ei ole valtuuksia hyväksyä tällaisia säännöksiä ja koska niiden soveltaminen oli joka tapauksessa komission aiempien ennakkotapausten mukaan vakiintunut käytäntö Kreikassa.

(64) Jos komissio siis tekee eron PCT:n ja kaikkien muiden julkisia infrastruktuurihankkeita Kreikassa toteuttavien yritysten välillä pelkästään muotoseikan perusteella, se olisi oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden vastaista.

(65) Sen komission lausunnon osalta, jonka mukaan Kreikan viranomaisten esittämä näyttö vahvistaa sitä päätelmää, että tarjoajat eivät ottaneet erityisetuja huomioon (48), PCT katsoo, että se ei ole tietoinen mainitusta näytöstä ja että säännösten hyväksymistä toimilupasopimuksen ratifioivalla lailla ei voida pitää näyttönä.

4.3 Väitetyn valtiontuen soveltuvuus

(66) Mikäli komissio toteaa käsiteltävänä olevien verosäännösten olevan valtiontukea, se pitäisi Kreikan viranomaisten ja PCT:n mukaan katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi valtiontueksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan nojalla, kun otetaan huomioon asiaan liittyvien investointien, infrastruktuurin ja palvelujen tärkeys Kreikan talouskehityksen ja erityisesti merikonttiliikenteen kehittämisen ja nykyaikaistamisen kannalta.

(67) Käsiteltävänä olevan investointihankkeen tavoitteena on muuttaa Pireuksen satama nykyaikaiseksi merikonttiterminaaliksi Välimeren rannalla, lisätä sen kapasiteettia ja varastointitilaa ja näin parantaa sen merikonttiliikenteen käsittelytehokkuutta. Satamalaiturin II käyttöä koskevat tiedot (49) osoittavat jo, että tämä tavoite on saavutettu. Lisäksi hankkeella pyritään komission asettamaan yhteisen edun mukaiseen, EU:n liikennepolitiikkaa koskevaan tavoitteeseen, sellaisena kuin se on esitetty eri EU:n asetuksissa ja tiedonannoissa.

(68) Laitteiden hankkiminen ja satamalaiturin III rakentaminen katsotaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamista koskevien EU:n asianomaisten aluetukisääntöjen mukaan alkuinvestoinneiksi. Ne ovat suuruudeltaan […] (50) miljoonaa euroa ja niillä on luotu suoraan ja välillisesti 900 täysiaikaista työpaikkaa, jotka säilyvät koko 35 vuoden toimilupakauden ajan. Koska investoinnit ovat erittäin huomattavia, mahdollinen tuki olisi joka tapauksessa selkeästi pienempi kuin Attikin alueella vuoden 2010 loppuun asti sovellettu 30 prosentin enimmäismäärä tai komission satamainfrastruktuuriin liittyvissä päätöksissään hyväksymät tuen määrät (51). Siten tukitoimenpiteet rajoittuvat välttämättömään vähimmäismäärään sekä asianmukaisiin toimiin tämän suuruusluokan infrastruktuurihankkeen tukemiseksi. PCT:n oma maksuosuus hankkeesta on selkeästi aluetukisäännöissä asetettujen kynnysarvojen puitteissa. Lisäksi mahdollinen tuki soveltuisi sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla samoin perustein kuin komission asiassa C 21/2009 (52) hyväksymä tuki PPA:lle.

(69) Tuki voidaan katsoa tarpeelliseksi, kun otetaan huomioon julkisen rahoituksen tarve satamainfrastruktuurin kehittämiseksi rahoituskriisin aikana asiaan liittyvän EU:n politiikan (53) mukaisesti sekä tarve varmistaa käsiteltävänä olevan kaltaisiin toimilupiin sovellettavan verojärjestelmän selkeys, joustavuus ja ennustettavuus. Tukitoimenpiteiden tarpeellisuuden osalta Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että verosäännöksillä varmistettiin yksityisen sektorin hankerahoitusjärjestelyjen noudattaminen ja vältettiin yrityksen kyvyttömyys maksaa lainansa ja mahdolliset velkansa. Ilman näitä verosäännöksiä PCT:n hankerahoitusjärjestelyt olisivat olleet huomattavasti vaikeammat, mikä olisi voinut vaarantaa sen tarjouksen tai toimilupasopimuksen toteuttamisen (markkinoiden toimintapuute). Käytännössä verosäännöksiä tarvittiin sen varmistamiseksi, että toimiluvan haltija kykeni hankkimaan tarpeellisen rahoituksen yksityisen sektorin rahoittajilta (54). Rahallinen tuki näiden toimenpiteiden sijaan ei olisi ollut tarkoituksenmukaista vaan turha kannustin, kun otetaan huomioon, kuinka vaikeaa markkinoiden toimintapuutteen aiheuttaman rahoitustarpeen tarkka etukäteen laskeminen on.

(70) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat myös, että toimenpiteillä on selkeä kannustava vaikutus, koska toimilupasopimuksen alkaminen ja soveltaminen sekä kaikki investointitoiminta tapahtuivat verosäännösten hyväksymisen jälkeen. Talouskriisin vuoksi ja koska rahoitusluottoa ei juurikaan ollut saatavilla vuosina 2008–2009 Kreikassa eikä muuallakaan maailmassa, PCT:n kannatti ryhtyä toteuttamaan toimilupasopimusta vasta ratifiointilain hyväksymisen jälkeen. Muussa tapauksessa se olisi voinut luopua toimiluvasta ja menettää näin vain viiden miljoonan euron pankin takaussitoumuksen. Toimenpiteen kannustavaa vaikutusta osoitti myös se, että PCT oli ottanut vastuulleen koko hankkeen rahoituksesta aiheutuvan riskin.

(71) Lisäksi Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että niiden toimittamista ennusteista (55) ilmeni, että verosäännöksistä saatava hyöty on noin […]–[…] miljoonaa euroa (56) koko toimilupasopimuskauden osalta eli […]–[…] prosenttia […] miljoonan euron kokonaisinvestointikustannuksista, jolloin hyöty jää huomattavasti komission, satamiin liittyviä investointeja koskevissa asioissa hyväksymiä tukimääriä pienemmäksi.

(72) Ne katsovat myös, että erityisten etujen etukäteen määrittäminen oli tarpeellista niiden hyväksymisen tai investoinnin toteuttamisen kannalta. Niiden mukaan tällainen ennakoiva lähestymistapa SEUT-sopimuksen 107 artiklan mukaiseen arviointiin, joka koskee sellaisia väitettyjä etuja, joiden voidaan katsoa johtuvan jostakin sovellettavasta verosäännöksestä, on vakiintuneen oikeuskäytännön mukainen (57).

(73) Ne viittaavat myös tiettyihin komission päätöksiin (58), joissa komissio on hyväksynyt valtiontukea, josta ei ilmoitettu, toteamalla sen kannustavan vaikutuksen, tarpeellisuuden ja oikeasuhtaisuuden tapauksissa, joissa tuen määrää ei määritetty etukäteen ja/tai sitä ei voitu määrittää edes komission lopullisen päätöksen tekemisen ajankohtana. Siten taloudellisen edun laskeminen (59) ei ollut tarpeen kannustavan vaikutuksen ja oikeasuhtaisuuden toteamiseksi.

(74) Ne ovat ilmoittaneet, että mitään tutkittavana olevista toimenpiteistä ei ole sovellettu käytännössä.

5. ARVIOINTI SIITÄ, OVATKO TOIMENPITEET VALTIONTUKEA

(75) Valtiontuki määritellään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltion myöntämäksi taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetyksi tueksi, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Jotta voidaan selvittää, ovatko kyseessä olevat toimenpiteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, kaikkien seuraavien edellytysten on siis täytyttävä. Toimenpide on a) myönnettävä valtion varoista, b) sillä on annettava yritykselle taloudellista etua, c) sen on oltava valikoiva ja d) sen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua ja vaikutettava jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

5.1 Yrityksen käsite

(76) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan perusteella valtiontukisääntöjä sovelletaan ainoastaan silloin, kun tuensaaja on yritys. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yrityksellä tarkoitetaan jokaista yksikköä, joka harjoittaa taloudellista toimintaa, riippumatta sen oikeudellisesta muodosta tai rahoitustavasta (60). Lisäksi taloudellista toimintaa on kaikki toiminta, joka koostuu tavaroiden ja/tai palvelujen tarjoamisesta tietyllä markkina-alueella (61).

(77) Komissio on jo todennut, että tietyntyyppisen infrastruktuurin rakentaminen ja käyttäminen voidaan katsoa taloudelliseksi toiminnaksi (62). Lisäksi infrastruktuurin tarjoaminen kolmansille osapuolille maksua vastaan on vakiintuneen oikeuskäytännön (63) mukaan taloudellista toimintaa.

(78) Koska PCT on uudistanut satamalaituria II, rakentanut uuden satamalaiturin III ja tarjoaa kaikkia konttiterminaalin toimintaan liittyviä satamapalveluja, se voidaan katsoa valtiontukisäännöissä tarkoitetuksi yritykseksi. Siten PCT:hen sovelletaan valtiontukisääntöjä.

5.2 Valtion varat

(79) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan väitetyn valtiontukitoimenpiteen on oltava jäsenvaltion myöntämä tai valtion varoista myönnetty. Valtio päättää toimenpiteestä ja toimenpide johtuu valtiosta. Myöntämällä PCT:lle erityisverokohtelun Kreikan valtio luopuu valtion varoista, jotka se olisi saanut, jos se ei olisi antanut väitettyjä edullisia verosäännöksiä. Siten käsiteltävänä olevissa toimenpiteissä menetetään valtion varoja, joten ne voidaan katsoa valtion varoista myönnetyksi.

5.3 Valikoivan edun olemassaolo

(80) Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sen määrittämiseksi, onko valtion toimenpide valtiontukea, on tarpeen selvittää, saako toimenpiteen kohteena oleva yritys taloudellisen edun, jota se ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa eli ilman valtion toimenpidettä (64).

(81) Ainoastaan toimenpiteen vaikutuksilla yritykseen on merkitystä, ei valtion toimenpiteen syyllä eikä tavoitteella (65). Tämän arvioimiseksi yrityksen taloudellista asemaa toimenpiteen jälkeen olisi verrattava sen taloudelliseen tilanteeseen, jos toimenpidettä ei olisi toteutettu. Tuen käsite ei kata ainoastaan positiivisia suorituksia, vaan myös toimenpiteet, jotka eivät ole avustuksia sanan suppeassa merkityksessä mutta jotka eri tavoin alentavat yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia ja ovat siten sekä luonteeltaan että vaikutuksiltaan avustusten kaltaisia (66). Oikeuskäytännössä on täsmennetty, että toimenpidettä, jolla viranomaiset myöntävät tietyille yrityksille verovapautuksen, jolla edunsaaja asetetaan suotuisampaan asemaan kuin muut verovelvolliset, on pidettävä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena. Samoin toimenpide, jolla tietyille yrityksille annetaan veronalennus tai jolla normaalisti erääntyvän veron maksamista lykätään, voi olla valtiontukea (67).

(82) Tutkittavana olevat toimenpiteet koostuvat sellaisia veroja tai maksuja koskevista vapautuksista tai määräaikojen pidennyksistä, jotka PCT:n olisi maksettava ilman eriytettyä kohtelua tai asianomaisia säännöksiä, joiden avulla PCT voi varmistaa paremman kassavirran rakennusvaiheen ensimmäisten vuosien aikana (ks. tämän jälkeen tavanomaisen verojärjestelmän tai viitejärjestelmien kuvaus). PCT:n taloudellinen tilanne siis parantui näiden toimenpiteiden ansiosta verrattuna tilanteeseen ilman näitä toimenpiteitä. Niistä siis koitui etua PCT:lle.

(83) Edun olemassaolo voidaan sulkea pois, jos yritys tarjoaa yleisen taloudellisen edun mukaisia palveluja Altmark-oikeuskäytännössä (68) esitettyjen perusteiden mukaisesti tai jos valtion toimenpiteet on toteutettu tavanomaisten markkinaolosuhteiden mukaisesti (69). Nämä kaksi tilannetta eivät kuitenkaan toteudu käsiteltävänä olevassa asiassa.

(84) Tuensaaja ja Kreikan viranomaiset vetosivat rakenteelliseen haittaan, josta komissio toteaa ensin, että rakenteellisen haitan olemassaololla ei unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan ole merkitystä edun ja siten valtiontuen olemassaolon poissulkemisen kannalta (70). Lisäksi Combus-tuomio ei missään tapauksessa sovi vertailukohdaksi tutkittavana olevassa asiassa. Kyseisessä asiassa Combuksessa oli tosiasiallinen rakenteellinen haitta verrattuna yksityisen sektorin kilpailijoihinsa ja siinä toteutettu toimenpide todella sulki pois edun olemassaolon. Tämä johtui siitä, että useimmilla Combuksen kuljettajilla oli virkamiehen asema, mikä johti suurempiin henkilöstökuluihin kuin muissa linja-autoyhtiöissä, joiden kuljettajilla oli sopimussuhde. PCT:llä ei kuitenkaan ole rakenteellista haittaa kilpailijoihinsa nähden, koska se tosiasia, että se ryhtyi investoimaan suureen julkiseen infrastruktuurihankkeeseen, ei yksinään ole rakenteellinen haitta, vaan yksityisen investoijan päätös, jonka sen emoyhtiö Cosco teki tavanomaisen liiketoimintansa yhteydessä. Siten Combus-oikeuskäytännössä esitetyt päätelmät eivät päde tähän asiaan.

(85) Komissio katsoo erityisesti, että toimenpide, joka liittyy vapautukseen veroista ja maksuosuuksista sekä valtion tai kolmansien osapuolten oikeuksista lainanantajien välisiin sopimuksiin, erityisesti PCT:n ja sen emoyrityksen Coscon välillä, niissä lainasopimuksissa, joihin siirretään mainituista sopimuksista aiheutuvat velvoitteet ja oikeudet (71), vastaa sitä, että valtio myöntäisi vakuutussopimuksen PCT:n lainanantajille maksutta. Pohjimmiltaan PCT:n lainanantajat ja erityisesti Cosco voidaan vapauttaa kaikista veroista, maksuosuuksista ja valtion tai kolmansien osapuolten oikeuksista, jotka Kreikan valtio päättää tulevaisuudessa ottaa käyttöön, ilman että niiden tarvitsee maksaa valtiolle korvauksia tällaisesta vapautuksesta. Cosco on siis tämän toimenpiteen vuoksi edullisemmassa asemassa kuin muiden investoijien lainanantajat, koska sen ei tarvitse maksaa valtiolle korvauksia tällaisista vapautuksista.

(86) Tämä toimenpide, jota sovelletaan silloin, kun valtio hyväksyy yleisesti sovellettavia säännöksiä, joilla asetetaan tällaisia liiketoimia koskevia välillisiä veroja, merkitsee käytännössä veroetuuksien myöntämistä PCT:n lainanantajille ja erityisesti Coscolle verrattuna muihin samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa oleviin, investointeja tekevien yritysten lainanantajiin. Jos valtio hyväksyy yleisesti sovellettavia säännöksiä, joilla asetetaan tällaisia toimia koskevia välillisiä veroja, kaikkien muiden investoijien lainanantajien on maksettava tällaisia välillisiä veroja, jos ne siirtävät tällaisia lainoja koskevia oikeuksia. PCT:n tapauksessa taas sen investointeja rahoittavista lainoista johtuvien oikeuksien siirtämiseen lainanantajien välillä, joista yksi on Cosco, ei sovelleta tällaista veroa eikä valtiolle makseta korvauksia tällaisen vapauden myöntämisestä. Siten etu on valikoiva, koska se koskee vain niitä PCT:n lainanantajia ja erityisesti Coscoa, jotka siirtävät toimilupasopimuksen ja PCT:n rahoittamiseen liittyvistä lainoista johtuvia oikeuksia ja/tai sitoumuksia.

(87) Kuuluakseen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan valtion toimenpiteen on suosittava jotakin yritystä tai tuotannonalaa verrattuna muihin yrityksiin, jotka ovat toimenpiteellä tavoitellun päämäärän kannalta tosiasiallisesti ja oikeudellisesti siihen rinnastettavassa tilanteessa (72). Siten komission on periaatteessa verotoimenpiteiden osalta arvioitava niiden aineellinen valikoivuus kolmivaiheisen analyysin avulla.

(88) Aluksi on määriteltävä yleinen tai tavanomainen sovellettava verojärjestelmä (eli viitejärjestelmä). Toiseksi on määritettävä, muodostaako kyseinen toimenpide poikkeuksen tästä viitejärjestelmästä, koska siinä erotellaan toisistaan talouden toimijat, jotka järjestelmään kiinteästi liittyvien tavoitteiden mukaisesti ovat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti rinnastettavassa tilanteessa (73).

(89) Jos tällainen poikkeama todetaan, mikä tarkoittaa, että tarkasteltavana oleva toimenpide on ensi näkemältä valikoiva, on tutkittava, johtuuko kyseinen poikkeava toimenpide sen verojärjestelmän luonteesta ja rakenteesta, jonka osa toimenpide on, jolloin se voisi olla perusteltu. Tässä yhteydessä jäsenvaltion on unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan osoitettava, että erilainen kohtelu on suora seuraus jäsenvaltion verojärjestelmän perus- tai pääperiaatteista (74).

(90) Kreikan viranomaiset ja PCT ovat esittäneet laajoja perusteluja kannalleen, että oikea viitejärjestelmä kaikille verotoimenpiteille on yleinen suuriin infrastruktuurihankkeisiin Kreikassa sovellettava järjestelmä, jonka tavoitteena on helpottaa niiden rahoituksen hankkimista tällaisiin hankkeisiin liittyvien suurten riskien vuoksi, ja että Gibraltar-tuomion (75) perusteella jäsenvaltion myöntämä poikkeus yleisesti sovellettaviin sääntöihin ei välttämättä merkitse valikoivuutta ja etua.

(91) Komissio arvioi aluksi, voidaanko tällaiset perustelut hyväksyä kaikkien valikoivuusanalyysin osa-alueiden eli viitejärjestelmän, järjestelmän tavoitteen, tämän tavoitteen perusteella rinnastettavissa olevien oikeudellisten ja tosiasiallisten tilanteiden vertailun ja tavoitteen oikeutuksen kannalta. Tämän jälkeen se tekee valikoivuusanalyysin jokaiselle toimenpiteelle erikseen.

i) Viitejärjestelmä ja sen tavoite

(92) Viitejärjestelmä muodostaa puitteet, joiden perusteella arvioidaan toimenpiteen valikoivuutta. Siinä määritellään rajat, joiden puitteissa voidaan selvittää, hyötyvätkö tietyt yritykset sellaisista tavanomaisista säännöistä tehdystä poikkeuksesta, jotka yhdessä muodostavat viitejärjestelmän, ja joita sen vuoksi kohdellaan suotuisasti verrattuna muihin yrityksiin, joihin järjestelmän yleisiä sääntöjä sovelletaan.

(93) Verotuksen viitejärjestelmää määriteltäessä sen soveltamisala on määriteltävä johdonmukaisesti, jotta vältettäisiin sen ulkopuolisten tavoitteiden käyttämistä määritelmän perustana. Jos viitejärjestelmä on määritelty sellaisen poliittisen tavoitteen perusteella, johon jäsenvaltiot pyrkivät kaikissa tapauksissa ja joka on verojärjestelmän logiikan ulkopuolinen, mikään jäsenvaltioiden toteuttama verotoimenpide tiettyjen sektoreiden, toimien tai tietyntyyppisten yritysten tukemiseksi ei kuuluisi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan (76).

(94) Tässä asiassa tavoite helpottaa suuriin infrastruktuurihankkeisiin ryhtyneiden yritysten toimintaa takaamalla oikeusvarmuus ja lisäämällä niiden kassavirtaa rakennusvaiheessa, johon Kreikan viranomaiset ja PCT vetosivat, on poliittinen tavoite, joka ei liity verotuksellisiin näkökohtiin ja jota ei voida käyttää valikoivuusanalyysissä. Suurten julkisten infrastruktuurihankkeiden ominaisuudet ovat verojärjestelmän ulkopuolisia tavoitteita eikä niitä voida käyttää perustana sovellettavan viitejärjestelmän määrittelemisessä. Joka tapauksessa sitä, että Kreikan valtio säätää erityislain aina, kun se haluaa antaa erityistä verokohtelua tietylle yritykselle, ei voida katsoa yleiseksi kehykseksi, jota hallinto soveltaa ilman harkintaa.

ii) PCT:n oikeudellinen ja tosiasiallinen tilanne käsiteltävänä olevan toimenpiteen tavoite huomioon ottaen

(95) Kun viitejärjestelmä on vahvistettu, analyysin seuraavassa vaiheessa tarkastellaan, kohteleeko kyseinen toimenpide yrityksiä eri tavoin poiketen kyseisestä järjestelmästä. Tätä varten on tarpeen määritellä, onko toimenpide omiaan suosimaan jotakin yritystä tai tuotannonalaa verrattuna muihin yrityksiin, jotka ovat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti rinnastettavassa tilanteessa, ottaen huomioon viitejärjestelmään kiinteästi liittyvä tavoite. Tässä yhteydessä ulkopuolisia poliittisia tavoitteita ei kuitenkaan voida käyttää analysoitaessa yritysten eriytettyä kohtelua tietyn verojärjestelmän puitteissa.

(96) Kaikkiin suuria infrastruktuurihankkeita toteuttaviin yrityksiin sovellettavan järjestelmän laaja-alaisuudesta todetaan oikeuskäytännössä (77), että toimenpiteen valikoivuutta ei voida kyseenalaistaa pelkästään sillä perusteella, että niiden yritysten lukumäärä, jotka voivat vaatia itselleen kyseisestä toimenpiteestä koituvaa hyötyä, on suuri, tai sillä perusteella, että kyseiset yritykset toimivat eri aloilla, jolloin ei voida myöskään sulkea pois, että toimenpide olisi valtiontukea (78). Näin ollen käsiteltävänä olevien toimenpiteiden valikoivuutta ei voida sulkea pois pelkästään sillä perusteella, että suuria infrastruktuurihankkeita toteuttavat yritykset voivat hyötyä useista verovapautuksista. Päinvastoin ne perusteet, joiden mukaan yrityksille myönnetään tällaisia vapautuksia, voivat käytännössä olla valikoivia (79).

(97) Siten PCT:n verrattavissa oleva oikeudellinen ja tosiasiallinen tilanne on tutkittava jokaisessa yhteydessä asianomaisen verojärjestelmän tavoitteen perusteella eikä ulkopuolisia poliittisia tavoitteita huomioon ottaen.

iii) Poikkeaman perusteleminen verojärjestelmän logiikalla

(98) Toimenpide, jolla poiketaan viitejärjestelmästä, joka on siis lähtökohtaisesti valikoiva, ei välttämättä ole valikoiva, jos se on perusteltu järjestelmän luonteella tai yleisellä rakenteella. Näin on silloin, kun toimenpide on suora seuraus viitejärjestelmän perus- tai pääperiaatteista tai tulosta järjestelmään kiinteästi liittyvistä ja sen toiminnan ja vaikuttavuuden kannalta tarpeellisista mekanismeista (80). Sen sijaan perusteluna ei voida käyttää ulkopuolisia poliittisia tavoitteita, jotka eivät ole olennainen osa järjestelmää (81). Näin ollen verovapautukset, jotka johtuvat tavoitteesta, joka ei liity siihen verojärjestelmään, johon vapautukset kuuluvat, eivät voi kiertää SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdasta ilmeneviä vaatimuksia.

(99) Tältä osin unionin tuomioistuin on todennut, että vaikka poliittinen tavoite olisi yksi Euroopan unionin keskeisistä tavoitteista, tarpeella ottaa tämä tavoite huomioon ei voida perustella sitä, että valikoivat toimenpiteet eivät olisi valtionapua (82). Suurten infrastruktuurihankkeiden menestyksekästä toteuttamista ja niiden toteuttamiseen tarvittavaa oikeusvarmuutta ei voida katsoa verojärjestelmään kiinteästi liittyviksi tavoitteiksi. Lisäksi Kreikan viranomaiset ja PCT eivät ole osoittaneet, miten tämä tavoite on yleisen verojärjestelmän yhdenvertaisen kohtelun ja oikeasuhtaisuuden periaatteiden ja erityisesti sen tulojen keräämistä koskevan tavoitteen mukainen. Viimeksi mainittu tavoite on vaikea sovittaa yhteen verovähennysten myöntämisen kanssa (83). Myöskään suuria infrastruktuurihankkeita toteuttavien yritysten tärkeitä rahoitusnäkökohtia ei voida katsoa tavoitteiksi, joilla voitaisiin perustella näiden tiettyjen yritysten ja erityisesti PCT:n eriytettyä kohtelua.

(100) Jos jäljempänä käsiteltävät verotoimenpiteet ovat valikoivia toimenpiteitä, niitä ei voida katsoa perustelluksi Kreikan viranomaisten ja tuensaajan esittämällä julkisen politiikan tavoitteella.

5.3.1 Vapautus tuloverosta niiden korkojen osalta, jotka ovat kertyneet satamalaiturin III käyttöönottoon (84) mennessä (85)

Viitejärjestelmä

(101) Kreikan tuloverojärjestelmän mukaan veroa kannetaan periaatteessa kaikista Kreikkaan sijoittautuneiden julkisten osakeyhtiöiden, yksityisten osakeyhtiöiden ja yksityisten pääomayhtiöiden Kreikassa ja ulkomailla kertyneistä voitoista, korkojen muodossa kertyneet voitot mukaan luettuna (86), kyseessä olevalla tilikaudella sovellettavan verokannan mukaan, ja nettovoitot voidaan joko jakaa osakkeenomistajille, siirtää varauksiin tai lisätä omaan pääomaan tai muuttaa pääomaksi pääomankorotuksella. Kun nettovoitot on jaettu osakkeenomistajille tai lisätty omaan pääomaan tai muutettu pääomaksi, siitä kannetaan uudestaan veroa kyseessä olevalla tilikaudella sovellettavan verokannan mukaan (87).

(102) Tämän perusteella viitejärjestelmä satamalaiturin III käyttöönottoon mennessä kertyneiden korkojen verottamiselle on Kreikan yhtiöverojärjestelmä ja erityisesti yritysten voitoista, kertyneet korot mukaan luettuna, kannettavat verot.

Poikkeus viitejärjestelmästä

(103) Kertyneet korot (88) ovat osa PCT:n verotettavia bruttotuloja ja niistä kannettaisiin tavanomaisissa tapauksissa veroa. PCT on kuitenkin vapautettu kertyneitä korkoja koskevista tuloveroista satamalaiturin III käyttöönottoon asti (89), mikä poikkeaa viitejärjestelmästä eli Kreikan tuloverolain mukaisesti sovellettavasta tuloverotuksesta. PCT:n voidaan katsoa olevan oikeudellisesti ja taloudellisesti rinnastettavassa tilanteessa kaikkien niiden julkisten osakeyhtiöiden kanssa, joiden voitoista kannetaan veroa yleisesti sovellettavan verojärjestelmän mukaisesti. Sen vuoksi voidaan päätellä, että sille on myönnetty valikoivaa etua.

(104) Kreikan viranomaisten ja PCT:n mukaan Kreikan tuloverolain 99 artiklassa säädetään, että verotuksesta vapautettuihin tuloihin sovelletaan yhtiöveroa, jos ne jaetaan tai muutetaan pääomaksi. Tämän perusteella ne katsovat, että kyseessä olevalla säännöksellä PCT:lle myönnetään vain verotuksen lykkäämistä, koska PCT on velvollinen maksamaan yhtiöveroa muuttaessaan voittojaan pääomaksi tai jakaessaan niitä ja lähdeveroa, jos se jakaa voittojaan osakkeenomistajille osinkoina.

(105) Komissio toteaa, että Kreikan tuloverolain 99 artiklan 1 kohdan a alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädetään, että yhtiöverosta erityislainsäädännön (joka tässä asiassa on tutkittavana oleva säännös) perusteella vapautettujen yritysten osalta veroa kannetaan vain voitoista, jotka muutetaan pääomaksi tai jaetaan sen jälkeen, kun asianomainen yhtiövero on vähennetty niiden määrästä. Tämä tarkoittaa, että PCT on velvollinen maksamaan tuloveroa kertyneistä koroista vasta, kun niistä saadut tulot muutetaan pääomaksi tai jaetaan osakkeenomistajille, tai viimeistään, kun satamalaituri III on otettu käyttöön. Siten verotuksen lykkääminen koskee vain niitä voittoja, jotka voidaan muuttaa pääomaksi tai jakaa. Tämän säännöksen perusteella PCT voi siirtää satamalaiturin III käyttöönottoon mennessä kertyneistä koroista saamansa voitot varauksiin olematta velvollinen maksamaan yhtiöveroa niistä. Lisäksi Kreikan lainsäädännössä ei Kreikan viranomaisten mukaan säädetä velvollisuudesta muuttaa varauksia osakepääomaksi tai jakaa voittoja, minkä vuoksi PCT voi saada käsiteltävänä olevan säännöksen perusteella täyden verovapauden Kreikassa ja ulkomailla kertyneistä koroista saatujen voittojen osalta (90). Verojen lykkääminen on joka tapauksessa valikoiva etu PCT:lle.

(106) Kreikan viranomaisten ja PCT:n mukaan PCT:n on pidettävä merkittäviä käteistalletuksia rahoittaakseen rakennusvaiheessa ja satamalaiturin III käyttöönottoa edeltävänä aikana tarvittavia investointeja, ja mainitulla vapautuksella pyritään helpottamaan näitä investointeja julkiseen infrastruktuuriin. Ne katsovat tässä yhteydessä, että PCT on oikeudellisesti ja tosiasiallisesti rinnastettavassa tilanteessa kaikkien suuria investointeja julkiseen infrastruktuuriin tekevien yritysten kanssa.

(107) Se, että toimenpide on kaikkien julkiseen infrastruktuuriin investointeja tekevien yritysten saatavilla, ei kuitenkaan tarkoita, ettei toimenpide olisi valikoiva. Päinvastoin vain tietyt yritykset eli julkiseen infrastruktuuriin investoivat yritykset voivat hyötyä kyseisestä toimenpiteestä. Muut yritykset, jotka eivät toimi tällä alalla, eivät voi hyötyä samasta toimenpiteestä. Lisäksi, kuten edellä jo todettiin (91), poliittista tavoitetta helpottaa suuriin infrastruktuurihankkeisiin ryhtyneiden yritysten toimintaa rakennusvaiheessa ei voida katsoa tavoitteeksi, joka on olennainen osa verojärjestelmää ja jonka perusteella voidaan määritellä yritysten tilanteiden oikeudellinen ja tosiasiallinen rinnastettavuus.

Poikkeaman perusteleminen verojärjestelmän logiikalla

(108) Kreikan viranomaisten ja PCT:n mukaan kertyneitä korkoja koskeva verovapautus perustuu suoraan Kreikan tuloverolain yleiseen säännökseen (92), jonka mukaan lailla ratifioidun sopimuksen nojalla verovapaat tulot ovat tietyntyyppisiä verovapaita tuloja. Ne katsovat sen perusteella, että koska Kreikan lainsäätäjä soveltaa tätä yleistä vapautusta johdonmukaisesti myöntääkseen verovapautuksia, joita sovelletaan nimenomaisesti kaikkiin Kreikassa toteutettaviin suuriin julkisiin infrastruktuurihankkeisiin, tutkittavana olevalla säännöksellä ei myönnetä erityistä verovapautusta. Päinvastoin se on osa yleistä rakennetta, joka perustuu yleiseen verojärjestelmään, jolla pyritään helpottamaan ja tukemaan suurten julkisten infrastruktuuri- tai investointihankkeiden toteutusta. Tätä säännöstä on sovellettu johdonmukaisesti kaikkiin julkisiin infrastruktuurihankkeisiin sen varmistamiseksi, että tällaisiin hankkeisiin ryhtyviä yrityksiä ei syrjitä eikä niille aiheudu rakenteellista haittaa.

(109) Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan taloudellisten toimijoiden harkinnanvarainen kohtelu voi johtaa siihen, että yleisen toimenpiteen soveltamisessa voi joissakin yksittäistapauksissa ilmetä valikoivalle toimenpiteelle ominaisia piirteitä. Näin on etenkin silloin, kun harkintavallan käyttö ulottuu pelkkää puolueettomin perustein tapahtuvaa verotulojen hallintaa pidemmälle (93).

(110) Kun tämä oikeuskäytäntö otetaan huomioon, voidaan todeta, että väitetyllä yleisellä säännöksellä lainsäätäjälle annetaan täysi harkintavalta vapauttaa mikä tahansa tulo veroista käytännössä silloin, kun valtio on neuvotellut ja tehnyt jonkinlaisen sopimuksen verovelvollisen kanssa. Sen vuoksi tällä yleisellä säännöksellä sallitaan vapautuksia, jotka eivät ole yleisen verojärjestelmän logiikan mukaisia, vaan sellaisen logiikan mukaisia, jolla suositaan tiettyä yritystä, jonka kanssa voidaan joka kerta neuvotella ja tehdä sopimus. Siksi Kreikan tuloverolain väitettyä yleistä säännöstä ei voida katsoa osaksi tuloverojärjestelmän logiikkaa.

(111) Komissio katsoo, että toimenpiteen perustelemista sillä, että se on olennainen osa julkisen politiikan tavoitetta helpottaa julkisia infrastruktuurihankkeita, ei voida ottaa huomioon tuen käsitettä arvioitaessa.

(112) Siksi komissio katsoo, että toimenpiteellä annetaan PCT:lle valikoiva etu, joka vastaa määrältään niitä tuloveroja, joita PCT:n olisi tavallisesti maksettava satamalaiturin III käyttöönottoon mennessä kertyneistä koroista.

5.3.2 Arvonlisäverosaatavien palauttaminen riippumatta sopimuksen kohteen valmiusasteesta – ”yksittäinen investointitavara” – arvonlisäveron palauttaminen 60 päivän kuluessa hakemuksen toimittamisesta; myöhästymiskorot (94)

Viitejärjestelmä

(113) Kreikan arvonlisäverojärjestelmän mukaan verovelvollinen on oikeutettu vähentämään ostoihin sisältyvän arvonlisäveron, joka liittyy suoraan verotettavan toiminnan toteuttamiseen (95) tai toimintaan, joka ei ole verotettavaa mutta oikeuttaa vähennykseen. Vähennys myönnetään niiden tavaroiden ja palvelujen osalta, joita todella käytetään verotettavan toiminnan toteuttamiseen. Lisäksi tietyn verokauden ostoihin sisältyvään tai myynnistä suoritettavaan arvonlisäveroon perustuvia verosaatavia ei palauteta, vaan siirretään seuraavalle verokaudelle (96). Palautus on sallittu vain, jos yritys ei pysty kuittaamaan arvonlisäverosaataviaan myynnistä suoritettavalla arvonlisäverolla 3 vuoden kuluessa tai tämän määräajan päätyttyä (97).

(114) Arvonlisävero voidaan palauttaa, jolloin sitä ei siirretä seuraavalle verokaudelle, vain arvonlisäverolain 34 artiklassa esitetyissä poikkeustapauksissa. Yksi tällainen poikkeus koskee arvonlisäveroa, joka on maksettu arvonlisäverolaissa tarkoitetuista ”investointitavaroista” (98), joiden määritelmänä kyseisessä laissa on ”yrityksen omistamat ja jatkuvasti hyödyntämät tavarat sekä rakennukset ja muut rakennelmat, jotka verovelvollinen yritys on rakentanut kiinteistölle, jota se ei omista mutta johon sillä on käyttöoikeus jonkin oikeussuhteen perusteella vähintään 9 vuoden ajan [..] Korjaus- ja huoltokuluja ei lasketa osaksi investointitavaran arvoa”.

(115) Ministeriön päätöksen 1073/2004 (99) 5 artiklan mukaan arvonlisävero voidaan palauttaa mainituissa poikkeustapauksissa (100) seuraavasti: a) ensimmäisen arvonlisäveron palauttamista koskevan hakemuksen osalta 2 kuukauden kuluessa hakemuksen päivämäärästä; b) sitä seuraavien yli 6 000 euron suuruisen arvonlisäveron palauttamista koskevien hakemusten osalta: i) 90 prosenttia arvonlisäverosta palautetaan 1 kuukauden kuluessa hakemuksen päivämäärästä ja ii) muut 10 prosenttia 2 kuukauden kuluessa hakemuksen päivämäärästä; c) sitä seuraavien alle 6 000 euron suuruisen arvonlisäveron palauttamista koskevien hakemusten osalta koko summa 1 kuukauden kuluessa hakemuksen päivämäärästä.

(116) Kreikan viranomaiset ja PCT ovat oikeassa huomauttaessaan, että arvonlisäveron palauttaminen tapahtuu kiinteän omaisuuden rakentamisen yhteydessä rakennustöiden alettua ja palautettavan arvonlisäveron määrä vastaa niistä rakennustöistä aiheutuneita kustannuksia, jotka on suoritettu ja laskutettu kunkin sellaisen ajanjakson aikana, jonka osalta arvonlisäveron palauttamista voidaan hakea (101).

(117) Tiettyjen investointitavaroiden arvonlisäveron vähennysoikeudesta päätetään lopullisesti silloin, kun ne otetaan käyttöön. Jotta vältetään arvonlisäveron palautusjärjestelmän väärinkäyttö, vähennetty arvonlisävero on palautettava valtiolle, jos investointitavaraa ei oteta käyttöön viiden vuoden kuluessa sen hankkimisesta tai rakentamisesta aiheutuvien kustannusten toteutumisesta, koska silloin katsotaan, ettei kyseistä investointitavaraa ole käytetty verotettavassa toiminnassa (102).

(118) Korkojen periminen veroista tai aiheettomasti maksetuista määristä alkaa yleisesti sovellettavan verojärjestelmän mukaan 6 kuukautta verovelvollisen veroilmoituksen jättämistä seuraavan kuukauden ensimmäisen päivän jälkeen (103). Tästä huolimatta Kreikan hallintotuomioistuimet ovat katsoneet, että tämä säännös ei ole perustuslakiin perustuvan veronmaksajien yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukainen (104). Siksi ne ovat kumonneet kyseisen säännöksen ja katsoneet, että korkoa olisi laskettava siitä päivästä alkaen, jona verovelvollinen on hakenut muutosta veroviranomaisen päätökseen olla palauttamatta haettua arvonlisäverosaatavaa (105).

(119) Komissio katsoo, että nämä säännökset muodostavat arvonlisäveropalautusten viitejärjestelmän Kreikassa.

Poikkeus viitejärjestelmästä

— Arvonlisäveron palauttaminen riippumatta sopimuksen kohteen valmiusasteesta

(120) Ratifiointilain 2 artiklan 3 kohdan mukaan PCT on oikeutettu arvonlisäveron palautukseen riippumatta rakennushankkeen, yksittäisten rakenteiden tai niiden osien valmiusasteesta. Lisäksi PCT ei saman artiklan mukaan menetä oikeuttaan arvonlisäveron palautukseen siitä huolimatta, että se ei ole käyttänyt investointitavaraa viiden vuoden kuluessa siihen liittyvien kustannusten toteutumisesta, vaikka se yleisesti sovellettavien sääntöjen mukaan menettäisi tämän oikeuden.

(121) Koska kaikilla yrityksillä on oikeus arvonlisäveron palautukseen sen jälkeen, kun asianomaiset kustannukset ovat toteutuneet ja ne on laskutettu, Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että PCT:hen sovellettavalla säännöksellä ei anneta sille lisäetua, sillä PCT olisi joka tapauksessa oikeutettu arvonlisäveron palautukseen rakennustöiden alettua eikä vasta niiden valmistumisen jälkeen.

(122) Toimitettujen lisätietojen ja täsmennysten perusteella komissio toteaa, että PCT:llä olisi joka tapauksessa oikeus enintään laadittujen laskujen arvoa vastaavaan arvonlisäveron palautukseen hankkeen rakennustöiden alettua. Tästä oikeudesta päätetään kuitenkin lopullisesti vasta investointitavaran käyttöönoton jälkeen. Koska PCT:llä on oikeus arvonlisäveron palautukseen investointihankkeen valmistumisasteesta riippumatta ja koska se ei menetä kyseistä oikeutta, vaikka se ei käytä investointitavaraa viiden vuoden kuluessa, kuten sen olisi tehtävä tavanomaisissa tapauksissa sovellettavien sääntöjen mukaan, PCT:llä on valikoiva etu.

(123) Tämä etu muodostuu siitä, että PCT säilyttää oikeutensa arvonlisäveron palautukseen, vaikka sen hanke ei olisi alkanut viiden vuoden kuluessa siihen liittyvien kustannusten toteutumisesta, kun taas muiden yritysten olisi maksettava palautettu arvonlisävero takaisin Kreikan valtiolle, jos niiden hanke ei ole alkanut viiden vuoden kuluessa (siihen liittyvien kustannusten toteutumisesta). Tässä yhteydessä muistutetaan, että yleisesti sovellettavien sääntöjen mukaan tällaisissa tapauksissa asianomaisen (mainittuihin kustannuksiin liittyvän) toiminnan ei enää katsottaisi olevan verotettavaa toimintaa (ks. johdanto-osan 117 kappale edellä). Tämä tarkoittaa, että muut yritykset eivät yleensä olisi oikeutettuja käyttämään tällaisiin kustannuksiin liittyviä arvonlisäveron palautuksia maksettavan arvonlisäveron kuittaamiseen myöhemmän verokauden aikana. Siten PCT:n tämän säännöksen perusteella saama etu vastaa sitä arvonlisäveron määrää, jonka PCT on oikeutettu pitämään (tämän säännöksen mukaan), jos hanke ei ole alkanut viiden vuoden kuluessa siihen liittyvien kustannusten toteutumisesta.

(124) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että tätä poikkeamaa voidaan soveltaa myös valtion liikelaitoksiin, koska ne vastaavat useimmin julkisista infrastruktuurihankkeista, joiden valmistuminen voi kestää yleisesti sovellettavaa viiden vuoden määräaikaa pidempään. Niiden mukaan sama pätee myös PCT:hen sen toteuttaessa suuren infrastruktuurihankkeen, jossa aikaa voidaan tarvita enemmän kuin viisi vuotta. Tämä on myös syynä siihen, että kyseinen säännös on sisällytetty kaikkiin muihin suuriin infrastruktuurihankkeisiin liittyviin toimilupasopimuksiin. Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat siksi, että tässä poikkeamassa yleisesti sovellettavista säännöistä ei ole kyse poikkeuksesta, vaan sääntöjen erilaisesta soveltamista tilanteisiin, jotka eivät ole rinnastettavissa toisiinsa.

(125) Komissio katsoo, että tällä poikkeamalla annetaan PCT:lle valikoiva etu, koska PCT:llä on sen myötä mahdollisuus saada arvonlisäveron palautusta riippumatta siitä, milloin se ottaa investointitavaran käyttöön, eli määrittelemättömän ajan. Siten PCT:n oikeudesta arvonlisäveron palautukseen ei koskaan tehtäisi lopullista päätöstä eikä sitä tarkistettaisi päätöksen mukaan, vaikka PCT ei koskaan käyttäisi investointitavaraa, mikä käytännössä tarkoittaa, että PCT ei olisi velvollinen maksamaan takaisin rakennusvaiheen aikana saamiaan arvonlisäveron palautuksia, vaikka se ei saattaisi hanketta valmiiksi. Se, että valtion liikelaitokset voisivat hyötyä samasta edusta, ei tarkoita, että tämä etu ei ole valikoiva. Valtion liikelaitokset ovat yksi yritystyyppi, joka voi hyötyä toimenpiteestä. Siten tällainen toimenpide on valikoiva.

— Investointitavaran käsitteen määritelmä

(126) Ratifiointilain 2 artiklan 3 kohdassa säädetään, että toimilupasopimukseen liittyvä rakennushanke ja siihen vaadittavat tavaratoimitukset, rakennustyöt, palvelut ja toissijaiset rakennustyöt katsotaan arvonlisäverolaissa tarkoitetuksi yksittäiseksi investointitavaraksi. Tässä säädöksessä säädetään käytännössä, että toimilupasopimuksen osalta arvonlisäverolaissa tarkoitettu investointitavaran käsite käsittää kaikki hankintasopimuksen kohteeseen liittyvät toimet, mikä tarkoittaa rakennettavien tavaroiden lisäksi (106) myös toimilupasopimuksen kohteeseen suoraan tai toissijaisesti liittyviä tavaratoimituksia, rakennustöitä ja palveluja.

(127) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että arvonlisäverolain investointitavaraa koskevan 34 artiklan ja 33 artiklan 4 kohdan perusteella tutkittavana oleva säännös on vain yleisesti sovellettavien sääntöjen täsmennys, jolla pyritään välttämään sitä, että veroviranomaiset tekevät virheitä arvonlisäveron palauttamista koskevien sääntöjen soveltamisessa suuriin infrastruktuurihankkeisiin liittyvien erityispiirteiden ja suurten summien vuoksi. Niiden mukaan tutkittavana olevan toimenpiteen tavoitteena on toimilupasopimuksen erityispiirteet huomioon ottaen kohdella jokaista investointikustannusten osa-aluetta yksittäisenä liiketoimintayksikkönä arvonlisäveroon liittyvissä kysymyksissä. Kaikki investointihankkeeseen liittyvät kustannukset sisällytetään kirjanpidollisesta näkökulmasta joka tapauksessa samaan investointitavaraan, ja tämä säännös ainoastaan selkeyttää jo sovellettavia asioita. Koska PCT on ryhtynyt huomattaviin investointeihin, joihin kuuluu erillisiä toimenpiteitä ja vaiheita sekä erilaisia tavaroihin ja palveluihin liittyviä kustannuksia, PCT:tä kohdeltaisiin arvonlisäverojärjestelmän kannalta eri tavalla kuin muita yrityksiä, jotka tekevät investointeja taloudellisen toiminnan aloittamiseksi, jos mainittuja kuluja käsiteltäisiin erillisesti.

(128) Kreikan viranomaiset ja PCT tukevat näkemystään viittaamalla INZO-oikeuskäytäntöön (107), jonka mukaan arvonlisäverodirektiivissä tarkoitettu taloudellinen toiminta voi koostua useista perättäisistä toimenpiteistä ja valmistelevasta toiminnasta (108), millä sallitaan asianomainen arvonlisäveron palautus rakennusvaiheen aikana. Lisäksi ne katsovat, että julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia koskevaa lakia tarkistettiin vuonna 2011 (109) samoin perustein siten, että julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet voivat hakea arvonlisäveron palauttamista joka vuosi sen jälkeen, kun ne ovat toimittaneet vuosittaisen arvonlisäveroilmoituksensa, ilman velvollisuutta siirtää arvonlisäverosaataviaan seuraavalle verokaudelle.

(129) Näin ollen Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että vaikka investoinnin ei katsottaisi vastaavan investointitavaran määritelmää, PCT olisi oikeutettu hakemaan palautusta i) vuosittain, jos se pystyisi osoittamaan, ettei se pysty kuittaamaan arvonlisäverosaataviaan myynnistä suoritettavalla arvonlisäverolla kolmen vuoden kuluessa, ja ii) kolmen vuoden kuluttua.

(130) Komissio toteaa, että tarkasteltavana oleva säännös sisältää investointitavaran käsitettä koskevan määritelmän, joka on PCT:n osalta laajempi kuin muiden samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten osalta. Käytännössä tästä määritelmästä seuraa, että PCT:llä on oikeus arvonlisäveron palautukseen kaikista rakennuskohteeseen liittyvistä rakennustöistä, palveluista ja tavaroista, vaikka oikeus palautukseen yleisesti sovellettavien sääntöjen mukaan koskee vain tavaroita eikä palveluja, rakennustöitä eikä korjaus- tai huoltokustannuksia. Koska PCT:llä olisi yleisesti sovellettavien sääntöjen mukaan oikeus vuosittaiseen arvonlisäveron palautukseen, jos se pystyy osoittamaan, ettei se pysty kuittaamaan arvonlisäverosaataviaan myynnistä suoritettavalla arvonlisäverolla kolmen vuoden kuluessa, ja oikeus palautukseen kolmen vuoden kuluttua, yksittäisen investointitavaran laajempi määritelmä toimilupasopimuksessa johtaa käytännössä siihen, että PCT:lle myönnetään ennakkoon sellaisen arvonlisäveron palautusta, joka yleensä maksettaisiin myöhemmin (110).

(131) Tämän säännöksen perusteella PCT todella voi saada arvonlisäveron palautusta tavaroiden lisäksi myös palveluista, rakennustöistä, korjauksesta ja huollosta aiheutuvista kustannuksista, kun toiset yritykset voivat ainoastaan kuitata ostoihin sisältyvän arvonlisäveron myynnistä suoritettavalla arvonlisäverolla tai odottaa palautusta 3 vuotta. Siten tällä säännöksellä PCT:lle myönnettävä etu vastaa muista kuin tavaroista (liittyen investointitavaroihin) aiheutuvien kustannusten arvonlisäveroista kertyviä korkoja siitä alkaen, kun PCT on saanut palautuksen käyttöönsä, siihen asti, kun PCT olisi ollut oikeutettu saamaan kyseisen palautuksen eli 3 vuotta myöhemmin tai siihen asti, että PCT olisi pystynyt kuittaamaan (näihin kustannuksiin liittyvän) arvonlisäverosaatavan myynnistä suoritettavalla arvonlisäverolla.

(132) Koska veroviranomaiset voisivat soveltaa arvonlisäveron palauttamista koskevia sääntöjä eri tavalla, jos mainittua määritelmää ei olisi annettu, määritelmällä annetaan PCT:lle valikoiva etu, jota ei sovelleta kaikkiin yrityksiin. Lisäksi yleisesti infrastruktuurihankkeisiin sovellettavan julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia koskevan lain tarkistaminen siten, että julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksille annettiin oikeus hakea palautusta ja välttää arvonlisäverosaatavien siirtäminen seuraavaan vuoteen, osoittaa myös, että yleisesti sovellettavien sääntöjen mukaan kaikkia infrastruktuurihankkeeseen liittyviä kustannuksia ei kohdella yksittäisenä investointitavarana sovellettaessa arvonlisäveron palautusta koskevia sääntöjä. Kauppamerenkulkuministeriön talousministeriölle osoittama kirje (111), jossa pyydetään erityisiä arvonlisäveron palautusjärjestelyjä (112) PCT:lle ja Thessalonikin satamaa koskevan tarjouskilpailun voittajalle, osoittaa, että kyseessä on poikkeama palautuksiin yleisesti sovellettavista säännöistä. Myös se, että vuonna 2013 tehdyn ministeriön päätöksen jälkeen palautuksia koskevien sääntöjen soveltamisessa ei tehdä eroa investointitavaran määritelmän mukaan, osoittaa, että asianomaisella määritelmällä annettiin sen tekemisen ajankohtana PCT:lle valikoiva etu.

(133) Lisäksi komissio toteaa, että mainitussa INZO-oikeuskäytännössä viitataan oikeuteen vähentää arvonlisävero sellaisten arvonlisäveron alaisten toimenpiteiden osalta, jotka liittyvät verovelvollisen taloudelliseen toimintaan, eikä oikeuteen saada palautusta.

— Verojen laskeminen ensimmäisestä 60 päivän määräajan jälkeisestä päivästä alkaen

(134) Tutkittavana olevalla säännöksellä PCT:lle annetaan myös oikeus saada valtiolta korkoa arvonlisäverosaatavalle automaattisesti 60 päivän määräajan päätyttyä ilman, että sen tarvitsee noudattaa arvonlisäveron palautukseen yleisesti sovellettavien sääntöjen mukaisia menettelyllisiä tai ajallisia vaatimuksia, mikä tarkoittaa, että korkoja alkaa kertyä PCT:lle muita yrityksiä aiemmin ilman, että sen tarvitsee noudattaa hallintotuomioistuimen menettelyä. Siten säännöksellä annetaan PCT:lle valikoiva lisäetu.

(135) Tämä etu vastaa niitä korkoja, joita PCT voi (tämän säännöksen nojalla) vaatia Kreikan valtiolta, kun 60 päivää on kulunut asiaan liittyvän veroilmoituksen tekemisestä (arvonlisäveron palautuksen hakemiseksi), kun toiset samankaltaisessa tilanteessa olevat yritykset eivät olisi oikeutettuja korkoihin samasta ajankohdasta alkaen.

(136) Kreikan viranomaiset pysyvät PCT:n tukemassa kannassaan ja viittaavat sen osalta EU:n arvonlisäveroa koskevaan oikeuskäytäntöön (113), jonka mukaan arvonlisäverosaatavien palautuksessa palautetaan verovelvollisen varoja eikä valtion varoja. Ne katsovat lisäksi, että 60 päivän määräaika perustuu EU:n arvonlisäveroa koskevan oikeuskäytännön (114) neutraalisuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteisiin. Jos valtio ei palauta arvonlisäverosaatavia kohtuulliseksi katsotun ajan kuluessa, sen pitäisi olla velvollinen maksamaan tällaista palautusta hakeneelle verovelvolliselle korvauksia viivästyskorkoina. Siten tällaisen arvonlisäverosaatavista aiheutuvan viivästyskoron maksamiseen ei liity valtion varoja.

(137) Komissio katsoo, että korkojen kertymiseen arvonlisäveron palautuksen suorittamisen viivästyessä liittyy valtion varoja niiden lisäkorkojen osalta, jotka valtion on maksettava PCT:lle tämän säännöksen perusteella. Käytännössä valtion on tämän säännöksen perusteella maksettava automaattisesti korkoa 60 päivän määräajan päättymistä seuraavasta päivästä alkaen eikä siitä päivästä alkaen, jona PCT hakee arvonlisäveron palautusta, kuten asia yleisesti sovellettavien sääntöjen mukaan olisi. Koska vain PCT saa tämän oikeuden automaattisesti, vaikka oikeus yleensä annetaan vasta hakemuksen tekemisen jälkeen, säännöksellä annetaan PCT:lle valikoiva etu.

(138) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että tällä säännöksellä ainoastaan varmistetaan, että valtio ei saa taloudellista hyötyä PCT:n kustannuksella. Tällaisten toimilupasopimusten tapauksessa arvonlisäveron palautuksen pitkäaikainen viivästyminen aiheuttaisi huomattavia kuluja ja siten vakavan rakenteellisen haitan PCT:lle. Lisäksi mahdollinen pienien viivästyskorkomäärien maksaminen muille yrityksille ei vähennä niitä kustannuksia, joita PCT:lle pitäisi yleensä koitua liiketoiminnastaan. Siten PCT:llä ei ole kilpailuetua, koska sitä ei kohdella muista yrityksistä poikkeavasti.

(139) Komissio ei katso, että PCT on erilaisessa tilanteessa muihin yrityksiin nähden, jolloin erilainen kohtelu olisi perusteltua. Kuten edellä jo todettiin, se, että PCT tekee suuren investoinnin, ei ole valikoivuuden käsitteen kannalta huomioon otettava perustelu. Lisäksi korkojen automaattinen maksaminen PCT:lle vähentää sen tavanomaisia kustannuksia ja antaa sille edun muihin yrityksiin nähden.

Poikkeaman perusteleminen verojärjestelmän logiikalla

(140) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että vaikka arvonlisäveron palautusta koskeviin säännöksiin liittyisi valikoivuutta, se olisi perusteltua arvonlisäverojärjestelmän perus- tai pääperiaatteiden perusteella, koska EU ja Kreikan tuomioistuimet ovat vahvistaneet tämän.

(141) Komissio toteaa, että PCT:n hyväksi toteutetut toimenpiteet osoittavat, että PCT:tä suosittiin muihin investointeja tekeviin ja arvonlisäveroa vähentäviin yrityksiin nähden, mitä ei voida pitää perusteltuna neutraaliuden periaatteen tai etenkään arvonlisäverojärjestelmän tasapuolisuuden perusteella.

(142) Varsinkin, kun on kyse arvonlisäveron palauttamisesta siitä riippumatta, onko sopimuksen kohde saatu valmiiksi, poikkeaman määrittelemätöntä kestoa ei voida katsoa arvonlisäverojärjestelmän yhdenvertaisen kohtelun tai neutraaliuden periaatteen mukaiseksi, vaikka poikkeama saattaisi olla hyväksyttävissä suurissa hankkeissa odotettavissa olevan rakennusvaiheen pitkittymisen vuoksi. Erityisesti koska PCT oli toimilupasopimuksen mukaan velvollinen saamaan satamalaiturin II valmiiksi viimeistään 30 päivään huhtikuuta 2014 mennessä ja satamalaiturin III 31 päivään lokakuuta 2015 mennessä, mainitulla määrittelemättömän ajan kestävällä joustolla ei voida selittää, millä tavalla PCT:n oikeudellinen ja tosiasiallinen tilanne poikkeaa niiden yritysten tilanteesta, jotka tekevät investointeja ja joille maksetaan arvonlisäveron palautusta. Kun otetaan huomioon arvonlisäverojärjestelmän periaatteet, joiden mukaan on varmistettava, että sovellettavalla arvonlisäverojärjestelmällä ei anneta yrityksille perusteetonta etua, tällaista erityiskohtelua ei voida katsoa perustelluksi järjestelmän logiikalla.

(143) Investointitavaran laajan määritelmän osalta komissio toteaa, että arvonlisäverodirektiivillä annetaan jäsenvaltioille harkintavalta päättää, voivatko yritykset saada arvonlisäveron palautusta vai siirtävätkö ne arvonlisäverosaatavat seuraavalle vuodelle, ja päättää siitä, miten ne määrittelevät investointitavaran arvonlisäveroon liittyviä tarkoituksia varten. Kreikan valtiolla on harkintavalta päättää tässä yhteydessä sovellettavista säännöistä ja määrittää, missä tapauksissa arvonlisäveron palautusta voidaan hakea ja millä perusteella. Investointitavaran käsitteen laajaa määritelmää, jolla PCT:lle annettiin mahdollisuus helpotettuun ja aikaistettuun arvonlisäveron palautukseen, ei kuitenkaan voida katsoa perustelluksi verojärjestelmän logiikalla, koska kyseistä määritelmää olisi sovellettava kaikkien yritysten eikä vain PCT:n osalta, jotta se ei olisi yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastainen.

(144) Komissio katsoo 60 kuukauden määräajan jälkeen kertyvien korkojen osalta, ettei niitäkään voida perustella Kreikan arvonlisäverojärjestelmän logiikalla. Yleisen arvonlisäveron neutraaliuden periaatteella voidaan perustella viivästyskorkojen kertyminen palauttamattomille arvonlisäverosaataville, kun sillä on tarkoitus estää arvonlisäverojärjestelmän rasitteen siirtyminen valtiolta veronmaksajille. Kreikan tuomioistuimet ovat tulkinneet Kreikan asianomaiset säännökset siten, että veronmaksajat eivät saa kärsiä valtion mahdollisen toimimatta jättämisen seurauksista. Tämä tulkinta ei muutu sen mukaan, kuinka suuri summa valtion on palautettava veronmaksajalle. Siten PCT:lle tutkittavana olevalla säännöksellä annettavaa etua, jonka oletetaan asettavan lisäpaineita Kreikan valtiolle, jos se ei palauta arvonlisäveroa ajallaan, ei voida katsoa perustelluksi PCT:n investoinnin suurilla kustannuksilla.

(145) Tämän perusteella komissio katsoo, että edellä mainituilla arvonlisäveron palauksen ehtoja koskevilla toimenpiteillä annetaan PCT:lle valikoiva etu.

5.3.3 Tappioiden siirtäminen seuraaville tilikausille ilman ajallista rajoitusta – Tulovero (ratifiointilain 2 artiklan 5 kohta)

Viitejärjestelmä

(146) Yleisesti sovellettavan järjestelmän mukaan (115) yhden vuoden taloudellisesta toiminnasta tai vapaan ammatin harjoittamisesta aiheutuneet tappiot voidaan tuloverojen laskemisen yhteydessä siirtää seuraaville tilikausille enintään viiden vuoden ajan. Kreikan tuloverolaissa ei säädetä tätä sääntöä koskevista poikkeuksista.

Poikkeus viitejärjestelmästä

(147) Ratifiointilain 2 artiklan 5 kohdan mukaan PCT voi siirtää tappioitaan seuraaville tilikausille ilman ajallista rajoitusta. Tällä toimenpiteellä PCT:lle annetaan selkeä valikoiva etu, koska se poikkeaa yleisesti sovellettavasta säännöstä, jonka mukaan Kreikan tuloverolaissa ei säädetä poikkeuksista. Tämän säännöksen perusteella PCT voi siirtää tappioitaan eteenpäin mihin tahansa sille edullisempaan ajankohtaan välttyäkseen sellaisilta veroilta, jotka sen olisi yleensä maksettava ilman tästä poikkeuksesta saatavaa etua, esimerkiksi sellaiseen ajankohtaan, jolloin PCT:n investointikustannusten ja verotettavien tulojen välinen suhde muuttuu eli sen voitot ovat suuret.

(148) Siten tällä säännöksellä annetaan PCT:lle etu, joka vastaa PCT:n tosiasiassa maksaman tuloveron ja sen yhtiöveron välistä eroa, joka PCT:n olisi maksettava ilman mahdollisuutta siirtää tappioitaan seuraaville tilikausille yli viiden vuoden ajan niiden aiheutumisesta.

(149) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat myös, että oikeus siirtää tappioita seuraaville tilikausille toimilupasopimuksen ajan on tässä tapauksessa katsottu asianmukaiseksi tavaksi soveltaa vastaavuusperiaatetta. Kreikan viranomaisten ja PCT:n mukaan tässä yhteydessä on sovellettu yhtä Kreikan tuloverolain perusperiaatetta sellaisenaan osana rakennetta, johon kuuluu myös 2 artiklan 5 kohta ja joka niiden mukaan olisi otettava viitejärjestelmäksi.

(150) Lisäksi ne katsovat, että pitkäaikaisissa julkisen infrastruktuurin rakentamista ja käyttämistä koskevissa toimilupasopimuksissa on huomattava ero infrastruktuurin rakennusvaiheen ja sitä seuraavien infrastruktuurin käyttövaiheiden välillä, joiden aikana infrastruktuurin odotetaan tuottavan voittoa alkuvaiheen tappioiden kattamiseksi. Koska alkuinvestoinnit aiheuttavat huomattavia tappiota yli viiden vuoden ajan ja ne voidaan kattaa vasta toimilupasopimuksen myöhemmässä vaiheessa, toimiluvan haltijalta poistettaisiin viiden vuoden rajoituksella etu, jonka se saa tappioiden siirtämisestä seuraaville tilikausille. Tällöin suurista infrastruktuurihankkeista vastaavat yritykset olisivat erilaisessa tilanteessa tavanomaisiin yrityksiin nähden.

(151) Komissio katsoo, että tämän poikkeaman yleisesti sovellettavista säännöistä ei voida katsoa olevan olennainen osa Kreikan verojärjestelmää. Koska tappioiden siirtämistä seuraaville tilikausille koskeva viiden vuoden rajoitus on yleinen sääntö, jota sovelletaan erotuksetta, tappioiden siirtämistä ilman ajallista rajoitusta ei voida katsoa perustelluksi julkisten infrastruktuurihankkeiden osalta. Nykyään julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksiin sovellettava 10 vuoden rajoitus tukee päätelmää, että erityisesti PCT:tä varten tarkoitetulla rajoittamattomalla ajanjaksolla PCT:lle annetaan selkeä valikoiva etu. Komissio katsoo, että kaikki sellaisia investointeja, jotka saattavat kestää useita vuosia, tekevät yritykset ovat Kreikan tuloverolain tavoitteiden perusteella samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa kuin PCT ja muut Kreikan toimilupien haltijat. Koska Kreikan verojärjestelmässä ei sallita poikkeamia yritysten investointien keston mukaan vaan mainittua viiden vuoden rajoitusta sovelletaan kaikkiin yrityksiin, PCT:n ei voida tämän säännön kannalta katsoa olevan erilaisessa tilanteessa kuin muut yritykset. Kuten 107 kohdassa mainitaan, kaikkiin suurista infrastruktuurihankkeista vastaaviin yrityksiin sovellettava toimenpide on valikoiva, koska se pätee vain tietyntyyppisiin yrityksiin.

Poikkeaman perusteleminen verojärjestelmän logiikalla

(152) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että a) tämän toimenpiteen tavoiteltuna päämääränä olisi pidettävä poikkeavan säännöksen päämäärää, b) tällä säännöksellä pyritään soveltamaan verojärjestelmän yleistä vastaavuusperiaatetta toimilupasopimusten erityispiirteisiin, c) kyseisen periaatteen soveltamisella tällaisiin hankkeisiin ei poisteta toimiluvan haltijan riskejä, vaan sillä pyritään varmistamaan yhdenvertainen kohtelu ja poistamaan tällaisten hankkeiden rakenteellinen haitta, d) tätä säännöstä on Kreikassa sovellettu johdonmukaisesti kaikkiin suuriin julkisiin infrastruktuurihankkeisiin ja e) mahdollisuus siirtää tappioita seuraaville tilikausille toimilupasopimuksen keston ajan on asianmukainen menetelmä tällaisten toimilupien erityispiirteiden ja toimiluvan haltijan ja muiden kaupallisten yritysten välisten objektiivisten erojen käsittelemiseksi.

(153) Komissio toteaa, että verojärjestelmän tavoite on määriteltävä viitejärjestelmän eikä poikkeuksellisen toimenpiteen tasolla (116). Jos itse toimenpidettä käytettäisiin viitejärjestelmänä, mikään verotoimenpide ei olisi valtiontukea riippumatta siitä, kuinka poikkeuksellinen se olisi. Yhtiöverojärjestelmän tavoite on tuottaa tuloja valtion talousarviota varten, ja se vaarantuisi, jos tietyt yritykset voisivat pienentää veropohjaansa katsoessaan sen taloudellisten etujensa mukaiseksi. Lisäksi suuriin infrastruktuurihankkeisiin liittyvät suuret investoinnit eivät tarkoita, että niistä vastaaville yrityksille aiheutuisi rakenteellinen haitta, joka olisi korjattava tuloverojärjestelmällä. Kaikille investointeja tekeville yrityksille aiheutuu tappioita hankkeidensa ensimmäisten vuosien rakennusvaiheessa, eikä niillä välttämättä ole lainkaan tuloja Kreikan tuloverolaissa säädetyn viiden vuoden ajanjakson aikana. Toimenpidettä ei missään tapauksessa voitaisi perustella Kreikan tuloverojärjestelmän periaatteilla. Lisäksi se, että vastaavaa säännöstä on sovellettu tiettyihin suuriin infrastruktuurihankkeisiin Kreikassa, ei tarkoita, että toimenpide olisi PCT:n kohdalla oikeutettu. Näin ollen erityspiirteitä, joiden väitetään liittyvän suuriin toimilupasopimuksiin, ei siis voida hyväksyä päteväksi, tappioiden siirtämistä seuraaville tilikausille koskevien yleisesti sovellettavien sääntöjen tavoitteeksi, kuten edellä johdanto-osan 98–100 kappaleessa selitetään. Kreikan viranomaiset ja PCT eivät siis ole kyenneet osoittamaan, että PCT:n edullinen kohtelu voidaan perustella Kreikan tuloverojärjestelmän periaatteilla.

(154) Tämän perusteella komissio katsoo, että tutkittavana olevaa valikoivaa toimenpidettä ei voida perustella edellä kuvatun viitejärjestelmän logiikalla.

5.3.4 Valintamahdollisuus kolmen poistomenetelmän välillä

Viitejärjestelmä

(155) Kreikan tuloverolaissa säädetään, että omaisuuseristä tehtäviin poistoihin sovellettava yleinen sääntö on yleisen kiinteän tasapoistomenetelmän käyttäminen (117) (118). Presidentin asetuksen 299/2003 (119) 1 artiklan 2 kohdan mukaan yritykset ovat velvollisia tekemään poistoja käyttöomaisuudestaan käyttäen siinä esitettyjä poistoprosentteja riippumatta siitä, tuottavatko ne voittoa vai tappiota poistoajan aikana. Siten poistoja, jotka tehdään presidentin asetuksessa esitettyjä korkeampia poistoprosentteja käyttäen, ei oteta huomioon verotuksen kannalta.

(156) Erityisesti toimilupasopimusten osalta valtiolle tai kolmansille osapuolille (120) tietyn sopimuksessa määritellyn ajan kuluttua palautettaviin omaisuuseriin liittyvät varaukset voidaan vähentää bruttotuloista (121). Ministeriön päätöksen 100/2005 (122) mukaan varauksia, jotka liittyvät valtiolle tai kolmansille osapuolille ilman korvausta palautettaviin omaisuuseriin, muodostetaan vuosittain koko toimiluvan keston ajan. Nämä varaukset vähennetään bruttotuloista eikä niitä muodosteta yrityksen voitoista. Yritys ei ole oikeutettu laskemaan poistoja yleisesti sovellettavan presidentin asetuksen 299/2003 mukaisesti tämän erityissäännöksen perusteella eikä senkään vuoksi, että yrityksen käyttöä varten rakentama infrastruktuuri ei ole yrityksen, vaan valtion tai kolmannen osapuolen omaisuutta. Käsiteltävänä oleva vähennys lasketaan riippumatta voittojen olemassaolosta.

(157) Vuokratun kiinteän omaisuuden parannuksiin ja lisäosiin liittyvät kustannukset vähennetään tasaerissä vuokra-ajan kuluessa, jos sovellettava poistoprosentti ei alita presidentin asetuksessa 299/2003 esitettyä vähimmäispoistoprosenttia (123).

(158) Tämän toimenpiteen yleisenä viitejärjestelmänä käytetään tasapoistomenetelmää, jota sovelletaan yleisesti koko toimilupakauden ajan. Toimilupakauden kesto määritellään sopimuksissa, joiden perusteella ne omaisuuserät, joista poistot tehdään, palautetaan valtiolle tai kolmannelle osapuolelle.

(159) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että poistoihin liittyvät säännökset antavat mahdollisuuden valita poistomenetelmien ja poistoprosenttien välillä, jotta eri olosuhteet voitaisiin ottaa huomioon asianmukaisesti. Tällä viitataan teollisuus-, kaivos-, louhinta- ja monialaisten yritysten mahdollisuuteen päättää tasapoistomenetelmän ja menojäännöspoistomenetelmän välillä. Viranomaisten mukaan verovelvollisilla on harkintavalta valita poistomenetelmä ja poistoprosentit. Nämä kaksi menetelmää ja poistoihin liittyvä joustavuusperiaate huomioon ottaen Kreikan viranomaiset ja PCT viittaavat julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien mahdollisuuteen valita joko koko hankkeen elinkaaren ajan sovellettava tasapoistomenetelmä tai 10 vuoden ajan sovellettava tasapoistomenetelmä, johon liittyy mahdollisuus valita pidempi poistoaika yhden kuukauden kuluessa hankkeen valmistumisesta (124). Ne toistavat ennen menettelyn aloittamista koskevan päätöksen antamista esittämänsä kannan ja toteavat järjestelmän joustavuuden ilmenevän siinä, että yrityksillä, joille on myönnetty suuriin julkisiin infrastruktuurihankkeisiin Kreikassa liittyvä toimilupa, on mahdollisuus valita eri poistomenetelmien välillä.

(160) Komissio toteaa, että tällaisten teollisuus-, kaivos-, louhinta- ja monialaisten yritysten mahdollisuutta valita kahden poistomenetelmän välillä ei olisi sovellettu PCT:hen, koska mahdollisuus ei koskenut sopimuksia, joiden perusteella omaisuuserät palautetaan valtiolle tai kolmannelle osapuolelle sopimuksen lopussa.

(161) Lisäksi se, että toiset yritykset olisivat voineet hyötyä samankaltaisista eduista, ei tarkoita, että tällaisia etuja voitaisiin käyttää viitejärjestelmänä. Erityisesti se, että muilla yrityksillä, joille on myönnetty suuriin julkisiin infrastruktuurihankkeisiin Kreikassa liittyvä toimilupa, on mahdollisuus valita erilaisten poistomenetelmien välillä, osoittaa ainoastaan, että kyseinen mahdollisuus koskee vain tietynlaisia yrityksiä eli suuria julkisia infrastruktuurihankkeita toteuttavia yrityksiä.

(162) Komissio katsoo, että tähän toimenpiteeseen sovellettava viitejärjestelmä on edellä johdanto-osan 155 ja 156 kappaleessa määritelty viitejärjestelmä.

Poikkeus viitejärjestelmästä

(163) Ratifiointilain 2 artiklan 6 kohdassa PCT:lle annetaan mahdollisuus valita kolmen eri poistomenetelmän välillä: a) Koko toimilupakauden ajan sovellettava kiinteä tasapoistomenetelmä. b) Rakennuskustannuksia koskevien poistojen tekeminen 10 vuoden kuluessa rakennustöiden päättymisestä vuosittaisin tasaerin (125). PCT voi halutessaan suorittaa tällaisia kustannuksia koskevia poistoja pidemmän ajan kuluessa, mutta silloin sen on ilmoitettava asiasta veroviranomaiselle kuukauden kuluessa sen tilikauden päättymisestä, jonka aikana rakennustyöt on saatu valmiiksi. c) Poistojen tekeminen enintään 100 prosentin osuudesta PCT:n rakennuskustannuksista viiden vuoden kuluessa infrastruktuurin kaupallisen hyödyntämisen aloittamisesta (126). Kaikkien näitä seuraavien vuosien aikana se voi tehdä poistoja enintään 50 prosentin osuudesta niistä valmiisiin rakennustöihin liittyvistä rakennuskustannuksistaan, joista ei vielä ole tehty poistoja, töiden valmistumisajankohdasta riippumatta. Mikäli PCT haluaa käyttää tätä menetelmää, sen on ilmoitettava aikeestaan toimivaltaiselle veroviranomaiselle kuuden vuoden kuluessa toimiluvan alkamisesta.

(164) PCT:lle on annettu mahdollisuus valita yleisesti sovellettavan vakiomuotoisen tasapoistomenetelmän ja kahden muun joissakin Kreikan suurissa infrastruktuurihankkeissa käytettävissä olevien poistomenetelmien välillä. Säännöksellä PCT:lle annetaan oikeus valita poistomenetelmiä, joihin voi liittyä etu yleiseen järjestelmään verrattuna. Jos PCT esimerkiksi valitsee toisen nopeutetuista poistomenetelmistä, se pystyy pienentämään veropohjaansa enemmän ja aikaisemmin kuin yleistä tasapoistomenetelmää sovellettaessa. Lisäksi mahdollisuus valita kolmas poistomenetelmä kuuden vuoden kuluessa toimiluvan alkamisesta tarkoittaa käytännössä, että PCT voi valita, miten ja kuinka paljon se pienentää veropohjaansa tavanomaista myöhemmin, minkä ansiosta se kykenee silloin laskemaan verotettavat tulonsa tarkemmin. Siten se voi silloisten tulojensa mukaan hyötyä edusta pienentää verotettavia tulojaan ja maksaa vähemmän veroja kuin se maksaisi, jos se suorittaisi poistot kaikista omaisuuseristään yleisesti sovellettavien sääntöjen perusteella.

(165) Kreikan viranomaiset ja PCT katsovat, että mahdollisuus valita poistomenetelmä ei voi olla etu, koska verovähennyksen suuruus vastaa edelleen täysiä poistokustannuksia ja eroa on vain niiden vuosien määrässä, joiden aikana poistot suoritetaan.

(166) Komissio toteaa tässä yhteydessä, että omaisuuserän täysimääräinen poisto lyhyen tai pitkän ajan kuluessa voi johtaa yrityksen taloudellisen tuloksen ja verotuksellisen tilanteen eriytymiseen tiettynä ajankohtana ja siten johtaa etuun. Jos yritys esimerkiksi poistaa omaisuuserän kokonaan 10 vuoden kuluessa 35 vuoden sijaan, se pystyy pienentämään veropohjaansa aikaisemmin. Ensimmäisessä tapauksessa huomioon otettavien poistettujen kustannusten arvo on korkeampi kuin samansuuruisten pidemmän ajan kuluessa poistettujen kustannusten. Siten komissio katsoo, että verovähennyksen suuruus todella vastaa edelleen täysiä poistokustannuksia, mutta tapa, jolla näitä poistokustannuksia käytetään veroihin liittyvissä tarkoituksissa, voi johtaa sellaiseen etuun PCT:lle, jota muut yritykset eivät voi hyödyntää.

(167) Kreikan viranomaiset ja PCT mainitsivat, että Kreikan poistosääntöihin olennaisena osana kuuluvan j