Komission päätös,

tehty 13 päivänä toukokuuta 2003,

valtiontuesta, jonka Saksa on myöntänyt Kahla Porzellan GmbH:lle ja Kahla/Thüringen Porzellan GmbH:lle

(tiedoksiannettu numerolla K(2003) 1520)

(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2003/643/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I MENETTELY

(1) Komissio vastaanotti 16 päivänä marraskuuta 1998 ja 24 päivänä maaliskuuta 1999 kilpailijoiden tekemiä kanteluja valtiontuista, jotka Thüringenin osavaltio oli väitteiden mukaan myöntänyt virheellisesti Kahla Porzellan GmbH:lle (jäljempänä "Kahla I") ja Kahla/Thüringen Porzellan GmbH:lle (jäljempänä "Kahla II"), molemmat Saksan Thüringenin osavaltiosta.

(2) Saksan edustajien kanssa käydyn laajan kirjeenvaihdon ja heidän kanssaan järjestettyjen tapaamisten jälkeen komissio aloitti 15 päivänä marraskuuta 2000 yrityksille myönnettyjä tapauskohtaisia tukia koskevan muodollisen tutkintamenettelyn. Komissio kehotti Saksaa myös toimittamaan riittävät tiedot, joiden perusteella voitaisiin todeta, ovatko tietyt tukitoimenpiteet niiden hyväksyttyjen tukiohjelmien mukaisia, joiden perusteella ne on ilmoitettu myönnetyiksi.

(3) Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.(2) Komissio on pyytänyt asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä tuesta. Komissio vastaanotti 31 päivänä heinäkuuta 2001 Kahla II:lta huomautukset, jotka toimitettiin 7 päivänä elokuuta 2001 päivätyllä kirjeellä edelleen Saksalle.

(4) Saksa vastasi tietojen antamista koskevaan välipäätökseen 26 päivänä maaliskuuta 2001, toimitti tukia koskevia tietoja ja ilmoitti komissiolle yrityksen hyväksi toteutetuista uusista, aiemmin ilmoittamattomista tukitoimenpiteistä. Komissio pyysi 28 päivänä toukokuuta 2001 lisätietoja, jotka se sai 30 päivänä kesäkuuta 2001. Sille toimitettiin lisää täydentäviä tietoja 9 päivänä elokuuta 2001.

(5) Komissio ilmoitti Saksalle 30 päivänä marraskuuta 2001 päivätyllä kirjeellä, että se on ulottanut EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn koskemaan myös sellaisia tukia, jotka eivät täytä niiden tukiohjelmien ehtoja, joiden nojalla ne on ilmoituksen mukaan myönnetty, ja tukia, joista komissiolle ei ollut aikaisemmin ilmoitettu.

(6) Saksan ja asianomaisen yrityksen edustajat keskustelivat asiasta perusteellisesti 10 päivänä joulukuuta 2001.

(7) Komission päätös menettelyn laajentamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.(3) Komissio on pyytänyt asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä tuesta. Komissio on saanut tuensaajalta (Kahla II) huomautuksia. Huomautukset toimitettiin Saksalle 6 päivänä maaliskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä ja samalla Saksa sai mahdollisuuden esittää kantansa huomautuksiin.

(8) Saksa vastasi 30 päivänä tammikuuta 2002 muodollisen tutkintamenettelyn laajentamista koskevaan päätökseen ja toimitti yksityiskohtaisia tietoja. Komissio pyysi lisätietoja 30 päivänä huhtikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä. Saksa vastasi 29 päivänä toukokuuta 2002 päivätyllä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä.

(9) Komissio vastaanotti 28 päivänä helmikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Kahla II:n huomautukset, jotka toimitettiin 6 päivänä maaliskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Saksalle. Komissio vastaanotti 18 päivänä maaliskuuta 2002 uuden kantelun, jonka mukaan Kahla II oli saanut lisätukia. Nämä tiedot toimitettiin Saksalle 30 päivänä huhtikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä. Saksan vastaus kanteluun otettiin vastaan 29 päivänä toukokuuta 2002.

(10) Asiasta keskusteltiin uudelleen Saksan edustajien kanssa 24 päivänä heinäkuuta 2002. Tämän tapaamisen jälkeen Saksa toimitti 7 päivänä elokuuta 2002 lisäselvityksiä. Heinäkuun 30 päivänä 2002 Kahla II piti edelleen kiinni aiemmin esittämistään väitteistä. Saksa toimitti uuden huomautuksen 1 päivänä lokakuuta 2002 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin vastaanotetuksi samana päivänä.

II KUVAUS

A. Yritys

(11) Kahla II on Kahla I:n seuraaja. Kahla I ja Kahla II valmistavat astioita posliinista ja hienokeramiikasta. Ne sijaitsevat alueella, joka on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan perusteella tukikelpoinen.

Kahla I

(12) Yritys perustettiin 1 päivänä maaliskuuta 1990, kun VEB Vereinigte Porzellanwerke Kahla muutettiin entisten Itä-Saksan valtion omistamien kombinaattien, yritysten ja laitosten muuttamista pääomayhtiöiksi koskevan Saksan asetuksen (jäljempänä "UmwandVO") mukaisesti kahdeksi rajavastuuyhtiöksi (GmbH). Toinen näistä yhtiöistä oli Kahla I. Treuhandanstalt (jäljempänä "THA") yksityisti 23 päivänä huhtikuuta 1991 Kahla I:n myymällä sen kahdelle yksityishenkilölle nimeltä Hoffmann (75,1 prosenttia osakepääomasta) ja Ueing (24,9 prosenttia osakepääomasta) 2 Saksan markan kauppahinnasta. Yksityistäminen päätettiin toteuttaa ainoiden tarjoajien kanssa sen jälkeen, kun THA oli julkistanut yrityksen myyntiaikomuksen myytävänä olevien yritystensä luettelossa (Hoppenstedt) ja osoittanut asiaa koskevat kyselyt keraamisen teollisuuden järjestöille ja kauppakamareille. Saksan väitteiden mukaan THA:lle olisi tullut kalliimmaksi lakkauttaa yritys. Saksan antamien tietojen mukaan yksityistämissopimus tuli voimaan vasta 11 päivänä joulukuuta 1992.

(13) Saksa toimitti seuraavat yrityksen toimintaa koskevat tiedot (liikevaihto ja yrityksen tulos

Taulukko 1

>TAULUKON PAIKKA>

(14) Yritys jätti konkurssihakemuksen 9 päivänä elokuuta 1993. Konkurssimenettely aloitettiin 29 päivänä syyskuuta 1993.

(15) Saksan antamien tietojen mukaan konkurssipesän valvoja etsi konkurssimenettelyn aloittamisesta lähtien sijoittajia, jotka olisivat valmiit ottamaan haltuunsa yrityksen käyttöomaisuuden. Konkurssipesän valvojan mukaan käyttöomaisuudesta saataisiin edullisin hinta, jos yritys myytäisiin edelleen toimivana yrityksenä.

Kahla II

(16) Yksityinen sijoittaja G. Raithel perusti Kahla II:n marraskuussa 1993. Konkurssipesän valvoja myi tammikuussa 1994 Kahla I:n kiinteistöt, koneet ja laitteet sekä varaston osana konkurssimenettelyä sijoittaja G. Raithelille. Kaupan mukana siirtyi 380 työntekijää.

(17) Alkuperäinen kokonaishinta oli 7,391 miljoonaa Saksan markkaa. Sopimusta muutettiin 5 päivänä lokakuuta 1994 niin, että muutetun sopimuksen allekirjoituksen yhteydessä maksettaisiin laitteista 2,05 miljoonaa Saksan markkaa, joka rahoitettaisiin 2,5 miljoonan Saksan markan avustuksella (ks. toimenpide 15). Lailliset oikeudet, tavaramerkit, rekisteröidyt mallit ja tietotaito myytiin 1 Saksan markan hinnasta. Asiakasluettelo ja sopimuskanta siirrettiin vastikkeetta. Varaston arvo (2,136 miljoonaa Saksan markkaa) oli tarkoitus maksaa kymmenessä erässä 1 päivästä maaliskuuta 1994 alkaen. Maa-alueet oli tarkoitus myydä ilman kuluja 3,205 miljoonan Saksan markan hinnasta, joka erääntyi maksettavaksi 14 päivän kuluessa.

(18) Saksan lausuntojen mukaan osamaksuja suoritettiin vuoteen 1996 saakka. Vuonna 1999 maksettiin 1 miljoona Saksan markkaa, kun konkurssipesän valvoja oli kumonnut maa-alueen osaan kohdistuvan kiinteistökiinnityksen. Maksettu kokonaishinta oli yhteensä 6,727 miljoonaa Saksan markkaa. Saksan antamien tietojen mukaan varastojen hintaa alennettiin 664000:lla Saksan markalla, koska varastossa oli todettu kaupanteon jälkeen vahinkoja. Käytettävissä olevien tietojen mukaan myynti rahoitettiin suurimmaksi osaksi valtiontuilla. Omat varat ilman minkäänlaisia tukia olivat vain 55000 Saksan markkaa.

(19) THA hyväksyi kiinteistön myynnin 18 päivänä heinäkuuta 1994(4) ja sen seuraaja Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (jäljempänä "BvS") hyväksyi myynnin 19 päivänä lokakuuta 1995.

(20) Kauppasopimuksessa määrättiin lisäksi, että Thüringenin osavaltion perustama ja omistama valtiollinen yritys Thüringer Industriebeteiligungs GmbH & Co. KG (jäljempänä "TIB"), joka on säätiön välityksellä Thüringenin osavaltion valvonnassa, tulisi 49 prosentin osuudella Kahla II:n äänettömäksi osakkaaksi. Tämä tapahtui 5 päivänä maaliskuuta 1994.

(21) Saksa esitti seuraavat yrityksen toimintaa koskevat tiedot (liikevaihto ja yrityksen tulos)

Taulukko 2

>TAULUKON PAIKKA>

B. Rahoitustoimenpiteet

a) Kahla I:n hyväksi toteutetut rahoitustoimenpiteet

(22) Kahla I:n perustamisen ja konkurssin välillä sen hyväksi toteutettiin seuraavat julkiset rahoitustoimenpiteet

Taulukko 3

>TAULUKON PAIKKA>

(23) Toimenpide 1: Ennen yksityistämistä myönnetty vientitakaus, jota ei Saksan antamien tietojen mukaan koskaan käytetty.

(24) Toimenpiteet 2 ja 3: Dresdner Bank AG:n ennen 1 päivää heinäkuuta 1990 myöntämistä luotoista ja THA:n ennen yksityistämistä myöntämistä lainoista koostuvien velkojen siirto THA:n vastuulle.

(25) Toimenpide 4: Nämä THA:n takaukset oli Saksan ilmoituksen mukaan myönnetty investointien vakuudeksi, erään tappion kattamiseksi ja Dresdner Bank AG:n antamien luottojen takaamiseksi. Näitä takauksia vastaan yritys oli antanut erilaisia vakuuksia, joita THA ei käyttänyt ennen konkurssimenettelyn aloittamista. THA sai lisävakuutena oikeuden myydä yrityksen kiinteistöjä, jotka eivät olleet sen toiminnan kannalta aivan välttämättömiä. Näiden kiinteistöjen arvoksi laskettiin 13,3 miljoonaa Saksan markkaa. Myynnistä saatavat tuotot oli tarkoitus käyttää THA:n takaamien luottojen takaisinmaksuun. Saksa myöntää, että näillä vakuuksilla taatut luotot jätettiin THA:n suostumuksella maksamatta takaisin. Vakuuksien käyttöönottoajankohtana niiden yhteismäärä korkoineen oli 24,9 miljoonaa Saksan markkaa.

(26) Toimenpide 5: Joulukuussa 1991 yritys sai Thüringenin osavaltiolta investointiavustuksina 1,825 miljoonaa Saksan markkaa.

(27) Toimenpide 6: THA myönsi 5 päivänä lokakuuta 1992 maksukyvyttömyystilan välttämiseksi 4,2 miljoonan Saksan markan lainan.

(28) Toimenpide 7: Samoin maksukyvyttömyystilan välttämiseksi THA myönsi 1 päivänä joulukuuta 1992 vielä 1,8 miljoonan Saksan markan lainan.

(29) Toimenpide 8: Toimenpiteessä 3 mainitusta kiinteistöjen myynnistä saadut tuotot olivat yhteensä 5,676 miljoonaa Saksan markkaa. Vuonna 1993 myynnin kokonaistuotosta annettiin Kahla I:n käyttöön 3,4 miljoonaa Saksan markkaa, joita ei käytetty Treuhandin takaamien luottojen takaisinmaksuun. Saksan ilmoituksen mukaan tämän määrän maksua THA:lle kyllä lykättiin, mutta takaisinmaksusta ei kuitenkaan luovuttu, koska 5,676 miljoonan Saksan markan kokonaismäärä sisällytettiin konkurssipesän varoihin. Näin ollen luottojen takaisinmaksun sijaan yrityksen hyväksi käytettyjen Treuhand-varojen määrä oli kaikkiaan 5,676 miljoonaa Saksan markkaa. Saksa ei ole kiistänyt tätä tosiasiaa.

(30) Toimenpide 9: Kreis- und Stadtsparkasse Jenan myöntämien kahden luoton määrä oli yhteensä 3,9 miljoonaa Saksan markkaa. Toisen luoton korko oli 13,25 prosenttia ja toisen 17,25 prosenttia. Luottojen vakuudeksi annettiin 10 miljoonan Saksan markan kiinteistökiinnitykset.

(31) Toimenpide 10: Vuosina 1992-1995 maksettiin kaikkiaan 35000 Saksan markan investointiavustukset.

(32) Kahla I on saanut julkisista varoista myönnettyä rahoitustukea kaikkiaan 115,736 miljoonaa Saksan markkaa. Tästä rahoitustuesta huolimatta konkurssimenettely aloitettiin 29 päivänä syyskuuta 1993. Saksan antamien tietojen mukaan THA on kirjannut konkurssipesään kuuluviksi kaikkiaan 41,2 miljoonan Saksan markan velat. Tämä määrä sisältää korkoineen toimenpiteet 3, 6, 7 ja 8.

(33) THA päätti 27 päivänä syyskuuta 1993 luopua yrityksen antamien toimenpiteeseen 4 liittyvien vakuuksien käyttöönotosta. THA ja sen seuraaja BvS luopuivat 18 päivänä heinäkuuta 1994 oikeudellisesti vahvistetusta yrityksen maa-alueiden haltuunotosta. Saksan antamien tietojen mukaan tämä olisi johtanut velkojen lyhennysmaksuihin muille velkojille ja samalla ylimääräisiin kustannuksiin.

b) Kahla II:n hyväksi toteutetut rahoitustoimenpiteet

(34) Kahla II:n perustamisesta vuoteen 1999 sen hyväksi toteutettiin seuraavat julkiset rahoitustoimenpiteet

Taulukko 4

>TAULUKON PAIKKA>

(35) Toimenpide 11: Maaliskuussa 1994 TIB otti haltuunsa 49 prosenttia Kahla II:n osakkeista 1,975 miljoonan Saksan markan hinnasta. TIB:n osakkuus yrityksessä päättyi 31 päivänä joulukuuta 1999, kun se siirsi Kahla II:n osakkeensa G. Raithelille ja tämän pojalle H. Raithelille [...](5) Saksan markan hinnasta.

(36) Toimenpide 12: TIB myönsi maaliskuussa 1994 6 miljoonan Saksan markan lainan, jonka korko oli sidottu yrityksen tulokseen. Saksan ilmoituksen mukaan tämä laina ei lisännyt TIB:n äänioikeutta yrityksessä. Lainan koroksi määriteltiin 12 prosenttia, mutta koron määrä ei voisi ylittää 50:tä prosenttia tilivuoden voitosta. Komissio toteaa, että Kahla II alkoi tuottaa vähäistä voittoa vasta vuodesta 1996 alkaen. Korkoon laskettavasta riskilisästä ei sovittu. Saksan ilmoituksen mukaan laina maksettiin 29 päivänä joulukuuta 1999 takaisin 1,631 miljoonan Saksan markan suuruisine korkoineen.

(37) Toimenpiteet 13 ja 23: Thüringenin osavaltio otti maaliskuussa 1994 vastuulleen 90-prosenttiset täytetakaukset 13,5 miljoonan Saksan markan investointilainoista. Kun luotot oli otettu käyttöön, toimenpiteen 13 mukainen takaus kattoi luotot 18-22. Toimenpiteen 23 mukainen takaus koski 1 miljoonan Saksan markan luottoa, jonka yksityinen pankki oli helmikuussa 1996 myöntänyt 6,1 prosentin korolla.

(38) Toimenpide 14: Thüringenin osavaltio antoi maaliskuussa 1994 myös 90-prosenttiset täytetakaukset 6,5 miljoonan Saksan markan lainoille, jotka oli tarkoitettu käyttöpääoman vahvistamiseen. Tosiasiassa luoton myönsi syyskuussa 1995 yksityinen pankki 8,5 prosentin korolla. Tätä takausta alennettiin asteittain ja sen voimassaolo päättyi 31 päivänä joulukuuta 1999.

(39) Yritys maksoi näistä takauksista 0,75 prosentin vuotuisen korvauksen, joka alennettiin kesäkuusta 1995 alkaen 0,5 prosenttiin.

(40) Toimenpide 15: Pk-yrityksille tarkoitettu alun perin 2 miljoonan Saksan markan avustus, joka myöhemmin korotettiin 2,5 miljoonaan Saksan markkaan ja joka myönnettiin 10 päivänä toukokuuta 1994.

(41) Toimenpide 16: Laina oman pääoman vahvistamiseksi, joka myönnettiin 200000 Saksan markan suuruisena sijoittaja Raithelille Saksan ilmoituksen mukaan erään tukiohjelman(6) perusteella Kahla II:n perustamisen yhteydessä kesäkuussa 1994. Kyseisen ohjelman mukaisesti sijoittajan oli maksettava kyseinen määrä yrityksen omaan pääomaan. Saksan ilmoituksen mukaan laina maksettiin takaisin 30 päivänä syyskuuta 2001.

(42) Toimenpide 17: Toukokuussa 1994 myönnetty 1,8 miljoonan Saksan markan laina, joka on Saksan ilmoituksen mukaan ERP:n yrityksenperustamisohjelman(7) mukainen.

(43) Toimenpide 18: Maaliskuussa 1995 myönnetty 2 miljoonan Saksan markan investointilaina, joka on Saksan ilmoituksen mukaan ERP:n jälleenrakennusohjelman(8) mukainen.

(44) Toimenpide 19: Kreditanstalt für Wiederaufbaun maaliskuussa 1993 myöntämä 1 miljoonan Saksan markan investointilaina(9).

(45) Toimenpide 20: DtA:n ympäristönsuojeluohjelman perusteella huhtikuussa 1995 myönnetty 1,73 miljoonan Saksan markan investointilaina.

(46) Toimenpide 21: Huhtikuussa 1995 myönnetty 3,45 miljoonan Saksan markan investointilaina, joka on Saksan ilmoituksen mukaan ERP:n ympäristönsuojeluohjelman(10) mukainen.

(47) Koska markkinakorot laskivat, toimenpiteisiin 18-21 kuuluvien lainojen jäljellä oleva 7,329 miljoonan Saksan markan lainamäärä muutettiin Hypovereinsbankin markkinakorkoiseksi lainaksi 30 päivänä maaliskuuta 1998. Tämän uuden lainan korko oli 5,9 prosenttia, joten se ylitti voimassa olevan viitekoron 5,49 prosentilla. Komissio toteaa kuitenkin, että toimenpiteeseen 13 kuuluva 90-prosenttinen takaus siirrettiin koskemaan tätä uutta markkinakorkoista lainaa.

(48) Toimenpide 22: Maaliskuussa 1996 myönnetty 2 miljoonan Saksan markan investointilaina, joka on Saksan ilmoituksen mukaan ERP:n jälleenrakennusohjelman(11) mukainen.

(49) Toimenpide 23: Katso johdanto-osan 37 kappale.

(50) Toimenpide 24: Lokakuussa 1994 Thüringenin osavaltio myönsi Kahla II:lle vuosina 1994-1996 tehtäviin investointeihin 3,36 miljoonan Saksan markan investointiavustukset(12).

(51) Toimenpide 25: Yritys sai vuosina 1994-1996 yhteensä 838000 Saksan markan investointiavustukset(13).

(52) Toimenpide 26: Vuosina 1994-1996 myönnetyt työllisyyden edistämiseen tarkoitetut 1,549 miljoonan Saksan markan avustukset.

(53) Toimenpide 27: Vuosina 1994-1996 yritys sai 122414 Saksan markan avustukset messuille osallistumista varten, 30000 Saksan markan avustukset mainontaan, 318000 Saksan markan T& K-avustukset ja 21000 Saksan markan avustukset työntekijöiden sopeuttamista varten.

(54) Toimenpide 28: Muita investointiavustuksia vuosille 1997-1999 myönnettiin joulukuussa 1996 kaikkiaan 1,67 miljoonaa Saksan markkaa.

(55) Toimenpide 29: Yritys sai vuosille 1997-1999 tarkoitettuina investointiavustuksina 365000 Saksan markkaa.

(56) Toimenpide 30: Toukokuussa 1999 eräs yksityinen pankki myönsi 2,32 miljoonan Saksan markan lainan. Myös tämä laina katettiin 90-prosenttisella täytetakauksella, jonka Thüringenin osavaltio myönsi maaliskuussa 1994 enintään 13,5 miljoonan Saksan markan investointiluotoille (ks. toimenpiteet 13-23). Tämä laina myönnettiin 4,6 prosentin korolla.

(57) Toimenpide 31: Muut työllisyyden edistämiseen tarkoitetut 851000 Saksan markan avustukset.

(58) Toimenpide 32: Yrityksen vuosikertomusten mukaan se sai vuosina 1997-1999 messuille osallistumista, mainontaa ja työntekijöiden sopeuttamista varten 342910 Saksan markan avustukset sekä T& K-toimiin liittyviin henkilöstökustannuksiin 8602 Saksan markan avustukset. Näin ollen avustusten kokonaismäärä oli 352000 Saksan markkaa.

(59) Muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen jälkeen Saksa ilmoitti myös, että yritys oli ottanut käyttöön ohjelman, jonka mukaan sillä on mahdollisuus tehdä investoinneista aluksi tavallista suurempia poistoja ja pienentää niitä sitten vuosien kuluessa (lisäpoisto, Sonderabschreibung). Saksa myöntää, että tästä toimenpiteestä oli yritykselle tosiasiallista etua, koska se merkitsi tappioita ensimmäisinä toimintavuosina ja alensi myös maksettavien verojen määrää. Valtiolle veronalennuksista aiheutuneita tulonmenetyksiä on myös pidettävä Kahla II:n hyväksi toteutettuna valtion rahoitustoimenpiteenä (jäljempänä "toimenpide 33").

C. Hanke

(60) Saksan antamien tietojen mukaan Kahla II esitti 25 päivänä maaliskuuta 1994 tarpeidensa rahoittamista koskevan suunnitelman. Alun perin suunniteltuja kustannuksia supistettiin hieman eli noin 2 miljoonalla Saksan markalla. Taulukossa 5 on tarkka erittely, joka perustuu Saksan toimittamiin tietoihin.

Taulukko 5

>TAULUKON PAIKKA>

(61) Näiden kustannusten kattamiseksi vuonna 1994 laadittiin rahoitussuunnitelma, jota muutettiin sittemmin useita kertoja. Taulukko 6 perustuu Saksan toimittamiin tietoihin. Kursiivilla painetut toimenpiteet ovat ilmoituksen mukaan yksityisiä varoja.

Taulukko 6

>TAULUKON PAIKKA>

(62) TIB:n osakkuuden (toimenpide 11) todetaan kasvaneen vuonna 1995 alun perin suunnitellusta 0,25 miljoonan Saksan markan määrästä. Lisäksi todetaan, että alkuperäisen suunnitelman mukainen lainojen määrä oli 13,5 miljoonaa Saksan markkaa. Osavaltio antoi näille lainoille ja yksityisen pankin myöntämälle 6,5 miljoonan Saksan markan käyttövaraluotolle 90-prosenttiset takaukset (toimenpiteet 13 ja 14). Käyttövaraluotto myönnettiin vuonna 1994. Vuonna 1995 myönnettiin yhteensä 13,5 miljoonan Saksan markan lainat (toimenpiteet 18-22) ja niille annettiin käytännössä 90-prosenttinen takaus.

(63) Ilmoituksessa mainituista yksityisistä varoista todetaan, että alkuperäisen suunnitelman mukainen sijoittajan 2,555 miljoonan Saksan markan osuus oli alennettu 2,055 miljoonaan Saksan markkaan eli 0,5 miljoonalla Saksan markalla. Pk-yrityksille myönnettävää avustusta (toimenpide 15) oli korotettu 0,5 miljoonalla Saksan markalla eli tarkalleen saman verran, kuin sijoittajan osuus oli supistunut. Kun sijoittajan osuudeksi ilmoitettu määrä tosiasiallisesti maksettiin yritykselle, se koostui sijoittajan omista varoistaan rahoittamasta 55000 Saksan markan käteisosuudesta ja kahdesta yhteensä 2 miljoonan Saksan markan lainasta, jotka valtiolliset pankit olivat myöntäneet hyväksyttyjen tukiohjelmien (toimenpiteet 16 ja 17) mukaisesti.

(64) Saksan toimittamiin tietoihin perustuvasta taulukosta 6 todetaan, ettei siihen sisälly minkäänlaista viittausta toimenpiteiden 26 ja 27 mukaisesti myönnettyihin avustuksiin eikä lisäpoisto-ohjelmaan, joka oli Saksan ilmoituksen mukaisesti yrityksen käytettävissä (toimenpide 33). Saksa ilmoitti 30 päivänä tammikuuta 2002 toimittamassaan erillisessä taulukossa, että investointien poistoja oli vuosina 1994 ja 1995 yhteensä 3,603 miljoonaa Saksan markkaa.

(65) Saksa toimitti myös seuraavan taulukon investoinneista, jotka yritys on tehnyt vuosina 1997 ja 1998

Taulukko 7

>TAULUKON PAIKKA>

(66) Taulukossa 8 on Saksan toimittamien tietojen mukainen erittely näiden kustannusten rahoituksesta

Taulukko 8

>TAULUKON PAIKKA>

(67) Taulukossa 8 ei ollut Saksan toimittamassa muodossa minkäänlaista viittausta toimenpiteisiin 31 ja 32 liittyviin avustuksiin. Taulukossa 7 mainittujen kustannusten rahoituksesta Saksa ilmoittaa kuitenkin, että yritys oli tehnyt investoinneista lisäpoisto-ohjelmaan (toimenpide 33) kuuluvat 743000 Saksan markan poistot. Tämä määrä sisältyy oletettavasti taulukon 8 kohtaan "Muut rahoituslähteet".

(68) Saksa on toimittanut myös uuden investointisuunnitelman(14), jossa on eritelty vuosina 1994-2000 tehdyt investoinnit sekä vuosina 2000-2003 tehtävät investoinnit. Tässä suunnitelmassa mainitaan suuri määrä lähinnä koneita ja laitteita, joihin yritys on investoinut. Taulukossa 9 on esitetty Saksan toimittamien tietojen mukaiset kokonaiskustannukset vuosilta 1994-2000

Taulukko 9

>TAULUKON PAIKKA>

(69) Komissio toteaa, että viimeksi mainittu investointisuunnitelma sisältää yhteenvetona osan taulukoissa 5-8 kuvatuista investoinneista. Vuosina 1994-1996 tehtyjen investointien kokonaismääräksi esitetään tässä 14,977 miljoonaa Saksan markkaa. Tämä vastaa taulukon 5 kohdassa "Koneiden uusiminen" esitettyjä toteutettuja investointeja. Vuosien 1997 ja 1998 investointien kokonaismäärä vastaa taulukon 7 mukaisesti tehtyjä investointeja.

D. Markkina-analyysi

(70) Kahla I ja Kahla II valmistavat kotitalousastioita hienokeramiikasta ja posliinista. Kahla II on laajentanut toimintaansa ja valmistaa nykyisin tuotteita myös ammattikäyttöön, kuten hotelleille ja koriste-esineiksi. Tuotteita viedään myös ulkomaille.

(71) Jäsenvaltioiden välinen kauppa pöytäastioiden ja koristeposliinin alalla on vilkasta. Koristeposliinia valmistetaan koko Euroopassa, kun taas pöytäastioiden valmistus on alueellisesti hyvin keskittynyttä. Merkittävimpiä tuotantoalueita ovat Saksan Pohjois-Baijeri, Yhdistyneen kuningaskunnan Staffordshire ja Ranskan Limousin. Lukuisien pk-yritysten joukkoon kuuluu myös paljon suuryrityksiä. Jälkimmäisiä ovat Villeroy & Boch (Saksa/Luxemburg), Hutschenreuther ja Rosenthal (Saksa) sekä Royal Doulton ja Wedgewood (Yhdistynyt kuningaskunta), jotka valmistavat yhteenlaskettuna yli kolmanneksen yhteisön kokonaistuotannosta. Hotelli- ja majoitusalan erityistarpeiden kattamiseksi syntyi "hotelliposliiniala", jota varten on suunniteltu oma kestävä posliinityyppi. Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa ja Italia ovat suurimpia tuottaja- ja kuluttajamaita. Läheiset suhteet loppukäyttäjiin ja välttämätön kilpailu mallien välillä ovat ominaisia piirteitä tälle hyvin työvaltaiselle alalle, jonka tuotevalikoima on valtava. Myynti kolmansiin maihin ylittää nimellisesti tuonnin yhteisöön, vaikka tuonti onkin määrällisesti vientiä suurempi. Tämä johtuu ennen kaikkea Kiinasta peräisin olevan tuonnin erittäin halvoista hinnoista.(15)

(72) Posliinialalla on ylituotantoa. Valmistus ja kulutus kasvoivat jatkuvasti vuosina 1984-1991, mutta 1992 ja 1993 kehitys taantui. Vuodelle 1994 odotettu elpyminen ei toteutunut. Viime vuosina kauppatase on ollut positiivinen, mutta erityisesti kotitalousastioiden tuonti on kasvanut selvästi. Viennin kasvu ei riitä tasoittamaan alaan kohdistuvia kilpailupaineita. Päinvastoin, tiukka kilpailutilanne ja EU:n kanssa tehtyjä kauppasopimuksia hyödyntävistä uusista kaakkoisaasialaisista ja itäeurooppalaisista (lähinnä tsekkiläisistä ja unkarilaisista) markkinoille tulijoista johtuva ylikapasiteetti pahenevat entisestään.(16)

III MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN JA LAAJENTAMISEN SYYT

(73) Komissio tutki muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen yhteydessä, olivatko Kahla I:n ja Kahla II:n hyväksi toteutetut rahoitustoimenpiteet EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaisia. Toimenpiteisiin sisältyi valtion varoja ja ne vääristivät tai uhkasivat vääristää jäsenvaltioiden välistä kilpailua ja niistä koitui etua kyseisille yrityksille. Komissio katsoi alustavassa arvioinnissaan, että Kahla I ja Kahla II olivat vaikeuksissa olevia yrityksiä. Komissio epäili myös, ettei valtio ollut näitä yrityksiä rahoittaessaan noudattanut markkinatalousyrittäjän periaatteita. Kyseisiä rahoitustoimenpiteitä pidettiin alustavassa arvioinnissa valtiontukina.

(74) Koska komissiolla oli vakavia epäilyksiä kyseisten tukien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille, se aloitti Kahla I:lle ja Kahla II:lle myönnettyjä tapauskohtaisia tukia koskevan tutkintamenettelyn. Saksa väitti myös, että monet tukitoimenpiteistä oli myönnetty osana hyväksyttyjä tukiohjelmia. Komissiolla ei ollut sille esitettyjen tietojen perusteella mahdollisuutta päättää, vastasivatko kyseiset toimenpiteet niitä hyväksyttyjä tukiohjelmia, joiden perusteella ne väitettiin myönnetyn. Siksi komissio teki muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen yhteydessä Saksalle osoitetun tietojen antamista koskevan välipäätöksen, jotta tämä asia voitaisiin selvittää.

(75) Tietojen antamista koskevaan välipäätökseen vastauksena toimitetut tiedot poistivat vain joihinkin ilmoituksen mukaan hyväksyttyyn tukiohjelmaan kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvat komission epäilykset kyseisten tukien asemasta voimassa olevina tukina. Komissio havaitsi myös useisiin toimenpiteisiin liittyviä yksityiskohtia, joista sille ei oltu ilmoitettu aikaisemmin. Tästä syystä komissio päätti laajentaa muodollista tutkintamenettelyä arvioidakseen toimenpiteitä, jotka eivät ilmeisesti aina olleet hyväksyttyjen tukiohjelmien mukaisia, ja toimenpiteitä, jotka oli ilmoitettu sille vasta muodollisen tutkintamenettelyn alettua.

IV SAKSAN HUOMAUTUKSET

(76) Saksa esitti 11 päivänä marraskuuta 1999 päivätyssä kirjeessä käsityksenään, että sen ei olisi tarvinnut ilmoittaa komissiolle mitään edellä mainituista rahoitustoimenpiteistä. Saksa väittää, että Kahla II perustettiin helmikuussa 1994 uutena yrityksenä, eikä Kahla I:n liiketoiminta jatkunut. Saksan väitteiden mukaan Kahla II ei ole vaikeuksissa. Saksa on koko menettelyn ajan pitänyt kiinni tästä väitteestään. Sen tueksi Saksa esitti ensin kaksi konsulttien laatimaa kertomusta, jotka oli päivätty 29 päivänä marraskuuta 1993 ja 11 päivänä tammikuuta 1994. Muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen jälkeen Saksa toimitti vielä yhden konsultin laatiman kertomuksen, joka oli päivätty 21 päivänä tammikuuta 2002.

(77) Saksa esitti ensin, että suurinta osaa julkisten laitosten myöntämistä rahoitustoimenpiteistä ei olisi pidettävä tukena, koska valtion viranomaiset olivat Kahla II:lle rahoitustukea myöntäessään toimineet markkinatalousyrittäjän tavoin. Muut Kahla II:lle myönnetyt rahoitustoimenpiteet, joiden yhteydessä ei ollut noudatettu yksityistä markkinataloussijoittajaa koskevaa periaatetta, on Saksan mukaan katsottava joko osaksi hyväksyttyjä tukiohjelmia tai vähämerkityksisiksi tuiksi. Saksa toimitti yksityiskohtaisia tietoja ja asiakirjoja.

(78) Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Saksa myönsi, että jotkin toimenpiteet saattoivat olla tukia ja jotkin niistä eivät ehkä kuuluneet vähämerkityksisistä tuista annetun komission tiedonannon(17) ja EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 69/2001(18) vähämerkityksisiä tukia koskevien säännösten soveltamisalaan eivätkä hyväksyttyihin tukiohjelmiin. Saksa katsoi kuitenkin, että tässä tapauksessa tukea oli pidettävä investointitukea, joka pysyi alueellisten tukien enimmäismäärien puitteissa. Saksa toimitti vielä useita investointisuunnitelmia ja tätä aihetta koskevia täydentäviä tietoja mukaan lukien arvio toimenpiteiden tuki-intensiteetistä.

(79) Lopuksi Saksa esitti vielä, että jos komissio ei hyväksyisi mitään esitetyistä väitteistä - ja erityisesti toimenpidettä 26 koskevia väitteitä - sen olisi tutkittava, voitaisiinko tukea pitää yhteismarkkinoille soveltuvana työllistämistukena.

(80) Saksa ilmoitti 1 päivänä lokakuuta 2002 päivätyssä kirjeessään vastoin kaikkia aikaisempia väitteitään, että jos komissio katsoisi Kahla II:n olevan vaikeuksissa oleva yritys, kyseisiä tukitoimenpiteitä olisi arvioitava vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevien EY:n suuntaviivojen(19) (jäljempänä "rakenneuudistusta koskevat suuntaviivat") mukaisina rakenneuudistustukina.

V ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

(81) Menettelyn aloittamisen ja laajentamisen jälkeen komissio vastaanotti Kahla II:lta huomautuksia, jotka se toimitti edelleen Saksalle 7 päivänä elokuuta 2001 ja 6 päivänä maaliskuuta 2002 päivätyillä kirjeillä. Kahla II:n esittämät väitteet ovat pitkälle yhteneviä Saksan esittämien väitteiden kanssa.

(82) Komissio vastaanotti myös uuden kantelun, jonka mukaan Kahla II oli saanut lisätukia. Nämä tiedot toimitettiin Saksalle 30 päivänä huhtikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä. Saksa vastasi 29 päivänä toukokuuta 2002 ja esitti, ettei yritys ollut saanut muita avustuksia kuin ne, joista komissiolle oli ilmoitettu.

(83) Kahla II toimitti komissiolle 30 päivänä heinäkuuta 2002 uuden huomautuksen, joka ei sisältänyt mitään uusia tosiseikkoja eikä todisteita. Saksa toisti siinä kuitenkin aiemmat väitteensä, että yritys ei ollut koskaan ollut vaikeuksissa, että tiettyjä toimenpiteitä ei olisi pidettävä tukina ja että tapauskohtaisia tukia olisi pidettävä yhteismarkkinoille soveltuvina aluetukina.

VI ARVIOINTI

A. Yritys

(84) Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen yhteydessä komissio ei pystynyt käytettävissä olevien tietojen perusteella päättämään, olivatko Kahla I ja Kahla II itsenäisiä yrityksiä eikä sitä, oliko Kahla II:ta pidettävä omaa toimintaansa jatkavana yrityksenä vai uutena toisen yrityksen toimintaa jatkavana yrityksenä. Siksi Saksaa kehotettiin esittämään tämän kysymyksen selvittämiseksi tarvittavat tiedot.

(85) Muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä komissio päätteli, että Kahla I ja Kahla II olivat erillisiä oikeudellisia yksiköitä. Kahla II katsottiin toisen yrityksen toimintaa jatkavaksi yhtiöksi, koska G. Raithel perusti sen pöytälaatikkoyhtiöksi tarkoituksenaan käyttää sitä selvitystilassa olleen Kahla I:n toiminnan jatkajana ja sen omaisuuden ostajana. Käytettävissä olevissa asiakirjoissa Kahla II:ta pidetään usein toisen yrityksen toimintaa jatkavana yhtiönä. Komissio toteaakin, että valvonta, omistussuhteet ja oikeushenkilö ovat vaihtuneet. Saksa ei ole kiistänyt tätä käsitystä.

(86) Omaisuuden myynti Kahla II:lle ei perustunut avoimeen ja rajoittamattomaan tarjouskilpailuun. Saksan ilmoituksen mukaan markkinaosapuolille kerrottiin, että omaisuus oli myytävänä. Saksan mukaan konkurssipesän valvoja valitsi kahden potentiaalisen sijoittajan kanssa käymiensä neuvottelujen jälkeen parhaan tarjouksen tekijäksi G. Raithelin. Konkurssipesän valvojan antamien tietojen mukaan valinnan perusteina olivat sekä tarjoajan kokemus posliinimarkkinoilta että sen tekemä huomattavasti parempi tarjous verrattuna toiseen tarjoajaan, joka oli Saksan mukaan tarjonnut 1 Saksan markan. Komissio toteaa kuitenkin, että vaikka G. Raithel oli tosiasiallisesti tarjonnut enemmän kuin 1 Saksan markan, sen tarjoama hinta oli tarkoitus rahoittaa valtion varoin. Käytettävissä olevista tiedoista käy kuitenkin ilmi, että G. Raithel rahoitti omin varoin 55000 Saksan markkaa eli enemmän kuin 1 Saksan markan. Käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio on Saksan kanssa samaa mieltä siitä, että G. Raithelin tekemä tarjous oli paras.

(87) Komissio tunnustaa, että Kahla I:n kiinteistön arvo perustui riippumattomien asiantuntijoiden lausuntoon. Saksa ilmoitti, että laitteiden ja varaston arvoa, yhteensä noin 3,5 miljoonaa Saksan markkaa, ei ollut selvitetty lausunnon avulla käytännön ongelmien vuoksi ja koska suuri osa laitteista oli ollut huonossa kunnossa ja ne oli ollut pakko korvata uusilla. Ottaen huomioon nämä tosiseikat komissio päättelee, ettei Kahla I:n omaisuudesta maksetun hinnan ole syytä epäillä poikkeavan markkinahinnasta.

(88) Seuraavissa kappaleissa arvioidaan, tapahtuiko TIB:n omistaman 49 prosentin osuuden myynti Kahla II:lle markkinatalousyrityksen toimintaperiaatteiden mukaisesti. Komissio toteaa kuitenkin, että kyseisen osuuden myynti G. Raithelille ja tämän pojalle 31 päivänä joulukuuta 1999 ei perustunut avoimeen ja rajoittamattomaan tarjouskilpailuun.

(89) TIB on osavaltion omistama rahoituslaitos. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön ja komission toimintaperiaatteiden mukaisesti komissio katsoo, että julkisen osakkuuden kauppahintaan ei katsota sisältyvän valtiontukea, jos kaupan kohde tarjotaan myytäväksi noudattaen avointa, ilman ehtoja järjestettyä ja syrjimätöntä kilpailumenettelyä. Jäsenvaltioilla ei ole kuitenkaan velvollisuutta noudattaa tätä menettelyä myydessään julkisia osuuksia.

(90) Jos tällaista menettelyä ei noudateta, kauppahinta voi sisältää valtiontukea. Tällöin komissio voi tarvittaessa tutkia, vastaako kauppahinta riittävästi julkisen osuuden arvoa. Komissio toteaa tässä yhteydessä, että G. Raithelille ja hänen pojalleen myytyjen osuuksien hinta oli suurempi kuin hinta, jonka TIB oli itse maksanut niistä lähes kuusi vuotta aikaisemmin. Lisäksi todetaan, että kaupan kohteena oli vähemmistöosuus. Samalla on korostettava, että yksikään asianomainen ei ole muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen tai laajentamisen yhteydessä tehnyt valitusta, jonka mukaan sitä olisi mielivaltaisesti estetty osallistumasta kaupantekoon, eikä yksikään asianomainen ole tehnyt osuudesta tarjousta. Näin ollen kyseisen osuuden myyntiin ei liity komission käsityksen mukaan tukea.

B. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tuet

(91) Kahla I:lle ja Kahla II:lle myönnettiin valtion varoista rahoitustukea, josta oli kummallekin yritykselle etua verrattuna niiden kilpailijoihin. Asiakirjoihin sisältyvät tosiseikat osoittavat, että kun valtion valvonnassa olevat laitokset myöntävät lainoja ja myyvät osuuksia yksityisistä yrityksistä, kuten TIB:n myydessä Kahla II:n osuuksia, niiden toiminnot ovat selvästi valtion toimia. Tässä yhteydessä viitataan erään konsultin 29 päivänä marraskuuta 1993 antamaan kertomukseen, jonka mukaan Kahlan koko rakenneuudistussuunnitelmaa on tarkasteltava ottaen huomioon aluehallituksen pyrkimys turvata Kahlan tarjoamat työpaikat.(20) Koska posliinimarkkinat ovat Euroopassa ankarasti kilpaillut tuotemarkkinat, joilla on ylikapasiteettia, tietyn yrityksen suosiminen rahoituksella niin, että se pääsee kilpailijoitaan edullisempaan asemaan, uhkaa vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(92) Kahla I:n osalta komissio päättelee muodollista tutkintamenettelyä laajentaessaan, etteivät toimenpiteet 2, 3 ja 9 ole tukia. Muita Saksan myöntämiä toimenpiteitä pidetään edelleen EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena. Saksa ei ole kiistänyt tätä käsitystä, joten se pysyy voimassa.

(93) Kahla II on edelleen Saksan käsityksen mukaan uusi yritys, joka ei jatka Kahla I:n yritystoimintaa ja joka ei ole koskaan ollut vaikeuksissa oleva yritys. Siksi julkiset viranomaiset ovat noudattaneet sille rahoitustukia myöntäessään markkinatalousyrityksen periaatteita. Komissio tutkii seuraavaksi, ovatko Kahla II:lle rahoitustukea myöntäneet julkiset laitokset toimineet markkinatalousyrityksen periaatteiden mukaisesti. Komissio tutkii myös, onko yritys ollut vaikeuksissa.

Markkinatalousyritys

(94) Saksa on esittänyt kaksi konsulttien laatimaa selvitystä tukeakseen väitettään, jonka mukaan Kahla II:lle rahoitustukea myöntäneet julkiset laitokset ovat noudattaneet toiminnassaan markkinataloussijoittajan periaatteita.

(95) Kuten edellä 91 kappaleessa on todettu, 29 päivänä marraskuuta 1993 päivätyssä ensimmäisessä selvityksessä esitetään edellisen yrityksen toimintaa jatkavan yhtiön rakenneuudistussuunnitelma, josta ilmenee osavaltion hallituksen pyrkimys säilyttää Kahlan tarjoamat työpaikat.(21) Rakenneuudistus oli tarkoitus toteuttaa vuosina 1994-1997 ja sen kokonaiskustannuksiksi arvioitiin 18,779 miljoonaa Saksan markkaa. Kannattavuusraja oli tarkoitus saavuttaa vuonna 1996, jolloin voittoa piti tulla 101000 Saksan markkaa.

(96) Toinen selvitys laadittiin 11 päivänä tammikuuta 1994 TIB:n toimeksiannosta, ennen kuin tämä otti haltuunsa 49 prosentin osuuden yrityksestä. Tutkimuksen mukaan TIB:n tavoitteena oli työpaikkojen säilyttäminen ja uusien luominen Thüringenissä.(22) Tutkimuksessa viitataan siihen, että kannattavuuden palauttaminen oli mahdollista saavuttaa vain julkisten viranomaisten tukeman rakenneuudistuksen avulla. Kannattavuusraja oli tarkoitus saavuttaa vuonna 1996, jolloin odotettiin 1,394 miljoonan Saksan markan voittoja. Tutkimuksessa todettiin lisäksi, että Kahla II:n hyväksi myönnettävään julkiseen tukeen liittyi suuria riskejä ja että yrityksellä ei olisi mitään mahdollisuuksia maksaa saamiaan rahoitustukia takaisin ennen vuotta 1998.

(97) Näiden selvitysten perusteella komissio päättelee, että valtion rahoituslaitokset - erityisesti TIB - eivät ole noudattaneet toiminnassaan markkinatalousyritysten periaatteita, kun ne ovat myöntäneet Kahla II:lle rahoitustukea. Nämä selvitykset osoittavat yksiselitteisesti, että osavaltion hallituksen ja sen rahoituslaitosten tavoitteena oli työpaikkojen säilyttäminen. Tämä ei ole markkinatalousyrityksen päätavoite. Lisäksi selvityksissä ennakoitiin, että vähintään kaksi seuraavaa vuotta olisivat vielä tappiollisia, mutta niissä ei analysoitu viranomaisten osallistumisen minkäänlaisia mahdollisia vastasuorituksia, vaikka mikä tahansa markkinatalousyritys olisi joutunut sen tekemään.

(98) Erityisesti TIB:n osakkuutta tarkastellessaan komissio voi vain pysyä kannassaan, jonka mukaan se ei vastaa yksityisen markkinataloussijoittajan periaatetta ja sitä on tästä syystä pidettävä tukena. Tätä päätelmää ei muuta tosiasia, että TIB myi osuutensa viiden vuoden kuluttua enemmistöosakas G. Raithelille ja tämän pojalle jopa omaa vuoden 1994 ostohintaansa korkeampaan hintaan. TIB:n käyttäytymistä on arvioitava ottaen ennakoivasti huomioon mahdolliset riskit ja odotettavissa olevat tuotot. Tuolloin käytettävissä olevien selvitysten perusteella riskit olivat suuret,(23) mutta niiden torjumiseksi ei ryhdytty mihinkään toimenpiteisiin. Tulevia tuottoja ei tarkemmin analysoitu. Myös TIB:n saama tosiasiallinen myyntivoitto oli vähäinen.

(99) Vastoin Saksan väitteitä ei TIB:n osakkuusehtoja voida verrata yksityisenä rahoittajana toimineen Raithelin ehtoihin. Raithel on ilmoituksen mukaan sijoittanut yritykseen 2,055 miljoonaa Saksan markkaa. Vain 55000 Saksan markkaa oli kuitenkin peräisin sen yksityisistä varoista. Loput 2 miljoonaa Saksan markkaa oli rahoitettu valtion varoista kahdella Raithelille myönnetyllä lainalla (toimenpiteet 16 ja 17). Toinen laina (toimenpide 16) sisältyi lainan myöntäneelle Deutsche Ausgleichsbank -pankille annettuun valtiontakaukseen ja toinen (toimenpide 17) oli taattu ensisijaisella kiinnityksellä Kahla II:n kiinteistöön.(24) TIB on sen sijaan osakkuutensa myötä osoittanut yritykselle omista varoistaan 1,975 miljoonaa Saksan markkaa. Tämä määrä oli omaa pääomaa, jolla on konkurssitapauksessa toissijainen asema. TIB:n ottama riski on näin ollen yksityisen sijoittajan riskiä huomattavasti suurempi. Kuten jäljempänä 111 kappaleessa todetaan, G. Raithelilla oli myös oikeus irrottautua sopimuksesta, jos TIB:n osakkuus ja/tai muut toimenpiteet eivät toteutuisi, kun taas TIB:llä ei vastaavaa oikeutta ollut. TIB:n osakkuus ei näin ollen ole yksityisen sijoittajan periaatteen mukainen.

(100) Muista Saksan toteuttamista toimenpiteistä voidaan todeta, että markkinatalousyritys olisi rahoitettavan yrityksen erityisen tilanteen ja sen toiminnan rakenteellisesta ylikapasiteetista kärsivillä markkinoilla huomioon ottaen myöntänyt tälle taloudellista tukea vain ehdoin, jotka olisivat vastanneet näitä tosiseikkoja.

(101) Komissio tarkastelee seuraavaksi TIB:n ja valtion omistamien pankkien myöntämiä luottoja. Yhteenveto näistä luotoista on taulukossa 10.

Taulukko 10

>TAULUKON PAIKKA>

(102) Taulukko 10 osoittaa, etteivät valtion rahoituslaitokset ole noudattaneet markkinatalousyrityksen periaatetta. TIB:n myöntämästä yrityksen tulokseen sidotulla korolla myönnetystä lainasta (toimenpide 12) voidaan erityisesti todeta, että sovittu korko oli 12 prosenttia, mutta koron määrä oli rajattu 50 prosenttiin yrityksen vuotuisesta voitosta. Selvityksissä oli jo korostettu sitä, että Kahla II ei tuottaisi ainakaan kahden ensimmäisen vuoden aikana minkäänlaista voittoa. Tämä ennuste on myös toteutunut. Korotetusta korosta ei ole sovittu niiden vuosien korvaamiseksi, joina koron maksu oli epätodennäköistä. Näin ollen TIB on myöntänyt yrityksen voittoon sidotun lainan, johon ei liittynyt mitään korotettuja äänioikeuksia, josta ei vaadittu mitään vakuuksia ja jonka korko oli 0 prosenttia vähintään kahden vuoden ajan. Mistään riskikorotuksesta ei sovittu niiden riskien korvaamiseksi, jotka oli ennakoitu yrityksen tulokseen sidotulla korolla myönnetyn lainan myöntämistä (ja osakkuutta) edeltävässä selvityksessä. Muista lainoista taulukko osoittaa, että ne kaikki oli myönnetty viitekorkoa alhaisemmalla korolla. Lisäksi vakuudet, mikäli niitä asetettiin, olivat joko viranomaisten asettamia tai kaikkien lainojen vakuudeksi annettiin toistuvasti sama omaisuus. Kyseisestä omaisuudesta ei ole puolueetonta arviota, joten niiden tosiasiallinen arvo on kyseenalainen. Lisäksi on muistettava, että kyseinen omaisuus oli rahoitettu valtion tuella.

(103) Takaussopimuksessa edellytettiin, että G. Raithelin olisi annettava toissijainen 0,7 miljoonan Saksan markan takaus, ellei kävisi ilmi, että hän on antanut oman pääoman vahvistamiseksi myönnetylle lainalle (toimenpide 16) henkilökohtaisen vakuuden. Toimenpiteeseen 16 liittyvä lainasopimus ei viittaa henkilökohtaisen takauksen vaan valtiontakauksen antamiseen. Komissiolle ei kuitenkaan ole missään vaiheessa ilmoitettu tämän 0,7 miljoonan Saksan markan takauksen antamisesta. Lisäksi komission tietojen mukaan lainalle ei annettu henkilökohtaista takausta, vaan sille myönnettiin valtiontakaus. Vaikka takaus olisikin annettu, se olisi toissijainen kaikkiin muihin vakuuksiin nähden ja kattaisi vain hyvin pienen osan mahdollisesta suuresta luottoriskistä. Tästä syystä komissio voi vain päätellä, etteivät valtion omistamat pankit ja laitokset ole toimineet markkinatalousperiaatteita noudattavien markkinaosapuolten tavoin. Myös Saksa nimittää toimenpiteisiin 16-22 sisältyviä lainoja tuiksi,(25) tosin voimassa olevaksi tueksi. Komissio on yhtä mieltä Saksan kanssa siitä, että toimenpiteet ovat tukia. Niiden luokittelua voimassa olevaksi tueksi tarkastellaan seuraavissa kappaleissa.

(104) Avustusten (toimenpiteet 15, 24-29, 31 ja 32) osalta komissio katsoo, että markkinatalousyritys ei olisi myöntänyt avustuksia vaatimatta niiden takaisinmaksua. Saksa ei ole kiistänyt tätä tosiasiaa. Osavaltion myöntämät 90-prosenttiset takaukset (toimenpiteet 13, 14, 23 ja 30) Saksa myöntää tuiksi. Niihin liittyvät suuret riskit ja riittävän riskilisän puuttuminen huomioon ottaen komissio on tästä asiasta täysin samaa mieltä. Tämän kysymyksen edelleen tutkiminen ei siis ole tarpeellista. Saksan mukaan takaukset kuuluvat vähämerkityksisiä tukia koskevien sääntöjen soveltamisalaan. Tätä kysymystä tarkastellaan arvioinnin D osassa.

(105) Näin ollen komissio ei voi päätellä, että valtiolliset rahoituslaitokset olisivat myöntäneet Kahla II:lle tukea ehdoin, jotka olisivat verrattavissa markkinatalousyrityksen noudattamiin ehtoihin. Tästä syystä kaikkia Saksan myöntämiä toimenpiteitä pidetään edelleen EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena.

Vaikeuksissa olevat yritykset

(106) Kahla II on niin sanottu Auffanglösung, eli uusi yritys, joka on ottanut haltuunsa selvitystilassa olevan yrityksen omaisuuden. Vaikka tällaiset yritykset ovat uusia yrityksiä, joita on perustettu erityisesti Itä-Saksaan, niitä voidaan pitää vaikeuksissa olevina yrityksinä. Tämä johtuu siitä, että kyseiset pöytälaatikkoyhtiöt ovat ottaneet haltuunsa selvitystilassa olevan yrityksen omaisuuden ja jatkavat sen toimintaa, yleensä ilman ennalta toteutettua riittävää rakenneuudistusta. Toisen yrityksen toimintaa jatkavat yritykset saavat näin ollen perintönä joukon rakenteellisia ongelmia ja niiden on toteutettava merkittäviä muutoksia voidakseen toimia markkinataloudessa. Tällaisia muutoksia ovat investoinnit vanhojen koneiden ja laitteiden korvaamiseen ja nykyaikaistamiseen, yrityksen rakenteen muuttaminen (perinteiset suuret yritysryppäät, jotka ovat toimineet suunnitelmataloudessa), henkilöstön vähentäminen (Itä-Saksan yritysryppäiden henkilöstön koko oli yleensä niiden toimintaan nähden liian suuri), tuotannon suuntaaminen uudelleen, markkinointi jne. Asiakkaiden, toimittajien ja luottolaitosten luottamus on myös saavutettava uudelleen, koska toimintaa jatkava uusi yritys on konkurssin tehneen yrityksen seuraaja. Tässä suhteessa niitä ei voi verrata muihin vasta perustettuihin yrityksiin.

(107) Sopeutuminen edellyttää tavallisesti rakenneuudistusta, johon liittyy useimmiten valtiontukia. Saksan uusien osavaltioiden erityistilanteen vuoksi komissio on hyväksynyt joustavan ja väljän järjestelyn, joka mahdollistaa rakenneuudistustukien myöntämisen vanhan yrityksen toimintaa jatkaville yrityksille vuoden 1999 loppuun saakka. Tästä menettelytavasta on säädetty rakenneuudistusta koskevien vuoden 1999 suuntaviivojen alaviitteessä 10.(26) Erityisen tilanteensa vuoksi vanhan yrityksen toimintaa jatkavat yhtiöt muodostavat poikkeuksen säännöstä, jonka mukaan vasta perustetuille yrityksille ei voida rakenneuudistusta koskevien suuntaviivojen perusteella myöntää yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen tarkoitettuja tukia.

(108) Erään toisen menettelyn yhteydessä(27) Saksa on yksiselitteisesti todennut 5 päivänä maaliskuuta ja 6 päivänä toukokuuta 1999 päivätyillä kirjeillä, että Kahla II on vaikeuksissa oleva yritys. Kahta vuotta myöhemmin Saksa kuitenkin aiempien ilmoitustensa vastaisesti totesi 26 päivänä syyskuuta 2001 päivätyllä kirjeellä, ettei Kahla II ollut koskaan ollut vaikeuksissa oleva yritys. Tämän menettelyn yhteydessä Saksa katsoo, ettei Kahla II ole vaikeuksissa oleva yritys, koska kaikki rakenneuudistusta koskevissa suuntaviivoissa mainitut ehdot eivät täyty.

(109) Komissio huomauttaa, etteivät rakenneuudistusta koskevat suuntaviivat sisällä tarkkaa vaikeuksissa olevan yrityksen määritelmää, mutta niissä mainitaan kuitenkin tyypillisiä piirteitä. Kahla II:n tapauksessa täyttyy kuitenkin rakenneuudistusta koskevien suuntaviivojen (1994) 2.1 kohdassa mainittu yleinen peruste, jonka mukaan päätellään onko kyseessä vaikeuksissa oleva yritys vai ei: Vaikeuksissa olevia yrityksiä ovat yritykset, jotka eivät pysty tervehdyttämään itseään omin voimin eikä osakkaidensa tai rahoittajiensa varoin. Tämä tosiasia todetaan Kahla II:n perustamisajankohtana ja tuen myöntämisajankohtana (arvioinnin kannalta merkityksellisenä ajankohtana) käytettävissä olevissa selvityksissä,(28) joissa Kahla II:ta pidetään vaikeuksissa olevana yrityksenä ja kuvataan rakenneuudistusta sen kannattavuuden palauttamiseksi.(29) Jälkeen päin tämän vahvistaa tosiseikka, että yritys ei ole käytettävissä olevien tietojen mukaan koskaan saanut rahoitusta pankeilta ilman valtiontukea.(30)

(110) Joitakin rakenneuudistusta koskevissa suuntaviivoissa esitetyistä indikaattoreista ei ole tosiasiallisesti tarkoitettu sovellettavaksi vanhan yrityksen toimintaa jatkaviin yhtiöihin, koska ne on vasta perustettu ja niiden liiketoiminnan aiempaa kehitystä ei voida sen vuoksi tutkia. Tästä syystä ne eivät perustamisajankohtanaan kärsi sellaisista oireista kuten kannattavuuden taantuminen tai tappioiden lisääntyminen, liikevaihdon supistuminen, varastojen kasvu, kassavirran heikkeneminen, korkovastuiden lisääntyminen jne. Tässä yhteydessä komissio muistuttaa, että vanhan yrityksen toimintaa jatkavat yhtiöt ovat poikkeus säännöstä, jonka mukaan vasta perustettuja yrityksiä ei voida pitää vaikeuksissa olevina yrityksinä eikä niille sen vuoksi voida myöntää rakenneuudistustukia.

(111) Toisaalta on muita indikaattoreita, joita voidaan soveltaa vanhan yrityksen toimintaa jatkaviin yhtiöihin, kuten erityisesti nettovarallisuuden pienuus. Komissio muistuttaa, että Kahla II on konkurssitilassa olevan yhtiön seuraaja ja näin ollen se on oletettavasti menettänyt useiden asiakkaiden, toimittajien ja rahoituslaitosten luottamuksen. Jopa omaisuutensa hankintaa varten se tarvitsi valtion tukea. Kahla I:n omaisuutta koskevassa kauppasopimuksessa määrättiin, että uudella sijoittajalla, G. Raithelilla, on oikeus irrottautua sopimuksesta, jos rahoitus, johon kuului useita valtion toteuttamia toimenpiteitä (kuten TIB:n osakkuus ja valtion myöntämät lainat), ei olisi varma.(31) Kahla II on myös ottanut haltuunsa Kahla I:n omaisuuden. Tämä ei ollut missään vaiheessa toteuttanut onnistunutta rakenneuudistusta, minkä vuoksi sen oli haettava konkurssimenettelyä. Jälkeen päin tehdyssä tarkastelussa on selvää, että myös rakenteelliset ongelmat olivat siirtyneet uudelle omistajalle, koska Kahla II ei saanut yksityistä rahoitusta ilman valtion tukea.

(112) Yksi indikaattoreista on myös työntekijöiden liian suuri määrä. Vanhan yrityksen toimintaa jatkaville yhtiöille myönnetyn valtiontuen ehtona on tavallisesti työpaikkojen säilyttäminen. Tämä merkitsee joksikin ajaksi lisärasitetta, koska työpaikkamäärä ei saa alittaa tiettyä rajaa. Kuten edellä 91 kappaleessa mainituista selvityksistä ilmenee, osavaltion hallituksen päätavoitteena oli työpaikkojen säilyttäminen. Kahla II supisti seuraavina vuosina työntekijöidensä määrää. Tästä voidaan päätellä, että sillä oli aluksi liian paljon työntekijöitä.

(113) Koska vanhan yrityksen toimintaa jatkavien yhtiöiden on myös pakko toteuttaa rakenneuudistuksia voidakseen toimia markkinatalousperiaatteiden mukaisesti, ne tuottavat ensimmäisinä vuosinaan tappiota, kassavirta ei silloin vielä kasva ja välttämättömistä investoinneista aiheutuu suuria velka- ja korkorasitteita. Tämä oli myös Kahla II:n tilanne. Saksa ei ole tosin missään vaiheessa nimittänyt Kahla II:n läpikäymää prosessia vaikeuksissa olevan yrityksen rakenneuudistukseksi. Komissio toteaa kuitenkin, että sekä marraskuussa 1993 että tammikuussa 1994 päivätyissä selvityksissä ehdotettiin rakenneuudistusta, joka olisi välttämätön yrityksen kannattavuuden palauttamiseksi. Kahla II:ta kuvataan myös eräässä Projekt Management Eschbachin (PME) laatimassa ja Saksan erään toisen menettelyn(32) yhteydessä esittämässä selvityksessä rakenneuudistusta toteuttavaksi yritykseksi, joka ei saisi prosessia päätökseen ennen vuotta 1996.(33) Komissio päättelee, ettei kyseinen prosessi ole terveelle yritykselle tyypillinen.

(114) Saksa katsoo myös, että Kahla II:lle ensimmäisten vuosien aikana aiheutuneet tappiot johtuvat ainoastaan lisäpoisto-ohjelman (toimenpide 33) toteuttamisesta. Komissio katsoo kuitenkin, että vaikka tämän poisto-ohjelman käyttö on mahdollisesti kasvattanut yrityksen tappioita, sille olisi ilman valtiontukea aiheutunut varmasti huomattavasti suurempia tappioita ja se olisi oletettavasti kadonnut markkinoilta. Komissio toteaa, että Saksan vuosilta 1993 ja 1994 toimittamissa selvityksissä valtiontukia pidetään yrityksen toiminnan jatkumisen ja kannattavuuden palauttamisen kannalta ratkaisevina.

(115) Tueksi väitteelleen, jonka mukaan Kahla II ei olisi koskaan ollut vaikeuksissa oleva yritys, Saksa on esittänyt erään konsultin laatiman 21 päivänä tammikuuta 2002 päivätyn selvityksen.

Taulukko 11

>TAULUKON PAIKKA>

(116) Komissio toteaa, että taulukko 11 sisältää jälkikäteisarvion yrityksen historiasta. On hyödyllistä todeta, että vuonna 1994 käytettävissä olleiden selvitysten tärkeimmät ennusteet pitivät paikkansa. Niiden mukaan ainakin ensimmäiset kaksi vuotta olisivat tappiollisia. Komission on kuitenkin tehtävä arvionsa etukäteen, eli sen on todettava, noudattiko Saksa vuoden 1994 jälkeen EY:n perustamissopimuksessa määrättyjä velvoitteitaan ilmoittamalla tuista. Jos Saksa olisi noudattanut velvoitteitaan, komissio olisi esittänyt arvionsa tuolloin käytettävissä olleiden selvitysten perusteella. Kuten edellä 95, 96 ja 113 kappaleessa on todettu, kyseisten selvitysten perusoletuksena on, että yrityksen on palautettava kannattavuutensa. Niissä päätellään, että valtiontuilla on tämän tavoitteen saavuttamisessa ehdottoman ratkaiseva merkitys. Ottaen huomioon kyseiset selvitykset komissio olisi vakiintuneen käytäntönsä mukaisesti pitänyt Kahla II:ta (vanhan yrityksen toimintaa jatkava yhtiö) vaikeuksissa olevana yrityksenä. Tätä päätelmää ei voi muuttaa jälkikäteen se, että vaikeudet onnistuttiin voittamaan huomattavien tukien avulla tavallista nopeammin.

(117) Kyseisenä ajankohtana käytettävissä olleiden selvitysten perusteella komissio päättelee kaiken kaikkiaan, ettei Kahla II kyennyt elpymään omin voimin eikä markkinaehdoin saatavissa olevan rahoituksen turvin. Komissio toteaa erityisesti, että Saksa on nimen omaan myöntänyt tämän tosiasian jo vuonna 1999. Yritys olisi lisäksi ilman valtiontukea oletettavasti kadonnut markkinoilta. Sillä, että jokaista rakenneuudistusta koskevissa suuntaviivoissa mainittua indikaattoria ei voida erikseen soveltaa Kahla II:een, ei ole merkitystä. Kyseisissä suuntaviivoissa on epätäydellinen luettelo tyypillisistä oireista, joten se ei ole täydellinen eikä kumulatiivinen perusteluettelo.

(118) Näin ollen komissio pitää kiinni käsityksestään, jonka mukaan Kahla II oli vuodesta 1994 vuoden 1996 loppuun vaikeuksissa oleva yritys, kunnes hyvin todennäköisesti vain myönnettyjen tukien ansiosta saavutettiin ensimmäinen hieman voitollinen tulos ja yrityksen oman pääoman osuus alkoi kasvaa. Komissio katsoo, että yksityisen rahoituksen saaminen ainoastaan valtion tuella ja käytettävissä olevat tiedot vahvistavat tätä käsitystä.

C. Tuet, joiden on väitetty kuuluvan hyväksyttyihin tukiohjelmiin

(119) Osa Kahla I:n ja Kahla II:n hyväksi myönnetyistä tukitoimenpiteistä ilmoitettiin kuuluviksi hyväksyttyihin tukiohjelmiin. Komissiolla oli vakavia epäilyksiä siitä, että kyseiset tukitoimet eivät täyttäneet niiden ohjelmien ehtoja, joiden mukaan ne ilmoitettiin myönnetyiksi. Siksi se kehotti EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(34) 10 artiklan 3 kohdan mukaisella tietojen antamista koskevalla välipäätöksellä Saksaa toimittamaan kaikki asian arvioinnissa tarvittavat asiakirjat ja tiedot. Jos Saksan toimittamat tiedot eivät riitä sellaisen päätelmän tekemiseen, että kyseiset toimenpiteet kuuluvat hyväksyttyihin tukiohjelmiin, komissiolla on oikeus tehdä päätöksensä käytettävissä olevien tietojen perusteella.

(120) Muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä komissio päätteli, että Kahla I:n hyväksi toteutetut toimenpiteet 1, 4, 5, 6, 7 ja 10 olivat voimassa olevia tukia, joita ei tarvitse arvioida enää uudelleen. Komissio vahvistaa käsityksensä, ettei toimenpide 8 kuulu hyväksyttyihin tukiohjelmiin, vaan sitä on tarkasteltava tapauskohtaisena tukena.

(121) Kahla II:n osalta komissio päätteli muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä, että sen hyväksi toteutetut toimenpiteet 28 ja 29 olivat voimassa olevia tukia, joita komission ei tarvitse arvioida enää uudelleen. Komissio vahvistaa näkemyksensä, jonka mukaan toimenpiteitä 11, 12 ja 20 ei ollut myönnetty osana komission hyväksymiä ohjelmia. Jäljellä olevien ilmoituksen mukaan osana hyväksyttyjä tukiohjelmia myönnettyjen toimenpiteiden osalta komissio tarkistaa osittain muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen ja laajentamisen yhteydessä tehtyjä alustavia arvioita.

(122) Toimenpiteet 13, 14, 23 ja 30: Nämä 90-prosenttiset valtiontakaukset perustuvat ohjelmaan, josta ei ollut missään vaiheessa ilmoitettu komissiolle. Ohjelma kirjattiin rekisteriin numerolla NN 46/97, eikä komissio ole sitä koskaan hyväksynyt. Kuten muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä todettiin, näitä takauksia on käsiteltävä tapauskohtaisina tukina. Komissio totesi Thüringenin osavaltion takausohjeita koskevassa päätöksessään,(35) että Thüringen on velvollinen päättämään tämän ilmoittamatta jätetyn ohjelmansa soveltamisen.

(123) Näihin takauksiin sisältyvästä tuesta Saksa väittää, että Saksan ja komission välisen sopimuksen perusteella takaukseen sisältyvä tuki olisi 0,5 prosenttia takauksen kattamasta määrästä. Komissio toteaa kuitenkin, että kyseinen sopimus koskee hyväksyttyjen tukiohjelmien mukaisia 80-prosenttisia valtiontakauksia. Tarkasteltavana olevat takaukset ylittävät tämän rajan 10 prosentilla eikä niitä ole myönnetty osana hyväksyttyjä tukiohjelmia, vaan osana ilmoittamatonta ohjelmaa, jota komissio ei ole koskaan hyväksynyt. Vaikeuksissa olevat yritykset eivät myöskään kuulu sopimuksen soveltamisalaan. Näin ollen Saksan väitteestä poiketen 0,5 prosentin sääntöä ei voida soveltaa näihin takauksiin.

(124) Toimenpiteisiin 13, 14 ja 23 kuuluvat takaukset. Komission tiedonannossa EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina(36) sanotaan: "Jos lainaa myönnettäessä on todennäköistä, että lainanottaja laiminlyö maksuja esimerkiksi taloudellisten vaikeuksien vuoksi, takauksen arvo saattaa olla sama kuin määrä, jonka takaus tosiasiassa kattaa." Kuten arvioinnin B osassa (106-118 kappale) todetaan, Kahla II oli näiden toimenpiteiden myöntämisajankohtana vaikeuksissa oleva yritys. Tämä merkitsee sitä, että ennen vuotta 1996 myönnettyjen takausten tukiosuus oli mahdollisesti 90 prosenttia niitä vastaavien luottojen arvosta.

(125) Toimenpiteestä 30, joka myönnettiin ajankohtana, jolloin yhtiö ei enää ollut vaikeuksissa, Saksa on edelleen sitä mieltä, että sen tukiosuudeksi olisi vahvistettava komission kanssa tehdyn edellä 123 kappaleessa mainitun sopimuksen perusteella 0,5 prosenttia. Komissio muistuttaa kuitenkin, että kyseinen sopimus koskee hyväksyttyjen tukiohjelmien mukaisesti myönnettyjä 80-prosenttisia valtiontakauksia. Tässä tapauksessa takaus ylittää 80 prosentin rajan 10 prosentilla, eikä sitä ole myönnetty osana hyväksyttyä tukiohjelmaa. Näin ollen tähän tapaukseen ei voida soveltaa 0,5 prosentin tukiosuutta. Tämän takauksen myöntämisajankohtana Thüringenin osavaltio oli jo suostunut sitomaan takaukset Thüringenin osavaltion takausohjeita koskevaan komission päätökseen,(37) jonka mukaan osana hyväksyttyjä tukiohjelmia myönnettyjen 80-prosenttisten takausten tukiosuudeksi vahvistetaan 0,5-2 prosenttia. Vaikka kyseinen päätös koskee osana hyväksyttyjä tukiohjelmia myönnettyjä 80-prosenttisia takauksia, komission mielestä tähän tapaukseen on kohtuullista soveltaa vastaavasti samaa sääntöä. Ottaen kuitenkin huomioon, että takaus kattoi suurimman osan lainoihin liittyvistä riskeistä, mistä yksityisen pankin myöntämä alhainen korko on osoituksena, komissio vahvistaa takausten tukiosuudeksi kyseisen säännön mukaan sovellettavan suurimman mahdollisen 2 prosentin määrän.

(126) Samoin komissio pitää kohtuullisena vahvistaa toimenpiteen 13 mukaisen 90-prosenttisen takauksen tukiosuudeksi 2 prosenttia alkaen 30 päivästä maaliskuuta 1998, jolloin laina muutettiin toimenpiteiden 18-21 mukaiseksi markkinaehtoiseksi lainaksi. Markkinaehtoisen lainan korko oli 5,90 prosenttia. Ennen lainojen muuttamista toimenpiteiden 18-21 mukaisiksi niiden korko oli 6,5-6,75 prosenttia. Valtion varoista myönnetyt lainat muutettiin näin ollen yksityiseksi lainaksi juuri samana ajankohtana, jolloin yritykselle tuli mahdolliseksi saada markkinoilta yksityistä lainaa alemmalla korolla kuin mitä se joutui maksamaan valtion varoista myönnetyistä lainoista. Tässä yhteydessä muistutetaan, että muutoksen mahdollisti vain uudelle lainalle myönnetty 90-prosenttinen valtiontakaus.

(127) Saksan mukaan kyseiset takaukset kuuluvat vähämerkityksisiä tukia koskevien sääntöjen soveltamisalaan. Vähämerkityksisiä tukia koskevien sääntöjen soveltamista tarkastellaan arvioinnin D osassa.

(128) Toimenpide 15: Väitteen mukaan 2,5 miljoonan Saksan markan avustus myönnettiin osana hyväksyttyä tukiohjelmaa.(38) Muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä komissio totesi virheellisesti, että kyseistä ohjelmaa sovellettiin vain pk-yrityksiin. Saksa on aivan oikein huomauttanut, että myös suurille yrityksille voidaan tietyin edellytyksin myöntää tämän ohjelman mukaisia tukia. Vaikeuksissa olevat yritykset eivät pääsääntöisesti kuitenkaan kuulu ohjelman soveltamisalaan.

(129) Komissio on jokin aika sitten tehnyt tätä ohjelmaa koskevan kielteisen päätöksen perustuen väärinkäytöksiin, joiden yhteydessä sitä on muun muassa sovellettu vaikeuksissa oleviin yrityksiin.(39) Komissio totesi päätöksessään nimenomaan, että Saksa oli laskenut Kahla II:n vaikeuksissa oleviin yrityksiin, jotka olivat kyseisen ohjelman vastaisesti hyödyntäneet komission hyväksymiä erityismääräyksiä. Edellä mainittua ohjelmaa koskevassa päätöksessään komissio totesi, että sen ohjelmaa koskeva päätös ei ole yhteydessä sen nyt tarkasteltavana olevaa asiaa koskevaan päätökseen, jossa tarkasteltaisiin ohjelman soveltamista yksittäistapauksessa. Tässä päätöksessä komissio katsoo, että Kahla II oli kyseisen tukitoimenpiteen myöntämisajankohtana vaikeuksissa oleva yritys. Näin ollen se pitää voimassa kantansa, jonka mukaan kyseistä tukea on tarkasteltava uutena tukena.

(130) Toimenpide 16: Väitteen mukaan 0,2 miljoonan Saksan markan laina myönnettiin osana hyväksyttyä oman pääoman vahvistamisohjelmaa(40). Tätä ohjelmaa sovellettiin vain pk-yrityksiin. Kahla II:lla oli kuitenkin yli 250 työntekijää, joten sen ei katsottu olevan kyseisen toimenpiteen myöntämisajankohtana pk-yritys. Näin ollen tuki ei ilmeisesti ole ohjelman mukainen. Saksa huomautti jokin aika sitten, että lainaa ei myönnetty yritykselle vaan G. Raithelille. Hyväksyessään ohjelman, jonka mukaisesti laina myönnettiin, komissio on todennut, että sijoittajille myönnetään tällaista tukea vain sillä ehdolla, että ne tuovat kyseisen pääoman yritykseen. G. Raithel on toiminut näin. Näin ollen kyseisen lainan tarkoituksena oli yrityksen tukeminen, vaikka se myönnettiinkin suoraan yksityiselle henkilölle. Sen vuoksi lainaa on pidettävä uutena Kahla II:n hyväksi myönnettynä tukena.

(131) Toimenpiteet 17, 18, 19 ja 22: Tutkimuksen tuloksena komissio on päätellyt, että nyt tarkasteltavana olevassa tapauksessa lainan myöntämisperusteena olevan ohjelman(41) ehdot täyttyvät. Näin ollen kyseiset luotot ovat voimassa olevia tukia, joita komission ei tarvitse arvioida uudelleen.

(132) Toimenpide 21: Kyseinen laina myönnettiin väitteen mukaan osana hyväksyttyä tukiohjelmaa.(42) Ohjelma koski kuitenkin enintään 2 miljoonan Saksan markan lainoja, jotka myönnettiin Saksan uusista osavaltioista oleville yrityksille. Tarkasteltavana olevan lainan määrä ylittää tämän rajan. Näin ollen komissio ei voi päätellä, että kyseisessä ohjelmassa asetetut ehdot täyttyvät. Ottaen huomioon koronalennuksen, annettujen vakuuksien arvon alenemisen ja myönnetyn 90-prosenttisen takauksen, joka kattoi luottoriskin lähes kokonaan, komissio katsoo, että kyseinen laina oli myöntämisajankohtanaan mahdollisesti kokonaisuudessaan tukea.

(133) Toimenpiteet 24 ja 25 myönnettiin osana hyväksyttyjä tukiohjelmia taulukossa 5 eriteltyjen investointien kattamiseksi. Saksan toimittamista tiedoista käy myös ilmi, että osa lisäpoisto-ohjelman (toimenpide 33) mukaisesti myönnetystä investointituestakin oli tarkoitettu kyseisten investointien kattamiseen. Saksa on osoittanut, että kaikki kyseiset toimenpiteet ovat niiden ohjelmien mukaisia, joihin kuuluvina ne oli ilmoituksen mukaan myönnetty. Näin ollen toimenpiteet 24, 25 ja 33 ovat voimassa olevia tukia, joita komission ei tarvitse arvioida uudelleen.

(134) Toimenpide 26: Työllisyyden edistämiseen tarkoitetut avustukset, jotka on myönnetty ilmoituksen mukaan hyväksyttyjen ohjelmien mukaisten ympäristönsuojeluinvestointien yhteydessä, eivät ole tukia.(43) Kuten muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä todettiin, ohjelma oli kuitenkin ympäristönsuojeluun liittyviltä osiltaan tarkoitettu valtion omistamista yrityksistä ympäristölle aiheutuvien uhkien poistamiseen. Avustukset ovat näin ollen yksiselitteisesti ristiriidassa sen ohjelman kanssa, jonka osana ne on väitteen mukaan myönnetty. Saksa ilmoitti komissiolle 29 päivänä heinäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä,(44) miten määräystä oli tulkittava. Saksa totesi yksiselitteisesti, että kyseisiä toimenpiteitä voitiin toteuttaa vain kunnissa ja kaupungeissa tms. Myös Treuhand-yritykset kuuluivat ennen yksityistämistään kyseisen tuen soveltamisalaan, koska niitä oli pidettävä kyseisenä ajankohtana valtiollisina yhtiöinä.(45) Komissio katsoi, että kyseiset toimenpiteet eivät ole tukia, koska ne eivät suosineet mitään yritystä.(46)

(135) Kahla oli kuitenkin näiden toimenpiteiden myöntämisajankohtana yksityinen yritys eikä se voinut näin ollen olla tuensaaja. Komissio muistuttaa myös, että osa näistä avustuksista oli Thüringenin osavaltion myöntämiä, kun taas kyseisen ohjelman mukaisesti niiden myöntämisoikeus oli vain liittotasavallan työvoimahallinnolla (Bundesanstalt für Arbeit). Näin ollen komissio ei voi päätellä, että tarkasteltavana olevat toimenpiteet olisivat voimassa olevia tukia.(47)

(136) Muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen jälkeen Saksa ei muuttanut perusteitaan ja väitti, etteivät kyseiset toimenpiteet olleet suosineet yritystä. Saksa myönsi ensin, että toimenpiteiden tavoitteena oli vanhojen laitosten hävittäminen, millä oli ilmoituksen mukaan ympäristönsuojelullista merkitystä. Komissio ei voi kuitenkaan olla samaa mieltä siitä, että yritys ei hyötyisi vanhojen laitosten hävittämisestä. Tämäntyyppiset työt lisäsivät väistämättä käytettävissä olevaa maa-alaa ja kasvattivat yrityksen arvoa.

(137) Saksa väitti jokin aika sitten, että toimenpiteiden tarkoituksena oli heinäkuussa 1990 syntyneiden ympäristöriskien poistaminen. Komission noudattaman käytännön mukaan tällaiset toimenpiteet eivät ole tukia. Saksa ei ole kuitenkaan esittänyt mitään todisteita siitä, että ennen heinäkuuta 1990 syntyneitä riskejä olisi ollut olemassa. Ilmoituksen mukaan Kahla I oli jo poistanut kyseiset riskit ja käyttänyt tarkoitukseen myönnetyn tuen jo vuonna 1991 (toimenpide 2) vaarojen poistamiseen tarvittavan määrän suuruisena. Saksa ei ole missään vaiheessa osoittanut, ettei ympäristöongelmia ollut vielä Kahla I:n omaisuuden myyntiajankohtaan mennessä poistettu. Vaikka tosiasiallinen tilanne olisikin ollut tämä, ostajan olisi pitänyt hankkia riittävä varmuus siitä, ettei omaisuuteen liittynyt ympäristöriskejä. Jos se ei toiminut näin, se ei noudattanut riittävää huolellisuutta, joten valtion tuen vaatiminen myöhemmin tätä tarkoitusta varten ei ole hyväksyttävää. Jos riittävät tarkastukset olisi tehty, kyseisten riskien olemassaolo ja välttämätön tarve osoittaa niiden poistamisen edellyttämät varat olisi otettu huomioon kauppahinnassa, eikä valtiolle olisi tarvinnut esittää myöhemmin tukivaatimusta.

(138) Saksa esitti myös, että jos yritys olisi tiennyt kyseisten toimenpiteiden olevan valtiontukea, se ei ehkä olisi suorittanut niillä rahoitettuja töitä tai se olisi toteuttanut työn omalla henkilöstöllään, pienemmällä henkilömäärällä tai muiden henkilöiden avulla. Saksa väittää, että koska komissio ei ollut luokitellut ohjelmaa valtiontueksi vaan oli hyväksynyt ne, asianomaisilla oli riittävät perusteet olettaa oikeutetusti, etteivät toimenpiteet olleet valtiontukea. Komissio ei voi hyväksyä tätä perustetta, koska sen ohjelmalle antama hyväksyntä perustui ilmoitukseen ja Saksan toimittamiin lisätietoihin. Näin ollen Saksa ei voi tietoisesti toimia ilmoituksen vastaisesti ja väittää asianomaisten toimineen hyvässä uskossa. Myöskään edunsaaja ei voi väittää tällaisia oletuksia oikeutetuiksi, jos Saksan toteuttamassa ohjelmassa edellytetään yksiselitteisesti, ettei toimenpiteitä saa toteuttaa yksittäisen yrityksen hyödyksi ja että vain liittotasavallan työvoimahallinnolla on oikeus myöntää kyseisiä avustuksia, ja tässä tapauksessa osa tuesta oli peräisin Thüringenin osavaltiolta.

(139) Saksa väitti vielä, että avustukset ovat yleinen toimenpide, jota kaikki Saksan yritykset voivat käyttää hyväkseen ilman minkäänlaista syrjintää. Komissio toteaa kuitenkin, että tämä väite on ristiriidassa kaikkien aiemmin esitettyjen tietojen kanssa. Työllisyyden edistämistä koskevan Saksan lain määräyksistä (§ 249h AFG) ja kaikista komissiolle toimitetuista asiakirjoista, joiden perusteella komissio saattoi hyväksyä ohjelman ja todeta, ettei se sisältänyt valtiontukea, käy yksiselitteisesti ilmi, etteivät kaikki yritykset voi käyttää hyväkseen siihen kuuluvia toimenpiteitä. Sen sijaan Saksan lakia ja kaikkia Saksan toimittamia asiakirjoja, joiden perusteella komission piti kyetä arvioimaan kyseisiä määräyksiä, sovelletaan julkisoikeudellisiin oikeushenkilöihin, ja toimenpiteiden soveltaminen yksittäisiin yrityksiin on nimenomaan kielletty. Kyseinen määräys sisältää yksiselitteisen valintaperusteen, jonka mukaisesti toimenpidettä ei voida arvioida yleisenä toimenpiteenä.

(140) Toimenpide 27: Vuosina 1995 ja 1996 eri tarkoituksiin myönnetyt avustukset. Koska oikeusperustaa ei esitetty, komissio arvioi avustuksia alustavasti uusina tukina. Sittemmin Saksa väitti, että tutkimukseen ja kehitykseen myönnetyt 318000 Saksan markan avustukset oli myönnetty osana hyväksyttyä tukiohjelmaa(48). Käytettävissä olevien tietojen perusteella kyseiset tuet ovat ohjelman mukaisia, joten ne ovat voimassa olevia tukia, joita ei tarvitse arvioida uudelleen.

(141) Työntekijöiden sopeuttamiseen myönnettyjen 21000 Saksan markan avustusten osalta Saksa katsoo, etteivät ne ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tukia, koska niillä oli tarkoitus edistää vain vammaisten henkilöiden työllistämistä. Komissio toteaa kuitenkin, että vain sellaiset toimenpiteet, joita sovelletaan työllisyyden edistämistä koskevien suuntaviivojen(49) (jäljempänä "työllistämissuuntaviivat") mukaisesti puolueettomin perustein yksityishenkilöihin mitään tiettyjä yrityksiä tai tuotannonaloja suosimatta, eivät ole valtiontukea. Erityisesti tähän kohtaan liittyvästä tietojen antamista koskevasta välipäätöksestä huolimatta Saksa ei ole esittänyt asiassa lisätodisteita. Näin ollen komissio päättelee sille toimitettujen tietojen perusteella, että kyseiset toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

(142) Muut avustukset, eli messuille osallistumista varten myönnetty 122000 Saksan markkaa ja mainontaa varten myönnetty 30000 Saksan markkaa, kuuluvat väitteen mukaan vähämerkityksistä tukea koskevien säännösten soveltamisalaan. Seuraavassa tutkitaan, ovatko ne vähämerkityksisiä tukia koskevien säännösten mukaisia.

(143) Toimenpiteet 28 ja 29: Kuten muodollisen tutkintamenettelyn laajentamista koskevassa päätöksessä on todettu, nämä toimenpiteet katsotaan käytettävissä olevien tietojen perusteella voimassa oleviksi tuiksi. Saksan toimittamista tiedoista käy myös ilmi, että osa lisäpoisto-ohjelman (toimenpide 33) mukaisesti myönnetystä investointituestakin oli tarkoitettu kyseisten investointien kattamiseen. Saksa on osoittanut, että kaikki kyseiset toimenpiteet ovat niiden ohjelmien mukaisia, joihin kuuluvina ne oli ilmoituksen mukaan myönnetty. Näin ollen ne ovat voimassa olevia tukia, joita komission ei tarvitse arvioida uudelleen.

(144) Toimenpide 31: Muut työllisyyden edistämiseen tarkoitetut avustukset, jotka on myönnetty hyväksytyn tukiohjelman mukaisesti.(50) Saksan toimittamien tietojen perusteella komissio katsoo, että kyseiset avustukset ovat sen ohjelman mukaisia, johon kuuluvina ne on myönnetty. Näin ollen ne ovat voimassa olevia tukia, joita komission ei tarvitse arvioida uudelleen.

(145) Toimenpide 32: Eri tarkoituksiin myönnetyt avustukset. Koska oikeusperustaa ei esitetty, komissio arvioi avustuksia alustavasti uusina tukina. Saksa väittää kuitenkin, että tutkimukseen ja kehitykseen myönnetyt 9000 Saksan markan avustukset oli myönnetty osana hyväksyttyä tukiohjelmaa.(51) Tätä ohjelmaa sovelletaan kuitenkin vain pk-yrityksiin. Käytettävissä olevien tietojen mukaan Kahla II ei ollut vuosina 1997-1999 missään vaiheessa pk-yritys lähinnä siksi, että sen henkilöstömäärä ylitti jatkuvasti 250 henkilön ylärajan, vaikka siitä vähennettiin koulutettavana olevien henkilöiden lukumäärä. Näin ollen tuet eivät ilmeisesti kuulu sen ohjelman soveltamisalaan, jonka mukaisesti ne on ilmoitettu myönnetyn, ja siksi ne on katsottava uusiksi tuiksi.

(146) Työntekijöiden sopeuttamiseen myönnettyjen avustusten osalta Saksa ilmoitti uudelleen, etteivät ne ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tukia, koska niillä oli tarkoitus edistää vain vammaisten henkilöiden työllistämistä. Samoin kuin toimenpiteeseen 27 liittyvien avustusten yhteydessä Saksa ei ole kuitenkaan tässäkään tapauksessa esittänyt asiaan liittyviä todisteita huolimatta erityisesti sitä koskevasta tietojen antamista koskevasta välipäätöksestä. Työntekijöiden sopeuttamiseen myönnetyt avustukset olivat yrityksen(52) vuosikertomusten mukaan 0,119 miljoonaa Saksan markkaa vuosina 1997 ja 1998, ja vuonna 1999 ne muodostivat tuntemattoman osuuden vuoden 1999 vuosikertomuksessa esitetyistä 0,121 miljoonan Saksan markan messu- ja perehdyttämisavustuksista. Näin ollen komissio päättelee käytettävissä olevien tietojen perusteella, että kyseiset toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

(147) Muut avustukset, eli messuille osallistumista varten myönnetyt avustukset ja mainontaa varten vuosiksi 1997 ja 1998 myönnetty 0,103 miljoona Saksan markkaa sekä vuoden 1999 osalta tuntematon osuus vuoden 1999 vuosikertomuksessa esitetystä 0,121 miljoonan Saksan markan messu- ja perehdyttämisavustuksista, kuuluvat väitteen mukaan vähämerkityksistä tukea koskevien säännösten soveltamisalaan. Arvioinnin D osassa tutkitaan, ovatko ne vähämerkityksisiä tukia koskevien säännösten mukaisia.

(148) Edellä esitetyn perusteella toimenpiteet 17, 18, 19, 22, 24 ja 25, osa toimenpiteestä 27, toimenpiteet 28, 29 ja 31 sekä toimenpide 33 ovat voimassa olevia tukia, joita komission ei tarvitse arvioida uudelleen.

D. Väitetyt vähämerkityksiset tuet

(149) Toimenpiteet 13, 14 ja 23, osa toimenpiteestä 27, toimenpide 30 ja osa toimenpiteestä 32 kuuluvat väitteen mukaan vähämerkityksisestä tuesta annettujen säännösten(53) soveltamisalaan. Kyseisten säännösten mukaan vähämerkityksisen tuen enimmäismäärä on 100000 euroa kolmen vuoden ajanjaksolla, joka alkaa ensimmäisen vähämerkityksisen tuen myöntämisestä. Määrään lasketaan kaikentyyppiset julkiset tuet, jotka on myönnetty vähämerkityksisenä tukena, eikä tämä vaikuta vastaanottajan mahdollisuuteen saada komission hyväksymien ohjelmien mukaisia muita tukia. Merkitykselliset ajanjaksot ovat 25.3.1994-25.3.1997 ja 25.3.1997-25.3.2000.

(150) Ensimmäisenä ajanjaksona 1994-1997 toimenpiteiden 13, 14 ja 23 sekä osan toimenpiteestä 27 väitetään kuuluvan vähämerkityksisiä tukia koskevien säännösten soveltamisalaan.

(151) Vaikka väitteen mukaan vähämerkityksisenä tukena pidettävä osa toimenpiteeseen 27 kuuluvista avustuksista, eli messuille osallistumista varten myönnetyt 122000 Saksan markan avustukset ja mainontaan myönnetyt 30000 Saksan markan avustukset ovat yhteensä 152000 Saksan markkaa (77716 euroa), tämä määrä tulisi kumuloida toimenpiteiden 13, 14 ja 23 mukaisesti myönnettyjen takauksien kanssa. Kuten edellä 124 kappaleessa on todettu, takauksen arvo voi olla yhtä suuri kuin sen tosiasiallisesti kattama määrä.(54) Tämän vuoksi kyseisten takausten tukiosuus saattoi olla niiden myöntämisajankohtana 90 prosenttia niitä vastaavista luotoista, mikä ylittää selvästi vähämerkityksistä tukea koskevat rajat. Näin ollen ei voida hyväksyä, että kaikki kyseiset toimenpiteet kuuluisivat vähämerkityksisiä tukia koskevien sääntöjen soveltamisalaan.

(152) Ajanjaksolla 1997-2000 toimenpiteen 30 mukainen takaus ja osa toimenpiteestä 32 kuuluvat väitteen mukaan vähämerkityksisiä tukia koskevien säännösten soveltamisalaan.

(153) Toimenpiteen 30 mukaisen takauksen tukiosuus voidaan vahvistaa 41760 Saksan markaksi käyttäen edellä 125 kappaleessa mainittua 2 prosentin tukiosuutta. Väitteen mukaan vähämerkityksisenä tukena pidettävä osa toimenpiteestä 32 käsittää messuille osallistumista varten myönnetyt 294000 Saksan markan avustukset ja kustannusten alentamiseksi myönnetyt 114000 Saksan markan avustukset. Myös toimenpiteen 13 mukaisen takauksen uusi arvo tulisi lisätä tähän määrään ajankohdasta, jona sitä alettiin käyttää markkinakorkoisten lainojen vakuutena. Kuten edellä 47 kohdassa on todettu, kyseisten lainojen määrä oli yhteensä 7,329 miljoonaa Saksan markkaa. Jos tässäkin tapauksessa tukiosuudeksi lasketaan 2 prosenttia vakuuden kattamien lainojen määrästä, tukiosuudeksi saadaan 131922 Saksan markkaa. Näin ollen väitteen mukaan vähämerkityksisenä tukena ajanjaksolla 1997-1999 toteutettujen toimenpiteiden määrä on kaikkiaan 581682 Saksan markkaa. Tämä määrä ylittää huomattavasti vähämerkityksistä tukea koskevien säännösten mukaisen enimmäismäärän.

(154) Näin ollen komissio ei voi hyväksyä, että kaikki kyseiset toimenpiteet katsottaisiin vähämerkityksisiksi tuiksi. Siksi ne ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

E. Uudet tuet

(155) Edellä esitetyn perusteella Kahla I:n hyväksi toteutettu toimenpide 8 ja Kahla II:n hyväksi toteutetut toimenpiteet 11, 12, 13, 14, 15, 16, 20, 21, 23, 26, 27, 30 ja 32 katsotaan uusiksi tuiksi. Käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio ei voi päätellä, että kyseiset toimenpiteet olisivat hyväksyttyjen tukiohjelmien mukaisia.

F. Soveltuvuus yhteismarkkinoille

(156) EY:n perustamissopimuksessa on määrätty tiettyjä poikkeuksia tukien yleistä soveltumattomuutta yhteismarkkinoille koskevasta periaatteesta. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan poikkeusmääräyksiä ei voida soveltaa tarkasteltavana olevaan asiaan, koska tukitoimenpiteet eivät ole luonteeltaan sosiaalisia, niitä ei ole myönnetty yksittäisille kuluttajille, luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi eikä Saksan liittotasavallan sellaisten alueiden talouden hyväksi, joihin Saksan jako on vaikuttanut. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa on määrätty mahdollisuuksista myöntää poikkeuksia tukia koskevasta periaatteellisesta kiellosta. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohta mahdollistaa komissiolle tukien hyväksymisen tiettyjen alueiden taloudellisen kehityksen edistämiseksi. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa mahdollistetaan valtiontukien hyväksyminen tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuet eivät muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Komissio on antanut useita suuntaviivoja, joissa on määritelty tarkat ehdot valtiontukien hyväksymiselle tämän määräyksen perusteella.

Vuoden 1996 loppuun mennessä myönnetyt tuet

(157) Vaikka Kahla I sijaitsee alueella, jolla aluetukien myöntäminen on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla mahdollista, Saksa ei kiistä, että kyseisen yrityksen hyväksi myönnettyjä tukia on tarkasteltava rakenneuudistusta koskevien suuntaviivojen (1994) mukaisesti, koska tuet eivät ole luonteeltaan ensisijaisesti alueellisia, vaan niiden tavoitteena on vaikeuksissa olevan yrityksen kannattavuuden palauttaminen pitkällä aikavälillä. Komissio muistuttaa tässä yhteydessä, että arviointi kohdistuu vain toimenpiteen 8 mukaisesti myönnettyihin tukiin.

(158) Kahla II:n osalta Saksa väittää, että hyväksyttyihin tukiohjelmiin ja vähämerkityksistä tukea koskevien säännösten soveltamisalaan kuulumattomiksi valtiontuiksi katsottujen toimenpiteiden tavoitteet olivat luonteeltaan alueellisia. Tässä yhteydessä komissio muistuttaa, että arvioinnin kohteena oleviin tapauskohtaisiin tukiin sisältyvät toimenpiteet 11, 12, 13, 14, 15, 16, 20, 21, 23, 26, 27, 30 ja 32.

(159) Komissio katsoo, että alueellisia tukia koskevia suuntaviivoja(55) (jäljempänä "aluetukia koskevat suuntaviivat") ei voida soveltaa arvioitaessa vuosina 1994-1996 myönnettyjen tukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille. Kyseisten suuntaviivojen alaviitteessä 10 säädetään: "Vaikeuksissa oleville yrityksille myönnettäviä tilapäisiä (ad hoc) tukia säädellään erityissäännöin eikä niitä pidetä aluetukina." Erityissäännöillä tarkoitetaan tässä rakenneuudistusta koskevia suuntaviivoja.

(160) Komissio toteaa, että nykyiset aluetukia koskevat suuntaviivat eivät olleet tuen myöntämisajankohtana voimassa. Tuen myöntämisajankohtana voimassa olleissa säännöksissä, jotka mainitaan kyseisten suuntaviivojen alaviitteessä 2, kielletään kuitenkin yksiselitteisesti tarkastelun kohteena olevien tukien kaltaisten tukien myöntäminen, jos myöntäminen rikkoo tukien myöntämisestä vaikeuksissa oleville yrityksille annettuja erityissäännöksiä. Kuten edellä arvioinnin B osassa (106-118 kappale) todetaan, komissio päättelee, että Kahla II oli vuoteen 1996 asti vaikeuksissa oleva yritys. Näin ollen tapauskohtaisten tukien arvioinnissa ei voida soveltaa kyseisiä säännöksiä. Tämä käy ilmi myös tarkasteltaessa tuilla katettujen kustannusten laatua. Komissio muistuttaa taulukosta 5, jonka mukaan 80 prosenttia menoista käytettiin koneiden uusimiseen ja yrityksen käyttöpääoman vahvistamiseen, jotka ovat tyypillisesti rakenneuudistukseen liittyviä menoeriä eivätkä liity investointihankkeisiin.

(161) Tästä syystä komissio ei voi päätellä, että kaikki Kahla II:lle vuoteen 1996 mennessä myönnetyt tapauskohtaiset tuet voitaisiin katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi aluetuiksi.

(162) Saksa esitti jokin aika sitten, että toimenpiteeseen 26 kuuluvia tukia olisi pidettävä työllistämistukina. Työllistämissuuntaviivoissa(56) säädetään tuista, joilla edistetään uusien työpaikkojen luomista. Saksan antamien tietojen mukaan avustukset käytettiin osan Kahla II:n laitoksista hävittämiseen. Kyseiset työt teetettiin työttömillä henkilöillä, joten niiden avulla luotiin väliaikaisia työpaikkoja. Niiden avulla ei kuitenkaan saatu aikaan pysyvää työllistymistä. Tämän tuen ei voida myöskään katsoa turvanneen työpaikkoja, koska yrityksen henkilöstön määrä supistui huomattavasti (380:stä 327:ään vuosina 1994-1996). Saksan antamat tuen käyttöä koskevat selvitykset, joiden mukaan sillä työllistettiin väliaikaisesti työttömiä, vahvistavat myös yksiselitteisesti käsityksen, että sillä ei säilytetty Kahla II:n työpaikkoja. Näin ollen komissio katsoo, ettei toimenpidettä 26 voida hyväksyä työllistämistukia koskevien suuntaviivojen mukaisena työllistämistukena. Tämä komission käsitys koskee myös ennen suuntaviivojen voimaantuloa myönnettyjä tukia, koska työllistämissuuntaviivat vain vahvistavat voimassa olleen käytännön. Työllistämistuen hyväksyminen olisi joka tapauksessa mahdotonta, jos työpaikkoja ei sen avulla luoda eikä säilytetä.

(163) Koska yritys oli tapauskohtaisen tuen myöntämisajankohtana vaikeuksissa oleva yritys, on tutkittava, voidaanko Kahla II:n hyväksi ennen vuotta 1996 myönnetty tuki ja Kahla I:n hyväksi myönnetty tuki katsoa rakenneuudistusta koskevien suuntaviivojen nojalla yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Komissio katsoo, ettei tähän tapaukseen voida soveltaa mitään muita yhteisön suuntaviivoja, kuten tutkimuksen ja kehityksen edistämiseen, ympäristönsuojeluun, pk-yrityksille tai koulutukseen tarkoitettuja tukia koskevia suuntaviivoja. Koska kaikki tukitoimenpiteet oli myönnetty ennen rakenneuudistusta koskevien suuntaviivojen muutetun version voimaantuloa, on sovellettava 23 päivänä joulukuuta 1994 annettuja suuntaviivoja.(57) Tärkeimpien näissä suuntaviivoissa vahvistettujen ehtojen täyttymistä arvioidaan järjestyksessä.

(164) Rakenneuudistustuet ovat yleensä yhdistelmä tappioiden, sosiaalikulujen, käyttöpääoman jne. kattamiseen tarkoitetuista toimintatuista ja aineellisista investoinneista. Näitä voidaan arvioida yksiselitteisesti Kahla I:n hyväksi myönnettyjen tukitoimenpiteiden ja vuoteen 1996 asti Kahla II:n hyväksi myönnettyjen toimenpiteiden tavoitteiden perusteella.(58)

(165) Kahla I:n hyväksi toteutettujen tukien osalta voidaan todeta, kuten muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen ja laajentamisen yhteydessä on korostettu, että komissiolle ei missään vaiheessa esitetty rakenneuudistussuunnitelmaa. Jos rakenneuudistussuunnitelmaa ei ole, rakenneuudistusta koskevissa suuntaviivoissa rakenneuudistuksen hyväksymiselle asetetut ehdot, erityisesti perustellun rakenneuudistussuunnitelman olemassaolo tuen myöntämishetkellä, eivät täyty.(59) Näin ollen toimenpiteen 8 mukaisesti myönnetty tuki on katsottava yhteismarkkinoille soveltumattomaksi.

(166) Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen ja laajentamisen yhteydessä komissio totesi vuosina 1994-1996 Kahla II:n hyväksi myönnettyihin tukiin liittyen havainneensa merkkejä siitä, että yrityksessä oli toteutettu rakenneuudistus. Saksan toimittamissa selvityksissä kuvattiin joitakin yrityksen elinkelpoisuuden palauttamiseen tähtääviä toimenpiteitä: tuotteiston uusiminen, henkilöstön vähentäminen, vanhojen koneiden ja laitteiden korvaaminen, joidenkin tuotannon osien lakkauttaminen, investoinnit, joiden tavoitteena oli mahdollisuuksien luominen teknisten standardien ja ympäristönormien noudattamiseksi ja myyntiverkoston luominen. Saksa ilmoitti muodollisen tutkintamenettelyn aikana, että kyseiset toimenpiteet olivat osa ensimmäistä yrityssuunnitelmaa, jota kehitettiin myöhemmin edelleen, ja kieltäytyi pitämästä toimenpiteitä rakenneuudistussuunnitelmana. Lokakuun 1 päivänä 2002 päivätyssä kirjeessään Saksa lopulta ilmoitti, että jos komissio pitää Kahla II:ta vaikeuksissa olevana yrityksenä, kyseiset toimenpiteet on katsottava rakenneuudistussuunnitelmaksi.

(167) Epäselväksi kuitenkin jää, mitä toimitetuista asiakirjoista on pidettävä asianmukaisena rakenneuudistussuunnitelmana. Komissio toteaa, että ensimmäinen selvitys toimitettiin ennen yrityksen omaisuuden myyntiä. Se oli lisäksi osoitettu yksinomaan TIB:lle, jotta tämä pystyisi päättämään, oliko osuuden hankkiminen yrityksestä tarkoituksenmukaista. Vaikka molemmissa selvityksissä ehdotettiin useita toimenpiteitä, jotka olivat välttämättömiä yrityksen elinkelpoisuuden takaamiseksi, Saksan mukaan sijoittaja kehitti edelleen kyseisiä toimenpiteitä. Jos kyseisiä selvityksiä pidettäisiin rakenneuudistussuunnitelmana, varsinkin ehdotettujen toimenpiteiden kustannuksista käy selvästi ilmi, että ne eivät edusta suunnitelman lopullista versiota. Ensimmäisessä selvityksessä kokonaiskustannuksiksi ennakoitiin 30,945 miljoonaa Saksan markkaa, joka koostui investoinneista, omaisuuden hankinnasta, tappioiden kattamisesta ja lainojen koroista. Toisessa selvityksessä rakenneuudistustoimenpiteiden kokonaiskustannuksiksi ennakoitiin 27,727 miljoonaa Saksan markkaa, joka koostui investoinneista (mukaan lukien omaisuuden hankinta), tappioiden kattamisesta ja käyttöpääomasta. Saksan investointisuunnitelmassa kuvaamat ja taulukossa 5 eritellyt kustannukset, joiden perusteella tuki ilmoituksen mukaan myönnettiin, eivät ole yhtenevät ensimmäisessä eivätkä toisessa selvityksessä ennakoitujen kustannusten kanssa. Molemmissa selvityksissä esitetyssä luettelossa kyseisten kustannusten rahoittamiseksi toteutettavista toimenpiteistä jätetään mainitsematta useita tukitoimenpiteitä, jotka tosiasiassa toteutettiin yrityksen hyväksi (taulukko 4), ja sama havainto koskee myös investointisuunnitelmaa (taulukko 5). Jos jompaakumpaa kyseisistä asiakirjoista pidettäisiin rakenneuudistussuunnitelmana, komissio voisi vain päätellä, että suunnitelma ei ollut lopullinen tai että yritys on saanut ylimääräisiä tukia.

(168) Vaikka kyseisiä asiakirjoja voitaisiinkin pitää rakenneuudistussuunnitelmana, niitä ei siis voitaisi pitää tällaisen suunnitelman lopullisena versiona. Epäselväksi jää myös, kuinka suuri osa ehdotetuista toimista on tosiasiallisesti toteutettu.

(169) Voidakseen todeta, täyttyvätkö rakenneuudistusta koskevissa suuntaviivoissa säädetyt ehdot, komissio tarvitsee tarkat tiedot yrityksen pitkän aikavälin kannattavuuden palauttamiseksi toteutetuista rakenneuudistustoimenpiteistä.(60) Komission toistuvista kehotuksista huolimatta Saksa ei koskaan toimittanut sille lopullista versiota Kahla II:n rakenneuudistussuunnitelmasta eikä antanut tietoja käytännössä toteutuneista rakenneuudistustoimenpiteistä. Koska suunnitelmaa ei ole käytettävissä, kyseisten suuntaviivojen toteutumista ei voida tutkia.

(170) Komissio toteaa myös, että yksityisten varojen osuutta kokonaiskustannuksista ei voida pitää huomattavana. On syytä muistuttaa, että komissio on muodollisesti kehottanut Saksaa toimittamaan tietoja kaikista yksityisen sijoittajan jo suorittamista tai tulevista rahoitusosuuksista. Saksan 1 päivänä lokakuuta 2002 päivätyssä kirjeessä on luettelo 29 päivänä marraskuuta 1993 päivätyn kertomuksen mukaisista väitetyistä yksityisistä rahoitusosuuksista. Niihin kuuluvat G. Raithelin 2,055 miljoonan Saksan markan osakkuus, G. Raithelille myönnettyjen lainojen 986000 Saksan markan korot, 2,217 miljoonan Saksan markan kassavirta ja TIB:n 7,975 miljoonan Saksan markan pääomaosuus.

(171) Sijoittajan väitetty osuus koostui kahdesta alennetulla korolla julkisista varoista myönnetystä lainasta (toimenpiteet 16 ja 17), joiden kokonaismäärä oli 2 miljoonaa Saksan markkaa, ja 55000 Saksan markasta, jonka sijoittaja maksoi omista varoistaan yrityksen omaan pääomaan. Vain viimeksi mainittu määrä oli luonteeltaan puhtaasti yksityinen. Toimenpiteen 16 mukainen 200000 Saksan markan laina oli katettu valtiontakauksella. Toimenpiteen 17 mukainen 1,8 miljoonan Saksan markan laina oli katettu Kahla II:n yrityskiinteistöön kohdistuvalla kiinteistötakauksella. Kyseisen omaisuuden osto rahoitettiin valtiontuilla. Koska kyseiset lainat myönnettiin valtion varoista ja huomioon ottaen annetut vakuudet on selvää, että toimenpiteiden 16 ja 17 mukaisia lainoja ei voida pitää yksityisen sijoittajan osuuksina. Uusista väitteen mukaan 986000 Saksan markan suuruisista korkokuluista komissiolle ei ole missään vaiheessa annettu minkäänlaisia tietoja. Ne tarkoittavat oletettavasti G. Raithelin molemmista toimenpiteiden 16 ja 17 mukaisista lainoista maksama korkoja. Kyseisillä koroilla ei kuitenkaan rahoitettu rakenneuudistuskustannuksia. Kassavirrasta komissio toteaa, että yrityksen toiminnasta saatavaksi voitoksi ennakoitua määrää ei voida pitää rakenneuudistusta koskevissa suuntaviivoissa tarkoitettuna merkittävänä osuutena. Komissiolle ei ole myöskään ilmoitettu, jäikö mainittu kassavirta todellisuudessa yrityksen käyttöön, vai katettiinko sillä rakenneuudistuksesta aiheutuneita kustannuksia.

(172) Koska yritys alkoi tuottaa jonkin verran voittoa, sijoittaja muutti 30 päivänä maaliskuuta 1998 osan julkisista varoista myönnetyistä lainoista yksityisiksi lainoiksi. Tämä osuus oli kuitenkin tukien myöntämisajankohtana epävarma ja se maksettiin vasta rakenneuudistuksen jälkeen. Näin ollen voidaan olettaa, että jälkeenpäin suoritettu osuus oli mahdollinen vain yrityksen taloudellisen tilanteen paranemisen ansiosta, mikä oli valtiontukien tulosta. Komissio toteaa myös, että rahoitusosuus oli mahdollinen vain kyseisten lainojen kattamiseksi myönnetyn 90-prosenttisen takauksen ansiosta.(61) Tämä on lisäksi myös tapahtunut vasta rakenneuudistuksen päätyttyä. Tukien myöntämishetkellä toimenpiteen toteutuminen oli epävarmaa, eikä ole selvää, millä varoilla se rahoitettiin. Rakenneuudistuskustannuksia koskevan yhteenvedon puuttuessa ei ole myöskään mahdollisuuksia varmistaa, oliko yksityinen rahoitusosuus merkittävä.

(173) Rakenneuudistustukia voidaan myöntää vain sellaisen lopullisen rakenneuudistussuunnitelman perusteella, joka käsittää myös toimenpiteitä tuesta mahdollisesti aiheutuvien kielteisten vaikutusten tasoittamiseksi ja merkittävän yksityisistä varoista peräisin olevan rahoitusosuuden. Koska käytettävissä ei ole tietojen antamista koskevasta välipäätöksestä huolimatta tosiseikkoja, jotka osoittaisivat tuen myönnetyksi tällaisten ehtojen mukaisesti, on syytä olettaa, että kyseiset ehdot eivät ole todellisuudessa toteutuneet. Kahla II:lle vuoteen 1996 asti myönnetyt tapauskohtaiset tuet ovat näin ollen yhteismarkkinoille soveltumattomia rakenneuudistustukia.

(174) Tästä syystä komissio ei voi päätellä, että Kahla II:lle vuoteen 1996 mennessä myönnetyt tapauskohtaiset tuet voitaisiin katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi.

Kahla II:lle vuoden 1997 jälkeen myönnetyt tuet

(175) Ottaen huomioon yrityksen toiminnan tuottamat vähäiset voitolliset tulokset komissio katsoo, että Kahla II:ta ei voida enää vuoden 1997 jälkeen pitää vaikeuksissa olevana yrityksenä. Saksan esittämän pyynnön mukaisesti komissio arvioi Kahla II:lle myönnettyjä tukia aluetukiin sovellettavien suuntaviivojen perusteella. Komissio muistuttaa, että tämä koskee vain tapauskohtaisina tukina arvioitavia toimenpiteitä 30 ja 32, koska muut toimenpiteet ovat voimassa olevia tukia.

(176) Aluetukia koskevien suuntaviivojen mukaisesti vain yhdelle yritykselle myönnetty yksittäinen tapauskohtainen tuki vaikuttaa merkittävästi kilpailuun kyseisillä markkinoilla, vaikka sen aluekehitystä edistävä vaikutus saattaa jäädä vähäiseksi. Ne ovat yleensä tarkasti kohdistettuja tai alakohtaisia teollisuuspoliittisia toimenpiteitä eivätkä vastaa varsinaisen aluetukipolitiikan henkeä ja tarkoitusta. Näin ollen kyseiset tuet eivät täytä aluetukea koskevissa suuntaviivoissa mainittuja ehtoja, jollei toisin todisteta. Komissio toteaa, että posliinimarkkinat ovat kylläiset ja ala kärsii ylikapasiteetista. Tämä täydentää tapauskohtaisia tukia koskevia kielteisiä oletuksia, koska kaikki investointituet vaikuttaisivat alaan todennäköisesti kielteisesti.

(177) Aluetukien tavoitteena ovat joko tuottavat investoinnit (alkuinvestoinnit) tai investointeihin liittyvä työpaikkojen luominen. Alkuinvestointi tarkoittaa investointia laitteisiin uutta yritystoimipaikkaa perustettaessa, laajennettaessa olemassa olevaa yritystoimipaikkaa tai muutettaessa perusteellisesti olemassa olevan yritystoimipaikan tuotteita tai tuotantomenetelmää (järkiperäistämällä, vaihtamalla tuotetta tai nykyaikaistamalla).

(178) Komissio toteaa aluksi, että osa kyseisistä tuista (toimenpide 32) koostuu avustuksista, jotka on ilmoituksen mukaan myönnetty tutkimukseen ja kehitykseen, työntekijöiden sopeuttamiseen, osallistumiseen messuille ja kustannusten alentamiseen. Kyseiset menot eivät ole investointeja. Toimenpide 30 on puolestaan takaus lainalle, joka oltaisiin voitu käyttää investointeihin, mutta Saksa ei ole missään vaiheessa näin väittänyt.

(179) Komissio on nimenomaan ja muodollisesti kehottanut Saksaa esittämään kuvauksen toteutetuista tai toteutettavista investoinneista. Jotta voitaisiin tutkia, onko alkuinvestointeja toteutettu, Saksa on esittänyt vain taulukoissa 7 ja 9 esitetyt investointisuunnitelmat. Saksa ei ole toimittanut väitetystä investointihankkeesta minkäänlaista kuvausta. Kyseisten suunnitelmien mukaan ostettiin koneita ja investoitiin olemassa oleviin laitteisiin. Koska muuta selvitystä ei ole annettu, komissio ei voi päätellä, että kyseiset investoinnit liittyisivät yritystoimipaikan laajentamiseen tai tuotetta taikka tuotantomenetelmää koskevan perusteellisen muutoksen toteuttamiseen.

(180) Vaikka asia olisikin näin, komissio ei voi perustaa tätä asiaa koskevaa arviotaan minkäänlaisiin tietoihin. Näin ollen tukikelpoisia kokonaiskustannuksia ei voida määritellä. Tästä syystä on mahdotonta todeta, jääkö tuki 35 prosentin suurinta mahdollista tuki-intensiteettiä vähäisemmäksi ottaen huomioon kumulointi muiden hyväksyttyihin tukiohjelmiin kuuluvien investointitukien (toimenpiteet 28, 29 ja osa toimenpiteestä 33) kanssa.

(181) Aluetukia koskevien suuntaviivojen 4.2 kohdan mukaisesti tuen vastaanottajan rahoitusosuuden on lisäksi oltava vähintään 25 prosenttia, jotta tuotannollisten investointien kannattavuus ja terveys voitaisiin taata. Tähän vähimmäismäärään ei saa sisältyä tukea. Tämä ei toteudu esimerkiksi silloin, jos valtiontukea sisältävä laina on myönnetty alennetulla korolla tai valtion takaamana.

(182) Komissio on kehottanut Saksaa nimenomaan ja muodollisesti antamaan tiedot kaikista sijoittajan suorittamista tai sen tulevista rahoitusosuuksista. Käytettävissä olevien tietojen mukaan sijoittaja on 30 päivänä maaliskuuta 1998 muuttanut julkiset lainat markkinakorkoisiksi lainoiksi. On kuitenkin syytä epäillä mahdollisuutta pitää kyseisiä lainoja yksityisinä rahoitusosuuksina, joihin ei sisälly minkäänlaista tukea, koska ne liittyvät aikaisemmin myönnettyihin tukitoimenpiteisiin. Myös nämä markkinakorkoiset lainat katettiin edelleen 90-prosenttisella valtiontakauksella. Taulukon 8 perusteella ilmoituksen mukaan vuosina 1997 ja 1998 toteutettujen investointien omarahoitusosuus oli yhteensä 2,406 miljoonaa Saksan markkaa. Tämän määrän alkuperästä ei kuitenkaan esitetty minkäänlaista selvitystä. Kyseisen selvityksen puuttuessa komissio ei voi päätellä, että tuen vastaanottajan rahoitusosuus olisi vähintään 25 prosenttia investoinnin kokonaiskustannuksista.

(183) Näitä toimenpiteitä ei voida myöskään pitää yhteismarkkinoille soveltuvina toimintatukina, koska ne eivät täytä aluetukia koskevissa suuntaviivoissa asetettuja ehtoja. Mainittujen ehtojen mukaan kyseisiä tukia voidaan myöntää, jos ne ovat alueelliseen kehitykseen kohdistuvan vaikutuksensa ja laatunsa vuoksi perusteltuja ja niiden määrä on tasoitettaviin epäkohtiin nähden kohtuullinen. Saksa ei ole todistanut minkään näistä ehdoista toteutuvan. Saksa ei ole myöskään osoittanut, että tukien ajallinen kesto on rajattu ja että ne ovat asteittain alenevia.

(184) Yhteenvetona on todettava, ettei komissio voi päätellä Kahla II:n ilmoituksen mukaan vuodesta 1997 alkaen tekemien investointien olevan alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa tarkoitettuja tukikelpoisia investointeja. Todisteita ei ole esitetty myöskään siitä, että 25 prosenttiin kokonaiskustannuksista ei sisältyisi tukea ja että tuen vastaanottaja olisi ne rahoittanut. Komissio ei voi lopulta myöskään päätellä, että tuella olisi myönteisiä vaikutuksia alueeseen tai markkinoihin. Näin ollen komissio ei voi todeta, että tukia voitaisiin pitää alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvina.

VII PÄÄTELMÄT

(185) Komissio toteaa, että Saksa on myöntänyt kyseisen tuen EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti. Käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio