Neuvoston lausunto,

annettu 12 päivänä helmikuuta 2001,

Italian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2000-2004

(2001/C 77/03)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:

Neuvosto tarkasteli 12 päivänä helmikuuta 2001 Italian tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2000-2004. Neuvosto pitää hyvänä julkisen talouden tasapainoa koskevien vuoden 2000 ja sitä seuraavien vuosien tavoitteiden tarkistamista, jota suositettiin talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa. Neuvosto pitää tervetulleena sitä, että velkasuhteen alentaminen alle 100 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2003 vahvistetaan, vaikka vuoden 2000 tavoite onkin korkeampi kuin vakausohjelman ensimmäisessä tarkistuksessa. Koska velkasuhde kuitenkin on edelleen korkea ja väestön ikääntyminen luo tulevaisuudessa lisähaasteita julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydelle, neuvosto katsoo, että Italian julkisen talouden tarkistetut tavoitteet olisivat voineet olla kunnianhimoisempia.

Neuvosto toteaa Italian aikovan jatkaa alkuperäisessä vakausohjelmassa luonnosteltua julkisen talouden strategiaa, jolla pyritään pitämään perusylijäämä suurena ja alentamaan juoksevia menoja suhteessa BKT:hen samalla kun kevennetään jonkin verran verorasitusta. Odotettua suurempien verotulojen oletetaan tukevan ohjelmassa kaavailtuja verojen ja sosiaaliturvamaksujen alennuksia. Perusylijäämän odotetaan kasvavan ja olevan tarkastelukauden aikana keskimäärin 5,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Perusrahoitusasema ohjelmakauden aikana luo varmuusmarginaalin 3 prosentin alijäämäkynnyksen ylittämisen välttämiseksi tavanomaisissa suhdannevaihteluissa, mikä merkitsee, että Italia täyttää edelleen vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimukset vuoteen 2004 asti.

Neuvosto panee merkille vaaran, että vakausohjelman tarkistuksessa kaavailtu julkisen talouden kehitys ei toteudu suunnitelman mukaisena. Makrotalouden ennusteet, joissa oletetaan BKT:n kasvun kiihtyvän huomattavasti vuoden 1999 1,4 prosentista vuodessa yli 3 prosenttiin vuosina 2002-2004, voivat olla optimistisia myös suhteessa ulkoisen toimintaympäristön viimeaikaiseen kehitykseen. Toisaalta korko-oletukset ovat melko varovaisia rahoitusmarkkinoiden viimeaikainen kehitys huomioon ottaen.

Käytettävissä olevat tiedot eivät tällä hetkellä mahdollista kattavan arvion tekemistä vuoden 2000 talousarvion toteutumisesta. Jos julkisen talouden alijäämä olisi suurempi kuin uusi tavoite, 1,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, Italia ei kuitenkaan olisi täysin noudattanut neuvoston viimevuotisessa lausunnossa eikä kesäkuun 2000 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa esitettyjä suosituksia. Vuoden 2001 ja sitä seuraavien vuosien osalta on syytä olla huolissaan siitä, että suunniteltujen tulojen kasvu, jonka perusteella veroja ja sosiaaliturvamaksuja on aiottu alentaa, ei ehkä olekaan täysin rakenteellista ja että vuoden 2001 talousarviolakiin sisältyvät menoja vähentävät toimenpiteet eivät ehkä tehoa täysin.

Edellä esitettyjen näkökohtien perusteella neuvosto kehottaa Italiaa sitoutumaan lujasti ohjelman tavoitteiden saavuttamiseen. Perusylijäämien olisi pysyttävä ohjelmassa ennustetulla korkealla tasolla. Poikkeamiin suunnitelluista alijäämä- ja perusylijäämätavoitteista olisi puututtava heti ja ryhdyttävä korjaustoimiin. Tämä olisi varmistettava muiden menojen kuin korkomenojen tiukalla valvonnalla. Neuvosto rohkaisee Italiaa toteuttamaan muiden kuin korkomenojen alentamisen suhteessa BKT:hen järkeistämällä entistä tehokkaammin ja laajemmin julkisia menoja, millä pyritään parantamaan talouden tarjontapuolen toimintaedellytyksiä.

Vaikka Italia täyttää vakaus- ja kasvuohjelman vaatimukset, sen olisi käytettävä jokaista mahdollista tilaisuutta hyväkseen parantaakseen julkisen talouden tavoitteita tulevaisuudessa ja nopeuttaakseen vakauttamista, jotta julkisen talouden velkasuhteen aleneminen nopeutuisi. Neuvosto suosittaa, että verojen ja sosiaaliturvamaksujen alentamisesta tulevaisuudessa tehtäviin päätöksiin liitettäisiin vastaavat menoleikkaukset.

Alkuperäisestä vakausohjelmasta antamansa lausunnon(2) ja ensimmäisestä vakausohjelman tarkistuksesta antamansa lausunnon(3) mukaisesti neuvosto on pannut merkille, että Italia ei ole toteuttanut uusia toimenpiteitä niiden keskipitkän aikavälin rakenteellisten haasteiden ratkaisemiseksi, joita julkiselle taloudelle aiheutuu eläkkeistä ja muista ikään liittyvistä julkisen talouden menoista. Eläkejärjestelmän ehtojen uudelleenarviointia, joka on suunniteltu toteutettavaksi myöhemmin tänä vuonna, ei olisi lykättävä. Neuvosto kehottaa Italiaa käsittelemään tätä asiaa päättäväisesti. Vaikka vuoden 2001 talousarviolakiin sisältyy joitakin eläkkeisiin liittyviä erillistoimenpiteitä, neuvosto kannattaa laajempaa otetta. Eläkejärjestelmän uudelleenarviointi olisi toteutettava Italian sosiaaliturvajärjestelmän laajemman uudistamisen yhteydessä.

(1) EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

(2) EYVL C 68, 11.3.1999, s. 1.

(3) EYVL C 98, 6.4.2000, s. 2.