96/280/EY: Komission suositus, annettu 3 päivänä huhtikuuta 1996, pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro L 107 , 30/04/1996 s. 0004 - 0009



KOMISSION SUOSITUS, annettu 3 päivänä huhtikuuta 1996, pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (96/280/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 155 artiklan toisen luetelmakohdan, sekä katsoo, että yhtenäisen ohjelman pienten ja keskisuurten yritysten ja käsityöläisammattien harjoittajien hyväksi (1), jäljempänä `yhtenäinen ohjelma`, täytäntöönpano kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevan valkoisen kirjan mukaisesti edellyttää, että toteutetaan johdonmukaiset, näkyvät ja tehokkaat puitteet, joissa voidaan harjoittaa pk-yrityksiä suosivaa yrityspolitiikkaa, erilaisia yhteisön politiikkoja kohdistettiin jo paljon ennen yhtenäisen ohjelman täytäntöönpanoa pk-yrityksiin ja niiden määrittelyssä jokaisessa ohjelmassa käytettiin eri perusteita; jotkin yhteisön politiikat ovat kehittyneet ilman yhteistä lähestymistapaa tai perusteellista harkintaa niistä tekijöistä, joista pk-yritys objektiivisesti katsoen muodostuu, tämä on johtanut pk-yrityksen määrittelyperusteiden kirjavuuteen ja sen myötä siihen, että yhteisön tasolla on käytössä lukuisia erilaisia pk-yritysten määritelmiä Euroopan investointipankin (EIP) ja Euroopan investointirahaston (EIR) käyttämien sekä varsin laajan joukon eri jäsenvaltioissa käytettävien määritelmien lisäksi, useissa jäsenvaltiossa ei ole yleistä määritelmää, vaan ne toimivat tilanteen mukaan paikalliseen käytäntöön perustuvien tai alakohtaisesti sovellettavien sääntöjen mukaan; toisissa jäsenvaltioissa taas pitäydytään tiukasti pk-yritysten valtion tukia koskevissa yhteisön suuntaviivoissa (2) olevaan määritelmään, erilaiset määritelmät yhteisön tasolla ja kansallisella tasolla voivat aiheuttaa epäjohdonmukaisuutta ja lisäksi vääristää kilpailua yritysten välillä; yhtenäisen ohjelman tavoitteena on yhteensovittaa paremmin eri pk-yrityksiä suosivia yhteisön aloitteita ja toisaalta näitä ja kansallisen tason aloitteita; näitä tavoitteita ei voida toteuttaa onnistuneesti, ellei kysymystä pk-yritysten määritelmästä selvennetä, komission kertomuksessa Madridissa 15 ja 16 päivänä joulukuuta 1995 kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle korostetaan, että tarvitaan uudelleen painotettuja toimia pk-yritysten hyväksi, jotta voidaan luoda enemmän työpaikkoja kaikilla talouden toimialoilla, tutkimusta 29 päivänä syyskuuta 1994 käsitellyt neuvosto sopi siitä, että pk-yrityksiä suosivaan kohteluun olisi liitettävä selkeämpi määrittely siitä, mitä pienellä tai keskisuurella yrityksellä tarkoitetaan; sen vuoksi neuvosto on pyytänyt komissiota tutkimaan uudelleen pk-yritysten määrittelyssä käytettäviä perusteita, teollisuutta 28 päivänä toukokuuta 1990 käsitelleen neuvoston pyynnöstä vuonna 1992 esitetyssä ensimmäisessä kertomuksessa komissio oli jo tehnyt yhteisön tasolla käytettävien määritelmien määrän kasvun rajoittamista koskevan ehdotuksen; komissio piti erityisesti parhaana seuraavien neljän perusteen käyttöönottoa: henkilöstömäärää, liikevaihtoa, taseen loppusummaa ja riippumattomuutta, ja ehdotti kynnysarvoiksi 50:tä työntekijää pienille ja 250:tä työntekijää keskisuurille yrityksille, tämä määritelmä on otettu käyttöön pk-yritysten valtion tukia koskevissa yhteisön suuntaviivoissa sekä kaikissa muissa vuonna 1992 tai myöhemmin käyttöön otetuissa tai tarkistetuissa valtion tukia koskevissa suuntaviivoissa tai tiedonannoissa (tämä koskee erityisesti komission tiedonantoa jäsenvaltioille nopeutetusta pk-yritysten tukijärjestelmien hyväksymismenettelystä (3), ja muutoksista voimassa oleviin järjestelmiin, ympäristönsuojelun valtion tukia koskevia suuntaviivoja (4) sekä vaikeuksissa olevien pk-yritysten pelastamiseen ja rakennemuutokseen myönnettäviä valtion tukia koskevia suuntaviivoja (5)), muissa toimenpiteissä määritelmä otetaan käyttöön kokonaisuudessaan tai osittain, erityisesti perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla, yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä 25 päivänä kesäkuuta annetussa neljännessä neuvoston direktiivissä 78/660/ETY (6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/8/EY (7), yhteisön korkohyvityksistä Euroopan investointipankin pienille ja keskisuurille yrityksille väliaikaisen lainajärjestelmän puitteissa antamien lainojen osalta 19 päivänä huhtikuuta 1994 tehdyssä neuvoston päätöksen 94/217/EY (8) ja komission tiedonannossa yhteisön aloitteesta pk-yrityksille rakennerahastojen mukaan (9), täyttä lähentymistä ei kuitenkaan ole vielä saavutettu; tietyissä ohjelmissa sovelletaan vielä sangen erilaisia kynnyksiä tai sivuutetaan tietyt perusteet, kuten riippumattomuus, on asianmukaista, että lähentyminen jatkuu ja että se saatetaan päätökseen pk-yritysten valtion tukia koskevissa yhteisön suuntaviivoissa asetettujen sääntöjen perusteella ja että komissio soveltaa kaikessa harjoittamassaan politiikassa samoja perusteita ja samoja kynnyksiä, joita se edellyttää jäsenvaltioiden noudattavan, yritysten kohtelun yhteismarkkinoilla, joilla ei ole sisäisiä rajoja, on perustuttava yhteisille säännöille, erityisesti kansallisten tai yhteisön valtion tukien osalta, tämä lähestymistapa on sitäkin tarpeellisempi, kun otetaan huomioon pk-yrityksiä avustavien kansallisten ja yhteisön toimien laaja vuorovaikutus esimerkiksi rakennerahastojen ja tutkimuksen osalta; tämä tarkoittaa sitä, että on vältettävä tilanteita, joissa yhteisö kohdistaa toimintansa tiettyyn ja jäsenvaltio toiseen luokkaan kuuluviin pk-yrityksiin, jos komissio, jäsenvaltiot, EIP ja EIR käyttävät samaa määritelmää, se voimistaisi pk-yrityksiin suunnattujen politiikkojen johdonmukaisuutta ja tehokkuutta sekä vähentäisi sen vuoksi kilpailun vääristymisen vaaraa; useat pk-yrityksiin kohdistuvat ohjelmat ovat lisäksi jäsenvaltioiden, yhteisön ja tietyissä tapauksissa EIP:n ja EIR:n yhdessä rahoittamia, ennen kuin tehdään ehdotuksia pk-yritysten määrittelyssä käytettäviksi kynnyksiksi, olisi korostettava, että tämä tilanteen järkeistämiseen ja viitenormin asettamiseen tähtäävä pyrkimys ei merkitse sitä, että nämä kynnykset ylittävät yritykset eivät ansaitsisi valtion tai yhteisön huomiota; olisi kuitenkin asianmukaisempaa ratkaista tämä ongelma asiaa koskevien ohjelmien, erityisesti kansainvälisten yhteistyöohjelmien puitteissa toteutettavilla erityisillä toimenpiteillä kuin käyttämällä tai säilyttämällä erilaisia pk-yritysten määritelmiä, palkattujen työntekijöiden lukumäärä on epäilemättä yksi tärkeimmistä perusteista, ja sitä on pidettävä määräävänä, kun taas taloudellisen perusteen käyttöönotto on välttämätön täydentävä toimenpide yrityksen todellisen merkityksen ja toiminnan sekä sen kilpailuaseman ymmärtämiseksi, ei olisi kuitenkaan suotavaa käyttää liikevaihtoa ainoana taloudellisena perusteena, sillä kauppa- ja jakelualan yritykset ovat luonteenomaisesti liikevaihdoltaan suurempia kuin tuotannolliset yritykset, ja sen vuoksi olisi käytettävä perusteena liikevaihdon kanssa liiketoiminnan yleistä tilaa kuvastavaa taseen loppusummaa siten, että näistä taloudellisista perusteista toisen ylitys voidaan sallia, myös riippumattomuus on yksi pääperusteista, sillä suureen ryhmittymään kuuluvalla pk-yrityksellä on käytettävissään sellaista rahoitusta ja tukea, joita vastaavan kokoisilla kilpailijoilla ei ole; on myös tarpeen sulkea pois sellaiset pk-yrityksistä koostuvat oikeushenkilöt, jotka muodostavat ryhmittymän, jonka tosiasiallinen taloudellinen voima on suurempi kuin pk-yrityksen, riippumattomuusperusteen osalta jäsenvaltioiden, EIP:n ja EIR:n olisi varmistettava, että määritelmää eivät kierrä tämän perusteen muodollisesti täyttävät yritykset, jotka ovat tosiasiassa yhden suuren yrityksen valvonnassa tai usean suuren yrityksen yhteisessä valvonnassa, julkisten sijoitusyhtiöiden tai riskipääomayhtiöiden osakkuus ei tavallisesti muuta yrityksen pk-yrityksen tyypillistä luonnetta, ja nämä osakkuudet voidaan siten sivuuttaa; sama koskee sijoittavien laitosten osakkuutta, sillä ne säilyttävät yleensä tietyn etäisyyden sijoittamaansa yhtiöön, on ratkaistava ongelma, joka koskee osakeyhtiöitä, jotka huolimatta siitä, että ne ovat pk-yrityksiä, eivät voi tarkasti ilmoittaa omistussuhteitaan osakkeenomistuksen pirstoutumisen ja osakkeenomistajien nimettömyyden takia eivätkä siten tiedä, täyttävätkö ne edellytykset riippumattomuudesta, tämän vuoksi pk-yritysten määrittelylle on asetettava sangen tiukat perusteet, jos niihin kohdistettavien toimenpiteiden on aidosti määrä hyödyttää yrityksiä, jotka kokonsa takia ovat epäedullisessa asemassa, 500 työntekijän kynnys ei ole tosiasiassa erotteleva, sillä sen piiriin kuuluvat lähes kaikki yritykset (99,9 prosenttia 14 miljoonasta yrityksestä) sekä lähes kolme neljännestä Euroopan taloudesta mitattuna työllisyydellä ja liikevaihdolla; lisäksi 500 työntekijän yrityksellä on mahdollisuus käyttää sellaisia henkilöstöön, rahoitukseen ja tekniikkaan liittyviä voimavaroja, jotka ovat kokonaan ulkopuolella keskisuuren yrityksen toimintakehyksen, jossa omistus ja liikkeenjohto ovat samoissa käsissä ja yritys usein perheyritys ja ilman määräävää markkina-asemaa, usein vahvan markkina-asemansa lisäksi 250-500 työntekijän yrityksillä on hyvin vakaa tuotannon, myynnin, markkinoinnin, tutkimuksen ja henkilöstöhallinnon alojen hallintorakenne, mikä erottaa ne selvästi korkeintaan 250 työntekijän keskisuurista yrityksistä, joissa nämä rakenteet ovat paljon hauraampia; siten 250 työntekijän kynnys vastaa paremmin pk-yrityksen todellisuutta, yleisin yhteisön tasolla käytetty määritelmä on jo tällä hetkellä 250 työntekijää, ja se on otettu useiden jäsenvaltioiden lainsäädäntöön pk-yritysten valtion tukia koskevien yhteisön suuntaviivojen johdosta; myös EIP on päättänyt soveltaa tätä määritelmää merkittävään osaan myönnettävistä lainoista päätöksessä 94/217/EY määrätyn pk-yritysjärjestelmän puitteissa, Eurostatin lukujen mukaan 250 työntekijän yrityksen liikevaihto ei ylitä 40:tä miljoonaa ecua; sen vuoksi vaikuttaa järkevältä soveltaa 40 miljoonaan ecuun asetettua kynnystä liikevaihdosta (vuoden 1994 luvut); tuoreet laskelmat osoittavat liikevaihdon ja taseen loppusumman välisen suhteen olevan keskimäärin 1,5 pk-yritysten ja pienten yritysten osalta (10), tämän johdosta taseen loppusummaa koskeva kynnys olisi asetettava 27 miljoonaan ecuun, kuitenkin pk-yritykset on eroteltava keskisuuriin yrityksiin, pieniin yrityksiin ja mikroyrityksiin; viimeksi mainittuja ei ole sekoitettava käsityöläisyrityksiin, jotka edelleen määritellään erityispiirteidensä johdosta kansallisella tasolla, pieniä yrityksiä koskevat kynnykset on vahvistettava samalla tavalla, mikä merkitsee liikevaihdolle 7 miljoonan ecun kynnystä ja taseen loppusummalle 5 miljoonan ecun kynnystä, valitut kynnysarvot eivät välttämättä kuvasta keskimääräistä pk-yritystä tai pientä yritystä, vaan ne edustavat ylärajoja, joiden tarkoitus on mahdollistaa kaikkien luonteeltaan pk-yritysten tai pienyritysten kaltaisten yritysten sisällyttäminen johonkin luokkaan, pk-yritysten määrittelemiseksi asetettuja kynnyksiä liikevaihdolle ja taseen loppusummalle olisi tarkistettava tarpeen mukaan taloudellisten olojen, kuten hintatasot ja yritysten tuottavuuden kasvu, muuttumisen huomioon ottamiseksi, pk-yritysten valtion tukia koskevia yhteisön suuntaviivoja on muutettava siten, että korvataan nykyiset määritelmät viittauksilla tässä suosituksessa oleviin määritelmiin, on tarpeen määrätä, että seuraavan kerran muutettaessa neljättä neuvoston direktiiviä 78/660/ETY, jolla annetaan jäsenvaltioille oikeus vapauttaa pk-yritykset tietyistä kirjanpitonsa julkistamiseen liittyvistä velvollisuuksista, komissio ehdottaa, että direktiivissä käytetty määritelmä korvataan viittauksella tähän suositukseen, pk-yritysten hyväksi toteutettavien toimenpiteiden arvioinnin osalta on myös suotavaa, että komissio, jäsenvaltiot, EIP ja EIR määrittelevät tarkkaan, mitkä yritykset voivat näistä toimenpiteistä hyötyä, sekä jaottelevat pk-yritykset niiden koon perusteella eri luokkiin, koska kohderyhmän parempi tuntemus mahdollistaa ehdotettujen pk-yrityksiä koskevien toimenpiteiden sovittamisen ja paremman kohdentamisen ja siten niiden tehostamisen, koska jäsenvaltioille, EIP:lle ja EIR:lle on sallittava tietty joustavuus niiden vahvistaessa yhteisön tasoa alempia kynnyksiä silloin, kun ne haluavat kohdistaa toimenpiteitään erityisiin luokkiin kuuluviin pk-yrityksiin, nämä kynnykset edustavat vain enimmäisrajoja, hallinnon yksinkertaistamiseksi jäsenvaltiot, EIP ja EIR voivat käyttää ainoastaan yhtä perustetta, erityisesti henkilöstömäärää, pannessaan täytäntöön joitakin politiikkojaan; tämä joustavuus ei kuitenkaan koske niitä erilaisia valtion tukijärjestelmiä, joiden yhteydessä on noudattava myös rahoitukseen liittyviä perusteita, ja tämä suositus koskee ainoastaan yhteisössä ja Euroopan talousalueella sovellettavien yhteisön politiikkojen yhteydessä käytettävää pk-yritysten määritelmää, ON ANTANUT SEURAAVAN SUOSITUKSEN: 1 artikla Suositellaan, että jäsenvaltiot, Euroopan investointipankki ja Euroopan investointirahasto - noudattavat liitteen 1 artiklan määräyksiä pk-yrityksiin, keskisuuriin yrityksiin, pieniin yrityksiin tai mikroyrityksiin kohdistetuissa ohjelmissaan, - noudattavat liikevaihtoa ja taseen loppusummaa koskevia ylärajoja, kun komissio muuttaa niitä liitteen 2 artiklan mukaisesti, - toteuttaa tarvittavat toimenpiteet liitteen 3 artiklan 2 kohdassa määrättyjen kokoluokkien käyttämiseksi erityisesti silloin, kun kyseessä on yhteisön rahoitusvälineiden valvonta. 2 artikla Liitteen 1 artiklassa vahvistettuja kynnysarvoja on pidettävä ylärajoina. Jäsenvaltiot, Euroopan investointipankki ja Euroopan investointirahasto saavat tietyissä tapauksissa vahvistaa alempia kynnyksiä. Pannessaan täytäntöön joitakin politiikkojaan ne voivat lisäksi soveltaa ainoastaan henkilöstömäärää koskevaa perustetta, lukuun ottamatta sellaisia aloja, joihin sovelletaan erilaisia valtion tukia koskevia sääntöjä. 3 artikla Jotta komissiolla olisi mahdollisuus arvioida saavutettu edistys, jäsenvaltiota, Euroopan investointipankkia ja Euroopan investointirahastoa kehotetaan ilmoittamaan komissiolle ennen 31 päivää joulukuuta 1997 tämän suosituksen noudattamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä. 4 artikla Tämä suositus koskee yhteisössä ja Euroopan talousalueella sovellettavien yhteisön politiikkojen yhteydessä käytettävää pk-yritysten määritelmää, ja se on osoitettu kaikille jäsenvaltioille, Euroopan investointipankille ja Euroopan investointirahastolle. Tehty Brysselissä 3 päivänä huhtikuuta 1996. Komission puolesta Christos PAPOUTSIS Komission jäsen (1) KOM (94) 207 lopullinen (2) EYVL N:o C 213, 19.8.1992, s. 2 (3) EYVL N:o C 213, 19.8.1992, s. 10 (4) EYVL N:o C 72, 10.3.1994, s. 3, alaviite 16 (5) EYVL N:o C 368, 23.12.1994, s. 12 (6) EYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 11 (7) EYVL N:o L 82, 25.3.1994, s. 33 (8) EYVL N:o L 107, 28.4.1994 s. 57; katso tätä asiaa koskeva komission kertomus KOM (94) 434 lopullinen, 19.10.1994 (9) EYVL N:o C 180, 1.7.1994, s. 10 (10) Lähde: tietokanta BACH (Banque des comptes harmonisés). LIITE KOMISSION HYVÄKSYMÄ PIENTEN JA KESKISUURTEN YRITYSTEN MÄÄRITELMÄ 1 artikla 1. Pienet ja keskisuuret yritykset, jäljempänä `pk-yritykset`, määritellään yrityksiksi, - joiden palveluksessa on vähemmän kuin 250 työntekijää ja - joiden joko vuosiliikevaihto on enintään 40 miljoonaa ecua tai taseen loppusumma on enintään 27 miljoonaa ecua - ja jotka täyttävät 3 kohdassa määritellyn perusteen riippumattomuudesta. 2. Kun on tarpeen tehdä ero pienten ja keskisuurten yritysten välillä, `pieni yritys` määritellään yritykseksi - jonka palveluksessa on vähemmän kuin 50 työntekijää ja - jonka joko vuosiliikevaihto on enintään 7 miljoonaa ecua tai taseen loppusumma on enintään 5 miljoonaa ecua - ja joka täyttää 3 kohdassa määritellyn perusteen riippumattomuudesta. 3. Riippumattomia yrityksiä ovat ne yritykset, joiden pääomasta tai äänivaltaisista osakkeista 25 prosenttia tai enemmän ei ole yhden sellaisen yrityksen omistuksessa tai sellaisten yritysten yhteisomistuksessa, joihin ei voida soveltaa tilanteen mukaan joko pk-yrityksen tai pienen yrityksen määritelmää. Tämä kynnysarvo voidaan ylittää kahdessa seuraavassa tapauksessa: - jos yritys on julkisten sijoitusyhtiöiden, riskipääomayhtiöiden tai sijoittavien laitosten omistuksessa edellyttäen, että nämä eivät yksin tai yhdessä valvo yritystä, - jos yrityksen pääoma on jakautunut siten, että sen omistuksen määrittäminen ei ole mahdollista, ja jos yritys vakuuttaa voivansa täydellä syyllä olettaa, ettei 25 prosentin suuruinen tai suurempi osuus yrityksestä ole yhden sellaisen yrityksen omistuksessa tai sellaisten yritysten yhteisomistuksessa, joihin ei voida soveltaa tilanteen mukaan joko pk-yrityksen tai pienen yrityksen määritelmää. 4. Laskettaessa 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja kynnysarvoja on siten tarpeen laskea yhteen asiaankuuluvat luvut kyseisen yrityksen ja kaikkien sen suoraan tai epäsuorasti 25 prosentin suuruisen tai suuremman pääoma- tai äänimääräosuuden perusteella hallitsemien yritysten osalta. 5. Kun on tarpeen tehdä ero mikroyritysten ja muiden pk-yritysten välillä, mikroyritykset määritellään yrityksiksi, joiden palveluksessa on vähemmän kuin 10 työntekijää. 6. Kun yritys tilinpäätöksen päivämääränä ylittää tai alittaa henkilöstömäärää koskevat kynnykset tai rahamääräiset ylärajat, yrityksen olisi saatava tai menetettävä pk-yrityksen, keskisuuren yrityksen, pienen yrityksen tai mikroyrityksen asema ainoastaan siinä tapauksessa, että ylitys tai alitus toistuu kahden peräkkäisen tilivuoden aikana. 7. Henkilöstön enimmäismäärä vastaa vuosityöyksiköiden (VTY) määrää, toisin sanoen kokopäiväisten työntekijöiden määrää yhden vuoden aikana, jolloin osa-aikaiset ja kausityöntekijät vastaavat VTY:n osia. Viitteenä käytettävä vuosi on viimeisin hyväksytty tilivuosi. 8. Liikevaihdon ja taseen loppusumman osalta kynnykset koskevat viimeisintä hyväksyttyä tilivuotta. Sellaisten vastikään perustettujen yritysten osalta, joiden kirjanpitoa ei vielä ole hyväksytty, kynnykset on määritettävä tilivuoden kuluessa tehdyn luotettavan arvion perusteella. 2 artikla Komissio muuttaa valittuja liikevaihtoa ja taseen loppusummaa koskevia enimmäismääriä tarvittaessa sekä tavallisesti joka neljäs vuosi tämän suosituksen antamisesta taloudellisen tilanteen muuttumisen huomioon ottamiseksi. 3 artikla 1. Komissio sitoutuu toteuttamaan asianmukaiset toimenpiteet varmistaakseen, että 1 artiklassa annettua pk-yritysten määritelmää sovelletaan kaikkiin sen hallinnoimiin ohjelmiin, joissa mainitaan käsitteet `pk-yritys`, `keskisuuri yritys`, `pieni yritys` tai `mikroyritys`. 2. Komissio sitoutuu toteuttamaan asianmukaiset toimenpiteet tuottamiensa tilastojen mukauttamiseksi vastaamaan seuraavia kokoluokkia: - ei työntekijöitä - 1-9 työntekijää - 10-49 työntekijää - 50-249 työntekijää - 250-499 työntekijää - 500 työntekijää tai enemmän. 3. Parhaillaan voimassa olevien yhteisön ohjelmien, joissa pk-yritykset määritellään muilla kuin 1 artiklassa mainituilla perusteilla, täytäntöönpanoa jatketaan näitä ohjelmia koskevien päätösten tekohetkellä pk-yrityksinä pidettyjen yritysten hyväksi siirtymäajan. Muutokset näissä ohjelmissa käytettäviin pk-yritysten määritelmiin voidaan tehdä ainoastaan ottamalla käyttöön tämän suosituksen sisältämä määritelmä ja korvaamalla käytetty määritelmä viittauksella tähän suositukseen. Tämän siirtymäajan olisi periaatteessa päätyttävä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997. Tämä ei kuitenkaan koske komission näiden ohjelmien perusteella tekemiä oikeudellisesti sitovia sitoumuksia. 4. Kun neljättä yhtiöoikeudellista direktiiviä 78/660/ETY muutetaan, komissio tekee ehdotuksen, että nykyisten perusteiden mukainen pk-yritysten määrittely korvataan viittauksella tähän suositukseen sisältyvään määritelmään. 5. Kaikissa komission antamissa säännöksissä, joissa mainitaan käsite `pk-yritys`, `keskisuuri yritys`, `pieni yritys` tai `mikroyritys` tai jokin muu vastaava käsite, viitataan tämän suosituksen sisältämään määritelmään.