LIITE III

4 ja 7 artiklassa tarkoitettu näytteenotto ja testaus

1. 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu näytteenotto ja testaus virallisia esiintyvyyskartoituksia varten suoritetaan seuraavasti: Näytteenottoon on kuuluttava maanäyte, jonka vakiokoko on vähintään 1 500 ml maa-ainesta/ha ja joka on otettu vähintään 100 osanäytteestä/ha mieluiten muodostaen suorakulmaisen ristikon niin, että koko tuotantotilan kattavien näytteenottopisteiden välinen leveys on vähintään 5 metriä ja pituus enintään 20 metriä. Koko näytettä käytetään jatkotutkimuksessa, johon kuuluvat kystien irrottaminen, lajinmääritys ja soveltuvissa tapauksissa patotyypin/virulenssiryhmän määritys. Testauksessa käytetään mainitun kasvintuhoojan erottamiseen seuraavia menetelmiä, jotka kuvataan asiaan liittyvissä validoiduissa ja kansainvälisesti tunnustetuissa diagnoosikäytännöissä: a) erotusta varten menetelmät, joissa käytetään Fenwick-astiaa, Schuiling-sentrifugia taikka Seinhorst- tai Kort-liettämislaitetta; b) havaitsemista ja tunnistamista varten jokin seuraavista: i) Globodera-kystien erottaminen jätteestä, minkä jälkeen lajit tunnistetaan yksittäisten kystien ja nuorten yksilöiden morfologian perusteella sekä tavanomaisella PCR-testillä, perustana Bulman & Marshall, 1997 (1) (jos epäillään G. tabacum -kasvintuhoojan esiintymistä, voidaan tehdä lisäksi tavanomainen PCR-testi, perustana Skantar et al., 2007 (2); ii) Globodera-kystien erottaminen jätteestä kystien morfologian perusteella, minkä jälkeen lajit tunnistetaan yksittäisten kystien ja nuorten yksilöiden morfologian perusteella sekä reaaliaikaisella PCR-testillä, perustana Gamel et al., 2017 (3); iii) peruna-ankeroisten kystien erottaminen jätteestä, ja sen jälkeen lajien toteaminen reaaliaikaisella PCR-testillä, perustana Gamel et al., 2017 (3).

2. 7 artiklassa tarkoitettu virallisia seurantakartoituksia varten suoritettavan näytteenoton menetelmä on jokin seuraavista: a) edellä 1 kohdassa tarkoitettu näytteenotto, jossa maa-ainesnäytteen vähimmäiskoko on 400 ml/ha; b) kohdennettu näytteenotto vähintään 400 ml:n maa-ainesnäytteestä sen jälkeen, kun juuret, joissa esiintyy näkyviä oireita, on silmämääräisesti tutkittu; tai c) näytteenotto vähintään 400 ml:n maa-ainesnäytteestä, joka on peräisin korjattujen perunoiden mukana olevasta maa-aineksesta, edellyttäen, että perunoiden tuotantotila on jäljitettävissä. 7 artiklassa tarkoitettu testaus virallisia seurantakartoituksia varten suoritetaan 1 kohdan mukaisesti.

3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, maa-ainesnäytteen vakiokokoa voidaan pienentää vähintään 400 ml:aan maa-ainesta/ha kussakin seuraavista tapauksista: a) on olemassa kirjalliset todisteet siitä, että tuotantotilassa ei ole viljelty eikä sillä ole ollut perunaa tai liitteessä I olevassa 1 kohdassa lueteltuja kasveja kuuteen vuoteen ennen virallista esiintyvyyskartoitusta; b) viimeisissä kahdessa peräkkäisessä virallisessa esiintyvyyskartoituksessa, joiden näytekoko on ollut 1 500 ml maa-ainesta/ha, ei ole löytynyt mainitun kasvintuhoojan yksilöitä, eikä tuotantotilassa ole ensimmäisen virallisen esiintyvyyskartoituksen jälkeen viljelty perunaa tai liitteessä I olevassa 1 kohdassa lueteltuja kasveja, lukuun ottamatta niitä, joiden osalta on 4 artiklan 1 kohdan nojalla tehtävä virallinen esiintyvyyskartoitus; c) viimeisessä virallisessa esiintyvyyskartoituksessa, jonka näytekoko on ollut vähintään 1 500 ml maa-ainesta/ha, ei ole löytynyt mainittuja kasvintuhoojia tai kuolleita mainittujen kasvintuhoojien kystia, eikä tuotantotilassa ole viimeisen virallisen esiintyvyyskartoituksen jälkeen viljelty perunaa tai liitteessä I olevassa 1 kohdassa lueteltuja kasveja, lukuun ottamatta niitä, joiden osalta on 4 artiklan 1 kohdan nojalla tehtävä virallinen esiintyvyyskartoitus.

4. Näytekokoa voidaan pienentää seuraavasti, jos kyseessä oleva pelto on joko suurempi kuin 8 ha tai suurempi kuin 4 ha a) käytettäessä 1 kohdassa tarkoitettua maa-ainesnäytteen vakiokokoa näytteet otetaan 1 kohdan mukaisesti ensimmäisiltä kahdeksalta hehtaarilta, mutta kunkin seuraavan hehtaarin osalta voidaan käyttää pienempää näytekokoa, joka on vähintään 400 ml maa-ainesta/ha; b) käytettäessä 3 kohdassa tarkoitettua pienempää näytekokoa näytteet otetaan 3 kohdan mukaisesti ensimmäisiltä neljältä hehtaarilta, mutta kunkin seuraavan hehtaarin osalta voidaan käyttää vielä pienempää näytekokoa, joka on vähintään 200 ml maa-ainesta/ha.

5. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetun pienemmän näytekoon käyttöä voidaan jatkaa myöhemmissä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa virallisissa esiintyvyyskartoituksissa niin kauan, kunnes kyseisestä tuotantotilasta ei enää löydy mainittuja kasvintuhoojia.

6. Maa-ainesnäytteen vakiokokoa voidaan pienentää vähintään 200 ml:aan maa-ainesta/ha edellyttäen, että tuotantotila sijaitsee alueella, joka on ilmoitettu vapaaksi mainitusta kasvintuhoojasta sekä nimetty, hoidettu ja kartoitettu asiaankuuluvien kasvinsuojelutoimenpiteitä koskevien kansainvälisten standardien mukaisesti (ISPM No 4) (4).

7. Maa-ainesnäytteen vähimmäiskoko on kaikissa tapauksissa 200 ml maa-ainesta tuotantotilaa kohti.

(1) Bulman, S.R. & Marshall, J.W. (1997), ”Differentiation of Australasian potato cyst nematode (PCN) populations using the Polymerase Chain Reaction (PCR)”, New Zealand Journal of Crop and Horticultural Science 25, s. 123–129.

(2) Skantar, A.M., Handoo, Z.A., Carta, L.K., Chitwood, D.J. (2007), ”Morphological and molecular identification of Globodera pallida associated with Potato in Idaho”, Journal of Nematology 39(2), s. 133–144.

(3) Gamel, S., Letort A., Fouville D., Folcher L., Grenier E. (2017), ”Development and validation of real-time PCR assays based on novel molecular markers for the simultaneous detection and identification of Globodera pallida, G. rostochiensis and Heterodera schachtii”, Nematology 19(7), s. 789–804.

(4) ISPM 4 (1995), ”Requirements for the establishment of pest free areas”, Rooma, IPPC, FAO, https://www.ippc.int/en/publications/614/.