NEUVOSTON ASETUS (EU) 2021/91,

annettu 28 päivänä tammikuuta 2021,

unionin kalastusaluksiin sovellettavien eräiden syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2021 ja 2022

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa määrätään, että neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 (1) edellytetään, että säilyttämistoimenpiteet hyväksytään ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot, mukaan lukien tarvittaessa tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomukset.

(3) Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet, mukaan lukien tarvittaessa tietyt niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kannan tai kalastuksen osalta ja otetaan asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet.

(4) Suurimmat sallitut saaliit (TACit) olisi vahvistettava Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu sekä ottaen huomioon myös ne näkemykset, jotka on tuotu esiin sidosryhmien, erityisesti asianomaisten neuvoa-antavien toimikuntien, kuulemisissa.

(5) Jos kannoista ei ole riittäviä tai luotettavia tietoja kokoarvioiden tekemiseksi, kantojen hoitotoimenpiteissä ja TAC-tasoissa olisi noudatettava kalastuksenhoidon ennalta varautuvaa lähestymistapaa, sellaisena kuin se määritellään asetuksen (EU) N:o 1380/2013 4 artiklan 1 kohdan 8 alakohdassa, samalla kun otetaan huomioon kantakohtaiset tekijät, mukaan lukien erityisesti saatavilla olevat tiedot kantojen kehittymissuuntauksista sekä sekakalastukseen liittyvät näkökohdat.

(6) Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 4 kohdan mukaan yksittäisten monivuotisten suunnitelmien alaisten kantojen TACit olisi vahvistettava kyseisissä suunnitelmissa määriteltyjen sääntöjen mukaisesti. Läntisten vesialueiden monivuotinen suunnitelma vahvistettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2019/472 (2), ja se tuli voimaan vuonna 2019. Koska vaihteluvälejä, jotka mahdollistavat kestävän enimmäistuoton saavuttamisen (FMSY), ei voida määrittää yhdellekään tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvalle kannalle, joka kuuluu läntisten vesialueiden monivuotisen suunnitelman soveltamisalaan, kyseisten kantojen kalastusmahdollisuudet olisi vahvistettava kyseisen suunnitelman tavoitteiden mukaisesti ja ottaen huomioon parhaat käytettävissä olevat tieteelliset lausunnot sekä kalastuksenhoidon ennalta varautuva lähestymistapa silloin, kun riittäviä tieteellisiä tietoja ei ole saatavilla, ja ottaen samalla huomioon myös vaikeus kalastaa kaikkia kantoja samanaikaisesti kestävän enimmäistuoton tasolla, erityisesti tilanteissa, joissa tämä johtaa kalastuksen ennenaikaiseen kieltämiseen.

(7) Kun johonkin kantaan liittyvä TAC myönnetään ainoastaan yhdelle jäsenvaltiolle, on aiheellista valtuuttaa kyseinen jäsenvaltio perussopimuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrittelemään kyseisen TACin taso. Olisi annettava säännöksiä, joilla varmistetaan, että asianomainen jäsenvaltio toimii kyseistä TACin tasoa vahvistaessaan tavalla, joka on täysin yhdenmukainen yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen kanssa.

(8) Tiettyjen TACien osalta sellaisten jäsenvaltioiden, joilla ei ole omaa kiintiötä, käytettävissä on jaettuja kiintiöitä, jotka on merkitty sanalla ”Muut”. Tällaista jaettua kiintiötä käyttäneet jäsenvaltiot voivat myöhemmin saada oman kiintiön esimerkiksi kiintiönvaihdon kautta. Ilmoittaessaan saaliita komissiolle saman TACin puitteissa jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava erikseen saaliit, jotka luetaan niiden omaan kiintiöön, ja saalit, jotka luetaan jaettuun kiintiöön. Tällaisen eron tekemiseksi olisi käytettävä erillisiä ilmoituskoodeja.

(9) Neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/96 (3) otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, mukaan lukien varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. Kyseisen asetuksen mukaan neuvosto päättää TACeja vahvistettaessa kannoista, joihin kyseisen asetuksen 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta, käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilannetta. Vuonna 2014 otettiin asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa käyttöön kaikkia purkamisvelvoitteen alaisia kantoja koskeva vuosittainen joustomekanismi. Jotta vältettäisiin liiallinen jousto, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta, haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista ja heikentäisi kantojen biologista tilannetta, olisi vahvistettava, että asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa sovelletaan analyyttisiin TACeihin vain siinä tapauksessa, ettei asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta käytetä.

(10) Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti purkamisvelvoitetta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2019 alkaen täysimääräisesti ja kaikki saalisrajoitusten alaiset lajit on purettava aluksesta. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 2 kohdassa säädetään, että kun tiettyä kalakantaa koskevaa purkamisvelvoitetta sovelletaan, kalastusmahdollisuudet määritellään ottaen huomioon se, että siirrytään kalastusmahdollisuuksien määrittelystä saaliin purkamisen perusteella kalastusmahdollisuuksien määrittelyyn saaliiden perusteella. Komissio on antanut jäsenvaltioiden toimittamien yhteisten suositusten perusteella ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan ja asetuksen (EU) 2019/472 13 artiklan mukaisesti delegoituja asetuksia, joissa vahvistetaan purkamisvelvoitteen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien erityisten poisheittämissuunnitelmien yksityiskohdat.

(11) Purkamisvelvoitteen soveltamisalaan kuuluvien lajien kantojen kalastusmahdollisuuksia vahvistettaessa olisi otettava huomioon, että saaliiden poisheittäminen ei periaatteessa enää ole sallittua. Sen vuoksi kalastusmahdollisuuksien olisi perustuttava ICESin antamaan kokonaissaaliiden (eikä tarkoituksellisesti pyydettyjen saaliiden) suositeltuun määrään. Kyseisestä suositellusta kokonaissaaliiden määrästä olisi vähennettävä ne määrät, jotka purkamisvelvollisuuden poikkeusten nojalla edelleen saa heittää pois.

(12) Kalastusmahdollisuuksien olisi oltava kansainvälisten sopimusten ja periaatteiden mukaisia; niitä ovat muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien vuoden 1995 sopimus hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämisestä ja hoidosta (4) sekä Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön vuonna 2008 hyväksymissä, valtamerillä harjoitettavan syvänmeren kalastuksen hallinnointia koskevissa kansainvälisissä suuntaviivoissa vahvistetut yksityiskohtaiset hoitoperiaatteet, joissa todetaan erityisesti, että lainsäätäjän olisi oltava erityisen varovainen silloin, kun saatu tieto on epävarmaa, epäluotettavaa tai puutteellista. Riittävien tieteellisten tietojen puutetta ei saisi käyttää syynä säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden siirtämiselle tai toteuttamatta jättämiselle.

(13) Pilkkupagellin (Pagellus bogaraveo) saaliita pyydetään Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitean (CECAF) ja Välimeren yleisen kalastuskomission (GFCM) alueilta, jotka rajoittuvat ICES-suuralueeseen 9. Koska kyseisiä lähialueita koskevat ICESin tiedot ovat puutteellisia, TACin soveltamisala olisi edelleen rajoitettava ICES-suuralueeseen 9.

(14) Koska Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa ei ole vielä päästy sopimukseen hajallaan olevien kalakantojen TAC-tasoista ja jotta unionin kalastustoiminnalle voidaan vahvistaa asianmukainen sääntelykehys siihen asti, kun päätökset yhteisestä hoidosta tehdään, vuoden 2021 kolmeksi ensimmäiseksi kuukaudeksi olisi vahvistettava väliaikaisia kalastusmahdollisuuksia. Tällaiset väliaikaiset kalastusmahdollisuudet olisi vahvistettava tasoille, jotka eivät vaikuta asiaankuuluvien kolmansien maiden kanssa käytyjen kuulemisten tuloksiin, eivätkä ne saisi vaarantaa mahdollisuutta vahvistaa pysyviä TACeja tieteellisten lausuntojen mukaisesti. Sen vuoksi niiden olisi yleisesti vastattava 25:tä prosenttia unionin osuudesta vuodeksi 2020 vahvistetuista kalastusmahdollisuuksista. Kyseiset väliaikaiset kalastusmahdollisuudet eivät saisi missään olosuhteissa estää vahvistamasta lopullisia kalastusmahdollisuuksia kansainvälisten sopimusten, erityisesti Euroopan unionin ja Euroopan atomienergiayhteisön sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan välisen kauppa- ja yhteistyösopimuksen (5), ja kuulemisten tulosten, unionin oikeudellisen kehyksen ja tieteellisten lausuntojen mukaisesti.

(15) ICES suositti, ettei keltaroussin (Hoplostethus atlanticus) saaliita sallittaisi ennen vuotta 2024. On syytä kieltää edelleen kyseisen lajin pyytäminen, aluksella pitäminen, jälleenlaivaaminen ja purkaminen alukselta, koska kanta on ehtynyt eikä ole elpymässä. ICES huomautti, ettei Koillis-Atlantilla ole ollut unionin kohdennettua kyseisen lajin kalastusta vuodesta 2010.

(16) ICES suositti syvänmeren haiden kalastuskuolevuuden saattamista mahdollisimman alhaiselle tasolle. Syvänmerenhait ovat pitkäikäisiä lajeja, joiden syntyvyys on alhainen ja joista on tullut ylikalastettuja. Tällaisten lajien kalastus olisi sen vuoksi kiellettävä.

(17) Kalastustoiminnan keskeytyksen välttämiseksi ja unionin kalastajien toimeentulon turvaamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2021. Jotta jäsenvaltiot voivat varmistaa, että asetusta sovelletaan oikea-aikaisesti, asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan vuosiksi 2021 ja 2022 unionin kalastusalusten käytettävissä olevat tiettyjen syvänmeren lajien kalakantojen vuosittaiset kalastusmahdollisuudet unionin vesillä ja eräillä sellaisilla unionin ulkopuolisilla vesillä, joilla saalisrajoitukset ovat tarpeen.

2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1380/2013 4 artiklassa tarkoitettuja määritelmiä. Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan a) ’suurimmalla sallitulla saaliilla (TAC)’ i) sellaisissa kalastuksissa, joihin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 4–7 kohdissa tarkoitettua poikkeusta purkamisvelvoitteesta, kalojen määrää, joka kustakin kannasta saadaan purkaa aluksesta vuosittain; ii) kaikissa muissa kalastuksissa kalojen määrää, joka kustakin kannasta saadaan pyytää vuosittain; b) ’kiintiöllä’ unionille tai jäsenvaltiolle myönnettyä osuutta TACista; c) ’kansainvälisillä vesillä’ vesialueita, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; d) ’analyyttisellä arvioinnilla’ tietyn kannan kehityssuunnan määrällisiä arviointeja sellaisten kannan biologista tilaa ja hyödyntämistä koskevien tietojen perusteella, jotka tieteellinen tarkastelu on osoittanut riittävän laadukkaiksi, jotta tulevaisuuden saalismäärävaihtoehdoista voidaan antaa tieteellinen lausunto; e) ’Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) alueilla’ Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 218/2009 (6) liitteessä III täsmennettyjä maantieteellisiä alueita; f) ’Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitean (CECAF) alueilla’ Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2009 (7) liitteessä II täsmennettyjä maantieteellisiä alueita; g) ’syvänmerenhailla’ tämän asetuksen liitteessä olevan 1 osan 2 kohdassa lueteltuja lajeja.

3 artikla TACit ja niiden jakaminen 1. Unionin kalastusalusten unionin vesillä ja eräillä unionin ulkopuolisilla vesillä pyytämien syvänmeren lajien TACit, tällaisten TACien jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä tarvittaessa niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset esitetään liitteessä. 2. Unionin kalastusaluksille voidaan antaa lupa kalastaa tämän asetuksen liitteessä vahvistettujen TACien rajoissa Yhdistyneen kuningaskunnan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä, jollei Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2017/2403 (8) ja sen täytäntöönpanosäännöksissä säädetyistä edellytyksistä muuta johdu.

4 artikla Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alla purjehtivat, Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröidyt ja Yhdistyneen kuningaskunnan kalastusviranomaiselta lisenssin saaneet kalastusalukset Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alla purjehtiville, Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröidyille ja Yhdistyneen kuningaskunnan kalastusviranomaiselta lisenssin saaneille kalastusaluksille voidaan antaa lupa kalastaa unionin vesillä tämän asetuksen liitteessä vahvistettujen TACien rajoissa, ja tällaisiin kalastusaluksiin sovelletaan asetuksessa (EU) 2017/2403 säädettyjä edellytyksiä.

5 artikla Jäsenvaltioiden määrittämät TACit 1. Portugali määrittää TACin CECAF-alueen 34.1.2 mustahuotrakalalle (Aphanopus carbo). Kyseinen kanta yksilöidään liitteessä. 2. Portugalin määrittämän TACin on a) oltava yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen, erityisesti kalakannan kestävän hyödyntämisen periaatteen mukainen; ja b) johdettava i) suurimmalla mahdollisella todennäköisyydellä kannan hyödyntämiseen kestävän enimmäistuoton mukaisesti vuodesta 2019 alkaen, jos analyyttinen arvio on saatavilla; ii) kannan hyödyntämiseen kalastuksenhoidon ennalta varautuvan lähestymistavan mukaisesti, jos analyyttistä arviota ei ole saatavilla tai se on puutteellinen. 3. Portugalin on toimitettava komissiolle kunkin vuoden 15 päivään maaliskuuta mennessä seuraavat tiedot: a) hyväksytty TAC; b) Portugalin keräämät ja arvioimat tiedot, joihin hyväksytty TAC perustuu; c) yksityiskohtaiset tiedot siitä, miten hyväksytty TAC noudattaa 2 kohtaa.

6 artikla Kalastusmahdollisuuksien jakamista koskevat erityissäännökset 1. Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a) asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 8 kohdan nojalla tehtävät vaihdot; b) neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 (9) 37 artiklan nojalla tehtävät vähennykset ja uudelleen jakamiset; c) asetuksen (EU) 2017/2403 12 artiklan 7 kohdan nojalla tehtävät uudelleen jakamiset; d) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset; e) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdan mukaisesti pidätettävät määrät; f) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 105, 106 ja 107 artiklan nojalla tehtävät vähennykset. 2. Kannat, joihin sovelletaan varo-TACeja tai analyyttisiä TACeja, yksilöidään liitteessä. 3. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa sovelletaan kantoihin, joihin sovelletaan varo-TACeja, ja mainitun asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 4 artiklaa sovelletaan kantoihin, joihin sovelletaan analyyttisiä TACeja, jollei tämän asetuksen liitteessä toisin säädetä. 4. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa ei sovelleta silloin, kun jäsenvaltio käyttää asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta.

7 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset Saaliit, joihin ei sovelleta asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklassa vahvistettua purkamisvelvoitetta, saa pitää aluksella tai purkaa aluksesta ainoastaan, jos a) saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla aluksilla, jolla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai b) saaliit ovat osa sellaista unionin kiintiötä, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä kyseinen unionin kiintiö ole täyttynyt.

8 artikla Väliaikaisten TACien soveltaminen 1. Kun tämän asetuksen liitteessä olevassa taulukossa viitataan tähän artiklaan, kyseisessä taulukossa olevat kalastusmahdollisuudet ovat väliaikaisia, ja niitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta31 päivään maaliskuuta 2021. Kyseiset väliaikaiset kalastusmahdollisuudet eivät rajoita lopullisten kalastusmahdollisuuksien vahvistamista vuosiksi 2021 ja 2022 kansainvälisten neuvottelujen ja/tai kuulemisten tulosten, tieteellisten lausuntojen, asetuksen (EU) N:o 1380/2013 sovellettavien säännösten ja asiaankuuluvien monivuotisten suunnitelmien mukaisesti. 2. Unionin kalastusalukset saavat kalastaa kantoja, joihin sovelletaan 1 kohdassa tarkoitettuja väliaikaisia kalastusmahdollisuuksia, unionin ja kansainvälisillä vesillä sekä niiden kolmansien maiden vesillä, jotka ovat myöntäneet unionin kalastusaluksille pääsyn vesilleen.

9 artikla Kieltäminen Kielletään unionin kalastusaluksilta a) keltaroussin (Hoplostethus atlanticus) kalastus ICES-suuralueilla 1–10, 12 ja 14 sijaitsevilla unionin ja kansainvälisillä vesillä sekä kyseisillä suuralueilla pyydetyn keltaroussin pitäminen aluksella, jälleenlaivaaminen ja purkaminen aluksesta; b) syvänmerenhaiden kalastus ICES-suuralueilla 5–9, unionin ja kansainvälisillä vesillä ICES-suuralueella 10, kansainvälisillä vesillä ICES-suuralueella 12 ja unionin vesillä CECAF-alueilla 34.1.1, 34.1.2 ja 34.2 sekä kyseisillä alueilla pyydettyjen syvänmerenhaiden pitäminen aluksella, jälleenlaivaaminen, siirtäminen ja purkaminen aluksesta.

10 artikla Tietojen toimittaminen Kun jäsenvaltiot toimittavat asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti komissiolle tietoja pyydettyjen kantojen puretuista määristä, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä esitettyjä kantojen koodeja.

11 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2021.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 28 päivänä tammikuuta 2021. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja A. P. ZACARIAS

(1) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1380/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta (EUVL L 354, 28.12.2013, s. 22).

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2019/472, annettu 19 päivänä maaliskuuta 2019, läntisillä vesialueilla ja niiden lähivesialueilla kalastettuja kantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta, asetusten (EU) 2016/1139 ja (EU) 2018/973 muuttamisesta ja neuvoston asetusten (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007 ja (EY) N:o 1300/2008 kumoamisesta (EUVL L 83, 25.3.2019, s. 1).

(3) Neuvoston asetus (EY) N:o 847/96, annettu 6 päivänä toukokuuta 1996, TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta (EYVL L 115, 9.5.1996, s. 3).

(4) Sopimus hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräysten täytäntöönpanosta (EYVL L 189, 3.7.1998, s. 16).

(5) EUVL L 444, 31.12.2020, s. 14.

(6) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 218/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, Koillis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 70).

(7) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 216/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, muualla kuin Pohjois-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 1).

(8) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/2403, annettu 12 päivänä joulukuuta 2017, ulkoisten kalastuslaivastojen kestävästä hallinnoinnista ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1006/2008 kumoamisesta (EUVL L 347, 28.12.2017, s. 81).

(9) Neuvoston asetus (EY) N:o 1224/2009, annettu 20 päivänä marraskuuta 2009, unionin valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, asetusten (EY) N:o 847/96, (EY) N:o 2371/2002, (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 768/2005, (EY) N:o 2115/2005, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007, (EY) N:o 676/2007, (EY) N:o 1098/2007, (EY) N:o 1300/2008 ja (EY) N:o 1342/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94 ja (EY) N:o 1966/2006 kumoamisesta (EUVL L 343, 22.12.2009, s. 1).