KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1128/2013,

annettu 7 päivänä marraskuuta 2013,

erään suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin kirjatun nimityksen eritelmän vähäisen muutoksen hyväksymisestä (Morbier (SAN))

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) ja erityisesti sen 53 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

Komissio on asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tutkinut Ranskan esittämän pyynnön, joka koski komission asetuksen (EY) N:o 1241/2002 (2) , sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1027/2009 (3) , nojalla rekisteröidyn suojatun alkuperänimityksen ”Morbier” eritelmän muutoksen hyväksymistä.

Komissio on tutkinut kyseessä olevan muutoksen ja katsonut sen olevan perusteltu. Koska muutos on asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti vähäinen, komissio voi hyväksyä sen ilman kyseisen asetuksen 50, 51 ja 52 artiklassa kuvattua menettelyä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Muutetaan suojatun alkuperänimityksen ”Morbier” eritelmä tämän asetuksen liitteen I mukaisesti.

2 artikla

Konsolidoitu yhtenäinen asiakirja, joka sisältää eritelmän tärkeimmät kohdat, on tämän asetuksen liitteessä II.

3 artikla

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) EYVL L 181, 11.7.2002, s. 4.

(3) EUVL L 283, 30.10.2009, s. 34.

Kansallisen INAO-tunnuksen käyttöä koskeva velvoite on poistettu ja EU:n tunnuksen pakollinen käyttö on lisätty. Vaatimus valmistajan yhteystietojen ilmoittamisesta on korvattu kypsyttäjän yhteystietojen ilmoittamista koskevalla vaatimuksella.

Täsmennetään, että kasviperäinen hiili on ehdottomasti levitettävä käsin, koska tämä Morbier-juuston valmistusvaihe on osoitus juustomestarin osaamisesta. Perinteisten puusta valmistettujen muottien ja pellavakankaan käyttö sallitaan, koska ne ovat alalla perinteisesti käytettyjä materiaaleja.

Tiloihin, joissa Morbier-juustoa valmistetaan, saa tuoda ainoastaan tämän eritelmän mukaista maitoa tai maitoa, joka on tarkoitettu muiden alueen SAN-tuotteiden valmistukseen, edellyttäen että jäljitettävyys voidaan varmistaa riittävällä tavalla, jotta voidaan todeta Morbier-juuston valmistukseen tosiasiallisesti käytetyn maidon vastaavuus eritelmän vaatimusten kanssa. Alueen muiden SAN-tuotteiden eritelmien mukaisen maidon mikrobikasvusto on samankaltainen kuin Morbier-juuston valmistukseen käytetyllä maidolla, sen tuottajat on yksilöity, ja kyseisiltä tiloilta tulevaan maitoon sovelletaan samoja perussääntöjä kuin SAN-tuotteeseen ”Morbier”: lypsylehmien ruokinta alueelta peräisin olevalla nurmirehulla ja heinällä, laiduntaminen, maidon rajoitettu säilytysaika jne. Näin jalostustiloissa voidaan varmistaa asianmukainen mikrobiympäristö. Maito, joka ei täytä Morbier-juuston eritelmän tai muiden SAN-tuotteiden eritelmien vaatimuksia, ei anna vastaavanlaisia takeita. Lisäksi eri juustot valmistetaan luonnollisesti joko eri tiloissa (erillisillä tuotantolinjoilla) tai eri aikaan (perättäisinä valmistuserinä).

Maidon luontainen mikrobikasvusto on säilytettävä. Päivittäisten lypsykertojen määrän lisääminen heikentää maidon luontaista mikrobikasvustoa, ja päivittäinen kertalypsy vaikuttaa haitallisesti sen tasapainoon. Siksi lehmät lypsetään kahdesti päivässä, aamulla ja illalla. Lypsyn jättäminen väliin on kielletty. Jotta luontainen mikrobikasvusto säilyy, käytettävät tuotteet eivät saa sisältää desinfiointiaineita, lukuun ottamatta todettuja ongelmatapauksia.

Jos rehuannosta täydennetään viherrehulla, se on annosteltava puhtaisiin kaukaloihin ja käytettävä viimeistään neljän tunnin kuluessa niittämisestä viherrehun käymisen estämiseksi. Vastaavasti käytettäessä juurikkaita ne on paloiteltava päivittäin.

Tuotteen ja sen alkuperäalueen välisen yhteyden säilyttämiseksi laiduntaminen on pakollista: ”Lypsylehmät laiduntavat lumen sulamisen jälkeen heti kun maan kantavuus sen sallii. Laidunkauden aikana maitoa tuottavien lehmien käytössä on oltava vähintään 20 aaria laidunniittyä eläintä kohti.”

Laidunniittyjen monipuolisen kasvillisuuden säilyttämiseksi typpipitoisen kivennäislannoitteen käyttö on rajoitettu 50 yksikköön laidunalahehtaaria kohti vuodessa. Samasta syystä luetellaan sallitut orgaaniset lannoitteet: lanta, lietelanta, lantavesi ja stabiloitu jätevesiliete. Maidon laatuun liittyvien ongelmien välttämiseksi laidunalan käyttö (laiduntamiseen tai niittämiseen) on kielletty vähintään neljän viikon ajan orgaanisen lannoitteen levittämisestä.

Virke ”Karjaa hoidetaan paikallisten perinteiden mukaisesti” on poistettu, koska se on liian yleisluonteinen eikä mahdollista tarkastuksia.

Tarkastusten helpottamiseksi rodun luonne on määritelty täsmällisemmin ja paikallisia rotuja koskeva velvoite on ulotettu koskemaan ”lypsykarjaa” ja ”kaikkia tilalla olevia lypsylehmiä”. Myös kahden rodun kantakirjaeläinten risteytyksistä saadut eläimet hyväksytään. Kyseiset kaksi puhdasta rotua sekä niiden risteytykset ovat perinteisesti paikallista alkuperää. Risteyttäminen ei vaikuta havaittavalla tavalla tuotteen erityisyyteen.

Maun osalta ilmaisu ”maku on keveän kermainen ja aromi puhdas, hedelmäinen ja viipyvä” korvataan ilmaisulla ”maku on puhdas, maitoon, karamelliin, vaniljaan ja hedelmään vivahtava. Kypsymisen jatkuessa pidempään aromien kirjo saa paahteisia, mausteisia ja kasvimaisia vivahteita. Makukokonaisuus on tasapainoinen.”

Sisuksen osalta lisätään, että se on tasakoosteinen, ja täsmennetään, että se kosketettaessa joustava. Reikäisyyttä kuvataan todenmukaisemmin: ilmaisun ”siinä voi olla pieniä reikiä” asemesta käytetään ilmaisua ”siinä on usein jonkin verran hajanaisia herukan kokoisia tai litistyneen kuplan muotoisia reikiä”. Lisätään, että sisus ei juurikaan tartu kitalakeen ja että sen rakenne on tasaisen sileä.

LIITE II

KONSOLIDOITU YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 510/2006 (1)

”MORBIER”

EY-nro: FR-PDO-0205-0933–29.12.2011

SMM ( ) SAN (X)

1. Nimi

”Morbier”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.3 – Juustot

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Morbier on lehmän raakamaidosta valmistettu puristettu juusto. Muodoltaan se on litteä tasapintainen ja hieman kupertuva lieriö, jonka halkaisija on 30–40 cm, korkeus 5–8 cm ja paino 5–8 kg.

Juuston keskellä on koko pinnan alueelle yhtenäisenä levittyvä horisontaalinen musta raita.

Juuston luonnollinen kuori on hierretty, säännöllinen, ja siinä näkyy pintakasvustoa ja muotin jättämiä jälkiä. Sen väri vaihtelee beesistä oranssiin, ja siinä voi esiintyä ruskehtavan, punertavan tai vaaleanpunertavan oranssin vivahteita. Tasakoosteisen sisuksen väri vaihtelee norsunluunvalkoisesta vaaleankeltaiseen, ja siinä on usein jonkin verran hajanaisia herukan kokoisia tai litistyneen kuplan muotoisia reikiä. Sisus on kosketettaessa joustava, rasvainen ja suussa sulava, se ei juurikaan tartu kitalakeen ja sen rakenne on tasaisen sileä. Maku on puhdas, maitoon, karamelliin, vaniljaan ja hedelmään vivahtava. Kypsymisen jatkuessa pidempään aromien kirjo saa paahteisia, mausteisia ja kasvimaisia vivahteita. Makukokonaisuus on tasapainoinen. Kuivaamisen jälkeen juuston rasvapitoisuus on vähintään 45 g rasvaa/100 g. Rasvattoman juuston kosteuspitoisuuden on oltava 58–67 prosenttia. Juustoa kypsytetään keskeytyksettä vähintään 45 päivää valmistuspäivästä laskettuna.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet)

Morbier-juuston valmistukseen käytettävän maidon on oltava peräisin yksinomaan Montbéliarde-rodun tyyppiin 46 tai Simmental française -rodun tyyppiin 35 kuuluvan lypsykarjan lehmistä taikka näiden kahden rodun kantakirjaeläinten risteytyksistä saaduista lehmistä.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet)

Lypsylehmien perusravintoannos muodostuu koko kasvukauden ajan laidunruohosta ja talvella niin ikään maantieteelliseltä alueelta korjatusta kuivatusta heinästä tai odelmasta.

Jotta maantieteelliselle alueelle ominaisella erityisravinnolla voidaan varmistaa tuotteen ja sen alkuperäalueen välinen tiivis yhteys, täydennysrehun määräksi on rajoitettu 1 800 kg:aan lypsylehmää kohti vuodessa. Tilalla käytettävissä olevan tosiasiallisen rehualan on oltava vähintään yksi hehtaari lypsylehmää kohti.

Perinteisen laiduntamiskäytännön säilyttämiseksi pitojärjestelmät, joissa kaikki rehu annostellaan kaukaloihin, ovat kiellettyjä. Lypsylehmät laiduntavat lumen sulamisen jälkeen heti kun maan kantavuus sen sallii. Laidunkauden aikana maitoa tuottavien lehmien käytössä on oltava vähintään 20 aaria laidunniittyä eläintä kohti. Nämä rajoitukset merkitsevät, että vähintään 70 prosenttia rehusta on peräisin maantieteelliseltä alueelta.

Siilorehun ja muun käymisen avulla valmistetun rehun käyttö lypsykarjan ruokintaan on kielletty ympäri vuoden johtuen näihin menetelmiin liittyvistä teknisistä riskeistä juuston valmistuksen ja kypsymisen aikana.

Tuotteen ja sen alkuperäalueen välisen yhteyden säilyttämiseksi lypsykarjan ruokinnassa sallitaan ainoastaan geneettisesti muuntelemattomista tuotteista saadut raaka-aineet ja täydennysrehu.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Maidontuotannon sekä juuston valmistuksen ja kypsytyksen on tapahduttava maantieteellisellä alueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt

Alkuperänimityksellä ”Morbier” varustettujen juustojen päällysmerkinnöissä on oltava alkuperänimityksen nimi kirjaimin, jotka ovat vähintään yhtä suuria kuin päällysmerkintöjen suurimmat kirjaimet.

Päällysmerkinnöissä on ehdottomasti oltava EU:n SAN-tunnus.

Juustotahkojen päällysmerkinnöissä on selkeästi ilmoitettava kypsytyslaitoksen tunnistetiedot (nimi tai toiminimi ja osoite).

Riippumatta kaikkia juustoja koskevista lakisääteisistä merkinnöistä erilaisten luonnehdintojen tai muiden alkuperänimitykseen liittyvien merkintöjen käyttö etiketeissä, mainonnassa, kauppalaskuissa ja muissa kaupallisissa asiakirjoissa on kielletty lukuun ottamatta kaupallisia tuotemerkkejä tai erityisiä tavaramerkkejä.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Maantieteellinen alue käsittää seuraavat kunnat:

Ainin departementti: Apremont, Bellegarde-sur-Valserine (osa, joka vastaa entistä Coupyn kuntaa), Belleydoux, Champfromier, Charix, Chezery-Forens, Confort, Echallon, Giron, Lancrans, Leaz, Lelex, Mijoux, Plagne, Montanges ja Saint-Germain-de-Joux;

Doubs’n departementti: kaikki kunnat;

Juran departementti: kaikki kunnat lukuun ottamatta seuraavia: Annoire, Aumur, Champdivers, Chemin, Longwy-sur-le-Doubs, Molay, Peseux, Petit-Noir, Saint-Aubin, Saint-Loup ja Tavaux;

Saône et Loiren departementti: Beaurepaire-en-Bresse, Beauvernois, Bellevesvre, Champagnat, Cuiseaux, Flacey-en-Bresse, Fretterans, Joudes, Mouthier-en-Bresse, Sagy, Saillenard, Savigny-en-Revermont ja Torpes.

5. Yhteys maantieteelliseen alkuperään

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys

Luonnolliset tekijät

Maantieteellinen alue muodostuu kaaren muotoisesta kalkkikiviylängöstä, Juravuoristosta, ja sen lähitasangolle ulottuvasta jatkeesta. Pinnanmuodostus on usein korkea. Maisemassa vuorottelevat niityt ja metsät, ja kalkkipitoisten niittyjen luonnonkasvillisuus on hyvin monipuolinen.

Koko alueella vallitsee mannerilmasto. Talvi- ja kesälämpötilojen väliset erot ovat suuria, ja vaikka sateet jakaantuvatkin ympäri vuoden, kesäisin sataa paljon. Alueen ilmasto voidaan määritellä myös pohjoiseurooppalaiseksi; vuoden keskilämpötila on alhainen huolimatta kuumista kesistä, ja pakkaspäiviä esiintyy usein. Kostean vuoristo- ja ylänköalueen vuotuinen sademäärä on aina yli 900 mm ja useimmiten yli 1 000 mm. Jo alueen matalammissa osissa sataa paljon, ja sademäärä kasvaa noustaessa ylemmäs vuoriston sisäosiin. Täysin kuivaa vuodenaikaa ei ole, ja ilmasto on erityisen suotuisa ruohon kasvulle.

Inhimilliset tekijät

Laidunten runsaus vuoriston keski- ja pohjoisosassa on vaikuttanut alueen elinkeinoelämään, joka perustuu ensisijaisesti karjanhoitoon ja erityisesti maidontuotantoon.

Vanhin asiakirja, jossa viitataan Morbier-juustoon, on peräisin vuodelta 1799. Juusto tunnettiin jo tuolloin Pariisissa, mikä antaa syytä olettaa, että se on vanhempaa alkuperää.

Alun perin tätä juustoa valmistettiin silloin, kun maitoa ei ollut tarpeeksi kokonaista Comté-juustotahkoa varten, ja näiden kahden juuston tuotantoprosessit ovatkin läheisessä yhteydessä keskenään.

Morbier-juuston valmistuksen alkuperästä on esitetty useampia olettamuksia. Yhden mukaan sitä valmistettiin tiloilla, koska niiden oli käytettävä kahdesta perättäisestä lypsystä saatavaa maitoa 8–10 kg:n painoisen tahkon tuottamiseksi. Ensimmäinen juustomassaerä suojattiin ulkopuoliselta saastumiselta ja pinnan laadun heikkenemisen estämiseksi padan pohjasta kerätyllä noella ennen sen peittämistä seuraavalla erällä. Hiilikerros muodosti kahden juustomassaerän saumakohdan.

Hiilen levittäminen käsin edellyttää tarkan eron tekemistä liian kuivan ja liian kostean juustomassakerroksen välille. Tämän käsin tehtävän vaiheen säilyttäminen on tae juustomestarin Morbier-juuston valmistukseen liittyvän osaamisen säilymisestä ja perinteen noudattamisesta.

Alueen karjankasvattajien toimesta on sukupolvien myötä valikoitunut Montbéliarde-rotu, joka on erityisen hyvin sopeutunut paikallisiin luonnonolosuhteisiin ja jonka tuottama maito soveltuu erinomaisesti alueen juustonvalmistusmenetelmiin. Sen ohella on valikoitunut myös vähälukuisempana esiintyvä Simmental-rotu.

5.2 Tuotteen erityisyys

Morbier on lehmänmaidosta valmistettu juusto, jonka paino on 5–8 kg.

Morbier erottuu muista juuston keskellä olevan koko pinnan alueelle yhtenäisenä levittyvän horisontaalisen mustan raidan perusteella. Se saadaan aikaan yksinomaan levittämällä kasviperäistä hiiltä toiselle juustomassakiekon puolikkaalle ennen puristamista. Kuuluisan mustan keskiraidan lisäksi sisuksen väri vaihtelee norsunluunvalkoisesta vaaleankeltaiseen, ja siinä on usein jonkin verran hajanaisia pieniä reikiä.

Maku on puhdas, maitoon, karamelliin, vaniljaan ja hedelmään vivahtava. Kypsymisen jatkuessa pidempään aromien kirjo saa paahteisia, mausteisia ja kasvimaisia vivahteita.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM)

Ruohon hallitseva osuus lypsylehmien ravinnossa vaikuttaa maidon ominaisuuksiin sekä Morbier-juuston aistinvaraisiin ominaisuuksiin. Kaikki vaihtelut niittyjen kasvikoostumuksessa ilmenevät juuston aromaattisten vivahteiden vaihteluina. Tämä on helppo todeta vuodenaikojen vaihtuessa. Sen vuoksi eritelmässä on useampia vaatimuksia monipuolisen luonnollisen kasvillisuuden säilyttämiseksi. Nämä kasviresurssit säilytetään kieltämällä muuntogeenisten lajien viljely, joka saattaisi muuttaa kasvikoostumusta tai rajoittaa sen monimuotoisuutta. Niittyjen runsas kasvimaailma säilyy myös rajoittamalla lannoitteiden käyttöä.

Juuston alkuperäinen muoto (keskikokoinen lieriö) vastasi vuoristotiloilla tapahtuvan tuotannon tarpeita. Valmistus tapahtui kahdessa erässä kahdesta eri lypsystä saadusta maidosta mahdollistaen näin suhteellisen suuren koon ilman varastoinnista aiheutuvaa hävikkiä. Myöhemmin juustontuotanto-osuuskunnat alkoivat noudattaa tätä samaa kokoa, mikä mahdollisti juuston valmistuksen myös silloin, kun maidontuotanto oli vähäisempää. Tämä yhteys Franche-Comtén alueen kypsytettyihin puristettuihin juustoihin ja erityisesti Comté-juustoon ilmenee kuoren pinnan käsittelyssä kasvustolla, joka vaikuttaa juuston ulkonäön lisäksi myös sen maun erityisyyteen.

Puun käyttö kypsytyksessä liittyy suoraan sekä teknisiin vaatimuksiin että luonnollisessa lähiympäristössä kasvaviin suuriin havumetsiin.

Morbier-juuston tasaisen sileän rakenteen ja hienovivahteisen maun aikaansaamiseksi on ehdottoman tärkeää käyttää raakamaitoa, jossa on erityinen maitohappobakteerikasvusto. Laktoosin poistaminen vaikuttaa sekä Morbier-juuston rakenteeseen että näiden aromaattisten sivuvivahteiden ilmenemiseen.

Juuston keskellä oleva musta raita tehtiin alun perin padan pohjasta saadulla noella. Tämä käytäntö vahvistaa yhteyden Franche-Comtén alueen kypsytettyihin puristettuihin juustoihin.

Eritelmän julkaisutiedot

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCMorbier.pdf

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1151/2012 (EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1).