(8)

Haavoittuvuuksia koskevassa EJRK:n arvioinnissa korostetaan Norjan osalta seuraavia seikkoja: a. Verraten muihin maihin ja edeltäviin vuosiin kotitalouksien velkaantuneisuus on hyvin korkealla tasolla, ja se on ollut jatkuvassa nousussa viimeiset kymmenen vuotta. Lisäksi lainat ovat suurilta osin vaihtuvakorkoisia, mikä myös osaltaan lisää kotitalouksien haavoittuvaisuutta korkojen nousulle. Kuitenkin stressitestit ovat osoittaneet, että asuntolainojen hakijat pystyisivät yleensä kattamaan tavanomaiset elinkustannukset korkosokin tapauksessa. Näin ollen korkojen noususta johtuvat mahdolliset maksukyvyttömyydet olisivat hallittavissa. b. Myönnettyjen asuntolainojen määrä on ollut keskipitkällä aikavälillä nousussa, ja tämä on kotitalouksille myönnettyjen lainojen kasvun merkittävin osasyy. Lisäksi asuntolainat ovat systeemisesti merkittäviä pankkisektorin kannalta, koska ne muodostavat suuren osan luottolaitosten kokonaisluottokannasta. Pankkisektori saattaa olla myös altistunut kansainvälisestä ympäristöstä johtuville riskeille, sillä katettujen joukkolainojen markkinoilla on runsaasti ulkomaisia sijoittajia ja norjan rahoitusjärjestelmä on läheisesti sidoksissa muihin pohjoismaihin. c. Asuntojen hinnat ovat pitkään olleet voimakkaassa nousussa, ja tällä hetkellä asuntojen hinnoissa on yliarvostuksen merkkejä. Viimeisten vuosineljännesten aikana asuntojen hinnat ovat maltillistuneet, mutta transaktioiden volyymi ei ole pienentynyt. Kiinteistövakuudellisiin lainoihin perustuvaa asunto-omistusta kuvaava suhdeluku on korkea, minkä vuoksi kotitaloudet saattavat olla haavoittuvia epäsuotuisille taloudellisille olosuhteille tai rahoitusehdoille tai asuinkiinteistömarkkinoiden kielteiselle kehitykselle. d. Ottaen huomioon edellä mainitut riskit, talous- tai rahoitussokki saattaisi johtaa välittömien tai välillisten rahoitusvakausriskien toteutumiseen. Norjan pankkijärjestelmään kohdistuvat välittömät riskit liittyvät mahdollisiin luottotappioihin tuoreista kiinteistövakuudellisista lainoista, sillä nämä lainat on myönnetty tilanteessa, jossa asuntojen hinnat olivat mahdollisesti yliarvostettuja. Asuntojen hintojen merkittävä lasku voi myös vaikuttaa kielteisesti kotitalouksien varallisuuteen tai kääntää niiden varallisuuden negatiiviseksi. Lisäksi, jos esimerkiksi työttömyys lisääntyy ja/tai kotitalouksien tulojen kasvu hidastuu, lainojen hoito voi joidenkin kotitalouksien kohdalla muodostua haasteeksi. Tähän liittyvät kotitalouksien tuloihin ja varallisuuteen kohdistuvat kielteiset vaikutukset voivat vahvistaa alun perin syntynyttä häiriötilannetta, jos kotitalouksien on supistettava kulutusta kyetäkseen hoitamaan asuntolainansa. Tämä voisi johtaa seurannaisvaikutuksiin sekä luottolaitoksiin ja rahoitusjärjestelmään kohdistuvien riskien kasvuun. e. EJRK panee merkille, että Norja on ottanut käyttöön kattavan joukon luotonsaajaperusteisia toimenpiteitä ja pääomatoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on varmistaa luottolaitosten ja luotonsaajien kestävyys. LGD-lattia ja PD-malleja koskevat vaatimukset (12) yhdessä vastasyklisen pääomapuskurin kanssa ovat tärkeitä pääomaperusteisia toimenpiteitä joiden odotetaan varmistavan, että luottolaitosten kykenevät kattamaan tappioita mahdollisissa talouden tai rahoitusjärjestelmän häiriötilanteissa. Lisäksi Norjan viranomaiset ovat ottaneet käyttöön runsaasti erilaisia luotonsaajaperusteisia toimia: käytössä on LTV-suhteiden ja DTI-suhteiden limiittien yhdistelmä, sekä hintojen kohtuullisuuden testejä. Luotonsaajaperusteisten toimien vaikutukset on dokumentoitu, ja kun katsotaan suhdelukuja, joihin limiittejä sovelletaan, sellaisten lainojen osuus, joissa näiden suhdelukujen arvot ovat korkeat, on pienentynyt. Asuinkiinteistömarkkinoihin liittyvät järjestelmäriskit Norjassa ovat yhä mittavia makrovakauspolitiikan alalla toteutetuista merkittävistä ponnistuksista huolimatta. f. Nykyisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden arvioidaan olevan asianmukaisia lieventämään todettuja asuinkiinteistösektorin haavoittuvuuksiin liittyviä järjestelmäriskejä Norjassa. Kuitenkin Norjan asuinkiinteistömarkkinoihin liittyen on vielä jäljellä merkittävästi järjestelmäriskiä, ja näin ollen nykyisen makrovakauspolitiikan arvioidaan olevan osittain riittävä. Makrovakauspolitiikan alueella todettujen haavoittuvuuksien lieventäminen on ollut huomion keskiössä, ja tähän liittyen on otettu käyttöön kattava joukko makrovakauspoliittisia toimenpiteitä. Kuitenkin voisi olla syytä täydentää makrovakauspoliittisia toimenpiteitä laajemmilla poliittisilla toimenpiteillä, joiden tarkoituksena on lieventää tai poistaa kotitalouksien velkaantuneisuutta edistäviä tai helpottavia tekijöitä. Tällaisten poliittisten toimenpiteiden tulisi tukea tehokkaasti nykyisiä makrovakauspoliittisia toimenpiteitä niiden jäljellä olevien haavoittuvuuksien korjaamiseksi, jotka on havaittu Norjan asuinkiinteistömarkkinoilla; kuitenkaan tällaiset poliittiset toimenpiteet eivät saisi aiheuttaa liiallisia kustannuksia reaalitaloudelle ja rahoitusjärjestelmälle. Tällaisia lisätoimenpiteitä voisi olla esimerkiksi kotitalouksien runsaan velkaantumisen kannustimien poistaminen, esim. lisäämällä vuokra-asuntomarkkinoiden tehokkuutta, kehittämällä omistusasumista ja varmistamalla asuntojen riittävä tarjonta. Jos muihin poliittisiin toimenpiteisiin ei ryhdytä ja jos haavoittuvuudet eivät väisty tai jos ne pahentuvat taloudellisten tai rahoitusjärjestelmän kehityksen myötä, käytössä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä voisi kiristää tai uusia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä voisi ottaa käyttöön.