EUROOPAN KESKUSPANKIN SUUNTAVIIVAT,

annettu 16 päivänä heinäkuuta 2004,

maksutasetta, ulkomaista varallisuusasemaa ja valuuttavarantoasetelmaa koskevista Euroopan keskuspankin tilastovaatimuksista

(EKP/2004/15)

(2004/808/EY)

EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 5.1, 12.1 ja 14.3 artiklan,

sekä katsoo seuraavaa:

Osa tarvittavista tilastotiedoista koskee maksutaseen rahoitustasetta, pääomakorvauksia ja ulkomaista varallisuusasemaa, joista eurojärjestelmä on päävastuussa. Voidakseen täyttää velvoitteensa avustaa EKP:a tällä alalla kansallisilla keskuspankeilla olisi oltava tarvittava tilastotieteellinen asiantuntemus erityisesti käsitteiden, menetelmien ja tiedonkeruun, tilastojen laatimisen, analysoinnin ja tiedonsiirron osalta. Irlannissa Central Statistics Office (CSO) kerää ja laatii asianmukaiset tilastotiedot. EKP:n tilastovaatimusten täyttämiseksi Central Bank and Financial Services Authority of Irelandin ja CSO:n on toimittava keskenään yhteistyössä maksutasetta, ulkomaista varallisuusasemaa ja valuuttavarantoasetelmaa koskevista Euroopan keskuspankin tilastovaatimuksista annetun suosituksen EKP/2004/16 (2) mukaisesti. Suositus EKP/2004/16 on osoitettu myös Ufficio Italiano dei Cambille, joka on yhdessä Banca d’Italian kanssa vastuussa asianmukaisten tilastotietojen keräämisestä ja laatimisesta Italiassa.

ON ANTANUT NÄMÄ SUUNTAVIIVAT:

1 artikla

Määritelmät

Näissä suuntaviivoissa tarkoitetaan:

2 artikla

Kansallisten keskuspankkien tilastointivelvollisuudet

1. Kansallisten keskuspankkien on toimitettava EKP:lle ulkomaisia taloustoimia ja varantoja sekä valuuttavarantoa, muita valuuttamääräisiä saamisia ja varantoihin liittyviä velkoja koskevat tiedot, joiden perusteella EKP voi laatia euroalueen aggregoidut maksutasetta ja ulkomaista varallisuusasemaa koskevat tilastot sekä valuuttavarantoasetelman. Tiedot on toimitettava liitteessä II olevassa taulukossa 13 vahvistettuja määräaikoja noudattaen.

2. Tietoihin liitetään saatavissa olevat selvitykset yksittäisistä merkittävistä tapahtumista ja korjausten syistä, jos tällaisten yksittäisten merkittävien tapahtumien ja korjausten aiheuttamat muutokset tilastoissa ovat huomattavia tai jos EKP esittää tätä koskevan pyynnön.

3. Kuukausittaisten ja neljännesvuosittaisten liiketoimien sekä neljännesvuosittaisten ja vuosittaisten varantojen osalta tarvittavat tilastotiedot on toimitettava EKP:lle näiden suuntaviivojen liitteissä I, II ja III kuvatulla tavalla; liitteet perustuvat tällä hetkellä noudatettaviin kansainvälisiin suosituksiin ja erityisesti Kansainvälisen valuuttarahaston maksutasekäsikirjan viidenteen painokseen (IMF Balance of Payments Manual). Erityisesti euroalueella olevan liikkeeseenlaskijan sektorin mukaan eritellyt tiedot euroalueen arvopaperisaamisia koskevista taloustoimista ja varannoista, on toimitettava liitteessä I olevissa 1.1, 1.2 ja 3 osassa sekä liitteessä II olevissa taulukoissa 1, 2, 4 ja 5 esitetyllä tavalla.

4. Maksutasetta koskevat tilastotiedot on toimitettava kuukausittain ja neljännesvuosittain. Neljännesvuosittain toimitettavissa maksutasetilastotiedoissa liitteessä II olevassa taulukossa 9 mainitut vastapuolet on eriteltävä maantieteellisesti. Valuuttavarantoasetelman tiedot on toimitettava tarkastelun kohteena olevan kuukauden lopussa. Ulkomaista varallisuusasemaa koskevat tilastotiedot on toimitettava neljännesvuosittain ja vuosittain. Ulkomaista varallisuusasemaa koskevissa vuosittaisissa tilastotiedoissa liitteessä II olevassa taulukossa 9 mainitut vastapuolet on eriteltävä maantieteellisesti.

5. Euron kansainvälistä asemaa sijoitusvaluuttana koskevaa arviointia varten tarvittavat tiedot on toimitettava valuutoittain eriteltyinä puolivuosittain liitteessä II olevassa taulukossa 6 vahvistetulla tavalla.

6. Arvopaperisijoituksia koskevien tiedonkeruujärjestelmien on maaliskuusta 2008 lähtien ja niistä tiedoista alkaen, jotka koskevat tammikuun 2008 liiketoimia ja vuoden 2007 lopun varantoja, vastattava yhtä niistä malleista, jotka on esitetty liitteessä VI olevassa taulukossa.

3 artikla

Oikea-aikaisuus

1. Euroalueen kuukausittaisen maksutaseen laatimista varten tarvittavat tiedot on toimitettava EKP:lle viimeistään 30. työpäivänä (työajan loppuun mennessä) sen kuukauden päättymisestä, jota tiedot koskevat.

2. Euroalueen neljännesvuosittaisen maksutaseen laatimista varten tarvittavat tiedot on toimitettava EKP:lle kolmen kuukauden kuluessa sen vuosineljänneksen päättymisestä, jota tiedot koskevat.

3. Eurojärjestelmän valuuttavarantoasetelman laatimista varten tarvittavat tiedot on toimitettava EKP:lle kolmen viikon kuluessa sen kuukauden päättymisestä, jota tiedot koskevat.

4. Euroalueen neljännesvuosittaisen ulkomaisen varallisuusaseman laatimista varten tarvittavat tiedot on 1.1.2005 alkaen toimitettava EKP:lle kolmen kuukauden kuluessa sen vuosineljänneksen päättymisestä, jota tiedot koskevat.

5. Euroalueen vuosittaisen ulkomaisen varallisuusaseman laatimista varten tarvittavat tiedot on toimitettava EKP:lle yhdeksän kuukauden kuluessa sen vuoden päättymisestä, jota tiedot koskevat.

6. Tiedot velkapapereita koskevista taloustoimista ja varannoista liikkeeseenlaskuvaluutan ja liikkeeseenlaskijan sektorin mukaan eriteltyinä on toimitettava EKP:lle kuuden kuukauden kuluessa sen kauden päättymisestä, jota tiedot koskevat.

7. Euroalueen maksutasetta ja ulkomaista varallisuusasemaa koskevat korjaukset on toimitettava EKP:lle liitteessä IV vahvistetun aikataulun mukaisesti.

8. Kansallinen tiedonkeruu on järjestettävä siten, että näissä toimitusajoissa pysytään.

4 artikla

Yhteistyö muiden toimivaltaisten viranomaisten kuin kansallisten keskuspankkien kanssa

1. Jos 2 artiklassa kuvatut tiedot ovat osittain tai kokonaan peräisin muilta toimivaltaisilta viranomaisilta kuin kansallisilta keskuspankeilta, kansalliset keskuspankit ottavat näiden viranomaisten kanssa käyttöön tarkoituksenmukaisia yhteistyömuotoja, jotta kyetään luomaan pysyvä tiedonsiirtojärjestelmä, joka täyttää erityisesti tiedon laatua koskevat EKP:n ohjeet ja kaikki muut näissä suuntaviivoissa asetetut vaatimukset, jollei samaa lopputulosta ole jo saavutettu kansallisen lainsäädännön avulla.

2. Maksutaseen rahoitustaseen, pääomakorvausten ja ulkomaisen varallisuusaseman osalta kansalliset keskuspankit vastaavat siitä, että käsitteitä, menetelmiä ja tiedonkeruuta sekä tilastojen laatimista, analysointia ja tiedonsiirtoa ylläpidetään ja kehitetään.

3. Jos luottamuksellisiksi ilmoitetut tilastotiedot ovat peräisin muilta toimivaltaisilta viranomaisilta kuin kansallisilta keskuspankeilta, EKP käyttää tällaisia tietoja vain EKPJ:ään liittyviä tilastointitehtäviä hoitaessaan, jollei yksilöitävissä oleva tiedonantaja tai muu tiedot toimittanut oikeushenkilö taikka luonnollinen henkilö, yksikkö tai sivukonttori ole nimenomaisesti antanut suostumustaan siihen, että tällaisia tietoja käytetään muihin tarkoituksiin.

5 artikla

Toimitusstandardi

Tarvittavat tilastotiedot on toimitettava EKP:lle sellaisessa muodossa, että ne täyttävät näiden suuntaviivojen liitteessä IV esitetyt vaatimukset.

6 artikla

Tilastotietojen laatu

1. Kansallisten keskuspankkien on, tarvittaessa yhteistyössä 4 artiklassa mainittujen muiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa, valvottava ja arvioitava EKP:lle toimitettavien tilastotietojen laatua, sanotun kuitenkaan rajoittamatta näiden suuntaviivojen liitteessä V määriteltyjä EKP:n valvontatehtäviä. EKP arvioi samalla tavoin tietoja, jotka liittyvät euroalueen maksutaseeseen, ulkomaista varallisuusasemaa koskeviin tilastoihin sekä valuuttavarantoon. Arviointi suoritetaan viivytyksettä. EKP:n johtokunta esittää EKP:n neuvostolle vuosittain kertomuksen tietojen laadusta.

2. Arvopaperisijoituksia koskeviin taloustoimiin ja varantoihin sekä pääomakorvauksiin liittyvien tietojen laadunarviointi edellyttää, että CSDB:ssä olevat tiedot arvopapereista ovat riittävän kattavat. CSDB:n hallinnoijana EKP valvoo, ovatko tiedot arvopapereista kesäkuusta 2006 lähtien riittävän kattavat antamaan kansallisille keskuspankeille ja tarpeen mukaan muille toimivaltaisille viranomaisille valmiudet täyttää näissä suuntaviivoissa täsmennetyt laatuvaatimukset.

3. Euroalueella olevan liikkeeseenlaskijan sektorin mukaan eritellyt tiedot euroalueen arvopaperisaamisia koskevista taloustoimista ja varannoista voidaan toimittaa arvioina, kunnes arvopaperisijoituksia koskevat arvopaperilajikohtaiset tiedonkeruujärjestelmät tulevat pakollisiksi.

4. Arvopaperisijoituksiin liittyvät tiedot liikkeeseenlaskun valuutasta voidaan toimittaa arvioina, kunnes arvopaperisijoituksia koskevat arvopaperilajikohtaiset tiedonkeruujärjestelmät tulevat pakollisiksi.

5. EKP:n suorittamaan tilastotietojen laadunvalvontaan saattaa kuulua näihin tietoihin tehtyjen korjausten tarkastelu, jonka avulla pyritään ensinnäkin saamaan uusimmat arviot mukaan tilastotietoihin ja tällä tavoin parantamaan tilastotietojen laatua; toiseksi pyritään takaamaan, että eri tilastointitaajuuksilla laaditut maksutase-erät ovat mahdollisimman tarkoin keskenään yhdenmukaiset.

7 artikla

Yksinkertaistettu muutosmenettely

EKP:n johtokunnalla on oikeus tilastokomiteaa kuultuaan tehdä näiden suuntaviivojen liitteisiin teknisiä muutoksia edellyttäen, etteivät nämä muutokset vaikuta niiden taustalla olevaan käsitteelliseen viitekehykseen eivätkä lisää tiedonantajille jäsenvaltioissa tietojen antamisesta aiheutuvaa rasitetta.

8 artikla

Kumoaminen

Suuntaviivat EKP/2003/7 kumotaan.

9 artikla

Voimaantulo

Nämä suuntaviivat tulevat voimaan 1 päivänä syyskuuta 2004.

10 artikla

Adressaatit

Nämä suuntaviivat on osoitettu rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden kansallisille keskuspankeille.

(1) EYVL L 318, 27.11.1998, s. 8.

(2) EUVL C 292, 30.11.2004.

(3) EUVL L 131, 28.5.2003, s. 20.

Rahoitustaseessa EKP noudattaa Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) maksutasekäsikirjan viidennen painoksen (Balance of Payments Manual; jäljempänä ’BPM5’) vaatimuksia muiden sijoitusten erän osalta. Erittelyjen esitystavassa on yksi eroavaisuus (sektori on etusijalla). Tämä sektorierittely noudattaa kuitenkin BPM5:ssä sovellettua erittelyä, jossa instrumentit ovat etusijalla. Kuten BPM5 esittelyissä, käteinen ja talletukset erotellaan lainoista ja muista sijoituksista.

LIITE III

Käsitteitä ja määritelmiä, joita käytetään maksutasetta, ulkomaista varallisuusasemaa ja valuuttavarantoasetelmaa koskevissa tilastoissa

Euroalueen aggregoituja ulkomaisia virta- ja varantotietoja koskevien tilastojen laatimiseksi on määritelty käsitteet ja määritelmät, joita käytetään maksutasetta (tuotannontekijäkorvauksia, pääomansiirtoja ja rahoitustasetta), ulkomaista varallisuusasemaa ja valuuttavarantoasetelmaa koskevissa tilastoissa. Nämä käsitteet ja määritelmät ovat Implementation Package -tilastointiohjeen (julkaistu heinäkuussa 1996) ja eräiden muiden Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston hyväksymien asiakirjojen mukaisia. Käsitteitä ja määritelmiä laadittaessa on käytetty lähteenä tämänhetkisiä kansainvälisiä suosituksia kuten Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) maksutasekäsikirjan viidettä painosta (Balance of Payments Manual; jäljempänä ’BPM5’) sekä IMF:n ja Kansainvälisen järjestelypankin valuuttavarantoasetelman ja valuuttamääräisen likviditeetin raportointimallia (IMF/Bank for International Settlements Template on International Reserves and Foreign Currency Liquidity). Tärkeimmät yhdenmukaistamista koskevat ehdotukset on lueteltu jäljempänä ja ne ovat EKP:n verkkosivuilla (http://www.ecb.int) julkaistujen EKP:n menettelyohjeiden Balance of payments and international investment position of the euro area (including reserves) mukaisia. Lisäselvityksiä on saatavilla EKP:n julkaisun European Union balance of payments/international investment position statistical methods (B.o.p. Book; jäljempänä ’maksutasekirja’) luvuista 2 ja 3; maksutasekirjaa päivitetään vuosittain ja se on saatavilla sekä verkkosivuilla että painotuotteena.

1. Tietyistä eristä käytettävät käsitteet ja määritelmät

1.1 Pääomakorvaukset (ks. myös maksutasekirjan kohta 3.4)

Pääomakorvaukset ovat euroalueella olevan talousyksikön euroalueen ulkopuolisista rahoitussaamisista saamia korvauksia (tulot) sekä vastaavasti euroalueen ulkopuolella olevan talousyksikön euroalueeseen kohdistuvista rahoitussaamisista saamia korvauksia (menot). Jos (pääoman) sijoituksesta saadut voitot ja tappiot ovat erikseen yksilöitävissä, niitä ei luokitella pääomakorvauksiksi vaan markkinahinnan kehityksestä johtuviksi muutoksiksi sijoitusten arvossa.

Pääomakorvauksiin sisältyvät suorista sijoituksista, arvopaperisijoituksista ja muista sijoituksista sekä eurojärjestelmän valuuttavarannosta saadut tuotot. Korkojohdannaisiin liittyvät nettovirrat kirjataan kuitenkin rahoitustaseessa ”johdannaisiin”. Uudelleen sijoitetut voitot kirjataan ”suorista sijoituksista saatuihin tuottoihin”. Ne määritellään sijoittajan osuudeksi sijoituskohteen konsolidoidusta voitosta tiettynä tarkasteluajanjaksona (verojen, korkojen ja poistojen jälkeen), vähennettyinä tarkasteluajanjaksona maksettaviksi erääntyneillä osingoilla (vaikka nämä osingot maksettaisiin aiempina ajanjaksoina syntyneistä voitoista).

Kuukausittaisia ja neljännesvuosittaisia maksutasetietoja koskevat vaatimukset vastaavat miltei täysin BPM5:ssä määriteltyä IMF:n vakiokomponenttiluokitusta. Tärkein ero on siinä, että EKP ei edellytä suorista sijoituksista saatujen korvausten erittelyä voitonjakoon perustuviin korvauksiin ja muihin korvauksiin.

Korkotulot tilastoidaan suoriteperusteisesti (tätä ei edellytetä kuukausittaisessa tilastoinnissa). Osingot kirjataan sille päivälle, jona ne tulevat maksettaviksi. Uudelleen sijoitetut voitot on kirjattava sille ajanjaksolle, jona ne ovat syntyneet.

1.2 Pääomansiirrot (ks. myös maksutasekirjan kohta 3.6)

Pääomansiirroissa ilmoitetaan pääomansiirrot sekä ei-tuotettujen reaalisten varojen (muiden kuin rahoitusvarojen) hankinnat ja luovutukset. Tulonsiirrot on kirjattava vaihtotaseeseen. Pääomansiirrot käsittävät i) kiinteän omaisuuden omistajanvaihdokset, ii) kiinteän omaisuuden hankintaan tai luovutuksiin liittyvät tai tällaiseen hankintaan tai luovutukseen perustuvat varainsiirrot ja iii) velan vastikkeettoman kuolettamisen. Pääomansiirrot voivat olla käteis- tai luontoissuorituksia (kuten velan anteeksianto). Tulonsiirtojen ja pääomansiirtojen erottaminen toisistaan riippuu käytännössä siitä, miten vastaanottava maa käyttää ko. siirtoa. Ei-tuotettujen varojen (muiden kuin rahoitusvarojen) hankinnalla tai luovutuksella tarkoitetaan pääasiassa aineettomia varoja kuten patentteja taikka leasing-sopimuksia tai muita siirtokelpoisia sopimuksia. Ainoastaan tällaisten varojen osto tai myynti kirjataan tähän pääomansiirtojen erään, ei kuitenkaan näiden varojen käyttöä.

IMF:n pääomansiirtojen vakiokomponentteihin kuuluu sektorierittely ”julkisyhteisöihin” ja ”muihin sektoreihin” (sekä näiden sektoreiden yksityiskohtaisemmat erittelyt), mutta EKP sen sijaan laatii pääomansiirrot yhteissummana ilman erittelyä.

1.3 Suorat sijoitukset (ks. myös maksutasekirjan kohta 3.7)

Suoralla sijoituksella tarkoitetaan kansainvälistä pääomasijoitusta tilanteessa, jossa yhdessä maassa oleva talousyksikkö pyrkii luomaan pitkäaikaisen taloudellisen suhteen toisessa maassa olevaan yritykseen. Euroalueen maksutasetilastoissa ja ulkomaisen varallisuusasemaa koskevissa tilastoissa sovelletaan kansainvälisten suositusten mukaisesti (IMF) niin kutsuttua ”10 prosentin omistusosuuden periaatetta” suoran sijoitussuhteen olemassaolon eli pitkäaikaisen taloudellisen suhteen määrittelemiseksi. Tämän periaatteen mukaisesti useiden toisiinsa sidoksissa olevien yritysten välillä voi olla suora sijoitussuhde riippumatta siitä, miten monimutkaisia niiden keskinäiset omistussuhteet ovat. Tämä voi ulottua välittömän sijoituskohteen tytäryhtiöihin, näiden tytäryhtiöihin sekä osakkuusyhtiöihin. Kun suoran sijoituksen suhde on syntynyt, kaikki myöhemmät rahoitusvirrat/rahoitusvarat näiden talousyksiköiden välillä kirjataan suorien sijoitusten virtoihin/varantoihin (1).

IMF:n suositusten ja Eurostatin/OECD:n ohjeiden mukaan euroalueen suorat sijoitukset kirjataan sijoittajan ja sijoituskohteen välisen omistussuhteen suuntaa koskevan periaatteen (directional principle) mukaisesti, mikä tarkoittaa sitä, että taloustoimet euroalueella olevan suoran sijoittajan ja euroalueen ulkopuolella olevien sijoituskohteiden välillä luokitellaan erään ”suorat sijoitukset ulkomaille” kuuluviksi. Samalla tavoin taloustoimet euroalueella olevien sijoituskohteiden ja euroalueen ulkopuolella olevien suorien sijoittajien välillä luokitellaan euroalueen maksutaseen erään ”suorat sijoitukset euroalueella” kuuluviksi.

Suorat sijoitukset jaetaan omaan pääomaan, uudelleen sijoitettuihin voittoihin ja konsernin sisäisiin velkajärjestelyihin liittyvään muuhun pääomaan. Oma pääoma käsittää pääoman sivuliikkeissä ja kaikki osuudet tytär- ja osakkuusyhtiöissä. Uudelleen sijoitetuilla voitoilla tarkoitetaan suoran sijoittajan osuutta kohtaan ”pääomakorvaukset” kirjattavista voitoista, joita tytär- tai osakkuusyhtiöt eivät ole jakaneet osinkoina, ja samaan kohtaan kirjattavista sivuliikkeiden voitoista, joita ei ole maksettu sijoittajalle. ”Muu pääoma” käsittää kaikki rahoitusoperaatiot (varojen otto- ja antolainaus), mukaan lukien jälkimarkkinakelpoiset velkapaperit ja kauppaluotot, suorien sijoittajien sekä niiden tytäryhtiöiden, sivuliikkeiden ja osakkuusyhtiöiden välillä.

Suorien sijoitusten varantotietojen arvostuksessa markkinahintojen käyttämistä lähtökohtana on suositeltu kansainvälisesti. Tätä menetelmää käytetään oman pääoman ehtoisten varantojen arvostuksessa pörssissä noteerattujen suorien sijoituskohteiden osalta. Vastaavasti pörssissä noteeraamattomien suorien sijoituskohteiden osalta oman pääoman ehtoiset varannot arvostetaan kirjanpitoarvoon noudattaen yhteistä määritelmää, johon sisältyvät seuraavat kirjanpidon erät:

i) maksettu pääoma (pois lukien omat osakkeet ja mukaan lukien ylikurssirahastot);

ii) kaikentyyppiset vararahastot (mukaan lukien investointituet, jos ne luokitellaan kirjanpito-ohjeissa yhtiön vararahastoon kuuluviksi); ja

iii) jakamaton voitto tappioiden vähentämisen jälkeen (mukaan lukien kuluvan vuoden tulos).

Lisätietoerinä edellytetään myös pörssissä noteerattujen suorien sijoituskohteiden oman pääoman ehtoisten varantojen kirjanpitoarvoja samaa yhteistä määritelmää käyttäen.

Ulkomaisia suoria sijoituksia käsittelevän EKP:n ja komission (Eurostat) yhteisen työryhmän työ johti suosituksiin, joiden päämääränä on jäsenvaltioissa noudatettavien menetelmien ja käytäntöjen yhdenmukaistaminen. Taulukossa 1 esitetään lyhyesti tärkeimmät suositukset.

1.4 Arvopaperisijoitukset (ks. myös maksutasekirjan kohta 3.8)

Euroalueen arvopaperisijoitukset sisältävät i) osakkeet ja ii) joukkolainojen tai rahamarkkinapapereiden muodossa olevat velkapaperit, ellei niitä luokitella suoriin sijoituksiin tai valuuttavarantoon. Johdannaiset samoin kuin takaisinostosopimukset ja arvopaperilainaus eivät kuulu arvopaperisijoituksiin.

”Osakkeet” kattavat kaikki instrumentit, jotka edustavat saamisia yhtiöiden siitä arvosta, joka jää jäljelle, kun kaikkien velkojien saamiset on otettu huomioon. Osakkeet, etuoikeutetut osakkeet, osakkuustodistukset tai vastaavat asiakirjat ovat yleensä osoituksena osakepääoman omistuksesta. Myös yhteissijoitusyritysten, esimerkiksi sijoitusrahastojen, rahasto-osuudet ja niitä koskevat taloustoimet/omistukset luetaan käsitteen piiriin.

Joukkolainat ovat arvopapereita, joiden alkuperäinen maturiteetti on yli vuoden ja jotka yleensä antavat haltijalleen i) ehdottoman oikeuden kiinteään rahamääräiseen tuloon tai sopimusperusteiseen vaihtelevaan rahamääräiseen tuloon (koronmaksu ei riipu velallisen saamista tuloista) ja ii) ehdottoman oikeuden kiinteämääräiseen pääoman takaisinmaksuun tiettynä päivänä tai tiettyinä päivinä.

Toisin kuin joukkolainat, rahamarkkinapaperit ovat arvopapereita, joiden alkuperäinen maturiteetti on enintään vuosi. Ne antavat yleensä haltijalleen ehdottoman oikeuden saada määrätty kiinteä rahasumma tiettynä päivänä. Rahamarkkinapapereilla käydään yleensä kauppaa järjestäytyneillä markkinoilla nimellisarvon alittavaan hintaan, jolloin diskonttaus riippuu korosta ja jäljellä olevasta maturiteetista.

Arvopaperisijoituksia koskevia tiedonkeruujärjestelmiä käsittelevän työryhmän selvitystä seurasivat kansalliset toteutettavuusselvitykset, jotka koskivat mahdollisuutta kerätä arvopaperilajikohtaiset tiedot koko euroalueella. Nämä selvitykset suoritettiin Euroopan unionin silloisten 15 jäsenvaltion toimesta ja ne johtivat sopimukseen, jonka mukaan vähimmäisvaatimuksena on arvopaperisijoituksia koskevien arvopaperilajikohtaisten varantotietojen kerääminen euroalueella. Tässä sopimuksessa vahvistetaan arvopaperisijoituksia koskevien tilastojen laatimista varten neljä hyväksyttävää mallia, jotka on esitetty liitteessä VI olevassa taulukossa.

Euroalueen arvopaperinettovelkojen sektorikohtaiseen erittelyyn sovelletaan samoja ulkomaista varallisuusasemaa koskevia vaatimuksia kuin maksutaseen virtoihin.

Arvopaperisijoitusten taloustoimet kirjataan euroalueen maksutaseeseen silloin kun euroalueen velkojat tai velalliset kirjaavat ko. saamisen tai velan omaan kirjanpitoonsa. Taloustoimet kirjataan tosiasiallisesti saadun tai maksetun hinnan mukaisina palkkioiden ja kulujen vähentämisen jälkeen. Jos arvopapereille maksetaan kuponkikorkoa, viimeisestä koronmaksusta lähtien kertynyt korko sisällytetään siten taloustoimen arvoon, ja jos arvopaperit on laskettu liikkeeseen diskontattuina, liikkeeseenlaskun jälkeen kertynyt korko sisällytetään taloustoimen arvoon. Suoriteperusteista korkojen kirjausta edellytetään neljännesvuosittaisessa maksutaseen rahoitustaseessa ja ulkomaisen varallisuusaseman tiedoissa; kuukausittaisessa maksutaseessa suositellaan vastaavaa menettelyä; näillä neljännesvuosittaiseen rahoitustaseeseen on vastaerät pääomakorvauksissa.

1.5 Johdannaiset (ks. myös maksutasekirjan kohta 3.9)

Johdannaiset ovat rahoitusinstrumentteja, jotka on kytketty indeksiin, hyödykkeeseen tai toiseen rahoitusinstrumenttiin ja joiden avulla voidaan käydä kauppaa rahoitusmarkkinoilla tietyillä rahoitukseen liittyvillä riskeillä. Johdannaistaloustoimia käsitellään erillisinä taloustoimia eikä osana niiden taustalla mahdollisesti olevien taloustoimien arvoa.

Optioiden, futuurien, swapien, valuuttatermiinien, luottojohdannaisten ja sulautettujen johdannaisten virrat ja varannot kirjataan maksutaseeseen, valuuttavarantoon ja ulkomaiseen varallisuusasemaan. Käytännön syistä sulautettuja johdannaisia ei eroteta siitä instrumentista, johon ne liittyvät.

Äskettäin tehdyn kansainvälisen sopimuksen mukaisesti korkojohdannaisiin liittyvät nettovirrat kirjataan rahoitustaseessa ”johdannaisiin” eikä ”pääomakorvauksiin”. Erityyppisten luottojohdannaisten luokittelusta päätetään tapauskohtaisesti.

Sopimuksen alussa maksettavien palautettavien marginaalimaksujen katsotaan olevan muutoksia talletuksissa, ja ne kirjataan ”muihin sijoituksiin”, jos ne voidaan eritellä. Muiden marginaalimaksujen kirjaaminen riippuu siitä, minkä tyyppinen marginaali on kyseessä: optiosopimuksille tyypilliset marginaalimaksut katsotaan pääsääntöisesti muutoksiksi talletuksissa, ja ne kirjataan ”muihin sijoituksiin”, jos ne voidaan eritellä. Futuurisopimuksille tyypilliset ei-palautettavat marginaalimaksut katsotaan pääsääntöisesti johdannaistaloustoimeksi, ja ne kirjataan ”johdannaisiin”.

Optioissa koko preemio (eli option osto-/myyntihinta ja laskennallinen palvelumaksu) kirjataan ”johdannaisiin”.

Johdannaistaloustoimet kirjataan silloin, kun euroalueen velkojat ja velalliset kirjaavat ko. saamisen tai velan omaan kirjanpitoonsa. Kaikki johdannaistaloustoimet kirjataan euroalueen maksutaseessa nettoperusteisina joidenkin johdannaisinstrumenttien saamis- ja velkavirtojen erotteluun liittyvien käytännön ongelmien vuoksi. Ulkomaista varallisuusasemaa koskeviin tilastoihin kuuluvat johdannaisiin liittyvät saamis- ja velkapositiot kirjataan bruttoperusteisesti lukuun ottamatta niitä johdannaisia, jotka kuuluvat valuuttavarantoon ja kirjataan nettoperusteisesti.

1.6 Muut sijoitukset (ks. myös maksutasekirjan kohta 3.10)

Muut sijoitukset määritellään jäännöseräksi, johon kuuluvat kaikki sellaiset taloustoimet, jotka eivät kuulu suoriin sijoituksiin, arvopaperisijoituksiin, johdannaisiin tai valuuttavarantoon.

Muut sijoitukset sisältävät kauppaluotot, lainat, ulkomaan rahan ja talletukset sekä muut saamiset/velat. Se käsittää myös muihin sijoituksiin luokitelluista instrumenteista kertyneiden pääomakorvausten vastakirjaukset.

Kauppaluotot käsittävät saamiset tai velat, jotka johtuvat luotoista, joita euroalueen toimittajat tai ostajat ovat myöntäneet suoraan tavaroita tai palveluja koskevia taloustoimia varten, ja aloitetuista (tai aloitettavista) näihin taloustoimiin liittyvistä töistä maksetuista ennakkomaksuista.

Lainat, ulkomaan raha ja talletukset käsittävät seuraaviin rahoitusinstrumentteihin liittyvät taloustoimet/omistuksen: lainat eli rahoitusvarat, jotka aiheutuvat siitä, että lainanantaja lainaa suoraan lainanottajalle sellaisen järjestelyn kautta, jossa lainanantaja joko ei saa takausta tai saa ei-jälkimarkkinakelpoisen asiakirjan tai instrumentin, repo-operaatioita, valuuttaa ja talletuksia. Tämä käsittää muun muassa lainat kaupankäynnin rahoittamiseksi, muut lainat ja ennakot (mukaan lukien asuntolainat) sekä rahoitusleasingsopimukset. Jaottelu toisaalta ”lainoihin” ja toisaalta ”käteiseen ja talletuksiin” perustuu siihen, mikä taho on lainanottajana. Tämä merkitsee sitä, että vastaavaa-puolella euroalueen rahaa hallussaan pitävän sektorin euroalueen ulkopuolisille pankeille maksamat rahamäärät on luokiteltava ’talletuksiksi’ ja euroalueen rahaa hallussaan pitävän sektorin euroalueen ulkopuolisille muille kuin pankeille (esim. laitokset, jotka eivät ole pankkeja) maksamat rahamäärät on luokiteltava ’lainoiksi’. Vastattavaa-puolella rahamäärät, jotka on vastaanottanut euroalueella oleva muu kuin pankki (esim. muu kuin rahalaitos) on aina luokiteltava ’lainoiksi’. Tästä erittelystä seuraa myös, että kaikki taloustoimet, joissa on mukana euroalueen rahalaitoksia ja ulkomaisia pankkeja on luokiteltava ’talletuksiksi’.

Kaikkia repo-operaatioita eli arvopapereiden takaisinostosopimuksia, sell/buy-back -operaatioita ja arvopaperilainausta (jossa käteismaksu toimii vakuutena) pidetään euroalueen maksutaseessa/ulkomaisessa varallisuusasemassa vakuudellisina lainoina eikä suorina arvopaperien ostoina/myynteinä, ja ne kirjataan ”muihin sijoituksiin” sille euroalueella sijaitsevalle sektorille, joka toteuttaa operaation. Tämä menettely on myös pankkien ja muiden rahoituslaitosten kirjanpitokäytännön mukainen ja sen on tarkoitus vastata paremmin näiden rahoitusinstrumenttien taloudellisia tarkoitusperiä.

Muut saamiset/velat käsittää kaikki muut erät paitsi kauppaluotot, lainat ja käteisen sekä talletukset.

”Muiden sijoitusten” euroalueen sektori ”eurojärjestelmä” sisältää eurojärjestelmän nettomääräiset saldot ja taloustoimet, jotka liittyvät TARGET-järjestelmän kautta suoritettuihin operaatioihin niiden jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien kanssa, jotka eivät ole ottaneet euroa käyttöön. Nämä Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) sisäiset euromääräiset taseet/tilit ovat samankaltaisia kuin rahalaitosten nostro-/vostrotilien muutokset, ja ne raportoidaan siten EKP:lle nettoperusteisina velkoina.

Omistusoikeuden siirtoa, selvityspäivää ja arvopäivää koskevat periaatteet ovat kaikki IMF:n suositusten mukaisia.

Erittelyn esitystapa eroaa BPM5:n vakiokomponenteista (eli sektori on etusijalla). Tämä sektorierittely vastaa kuitenkin BPM5:ssä sovellettua erittelyä, jossa instrumentit ovat etusijalla. Kuukausittaisessa maksutaseessa rahalaitosten lyhyt- ja pitkäaikaisten sijoitusten virtatiedot on ilmoitettava erikseen. Käteinen ja talletukset erotetaan lainoista ja muista sijoituksista, kuten BPM5:n esitystavassa.

1.7 Valuuttavaranto (ks. myös maksutasekirjan kohta 3.11)

Euroalueen valuuttavaranto käsittää eurojärjestelmän valuutavarannon eli EKP:n ja kansallisten keskuspankkien valuuttavarannon.

Valuuttavarannon on oltava i) eurojärjestelmän rahapolitiikasta vastaavan viranomaisen tai kulloinkin kyseessä olevan kansallisen keskuspankin hallussa ja ii) sen on koostuttava eurojärjestelmän hallussa olevista erittäin likvideistä ja jälkimarkkina- ja luottokelpoisista saamisista, jotka kohdistuvat euroalueen ulkopuolella oleviin ja ovat muun valuutan kuin euron määräisiä, sekä kullasta, varanto-osuuksista IMF:ssä ja erityisistä nosto-oikeuksista (SDR).

Kansallisella tai euroalueen tasolla määritelty valuuttavarannon käsite sulkee nimenomaisesti pois ulkomaanvaluutan määräiset, euroalueella oleviin kohdistuvat saamiset sekä euromääräiset, euroalueen ulkopuolella asuviin kohdistuvat saamiset. Samoin julkisyhteisöjen ja/tai valtionkonttorien valuuttapositioita ei sisällytetä euroalueen varantojen määritelmään kuuluviksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa olevien institutionaalisten järjestelyjen mukaisesti.

EKP:n valuuttavarannot ovat EKPJ:n perussäännön 30 artiklan mukaisesti yhteen koottuja varantoja ja ne ovat EKP:n suoran ja tosiasiallisen valvonnan alaisia. Niin kauan kuin uutta omistussuhteen siirtoa ei tapahdu, kansallisten keskuspankkien hallussa olevat varannot ovat niiden suoran ja tosiasiallisen valvonnan alaisia, ja niitä on pidettävä kunkin kansallisen keskuspankin omina valuuttavarantoina.

Kuukausimaksutaseessa eurojärjestelmän valuuttavarantoon liittyvät taloustoimet kuvataan kokonaissummana. Yksityiskohtaisempaa tietoa eurojärjestelmän hallussa olevan kultaa, valuuttaa, IMF:ssä olevia erityisiä nosto-oikeuksia ja varanto-osuuksia koskevista virroista on saatavilla neljännesvuosittain BPM5:n vakiokomponenttien mukaisesti. Johdannaiset on esitetty erikseen, omana alaeränään asiaa koskevan äskettäisen IMF:n ohjeen mukaisesti.

Eurojärjestelmän valuuttavaranto lasketaan bruttoperusteisena, eikä siihen liittyviä velkoja nettouteta (poikkeuksena valuuttavarantoerät, joka kuuluvat alaryhmään ”johdannaiset” ja kirjataan nettoperusteisina).

Arvon määritys perustuu markkinahintoihin siten, että käytetään i) taloustoimissa niiden toteuttamisajankohdan markkinahintoja ja ii) varantotiedoissa tilastointiajanjakson viimeisen päivän päätöskursseista laskettuja markkinoiden keskihintoja. Muunnettaessa valuuttamääräisiin saamisiin liittyviä taloustoimia euromääräisiksi käytetään taloustoimen toteuttamisajankohdan markkinakursseja ja muunnettaessa hallussa olevia valuuttamääräisiä saamisia euromääräisiksi käytetään päätöskursseista laskettuja markkinoiden keskihintoja.

Valuuttavarannoista saadut tulot, velkapapereiden varantotalletuksista saadut korkotulot mukaan luettuina, kirjataan erittelemättä pääomakorvausten kohtaan ”muut sijoitukset” ja kirjaus tehdään suoriteperusteisesti ainakin neljännesvuosittain.

Näkemys siitä, että käytettävissä oleva varanto saattaisi antaa paremman kuvan maan kyvystä täyttää valuuttamääräiset velvoitteensa kuin maksutasetta ja ulkomaista varallisuusasemaa koskevissa tilastoissa käytetty bruttomääräinen varanto, on saanut yhä enemmän kannatusta, ja se on omaksuttu IMF:n yhtenäistetyssä tilastojen julkaisukäytännössä (SDDS eli Special Data Dissemination Standard). Jotta voitaisiin laskea käytettävissä oleva varanto, bruttomääräistä varantoa koskevia tietoja on täydennettävä muita valuuttamääräisiä saamisia ja varantoihin liittyviä velkoja koskevilla tiedoilla (valuuttavarantoasetelma). Eurojärjestelmän (bruttomääräistä) valuuttavarantoa koskevia kuukausitietoja täydennetään siten tiedoilla muista valuuttamääräisistä saamisista ja tiedoilla (bruttomääräiseen) valuuttavarantoon vaikuttavista ennalta sovitun määräisistä ja ehdollisista lyhyen aikavälin nettositoumuksista luokiteltuina jäljellä olevan maturiteetin mukaan. Lisäksi edellytetään valuuttavarannon valuuttajakauman erittelemistä neljännesvuosittain kahteen, SDR-koriin kuuluvien valuuttojen määräiseen (valuutat yhteensä) ja muiden valuuttojen määräiseen erään (valuutat yhteensä).

Yksittäisistä eristä monetaarisen kullan pitäisi pysyä ennallaan kaikissa kultaan liittyvissä käänteisoperaatioissa (kultaswapit, -repot, -lainat ja -talletukset). Valuuttamääräisten arvopapereiden takaisinostosopimukset lisäävät käteisen lainan ottajana olevan keskuspankin valuuttavarannon kokonaismäärää, koska takaisinostosopimuksen kohteena olevat arvopaperit säilyvät edelleen taseessa; takaisinmyyntisopimusten (reverse repo) osalta käteisen lainan antajana oleva rahaviranomainen ei rekisteröi mitään muutoksia valuuttavarannon kokonaismäärään, jos euroalueen ulkopuolinen vastapuoli on toinen rahaviranomainen tai rahoituslaitos, koska saamista käteisen lainan ottajalta pidetään tällöin osana valuuttavarantoa.

2. Maantieteellisen erittelyn toteuttaminen

Maksutasetta ja ulkomaista varallisuusasemaa koskevien maantieteellisesti eriteltyjen tilastojen laatimiseen on sovellettu vaiheittaista lähestymistapaa. Tämän mukaisesti tilastointivaatimukset voitiin täyttää kolmessa toinen toistaan vaativammassa vaiheessa.

Vaihe 1 : Laadintamenetelmä euroalueen tasolla: lasketaan yhteen kansalliset nettomääräiset kokonaisvirrat/varannot. Vaihe 2 : Laadintamenetelmä euroalueen tasolla: euroalueen ulkopuolella oleviin kohdistuviin virtoihin/varantoihin liittyvät tulot ja menot tai nettosaamiset ja nettovelat (maksutase)/saamiset ja velat (ulkomainen varallisuusasema) lasketaan erikseen yhteen. Tilastointivaatimukset kansallisten keskuspankkien tasolla: euroalueella oleviin ja euroalueen ulkopuolella oleviin kohdistuvat taloustoimet/varannot eritellään liitteessä II (taulukot 1, 2, 4 ja 5) kuvatulla tavalla. Vaihe 3 : Laadintamenetelmä euroalueen tasolla ja tilastointivaatimukset kansallisten keskuspankkien tasolla: Samat kuin vaiheessa 2, minkä lisäksi euroalueen ulkopuoliset taloustoimet/varannot on eriteltävä maantieteellisesti. Vaihe 3 on tarpeellinen ainoastaan neljännesvuosittaisten maksutasetilastojen ja vuosittaisten ulkomaista varallisuusasemaa koskevien tilastojen osalta liitteen II (taulukot 7 ja 8) mukaisesti. Tilastointivaatimukset kansallisten keskuspankkien tasolla: euroalueen jäsenvaltioissa asuviin ja liitteessä II (taulukot 9 ja 12) esitetyn luettelon maissa tai alueilla asuviin kohdistuvat virrat/varannot eritellään.

3. Luokittelu institutionaalisen sektorin mukaan euroalueen aggregaateissa (ks. myös maksutasekirjan kohta 3.1.6)

Euroalueen aggregaattien sektorikohtainen erittely kattaa euroalueen rahaviranomaiset, julkisyhteisöt, pankit ja muut sektorit.

Rahaviranomaiset

Euroalueen tilastojen ”rahaviranomaiset” käsittää eurojärjestelmän.

Julkisyhteisöt

Euroalueen tilastojen sektori ”julkisyhteisöt” vastaa kyseiselle sektorille SNA 93:ssa ja EKT 95:ssä annettua määritelmää ja sisältää siis seuraavat yksiköt:

— valtionhallinto,

— osavaltio-/aluehallinto,

— paikallishallinto,

— sosiaaliturvarahastot.

Rahalaitokset, rahaviranomaisia lukuun ottamatta

i) Tämä sektori ”rahalaitokset, pl. rahaviranomaiset” vastaa raha- ja pankkitilastojen rahalaitossektoria (pl. rahaviranomaiset). Se sisältää luottolaitokset, siten kuin ne on määritelty yhteisön lainsäädännössä, eli yritykset, jotka taloustoimintanaan vastaanottavat yleisöltä talletuksia tai muita takaisin maksettavia varoja (mukaan lukien pankin joukkovelkakirjojen myyntiin yleisölle liittyvät tuotot) ja myöntävät luottoja omaan lukuunsa; ja

ii) kaikki muut euroalueen rahoituslaitokset, jotka liiketoimintanaan vastaanottavat talletuksia ja/tai talletusten läheisiä vastineita muilta kuin rahalaitoksilta ja myöntävät luottoja ja/tai tekevät arvopaperisijoituksia omaan lukuunsa (ainakin taloudellisessa mielessä).

Muut sektorit

Euroalueen tilastojen luokka ”muut sektorit” sisältää erilaisia institutionaalisia yksiköitä, joita ovat pääasiassa

i) muut rahoituslaitokset, jotka eivät kuulu rahalaitosten määritelmän piiriin, kuten sijoitusrahastot, joita ei ole pidettävä rahamarkkinarahastoina, kiinteistösijoituslaitokset, arvopaperivälittäjät, kiinnitysluottolaitokset, vakuutuslaitokset, eläkerahastot ja rahoituksen ja vakuutuksen välitystä avustavat laitokset; sekä

ii) muut kuin rahoituslaitokset, kuten julkiset ja yksityiset yritykset, kotitalouksia palvelevat voittoa tavoittelemattomat yhteisöt ja kotitaloudet.

Muut kuin rahalaitokset

Euroalueen tilastojen luokka ”muut kuin rahalaitokset” sisältää sektorit i) julkisyhteisöt ja ii) muut sektorit.

TAULUKKO 1

Ulkomaisia suoria sijoituksia koskeviin taloustoimiin, sisältäen pääomakorvaukset, sekä varantoihin liittyvät suositukset (2)

Tärkeys Toimenpide Lyhyellä aikavälillä Suuri — Kaikkia ulkomaisiin suoriin sijoituksiin liittyviä epäsuoria omistussuhteita tulisi käsitteellisesti kohdella ulkomaisten suorien sijoitusten työryhmän tekemän selvityksen ensimmäisessä luvussa esitetyn kansainvälisten tilastostandardien tulkinnan mukaisesti. — Kaikki ulkomaisia suoria sijoituksia koskevat (epäsuorat) taloustoimet/varannot tulisi maantieteellisesti kohdistaa lähimpään osakkuus- tai emoyhtiöön (3) (4). — Kaikkien jäsenvaltioiden tulisi aloittaa ulkomaisten oman pääoman ehtoisten suorien sijoitusten kantojen sekä uudelleen sijoitettujen voittojen kokoaminen ulkomaisia suoria sijoituksia koskevien kyselyjen (kerätään vähintään vuosittain) perusteella (5) (6). — Ulkomaisten oman pääoman ehtoisten suorien sijoitusten kannat tulisi kerätä erikseen noteerattujen (sekä kirjanpitoarvo että markkina-arvo) ja noteeraamattomien yhtiöiden osalta. Pieni — Välittömien sijoituskohteiden tappion kattamiseksi suoritetut maksut tulisi kirjata rahoitustaseeseen. Keskipitkällä aikavälillä Suuri — Kaikkien jäsenvaltioiden tulisi käyttää IMF:n määritelmää ”Current Operating Performance Concept” uudelleen sijoitettuja voittoja kirjattaessa (7). — Muut pääomaerät tulisi luokitella ulkomaisten suorien sijoitusten työryhmän suositusten mukaisesti. Keskipitkällä aikavälillä Keskisuuri — Satunnaisista pääomavoitoista saatavien osinkojen maksu tulisi kirjata rahoitustaseeseen (sitä ei siis oteta uudelleen sijoitettuja voittoja koskevaan laskelmaan) Pitkällä aikavälillä Suuri — Ulkomaisten suorien sijoitusten epäsuorien omistussuhteiden tulisi kattaa (vähintään) joko i) 50 prosenttia ylittävät epäsuorat omistussuhteet tai ii) 10 prosenttia ylittävät suorat ja epäsuorat omistussuhteet, jolloin omistussuhteiden prosenttiosuus lasketaan omistajuusketjussa toisiaan seuraavien omistussuhteiden summana.

(1) Poikkeuksena ovat johdannaisia koskevat osakkuusyhtiöiden väliset taloustoimet/varannot, joiden osalta euroalueen tasolla on sovittu kirjaamisesta kohtaan ”johdannaiset” eikä kohtaan ”suorat sijoitukset/muu pääoma”.

(2) Päivitetty vuoden 2003 lopussa.

(3) Tässä suosituksessa viitataan käytettävään menetelmään; suosituksessa ei edellytetä epäsuorien omistussuhteiden kattamista. Katso myös pitkän aikavälin toimet ulkomaisten suorien sijoitusten epäsuorien omistussuhteiden kattamiseksi.

(4) Tätä suositusta sovelletaan ainoastaan uudelleen sijoitettuihin voittoihin (virtoihin) sekä ulkomaisia suoria sijoituksia koskeviin oman pääoman ehtoisiin varantoihin. Vääristymät, jotka seuraavat minkä tahansa muun kriteerin käytöstä käsitellään lähemmin ulkomaisia suoria sijoituksia käsittelevän työryhmän selvityksen 2 luvussa.

(5) Poikkeuksena on ulkomaisen varallisuusaseman ensimmäinen arvio (toimitettava T+9) ja kiinteistösijoitukset. Seuraavia sopimattomia käytäntöjä olisi vältettävä: i) arvostusperusteen (markkina-arvo tai kirjanpitoarvo) jättäminen tiedonantajan valinnan varaan; ja ii) investointikertymämenetelmän käyttäminen/maksutaseen virtojen kerääminen kantatietoja laadittaessa.

(6) Siirtymäkauden aikana sovittujen määräaikojen mukaisesti annettuja parhaita arvioita pidetään hyväksyttävinä. Siirtymäkauden pituus määritellään kahdenvälisesti.

(7) Poikkeuksellisten/tavanomaisten voittojen ja tappioiden erottelussa jäsenvaltiot voivat keskittyä pienempään määrään yhtiöitä (suurimpiin yhtiöihin ja/tai holding-yhtiöihin).