Neuvoston asetus (EY) N:o 2155/97, annettu 29 päivänä lokakuuta 1997, lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen sellaisten Kiinan kansantasavallasta ja Indonesiasta peräisin olevien jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat tekstiiliainetta sekä väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta



Virallinen lehti nro L 298 , 01/11/1997 s. 0001 - 0018



NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2155/97, annettu 29 päivänä lokakuuta 1997, lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen sellaisten Kiinan kansantasavallasta ja Indonesiasta peräisin olevien jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat tekstiiliainetta sekä väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan, sekä katsoo, että: A. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET (1) Komission asetuksella (EY) N:o 165/97 (2), jäljempänä `väliaikaista tullia koskeva asetus`, otettiin käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli tiettyjen sellaisten Kiinan kansantasavallasta ja Indonesiasta peräisin olevien, CN-koodeihin 6404 19 10 ja ex 6404 19 90 kuuluvien jalkineiden tuonnissa yhteisöön, joiden päälliset ovat tekstiiliainetta. B. MYÖHEMPI MENETTELY (2) Väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen tietyt asianomaiset osapuolet esittivät huomautuksia kirjallisesti. (3) Komissio tarjosi sitä pyytäneille osapuolille mahdollisuuden tulla kuulluiksi. (4) Komissio jatkoi lopullisia päätelmiään varten tarpeellisiksi katsomiensa tietojen etsimistä ja tarkistamista. (5) Osapuolille ilmoitettiin olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisten polkumyyntitullien käyttöönottoa ja väliaikaisten tullien vakuutena olevien määrien lopullista kantamista. Osapuolille myönnettiin myös määräaika, jossa näiden oli kyseisen ilmoittamisen jälkeen esitettävä huomionsa. (6) Asianomaisten osapuolten toimittamia suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin ja ne otettiin tarvittaessa huomioon lopullisissa päätelmissä. C. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 1. Tarkasteltavana oleva tuote (7) Alustavia päätelmiään varten komissio katsoi, että sisä- tai ulkokäyttöön tarkoitetut muut kuin urheilujalkineet, joiden ulkopohjat ovat kumia tai muovia ja päälliset tekstiiliainetta (jotka kuuluvat CN-koodeihin 6404 19 10 ja ex 6404 19 90) kuuluvat samaan tuoteluokkaan. Tässä yhteydessä tietyt asianomaiset osapuolet väittivät, että tohvelit ja ulkojalkineet poikkeavat liian paljon toisistaan, erityisesti käytön osalta, jotta ne voisivat kuulua samaan tuoteluokkaan. Asianomaiset osapuolet ovat erityisesti korostaneet, että arvioitaessa sitä, voidaanko sisä- ja ulkojalkineita pitää yhtenä tuoteluokkana, olisi suoritettava kaksiosainen "vaihdettavuustesti"; ensiksi olisi todettava, voivatko ulkojalkineet korvata sisäjalkineet ja toiseksi, voivatko sisäjalkineet korvata ulkojalkineet. (8) Ensimmäisen kohdan osalta on huomattava, että joillakin tarkasteltavana olevaan laatuun kuuluvilla ulkokäyttöön tarkoitetuilla kevyillä jalkineilla voidaan korvata tohvelit sisätiloissa. Tohvelit ovat kuitenkin tavallisesti liian ohuita soveltuviksi useimpiin käyttötarkoituksiin ulkotiloissa. Tämän näyttävät myös vahvistavan kuluttajien käsitykset molemmista tuotteista. Sen vuoksi on pääteltävä, että toinen "vaihdettavuustesti", eli voivatko sisäjalkineet korvata ulkojalkineet, ei ole tyydyttävä, ja näin ollen tohveleita ja tarkasteltavana olevaan lajiin kuuluvia ulkojalkineita ei voida pitää yhtenä tuoteluokkana. Kyseinen päätelmä merkitsisi myös sitä, että tutkimuksen tuloksissa olisi tehtävä ero tohveleiden ja ulkojalkineiden välillä. Valituksen tehneen yhteisön tuotannonalan edustajat, joille ilmoitettiin tästä päätelmästä, eivät olleet täysin samaa mieltä edellä esitetyn kanssa, mutta ne eivät vastustaneet tohveleiden sulkemista menettelyn ulkopuolella. (9) Viitaten siihen, että tietyn tyyppiset jalkineet, joita toisinaan kutsutaan nimellä "espadrilles" oli alustavassa vaiheessa jätetty menettelyn ulkopuolelle, useat asianomaiset osapuolet pyysivät erilaisin perustein tiettyjen tuotteiden, joilla väitettiin olevan erityispiirteitä, jättämistä menettelyn ulkopuolelle. Nämä väitteet tutkitaan jäljempänä. a) Neopreenijalkineet (10) Useat tuojat pyysivät sellaisten tietyn tyyppisten jalkineiden jättämistä menettelyn ulkopuolelle, joita toisinaan kutsutaan nimellä "sukellusjalkineet", jotka on valmistettu neopreenistä ja joita käytetään tietyissä vesiurheilulajeissa, kuten sukelluksessa. Neopreeniä yleensä vahvistetaan tekstiilipäällysteellä silloin, kun sitä käytetään jalkineiden valmistuksessa, minkä tuloksena päällinen, jonka ulkopinta-ala on suurin, on tekstiiliainetta, joten nämä jalkineet voidaan näin ollen luokitella CN-koodiin 6404. Lisäksi väitettiin, että koska tiettyjä vesiurheilulajeja, kuten sukellusta, ei pidetä yhdistetyssä nimikkeistössä tarkoitettuna urheiluna, asianomaiset neopreenijalkineet olisi luokiteltava CN-koodiin 6404 19 90, vaikka tällainen erityistuote ei sinänsä kuuluisi tarkasteltavana olevaan tuoteluokkaan. (11) Tutkittuaan asiaa yksityiskohtaisemmin komissio totesi, että asianomaiset neopreenijalkineet myydään vesiurheiluvälineitä myyvissä liikkeissä eikä jalkineliikkeissä ja että ne kuuluvat selvästi eri markkinoille. Niiden fyysisten ominaisuuksien ja käyttötarkoituksen johdosta kuluttajat pitävät niitä selvästi eri tuotteena kuin tarkasteltavana olevaan "muut kuin urheilujalkineet, joiden päälliset ovat tekstiiliainetta" -luokkaan kuuluvat tuotteet. (12) Kun niiltä pyydettiin mielipidettä asiasta, valituksen tehneen yhteisön tuotannonalan edustajat eivät esittäneet vastalauseita, mutta ilmoittivat päällimmäiseksi huolekseen sen, että jos kyseiset jalkineet jätetään menettelyn ulkopuolelle, niiden kuvauksen olisi oltava riittävän yksityiskohtainen tullien kiertämisen estämiseksi. (13) Edellä mainituista syistä ja ottaen huomioon, että asianomaiset jalkineet ovat selvästi tulliviranomaisten tunnistettavissa, katsotaan, että neopreenijalkineet, joita toisinaan kutsutaan nimellä "sukellusjalkineet" tai "vesiurheilujalkineet" olisi jätettävä menettelyn ulkopuolelle. b) Vaellusjalkineet (14) Vaellusta ei pidetä yhdistetyssä nimikkeistössä tarkoitettuna urheiluna, joten vaellusjalkineet, joiden päälliset ovat tekstiiliainetta, kuuluvat yleensä CN-koodiin 6404 19 90. Tietyt osapuolet pyysivät, että tämä tuote jätetään menettelyn ulkopuolelle kahdella perusteella. Ensimmäisenä perusteena oli väite, että asianomainen tuote myytiin korkealla hinnalla eikä polkumyyntihinnalla. Lisäksi tietyt tuojat väittivät voineensa oikeutetusti odottaa, että vaellusjalkineisiin ei olisi kohdistettu toimenpiteitä, koska polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen (3) espanjankielisen toisinnon luettelossa jalkineista, joita ei luettu mukaan, ilmaisu "ja muita hiihtokenkiä" oli käännetty ilmaisulla "botas de senderismo", joka on vaellusjalkineiden espanjankielinen vastine. (15) Ensimmäisen perusteen osalta oli huomattava, että yhteistyössä toimineiden viejien toimittamat tiedot, joita komissio käytti polkumyyntiä koskevassa tutkimuksessa, eivät vahvistaneet sitä, että kyseiset jalkineet olisi tuotu ilman polkumyyntiä. (16) Toisen perusteen osalta tiettyjen tuojien väitettä, että ne olisivat voineet oikeutetusti odottaa, että vaellusjalkineisiin ei kohdistettaisi toimenpiteitä (johtuen siitä, että ilmaisu "ja muita hiihtokenkiä" oli käännetty väärin polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen espanjankielisessä toisinnossa), ei voida hyväksyä seuraavista syistä: Ensiksi olisi viitattava yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytäntöön (asia 250/80, Anklagemyndigheten v. Schumacher ja muut, 27. lokakuuta 1981 annettu tuomio) (4), jonka mukaan silloin, kun määräysten tai säännösten eri kielitoisinnot eroavat toisistaan, on tarkoituksenmukaista tulkita niitä asiayhteydessään ja erityisesti niiden tavoitteet huomioon ottaen. Yhteisön toimielinten käytäntönä on ollut pitkään laatia suljettu luettelo urheilun eri muodoista yhdistetyn nimikkeistön yhteydessä. Lisäksi polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen sanamuoto oli selvästi lainaus yhdistetyn nimikkeistön 64 ryhmän 1 alanimikehuomautuksen b kohdasta, jossa ilmaisu "laskettelu-, pujottelu- ja muita hiihtokenkiä" oli käännetty ilmaisulla "calzado para esquiar" eikä ilmaisulla "botas de esquí, senderismo". (17) Lopuksi on korostettava, että jalkineita, joiden päälliset ovat tekstiiliainetta ja joita kutsutaan "vaelluskengiksi", tuotetaan laajasti Euroopan yhteisössä ja että ne kuuluvat sekä valituksen että menettelyn piiriin. Itse asiassa suurinta osaa näistä tuotteista voidaan käyttää ja käytetäänkin muihin tarkoituksiin kuin siihen "tekniseen" tarkoitukseen, johon ne on tarkoitettu, mikä vahvistaa sen, että ne kuuluvat samaan luokkaan kuin tarkasteltavana oleva tuote. Tämän vuoksi katsotaan, että niin sanottuja "vaelluskenkiä" ei olisi jätettävä menettelyn ulkopuolelle. c) Terveysjalkineet (18) Ortopediset jalkineet, jotka on tarkoitettu erityisen ja pysyvän vamman tai fyysisen poikkeavuuden korjaamiseen, kuuluvat yhdistetyn nimikkeistön ryhmään 90 eivätkä ne kuulu tämän tutkimuksen piiriin. Tuote, joka luokitellaan CN-koodiin 6404 19 90, ja jonka jättämistä menettelyn ulkopuolelle pyydettiin, on terveysjalkine, jota myydään apteekeissa kappaleittain eikä pareittain ja jota ei ole sovitettu tietylle henkilölle, vaan tarkoitettu esimerkiksi henkilölle, jolla on nyrjähtänyt tai murtunut nilkka. Väite perustuu siihen, että tällainen erityistuote ei voi kuulua tarkasteltavana olevaan tuoteluokkaan. (19) Kyseessä olevat terveysjalkineet kuuluvat eri markkinoille (niitä ei myydä jalkinemyymälöissä vaan apteekeissa). Lisäksi niiden myyntitapa on hyvin erityinen (niitä ei myydä pareittain vaan kappaleittain ja ne on sovitettu kipsin eikä jalan mukaisesti), joten kuluttajat pitävät niitä selvästi eri tuotteena kuin tarkasteltavana olevaan luokkaan kuuluvat tuotteet. (20) Kun niiltä pyydettiin mielipidettä asiasta, valituksen tehneen yhteisön tuotannonalan edustajat totesivat, että yhteisössä tuotetaan jonkin verran terveysjalkineita, mutta eivät vastustaneet päätelmää, että kyseisillä jalkineilla on riittävästi erityispiirteitä sekä fyysisiltä ominaisuuksiltaan että käyttötarkoituksiltaan, joten niiden ei voida katsoa kuuluvan tarkasteltavana olevaan "muut kuin urheilujalkineet, joiden päälliset ovat tekstiiliainetta" -luokkaan. (21) Edellä mainituista syistä (ja ottaen huomioon, että asianomaiset jalkineet ovat selvästi tulliviranomaisten tunnistettavissa) katsotaan, että terveysjalkineet, joita myydään apteekeissa kappaleittain eikä pareittain, olisi jätettävä menettelyn ulkopuolelle. d) Rantajalkineet (22) "Rantajalkineet" ovat jalkineita, joiden päällinen on ainoastaan tekstiilinauha, joka on kiinnitetty molemmilta puolilta paksuun ja kevyeen muovipohjaan. Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että kyseinen tuote ei kuulu tämän menettelyn piiriin, koska se on liian erityinen kuuluakseen tarkasteltavana olevaan yhteen tuoteluokkaan. Väitettiin myös, että kyseistä tuotetta ei enää tuoteta yhteisössä. (23) Kun niiltä pyydettiin mielipidettä asiasta, valituksen tehneen yhteisön tuotannonalan edustajat myönsivät, että vaikka yhteisössä yhä tuotetaan kyseistä jalkinetta, tuotannon merkitys on kuitenkin vähäinen. Lisäksi yhteisön tuotannonalan edustajat suostuivat siihen, että tuote voidaan jättää tämän menettelyn ulkopuolelle sillä edellytyksellä, että kyseinen poikkeus koskee ainoastaan tuotetta, jota ei voi käyttää kävelyyn rannan tai uima-altaan ulkopuolella ja edellyttäen, että se voidaan erottaa muista jalkinetyypeistä. (24) Edellä mainituista syistä katsotaan, että niin sanotut "rantajalkineet" olisi jätettävä menettelyn ulkopuolelle. 2. Samankaltainen tuote a) Erilaisiin tuotantomenetelmiin perustuvat väitteet (25) Tietyt osapuolet ovat jälleen ottaneet esille kysymyksen vulkanoiduista jalkineista, jota käsiteltiin jo alustavassa vaiheessa (katso väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 18 kappale). Erityisesti väitettiin jälleen, että yhteisön tuotannonala ei tuota riittävästi vulkanoiduilla pohjilla varustettuja jalkineita ja että sen tuotanto keskittyy lähinnä ruiskuvalumenetelmään. Suoritetun lisätutkimuksen tulokset ovat seuraavat. (26) Vaikka vulkanointimenetelmä eroaa selvästi ruiskuvalumenetelmästä olisi muistettava, että samankaltaista tuotetta määritettäessä sovellettavat tärkeimmät olennaiset perusteet pohjautuvat tuotteiden yleisiin teknisiin tai fyysisiin ominaispiirteisiin sekä käyttötarkoitukseen ja toimintaan eikä niiden tuotantomenetelmään. Tässä yhteydessä eri tuotantomenetelmistä johtuvat vähäpätöiset erot jätetään yleisesti huomiotta. (27) Useiden osapuolten esittämien teknisten väitteiden osalta, joiden mukaan vulkanoinnissa käytetään kumia, kun taas ruiskuvalumenetelmässä käytetään muun muassa PVC-muovia, mikä johtaa eroihin raaka-aineen saatavuudessa, ulkonäössä (PVC-muovi, on kiiltävämpää kuin kumi) ja hajussa (kumilla on ominaishaju, mutta PVC-muovi on hajuton) sekä liukenemiseen ja sulamiseen liittyvissä ominaisuuksissa, ei voida kieltää, että tämäntyyppisten jalkineiden tuotannossa esiintyy toisistaan poikkeavia kemiallisia ja fyysisiä reaktioita. Olisi kuitenkin pidettävä mielessä, että synteettistä kumia käytetään yleisesti vulkanoitujen jalkineiden valmistuksessa. Näin ollen kummassa tahansa tuotantomenetelmässä käytetyt raaka-aineet, eli synteettinen kumi ja PVC-muovi, ovat kumpikin petrokemiallisia johdannaisia. (28) Synteettistä kumia on saatavilla kaikkialla maailmassa, ja sitä käytetään etenkin renkaiden tuotannossa. Väitettä, jonka mukaan raaka-aine on paremmin kehitysmaissa toimivien vulkanoitujen jalkineiden tuottajien saatavilla, ei voida pitää asiaankuuluvana, sillä vaikka tämä voi parantaa tuotantomenetelmän kustannustehokkuutta, se ei muuta sitä, että tuote on samankaltainen kuin yhteisössä tuotettu tuote. Olisi myös huomattava, että tehdäkseen eron kyseessä olevien jalkineiden välillä osapuolet joutuivat vetoamaan arviointiperusteisiin, jotka menevät paljon pidemmälle kuin tavanomaisessa käytössä yleisesti käytettävät arviointiperusteet. Vaikka PVC-muovi sulaa, toisin kuin kumi, tämä tapahtuu vasta 80 °C ylittävässä lämpötilassa, joka on paljon korkeampi kuin tavanomaisissa käyttöolosuhteissa esiintyvä lämpötila. Tämän lisäksi kuluttajat eivät tavanomaisissa olosuhteissa suorita liukenemiskokeita ennen tuotteen ostamista. (29) Olisi korostettava, että tiettyjen tuojien väite, jonka mukaan vulkanoitujen jalkineiden tuotanto yhteisössä olisi laskenut, esitettiin menettelyn ollessa jo hyvin edistyneessä vaiheessa. Saadusta näytöstä kuitenkin ilmenee, että kyseistä tuotantomenetelmää käytetään edelleen yhteisössä (esimerkiksi Espanjassa, jossa joukko tuottajia ilmoitti voivansa edelleen tuottaa yhteensä noin 22 miljoonaa paria kyseisiä jalkineita vuodessa) ja että yhteisössä on useita tuottajia, jotka ovat halukkaita ja kykeneviä tuottamaan vulkanoituja jalkineita. Tutkimuksesta ilmeni myös, että vastoin useiden osapuolten esittämiä väitteitä Kiinan kansantasavallasta ja Indonesiasta tuotuja vulkanoituja jalkineita myydään toisinaan erikoistuneissa jalkinemyymälöissä pahvilaatikkoon pakattuna merkkituotteena, kun taas yhteisössä ruiskuvalumenetelmällä tuotettuja jalkineita voidaan myydä halpamyyntiliikkeissä muovipussiin pakattuna muuna kuin merkkituotteena. (30) Edellä esitetyistä seikoista voidaan päätellä, että käytetyissä tuotantomenetelmissä esiintyvistä teknisistä eroista huolimatta vulkanoidut jalkineet kilpailevat suoraan ruiskuvalumenetelmällä valmistettujen jalkineiden kanssa. Nämä jalkinetyypit ovat itse asiassa niin samanlaisia, että keskivertokuluttaja ei kykenisi erottamaan niitä. Tämän vuoksi ei ole syitä pitää Kiinan kansantasavallassa ja Indonesiassa valmistettuja ja yhteisöön vietyjä vulkanoituja jalkineita muuna kuin tuotteena, joka on samankaltainen yhteisössä ruiskuvalumenetelmällä valmistettujen jalkineiden kanssa asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä `perusasetus`, 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti. b) Eri tuoteryhmien väitettyyn olemassaoloon perustuvat väitteet (31) Tietyt osapuolet ovat toistaneet väitteensä siitä, että tuodut jalkineet ja yhteisössä valmistetut jalkineet kuuluvat eri tuoteryhmiin, jotka eivät suoraan kilpaile keskenään. Nämä väittivät, että keskimääräistä korkeammalla hinnalla tuodut jalkineet eivät olisi samankaltaisia kuin keskimääräisellä tai sitä alhaisemmalla hinnalla tuodut jalkineet perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti. (32) Tuojat ovat toistuvasti antaneet asiasta näennäisesti ristiriitaisia lausuntoja, jolloin jotkut niistä väittivät tuovansa huonolaatuisia jalkineita, jollaisia ei yksinkertaisesti ollut saatavilla yhteisössä, kun taas toiset väittivät tilaavansa Kiinan kansantasavallasta tai Indonesiasta pitkälle kehitettyjä tuotteita, jotka valmistetaan tuojien omien ohjeiden ja muotoilun mukaisesti, ja joskus myös niiden omista raaka-aineista. Tästä ristiriidasta ilmenee yksinkertaisesti se, että Kiinan kansantasavalta ja Indonesia kykenevät valmistamaan ja myös valmistavat ja vievät yhteisöön markkinoiden koko kirjon kattavia tuotteita. Tämä ei ilmene tuontia koskevista tilastoista, koska keskimääräiset hinnat johtuvat paljolti halvoista jalkineista, jotka muodostavat suurimman osan tuonnista. Näin ollen kyseessä oleva tuonti ja yhteisön tuotannonalan valmistamat tuotteet ovat samankaltaisia perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti. c) Päätelmä (33) Edellä sanotun perusteella vahvistetaan, että tämän menettelyn kohteena Kiinan kansantasavallassa ja Indonesiassa valmistetut sekä yhteisöön viedyt jalkineet ja yhteisössä valmistetut jalkineet ovat samankaltaisia tuotteita perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Samalla tavoin ovat tämän tutkimuksen kohteena olevat Indonesiassa valmistetut jalkineet sekä Kiinan kansantasavallassa valmistetut ja yhteisöön viedyt jalkineet samankaltaisia tuotteita. D. POLKUMYYNTI 1. Indonesia a) Normaaliarvo (34) Indonesialaiset viejät vastustivat sitä, että komissio oli käyttänyt normaaliarvon muodostamiseksi voittomarginaalia, joka määritettiin yhden yrityksen muun kuin kyseessä olevan tuotteen, eli tässä tapauksessa nahka- tai muovipäällisillä varustettujen jalkineiden, kannattavan myynnin perusteella. Nämä viejät väittivät, että kyseinen voittomarginaali oli liian korkea eikä edustanut asianomaista tuotannonalaa. Lisäksi väitettiin, että normaaliarvot ja edelleen polkumyyntimarginaalit olivat liian suuria, koska kyseistä voittomarginaalia oli käytetty normaaliarvon muodostamisessa kaikkien Indonesian otokseen kuuluvien yritysten osalta. Nämä viejät väittivät, että olisi pitänyt käyttää seitsemän prosentin marginaalia, jota komissio oli pitänyt hyväksyttävänä yhteisön tuotannonalan osalta. (35) Tätä väitettä ei voitu hyväksyä. Ensiksi perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohdassa säädetään, että asianomaisen tuotteen kotimaan myynnin puuttuessa normaaliarvoa muodostettaessa huomioon otetut myynti-, hallinto- ja muut kustannukset sekä voittoa varten lisätyt määrät voidaan määrittää saman yleisen luokan tuotteiden tuotannossa ja myynnissä tavanomaisessa kaupankäynnissä kyseisen viejän tai tuottajan alkuperämaan kotimarkkinoilla maksamien tai saamien tosiasiallisten määrien perusteella. Tätä menetelmää sovellettiin tämän asetuksen johdanto-osan 34 kappaleessa mainitun yrityksen tapauksessa. Kahden otokseen kuuluvan yrityksen tapauksessa, joilla ei ollut asianomaisen tuotteen tai saman yleisen tuoteluokan kotimaan myyntiä, normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti eli käyttäen mitä muuta tahansa hyväksyttävää menetelmää. Näissä olosuhteissa katsottiin, että hyväksyttävin menetelmä oli käyttää tämän asetuksen johdanto-osan 34 kappaleessa tarkoitetun yrityksen osalta todettuja myynti-, hallinto- ja muut kustannuksia sekä voittoa varten lisättyä määrää. Toiseksi yhteisön tuotannonalan osalta vahinkoa aiheuttamattoman hinnan laskemiseksi käytetty seitsemän prosentin marginaali on vähimmäismäärä, jonka komissio katsoo tarpeelliseksi yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon poistamiseksi, eikä se mitenkään liity normaaliarvon muodostamisessa käytettyyn voittomarginaaliin, jonka on perustuttava Indonesian markkinoilla saatuun tosiasialliseen voittoon. Tässä yhteydessä olisi huomattava, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on johdonmukaisesti todennut, että tosiasiallisten voittomarginaalien käytölle olisi annettava etusija normaaliarvon muodostamisessa. (36) Eräs otokseen kuuluva indonesialainen yritys väitti, että komission olisi pitänyt käyttää normaaliarvon laskennassa kustannusarvioita, jotka tämä oli antanut paikalla suoritetun tarkastuksen aikana. Tässä yhteydessä olisi huomattava, että asianomaisella yrityksellä ei ollut kustannuslaskentajärjestelmää, vaan ainoastaan kustannusarvioita, joita oli käytetty mahdollisille asiakkaille tarkoitettujen hintatarjousten laatimisessa. Nämä kustannusarviot ilmoitettiin kustannuksina yrityksen vastauksessa kyselylomakkeeseen. Tämä väite hylättiin, koska yritys ei kyennyt osoittamaan kustannusarvioiden paikkansapitävyyttä. Lisäksi tiettyjen mallien osalta ei ollut saatavilla mitään kustannuksia koskevia tietoja. Suorien raaka-ainekustannusten lisäksi ei mitään tietoja ollut saatavilla minkään mallin osalta. Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa käytetty menetelmä, jonka mukaan kustannukset laskettiin uudelleen kohdistamalla myynnin kokonaiskustannukset ilman myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä voittoa varten lisättäviä määriä uudelleen asianomaisiin malleihin käyttämällä yrityksen omassa kirjanpidossa ilmoitettua liikevaihtoa, koska tätä pidettiin tarkoituksenmukaisimpana menetelmänä yksittäisten jalkinemallien hinnan määrittämiseksi. b) Vientihinta (37) Koska vientihintojen määrityksestä ei esitetty näkökantoja, väliaikaiset määritykset vahvistetaan. c) Vertailu (38) Tämän asetuksen johdanto-osan 34 kappaleessa tarkoitettu indonesialainen viejä, jonka voittoa tuottavaa kotimaan myyntiä käytettiin normaaliarvon muodostamisessa Indonesian osalta, väitti, että komissio oli jättänyt hintojen vertailukelpoisuuteen perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti vaikuttavan tekijän huomiotta, kun se ei oikaissut normaaliarvoa luottokustannusten perusteella. Komissio katsoi, että tämä oikaisu tosiaan puuttui, ja se on nyt tarkistanut laskelmansa vastaavasti. Koska tämän yrityksen myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia käytettiin normaaliarvon muodostamisessa muiden otantaan kuuluvien indonesialaisten yritysten osalta, myös niiden normaaliarvon tasoa oli laskettava tehdyn oikaisun huomioon ottamiseksi. Kaikki polkumyyntiä koskevat laskelmat oikaistiin vastaavasti. (39) Tämän asetuksen johdanto-osan 36 kappaleessa tarkoitettu yritys väitti, että polkumyyntimarginaali oli määritetty laskemalla yksittäisten mallien kustannusten keskiarvo ja soveltamalla keinotekoisen korkeaa voittomarginaalia normaaliarvon muodostamisessa. Väitteen mukaan keskiarvon käyttö merkitsi normaaliarvojen paisuttamista, minkä vuoksi alhaisilla hinnoilla tapahtuvan tuonnin katsottiin tapahtuvan polkumyynnillä. Yritys väitti myös, että sen toimittamien yksilöllisten normaaliarvojen käyttö ja kohtuullisen voittomarginaalin soveltaminen olisivat johtaneet siihen päätelmään, että polkumyyntiä ei esiintynyt. Tämän asetuksen johdanto-osan 36 kappaleessa kuvatut olosuhteet huomioon ottaen komissio katsoi, että kohtuullisen tarkan kustannuslaskelman aikaansaamiseksi ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin laskea kustannukset uudelleen yrityksen oman kirjanpidon mukaisesti ja kohdistaa myynnin kokonaiskustannukset ilman myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä ilman voittoa varten lisättäviä määriä asianomaisiin malleihin. d) Polkumyyntimarginaalit (40) Lopullisten polkumyyntimarginaalien laskemisessa käytettiin samaa menetelmää kuin väliaikaisten polkumyyntimarginaalien laskemisessa. Polkumyyntimarginaaleja on kuitenkin muutettu tämän asetuksen johdanto-osan 38 kappaleessa kuvatun normaaliarvoon nyt tehdyn oikaisun huomioon ottamiseksi. i) Otokseen kuuluvat yhteistyössä toimineet yritykset (41) Tällä tavoin määritetyt sekä prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ilmaistut marginaalit ovat: - PT Dragon: 4,0 % - PT Emperor Footwear: 0,0 % - PT Sindolla Pratama: 24,9 %. ii) Tutkimukseen kuulumattomat yhteistyössä toimineet tuottajat/viejät (42) Ottaen huomioon muutokset otokseen sisältyvien yhteistyössä toimineiden yritysten polkumyyntimarginaaleissa, vahvistetaan kahden tutkimukseen kuulumattoman yhteistyössä toimineen yrityksen prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ilmaistu polkumyyntimarginaali lopullisesti 14,2 prosentin suuruiseksi. iii) Polkumyynnin jäännösmarginaali (43) Ottaen huomioon edellämainitut muutokset otokseen sisältyvien yhteistyössä toimineiden yritysten polkumyyntimarginaaleissa, sekä johdanto-osan 8 kappaleessa mainitun tuotteen kattavuutta koskevan rajoituksen, lopullisessa määrityksessä käytettävä polkumyyntimarginaali ilmaistuna cif-hintana yhteisön rajalla, vahvistetaan nyt 39,7 prosentin suuruiseksi. 2. Kiinan kansantasavalta a) Yksilöllinen kohtelu (44) Kiinalaiset viejät väittivät, että komissio ei perustellut riittävästi yhteistyössä toimineiden kiinalaisten viejien yksilöllistä kohtelua koskevan pyynnön hylkäämistään. Nämä viejät pyysivät toistamiseen yksilöllisen kohtelun myöntämistä lopullisen määrittämisen osalta. Olisi jälleen todettava, että komission menettelytapaan kuuluu määrittää maakohtainen tulli muiden kuin markkinatalousmaiden osalta, lukuun ottamatta tapauksia, joissa yritykset kykenevät todistamaan riippumattomuutensa valtiosta. Mikään asianomaisista yrityksistä ei kuitenkaan kyennyt todistamaan riippumattomuuttaan, koska kaikilla oli siteitä Kiinan valtioon joko suoraan taikka maakuntien tai kuntien viranomaisten kautta. Koska tästä asiasta ei ole saatavilla muita tietoja, alustavat päätelmät yksilöllistä kohtelua koskevan pyynnön hylkäämisestä vahvistetaan. b) Normaaliarvo (45) Kiinalaiset viejät väittivät saaneensa komissiolta riittämättömiä tietoja indonesialaisista jalkineista, joita oli käytetty vertailussa vietyjen kiinalaisten mallien kanssa. Nämä viejät väittivät erityisesti saaneensa riittämättömiä tietoja indonesialaisten jalkineiden tuotannossa käytetyistä raaka-aineista ja menetelmistä, jotta ne olisivat voineet pyytää oikaisuja fyysisissä ominaisuuksissa esiintyvien erojen perusteella. Tässä yhteydessä olisi korostettava, että komissio pyrki saamaan kiinalaisilta viejiltä tietoja yhteisöön vietyjen mallien muotoilusta, koostumuksesta ja raaka-aineista tavoitteenaan mahdollisimman oikeudenmukaisen vertailumallin löytäminen. Tästä huolimatta kiinalaiset viejät antoivat ainoastaan hyvin puutteellisia tietoja. Näin ollen komission oli arvioitava vertailukelpoisuus saatavilla olevien tietojen perusteella ja se totesi, kuten väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton yhteydessä, indonesialaiset mallit samankaltaisiksi kuin otokseen sisältyvien kiinalaisten yritysten yhteisöön viemät kiinalaiset mallit tai, jos samankaltaisia malleja ei ollut, niitä lähinnä muistuttaviksi. Kiinalaisille viejille toimitettiin kaikki tiedot, joihin vertailu perustui. c) Vientihinta (46) Koska vientihintojen määrittämisestä ei ole esitetty näkökantoja, alustavat määritykset vahvistetaan. d) Vertailu (47) Koska Indonesiaa käytettiin vertailumaana normaaliarvon määrittämiseksi Kiinan kansantasavallan osalta, Kiinan kansantasavaltaa koskevaa yhtenäistä marginaalia alennettiin tämän asetuksen johdanto-osan 38 ja 40 kappaleessa tarkoitetun Indonesian normaaliarvojen osalta myönnetyn luottokustannuksia koskevan oikaisun huomioon ottamiseksi. e) Polkumyyntimarginaali (48) Joissakin tapauksissa kiinalaiset viejät asettivat kyseenalaiseksi komission suorittaman viennin normaaliarvon painotetun keskiarvon ja kaikkien Kiinasta yhteisöön suuntautuvien vientitapahtumien hintojen välisen vertailun. Nämä viejät väittivät, että vientihinnoissa ei esiintynyt riittävästi eroja eri ostajien, alueiden tai ajanjaksojen välillä ja että vientihintoja ja normaaliarvoa olisi sen johdosta verrattava painotetun keskiarvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti. Tarkistettuaan laskelmansa komissio totesi, että hintojen väliset erot olivat pieniä ja että lopullisessa määrityksessä normaaliarvojen painottua keskiarvoa olisi verrattava vientihintojen painotettuun keskiarvoon. Tämän perusteella ja ottaen asianmukaisesti huomioon johdanto-osan 8 kappaleessa mainitun tuotteen kattavuutta koskevan rajoituksen, todettiin, että Kiinan tasavallan osalta laskettu polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif yhteisön rajalla -hinnasta oli 133,2 prosenttia. E. YHTEISÖN TUOTANNONALA (49) Tietyt osapuolet ovat toistaneet väitteensä siitä, että komissio ei ole kyennyt vahvistamaan vahinkoa koskevia todisteita esittäneen yhteisön tuotannonalan edustavaa luonnetta ja laajentaneet kyseistä väitettä. Väite perustui yhteisön kokonaistuotantoa koskevan luvun väitettyyn epäluotettavuuteen ja siinä arvosteltiin komission käyttämää otantamenetelmää. Myös tietyille yhteisön tuottajille myönnetyn "nimettömän kohtelun" perusteluja kyseenalaistettiin. 1. Yhteisön kokonaistuotanto (50) Olisi muistettava, että valituksen saaman tuen taso tarkistettiin ennen menettelyn aloittamista. Samankaltaisen tuotteen arvioitu Euroopan yhteisön kokonaistuotantomäärä, jonka perusteella 68 valituksen tehneen yhteisön tuottajan kanta määritettiin, tarkistettiin uudelleen (vuosien 1991 ja 1994 välisen ajanjakson osalta) kansallisten jalkineiden tuottajajärjestöjen tiloissa ja todettiin oikeaksi. Lisäksi olisi korostettava, että samankaltaisen tuotteen kokonaistuotantoa koskeva luku, jonka perusteella tämä kanta määritettiin, vastaa yhteisön suurinta mahdollista tuotantomäärää. Luotettavien tietojen puutteen vuoksi ei voitu tutkia perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, olisiko tiettyjen sellaisten tuottajien tuotantomäärät, jotka eivät olleet mukana valituksessa, pitänyt jättää pois kokonaistuotantoa koskevasta luvusta sen perusteella, että niiden liiketoiminnan pääasiallinen sisältö on tuonti ennemmin kuin tuotanto Euroopan yhteisössä. Näiden väitettyjen yhteisön tuottajien, joista eräiden tiedetään tuoneen suuria määriä, tiedetään myös tuottavan Euroopan yhteisössä suhteellisen suuria määriä jalkinepareja. Jos asiasta olisi ollut saatavilla riittäviä tietoja, on todennäköistä, että osa yhteisössä tuotetuista määristä olisi jätetty kokonaistuotantoa koskevan luvun ulkopuolelle. Sen sijaan pääasiallisen liiketoiminnan sisältö tarkistettiin ainoastaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 6 kappaleessa määriteltyyn "ensimmäiseen ryhmään" kuuluvan 28 yrityksen osalta, minkä tuloksena todettiin (kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 55 kappaleessa on selitetty), että kaikkien yritysten pääasiallinen liiketoiminta sijaitsee yhteisössä. (51) Näin ollen vahvistetaan tutkimuksen kohteena olevan yhteisön tuotannonalan edustavuus, joka on määritetty luotettavalla tavalla ja paikkansa pitävien lukujen perusteella. 2. Otanta a) Alustava tutkimus (52) Tässä yhteydessä olisi muistettava, että menettelyn mahdollisten osapuolten suuren määrän huomioon ottaen tämän menettelyn aloittamisesta julkaistussa ilmoituksessa mainittiin, että tutkimus voidaan suorittaa otannan avulla. Tämän tuloksena yhteistyötä pyydettiin tutkimuksen alusta asti rajoitetulta määrältä yhteisön tuottajia (kansallisten tuottajajärjestöjen kautta), jotka valittiin valitusta tukevien 68 yrityksen joukosta. Tarkoituksenmukaisia vastauksia saatiin 28 tuottajalta, joista valittiin tarkistusta varten yhdeksän yritystä, joiden vastaukset tarkistettiin niiden tiloissa perusteellisesti (viimeksi mainitusta tuottajaryhmästä käytetään väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa ilmaisua "tarkistusotos"). Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat 28 yritystä vastaavat hieman yli 25 prosentista yhteisön samankaltaisen tuotteen tuotannosta ja näin ollen niitä voidaan pitää valitusta koskevan vastustuksen puuttuessa yhteisön tuotannonalana. b) Myöhempi kehitys (53) Kuten tämän asetuksen johdanto-osan 8 kappaleessa on mainittu, tämä menettely päätettiin rajata koskemaan ainoastaan ulkokäyttöön tarkoitettuja jalkineita ja jättää tohvelit menettelyn ulkopuolelle. Ainoastaan tämän menettelyn piiriin kuuluvia ulkojalkineita koskevien tietojen erillinen tutkiminen katsottiin näin ollen tarpeelliseksi. Kyseinen tutkimus on osoittanut, että 17 edellä mainitusta 28 yhteisön tuottajasta ensimmäisessä ryhmässä ja 8 yhteisön 9 tuottajasta tarkistusotoksessa tuottivat ulkokäyttöön tarkoitettuja jalkineita. Vahvistettiin, että ensimmäisen ryhmän edustavuuden arvioinnissa käytettyjen kriteerien mukaisesti (katso väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 59 kappale) 17 mainittua tuottajaa edustavat myös yhteisön ulkojalkineita tuottavaa tuotannonalaa. Se, että kyseisten 17 yhteisön tuottajan havaittiin edustavan 22,3 prosenttia yhteisön samankaltaisen tuotteen tuotannosta (samankaltaisen tuotteen määritelmä rajattiin tämän tutkimuksen yhteydessä), ei muuta edellä mainittua päätelmää yhteisön tuotannonalan edustavuudesta. Tämänhetkisessä tilanteessa, jossa yhteisön tuottajien lukumäärä oikeuttaa otannan käytön, on melkein väistämätöntä, että valittu yhteisön tuotannonalaa edustava otos ei saavuta 25 prosentin kynnystä. (54) Tutkimuksen kohteena olleen yhteisön tuotannonalan edustavuuden osalta on korostettava, että vahinkoa koskevat päätelmät perustuivat erilaisista tarkoituksenmukaisista lähteistä, jotka kaikki edustavat yhteisön tuotannonalaa, saatuihin tietoihin: - tuotanto, myynti, markkinaosuudet ja työllisyys yhteisössä määritettiin jokaisen kansallisen jalkineiden tuottajien järjestön tasolla, joten ne kattavat samankaltaisen tuotteen koko yhteisön tuotannon. Tämä osoittaa selvästi vääräksi erään asianomaisen osapuolen lopullisen ilmoituksen osalta esittämän väitteen, jonka mukaan Italian jalkineiden tuottajien järjestöä koskevat luvut olisi jätetty huomiotta yleisten vahingon osoittimien määrityksessä, - hintoja, kustannuksia ja kannattavuutta koskevat yleiset suuntaukset määritettiin ensimmäiseen ryhmään kuuluvien yhteistyössä toimineiden valmistajien tasolla, - hintojen ja viitehintojen alittavuuden tutkimus perustuu tarkistusotokseen sisältyviltä yrityksiltä saatuihin hintoja ja kustannuksia koskeviin tietoihin, jotka tarkistettiin perusteellisesti; nämä yritykset ovat kooltaan ja tuotevalikoimaltaan edustavia, ja ne sijaitsevat tärkeimmissä tuotannosta vastaavissa jäsenvaltioissa. 3. Tarkistusotokseen kuuluvien yrityksen nimetön kohtelu (55) Tietyt osapuolet ovat toistaneet ja laajentaneet väitteensä siitä, että komissio olisi perusteettomasti myöntänyt "nimettömän kohtelun" tarkistusotokseen kuuluville yrityksille. Nämä osapuolet ovat väittäneet, että valituksen tehneiden kotimaisten yritysten olisi oltava valmiina kohtaamaan mitä tahansa kaupallisia vastatoimia ja pyytäneet, että ainakin ensimmäiseen ryhmään kuuluvien yritysten nimet paljastettaisiin. (56) Tässä yhteydessä olisi jälleen korostettava, että kyseessä oleva nimetön kohtelu myönnettiin sen vuoksi, että uhkaukset ylittivät kaupallisissa suhteissa esiintyvän tavanomaisen käytännön. Tällä tavoin myönnettyä rajoitettua suojelua pidettiin lisäksi erityisen tarkoituksenmukaisena sellaisen otoksen yhteydessä, jossa tietyt valikoidut yritykset ovat erityisesti suojattomassa asemassa, vaikka ne edustavat paljon suurempaa ryhmää ja ajavat kyseisen ryhmän etuja. (57) Ensimmäiseen ryhmään kuuluvien yritysten osalta yritysten nimet ei-luottamuksellisessa kyselylomakkeessa korvattiin yleensä tunnuksella ja useimmat jalkineiden tuottajien kansalliset järjestöt (jotka toimittivat vastaukset) laativat erillisen luettelon vastanneista yrityksistä, tietenkin paljastamatta tunnusten ja luettelossa esiintyvien nimien välistä yhteyttä. Näin ollen olisi korostettava, että kaikki asianomaiset osapuolet ovat saaneet mahdollisuuden tutustua sekä ensimmäiseen ryhmään kuuluvien tuottajien antamiin ei-luottamuksellisiin tietoihin että tarkistusotokseen kuuluvien yritysten antamiin tarkistettuihin ja vahvistettuihin tietoihin erillisessä tiedostossa. (58) Koska kaikille osapuolille oli annettu mahdollisuus tutustua ensimmäiseen ryhmään kuuluvien yritysten täyttämiin kyselylomakkeisiin sekä kansallisten järjestöjen laatimiin luetteloihin ennen kuin edellä mainittu painostus tuli komission tietoon katsottiin, että koska kyseessä olevia tiedostoja, joiden avulla oli mahdollista tunnistaa useimmat yritykset, ei voitu muuttaa nimettömiksi jälkeenpäin, niihin olisi oltava mahdollista tutustua muuttumattomassa muodossa. Näissä olosuhteissa pidettiin tarkoituksenmukaisena sisällyttää ensimmäiseen ryhmään kuuluvien yritysten nimet kaikille osapuolille lähetettyyn lopulliseen ilmoitukseen ja olla paljastamatta tarkistusotokseen kuuluvien yritysten nimiä. F. VAHINKO 1. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi (59) Tietyt osapuolet ovat väittäneet, että Indonesiasta ja Kiinan kansantasavallasta tapahtuvan tuonnin vaikutuksia ei pitäisi kumuloida. Erityisesti väitettiin, että kaksi kumulaation edellytystä oli täyttämättä: (60) Ensiksi väitettiin, että perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisen määrityksen tekemiseksi siitä, onko kustakin maasta (jonka osalta kumulointia harkitaan) tapahtuvan tuonnin suhteen osoitettu polkumyyntimarginaali vähimmäistasoa suurempi, yhteisön toimielinten pitäisi käyttää yhteistyössä toimineiden viejien osalta todetut marginaalit jäännösmarginaalien sijaan. Tätä väitettä ei voida hyväksyä, erityisesti ottaen huomioon indonesialaisten viejien vähäisen yhteistyötason. Lisäksi olisi myös huomattava, että kahden yhteistyössä toimieen indonesialaisen viejän osalta (otokseen kuuluvista kolmesta viejästä) todetut polkumyyntimarginaalit ylittivät vähimmäistason. (61) Toiseksi on väitetty, että kumulointi ei ollut asianmukaista tiettyjen kilpailuedellytyksissä esiintyvien erojen johdosta (väitteen mukaan indonesialaisten jalkineiden tuonnin keskimääräinen hinta paria kohti oli huomattavasti suurempi kuin kiinalaisten jalkineiden hinta). Vaikka Eurostat vahvisti osan väitetyistä eroista katsottiin, että: - nämä erot eivät ole riittäviä indonesialaisten ja kiinalaisten viejien hinnoittelupolitiikkojen erottamiseksi (erityisesti, jos Indonesian ja Kiinan kansantasavallan keskimääräisiä hintoja verrataan muiden yhteisöön vievien kolmansien maiden keskimääräisiin hintoihin, jotka ovat paljon korkeampia kuin tutkimuksen kohteena olevien maiden hinnat), - käytettävissä olevien tietojen yksityiskohtaisesta tutkimuksesta ilmenee, että sekä Indonesiasta että Kiinan kansantasavallasta tapahtuva tuonti kattaa kaikki hintatasot, ja - käytettävissä olevien tietojen perusteella todennäköisin selitys tälle erolle on lievästi erilainen tuotejakauma selvästi erilaisen hinnoittelupolitiikan sijaan. (62) Sen jälkeen, kun tohvelit jätettiin tarkasteltavana olevan ainoan tuoteluokan ulkopuolelle, molemmista maista peräisin olevan tuonnin kumulatiivisen arvioinnin oikeutusta koskevia päätelmiä tutkittiin uudelleen. Vuonna 1994 Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan CN-koodiin 6404 19 90 kuuluvien jalkineiden tuonnin määrä oli 101,1 miljoonaa paria ja Indonesiasta peräisin olevan tuonnin määrä oli 24 miljoonaa paria. Kyseisen polkumyynnillä tuodun tuonnin markkinaosuus samana ajanjaksona oli vastaavasti 50,5 prosenttia ja 12 prosenttia. Lisäksi näiden tuotteiden osalta on havaittu huomattavia polkumyyntimarginaaleja, ja markkinoiden kilpailuolosuhteita koskevat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 68 kappaleessa esitetyt päätelmät voitiin vahvistaa sen jälkeen, kun tohvelit jätettiin menettelyn ulkopuolelle. Tämän perusteella pääteltiin, että kyseisestä kahdesta maasta peräisin olevien ulkojalkineiden polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi oli oikeutettua. Ulkojalkineiden rajattua luokkaa koskevat alustavat päätelmät (kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 64-69 kappaleessa esitettiin) olisi vastaavasti vahvistettava. (63) Kiinan kansantasavallasta ja Indonesiasta peräisin olevien ulkojalkineiden tuonnin yhteenlaskettu kokonaismäärä kasvoi 65,4 miljoonasta parista vuonna 1991 125,1 miljoonaan pariin vuonna 1994 eli kasvu oli yli 90 prosenttia. Tämä vastaa niiden yhteenlasketun markkinaosuuden kasvua 40,5 prosentista vuonna 1991 62,4 prosenttiin vuonna 1994. 2. Alihinnoittelua koskeva laskelma (64) On väitetty, että alihinnoittelua ei aina, tai ei ollenkaan, harjoitettu väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa tarkoitetulla tasolla. Tietyt osapuolet ovat kuulemisensa aikana esittäneet näytteitä malleista, joiden väitettiin olevan vertailukelpoisia ja joista tuodut mallit (jotka oli useimmiten valmistettu tuojan omien ohjeiden ja muotoilun mukaisesti) olivat kalliimpia kuin yhteisössä tuotetut mallit. Vaikka nämä väitteet voivat joissakin tapauksissa pitää paikkansa olisi korostettava, että sekä viejien hintoja tiettyjen mallien osalta että Eurostatilta saatuja hintoja koskevat tutkimukset eivät vahvistaneet niitä laajemmalla pohjalla. Näissä olosuhteissa komissio katsoo, että lopullisten päätelmien tekemiseksi on tarkoituksenmukaista nojautua edelleen tutkimuksen aikana saatuihin (ja mahdollisimman pitkälle tarkistettuihin) yksityiskohtaisiin ja/tai yleisiin tietoihin, joiden perusteella alihinnoittelu oli ehdottomasti todettu. (65) On väitetty myös, että kaupan portaissa esiintyviä eroja koskevat oikaisut olivat riittämättömiä ja että ne olisi tarkistettava. Erityisesti esitettiin todisteita, joiden mukaan väliaikaisessa vaiheessa myönnetty 13 prosentin oikaisu tuojien ja yhteisön tuottajien asiakkaiden välisten kaupan portaiden erojen huomioon ottamiseksi kattaisi ainoastaan kuljetukset yhteisön sisällä sekä liitännäiskustannukset. Asiaa tutkittiin edelleen keskittyen tuojiin, joiden osalta oli saatu tätä oikaisua koskevia varmennettuja tietoja, eli viiteen väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa mainittuun yhteistyössä toimineeseen tuojaan. Nämä tuojat, joiden tiloissa oli suoritettu tarkastuskäynti, edustivat yhteensä 12,5 prosenttia asianomaisista tuontimääristä tutkimusajanjakson aikana. Varmistettiin, että kolme tuojaa ei ollut hankkinut asianomaista tuotetta merkittävissä määrin yhteisön tuottajilta tutkimusajanjakson aikana, vaan niillä oli lähinnä samat asiakkaat kuin yhteisön tuottajilla. Näin ollen pääteltiin, että tuontihinnat olisi oikaistava sellaisten kustannusten osalta, jotka olivat aiheutuneet tuontihetken ja sen hetken välillä, jolloin kuluttaja sai tuotteet haltuunsa sekä kohtuullisen voiton osalta, jotta niitä voitaisiin verrata oikeudenmukaisesti. Tämän vuoksi otettiin huomioon kaikki asianomaiseen tuotteeseen sovellettavat kustannukset, lukuun ottamatta kustannuksia, jotka näyttivät olevan osa tuotantokustannuksia (kuten tuojan vientimaassa sijaitsevalle tuottajalle toimittamat raaka-aineet) ja jotka oli näin ollen sisällytetty Eurostatin ilmoittamaan tavaran tullausarvoon. Sen sijaan kaksi viidestä tuojasta näyttivät olevan yhteisön tuottajien asiakkaita, joten ainoastaan cif:stä varaston tasolla kannettuun tulliin aiheutuneet kustannukset otettiin huomioon, kun tämä vastasi kaupan porrasta, jolla yhteisön tuottajien hinnat ja kustannukset oli määritetty. Asianomaisen tuotteen keskimääräisen tuontihinnan ja edellä mainittujen kustannusten välinen suhde tutkittiin jokaisen tuojan osalta. Tästä tutkimuksesta ilmeni, että kaksi seikkaa oli otettava huomioon cif-hinnan oikaisemiseksi vastaamaan yhteisön tuottajien toimitusten kaupan porrasta. Vaikka osaa kustannuksista voidaan pitää suhteutettuna tavaran arvoon, todettiin, että asianmukainen oikaisu edellyttää parikohtaisen kiinteän määrän määrittämistä välttämättömien ja tavaran arvosta riippumattomien kustannusten huomioon ottamiseksi. (66) Tutkittujen todisteiden perusteella todettiin, että asianomaisen tuotteen cif-tuontihintaa oli korotettava 20 prosentilla sekä 0,2 eculla jokaista paria kohti ja tavanomaisesti sovellettavalla tullilla, jotta sitä voitaisiin verrata oikeudenmukaisesti yhteisön tuottajien hintoihin ja kustannuksiin. (67) Laskennat on oikaistu tämän mukaisesti, minkä tuloksena väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa todettu alihinnoittelu vahvistettiin. Todettiin, että sellaisten yhteistyössä toimineiden viejien Eurostat-tilastojen perusteella lasketut ja prosentteina yhteisön tuotannonalan hinnoista ilmaistut alihinnoittelumarginaalit, joihin sovellettiin väliaikaista polkumyyntitullia ylittävät 7 prosenttia Indonesian osalta ja 18 prosenttia Kiinan kansantasavallan osalta. 3. Yleiset vahinkoa koskevat tekijät (68) Koska asianomaiset osapuolet eivät esittäneet uusia huomioita vahinkoa koskevista tekijöistä (kuten muun muassa kulutus yhteisön markkinoilla, tuotanto, myynti, kannattavuus ja yhteisön tuotannonalan työllisyys), kyseisiä päätelmiä ei tutkittu uudelleen. (69) Ottaen huomioon, että tohvelit jätettiin tarkasteltavana olevan ainoan tuoteluokan ulkopuolelle, markkinoita ja yhteisön tuotannonalan ulkojalkineiden valmistusta koskevat tärkeimmät päätelmät, joita ei esitetty yksityiskohtaisesti väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa, ovat seuraavat: - yhteisön kokonaiskulutus kasvoi 161,3 miljoonasta parista vuonna 1991 200,4 miljoonaan pariin vuonna 1994, - tuotanto laski 40,4 miljoonasta parista vuonna 1991 30,8 miljoonaan pariin vuonna 1994, eli laskua oli 24 prosenttia, - myynti laski määrällisesti 45 prosenttia ja arvoltaan 32 prosenttia samana ajanjaksona, mikä vastasi markkinaosuuden laskua 20,8 prosentista 9,2 prosenttiin, - ensimmäisen ryhmän yritysten ulkojalkineiden myynnin kannattavuus laski 12,3 prosentista vuonna 1991 2,8 prosenttiin vuonna 1994; tämä lasku vahvistettiin myös tarkistusotokseen kuuluvien yritysten myynnin kannattavuuden laskulla, - koska useimmilla alan yrityksillä on kyky tuottaa sekä sisä- että ulkojalkineita, ulkojalkineiden tuotannon osalta ei tutkimuksen aikana voitu määrittää ehdottomia työllisyyttä ja yritysten lopettamisia koskevia lukuja. Edellä mainittuja tekijöitä väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa vahvistettuihin tekijöihin verrattaessa työllisyyden kielteinen suuntaus ja lopettaneiden yritysten suuri määrä voitiin kuitenkin vahvistaa yhteisön ulkojalkineita valmistavan tuotannonalan osalta. 4. Vahinkoa koskevat päätelmät (70) Edellä sanotun perusteella ja koska muita väitteitä ei esitetty, vahvistetaan - kuten todettiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 84 kappaleessa sekä ulko- että sisäkäyttöön jalkineita valmistavan yhteisön tuotannonalan osalta - että jalkineita ulkokäyttöön valmistavalle yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa perusasetuksen 3 artiklan mukaisesti, G. SYY-YHTEYS (71) Useimpien viejien ja tuojien mielestä Vietnamista tapahtuva tuonti on ollut uudelleen yhtenä syynä yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon. Tässä suhteessa on korostettava, että valitusta jätettäessä Vietnamin tiedossa oleva markkinaosuus ulkokäyttöön tarkoitetuista jalkineista oli suhteellisen vähäinen. Jälkeenpäin tapahtunut kasvu oli jo havaittavissa tutkimusajanjakson aikana, jolloin Vietnamista peräisin olevien tuotteiden markkinaosuus oli kuitenkin vähäisempi kuin kiinalaisten tuotteiden. Edellä sanotun perusteella voidaan päätellä, että Vietnamista tapahtuvan tuonnin vaikutukset eivät ole voineet poistaa tämän tutkimuksen kohteena olevan tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välistä syy-yhteyttä. (72) Koska muista mahdollisista vahingon syistä ei ole esitetty perusteltuja todisteita, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 85-95 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät. Lisäksi edellä mainitut suuntaukset huomioon ottaen edellä mainittu päätelmä koskee myös ulkokäyttöön tarkoitettuja jalkineita. H. YHTEISÖN ETU 1. Kuluttajiin kohdistuva vaikutus (73) Vaikka kuluttajat tai kuluttajajärjestöt eivät ole väliaikaista tullia koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen esittäneet huomautuksia, jotkut osapuolet ovat väittäneet, että polkumyynnin vastaisilla toimenpiteillä olisi merkittävä vaikutus yhteisön kuluttajiin ja erityisesti pienituloisiin kuluttajiin. Toimenpiteiden odotettavissa olevaa vaikutusta kuluttajahintoihin koskevaa väitettä on tutkittu perusteellisesti. Tutkimuksen tulokset ovat seuraavat: a) Absoluuttinen vaikutus (74) Ensinnäkin jakelijoilta veloitettujen jalkineiden hintojen osalta on todennäköistä, että yhteisön tuotannonala, jonka markkinaosuus on 9,2 prosenttia ja keskimääräinen jalkineparista veloittama hinta 5,1 ecua, ei kykenisi korottamaan hintojaan yli väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 106 kappaleessa määritellyn kohtuullisen voiton saamiseksi vaadittavan 4,2 prosentin tason ilman, että sen markkinaosuuden nykyinen voimakas pieneneminen jatkuu. Lisäksi niistä maista, joita tämä menettely ei koske, tapahtuva tuonti edustaa 28,4 prosenttia kyseisen tuotteen markkinoista ja kyseisten kolmansien maiden tuottajien ei odoteta haluavan tai kykenevän korottamaan hintojaan merkittävästi. Indonesian osalta olisi muistettava, että vahingon korjaava taso on tämän maan osalta huomattavasti alhaisempi kuin Kiinan kansantasavallan ja sen keskimääräinen jalkineparista veloittama tuontihinta on 2,57 ecua. Koska Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien jalkineiden markkinaosuus on 50,5 prosenttia (keskimääräinen jalkineparin hinta 1,83 ecua) ja ottaen huomioon ehdotetun tullin, ehdotettujen toimenpiteiden odotettavissa oleva keskimääräinen enimmäisvaikutus kyseisten jalkineiden markkinoihin on kokonaisuudessaan 0,50 ecua jalkineparilta. Ainoastaan siinä tapauksessa, että jakelijat eivät muuta marginaalejaan ja veloittavat lisääntyneet kustannuksensa kokonaan kuluttajilta, olisi viimeksi mainittujen maksettava vastaava 0,50 ecua jalkineparilta. Koska yhteisön kyseisten jalkineiden keskimääräinen vuosittainen kulutus henkeä kohti on alle yksi pari, ehdotettujen toimenpiteiden kuluttajiin kohdistuva vaikutus jää selvästi vähäiseksi. b) Suhteellinen vaikutus, hinnan vaikutus kulutukseen (75) Suhteellisesti katsoen laskelmien perustana oli kyseisten jalkineiden keskimääräinen hinta jakelijan varastoon toimitettuna -tasolla, eli 3,6 ecua jalkineparilta, jossa otetaan tuonnin osalta huomioon tämän asetuksen johdanto-osan 65 kappaleessa tarkoitetut kaupan portaiden erojen oikaisut. Käyttämällä jäljempänä tarkasteltujen jakelukanavien alhaisinta voittomarginaalia, eli 125 prosenttia, kyseisen tuotteen keskimääräisen kuluttajahinnan on arvioitu ylittävän 8,1 ecua jalkineparilta. Tämän seurauksena vaikutus tullin täysimääräisestä heijastumisesta kuluttajahintoihin olisi alle 6,5 prosenttia. Kuten edellä on selitetty, tätä prosenttiosuutta tarkasteltaessa olisi otettava huomioon sekä kasvun absoluuttinen arvo (0,5 ecua jalkineparilta) että hintojen yleinen kehitys. Neljän tarkastellun vuoden aikana polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista johtuen keskimääräiset markkinahinnat jakelijan varastoon toimitettuna -tasolla laskivat yli 16 prosenttia yleisen inflaatiotason huomioon ottaen. (76) Koska kuluttajajärjestöt eivät ole esittäneet muita seikkoja tai huomioita, ehdotettujen toimenpiteiden vaikutuksen kyseisten jalkineiden kuluttajiin katsottiin olevan vähäinen. Tämän johdosta voitiin päätellä, että mitään merkittävää kysynnän supistumista ei voitu ennakoida sillä perusteella, että tulli heijastuisi täysin kuluttajahintaan. 2. Jakelualaan kohdistuva vaikutus a) Koko jakelualaan kohdistuva vaikutus (77) On väitetty, että toimenpiteiden käyttöönotolla olisi voimakas kielteinen vaikutus tuojiin. Yleisemmin on esitetty eriäviä mielipiteitä koko jakeluketjun tilasta, jonka väitettiin olleen yhteisön jalkinetuotantoa merkittävämpi sekä liikevaihdoltaan että työllistämiskyvyltään. Ensinnäkin olisi palautettava mieliin, että jakeluketjulla on tietyn jalkinemäärän osalta pelkästään sen jakelumarginaalista johtuen luontaisesti suurempi liikevaihto kuin valmistajilla, joilta ne tuotteensa ostavat. Toiseksi kaikentyyppisiä jalkineita myyvien jakelijoiden työllistämislukuja ei voi verrata yhteisön ainoastaan kyseisen tuotteen tuotannonalan työllistämislukuihin. Koska kuluttajat eivät osta jalkineita suuria määriä yhteisön ulkopuolella, polkumyyntitullin kielteiset vaikutukset koko jakelualalle voisivat aiheutua ainoastaan merkittävästä kulutuksen ja liikevaihdon laskusta tai paineista pienentää jakelumarginaaleja kuluttajahintojen kasvun (tai kulutuksen laskun) minimoimiseksi. Kuten edellä on selitetty, ottaen huomioon mahdollisten toimenpiteiden odotettavissa olevan vaikutuksen kyseisen tuotteen kuluttajiin voidaan pitää erittäin epätodennäköisenä, että kyseisen tuotteen kulutus laskisi merkittävästi, vaikka jakeluala säilyttäisi nykyiset marginaalinsa. Sen vuoksi voidaan yleensä ottaen päätellä, että mahdollisten toimenpiteiden vaikutukset kyseisen tuotteen jakeluketjuun ovat erittäin vähäiset. Tätä päätelmää tarkemmin tutkittaessa otettiin kuitenkin huomioon jalkineiden jakelualan rakenne yhteisössä. b) Jalkineiden jakelun rakenne yhteisössä (78) Euroopan yhteisön jalkineiden jakelualalla on neljä eri myyntikanavaa tuotteen loppukäyttäjälle. Näitä ovat merkkiliikeketjut, itsenäiset vähittäiskauppiaat, muut kuin erikoistuneet supermarketit ja neljäntenä muut jakelijat, jotka eivät ole erikoistuneet (esimerkiksi vaatekaupat ja sekatavarakaupat). i) Itsenäiset vähittäiskauppiaat (79) Perinteisiä jakelukanavia ovat itsenäiset vähittäiskauppiaat, jotka yleensä ostavat tukkukauppiailta. Myöhemmin vähittäiskauppiaat solmivat läheisempiä suhteita pienempiin määriin tuottajia tai liittyvät ostoryhmittymiin kuitenkin itsenäisyytensä säilyttäen, minkä vuoksi ne eivät enää osta tukkukauppiailta. Vähittäiskauppiaat ovat haitallisessa kilpailutilanteessa, koska ne eivät voi vaikuttaa toimittajien veloittamiin hintoihin ja koska ne tarvitsevat suuret marginaalit kattaakseen kaupunkien keskusalueiden, joissa niiden jälleenmyyntiliikkeet yleensä toimivat, korkeat kustannukset (150-200 prosenttia). Tietyissä jäsenvaltioissa ne ovat itse asiassa menettäneet asemiaan uusimmille kolmeen muuhun jakelukanavaryhmään kuuluville jakelumuodoille, erityisesti merkkiliikeketjuille. Koska niillä kuitenkin on vahva asema joissakin jäsenvaltioissa, ne myyvät markkinoiden kalleimpia tuotteita, ja ne ovat luoneet pysyvät liikesuhteet asiakkaisiinsa, itsenäiset vähittäiskauppiaat ovat vielä ainakin arvonlisän ja työllistämisen (yli 250 000 henkeä) osalta tärkein yhteisön jakelukanavista, vaikka ei kuitenkaan tärkein markkinaosuudella (määrällä) mitattuna. ii) Merkkiliikeketjut (80) Merkkiliikeketjut, jotka joskus harjoittavat tuotantoa yhteisössä, ovat yleensä kussakin maassa yhden tai kahden suuren yrityksen omistuksessa, jotka omistavat lukuisia merkkejä ja joiden toiminta kattaa markkinat kokonaisuudessaan. Niillä on kaupungin ulkopuolella sijaitsevia supermarketteja tai halpamyyntiliikkeitä, jotka suurien myyntimääriensä, hintojensa ja erikoistumisensa ansiosta voivat kestää muiden kuin erikoistuneiden supermarkettien aiheuttaman paineen. Merkkiliikeketjut harjoittavat myyntiä myös kaupungin keskustoissa, missä ne korvaavat itsenäiset vähittäiskauppiaat vakiomallisilla liikkeillä, joiden kustannukset ovat alhaisemmat ja jotka vastaavat joidenkin asiakkaiden tarpeeseen hankkia ostoksensa ympäristöstä, joka olisi vaihtoehto halpamyyntiliikkeille. Koska niillä on ostovoimaa, ne voivat hankkia tavaran maailman markkinoilta (ne harjoittavat tuontia omaan laskuunsa) ja niillä on suhteellisen alhaiset marginaalit, yleensä noin 25 prosenttia keskusliikkeen myyntikuluista ja 100 prosenttia kauppojen myyntikuluista, ne kykenevät tullessaan markkinoille nopeasti saamaan itselleen markkinaosuuden ja saavuttamaan yli 5 prosentin vuosittaisen kasvun. iii) Muut kuin erikoistuneet supermarketit (81) Muilla kuin erikoistuneilla supermarketeilla, joiden myyntimäärät ovat suuret, mutta joiden osuus jalkinemarkkinoista on myynnin arvon perusteella vähäisempi johtuen keskimääräisten myyntihintojen alhaisuudesta, on vahva osuus markkinoiden halvempien tuotteiden myynnistä. Vaikka ne joskus ostavat suoraan yhteisön ulkopuolisilta toimittajilta, ne yleensä hankkivat tuontitavaransa, jotka ovat tärkeä osa niiden myyntiä, erikoistuneilta tuojilta. Niiden perinteinen voittomarginaali on noin 100 prosenttia, mutta se voi vaihdella alennusmyynneistä saadusta 60 prosentista yhteisön tietyistä tuotteista saatuun yli 130 prosenttiin. Tuojan osuuden ja aiheutuneiden kulujen kiinteän osan vuoksi tämän myyntikanavan kautta tulevan tuonnin kuluttajahinta on tavallisesti kolme kertaa korkeampi kuin cif-hinta. iv) Muut myyntikanavat (82) Muut myyntikanavat, kuten postimyyntiliikkeet tai vaateliikkeet, ovat tulleet merkittäviksi tietyissä jäsenvaltioissa, mutta mikään niistä ei ole merkittävä koko yhteisön mittakaavassa. Tietyissä jäsenvaltioissa erikoistuneilla postimyyntiliikkeillä on samanlainen kustannusrakenne kuin merkkiliikeketjuilla. Koko yhteisön alueella toimivat pienten vaateliikkeiden ketjut myyvät myös jalkineita merkkitavarana yleensä korkeammalla marginaalilla kuin muita tavaroita. Kyseisen myynnin muotinäkökohdan huomioon ottaen ne kilpailevat merkkiliikeketjujen kanssa, mutta ei kuitenkaan niin huomattavasti kuin suuret kaupungin keskustan liikkeet. c) Ehdotettujen toimenpiteiden eri myyntikanaviin kohdistuva erityisvaikutus (83) Itsenäisten vähittäiskauppiaiden osalta, jotka edelleen työllistävät eniten yhteisön jalkineiden jakelualalla, tämän asetuksen johdanto-osan 77 kappaleessa esitettyä päätelmää tukee se, että tavallisesti vain vähäinen osuus niiden kyseisen tuotteen hankinnasta on peräisin Indonesiasta tai Kiinan kansantasavallasta. Olisi lisäksi todettava, että ne ovat ryhmittyneet kahdeksaa jäsenvaltiota edustavaksi liitoksi eikä kyseinen liitto eikä muukaan taho ole esittänyt polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönottamista vastustavia näkökantoja. (84) Merkkiliikeketjuja omistavat yritykset ovat puolestaan asettaneet kyseenalaiseksi polkumyyntitullien käyttöönoton tarpeellisuuden. Vaikka yleinen päätelmä pätee myös niihin, jotkut niistä ovat itsenäisiä vähittäiskauppiaita riippuvaisempia polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista niiden tarkasteltavana olevan tuotteen hankinnassaan, mikä selittää sen, miksi ne pelkäävät jakelualan toimenpiteillä olevan kielteisen vaikutuksen niiden kilpailutilanteeseen. Mahdollisten toimenpiteiden välitön vaikutus näiden yritysten taloudelliseen tilanteeseen on vähäinen, jos tullin määrä siirretään kokonaisuudessaan kuluttajahintaan. Välillisiä taloudellisia vaikutuksia on odotettavissa ainoastaan, jos kyseisen hinnankorotuksen johdosta kuluttajat ostaisivat kyseistä tuotetta merkittävästi vähemmän. Jos näin tapahtuisi, myynnin lasku olisi ainoastaan vähäinen, kuten johdanto-osan 76 kappaleessa on selitetty. Lisäksi kyseistä tuotetta ei koskaan myydä erikseen erikoistuneissa liikkeissä ja sen erityisen alhaisten hintojen vuoksi se edustaa alle 10:tä prosenttia merkkiliikeketjuja omistavien ja yhteistyössä toimineiden yritysten liikevaihdosta. Tässä suhteessa jopa pienellä kyseisen tuotteen kysynnän laskulla, joka vaikuttaa epätodennäköiseltä, olisi mitätön vaikutus yrityksiin kokonaisuudessaan erityisesti, jos kysyntä suuntautuu ainakin osittain kalliimpiin jalkineisiin, joiden osalta absoluuttinen marginaali on todennäköisesti suurempi. (85) Muiden kuin erikoistuneiden supermarkettien ja liikkeiden kyseisen tuotteen vieläkin vähäisemmän myynnin huomioon ottaen toimenpiteiden käyttöönoton ei edes markkinoiden kehittyessä edellä esitetyn mukaisesti pitäisi vaikuttaa niiden tilanteeseen. (86) Muille kuin erikoistuneille jakelukanaville tuontitavaroita toimittavien tuojien tilannetta tarkasteltiin, koska joissakin tapauksissa suurempi osa niiden liikevaihdosta kuin niiden asiakkailla oli peräisin menettelyn kohteena olevista maista tapahtuvasta tuonnista. Näillä yrityksillä on yleensä hyvin suppea ja joustava rakenne, joka johtaa siihen, että ne voivat myydä ainoastaan silloin, kun niiden ennakoitu myyntimarginaali kattaa aiheutuneet kustannukset. Tavaroiden alkuperämaa ei vaikuta niiden markkinoiden asiantuntemukseen tai niiden suunnittelu- ja myyntikykyyn. Polkumyynnin vastaiset toimenpiteet vaikuttavat koko jalkineiden jakelualaan, mutta kyseiset tuojat kykenevät hyötymään kaikista markkinatilanteista ja jatkamaan kiinalaisten tai indonesialaisten tuontitavaroiden tai minkä tahansa muiden kuin polkumyynnillä tuotujen tavaroiden, myös yhteisössä tuotettujen, toimittamista asiakkailleen. (87) Lopuksi voidaan todeta, että ei ole voitu vahvistaa kyseisiä jalkineita koskevien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönotolla olevan merkittävää vaikutusta koko jalkineiden jakeluketjun tai sen osan taloudelliseen tilanteeseen. 3. Yhteisön tuotannonalaan ja sen tavaran toimittajiin kohdistuva vaikutus (88) On esitetty uudelleen väite, jonka mukaan toimenpiteillä ei olisi myönteistä vaikutusta yhteisön tuotannonalaan, koska hankinnat tehtäisiin muista kolmansista maista. Lisäksi on väitetty, että tässä yhteydessä tekstiilijalkineiden tuotannonalan tilanne olisi verrattavissa synteettisten käsilaukkujen valmistajien tilanteeseen ja että tämän vuoksi neuvoston ei pitäisi toteuttaa toimenpiteitä tässäkään tapauksessa (5). Hankintamaiden vaihtuminen on jo vuosia ollut merkittävä tekijä jalkinemarkkinoilla. Tässä suhteessa olisi todettava, että yhteisön tuotannonala on kyennyt automatisoinnin ja rationalisoinnin avulla osittain korvaamaan omalla kasvaneella viennillään niiden maiden jatkuvan vaihtelun, joista vaihtelevia määriä tuotiin yhteisöön. Näin ei kuitenkaan voi tapahtua tämän menettelyn kohteena olevasta kahdesta maasta peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin erittäin suuren kasvun ollessa kyseessä. Tämän menettelyn ja synteettikäsilaukkujen väitetyn yhdenvertaisuuden osalta olisi korostettava, että valituksen tehneen yhteisön tuotannonalan edelleen merkittävän markkinaosuuden, useimpien vievien yritysten pääoman omistajien luonteen sekä jalkineiden tuotantoon tarvittavien mittavien teollisten sijoitusten perusteella näiden kahden tuotannonalan perusteltu ja merkittävä vertailu on mahdoton. Tämän vuoksi neuvosto ei voi hyväksyä väitettä, jonka mukaan sen ei pitäisi toteuttaa toimenpiteitä tässä tapauksessa johdonmukaisuuteen vedoten. (89) On jälleen väitetty, että toimenpiteiden käyttöönotolla olisi kielteinen vaikutus jalkineiden valmistuksessa tarvittavien koneiden valmistajiin, joiden myynti Indonesiaan ja Kiinan kansantasavaltaan vähenisi. Koneiden valmistajien osalta on todettava, että yhteisön tuotannonala investoi selvästi automatisointiin ja erityisesti ruiskuvalumenetelmään. Automatisointi on yhteydessä yhteisössä valmistettuja koneita ja muotteja koskeviin investointeihin, joiden myötä teknologiset parannukset jatkuvat. Toisaalta ei ole saatu todisteita siitä, että viejät Indonesiassa tai Kiinan kansantasavallassa ovat yhteisön laitevalmistajien tärkeimpiä asiakkaita. (90) Koska näiden väitteiden tueksi ei ole esitetty uusia todisteita, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 99 ja 104 kappaleessa esitetyt päätelmät. 4. Yhteisön etua koskeva päätelmä (91) Asiaan liittyvien eri etujen tutkimisen jälkeen todetaan lopuksi, että ei ole olemassa mitään pakottavia syitä olla aloittamatta toimenpiteitä kyseessä olevaa polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia vastaan. Sen vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 105 kappaleessa esitetyt päätelmät. I. POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET 1. Vahingon korjaava taso a) Yleistä (92) Olisi muistettava, että vahingon korjaavan tason vahvistamisessa väliaikaisessa vaiheessa käytetyt laskelmat perustuivat kahteen erilaiseen hintavertailuun. Yhteistyössä toimineiden viejien osalta niiden viedyimpien mallien hintoja verrattiin yhteisön tuotannonalan vastaaviin vahinkoa aiheuttamattomiin hintoihin jaottelemalla jalkineet 16:een nk. jalkineperheeseen, joista 13:a ulkojalkineita koskevaa jalkineperhettä tarkasteltiin lopullisia päätelmiä varten. Suurelle osalle tuonnista vahingon korjaava taso oli viejien puuttuvan yhteistyön vuoksi kuitenkin laskettava vahvistamalla keskiarvot kyseisille CN-koodeille luokittain vertaamalla. (93) On väitetty, että näitä vertailuja tehdessään komissio ei ottanut huomioon väitettyjä eroja vulkanoitujen ja ruiskuvalumenetelmällä valmistettujen jalkineiden välillä. Tämän asetuksen johdanto-osan 26-30 kappaleessa esitetyn lisäksi todetaan, että vulkanoitujen ja ruiskuvalumenetelmällä tehtyjen jalkineiden välillä ei ole eroja, jotka merkittävästi vaikuttaisivat hintojen yleiseen vertailuun. Kahden verrattavissa olevan mallin pohjien tuotannossa käytetyn valmistusmenetelmän erot eivät itse asiassa saa aikaan eroja kuluttajien käsityksissä niistä. Tapauksissa, joissa tuotuja vulkanoituja malleja verrattiin yhteisössä ruiskuvalumenetelmällä valmistettuihin niitä eniten muistuttaviin jalkineisiin, kukaan yhteistyössä toimineista viejistä, joille annettiin mahdollisuus tehdä huomautuksia käytettävissä olevien asiakirjojen ja ei-luottamuksellisten tietojen perusteella, ei asettanut tehtyä vertailua kyseenalaiseksi. (94) Kiinan kansantasavallan viejät väittivät, että vertailussa käytettyjen yhteisössä tuotettujen mallien kuvaukset olivat riittämättömät. Tässä yhteydessä olisi muistettava, että viejille toimitettiin jäljennökset ei-luottamuksellisista tiedoista, joissa oli valokuvia jokaisessa jalkineperheessä vertailutuotteena käytetystä yhteisössä tuotetusta mallista. Lisäksi toimitettiin ilmoitukseen sisältyneet kirjalliset selitykset ja laskelmat. (95) Tuojien esittämän väitteen vuoksi ja hintavertailun tekemiseksi vahingon korjaavan tason laskemista varten cif-tuontihinnat mukautettiin tullimaksut ja kulut asiakkaalle toimitettuna sisältävälle tasolle käyttämällä hinnan alittavuuden arvioinnissa käytettyä tämän asetuksen johdanto-osan 66 kappaleessa esitettyä mukauttamismenetelmää. (96) Tietyt tuojat väittivät, että vaikka voitaisiinkin myöntää vahingollinen polkumyynti sellaisten jalkineiden osalta, joiden tuontihinta on alle kolme Yhdysvaltain dollaria, polkumyyntiä ei tapahdu pitemmälle kehitettyjen jalkineiden osalta. Kyseisten tuojien mukaan viimeksi mainitun luokan osalta vahingon korjaavaksi tasoksi olisi vahvistettava 0 prosenttia. Tässä yhteydessä olisi muistettava, että vaikka suuria määriä ulkojalkineita tuodaan alle 2,5 ecun hintaan (vastaa kolmea Yhdysvaltain dollaria), kyseinen tuonti kattoi ainoastaan 45 prosenttia tuojien tuonnista tutkitun otoksen arvosta. Suurin osa tuonnista aiheutuneesta liikevaihdosta ylitti väitetyn hintakynnyksen, mikä osoittaa kyseistä tuotetta tuotavan todellisuudessa moneen eri hintaan, vaikka tuonti tapahtui erittäin alhaisilla hinnoilla verrattuna tavanomaisiin kilpailuolosuhteisiin. Lisäksi tutkituille yhteisön tuottajille vahvistetut vahinkoa aiheuttamattomat hintatasot olivat myös sekä yli että alle väitetyn hintakynnyksen ja ne oli mukautettu sopivalle asiakkaalle toimitettuna -tasolle (3,7 ecua) jalkinetyypistä riippuen. Koska ei ole esitetty muita markkinoiden tätä puolta koskevia todisteita, kyseinen väite on hylättävä. (97) Koska muita huomautuksia ei ole esitetty, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 106-112 kappaleessa vahvistettu yleinen vahingon korjaavaa tasoa koskeva menetelmä. Menettely tuotekatteen pieneneminen ja kaupan portaan oikaisua koskeva muutos vaikuttaa kuitenkin alustaviin päätelmiin, kuten jäljempänä sanotusta ilmenee. b) Indonesia (98) Väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyn menetelmän mukaisesti Indonesiaa koskevan otoksen osalta yhteistyössä toimineiden yritysten tarkistetut vahingon korjaavat tasot prosentteina cif-tuontihinnasta ilmaistuna vaihtelivat 0:sta 31,5 prosenttiin ja otoksen ulkopuolisiin yhteistyössä toimineisiin yrityksiin sovellettava keskimääräinen prosenttimäärä oli 14,1. Vahingon poistavan jäännösmarginaalin laskemisen osalta pääteltiin, että kun kyseessä on Indonesian kaltainen markkinatalousmaa, järkevintä oli käyttää otoksessa mukana olleiden yhteistyössä toimineiden viejien osalta vahvistettujen tietojen perusteella laskettua keskimääräistä tasoa, eli 14,1:tä prosenttia. c) Kiinan kansantasavalta (99) Väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyn menetelmän mukaisesti Kiinan kansantasavallan tarkistettu yksittäinen vahingon korjaava taso on 49,2 prosenttia. 2. Tulli (100) Yksi yhteistyössä toimineista otokseen kuulumattomista indonesialaisista yrityksistä vastusti sille vahvistettua otokseen kuuluvien yritysten painotettuun keskimääräiseen polkumyyntimarginaaliin perustuvaa tullia. Tätä väitettä ei voitu hyväksyä, koska perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdassa säädetään, että jos komissio on rajannut tutkimuksensa 17 artiklan mukaisesti, otokseen kuulumattomille yhteistyössä toimineille yrityksille vahvistettu polkumyyntitulli ei saa ylittää otokseen kuuluville yrityksille vahvistettua painotettua keskimääräistä polkumyyntimarginaalia. Lisäksi on muistettava, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 23 kappaleessa esitetyn mukaisesti kyseiset indonesialaiset yritykset olivat hyväksyneet tämän menetelmän. (101) Koska Indonesian ja Kiinan kansantasavallan jäännösvahingon korjaava taso sekä PT Sindoll Prataman yksilöllinen taso ovat alhaisemmat kuin vastaavat polkumyyntimarginaalit, polkumyyntitullin olisi perustuttava näille tasoille. Muiden indonesialaisten yhteistyössä toimineiden viejien osalta polkumyyntitullin olisi perustuttava edellä vahvistettuihin polkumyyntimarginaaleihin. (102) Polkumyyntitullin määrän vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohinnasta olisi siten oltava seuraava: >TAULUKON PAIKKA> J. VÄLIAIKAISTEN TULLIEN KANTAMINEN (103) Ottaen huomioon vientiä harjoittavien tuottajien ja maiden osalta todettujen polkumyyntimarginaalien suuruus ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon vakavuus pidetään tarpeellisena, että asetuksen (EY) N:o 165/97 mukaisesti väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät kannetaan lopullisesti lopullisen tullin määräisinä. Kuitenkin jos voidaan tulliviranomaisten hyväksymällä tavalla osoittaa, että tuonti liittyi CN-koodiin 6404 19 10 (tohvelit) kuuluviin jalkineisiin tai tähän menettelyyn kuulumattomiin tämän asetuksen 1 artiklan 3 kohdan b, c ja d alakohtien mukaisiin jalkineisiin, väliaikaisen tullin vakuutena olevat määrät olisi vapautettava kokonaan, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli Kiinan kansantasavallasta ja Indonesiasta peräisin olevien CN-koodiin ex 6404 19 90 (Taric-koodi 6404 19 90 *90) kuuluvien jalkineiden tuonnissa, lukuun ottamatta 3 kohdassa kuvattuja jalkineita. 2. Lopullinen polkumyyntitulli vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohinnasta on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> 3. Tullia ei sovelleta: a) jalkineisiin, joita toisinaan kutsutaan nimellä "espadrilles" ja joita tässä asetuksessa tarkoitetaan jalkineilla, joissa on puuvillakankaasta valmistetut päälliset sekä punotusta kuidusta valmistetut, enintään 2,5 cm paksut, myös vaihtelevan pinnan päältä kumilla tai muovilla vahvistetut korottomat pohjat (Taric-koodi 6404 19 90*10), b) jalkineisiin, joita toisinaan kutsutaan nimellä "sukellusjalkineet" tai "vesiurheilujalkineet" ja joita tässä asetuksessa tarkoitetaan jalkineilla, joissa on neopreenistä valmistetut, yhdeltä puolelta tai molemmilta puolilta tekstiilimateriaalilla laminoidut, vähintään 2,5 mm paksut koko jalan peittävät päälliset ja kulutuksenkestävät pohjat ja jotka on tarkoitettu tiettyihin vesiurheilulajeihin, kuten sukellukseen (Taric-koodi 6404 19 90*20), c) jalkineisiin, joita toisinaan kutsutaan nimellä "terveysjalkineet" ja joita tässä asetuksessa tarkoitetaan jalkineilla, joita ei ole suunniteltu tietyn henkilön yksilöllisten tarpeiden mukaan, mutta jotka on suunniteltu helpottamaan toipumista hoidon tai leikkauksen aikana tai niiden jälkeen, kuten jalkineet, joita käytetään jalan ollessa kipsissä tai sidottuna. Nämä jalkineet eivät peitä koko jalkaa, niissä on leveä suuaukko, minkä vuoksi sidottu jalka mahtuu hyvin sisään. Niitä ei myydä pareittain vaan yksittäin ja niillä on samanaikaisesti useampi kuin yksi seuraavista ominaisuuksista: - sulkija voidaan mukauttaa siteiden tai kipsin kokoon, - erityisiä sisäpohjia tai pehmusteita voidaan lisätä terveydentilan niin vaatiessa, - pohjan rakenne estää jalkaa vahingoittumasta kosketuksessa maanpintaan, mutta se estää samalla jalkineen käytön, - rakenne on toimiva eikä siinä ole koristeita tai muita muodissa olevia lisäyksiä. (Taric-koodi 6404 19 90*30) d) jalkineisiin, joita toisinaan kutsutaan nimellä "rantajalkineet" ja joita tässä asetuksessa tarkoitetaan jalkineilla, joiden päällinen on ainoastaan tekstiilinauha, joka on sidottu molemmista päistä paksuun ja kevyeen muovipohjaan, joka koskettaa sekä jalkaa että maata. Tekstiilinauha jättää sekä jalan etu- että takaosan paljaaksi, ja sen leveys ei ylitä yhtä kolmannesta jalkineen pituudesta. Koska jalkine ei peitä jalan takaosaa, käyttäjän kantapää nousee pohjasta kävellessä. Rantajalkineet on suunniteltu pidettäväksi märissä tai hiekkaisissa jaloissa rannalla tai uima-altaan ympärillä, ja malliltaan ne eivät sovellu käytettäväksi pitkillä kävelymatkoilla (Taric-koodi 6404 19 90*40). 4. Jollei muuta säädetä, sovelletaan tulleja ja muita tullikäytäntöjä koskevia voimassa olevia säännöksiä. 2 artikla 1. Kannetaan lopullisesti asetuksen (EY) N:o 165/97 mukaisesti väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät lopullisesti käyttöön otetun tullin määrän mukaisesti lukuun ottamatta niitä määriä, joiden voidaan tulliviranomaisten hyväksymällä tavalla osoittaa liittyvän CN-koodiin 6404 19 10 kuuluvien jalkineiden tai tämän asetuksen 1 artiklan 3 kohdan b, c ja d alakohdassa kuvattujen jalkineiden tuontiin ja jotka vapautetaan. 2. Vapautetaan lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 29 päivänä lokakuuta 1997. Neuvoston puolesta J. POOS Puheenjohtaja (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2331/96 (EYVL L 317, 6.12.1996, s. 1). (2) EYVL L 29, 31.1.1997, s. 3 (3) EYVL C 45, 22.2.1995, s. 2 (4) Kok. 1981, s. 2465. (5) Katso neuvoston asetuksen (EY) N:o 1567/97 johdanto-osan 105 ja 106 kappale (EYVL L 208, 2.8.1997, s. 31).