97/744/EY: Komission päätös, tehty 21 päivänä lokakuuta 1997, perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan mukaisesti Italian satamalainsäädännön työoikeudellisista säännöksistä (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro L 301 , 05/11/1997 s. 0017 - 0026



KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 21 päivänä lokakuuta 1997, perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan mukaisesti Italian satamalainsäädännön työoikeudellisista säännöksistä (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (97/744/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 90 artiklan 3 kohdan, on antanut Italian viranomaisille ja yhteisölle Associazione nazionale compagnie e imprese portuali, jäljempänä `ANCIP`, Compagnia unica fra i lavoratori delle merci varie del porto di Genova, jäljempänä `CULMV`, AUSITRA - Federazione italiana imprese di servizi, Comitato nazionale degli utenti e degli Operatori portuali, Associazione degli operatori dei magazzini e deposito merci e delle imprese operanti nel settore della logistica, jäljempänä `ASSOLOGISTICA`, sekä Associazione degli operatori terminalisti, jäljempänä `ASSOTOP`, tilaisuuden esittää huomautuksensa satamatyötä ja satamapalveluja koskevaa Italian satamalainsäädäntöä koskevista komission vastaväitteistä, sekä katsoo seuraavaa: 1. ASIASELOSTUS 1.1 Aikaisemmat menettelyt (1) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin asiassa C-179/90, Merci convenzionali porto di Genova, jäljempänä `Genovan satamaa koskeva tuomio`, 10 päivänä joulukuuta 1991 antamassaan tuomiossa vastauksena ennakkoratkaisupyyntöön lausui, että ETY:n perustamissopimuksen 90 artikla sekä 30, 48 ja 86 artikla ovat ristiriidassa sen jäsenvaltion säännösten kanssa, jossa annetaan kyseiseen valtioon sijoittautuneelle yritykselle yksinoikeus järjestää satamapalvelunsa ja velvoitetaan yritys käyttämään näiden palvelujen suorittamiseksi satamayhtiötä, jonka palveluksessa on ainoastaan kansallisia työntekijöitä (1). (2) Tämän tuomion johdosta ja todettuaan, ettei Italia ole muuttanut lainsäädäntöään, komissio toimitti 31 päivänä heinäkuuta 1992 Italian hallitukselle perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan nojalla virallisen ilmoituksen, jossa se kehotti Italian hallitusta esittämään komissiolle toimenpiteet, jotka se aikoo toteuttaa asiassa. (3) Komission kirjeen johdosta Italian hallitus vahvisti satamien uudistuksesta asetuksen (decretolegge), joka on uudistettu kahdeksan kertaa, 28 päivänä tammikuuta 1994 annetun lain N:o 84 - sekä uuden asetuksen, jota on uudistettu viisitoista kertaa (viimeksi 21 päivänä lokakuuta 1996) ja jolla muutetaan kyseistä lakia ja joka on muutettu laiksi 23 päivänä joulukuuta 1996 lailla N:o 647. (4) Komissio totesi, että Italian satamalainsäädäntö, joka perustuu lainsäädännön uudistusta koskevaan lakiin N:o 84/94, sellaisena kuin se on muutettuna lailla N:o 647/96, jäljempänä `laki N:o 84/94`, on edelleen yhteisön kilpailulainsäädännön vastainen, ja antoi Italian hallitukselle ylimääräisen virallisen ilmoituksen 7 päivänä toukokuuta 1997. Italian hallitus vastasi kirjeellä 7 päivänä heinäkuuta 1997. 1.2 Italian satamalainsäädäntö ennen lakia N:o 84/94 (5) Tämä menettely koskee Italian satamapalveluja. `Satamapalveluilla` tarkoitetaan lain N:o 84/94 16 artiklan 1 kohdassa lueteltuja toimia, joita ovat kaikentyyppisten tavaroiden lastaus, purkaminen, alukseen siirto, purkaminen aluksesta maihin, varastointi ja käsittely. (6) Genovan satamaa koskevan tuomion antamisen aikaan Codice della Navigazione -lain mukaisesti säännellyillä satamapalvelujen markkinoilla vallitsi kaksinkertaisen monopolin seuraavanlainen järjestelmä: - yhtäältä vallitsi satamapalvelujen järjestelyä koskeva monopoli: yksi yritys (jota yleensä valvoi sataman hallinnoija) sai yksinoikeuden suorittaa satamapalveluja [monet yritykset saivat tämän oikeuden jokaisessa satamassa; oikeus rajoitettiin kuitenkin jokaisella kerralla markkinoiden tietylle sektorille (kuten erilaiset tavarat, kontit, tuoreet tavarat ja niin edelleen), mikä vahvistaa sen, että kyseessä oli kuitenkin yksinoikeus (viitemarkkinoilla)]; kyseisillä yrityksillä ei ollut kuitenkaan valtuutta teettää satamapalveluja omalla henkilökunnallaan; - toisaalta vallitsi satamapalvelujen suorittamista koskeva monopoli: jokaisessa satamassa satamatyöntekijöiden yhtiölle, jäljempänä `satamayhtiö`, annettiin yksinoikeus tarjota kyseisten satamapalvelujen asianmukaiseen toteuttamiseen tarvittava työvoima (ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuille yrityksille); - lisäksi oli kielletty oma tuotanto (eli mahdollisuus lastata tai purkaa alus käyttämällä aluksen omaa henkilökuntaa). (7) Genovan satamaa koskevassa asiassa yhteisöjen tuomioistuin tutki tarkemmin Genovan sataman satamapalveluja tavanomaisen rahdin osalta. Se totesi aluksi, että kysymyksessä oleville yrityksillä oli lakiin perustuva monopoli yhtenäismarkkinoiden merkittävällä osalla (järjestelyä tai satamapalvelujen suorittamista koskeva monopoli). (8) Seuraavaksi yhteisöjen tuomioistuin totesi, että yritykset, jotka olivat saaneet yksinoikeudet asianomaisessa kansallisessa lainsäädännössä määriteltyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, joutuivat näin ollen vaatimaan maksua tilaamattomista palveluista, laskuttamaan kohtuuttomien hintojen pohjalta (perustamissopimuksen 86 artiklan a kohdassa tarkoitettu rikkominen), kieltäytymään uuden teknologian käyttämisestä (tämä rajoittaa perustamissopimuksen 86 artiklan b kohdan mukaisesti teknistä kehitystä), mikä johtaa satamapalvelujen kustannusten nousuun ja määräaikojen pitenemiseen, sekä myöntämään hinnanalennuksia tietyille käyttäjille ja korvaamaan samanaikaisesti nämä alennukset nostamalla hintoja, joista laskutetaan muita käyttäjiä (tämä on perustamissopimuksen 86 artiklan c kohdan määräysten vastaista). (9) Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että näissä olosuhteissa on syytä todeta, että jäsenvaltio luo perustamissopimuksen 86 artiklan vastaisen tilanteen hyväksyessään tällaisen jäsenvaltioiden väliseen kauppaan mahdollisesti vaikuttavan lainsäädännön (. . .) (2). 1.3 Satamalainsäädäntö lain N:o 84/94 jälkeen (10) Laki N:o 84/94 muutti kyseisten markkinoiden toimintaa. Nämä muutokset ovat ainoastaan osittain 31 päivänä heinäkuuta 1992 annettuun viralliseen ilmoitukseen sisältyvien kehotusten mukaisia ja ovat saaneet aikaan perustamissopimuksen vastaisia uusia kilpailun vääristymiä. (11) Lakia N:o 84/94 on tarkasteltava ottamalla huomioon 23 päivänä lokakuuta 1960 annetun lain N:o 1369, jäljempänä `laki N:o 1369/60`, säännökset, joissa kielletään työvoiman välitys ja säännellään työvoiman käyttöä alihankintana tarjottavissa palveluissa. a) Lain N:o 1369/60 1 artiklassa yrityksiä kielletään teettämästä työsuorituksia tarjouspyyntöjen perusteella alihankkijoilla ["è vietato all'imprenditore di affidare in appalto (. . .) l'esecuzione di mere prestazioni di manodopera (. . .)"]. Sen varalta, että mainittua säännöstä ei noudateta, laissa säädetään rikosoikeudellisista seuraamuksista sekä tätä työvoimaa käyttävälle yritykselle että tätä työvoimaa tarjoavalle yritykselle. b) Tässä tapauksessa kyseinen laki johtaa siihen, että satamayritykset eivät voi periaatteessa käyttää väliaikaista työvoimaa kysynnän huippujen tasaamiseksi tai antaa kysynnän laskiessa ylimääräistä työvoimaansa kilpailevien yritysten käyttöön. c) Lisäksi näyttää Italian oikeuskäytännössä tätä väliaikaisen työvoiman kieltoa laajennetun koskemaan palvelujen suorittamista alihankintana silloin, kun nämä palvelut vaativat paljon työvoimaa. Siltä osin kuin on kyse satamista, Italian tuomioistuimet ovat katsoneet, että lain N:o 1369/60 1 artikla kieltää satamapalvelujen alihankinnan (sekä aktiivisen että passiivisen) tavaroiden lastauksen, purkamisen ja käsittelyn osalta (ks. esimerkiksi Pretura di La Spezian Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle esittämä ennakkoratkaisupyyntö, tutkinnassa oleva asia C-163/96, Procedura penale c/Silvano Raso). Seurauksena on erityisesti se, että satamaterminaalien pitäjät eivät voi antaa tiettyjä paljon työvoimaa vaativia palveluja suoritettaviksi alihankintana ja että satamayritykset eivät myöskään voi suorittaa paljon työvoimaa vaativia palveluja alihankintana. Yleistä kieltoa ei sitä vastoin ole suurta pääomaa ja vähän työvoimaa vaativien palvelujen alihankinnan osalta. d) Italian hallitus ilmoitti komissiolle, että Italian parlamentti on 18 päivänä kesäkuuta 1997 hyväksynyt uuden lain tilapäistyön vapauttamisesta. Kyse on 24 päivänä kesäkuuta 1997 annetusta laista N:o 196, jäljempänä `laki N:o 196/97`. Komission saamista tiedoista ja Italian hallituksen 7 päivänä heinäkuuta 1997 antamasta vastauksesta käy kuitenkin ilmi, ettei tätä uutta lakia vielä sovelleta satamissa, minkä osoittavat seuraavat seikat: i) Ensinnäkin, lailla N:o 196/97 ei ole kumottu lakia N:o 1369/60, vaan sen perusteella otetaan käyttöön poikkeusmenettely, jonka mukaan työministeriö myöntää tietyille yrityksille luvan tarjota tilapäistyövoimaa. Lailla N:o 84/94 vahvistetaan kuitenkin laista N:o 1369/60 poikkeamista koskeva erityismenettely satama-alan osalta. Tämän johdosta satama-alalla voimassa olevalla menettelyllä, joka koskee poikkeusta laista N:o 1369/60, olisi tarkoitettava laissa N:o 84/94 säädettyä menettelyä eikä laissa N:o 196/97 säädettyä menettelyä. ii) Toiseksi, jos oletetaan teoreettisesti, että lakia N:o 196/97 sovellettaisiin satamissa, kyseiseen lakiin sisältyvät tasapuoliset velvoitteet rajoittaisivat suuresti sen soveltamisalaa satamatyön osalta. Toisaalta näyttää nimittäin siltä, että satamayritykset eivät voi saada lain N:o 196/97 mukaista lupaa, koska siihen oikeutettuja ovat lain N:o 196/97 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti ainoastaan sellaiset yritykset, joiden tarkoituksena on yksinomaan työvoiman tarjonta. Lisäksi pienille yrityksille, jotka ovat erittäin tärkeitä sataman toiminnalle, ei lupaa myönnetä (koska sen voivat 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti saada ainoastaan yritykset, jotka harjoittavat väliaikaisen työvoiman tarjontaan liittyviä palveluja vähintään neljällä eri alueella). Edelleen lain N:o 196/97 12 artiklan mukaan väliaikaista työvoimaa voidaan käyttää toisen kerran vasta vähintään kymmenen päivän kuluttua. Tällaisen lainsäädännön soveltaminen satamassa estäisi näin ollen kahden kysynnän huipun tasaamisen kymmenen päivän aikana. (12) Markkinoiden tärkeimmät ominaisuudet lain N:o 84/94 jälkeen ovat tiivistettyinä seuraavat: a) Hallinnon uudistus merkitsee sitä, että uudella lailla luodaan satamaviranomaisten virkoja. Näiden virkojen haltijat jatkavat hallintoviranomaisina toimineiden satamien hallinnoijien tehtäviä. Ero vanhaan käytäntöön nähden on se, että satamaviranomaiset eivät ole oikeutettuja tarjoamaan suoraan tai epäsuoraan satamapalveluja. b) Oma tuotanto on sallittua (16 artiklan 3 kohta) sillä edellytyksellä, että satamaviranomainen on myöntänyt luvan. c) Satamapalvelujen markkinat kolmannen laskuun ovat avoinna kilpailulle edellyttäen, että satamaviranomainen myöntää siihen ensin luvan (16 artikla). Sataman ja liikenteen erityisominaisuuksien huomioon ottamiseksi satamaviranomainen voi kuitenkin rajoittaa luvan saaneiden yritysten määrää, jolloin sen on samalla taattava mahdollisimman korkea kilpailun aste. Toisin kun aikaisemmin, 16 artiklan mukaisesti valtuutetuilla yrityksillä voi olla omaa henkilökuntaa satamapalvelujen fyysiseksi suorittamiseksi (Codice della navigazione -lain 27 artikla, jolla kumotaan 110 artiklan neljäs kohta). Ne olivat kuitenkin 31 päivään joulukuuta 1996 asti velvollisia palkkaamaan etupäässä aikaisempien satamayhtiöiden työntekijöitä. Lain N:o 84/94 nojalla satamaviranomaiset voivat lisäksi myöntää 18 artiklan mukaisesti valtuutetuille yrityksille laitureiden tai laiturien osien käyttöoikeuksia. Yleisenä sääntönä voidaan sanoa, että yritys, joka on saanut osan satamasta käyttöönsä, on satamaterminaalin pitäjä. Satamaterminaalin pitäjällä voi olla omaa henkilökuntaa satamapalvelujen fyysiseksi suorittamiseksi (Codice della navigazione -lain 27 artikla, jolla kumotaan 110 artiklan neljäs kohta). Myös tässä tapauksessa velvollisuus palkata etupäässä aikaisempien satamayhtiöiden henkilöstöä päättyi 31 päivänä joulukuuta 1996. Aikaisemmat satamayhtiöt puretaan ja muutetaan yrityksiksi, jotka suorittavat erityisesti satamapalveluja (21 artikla). Aikaisemmat yhtiöt harjoittavat toimintaansa periaatteessa kilpailujärjestelmän mukaisesti. Laki antaa silti näille aikaisemmille yhtiöille etuja kilpailijoihin nähden (ks. d kohta), ja sen nojalla myönnetään tukia (jotka eivät ole tämän asiakirjan kohteena, vaan niitä koskee komission erillinen menettely). d) Laissa säädetään lain N:o 1369/60 mukaan seuraavista poikkeuksista tilapäistyön sekä paljon työvoimaa vaativien tehtävien teettämisen alihankintana, joilla kielletään: i) kun on kyse alihankintana suoritettavista ja paljon työvoimaa vaativista palveluista, aikaisemmille satamayhtiöille myönnetään lain N:o 84/94 17 artiklan 3 kohdan mukaan yksinoikeus poikkeukseen yleisestä kiellosta, minkä johdosta nämä yhtiöt saavat kyseisten palvelujen tarjoamisessa monopoliaseman. Laissa ei täsmennetä, milloin satamapalvelujen katsotaan vaativan paljon työvoimaa, ja kyseisen monopolin tarkka rajaaminen on siksi vaikeaa; ii) kun on kyse tilapäistyöstä, jota käytetään kysynnän huippujen tasaamiseksi, satamaviranomainen voi: - joko edistää sellaisen vapaaehtoisen konsortion muodostamista, johon satamaviranomainen itse nimittää yhden tai useampia yrityksiä, joilla on oikeus vuokrata työvoimaa kilpailijoilleen - tai perustaa väliaikaista työvoimaa satamayrityksille tarjoavan välitysyrityksen (monopolijärjestelmän mukaisesti); välitysyritykseen perustamiseen saakka tämän monopolin haltija on aikaisempi satamatyöntekijöiden yhtiö. 2. LAIN N:o 84/94 ARVIOINTI (13) Vaikka lain N:o 84/94 muutokset tuovat uudistuksia aikaisempaan markkinajärjestelyyn nähden, se ei antanut täysin tyydyttävää vastausta 31 päivänä heinäkuuta 1992 annettuun viralliseen ilmoitukseen ja se on myös luonut uusia perustamissopimuksen 86 artiklan vastaisia tilanteita. Laki N:o 196/97 ei muuta tätä arviointia syistä, jotka esitetään jäljempänä. (14) Tämä arviointi ei koske lain N:o 1369/60 yhteensopivuutta yhteisön oikeuden kanssa. 2.1 Yleiset oikeudelliset puitteet 2.1.1 Asian kannalta merkityksellisten palvelujen markkinat (15) Lain N:o 84/94 uudistuksen yhteydessä käyttöön otetut muutokset johtivat markkinajärjestelyn muuttumiseen. Seuraavat palvelujen markkinat on otettava huomioon: a) Satamapalvelujen markkinat kolmansien laskuun (luettelo) satamapalveluista esitetään lain N:o 84/94 16 artiklassa). Koska kaikki nämä palvelut itse asiassa täydentävät toisiaan ja jokaisen palvelun voi tarjota eri toimija, on syytä ottaa huomioon se, että jokainen näistä palveluista muodostaa omat markkinansa. Yksinkertaistamiseksi tässä menettelyssä toisinaan kuitenkin viitataan näiden palvelujen kokonaisuuteen siten, kuin ne olisivat yhdet markkinat. b) Väliaikaisen työvoiman tarjonnan markkinat (lain N:o 84/94 17 artiklan 2 ja 3 kohta) Satamayritykset ovat voineet satamalainsäädännön uudistuksen johdosta palkata henkilökuntaa satamapalvelujen suorittamiseen. Sen lisäksi, että satamayrityksillä on omaa henkilökuntaa, ne synnyttävät myös väliaikaisen työvoiman kysyntää. Tämä johtuu siitä, että yritykset ovat mitoittaneet henkilökuntansa alle sen määrän, mikä olisi tarpeen kysynnän kattamiseksi huippujen aikana (sataman toiminnalle on ominaista kysynnän vaihtelu, koska toiminta on riippuvaista alusten saapumisesta). Silloin kun kysyntä on huipussaan, satamayritysten (satamaterminaalin pitäjät mukaan lukien) on joko kieltäydyttävä työstä tai käytettävä tilapäisiä tai väliaikaisia työntekijöitä. c) Alihankintana suoritettavien ja paljon työvoimaa vaativien palvelujen markkinat (lain N:o 84/94 17 artiklan 3 kohta) Täyden palvelun satamayritykset (satamaterminaalin pitäjät) voivat joko suorittaa kaikki tehtävät omilla välineillään ja henkilökunnallaan (joka on mahdollisesti palkattu väliaikaisilla sopimuksilla) tai teettää tietyt palvelut alihankintana. Sillä valinnalla, käytetäänkö alihankintaa vai ei, on merkittävä seuraukset muun muassa työn järjestämiseen, koulutukseen ja materiaaliin investoimisen ja työntekijöiden palkkaamisen kannalta. Työn tekeminen itse tai teettäminen alihankintana eivät sitä paitsi korvaa täysin toisiaan ainakaan lyhyen aikavälin tehtävien osalta. Tästä seuraa, että on olemassa erityiset alihankintana tarjottavien satamapalvelujen markkinat (tarkemmin sanottuna jokaisen alihankintana tarjotun palvelun erityiset markkinat). Asian kannalta merkitykselliset markkinat on tässä menettelyssä rajoitettu työvoimaa vaativiin palveluihin. (16) Italian hallitus on huomauttanut, että kaksien viimeksi mainittujen markkinoiden määritelmä on liian "tekninen". Sen mielestä väliaikaisen työvoiman tarjonnan markkinat (b kohta) sekä alihankintana suoritettavien ja paljon työvoimaa vaativien palvelujen markkinat (c kohta) muodostavat ainoastaan yhdet satamapalvelujen markkinat. Syyksi on esitetty se, että sekä väliaikainen työvoima että paljon työvoimaa vaativat palvelut vastaavat samaan kysyntään. Väliaikainen työvoima sekä paljon työvoimaa vaativat palvelut voivat tietyissä olosuhteissa vastata samaan kysyntään. Kumpikaan ala ei kuitenkaan ole riittävästi korvattavissa toisella, niin että niiden voitaisiin katsoa muodostavan yhdet markkinat. Tämä pätee sekä kysyntään että tarjontaan. - Ensinnäkin väliaikaisen työvoiman käyttö on "välineiden" ostamista, kun taas alihankkijan käyttäminen on "tuloksen" ostamista. Niiden vaikutus yrityksen organisaatioon on selvästi erilainen: väliaikaisen työvoiman käyttö ei aiheuta muutoksia kyseiseen työvoimaan turvautuvan yrityksen organisaatioon; tällä yrityksellä on ylimääräistä henkilökuntaa ainoastaan tietyn ajanjakson aikana. Tämä ylimääräinen henkilökunta tarjoaa suorituksiaan kuten kuka tahansa kyseessä olevan yrityksen työntekijä yrityksen omien menettelyjen mukaisesti. Lisäksi tällä yrityksellä on edelleen täysi vastuu palvelujen järjestämisestä ja hallinnosta. Sen sijaan yritys, joka teettää tietyt tehtävät alihankkijalla, siirtää tälle samalla osan palvelujen järjestämiseen ja hallintoon liittyvästä vastuusta. Kyseessä oleva henkilökunta suorittaa lastauksen ja purkamisen alihankkijana toimivan yrityksen määräysten ja menettelyjen (sekä taitotiedon) mukaisesti. - Toiseksi väliaikainen työvoima ja palvelujen alihankinta vastaavat joustavuuden kannalta erilaiseen kysyntään. Käyttämällä palvelujen alihankintaa yritys voi teettää palvelun kokonaisuudessaan kolmannella. Alihankintasopimus päättyy, kun tämä palvelu on suoritettu. Väliaikaista työvoimaa käyttävillä satamayrityksillä voi sen sijaan olla ylimääräistä työvoimaa tietyn ajan. Tämä tarkoittaa sitä, että yritys määrittää tarvitsemiensa satamatyöntekijöiden määrän (joka voi olla pienempi kuin palvelun suorittamiseen tarvittavien satamatyöntekijöiden määrä) sekä ajan, joksi henkilökuntaa tarvitaan (tämä aika poikkeaa yleensä satamapalveluun tarvittavasta ajasta). - Kolmanneksi tästä seuraa, että kysynnän perusta on erilainen: vaikka käytännössä mikä tahansa satamapalvelujen harjoittamiseen lain N:o 84/94 16 artiklan nojalla valtuutettu satamayritys voi käyttää väliaikaista työvoimaa kysynnän huippujen tasaamiseksi, on todennäköistä, että alihankintana suoritettavien palvelujen pääasiallisia tarvitsijoita ovat satamaterminaalien pitäjät. Edelleen, kun väliaikaisen työvoiman kysynnän ilmeisenä tavoitteena on tasata kysynnän huippuja, alihankintana suoritettavien palvelujen käyttö taas voi myös liittyä teollisuuden pyrkimykseen ulkoistaa toimintaansa palvelujen alalla; väliaikainen työvoima ei voi vastata tähän tarpeeseen. - Neljänneksi edellytykset päästä näille kahden alan markkinoille (tarjonta) ovat erilaiset. Väliaikaista työvoimaa voi periaatteessa tarjota mikä tahansa tilapäistyövoimaa välittävä toimisto, esimerkiksi 17 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetty välittäjä. Satamapalveluja voi sen sijaan tarjota alihankintana ainoastaan sellainen satamayritys, jolla on tarvittava taitotieto ja lain N:o 84/94 16 artiklan perusteella myönnetty lupa harjoittaa satamapalveluja. Lisäksi on syytä tarkastella kyseessä olevaa lainsäädäntöä kolmen erillisen vaikka rinnakkaisen alan markkinoiden perusteella. 2.1.2 Yhteismarkkinoiden merkittävä osa (17) Yhteisöjen tuomioistuin totesi Genovan satamaa koskevassa tuomiossaan, että kun otetaan huomioon liikenteen määrä, kyseinen satama muodostaa yhtenäismarkkinoiden merkittävän osan. (18) Komissio laajensi tämän näkökannan koskemaan 31 päivänä heinäkuuta 1992 antamassaan virallisessa ilmoituksessa Taranton, Venetsian, Livornon, Napolin ja Ravennan satamia. (19) Kyseisellä lainsäädännöllä vahvistetaan sama markkinajärjestely kaikissa Italian satamissa ja että tähän järjestelyyn sisältyy vastaavia määrääviä asemia kaikissa Italian tärkeimmissä satamissa. Tällainen tilanne on omiaan vääristämään kilpailua kaikkialla Italiassa. (20) Yhteisöjen tuomioistuin asiassa C-323/93 Centre d'insémination de la Crespelle 5 päivänä lokakuuta 1994 antamassaan tuomiossa lausui, että rinnastaessaan ( . . . ) sellaiset alueellisesti rajoitetut monopolit, jotka kuitenkin kokonaisuudessaan kattavat jäsenvaltion koko alueen, nämä kansalliset säännökset saavat aikaan määräävän aseman perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä yhteismarkkinoiden merkittävällä osalla (3). On siis syytä arvioida Italian lainsäädäntöä paitsi siltä kannalta, mikä vaikutus lainsäädännöllä on Genovan satamaan tai Genovan, Taranton, Venetsian, Livornon, Napolin ja Ravennan satamiin (jotka jo itsessään muodostavat yhteismarkkinoiden merkittävän osan), myös kaikkien niiden Italian satamien kannalta, joiden kautta liikennöidään yhteisön sisällä, kuten esitetään 7 päivänä toukokuuta 1997 annetussa ylimääräisessä virallisessa ilmoituksessa. (21) Italian hallitus on kiistänyt komission arvion siltä osin kuin on kyse "yhteismarkkinoiden merkittävästä osasta". Pääasialliseksi perusteluksi on esitetty se, että väliaikaisen työvoiman sekä alihankintana suoritettavien ja paljon työvoimaa vaativien satamapalvelujen markkinat ovat satamapalvelujen markkinoihin verrattuna pienet kooltaan. Tätä perustelua ei voida hyväksyä. Tässä tapauksessa kyseessä ovat väliaikaiset työvoiman tarjonnan markkinat sekä alihankintana suoritettavien ja paljon työvoimaa vaativien palvelujen markkinat. Kyse on kahden satamapalvelujen markkinoihin nähden erillisen alan markkinoista, joita ei voida korvata toisillaan. Kuten jäljempänä esitettiin, Italian satamalainsäädännössä vahvistetaan kyseisten markkinoiden osalta sama markkinajärjestely kaikkialla Italiassa. Se, että kyseiset markkinat ovat taloudelliselta kannaltaan suhteellisesti pienemmät kuin niitä laajemmat satamapalvelujen markkinat, ei vaikuta siihen tosiasiaan, että kyseessä on yhteismarkkinoiden merkittävä osa. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi esimerkiksi asiassa C-18/93 Corsica Ferries 17 päivänä toukokuuta 1994 antamassaan tuomiossa, että Genovan sataman luotsipalvelujen voidaan katsoa muodostavan yhteismarkkinoiden merkittävän osan (4), vaikka luotsaus-kustannukset muodostavatkin ainoastaan vähäisen osan lauttaliikenteen käytöstä syntyvistä kustannuksista. 2.1.3 Vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (22) Kyseinen lainsäädäntö vaikuttaa muun muassa satamapalvelujen kustannuksiin riippumatta palvelun saajan kansallisuudesta. (23) Kuten yhteisöjen tuomioistuin totesi Genovan satamaa koskevassa tuomiossa, purkamista aluksesta maihin koskevien palvelujen ylimääräiset kustannukset "ovat omiaan vaikuttamaan tavaroiden hintojen kautta tuontiin" (5) ja näin ollen jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. 2.2 Perustamissopimuksen 90 artikla (24) Jäljempänä kuvailtu perustamissopimuksen kilpailusääntöjen rikkominen ja rikkomustilanteet johtuvat valtiollisesta toimenpiteestä eli laista N:o 84/94 ja lakiin N:o 1369/60 sisältyvistä säännöksistä. Säätäessään ne Italia rikkoi perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdan määräyksiä sekä 86 artiklaa. (25) Perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jäsenvaltiot eivät toteuta eivätkä pidä voimassa mitään toimenpidettä, joka koskee yrityksiä, joille jäsenvaltiot myöntävät erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia ja joka on ristiriidassa sopimuksen, etenkin sen 6 ja 85-94 artiklan määräysten kanssa. (26) Yritys tai yritykset, jotka saavat luvan tarjota väliaikaista työvoimaa tai suorittaa paljon työvoimaa vaativia satamapalveluja poiketen laista N:o 1369/60, ovat yrityksiä, joille valtio myöntää yksinoikeuksia tai erityisoikeuksia perustamissopimuksen 90 artiklan mukaisesti. (27) Satamaviranomainen on julkinen toimielin, joka vastaa satamassa julkisen viranomaisen tehtävistä. Lain N:o 84/94 12 artiklan mukaisesti se on liikenneministerin alainen viranomainen. Sen luonteeltaan hallinnolliset toimenpiteet (mukaan lukien lain N:o 84/94 17 artiklan mukaiset toimenpiteet) ovat valtion toimenpiteitä perustamissopimuksen 90 artiklan mukaisesti. 2.3 Perustamissopimuksen 90 artikla tulkittuna yhdessä 86 artiklan kanssa 2.3.1 Lain N:o 84/94 17 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetty vapaaehtoinen konsortio (28) Kyseisessä artiklassa säädetään, että satamaviranomainen edistää kaikille sellaisille satamayrityksille avoimen vapaaehtoisen konsortion perustamista (vertaa 16, 18 ja 21 artikla), jonka yksinomaisena tarkoituksena on mahdollistaa jäsenilleen väliaikaisen työvoiman käyttö, poiketen laissa N:o 1369/60 säädetystä yleisestä kiellosta. Tässä tarkoituksessa satamaviranomainen nimittää yhden tai useampia konsortion jäseniä, jotka ovat valtuutettuja tarjoamaan väliaikaista työvoimaa konsortion muille jäsenille. (29) Laki antaa näin ollen satamaviranomaiselle mahdollisuuden valtuuttaa vain rajatun määrän yrityksiä (yhden tai useampia) tarjoamaan työvoimaa muille yrityksille. (30) Tämä satamaviranomaiselle laissa annettu mahdollisuus voi johtaa käytännössä perustamissopimuksen 86 artiklan rikkomiseen. Koska satamaviranomainen ei valtuuta kaikkia konsortion jäseniä tarjoamaan väliaikaista työvoimaa muille yrityksille, se voi näin toimiessaan antaa aihetta väärinkäyttöön 86 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä. Nämä väärinkäytökset johtuvat siitä, että yritys tai yritykset, joilla on oikeus tarjota väliaikaista työvoimaa, ovat näin ollen asemassa, jossa ne voivat hyötyä seuraavista kilpailueduista aiheettomasti muihin satamapalvelujen markkinoilla toimiviin yrityksiin nähden: a) Ensinnäkin satamaviranomaisen päätös antaa lupa vain rajatulle määrälle yrityksiä johtaa siihen, että väliaikaisen työvoiman tarjoamiseen valtuutetulle satamayritykselle tai valtuutetuille satamayrityksille annetaan mahdollisuus maksaa osa henkilöstökustannuksistaan kilpailijoiden avulla, kun kilpailijat käyttävät väliaikaista työvoimaa. Yrityksellä, jolla ei ole lupaa, taas ei ole hiljaisina aikoina mahdollisuutta työllistää ylimääräistä henkilökuntaansa muissa yrityksissä. b) Lisäksi, jos satamaviranomainen valtuuttaa ainoastaan yhden yrityksen tarjoamaan väliaikaista työvoimaa muille yrityksille, luvan saanut yritys joutuu eturistiriitatilanteeseen siitä syystä, että siitä tulee kilpailijoidensa ainoa palvelujen tarjoaja. Väliaikaisen työvoiman tarjoamiseen valtuutetulla yrityksellä on väliaikaisen työvoiman markkinoilla käytännössä monopoliasema ja siten perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitettu määräävä asema. Se voisi käyttää tätä asemaa väärin esimerkiksi laskuttamalla (satamapalvelujen markkinoilla toimivia kilpailijoitaan) kohtuuttomien hintojen mukaan väliaikaisen työvoiman tarjoamisesta tai antamalla kilpailijoidensa käyttöön kaikkein tehottomimmat työntekijät. c) Edellä b kohdassa mainittu eturistiriitatilanne on itsessään väärinkäyttöä. Tilanteeseen puuttumiseksi ei ole tarpeen odottaa, että yritys tosiasiallisesti syyllistyy tällaisiin väärinkäytöksiin. Riittää, että yrityksellä on lain perusteella mahdollisuus käyttää tilannetta väärin hyötyäkseen tilanteesta (6). Italian hallitus ja ANCIP ovat kiistäneet tämän ja katsovat, että sekä satamaviranomainen että tarvittaessa komissio valvovat joka tapauksessa tarkasti kilpailusääntöjen noudattamista. Komission tarkoituksena ei ole epäillä satamaviranomaisen kykyä valvoa lain noudattamista. Itse laki on perustamissopimuksen vastainen. Kyseistä asiaa koskeva oikeuskäytäntö on jo vahvistettu. Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa C-18/88 GB-Inno-BM (7) 13 päivänä joulukuuta 1991 antamassaan tuomiossa vahvistanut yhteisöjen eturistiriidan olevan sinänsä väärinkäyttöä. Kyseisessä tapauksessa tuomioistuimen oli annettava lausunto lainsäädännöstä, jonka mukaan määräävässä asemassa olevalle puhelinoperaattorille (joka myös piti kaupan puhelimia) annettiin oikeus hyväksyä kilpailijoidensa puhelimia. Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että perustamissopimuksessa määrätty kilpailujärjestelmä voidaan taata ainoastaan siten, että varmistetaan eri taloudellisten toimijoiden yhtäläiset mahdollisuudet. Kun päätelaitteita kaupan pitävän yrityksen tehtäväksi annetaan teknisten eritelmien laatiminen sekä kyseisten laitteiden hyväksyminen, yritykselle annetaan valta päättää oman tahtonsa mukaan siitä, mitkä laitteet voidaan liittää julkiseen verkkoon, ja siis ilmeinen etu kyseisiin kilpailijoihin nähden. Näin ollen tehokkaan kilpailun ylläpito (. . .) edellyttää sitä, että riippumaton yksikkö vastaa teknisten eritelmien laatimisesta (. . .) ja hyväksymisestä (. . .) (8). Vastauksena RTT:n perusteluihin tuomioistuin on lisäksi todennut (9), ettei kyseistä lainsäädäntöä voida oikeuttaa vetoamalla siihen, että RTT ole itse varsinaisesti syyllistynyt väärinkäytöksiin. d) Se, että satamaviranomainen voi nimittää useita väliaikaisen työvoiman tarjoamiseen valtuutettuja yrityksiä, ei riitä estämään sellaisen määräävässä asemassa olevan yrityksen, joka voi käyttää asemaansa väärin, tulemista markkinoille. Lain N:o 86/94 17 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan, satamaviranomainen nimittää valtuutettujen yritysten joukkoon ainakin aikaisemman yhtiön, joka saa nykyisen laajuutensa perusteella helposti määrääviä markkinaosuuksia. Lain N:o 86/94 mukaan satamaviranomainen voi antaa luvan väliaikaisen työvoiman tarjoamiseen ainoastaan niille konsortion yrityksille, joilla on asianmukaista työvoimaa ja satamapalvelujen tarjoamisen edellyttämiä voimavaroja sekä erityistä taitotietoa, ottaen huomioon tämän lain mukaisesta rationalisointi- ja toiminnanmuuntamisprosessista aiheutuva ylimääräinen henkilöstökapasiteetti ["unicamente (le) imprese consoziate dotate di adeguato personale e risorse proprie con specifica carattirizzazione di personalità nell'esecuzione delle operazioni portuali, tenendo conto delle eccedenze risultate dal processo di razionalizzazione e trasformazione produttiva indotte dalla presente legge"]. Käytännössä ainoastaan aikaisemmat satamayhtiöt täyttävät tämän vaatimuksen. Italian hallitus ilmoitti 7 päivänä heinäkuuta antamassaan vastauksessa aikovansa vahvistaa ministeriön tulkitsevan tiedotteen, jossa se pyytää satamaviranomaisia myöntämään mahdollisuuksien mukaan luvan tarjota väliaikaista työvoimaa kaikille sellaisille konsortion jäsenille, joilla on ylimääräistä työvoimaa. Riippumatta siitä pohdinnasta, joka koskee tällaisen tiedotteen oikeudellista merkitystä kiertokirjeessä viitattuun lakiin nähden, Italian hallituksen ehdotus vahvistaa ministeriön tulkitseva tiedote ei ole tyydyttävä vastaus komission 7 päivänä toukokuuta 1997 antamaan ylimääräiseen viralliseen ilmoitukseen, koska esitettyjen tosiasiallisten olosuhteiden vallitessa ainoastaan aikaisemmat satamayhtiöt täyttävät laissa määritellyt vaatimukset. e) Italian hallitus ja ANCIP ovat väittäneet, ettei laki N:o 84/94 johda välttämättä eturistiriitaan aikaisemman yhtiön osalta, jos yhtiö on sanotun lain 21 artiklan nojalla muutettava kahdeksi eri yksiköksi. Siitä on nimittäin muodostettava ensinnäkin satamapalveluja tarjoava yritys ja toiseksi väliaikaista työvoimaa tarjoava yritys. Tämä perustelu ei ole tyydyttävä. Ei ole oikeutettua vahvistaa sitä, että lain N:o 84/94 21 artiklassa edellytettäisiin aikaisempien yhtiöiden muuttamista kahdeksi eri yhtiöksi. Kyseisen artiklan mukaan aikaisemmat yhtiöt muutetaan yhdeksi tai useammaksi yritykseksi, jolloin velvollisuudella tarkoitetaan näin ollen ainoastaan yritykseksi muuttamisen vähimmäisehtoa. Lisäksi mainitun artiklan mukaan muuttamisen olisi toteuduttava viimeistään 18 päivänä maaliskuuta 1995, jota määräaikaa Italian viranomaiset eivät ole komission käytettävissä olevien tietojen mukaan noudattaneet eivätkä valvoneet. Lisäksi laissa N:o 84/94 ei tehdä pakolliseksi tehtävien (satamayrityksen ja satamayrityksille tarkoitetun väliaikaisen työvoiman tarjoajan tehtävien) erottamista toisistaan. Laki voi sen sijaan aiheuttaa tehtäväjaon epäselvyyttä ja johtaa näin ollen eturistiriitaan sekä määräävän aseman väärinkäyttöön. Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan tällaista tehtäväjaon epäselvyyttä ilmenee jo Genovan satamassa. f) Myöskään saman ryhmän sisällä tapahtuva tehtävien erottelu ei olisi riittävää. Kyseisten kahden yrityksen, joilla on erilliset tehtävät, olisi oltava täysin riippumattomia. g) Tämän tilanteen johdosta on todettava lain N:o 84/94 saavan aikaan sen, että aikaisemman yhtiön määräävä asema vahvistuu, vaikka yhteisöjen tuomioistuin on Genovan satamaa tuomiota koskevassa asiassa selittänyt, että kyseinen yritys on syyllistynyt väärinkäytöksiin ja että mikään ei viittaa uudessa tilanteessa siihen, että tällaiset väärinkäytökset loppuisivat. (31) Näissä olosuhteissa väliaikaisen työvoiman tarjoamiseen valtuutettu yritys tai valtuutetut yritykset joutuisivat tilanteeseen, jossa ne syyllistyvät perustamissopimuksen 86 artiklan rikkomiseen. (32) Esimerkkitapauksessa kyseisten yritysten toimintatapa johtuu valtion toimenpiteistä. Tästä seuraa, että lain N:o 84/94 17 artiklan 1 kohdan a alakohta, jossa säädetään, että satamaviranomainen edistää sellaisten yritysten vapaaehtoista perustamista, joiden yksinomaisena tavoitteena on se, että yksi tai useampia satamaviranomaisen tähän valtuuttamia yrityksiä antaa muiden yritysten käyttöön väliaikaista työvoimaa, rikkoo perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdan sekä 86 artiklan määräyksiä. 2.3.2 Lain N:o 84/94 17 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetty välittäjä (33) Lain N:o 84/94 17 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan siinä tapauksessa, että vapaaehtoista konsortiota ei perusteta, satamaviranomainen voi perustaa väliaikaista työvoimaa tarjoavan välittäjän monopoliperiaatteella. Laissa ei kuitenkaan määritellä välitysyrityksen perustamiseen yksityiskohtaisia sääntöjä tai toimintatapaa, jotka on määritettävä ministeriön päätöksellä. Myös sellaisia kysymyksiä voi esiintyä, joilla saattaa olla vaikutusta komission arvioon kyseisen toimiston laillisuudesta yhteisön lainsäädännön kannalta. (34) Komissio analysoi markkinatilanteen kyseessä olevan päätöksen mahdollisen antamisen jälkeen ja varaa itselleen oikeuden puuttua asiaan tarvittaessa. 2.3.3 Lain N:o 84/94 17 artiklan 2 kohdassa säädetty siirtymäkausi (35) Lain 17 artiklan 2 kohdan mukaan konsortion tai toimiston perustamiseen saakka aikaisempi yhtiö tarjoaa, monopolijärjestelmän mukaisesti, väliaikaista työvoimaa muille satamayrityksille. (36) Satamapalvelumarkkinoilla toimivasta aikaisemmasta yhtiöstä tulee siis myös näiden kilpailijoidensa ainoa palvelujen tarjoaja, ja sitä rohkaistaan näin käyttämään väärin määräävää asemaansa EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan mukaisesti. Selitys vastaa 2.3.1. jaksossa esitettyjä päätelmiä. (37) Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi Genovan satamaa koskevassa tuomiossa lausunut, että ainoastaan määräävän aseman luominen myöntämällä yksinoikeuksia EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdan tarkoittamassa merkityksessä ei ole sellaisenaan 86 artiklan vastainen. Yhteisöjen tuomioistuin on tässä yhteydessä voinut todeta, että jäsenvaltio rikkoo näihin määräyksiin sisältyviä kieltoja silloin, kun kyseessä oleva yhtiö käyttää väärin määräävää asemaansa ainoastaan hyödyntämällä sille myönnettyjä yksinoikeuksia ( . . . ) tai silloin, kun nämä oikeudet ovat omiaan luomaan tilanteen, jossa yritys syyllistyy väärinkäytöksiin (10). (38) Tässäkin tapauksessa on kyseessä sama tilanne. Sääntö, jonka mukaan aikaisempi yhtiö tarjoaa väliaikaista työvoimaa yksioikeusjärjestelmän mukaisesti siirtymäkauden aikana, on 90 artiklan 1 kohdan sekä 86 artiklan vastainen valtion toimenpide, sillä se asettaa aikaisemman yhtiön asemaan, jossa se voi aiheettomasti hyötyä johdanto-osan 30 kappaleessa esitetyistä eduista. 2.3.4 Alihankintana suoritettavien palvelujen markkinat (lain N:o 84/94 17 artiklan 3 kohta) (39) Lain N:o 84/94 17 artiklan 3 kohdan mukaan niitä palveluja, jotka aikaisempi satamayhtiö tarjoaa alihankintana, paljon työvoimaa vaativat palvelut mukaan lukien, ei koske kielto, josta säädetään lain N:o 1369/60 1 artiklassa. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että aikaisemmalla yhtiöllä on, laissa N:o 84/94 sekä laissa N:o 1396/60 sille myönnettyjen yksinoikeuksien vuoksi, monopoliasema alihankintana suoritettavien ja paljon työvoimaa vaativien palvelujen markkinoilla. (40) Lain N:o 84/94 17 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta johtuva tilanne on perustamissopimuksen 86 artiklan vastainen. (41) Sen mukaisesti mitä 2.3.3 jaksossa sanotaan väliaikaisen työvoiman markkinoista voidaan olla vakuuttuneita siitä, että aikaisempi yhtiö on käyttänyt väärin määräävää asemaansa alihankintana suoritettavien satamapalvelujen markkinoilla. Aikaisempi yhtiö ei ole ainoastaan monopoliasemassa alihankintana suoritettavien ja paljon työvoimaa vaativien palvelujen markkinoilla vaan toimii myös entistä laajemmilla satamapalvelujen markkinoilla. Se on siis kilpailijoidensa ainoa palvelujen tarjoaja. Tämä antaa sille mahdollisuuden käyttää väärin määräävää asemaansa, kuten todetaan vastaavasti 2.3.1 jaksossa. (42) Vastaavasti 2.3.3 jaksossa esitetyistä päätelmistä seuraa se, että lain N:o 84/94 17 artiklan 3 kohdassa mainittu sääntö, jonka mukaan aikaisemman yhtiön alihankintana tarjoamia paljon työvoimaa vaativia palveluja ei koske lain N:o 1369/60 i artiklassa tarkoitettu kielto, on 90 artiklan 1 kohdan sekä 86 artiklan vastainen valtion toimenpide. (43) ANCIPin mukaan komissio erehtyy tulkinnassaan. Lain N:o 84/94 17 artiklan 3 kohdasta ei siten seuraa, että aikaisemmalle satamayhtiölle voitaisiin myöntää monopoliasema alihankintana suoritettavien ja paljon työvoimaa vaativien palvelujen markkinoilla, vaan sille voidaan myöntää ainoastaan monopoliasema väliaikaisen työvoiman tarjoamisen markkinoilla. Yhtymättä täysin ANCIPin kantaan on todettava, että sellainen valtion toimenpide, jolla olisi ANCIPin mainitsema vaikutus, olisi myös 90 artiklan 1 kohdan sekä 86 artiklan vastainen valtion toimenpide, 2.3.1 ja 2.3.3 jaksossa esitettyjen päätelmien mukaisesti. (44) Vastauksessaan 7 päivänä heinäkuuta 1997 Italian hallitus ilmoitti komissiolle, että lain N:o 84/94 17 artiklan 3 kohdan kumoaminen oli sen mielestä aiheellista. Italian hallitus ei kuitenkaan ilmoittanut, minkä ajan kuluessa se aikoo toteuttaa tämän toimenpiteen, eikä myöskään sitä, miten se aikoo määritellä käsitteen "paljon työvoimaa vaativa". Tämänkaltaisen lainsäädännöllisen muutoksen merkitystä olisi arvioitava sen täytäntöönpanohetkellä. 2.4 Perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohta (45) Italian viranomaiset eivät vedonneet EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdassa määrättyyn poikkeukseen oikeuttaakseen sen, että yhdelle tai useammalle yritykselle myönnettiin lupa poiketa lain N:o 1369/60 1 artiklasta ja että ainoastaan aikaisemmalle yhtiölle myönnettiin lupa poiketa lain N:o 1369/60 1 artiklasta siirtymäkauden aikana ja että aikaisemmalle yhtiölle myönnettiin vapautus kiellosta tarjota paljon työvoimaa vaativia tehtäviä alihankintana. (46) Lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen on otettava huomioon Genovan satamaa koskevassa tuomiossa, että tuomioistuimelle toimitetuista asiakirjan osista ( . . . ) tai huomautuksista ei ilmene, että satamapalveluihin liittyy sellainen yleinen taloudellinen etu, jolla olisi erityispiirteitä verrattuna muihin taloudellisen toiminnan aloihin (11). (47) Jos väliaikaisen työvoiman tarjonta satamapalvelujen tai alihankintana suoritettavien satamapalvelujen suorittamiseen on luonteeltaan julkista palvelua, kilpailusääntöjen noudattaminen ei tässä tapauksessa estä erityisen julkisen palvelun tehtävän antamista satamayhtiölle. (48) Perustamissopimuksen 90 artiklan 2 artiklassa tarkoitettu poikkeus ei siten ole sovellettavissa. PÄÄTELMÄT Edellä olevasta seuraa se, että 2.3.1, 2.3.3 ja 2.3.4 jaksossa tarkasteltu valtiollinen toimenpide on EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdan vastainen yhdessä 86 artiklan kanssa. ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Seuraavat säännökset, jotka sisältyvät Italian lakiin N:o 84/94, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna lailla N:o 647/96, jäljempänä `laki N:o 84/94`, ovat perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan kuin myös 86 artiklan vastaisia: a) säännös, että satamaviranomaisen on kannustettava vapaaehtoisen konsortion perustamista niiden yritysten kesken, joilla on lupa satamapalvelujen tarjoamiseen, jotta voitaisiin paremmin varautua ennakoimattomiin työvoiman kysynnän vaihteluihin, ja että viranomaisen on tässä tarkoituksessa annettava yhdelle tai useammalle konsortion yritykselle lupa tarjota työvoimapalveluja muille konsortion yrityksille edellyttäen, että yrityksillä on asianmukaista työvoimaa ja omia voimavaroja ja erityistä pätevyyttä satamapalvelujen tarjoamiseen sekä lain N:o 84/94 mukaisesta rationalisointi- ja toiminnanmuuntamisprosessista aiheutuvaa ylimääräistä henkilöstökapasiteettia (17 artiklan 1 kohdan a alakohta). b) säännös, että konsortion tai välittäjän, jonka luomista väliaikaisen työvoiman tarjoamisen järjestäminen jokaisessa Italian satamassa edellyttää, perustamiseen saakka alin N:o 84/94 21 artiklan b kohdassa tarkoitettu yritys, eli aikaisempi satamayhtiö, tarjoaa monopolijärjestelmän mukaisesti muille satamayrityksille väliaikaista työvoimaa (17 artiklan 2 kohta). c) säännös, että aikaisempi yhtiö tarjoaa muille satamayrityksille monopolijärjestelmän mukaisesti alihankintana suoritettavia palveluja, mukaan lukien paljon työvoimaa vaativat palvelut (17 artiklan 3 kohta). 2 artikla Italian on lopetettava 1 artiklassa mainitut rikkomukset ja ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteuttamansa toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle. Tehty Brysselissä 21 päivänä lokakuuta 1997. Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen (1) Kok. 1991, s. I-5889. (2) Johdanto-osan 20 kappaleessa siteerattu tuomio. (3) Kok. 1994, s. I-5077, 17 kohta. (4) Kok. 1994, s. I-1783 ja 1812. (5) 22 kohta. (6) Ks. asiassa C-242/95, GT-Link AS v. De Danske Statsbaner, 17.7.1997 annettu tuomio, jota ei ole vielä julkaistu, ja sen 33 kohtaa ja sitä seuraavia kohtia. (7) Kok. 1991, s. I-5941, 25 kohta. (8) 25 ja 26 kohta. (9) 23 ja 24 kohta. (10) 16-17 kohta. (11) 27 kohta.