Neuvoston asetus (EY) N:o 1312/98, annettu 24 päivänä kesäkuuta 1998, lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Intiasta peräisin olevien synteettikuitunuorien tuonnissa ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta



Virallinen lehti nro L 183 , 26/06/1998 s. 0001 - 0008



NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1312/98, annettu 24 päivänä kesäkuuta 1998, lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Intiasta peräisin olevien synteettikuitunuorien tuonnissa ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: A. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET (1) Komission asetuksella (EY) N:o 18/98 (2), jäljempänä "väliaikaista tullia koskeva asetus", otettiin käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Intiasta peräisin olevien ja CN-koodeihin 5607 49 11, 5607 49 19, 5607 50 11 ja 5607 50 19 kuuluvien synteettikuitunuorien tuonnissa. B. MYÖHEMPI MENETTELY (2) Väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen tietyt asianomaiset osapuolet esittivät kirjallisia huomautuksia. (3) Ainoa yhteistyöhön osallistunut intialainen viejä, Garware-Wall Ropes Ltd, pyysi ja sai tilaisuuden tulla kuulluksi. (4) Komissio jatkoi lopullisia päätelmiään varten tarpeellisiksi katsomiensa tietojen hankkimista ja tarkastamista. (5) Osapuolille ilmoitettiin olennaisista tosiseikoista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisten polkumyyntitullien käyttöönottoa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista. Osapuolille myönnettiin myös määräaika, jonka kuluessa niiden oli esitettävä kyseistä ilmoitusta koskevat huomionsa. (6) Asianomaisten osapuolten toimittamia suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin, ja ne otettiin tarvittaessa huomioon lopullisissa päätelmissä. C. MENETTELYN ALOITTAMISEN PERUSTEET (7) Yhteistyöhön osallistunut intialainen viejä vastusti menettelyn aloittamista. Asiaa käsiteltiin kuitenkin jo väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 1 kappaleessa. Lisäksi on huomattava, että intialainen viejä ei esittänyt mitään sellaisia todisteita tai väitteitä, jotka kumoaisivat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 1 kappaleessa esitetyt toteamukset. D. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE (8) Koska esille ei ole tullut uusia tietoja, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 7-9 kappaleessa esitetyt väliaikaiset toteamukset vahvistetaan. E. POLKUMYYNTI 1. Normaaliarvo (9) Yhteistyöhön osallistunut vientiä harjoittava tuottaja väitti perustellusti, että kotimaan myynnin tavanomaisuutta arvioitaessa käytettyihin tuotantokustannuksiin sisältyi myyntikuluiksi laskettuja alennuksia, vaikka näitä alennuksia ei otettu huomioon kotimaan myyntihinnoissa. Komissio hyväksyi väitteen ja muutti sen mukaisesti sekä laskennallista normaaliarvoa että kotimaan hintoihin perustuvaa normaaliarvoa. (10) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 10-12 kappaleessa esitetyt normaaliarvon määrittämistä koskevat muut toteamukset vahvistetaan. 2. Vientihinta (11) Koska esille ei ole tullut uusia tietoja, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 13 kappaleessa esitetyt väliaikaiset toteamukset vahvistetaan. 3. Vertailu (12) Yhteistyöhön osallistunut vientiä harjoittava tuottaja väitti, että menetelmä, jota komissio käytti tullien oikaisemiseksi, ei vastannut tuontitulleja, joita kyseisestä kotimaan markkinoilla myydystä tuotteesta maksettiin. Se väitti, että komission ei olisi pitänyt suorittaa tullien oikaisua kyseisen tuotteen kotimaan liikevaihdon vaan sen kotimaassa myydyn määrän perusteella. Väite hyväksyttiin tarkastelun jälkeen, ja laskelmia muutettiin sen mukaiseksi. (13) Yhteistyöhön osallistunut yritys toisti pyyntönsä, jonka mukaan oikaisuja olisi myönnettävä kotimaan markkinoiden infrastruktuurin sekä vietyjen ja kotimaassa myytyjen tuotteiden fyysisten ominaisuuksien osalta. Koska yritys ei kuitenkaan esittänyt todisteita väitteensä tueksi, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 15 kappaleessa esitetyt toteamukset vahvistetaan. (14) Luottokustannusten osalta yhteistyöhön osallistunut yritys, jolle oli jo väliaikaisessa vaiheessa myönnetty oikaisuja kotimaan myyntiin välittömästi liittyvien luottokustannusten huomioon ottamiseksi, esitti, että komission olisi tämän lisäksi pitänyt myöntää oikaisu, jossa otettaisiin huomioon kotimaan ja viennin käyttöpääoman rahoittamisessa vallitsevat korkotasojen erot. Väite oli hylättävä, sillä yritys ei kyennyt asianmukaisesti osoittamaan näiden erojen määrää eikä niiden yhteyttä hintojen vertailtavuuteen. Tältä osin on otettava huomioon, että vientimyynnin ja kotimaan myynnin kustannusten erot eivät itsessään ole riittäviä asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisen oikaisun myöntämiselle. 4. Polkumyyntimarginaali (15) Koska ei esitetty uusia polkumyyntimarginaalin laskemismenetelmää koskevia väitteitä, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 16 ja 17 kappaleessa esitetty menetelmä vahvistetaan. Polkumyyntimarginaalit ovat näin ollen seuraavat: - Edellä mainitut laskelmien muutokset huomioon ottaen yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan polkumyyntimarginaali, joka ilmaistaan prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla, on 87,5 prosenttia. - Muiden kuin yhteistyöhön osallistuneiden intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien lopullinen polkumyyntimarginaali, joka ilmaistaan prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla, on 243,0 prosenttia. F. YHTEISÖN TUOTANNONALA (16) Koska esille ei ole tullut uusia tietoja, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 18 kappaleessa esitetyt väliaikaiset toteamukset vahvistetaan. G. VAHINKO 1. Otanta (17) Yhteistyöhön osallistunut intialainen viejä kiisti menetelmän, jolla komissio oli valinnut yhteisön tuottajia vahingon määrittämistä varten, koska tämän menetelmän mukainen otanta poikkesi otannasta, jota käytettiin edellisessä Intiasta peräisin olevia synteettikuitunuoria koskevassa menettelyssä, joka saatettiin päätökseen ilman toimenpiteiden käyttöön ottamista. Viejä väitti, että toisenlaisen yhteisön tuottajien otannan käyttäminen johtaisi epätasavertaiseen analyysiin, koska komissio ei voisi mitenkään verrata yhteisön tuotannonalan mahdollisesti kärsimää vahinkoa aiemmassa menettelyssä todettuun vahinkoon. (18) Intialainen viejä väitti lisäksi, että neljä otoksen yhtiöistä oli valittu epäasianmukaisesti vahingon tarkasteluun ja että jos yhtiöt jätettäisiin pois otoksesta, otokseen jäävät yhteisön tuottajat eivät enää edustaisi yhteisön koko tuotannonalaa. Intialainen viejä esitti, että yhden yrityksen toiminta oli vakavasti vaikeutunut tulipalon tuhottua sen tuotantoyksiköt ja että yrityksen kärsimä vahinko olisi nimenomaan tulipalon aiheuttamaa. Eräs toinen yritys ei puolestaan olisi antanut täydellisiä tietoja myynnistään. Lisäksi intialainen viejä väitti, että kaksi otokseen kuuluvaa yhtiötä valmisti korkeatasoisia vapaa-ajan nuoria, joiden ei voitu katsoa kilpailevan intialaisten viejien yhteisössä myymien nuorien kanssa, jotka ovat yksinkertaisia ja halpoja kulutushyödykkeitä. (19) Yhteisön tuottajat valittiin tämän menettelyn otokseen tuotantonsa tason ja maantieteellisen sijaintinsa perusteella eli noudattamalla myös edellisessä menettelyssä käytettyä menetelmää, jonka oikeellisuutta ei ole kiistetty. On huomattava, että jotkut edelliseen menettelyyn valituista yrityksistä eivät enää tämän menettelyn aloittamishetkellä tuottaneet tarkasteltavana olevia tuotteita. Otokseen valitut yritykset edustivat 47:ä prosenttia yhteisön tuotannonalan kyseisen tuotteen tuotannosta ja 44:ä prosenttia yhteisön tuotannonalan kyseisen tuotteen myynnistä yhteisön markkinoilla tutkimusajanjakson aikana. Otokseen valitut yritykset olivat kooltaan erilaisia ja niitä oli useista eri jäsenvaltioista. Yritykset edustavat siten yhteisön tuotannonalaa perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti. (20) Otokseen valittuja yrityksiä koskevien väitteiden osalta todettiin, että yhdessä yrityksessä oli todella ollut tulipalo. Kyseisen yrityksen tuotantorakennus ei kuitenkaan ollut vaurioitunut, ja tulipalon mahdolliset vaikutukset yrityksen taloudelliseen tilanteeseen voitiin selvittää sen tileistä ja jättää huomiotta vahinkoa koskevissa toteamuksissa. Riittämättömiä tietoja väitetysti antaneen yrityksen osalta todetaan, että yritys toimitti kaikki siltä tutkimuksen aikana pyydetyt tiedot. Lisäksi väitetysti korkealaatuisempia nuoria valmistavien kahden yrityksen valmistamat nuorat kuuluvat tässä menettelyssä tarkasteltavan tuotteen määritelmään. Nämä kaksi yritystä valmistivat myös huomattavia määriä vakiolaatuisia nuoria, jotka olivat sellaisenaan vertailukelpoisia intialaisen viejän myymien nuorien kanssa. Tämän vuoksi katsotaan, että edellä mainitut yhteisön tuottajat voidaan perustellusti ottaa mukaan otokseen. 2. Yhteisön kulutus (21) Yhteisön tuottajien kokonaismyynti ja yhteisöön tuleva tuonti laskettiin yhteen yhteisön markkinoiden todettavissa olevan kokonaiskulutuksen määrittämiseksi. (22) Kuten jäljempänä johdanto-osan 23 kappaleessa selitetään, tuonnin määrä vahvistettiin lopullisia toteamuksia varten Eurostatilta saatujen lukujen perusteella. Tästä seurasi, että tarkastellun ajanjakson (vuosi 1993-31.5.1997) kulutusluvut muuttuivat. Tällä perusteella yhteisön kulutus kasvoi 21 820 tonnista vuonna 1993 26 325 tonniin vuonna 1995 ja säilyi tämän jälkeen suhteellisen vakaana. Tutkimusajanjaksolla se oli 26 773 tonnia, mikä merkitsee 23 prosentin kokonaiskasvua tarkasteltavana olevana ajanjaksona. 3. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja markkinaosuus (23) Intiasta tulevan tuonnin määrä määritettiin väliaikaisessa vaiheessa käyttämällä yhteistyöhön osallistuneen intialaisen viejän antamia ja komission tarkastamia yhteisöön suuntautuvaa vientimyyntiä koskevia tietoja. Yhteistyöhön osallistunut intialainen viejä kiisti tämän menetelmän väliaikaisten toimenpiteiden käyttöön ottamisen jälkeen. Se väitti, että yhteisöön vietyjä tuotteita ei kokonaisuudessaan luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhteisössä, vaan että osa säilytettiin tullaamatta suljetuissa varastoissa yhteisön alueella ja myytiin sittemmin myöhemmin vientiin valtamerialuksille. Tämän vuoksi pyydettiin, että Intiasta tulevan tuonnin määrän ja markkinaosuuden määrittämisessä käytettäisiin Eurostatin tilastoja eikä kyseisen yrityksen komissiolle antamia myynnin määrää koskevia tietoja. (24) Komissio tutki asian. On huomattava, että yhteistyöhön osallistuneen intialaisen viejän ilmoittamat myyntimäärät olivat Eurostatin tilastoimia määriä suuremmat etenkin vuonna 1996 ja tutkimusajanjaksolla. Väliaikaisessa vaiheessa yksikään tuoja ei osallistunut tutkimusyhteistyöhön, ja komissio teki päätelmänsä intialaisen viejän antamien tietojen perusteella. Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöön ottamisen jälkeen komissio sen sijaan sai tuojilta tietoja, joista ilmeni, että tutkimusajanjakson aikana osaa yhteistyöhön osallistuneelta intialaiselta viejältä ostetuista tuotteista ei ollut luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhteisön markkinoilla. Eurostatin tiedot vaikuttavat näin ollen yhteistyöhön osallistuneen intialaisen viejän antamia tietoja luotettavammilta määritettäessä Intiasta tulevan tuonnin määrää tarkastellun ajanjakson aikana. Kuitenkin todettiin myös, että tutkimusajanjakson aikana kaikkia yhteisön alueelle suljettuihin varastoihin varastoituja tuotteita ei ollut vielä jälleenmyyty ja että nämä tuotteet voitaisiin luovuttaa vapaaseen liikkeeseen yhteisössä hyvin halpaan hintaan. Joka tapauksessa on syytä huomata, että sekä Eurostatin että yhteistyöhön osallistuneen intialaisen viejän tiedoista ilmenee, että Intiasta tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat tarkastellun ajanjakson aikana. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin tarkistettu määrä kasvoi vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä yhteensä 107 prosenttia (vuoden 1993 440 tonnista 1089 tonniin vuonna 1995 ja 911 tonniin tutkimusajanjakson aikana). Tuotujen tuotteiden markkinaosuus kasvoi vuoden 1993 2 prosentista 4,1 prosenttiin vuonna 1995, josta osuus laski 3,4 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. On otettava huomioon, että vuoden 1995 jälkeinen suhteellinen laskusuuntaus johtui edellisestä tätä tuotetta koskevasta polkumyynnin vastaisesta menettelystä. 4. Polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hinnat (25) Hinnan alittavuuden määrittämisestä esitettiin seuraavia huomautuksia: (26) Yhteistyöhön osallistunut intialainen tuottaja väitti, että hinnan alittavuutta ei olisi pitänyt määrittää sen komissiolle toimittamien yksityiskohtaisten vientimyyntiluetteloiden perusteella, koska huomattavaa osaa sen vientimyynnistä ei ollut luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhteisössä. Viejän mielestä näiden tietojen sijasta olisi pitänyt käyttää Eurostatin tietoja. Väite koski myös vahinkomarginaalien määrittämistä, sillä määrittely perustui hinnan alittavuuden arvioinnissa käytettyihin vientihintoihin. Käytettävissä olevista (Eurostatin) tiedoista ilmeni kuitenkin, noin 70 prosenttia intialaisen viejän yhteisöön suuntautuvan myynnin määrästä tutkimusajanjakson aikana oli luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhteisössä. Näiden tuotteiden hintojen, jotka komissio tarkasti, katsottiin tämän vuoksi edustavan yhteisöön tuotujen tuotteiden tosiasiallisia hintoja. Ei voitu myöskään osoittaa, että yksittäisten myyntitapahtumien vientihinnat olisivat eronneet toisistaan - olipa tuotteet luovutettu vapaaseen liikkeeseen tai ei. Koska tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmä kattaa useita erilaisia nuoratyyppejä, keskimääräiset Eurostatin hinnat eivät olisi mahdollistaneet parempaa hintavertailua, koska nekin olisivat muodostuneet eri nuoratyyppien keskimääräisistä arvoista. Väitettä ei siis voitu pitää perusteltuna. Lisäksi väitettiin, että hinnan alittavuutta ja vahingon poistavaa tasoa arvioitaessa ei olisi pitänyt ottaa huomioon suuria polypropyleeninuoria koskevia vientimyyntitapahtumia, koska kyseisiä nuoria myytiin ainoastaan valtamerialuksiin eikä niitä siten koskaan luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhteisössä. Kuitenkin ilmeni, että huomattava osa kyseisistä tutkimusajanjakson aikana Intiasta yhteisöön viedyistä nuorista luovutettiin sittemmin vapaaseen liikkeeseen yhteisössä. Komissiolle ei myöskään esitetty tietoja, joiden perusteella olisi voitu riittävällä varmuudella määrittää, mitkä vientimyyntitapahtumat koskivat sittemmin vapaaseen liikkeeseen yhteisössä luovutettuja nuoria. Väitettä ei näin ollen voitu ottaa huomioon. (27) Yhteistyöhön osallistunut intialainen viejä väitti lisäksi, että menetelmässä, jota komissio käytti hinnan alittavuutta ja vahinkomarginaalia arvioidessaan eritelläkseen erilaisia yhteisön markkinoilla myytyjä synteettikuitunuoratyyppejä, ei riittävästi kiinnitetty huomiota halvempien ja kalliimpien kulutushyödykkeiden eroihin. Tältä osin on huomautettava, että eri nuoratyyppejä voitiin käytetyn menetelmän ansiosta erotella raaka-aineen, säikeiden määrän, nuoran halkaisijan ja rakenteen (palmikoitu tai punottu) mukaan. Näitä tekijöitä pidettiin pääasiallisina tunnistettavina ja objektiivisina kriteereinä, joiden perusteella otokseen valitut yhteisön tuottajat ja intialainen viejä vahvistivat tarkasteltavana olevan tuotteen hinnat. Väliaikaisessa vaiheessa hinnan alittavuuden arvioinnissa noudatettua näkökantaa noudatettiin siis myös lopullisia toteamuksia varten. (28) Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 24 kappaleessa todettiin, alihinnoittelumarginaalit, jotka ilmaistaan prosentteina yhteisön tuotannonalan keskimääräistä verrattavissa olevien tuotetyyppien myyntihinnoista, vaihtelivat tutkimusajanjakson aikana 0 prosentista 38 prosenttiin painotetun kokonaiskeskiarvon ollessa 16 prosenttia. 5. Yhteisön tuotannonalan tilanne (29) Yhteistyöhön osallistunut intialainen viejä väitti, että tarkastellun ajanjakson aikana havaittua työllisyyden heikkenemistä ei voitu pitää vahingon osoittimena, koska sen vaikutus korjautui samanaikaisella tuottavuuden paranemisella. Lisäksi se väitti, että aiemmassa Intiasta peräisin olevia synteettikuitunuoria koskevassa menettelyssä esitettyjen komission toteamusten mukaan työllisyyden mahdollinen heikkeneminen vuoteen 1995 saakka johtui muista tekijöistä kuin Intiasta polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista. On muistettava, että perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaan mikään yksittäinen vahinkoa koskeva tekijä ei välttämättä anna ratkaisevaa viitettä siitä, mikä on polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. Tältä osin ei kiistetä, etteikö 90-luvun alussa tapahtunut työllisyyden heikkeneminen voinut johtua myös muista tekijöistä kuin polkumyynnistä, esim. tuotannonalan rakennemuutoksesta. On kuitenkin myös otettava huomioon, että työllisyystilanteen kohennuttua hieman vuonna 1996 se heikentyi jälleen tutkimusajanjakson aikana. Tuottavuuden paranemisesta huolimatta yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni tarkasteltuna ajanjaksona huomattavasti. Samaan aikaan kulutus yhteisössä kuitenkin kasvoi 23 prosenttia. Myös yhteisön tuotannonalan taloudelliset tulokset heikkenivät huomattavasti vuodesta 1995. Tutkimusajanjakson aikana painotettu keskimääräinen tappio oli 7,1 prosenttia nettomyynnistä. Intiasta tuleva tuonti aiheutti huomattavan hintapaineen koko tarkastellun ajanjakson ajan, ja hinnan alittavuus oli 38 prosenttia tutkimusajanjakson aikana. 6. Vahinkoa koskeva päätelmä (30) Koska ei ole esitetty muita yhteisön tuotannonalan tilannetta koskevia väitteitä, edellä esitetyn perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 25-35 kappaleessa esitetyt päätelmät, joiden mukaan yhteisön tuotannonala on kärsinyt perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa. H. VAHINGON SYY-YHTEYS 1. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutukset (31) Yhteistyöhön osallistunut intialainen viejä esitti, että yhteisön tuotannonalan mahdollisesti kärsimä merkittävä vahinko ei voinut johtua Intiasta peräisin olevasta tuonnista. Se perusteli väitettään seuraavasti: (32) Yhteisön tuottajien markkinaosuuden menetys ei johtunut Intiasta peräisin olevasta tuonnista, vaan siitä, että ne olivat siirtyneet tuottamaan erikoisnuoria, joiden lisäarvo on hyvin suuri ja jotka on suunnattu ensisijaisesti vientimarkkinoille. Tuottajat olisivat siis itse luoneet yhteisön markkinoille tavallisten nuorien kysyntää vastaamattoman tyhjiön, jonka muun muassa intialaiset tuotteet täyttivät. Lisäksi viejä katsoi, että yhteisön tuottajien tuotantokapasiteetti ei riittänyt vastaamaan yhteisön markkinoiden kasvavaan kysyntään. Tältä osin olisi otettava huomioon, että vaikka yhteisön tuotannonala siirsi nuorien tuotantoa lisäarvoltaan suurempaan ja erikoistuneempaan markkinalohkoon, tutkimusajanjakson lopulla suurin osa sen tuotannosta muodostui yhä kulutushyödyketyyppisistä nuorista. Komissio tutki myös otokseen valittujen yhteisön tuottajien harjoittaman viennin kehitystä tarkastellun ajanjakson aikana. Tutkimuksesta ilmeni, että viennin määrä pysyi vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä vakaana noin 1 900 tonnissa, mikä vastaa noin 15:ttä prosenttia otokseen valittujen yritysten kokonaistuotannosta. Yhteisön tuotannonalan tuotantokapasiteetti ylitti yhteisön kokonaiskulutuksen koko tarkasteltuna ajanjaksona (tutkimusajanjaksona kokonaiskulutus on 26 700 tonnia ja kokonaiskapasiteetti 36 000 tonnia). Yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden lasku ei tämän vuoksi voinut johtua vientimyynnin kasvusta, kulutushyödyketyyppisten nuorien riittämättömästä tarjonnasta eikä riittämättömästä tuotantokapasiteetista. (33) Yhteistyöhön osallistunut intialainen viejä esitti vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välillä ilmenneen yhteisön tuotannonalan kannattavuuden heikkenemisen osalta, että kyseisellä aikavälillä tapahtuneen raaka-aineiden hintojen laskun olisi pitänyt parantaa yhteisön tuottajien kannattavuutta kyseisellä ajanjaksolla. Viejä väitti tämän vuoksi, että mahdollinen kannattavuuden heikkeneminen johtui yhteisön tuotannonalan tekemien huomattavien investointien aiheuttamista kasvaneista yleiskustannuksista ja erityisesti kuoletus- ja korkokustannuksista. Lisäksi se väitti, että kannattavuuden heikkeneminen ei missään tapauksessa voinut johtua Intiasta tulevasta tuonnista, joka väheni vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välillä. Todettiin, että raaka-aineiden keskimääräiset hinnat laskivat noin 11 prosenttia vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välillä. Koska raaka-ainekustannukset vastaavat noin 50:ttä prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaistuotantokustannuksista, yhteisön tuottajien tuotantokustannukset laskivat viidellä prosentilla raaka-ainekustannusten pienenemisen ansiosta. Kuitenkin yhteisön tuottajien keskimääräiset myyntihinnat, joihin kohdistui voimakas Intiasta tulevan tuonnin aiheuttama alentamispaine, laskivat tänä samana aikana 16 prosenttia. Lisäksi todettiin, että yhteisön tuotannonalan tekemillä investoinneilla oli ainoastaan marginaalinen vaikutus yhteisön tuottajien tuotantokustannuksiin tarkasteltuna ajanjaksona. Pääasiallisena syynä oli, että uusiin investointeihin liittyvät kustannukset saatiin korvattua kannattavuuden paranemisella ja muiden yleis- ja hallintokustannusten vähenemisellä. On myös otettava huomioon, että vaikka Intiasta tuleva tuonti hieman väheni vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, se kasvoi kuitenkin kokonaisuudessaan 107 prosenttia tarkastellun ajanjakson aikana. Lisäksi todettiin, että tuotujen tuotteiden hinnat alittivat huomattavasti yhteisön tuottajien hinnat koko tarkasteltuna ajanjaksona. Yhteisön tuottajien myyntihintoihin kohdistui tämän vuoksi alentamispaineita, joiden vuoksi hinnat laskivat vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 16 prosenttia. Yhteisön tuottajien tänä ajanjaksona kärsimä kannattavuuden heikkeneminen liittyi siis selvästi hintojen huomattavaan alenemiseen, joka ilmeni samaan aikaan kun Intiasta tulevan kulutushyödykkeen hinnat olivat huomattavasti yhteisön tuottajien hintoja alhaisemmat. (34) Yhteistyöhön osallistunut intialainen viejä väitti myös, että yhteisön tuottajat olisivat jo luonnostaan kilpailullisesti epäedullisemmassa asemassa, koska ne joutuivat ostamaan raaka-aineensa huomattavasti korkeampaan hintaan kuin intialaiset viejät. On kuitenkin korostettava, että mikäli intialaiset tuojat eivät olisi myyneet kyseisiä tuotteita polkumyyntihintaan, niiden hinnat eivät olisi alittaneet yhteisön tuotannonalan hintoja. Väite on tämän vuoksi merkityksetön. Todettiin, että yhteistyöhön osallistuneen intialaisen viejän raaka-aineiden ostohinnat olivat noin 14 prosenttia yhteisön tuotannonalan ostohintoja alhaisemmat. Koska raaka-ainekustannukset vastaavat noin 50:ttä prosenttia kokonaistuotantokustannuksista, tämä eroavaisuus voisi vastata korkeintaan seitsemän prosentin eroa myyntihinnoissa. Tämä on kuitenkin huomattavasti alle tason, jolla Intiasta tulevien tuotteiden hinnat alittivat yhteisön tuottajien hinnat (hinnan alittavuus jopa 38 prosenttia, painotettu keskimääräinen alittavuus 16 prosenttia). (35) Edelliseen Intiasta peräisin olevia synteettikuitunuoria koskevaan menettelyyn ja siinä todettuun syy-yhteyden puuttumiseen viitaten väitettiin myös, että ei ollut tapahtunut sellaista olosuhdemuutosta, jonka perusteella tässä menettelyssä voitaisiin todeta syy-yhteys polkumyynnin ja vahingon välillä. On huomattava, että edellisessä menettelyssä vahvistettiin nimenomaisesti, että Intiasta tuleva tuonti tapahtui polkumyynnillä ja että yhteisön tuotannonalalle oli aiheutunut vahinkoa. Edellisen menettelyn aikaisten tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu osoittaa selvää syy-yhteyttä polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon välillä. Vireillä olevassa menettelyssä vahinkoa tarkasteltiin yhteisön toimielinten vakiintuneen käytännön mukaisesti lähes viiden vuoden ajalta, vuodesta 1993 vuoden 1997 toukokuuhun. Kyseinen ajanjakso on osittain päällekkäinen edellisessä menettelyssä tarkastellun ajanjakson kanssa. Edelliseen menettelyyn verrattuna tässä menettelyssä on kuitenkin tarkasteltu tuonnin vaikutuksia pidemmällä aikavälillä sen jälkeen, kun Intiasta tuleva tuonti oli määrällisesti merkittävää. Edellisen ja tämän menettelyn tutkimusajanjaksot päättyivät maaliskuussa 1996 ja toukokuussa 1997, ja tuonnin kasvu oli erityisen huomattavaa vuoden 1994 jälkeen. Lisäksi yhteisön tuotannonalan kannattavuudesta ei vielä edellisessä menettelyssä - toisin kuin nyt - saatu luotettavia tietoja. Tässä menettelyssä voitiin tämän ansiosta osoittaa, että kyseisen tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon välillä oli syy-yhteys. 2. Muiden tekijöiden vaikutukset Tuonti muista kolmansista maista (36) Yhteistyöhön osallistunut intialainen viejä väitti, että muista maista kuin Intiasta tuleva tuonti oli aiheuttanut yhteisön tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon. Se väitti erityisesti, että Puolasta, T Osekistä, Sloveniasta ja Tunisiasta tuotujen synteettikuitunuorien hinnat alittivat yhteisön tuottajien hinnat koko tarkastellun ajanjakson ajan. Lisäksi se väitti, että kyseisten tuotujen tuotteiden hinnat olivat intialaisten tuotteiden hintoja alhaisemmat niiden nuoratyyppien osalta, jotka muodostivat valtaosan Intiasta peräisin olevien synteettikuitunuorien tuonnista yhteisöön (polyetyleeni- ja polypropyleeninuorat). Yhteisön tuotannonalan mahdollisesti kärsimä hintapaine johtui tämän vuoksi kyseisistä kolmansista maista eikä Intiasta tulevasta tuonnista. Komissio vertasi Puolasta, T Osekin tasavallasta, Sloveniasta ja Tunisiasta peräisin olevien polyetyleeni- ja polypropyleeninuorien tuonnin kehitystä kyseisten Intiasta peräisin olevien nuorien tuonnin kehitykseen. Tarkastelusta ilmeni, että Sloveniasta ja Tunisiasta tuotujen tuotteiden keskimääräiset hinnat olisivat kutakuinkin samalla tasolla Intiasta tulevien tuotteiden hintojen kanssa koko tarkastellun ajanjakson. Lisäksi todettiin, että siitä huolimatta, että Sloveniasta ja Tunisiasta tuleva tuonti kasvoi tarkasteltuna ajanjaksona, näistä maista tulevan tuonnin osuudet olivat vain 0,8 ja 1,3 prosenttia yhteisön kokonaiskulutuksesta tutkimusajanjaksolla. Näistä maista tulevan tuonnin mahdollisia vaikutuksia olisi tämän vuoksi pidettävä vähäisempinä kuin Intiasta tulevan tuonnin aiheuttamia vaikutuksia. Todettiin, että Puolasta tuotujen tuotteiden keskimääräiset hinnat olivat ajoittain hieman Intiasta tuotujen tuotteiden hintoja alhaisemmat. Kuitenkin näistä maista tulevan tuonnin kokonaismarkkinaosuus pieneni vuoden 1993 2,6 prosentista 2,0 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. T Osekin tasavallasta peräisin olevien tuotteiden markkinaosuus oli 0,8 prosenttia vuonna 1993 ja 2,0 prosenttia tutkimusajanjaksona. Kyseisestä maasta tuotujen tuotteiden hinnat olivat kuitenkin merkittävästi Intiasta tuotujen tuotteiden hintoja alhaisempia vasta vuonna 1993. T Osekin tasavallasta yhteisön markkinoille tuotujen tuotteiden hinnat vastasivat tutkimusajanjakson aikana kutakuinkin Intiasta tuotujen tuotteiden hintoja. Olisi myös huomattava, että Intiasta tuotujen ja toisaalta Puolasta sekä T Osekin tasavallasta tuotujen tarkasteltavana olevien tuotteiden (määritelmän mukaan siis myös muiden kuin polyetyleeni- ja polypropyleeninuorien) hintojen vertailusta ilmeni, että Intiasta tuotujen tuotteiden hinnat olivat kaikkein alhaisimmat yhteisön markkinoilla koko tarkasteltuna ajanjaksona vuotta 1993 lukuun ottamatta. Vertailua voidaan pitää erittäin edustavana, koska se kattoi koko tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän. Tämän vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 41 kappaleessa esitetyt toteamukset ja päätelmät, jotka koskivat muista maista kuin Intiasta tuotujen tuotteiden vaikutusta yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. 3. Syy-yhteyttä koskeva päätelmä (37) Vaikka muista maista kuin Intiasta tuleva tuonti on saattanut vaikuttaa haitallisesti yhteisön tuotannonalan tilanteeseen, edellä esitetyn perusteella katsotaan, että tämä mahdollinen vaikutus ei kuitenkaan poista syy-yhteyttä Intiasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja yhteisön kärsimän vahingon välillä. Koska ei ole esitetty uusia asiaa koskevia tietoja, vahvistetaan näin ollen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 36-43 kappaleessa esitetyt päätelmät, joiden mukaan Intiasta peräisin olevien synteettikuitunuorien tuonti on erikseen tarkasteltuna aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. (38) Tämä päätelmä voidaan tehdä erityisesti, kun otetaan huomioon yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden pienentyminen ja sen kannattavuuden heikkeneminen, jotka ilmenivät samaan aikaan kun Intiasta jatkuvasti alle yhteisön tuotannonalan hintojen tuotujen tuotteiden määrä ja markkinaosuus kasvoivat. I. YHTEISÖN ETU (39) Väitettiin, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa ei esitetty todisteita, jotka tukisivat yhteisön etua koskevaa päätelmää. Erityisesti väitettiin, että komissio ei ollut hankkinut päätelmänsä tueksi riittävästi tietoja toimenpiteiden vaikutuksista käyttäjiin. On todettava, että komissio oli yhteydessä kaikkiin tunnettuihin käyttäjäjärjestöihin, erityisesti laivaliikenne- ja kalastusalan järjestöihin, ja kaikkiin tunnettuihin kyseisen tuotteen jälleenmyyjiin yhteisössä sekä kaikkiin merkittäviin alemman jalostusasteen aloihin. Saadut vastaukset olivat kuitenkin rajoitettuja ja yleisluontoisia. Edellä mainitut osapuolet eivät myöskään esittäneet lisähuomautuksia väliaikaisten toimenpiteiden käyttöön ottamisen jälkeen. (40) Koska esille ei ole tullut uusia tietoja, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 44-52 kappaleessa esitetyt toteamukset vahvistetaan. J. LOPULLINEN TULLI 1. Vahingon korjaava taso (41) Yhteistyöhön osallistunut intialainen viejä väitti, että sen vientihintoja oli oikaistava vahingon korjaavan tason arvioimiseksi, jotta arvioinnissa huomioitaisiin intialaisten ja yhteisön tuottajien käyttämien raaka-aineiden hintojen erot. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 53 kappaleessa esitetään, vahingon korjaava taso määritettiin käyttämällä perustana yhteisön tuotannonalan tuotantokustannuksia ja kohtuullista voittoa. Näin ollen on tältä osin merkityksetöntä, poikkesivatko intialaisten ja yhteisön tuottajien tuotantokustannukset toisistaan. (42) Tämän vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 53 kappaleessa esitetty menetelmä, jota komissio käytti määrittääkseen vahingon korjaavaa tasoa. Vahinkomarginaali on näin ollen 53,0 prosenttia vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohinnan painotetusta keskiarvosta. Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten vahinkomarginaali vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 55 kappaleen mukaisesti 82 prosentiksi. Koska tullin määrä, joka poistaisi yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon, on todettuja polkumyyntimarginaaleja alhaisempi, käyttöön otettavan polkumyyntitullin on perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti perustuttava vahingon poistamiseksi riittävään määrään. 2. Lopullisen polkumyyntitullin muoto (43) Koska toimenpiteet kohdistuvat useisiin erilaisiin nuoratyyppeihin, arvotulli vaikuttaa kaikkein tarkoituksenmukaisimmalta vaihtoehdolta. K. VÄLIAIKAISEN TULLIN KANTAMINEN (44) Kun otetaan huomioon lopulliset polkumyyntiä ja vahinkoa koskevat päätelmät sekä se, että lopullinen tulli vastaa tasoltaan väliaikaista tullia, väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät olisi lopullisesti kannettava. ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli Intiasta peräisin olevien, CN-koodeihin 5607 49 11, 5607 49 19, 5607 50 11 ja 5607 50 19 kuuluvien synteettikuitunuorien tuonnissa. 2. Polkumyyntitullin määrä vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohinnasta on seuraava: Tuotteiden valmistaja: - Garware Wall Ropes Ltd: 53,0 % (Taric-lisäkoodi 8755) - Muut valmistajat: 82,0 % (Taric-lisäkoodi 8900). 3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä. 2 artikla Kannetaan lopullisesti asetuksen (EY) N:o 18/98 mukaisesti väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät lopullisesti käyttöön otetun tullin määrän mukaisina. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Luxemburgissa 24 päivänä kesäkuuta 1998. Neuvoston puolesta J. CUNNINGHAM Puheenjohtaja (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2331/96 (EYVL L 317, 6.12.1996, s. 1). (2) EYVL L 4, 8.1.1998, s. 28