Komission päätös,

tehty 14 päivänä maaliskuuta 2000,

yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi

Asia COMP/M.1663 - Alcan/Alusuisse

(tiedoksiannettu numerolla K(2000) 694)

(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2002/244/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan,

ottaa huomioon yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1310/97(2), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,

ottaa huomioon 10 päivänä marraskuuta 1999 tehdyn komission päätöksen menettelyn aloittamisesta asiassa,

on antanut asianomaisille yrityksille mahdollisuuden esittää huomautuksensa komission esittämistä väitteistä,

ottaa huomioon keskittymiä käsittelevän neuvoa-antavan komitean lausunnon(3),

SEKÄ KATSOO SEURAAVAA:

(1) Komissio vastaanotti 20 päivänä syyskuuta 1999 ilmoituksen ehdotetusta keskittymästä, jolla Alcan Aluminium Limited (jäljempänä "Alcan") hankkii yksinomaisen määräysvallan Alusuisse Lonza Group AG:ssä (jäljempänä "Alusuisse").

(2) Ilmoitus todettiin puutteelliseksi 24 päivänä syyskuuta 1999. Osapuolet toimittivat puuttuvat tiedot 6 päivänä lokakuuta 1999. Ilmoitus todettiin täydelliseksi 7 päivänä lokakuuta 1999.

(3) Komissio totesi 10 päivänä marraskuuta 1999 päivätyssä päätöksessään, että ilmoitettu toimenpide aiheuttaa vakavia epäilyjä sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan. Näin ollen komissio aloitti neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (jäljempänä "sulautuma-asetus") 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisen menettelyn.

1 OSAPUOLET JA TOIMENPIDE

(4) Alcan on kanadalainen yritys, joka toimii kaikilla alumiiniteollisuuden aloilla. Sen toimintaan kuuluvat bauksiitin louhinta, alumiinioksidin jalostus, energiantuotanto, alumiinin sulatus, valmistus ja kierrätys sekä tutkimus ja kehitys.

(5) Alusuisse on sveitsiläinen yritys, joka toimii kaikilla alumiiniteollisuuden aloilla. Sen toimintaan kuuluvat bauksiitin louhinta, alumiinioksidin jalostus, alumiinin sulatus, valmistus ja kierrätys sekä tutkimus ja kehitys.

(6) Alcan, Alusuisse ja ranskalainen integroitunut alumiininvalmistaja Pechiney tekivät 11 päivänä elokuuta 1999 aiesopimuksen, joka koskee niiden alumiini- ja pakkausliiketoimintojen yhdistämistä. Aiesopimuksen ja näiden kolmen yrityksen allekirjoittamien yhdistämissopimusten mukaan Alcan tekee kaksi erillistä ja toisistaan riippumatonta osakkeidenvaihtotarjousta, joista toinen koskee Alusuissen osakkeita ja toinen Pechineyn osakkeita. Kukin tarjous on itsenäinen toimenpide, sillä ne eivät liity toisiinsa ja kukin toimenpide voidaan toteuttaa ilman toista. Osapuolten antamien tietojen perusteella Alcanin tarjous Alusuissesta tehdään ennen Pechineytä koskevaa tarjousta. Kumpaakin tarjousta voidaan siten pitää erillisenä keskittymänä. Tämä päätös koskee Alcanin tarjousta yksinomaisen määräysvallan hankkimisesta Alusuissessa.

2 YHTEISÖNLAAJUINEN ULOTTUVUUS

(7) Yritysten yhteenlaskettu maailmanlaajuinen kokonaisliikevaihto on yli 5 miljardia euroa(4). Sekä Alcanin että Alusuissen yhteisön alueelta kertynyt liikevaihto on yli 250 miljoonaa euroa, mutta kumpikaan yritys ei saa yli kahta kolmasosaa yhteisön alueelta kertyneestä kokonaisliikevaihdostaan yhdestä ja samasta jäsenvaltiosta. Ilmoitetulla toimenpiteellä on näin ollen yhteisönlaajuinen ulottuvuus.

3 KILPAILUVAIKUTUSTEN ARVIOINTI

(8) Sulautuvat yritykset ovat vertikaalisesti integroituneita yrityksiä, jotka toimivat kaikilla alumiinin jakeluketjun tasoilla. Ne louhivat bauksiittia, jalostavat sitä alumiinioksidiksi ja sulattavat alumiinioksidia primaarialumiiniksi. Primaarialumiini(5) muunnetaan puolivalmisteiksi (valssatut tai puristetut tuotteet). Puolivalmisteet voidaan jatkojalostaa lopputuotteiksi. Puolivalmisteita ja lopputuotteita käytetään monenlaisiin sovelluksiin esimerkiksi liikenteessä, rakennusalalla, pakkausteollisuudessa ja sähköteollisuudessa.

(9) Alumiinimarkkinoilla on useanlaisia eri tasoilla toimivia tuottajia. Sulautuvat osapuolet ovat molemmat vertikaalisesti integroituneita tuottajia. Muita ETA-markkinoilla toimivia integroituneita tuottajia ovat Pechiney, VAW, Alcoa, Norsk Hydro ja Hoogovens. Lisäksi on suuri määrä alumiinin jalostajia/valmistajia, jotka ovat integroitumattomia alumiiniyhtiöitä. Nämä käyttävät primaarialumiinia tai valssattua alumiinia raaka-aineenaan lopputuotteiden valmistuksessa. Sulautuvat osapuolet saattavat sekä toimittaa tuotteita tuotantoketjun loppupäässä eri sovellusmarkkinoilla toimiville pienille integroitumattomille jalostajille tai valmistajille tai kilpailla näiden kanssa.

(10) Komissio päätteli, että ehdotettu keskittymä johtaa määräävän aseman syntymiseen seuraavilla markkinoilla: alumiinitrihydraatti, litografiset levyt ja puolijäykät pakkaukset.

3.1.1 ALUMIINITRIHYDRAATTI

Tuotemarkkinoiden määritelmä

(11) Alumiinioksidia tuotetaan jalostamalla bauksiittia. Suurin osa alumiinioksidista käytetään primaarialumiinin sulatuksessa (sulattoalumina, smelter-grade alumina eli SGA). Alumiinitrihydraatti on sulattoaluminan valmistusprosessin välituote. Sitä käytetään erityisesti palonestoaineena. Tähän tarkoitukseen käytetään hienojakoista, saostettua ja tiheytettyä alumiinitrihydraattia, koska se sisältää paljon kosteutta (yleensä noin 35 prosenttia). Sen palonesto-ominaisuudet perustuvat juuri vesipitoisuuteen. Toisenlaista erikoiskuivattua alumiinitrihydraattia käytetään paperipigmenttinä tai pesuaineiden valmistuksessa. Näissä sovelluksissa alumiinitrihydraatin hiukkaskoko on suurempi ja sitä käytetään valkaisuominaisuuksiensa vuoksi tai parantamaan korkealaatuisten papereiden kiiltoa ja tasaisuutta. Aktivoitua alumiinitrihydraattia käytetään puolestaan keramiikassa, tulenkestävien aineiden valmistuksessa ja pintakäsittelyssä.

(12) Tutkimuksensa perusteella komissio päätteli, että palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin tuotemarkkinat muodostavat muiden alumiinioksidilaatujen ja -lajien markkinoista erilliset markkinat.

Tarjonta

(13) Palonestoaineena käytettävä alumiinitrihydraatti ei ole tarjontapuolella juurikaan korvattavissa muilla tuotteilla. Vain muutamat alumiinioksidin jalostajat toimittavat sitä ETA:ssa. Koska useimpien jalostuslaitosten painopiste on metallurgisen alumiinitrihydraatin tuotannossa, niillä ei ole tarvittavia mekaanisia laitteita alumiinioksidin poistamiseksi tuotantoprosessista suodattimen ja kalsinointiuunin välisessä vaiheessa tai ne pystyvät tuottamaan alumiinitrihydraattia, joka sisältää paljon jäämiä bauksiitin orgaanisista ainesosista, minkä vuoksi se ei sovellu käytettäväksi palonestoaineena. Palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin tärkeimmät toimittajat ETA:ssa ovat Alcan, Alusuisse, Nabaltec ja Alcoa.

(14) Markkinatutkimuksen mukaan 5-10 prosentin korotus palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin hinnassa ei heti toisi markkinoille uusia yrittäjiä, koska korotus ei riitä vaihtoehtoiskustannusten ja tarvittavien pääomasijoitusten perusteeksi. Nykyiset toimittajat eivät myöskään lisäisi kapasiteettiaan vain pienen, vaikkakin pysyvän suhteellisten hintojen muutoksen vuoksi, sillä alumiinioksidin tuotantokapasiteetin lisääminen on raskas ja kallis prosessi. Lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin hinnankorotus olisi kannattava.

Kysyntä

(15) Palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin tuotemarkkinat muodostavat muiden alumiinitrihydraattilajien ja muiden palonestoaineiden markkinoista erilliset markkinat. Palonestoaineet ovat lisäaineita, joita voidaan sekoittaa tai niitä voidaan käyttää orgaanisten materiaalien kuten muovin, tekstiilien tai puun käsittelyyn. Ne vähentävät palon syttymisen tilastollista todennäköisyyttä heikentämällä erilaisista palonsyttymislähteistä alkunsa saavan palon syttymismahdollisuuksia. Lainsäädäntö ja kuluttajien tietoisuus paloturvallisuudesta edistävät palonestoaineiden lisääntyvää käyttöä helposti syttyvissä materiaaleissa, ensi sijassa kaapeleiden ja johtojen kaltaisissa muoviyhdisteissä.

(16) Kuten 11 kappaleessa mainittiin, muita alumiinitrihydraatin erikoislajeja käytetään täyteaineena paperiteollisuudessa ja oksideina pesuaineiden, keramiikan ja tulenkestävien aineiden valmistuksessa. Alumiinitrihydraatin eri lajit eroavat toisistaan hiukkaskoon, morfologian, α-alumiinioksidipitoisuuden(6) ja epäpuhtauksien suhteen. Loppukäyttöä koskevista vaatimuksista riippuen ainoastaan yhtä alumiinioksidilajia voidaan käyttää tiettyyn tarkoitukseen. Sen vuoksi palonestoaineena käytettävää hienojakoista, saostettua ja tiheytettyä alumiinitrihydraattia ei voi korvata edellä mainituissa sovelluksissa käytettävällä alumiinitrihydraatilla tai päinvastoin.

(17) Palonestoaineen tehokkuus määritellään kunkin helposti syttyvän tuotteen kohdalla erikseen. Rakennuksia ja muita julkisia sisätiloja koskevien paloturvallisuusvaatimusten vuoksi näissä tiloissa käytettävien muoviyhdisteiden on vastattava tiettyjä palonesto-ominaisuuksia.

(18) Alumiinitrihydraatti ei ole kovin myrkyllistä ja se estää savun muodostumista. Sitä käytetään eniten polyeteenissä ja sen kopolymeereissä, sekä tyydyttymättömissä polyestereissä, kumissa ja epokseissa. Loppukäyttökohteita ovat mattojen taustavahvikkeet, sähkösovellukset, samoin kuin kaapelit ja johdot, kuljetushihnat ja puristetut muovituotteet. Alumiinitrihydraattia käytetään ETA:ssa yhä enemmän erilaisten paloa estävien polyolefiinien, ennen kaikkea polyeteenin, käytön lisääntymisen myötä. Eräitä kopolymeerejä, kuten eteeni- ja vinyyliasetaattikopolymeerejä, käytetään entistä enemmän kaapeleiden ja johtojen vaipoissa ja päällyksissä sekä maan alle asennettavissa tietoliikennekaapeleissa. Alumiinitrihydraatin käyttöä lisää myös julkisissa rakennuksissa olevien PVC-lattioiden korvaaminen synteettisellä kumilla.

(19) Edellä mainittuihin sovelluksiin voidaan käyttää myös toisenlaisia palonestoaineita, jotka ovat halogenoituja. Halogenoidut aineet saattavat olla tehokkaita palonestoaineita, mutta ne ovat myrkyllisiä ja tuottavat enemmän savua kuin epäorgaaniset palonestoaineet. Ympäristösyiden vuoksi halogenoiduista aineista luovuttaneen ja halogenoidut fosforipitoiset aineet korvataan epäorgaanisilla palonestoaineilla, erityisesti alumiinitrihydraatilla. Koska muoviyhdisteitä valmistetaan LSOH-leimalla (low smoke, zero halogen), alumiinitrihydraattia ei voi korvata halogenoiduilla palonestoaineilla. LSOH-yhdisteitä kysyvät myös tuottajat, jotka ovat erikoistuneet rakennusteollisuudessa käytettävien kaapeleiden ja muiden muovituotteiden valmistamiseen. Tavarantoimittajat voivat määritellä, keitä kyseiset tuottajat ovat, ja asettaa hinnat siten, että ne joko suosivat tai syrjivät niitä. Näin ollen LSOH-muoviyhdisteiden valmistajilta veloitettu hinnankorotus hyödyttäisi sulautuman tuloksena syntyvää yritystä.

(20) LSOH-palonestoaineiden kysynnän osalta ilmoituksen tehneet osapuolet ovat maininneet magnesiumdihydroksidin vaihtoehtoisena palonestoaineena, jonka ominaisuudet ovat alumiinitrihydraatin kaltaiset. Komissio katsoo, ettei magnesiumdihydroksidi kuulu samoille markkinoille kuin alumiinitrihydraatti. Monet tekniset ja taloudelliset erot rajoittavat huomattavasti alumiinitrihydraatin ja magnesiumdihydroksidin kysyntäpuolen korvattavuutta. Magnesiumdihydroksidin käyttökustannukset voivat olla kaksinkertaiset alumiinitrihydraattiin verrattuna (tai kolmin- tai nelinkertaiset eräiden käyttäjien mukaan). Tämä johtuu osaksi sen suhteellisesta hinnasta ja myös siitä, että magnesiumdihydroksidia tarvitaan enemmän korkealaatuisen paloneston saavuttamiseksi. Suuri magnesiumdihydroksidin määrä voi puolestaan vaikuttaa kielteisesti eräisiin yhdisteen tärkeisiin mekaanisiin ominaisuuksiin kuten taottavuuteen ja iskunkestävyyteen. Lisäksi väitetään, että muoveissa on vaikeaa saavuttaa yhtenäistä magnesiumdihydroksidihiukkasten jakaumaa. Magnesiumdihydroksidi on myös kalliimpaa, koska sitä voidaan käyttää korkeammissa prosessilämpötiloissa kuin alumiinitrihydraattia. Alumiinitrihydraatti alkaa hajota 230 °C:ssa, jolloin yksi kolmasosa sen alkuperäisestä massasta vapautuu vesihöyrynä, mutta magnesiumdihydroksidi hajoaa 340 °C:ssa. Sen lämpöhajoamisen lämpötilaeron johdosta se saattaa soveltua paremmin käytettäväksi tietyissä polymeerimateriaaleissa kuten kestomuoveissa (esimerkiksi polypropeeni), joiden valmistuslämpötila on yli 200 °C. Tätä alhaisemmissa lämpötiloissa alumiinitrihydraatti on sopivin täyteaine kustannustensa ja teknisten ominaisuuksiensa perusteella.

(21) Alumiinitrihydraatti on edellä mainituista syistä LSOH-kopolymeeriyhdisteiden suosituin täyteaine muihin paloestoaineisiin verrattuna useissa sovelluksissa (kaapelit, johdot ja lattiat). Komission markkinatutkimukseen antamissaan vastauksissa näiden tuotteiden valmistajat totesivat, että jos alumiinitrihydraatin hinta nousee 5-10 prosenttia, ne eivät vaihda toiseen palonestoaineeseen. Eräät valmistajat totesivat, että aineen vaihtaminen toiseen aiheuttaisi korkeita kustannuksia, sillä alumiinitrihydraatti pitäisi korvata muiden palonestoaineiden yhdistelmillä, jotka edellyttäisivät uusien valmisteiden kehittämistä. Lisäksi lopputuotteille olisi saatava asiakkaiden hyväksyntä.

Päätelmä tuotemarkkinoiden määritelmästä

(22) Edellä olevien seikkojen perusteella komissio päättelee, että LSOH-kopolymeeriyhdisteiden valmistuksessa palonestoaineena käytettävä hienojakoinen, saostettu ja tiheytetty alumiinitrihydraatti muodostaa erilliset tuotemarkkinat.

Maantieteellisten markkinoiden määritelmä

(23) Alumiinitrihydraatin maantieteelliset markkinat eivät ole ETA:a suuremmat. Sen käsittely-, logistiikka- ja kuljetuskustannukset näyttävät olevan suurimmat syyt tähän määrittelyyn. Kemian- ja muoviteollisuudessa toimivat alumiinitrihydraatin asiakkaat edellyttävät oikeaan aikaan toimitettavia pieniä eriä, joita ei voi kuljettaa kannattavasti pitkiä matkoja. Palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin korkea vesipitoisuus nostaa pitkien matkojen kuljetuskustannuksia entisestään. Lisäksi irtotavaran kuljettamiseen pitkiä matkoja liittyy vaara, että tuotteiden laatu heikkenee ja tuotteet muuttuvat käyttökelvottomiksi. ETA:an on nykyisin tuotu ainoastaan vähäisiä määriä, jotka vastaavat neljää prosenttia ETA:n kulutuksesta.

(24) Osapuolet väittivät, että alumiinitrihydraatin markkinat ovat maailmanlaajuiset ja että sen ostajat löytäisivät vaihtoehtoisia toimittajia Euroopan ulkopuolelta. Nämä olisivat Alcoa, joka voisi toimittaa lisää alumiinitrihydraattia Australiasta ja jauhaa sen tehtaallaan Moerdijkissa Rotterdamissa; Reynolds, joka voisi laivata kosteaa alumiinitrihydraattia Yhdysvalloista; Alunorte, joka voisi laivata korkealaatuista kosteaa alumiinitrihydraattia Brasiliasta; Huber (Solem), joka jo nyt laivaa korkealaatuista jauhettua alumiinitrihydraattia Yhdysvalloista; Sumitomo ja Showa Denko, jotka voivat myydä paloaestävää alumiinitrihydraattia Japanista Eurooppaan, sekä Hungalu, joka markkinoi itseään aktiivisesti EU:n alueella ja on vastikään lisännyt saostetun alumiinitrihydraatin valmistuskapasiteettia 10000 tonnilla.

(25) Komissio tutki edellä mainittuja vaihtoehtoja ja päätteli, että ostajat eivät katso niiden korvaavan paikallisia tavarantoimittajia. Eräät suurimmista asiakkaista sanoivat, että yhdysvaltalaiset ja brasilialaiset kostean alumiinitrihydraatin toimittajat eivät ole mahdollisia vaihtoehtoja, koska ne myyvät vain kosteaa alumiinitrihydraattia, jota ei voi käyttää palonestoaineena. Unkarissa ja Kaukoidässä sijaitsevista tavarantoimittajista ne sanoivat, että alumiinitrihydraatin hankkiminen näistä maista lisäisi niiden toiminta- ja loppukustannuksia ja että sellaisenaan nämä toimittajat eivät korvaa ETA-maissa toimivia. Muut asiakkaat toistivat jo markkinatutkimuksen aikana esittämänsä näkemyksen, jonka mukaan alumiinitrihydraatin tuontiin liittyvät lisäkustannukset nostaisivat tuotteiden loppuhintaa, mikä puolestaan vähentäisi näiden tuotteiden (kaapeleiden) kilpailukykyä ETA:n ulkopuolisilla markkinoilla. Niiden mielestä alumiinitrihydraatin maahantuonti ei ole kannattavaa, vaikka hinta nousisi 5-10 prosenttia.

(26) Näiden syiden perusteella komissio katsoo, että paloaestävän alumiinitrihydraatin markkinat eivät ole ETA:a laajemmat.

Kilpailuvaikutusten arviointi

(27) Euroopan markkinoilla toimii muutama suuri alumiinitrihydraatin toimittaja: Alcan, Martinswerk-Alusuisse, Nabaltec ja Alcoa. Niiden osuus ETA:n tuotannosta on yli 95 prosenttia ja muutamat välittäjät (Eurallumina SpA, Giulini Chemie GmbH, Incemin AG, Superfos Biosector a/s) toimittavat loput.

(28) Seuraavasta taulukosta ilmenee ETA:ssa toimivien paloaestävän alumiinitrihydraatin toimittajien tuotantokapasiteetti:

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

komission selvitys.

(29) Sulautuvien osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus on [65-75 prosenttia]*. Toinen tärkeä kilpailija on Nabaltec. Alcan ja Alusuisse ovat maailman suurimmat hienojakoisen, saostetun ja tiheytetyn alumiinitrihydraatin valmistajat. Alusuisse on Euroopan suurin toimittaja. Sen markkina-asema on vahvin Saksassa, joka on Euroopan suurin halogenoimattomien palonestoaineiden käyttäjä. Alusuisse on myös suuri magnesiumdihydroksidin tuottaja ja sillä on 50 prosentin osuus itävaltalaisessa tytäryhtiössä Magnifin Magnesiaproduktessa. Alcan on Euroopan toiseksi suurin valmistaja ja se toimittaa alumiinitrihydraattia Burntislandin alumiinioksidijalostamosta, joka sijaitsee Skotlannin rannikolla. Nabaltec on erikoisalumiinioksidien riippumaton tuottaja. Suljettuaan Bayerin prosessilaitoksen vuonna 1994 Nabaltec on ostanut kemiallisen aluminan kolmansilta jalostaakseen sen alumiinitrihydraatiksi.

(30) Sulautuvien osapuolten korkea markkinaosuus on jo osoitus markkinavoimasta palonestoaineiden markkinoilla. Korkean yhdistetyn markkinaosuuden lisäksi on muita tekijöitä, jotka vahvistavat, että ehdotettu toimenpide johtaa sulautuvien osapuolten määräävän aseman syntymiseen palonestoaineena käytetyn hienojakoisen, saostetun ja tiheytetyn alumiinitrihydraatin markkinoilla.

(31) Edellä mainitussa tuotemarkkinoiden analyysissä tarkasteltiin, kumoutuisiko alumiinitrihydraatin hinnankorotuksen vaikutus joko siksi, että muiden alumiinioksidilaatujen toimittajat ryhtyvät vastatoimiin tai siksi, että alumiinitrihydraatti korvataan muilla palonestoaineilla. Analyysissä pääteltiin, että tarjonta- tai kysyntäpuolen korvattavuutta ei ole keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä.

(32) Perusteellisessa markkinatutkimuksessa tarkasteltiin, ryhtyisivätkö asiakkaat alumiinitrihydraatin hinnankorotuksen vuoksi toimenpiteisiin, joiden ansiosta ne voisivat pitkällä aikavälillä korvata alumiinitrihydraatin muilla, vastikään markkinoille tulleilla palonestoaineilla.

(33) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon osapuolet totesivat muiden palonestoaineiden rajoittavan alumiinitrihydraatin hintaa. Näitä voivat olla: fosforipitoiset aineet; magnesiumdihydroksidi; luonnossa esiintyvä magnesiumdihydroksidi (brusiitti) tai merivedestä saatu magnesiumdihydroksidi; MagShieldin tai Ultracarbin tapaiset uudet materiaalit; muut epäorgaaniset aineet, kuten sinkkiboraatti, sinkkistannaatti, sinkkihydroksistannaatti, tinaoksidi, molybdeenitrioksidi ja melamiini.

(34) Komissio tutki näiden vaihtoehtoisten aineiden markkinoita sellaisten valmistajien osalta, jotka käyttävät hienojakoista, saostettua ja tiheytettyä alumiinitrihydraattia LSOH-muoviyhdisteissä palonestoaineena. Vastausten mukaan valmistajat eivät siirtyisi toiseen materiaaliin pitkällä aikavälillä edes silloin kun hintoja korotetaan pitkäksi aikaa.

(35) Eräs suurista alumiinitrihydraatin ostajista totesi, että kaikki 33 kappaleessa mainitut materiaalit ovat tunnettuja ja että useita käytetään pienehköinä määrinä, kun halutaan hyödyntää niiden synergiaominaisuuksia. Mikään niistä ei kuitenkaan voi täysin korvata alumiinitrihydraattia varsinkaan kustannusten perusteella. Eräät fosforipohjaiset yhdisteet ovat tehokkaita palonestoaineita, mutta niiden hinta on yli viisinkertainen saostettuun alumiinitrihydraattiin verrattuna. Lisäksi tulipalossa fosforista muodostuu happamia kaasuja, mitä ei voida sallia ja mitä ei tapahdu alumiinitrihydraattia käytettäessä. Lisäksi asiakkaiden tuotevaatimukset kieltävät usein fosforia sisältävät materiaalit. Kaikki saostettu magnesiumdihydroksidi on kolme-neljä kertaa kalliimpaa kuin alumiinitrihydraatti. Eräs asiakas käyttää vähäisiä määriä tätä ainetta korkean lämpötilan vaativiin erikoisyhdisteisiin, mutta hinta estää sen käytön useimmissa muissa sovelluksissa. Magshieldin ja Ultracarbin käyttäjät sanoivat, että molemmilla materiaaleilla on merkittäviä teknisiä haittapuolia ja että niitä voidaan käyttää tyydyttävästi pieninä määrinä vain täydentämään alumiinitrihydraattipohjaisia valmisteita. Epäorgaanisista vaihtoehdoista asiakkaat sanoivat, että ne voivat olla hyödyllisiä pieninä määrinä synergisissä alumiinitrihydraattipohjaisissa valmisteissa, mutta yleensä niiden palonesto-ominaisuudet eivät ole kovin hyvät. Joka tapauksessa niiden kustannukset ovat paljon korkeammat kuin alumiinitrihydraatin. Melamiini on orgaaninen yhdiste, jota käytetään yleensä synergiaetuja tarjoavissa yhdistelmissä. Tämän materiaalin merkittävänä haittana on myrkkykaasujen muodostuminen tulipalossa. Tämän vuoksi se ei ole täydellinen korvaava tuote kysyntäpuolella. Toisen asiakkaan mukaan "mikään edellä mainituista materiaaleista ei korvaa suoraan alumiinitrihydraattia ja sen vuoksi niiden rajoittava vaikutus alumiinitrihydraatin hintoihin on vähäinen. Yleensä erittäin korkean hintapreemion vuoksi alumiinitrihydraatin hinta voi nousta merkittävästi (ehkä jopa kaksinkertaiseksi nykyisestä tasostaan) ennen kuin [käyttäjä]* harkitsee niiden käyttöä vaihtoehtoisina materiaaleina. Silloinkin olisi ratkaistava useita teknisiä ongelmia, joista eräitä on luultavasti mahdotonta ratkaista". Komissio päättelee näin ollen, että pitkällä aikavälillä edellä mainitut materiaalit eivät olisi riittävän kilpailukykyisiä, jos alumiinitrihydraatin hintaa korotetaan pitkäksi aikaa. Niitä ei voi katsoa vaihtoehtoisiksi materiaaleiksi, vaan pikemmin alumiinitrihydraattia täydentäviksi aineiksi.

(36) Osapuolet totesivat myös, että jauhettua alumiinitrihydraattia voidaan käyttää hienojakoisen, saostetun ja tiheytetyn alumiinitrihydraatin sijaan. Alumiinitrihydraatin hinnankorotuksen vuoksi asiakkaat siirtyisivät käyttämään karkeajakoisempaa saostettua alumiinitrihydraattia tai hienoksijauhettua alumiinitrihydraattia. Euroopassa on monia jauhatuslaitoksia, jotka voisivat aloittaa palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin jauhatuksen ja myynnin.

(37) Komissio tutki näiden vaihtoehtoisten materiaalien markkinoita sellaisten käyttäjien osalta, jotka käyttävät hienojakoista, saostettua ja tiheytettyä alumiinitrihydraattia. Nämä käyttäjät suhtautuivat kielteisesti kyseisiin materiaaleihin. Ne katsoivat erityisesti, ettei näkemys jauhetun alumiinitrihydraatin käyttökelpoisuudesta hienojakoisen, saostetun ja tiheytetyn alumiinitrihydraatin sijaan pidä paikkaansa. Yleensä jauhettujen materiaalien, kuten alumiinitrihydraatin, magnesiumdihydroksidin ja kalsiumkarbonaatin, palonesto-ominaisuudet ovat samanlaiset kuin saostettujen laatujen, mutta huomattavasti suuremman hiukkaskoon vuoksi niiden fyysiset ominaisuudet eivät ole samanlaiset. Tästä esimerkkinä ovat vetolujuus ja pinnan viimeistely. Jos näin ei olisi, saostetuille tuotteille, jotka ovat monta kertaa kalliimpia kuin jauhetut tuotteet, ei olisi markkinoita. Markkinoille on vastikään tuotu monia teknisesti muokattuja saostettuja laatuja, kuten Alcanin ESD-valikoima, joiden tarkoituksena on tarjota paremmat jalostusominaisuudet. Nämä ominaisuudet puuttuvat perinteisistä saostetuista laaduista ja erityisesti jauhetuista laaduista.

(38) Asiakkaat suhtautuivat kielteisesti lausumaan, jonka mukaan Euroopassa on monia jauhatuslaitoksia, jotka voisivat aloittaa palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin jauhatuksen ja myynnin. Asiakkaat huomauttivat, että alumiinitrihydraatin jauhaminen ei ole sellaista tavanomaista tekniikan tasoa edellyttävää toimintaa, jonka jokainen jauhatuslaitos voisi helposti aloittaa. Lisäksi teknisestä näkökulmasta tarkasteltuna jauhettujen tuotteiden puutteet estävät niiden käytön kehittyneemmissä sovelluksissa.

(39) Osapuolet totesivat myös, että pitkällä aikavälillä alumiinitrihydraatin kilpailukykyiset hinnat ylittävä hinta houkuttelisi uutta kapasiteettia markkinoille. Komissio katsoo kuitenkin, että markkinoilletulo olisi vähäistä eikä se riittäisi rajoittamaan osapuolten markkinavoimaa. Markkinoilletulon mahdollisia vaihtoehtoja ja niiden vaikutuksia kilpailuun alumiinitrihydraatin markkinoilla käsitellään johdanto-osan 40-44 kappaleessa.

(40) Osapuolten mukaan vakiintuneella tuottajalla Nabaltecilla on hienojakoisen, saostetun ja tiheytetyn alumiinitrihydraatin kapasiteettia jäljellä 4000-5000 tonnia. Jos hintojen korotus ylittää kilpailukykyisen tason, se kannustaisi Nabaltecia tarjoamaan kyseistä kapasiteettia markkinoilla. Tämä ylimääräinen kapasiteetti vastaisi vain 2,7 prosenttia nykyisistä alumiinitrihydraatin markkinoista eikä sillä olisi merkittävää vaikutusta alumiinitrihydraatin hintaan.

(41) Osapuolet toteavat, että Alcoa voisi myös reagoida hinnankorotukseen. Sen olisi silloin tuotettava aine pienin kustannuksin Australian jalostamoilla ja laivattava se Eurooppaan, varastoitava se suurissa varastoissa, jalostettava se Moerdijkissa Alankomaissa ja toimitettava tuote sieltä. Tällä tavalla Alcoa voisi tuoda noin 10000 tonnia alumiinitrihydraattia ETA:an. Tämä olisi 6,5 prosenttia nykyisistä markkinoista. Alumiinitrihydraatin markkinat määriteltiin ETA:n laajuisiksi nimenomaan siksi, että tuonti ei ole kannattavaa. Tämä koski myös Alcoaa. Aineen tuomisesta Australiasta kertyvä mahdollinen kustannusetu katoaisi tuontikuluihin (ylimääräisiin investointeihin ja tuonnin logistiseen käsittelyyn, tulleihin, kuljetuskustannuksiin jne.). Tämän johdosta Alcoan tuonnin kilpailukyvyn ei katsottaisi uhkaavan sulautuvan yrityksen markkinavoimaa.

(42) Osapuolet toteavat myös, että kestävä hinnankorotus houkuttelisi markkinoille myös unkarilaisen Hungalun. Se on vastikään lisännyt hienojakoisen, saostetun alumiinitrihydraatin kapasiteettiaan 10000 tonnilla, mikä vastaa 6,5:tä prosenttia nykyisistä markkinoista. Osapuolten mukaan tätä lisäkapasiteettia voitaisiin käyttää myyntiin ETA:ssa. Osapuolet toteavat myös, että jauhatuslaitoksen omistavat yritykset, jotka eivät tällä hetkellä myy alumiinitrihydraattia, voisivat aloittaa jauhetun aineen myynnin muutaman kuukauden kuluttua hinnankorotuksesta.

(43) Komissio katsoo, että yrityksistä, joiden ydinliiketoiminta ei liity alumiinitrihydraatin markkinoihin, tuskin tulisi vakiintuneita toimittajia näillä markkinoilla. Niillä ei olisi määräysvaltaa tuotanto- ja toimitusketjussa, sillä ne olisivat riippuvaisia kauppalaatuisen alumiinitrihydraatin tuottajista hankinnoissaan. Niiden olisi siten hankittava tarvittava taitotieto ja teknologia muuntaakseen puhdistamattoman alumiinitrihydraatin hienojakoiseksi, saostetuksi ja tiheytetyksi alumiinitrihydraatiksi, jotta sitä voidaan käyttää palonestoaineena. Tämä nostaisi niiden kustannuspohjaa ja poistaisi hintaedun, jota ne voisivat tarjota verrattuna sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen veloittamaan kilpailukykyisen hinnan ylittävään hintaan. Se voisi johtaa myös markkinoilletulon ongelmiin. Alumiinitrihydraatin ostajat kiinnittävät huomiota ostamansa aineen laatuun. Ne ovat itse vastuussa asiakkailleen ja aina kun ne vaihtavat toimittajaa tai palonestoaineen koostumusta, niiden on ilmoitettava siitä asiakkailleen ja saatava vaihtoon asiakkaidensa lupa. On erittäin epätodennäköistä, että tällaiset markkinoilletulonäkymät voisivat estää sulautuman tuloksena syntyvää yritystä nostamasta hintoja yli kilpailukykyisen tason.

(44) Vaikka oletettaisiin, että kaikki edellä mainitut mahdolliset toimittajat tulisivat markkinoille samaan aikaan ja mainituilla enimmäismäärillä, tämä vähentäisi osapuolten markkinaosuutta [65-75 prosentista]* noin [55-65 prosenttiin]*. Sulautuman tuloksena syntyvä yritys olisi silti alumiinitrihydraatin suurin paikallinen valmistaja ja toimittaja Euroopan palonestoaineiden markkinoilla. Koska kyseiset määrät tarkoittaisivat suurinta mahdollista kilpailuun liittyvää vastatoimenpidettä hinnankorotukselle, markkinaosuuden [5-15 prosentin]* menetys ei riittäisi tekemään kilpailua rajoittavaa hinnankorotusta kannattamattomaksi.

(45) Osapuolet totesivat, että alumiinitrihydraatin liikakapasiteetti estäisi korottamasta hintoja kilpailukykyisiä hintoja korkeammalle. Alumiinitrihydraatin ostajat totesivat komissiolle, että tuotteen hinnat ovat viime aikoina nousseet Euroopassa ja että nämä hinnankorotukset ovat vastoin väitettä, että liikakapasiteetti rajoittaisi hintojennousua. Useat asiakkaat totesivat myös, että niillä oli vaikeuksia hankkia kaikki tarvitsemansa alumiinitrihydraatti. Tästä huolimatta ne eivät ole kuitenkaan etsineet vaihtoehtoisia toimittajia ETA:n ulkopuolelta.

(46) Koska alumiinitrihydraatti ei kilpaile magnesiumhydroksidin tai muun vaihtoehtoisen täyteaineen kanssa matalissa jalostuslämpötiloissa valmistetuissa LSOH-yhdisteissä, alumiinitrihydraatin käyttäjiltä häviäisi mahdollinen tasapainottava neuvotteluvoima. Ne olisivat edelleen riippuvaisia ETA:n alumiinitrihydraatin toimittajista niissä sovelluksissa, joissa alumiinitrihydraatti on sopivin täyteaine. Kyselyihin annetuissa vastauksissa useimmat käyttäjät totesivat, että koska alumiinitrihydraattia ei voisi korvata kyseisissä sovelluksissa, niiden olisi hyväksyttävä hinnankorotus ja mahdollisuuksien mukaan siirrettävä korotus omiin asiakashintoihinsa. Niiden asiakkaat hyväksyisivät myös kustannusten korotuksen, koska etusijalla ovat paloturvallisuusmääräykset, joita niiden on noudatettava.

Päätelmä

(47) Edellä olevan perusteella komissio päättelee, että ilmoitettu toimenpide johtaa osapuolten määräävän aseman syntymiseen palonestoaineena LSOH-kopolymeeriyhdisteiden valmistuksessa käytettävän alumiinitrihydraatin ETA-markkinoilla.

3.1.2 VALSSATTUJEN TUOTTEIDEN MARKKINAT

(48) Valssatut tuotteet ovat puolivalmiita alumiinituotteita, joita valmistetaan alumiinivalssaamoissa. Valssattuja tuotteita käytetään erilaisten alumiinituotteiden valmistukseen (teollisuuden alumiinilevystä kotitaloudessa käytettävään alumiinifolioon). Valssatut tuotteet valmistetaan vaiheittain kuuma- ja kylmävalssaamoissa.

(49) Valssatut tuotteet jakautuvat yli viiteentoista tuoteluokkaan, joista eräät on tarkoitettu vain tiettyyn loppukäyttöön kun taas toiset soveltuvat monien eri tuotteiden raaka-aineeksi (suurinta osaa näistä ei voida kohdentaa tietylle toimialalle). Valssattuihin tuotteisiin kuuluvat seuraavat: yleiset alumiiniseokset (1xxx, 3xxx ja 5xxx); rakennuslevyt; folioaihiot; juomatölkkiaihiot; tölkkien kansiaihiot; elintarviketölkkien aihiot; kirkkaat levyt; juotoslevyt; levyt; litografiset levyt; lämmönvaihdinaihiot; muut ohuet levyt (3xxx ja 5xxx); autonkorit; ja lämpökäsiteltävät tuotteet.

(50) Osapuolet ovat todenneet, että valssatut tuotteet kuuluvat samoille merkityksellisille markkinoille, koska tarjontapuolen korvattavuus on korkea. Aikaisemmissa alumiinialaa koskevissa komission päätöksissä valssatut tuotteet on katsottu yksiksi tuotemarkkinoiksi(7). Komissio huomauttaa, että nämä päätökset koskivat alumiininvalmistajia, joiden valssattuihin tuotteisiin liittyvä toiminta ETA:ssa oli vähäistä, minkä vuoksi toimenpiteet eivät vaatineet yhtä perusteellista analyysia valssattujen tuotteiden ETA-markkinoista, sillä toiminta ei aiheuttanut kilpailuongelmia.

(51) Markkinatutkimuksen mukaan kaikkien valssattujen tuotteiden kilpailuolosuhteet eivät ole samanlaiset. Ensiksikin tarjontapuolen korvattavuus vaihtelee tuotteittain. Alumiinivalssaamoissa valmistetaan yleensä erilaisia tuotteita eli tuotevalikoimaa. Erilaisia valssattuja tuotteita myydään eri hintaan ja niiden suhteellinen kannattavuus ilmoitetaan valssausmarginaalina (eli tietynlaisen tuotteen valssauksesta saatavana voittomarginaalina). Jokainen valssausmarginaali vaikuttaa valssaamon kokonaiskannattavuuteen. Koska valssaamon perimmäinen tavoite on saada mahdollisimman paljon voittoa, alumiininvalmistajien on optimoitava valssaamojen tuotevalikoima valmistamalla käytettävissään olevilla valssaus- ja viimeistelylaitteillaan tuotteita, joiden kate on mahdollisimman suuri. Kaikki valssaamot eivät kuitenkaan voi valmistaa kaikenlaisia tuotteita. Useita erikoistuotteita - tässä tapauksessa litografisia levyjä - voi valmistaa vain muutama laitos ETA:ssa. Nämä tuotteet ovat suhteellisen vaikeita valmistaa ja sen vuoksi niiden valmistus vaatii johdon suurta sitoutumista, kurinalaista työskentelyä ja erilaisia toimintatapoja. Lisäksi näiden tuotteiden valmistuksesta saatava valssausmarginaali saattaa olla vakiolajien marginaalia alempi. Korkeiden laatuvaatimusten ja suhteellisen pienten valssausmarginaalien vuoksi monet valssaamot eivät ole ottaneet käyttöön tuotantoprosesseja, joita tarvittaisiin näiden tuotteiden liittämiseksi tuotevalikoimaan. Tähän on erityisesti syynä se, että näiden tuotelajien ostajat testaavat toimittajiensa sopivuutta, mikä voi kestää useita vuosia ennen pitkäaikaisen liikesuhteen solmimista. Vaikka väite tarjontapuolen korvattavuudesta näyttää merkitykselliseltä valssattujen vakiotuotteiden (vakio- ja muut levyt, folioaihiot) osalta, markkinatutkimus ei tukenut tätä oletusta tässä päätöksessä käsiteltyjen tuotteiden osalta. Valssaamot, jotka eivät nykyisin tuota kyseisiä tuotelajeja, eivät voisi aloittaa kilpailua markkinoilla nopeasti, vaikka hintaa nostettaisiin pysyvästi 5-10 prosenttia. Tarjontapuolella valssaamojen lukumäärällä ei voida vaikuttaa erillisille tuotemarkkinoille kuuluvien valssattujen tuotteiden kilpailuedellytyksiin.

(52) ETA:n ulkopuolella olevat alumiinitehtaat eivät myöskään vaikuta kilpailuedellytyksiin näillä erillisillä markkinoilla. Osapuolet ovat todenneet, että valssattujen tuotteiden maantieteelliset markkinat eivät rajoitu ETA:an, vaan että niihin kuuluvat myös Itä-Euroopan maat ja Turkki sekä Venäjä ja IVY-maat. Aikaisemmissa alumiiniteollisuutta koskevissa päätöksissään komissio on määritellyt valssattujen tuotteiden markkinat ETA:n laajuisiksi. Tässä asiassa yhtä erikoistuotetta (litografista levyä) koskeva tutkimus osoitti, että kilpailua käydään ETA:n tasolla. Tuontitullit vaihtelevat 7,5 prosentista 12 prosenttiin. Vaikka eräillä Euroopan ulkopuolisilla mailla on tullivapaa pääsy ETA-markkinoille, näiden valssattujen tuotteiden maantieteelliset markkinat määräytyvät asiakkaiden kannalta pikemminkin laadun ja valmistajien teknisten takuiden sekä oikeaan aikaan tapahtuvien toimitusten ja lyhyiden toimitusaikojen perusteella. Pitkä kuljetusmatka edellyttää erittäin hyvää toimitusketjun johdon, varastojen ja logistiikan hallintaa. EU:n ulkopuolisten samoin kuin eräiden EU:n alueella toimivien pienempien tuottajien toimitusvarmuus on heikompi. Tästä syystä asiakkailla on oltava valmiiden tuotteiden keskimääräiseen myyntinopeuteen verrattuna suuremmat varastot, kun ne hankkivat tuotteita Itä-Euroopan maista ja Turkista, kuin hankittaessa tuotteita EU:ssa toimivilta vakiintuneilta tuottajilta, osapuolet mukaan luettuina. Suuremmat varastot lisäävät asiakkaiden käyttöpääomaan liittyviä kustannuksia ja sen vuoksi myös yksikkökustannuksia. Tämän vuoksi ETA:an ei ole juurikaan tuotu erityisesti edellä mainittua kahta tuotetta Venäjältä, Turkista tai Itä-Euroopan maista. Lisäksi edellä mainituista syistä asiakkaat eivät siirtäisi hankintojaan näihin maihin, vaikka hinta nousisi pysyvästi 5-10 prosenttia. Näin ollen näissä maissa sijaitsevien tehtaiden ei voida katsoa kuuluvan ETA-markkinoille.

(53) Muiden valssattujen tuotteiden tuonti Venäjältä ja IVY-maista oli vuonna 1998 0,7 prosenttia ETA:n kulutuksesta, kun taas tuonti Itä-Euroopan maista ja Turkista oli alle 5 prosenttia. Näissä maissa valmistetaan seuraavia valssattuja tuotteita: vakiolevyjä 1xxx, 3xxx ja 5xxx; rakennuslevyjä; folioaihioita; levyjä ja lämpökäsiteltäviä tuotteita - eli seitsemää tuotelajia vähintään viidestätoista valssattujen tuotteiden lajeista.

(54) Päätelmänään komissio toteaa, että se ei hyväksy väitettä, jonka mukaan valssatut tuotteet muodostaisivat yhdet tuotemarkkinat eikä sitä, että maantieteellisille markkinoille kuuluisivat ETA, Itä-Eurooppa, Venäjä ja Turkki. Tässä päätöksessä on tarkasteltu ainakin yhtä valssattua tuotetta, joka muodostaa erilliset tuotemarkkinat, joilla on ETA:n laajuinen maantieteellinen ulottuvuus. Tämä tuote on litografinen levy. Ehdotettu keskittymä johtaa sulautuvien osapuolten ja VAW:n duopolistiseen määräävään asemaan litografisten levyjen markkinoilla.

(55) Sulautuman johdosta myös valssattujen tuotteiden kokonaistuotantotaso keskittyy ETA:ssa. Ilmoituksen tehneiden osapuolten valssauskapasiteetti ETA:ssa on sulautuman jälkeen [25-35 prosenttia]*, kun taas niiden yhteenlaskettu osuus varsinaisesta tuotannosta on [20-30 prosenttia]*. Sulautuvien osapuolten liikakapasiteetti on suurin kaikista valssattuja tuotteita valmistavista tuottajista ETA:ssa [( > 30 prosenttia)]*. Sulautuvilla osapuolilla on myös eniten valssaamoja (13 yhteensä 36:sta). Tämän vuoksi niiden mahdollinen tuotantovalikoima on laajin ja ne voivat optimoida tuotevalikoimansa kaikkien valssattujen tuotteiden lajien osalta. Jäljellä olevien kilpailijoiden tilanne on hyvin erilainen. Sulautuvien osapuolten suurimman kilpailijan VAW:n valssauskapasiteetti on [< 20 prosenttia]*) eli lähes kolme kertaa pienempi kuin sulautuvien osapuolten kapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste [ > 80 prosenttia]*. Muut kilpailijat ovat vielä pienempiä. Niiden kapasiteetti- ja tuotantoluvut ovat seuraavat: Alcoa (12 ja 12 prosenttia); Hoogovens (9 ja 9 prosenttia); Elval (3 ja 3 prosenttia); Norsk Hydro (3 ja 3 prosenttia) ja Gränges (2 ja 2 prosenttia).

(56) Sulautuvien osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus valssatuissa tuotteissa on sellaisenaan osoitus markkinavoimasta, kun otetaan huomioon lähimpien kilpailijoiden merkittävästi pienemmät markkinaosuudet. Kun lisäksi otetaan huomioon keskittymän vaikutukset sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen lähimpään kilpailijaan VAW:hen, kokonaiskilpailutilanne valssattujen tuotteiden sovelluksissa vääristyy huomattavasti. Kuten 58-84 kappaleessa mainitaan, tähän on syynä se, että sulautuman tuloksena syntyvä yritys ja VAW jakavat maailman suurimman alumiinivalssaustehtaan, saksalaisen Alunorfin, joka on nykyisin Alcanin ja VAW:n tasaosuuksin omistama yhteisyritys.

(57) Kilpailuvaikutusten arvioinnin selventämiseksi on ensiksi selvitettävä Alcanin ja sen suurimman kilpailijan VAW:n välisiä yhteyksiä.

3.1.2.1 ALCANIN JA VAW:N YHTEISYRITYS NORF

(58) Aluminium Norf GmbH (jäljempänä "Norf") on Alcanin ja VAW:n tasaosuuksin omistama yhteisyritys. Se perustettiin vuonna 1965 rakentamaan alumiinivalssauslaitos Norfiin Saksaan ja huolehtimaan laitoksen toiminnasta. Se on tuotannollinen yhteisyritys, joka toimii korvausta vastaan molempien emoyhtiöidensä lukuun.

(59) Norf on yhtiömuodoltaan yhteisyrityksenä toimiva rajavastuuyhtiö, jonka osakepääoman Alcan ja VAW omistavat tasaosuuksin. Yhtiö omistaa valssaamon kiinteistön ja laitteiston ja sillä on omat työntekijät. Yhtiötä johtaa kaksi yhtiön palveluksessa olevaa ja sen toiminnasta vastaavaa johtajaa. Kummallakin emoyhtiöllä on oikeus ehdottaa yhtä johtajaa, mutta nimitykseen vaaditaan kummankin emoyhtiön hyväksyntä. Johtajat vastaavat yhtiön tavanomaisesta liiketoiminnasta.

(60) Yhtiöllä on hallitus, jonka jäseninä on kaksi Alcanin nimittämää johtajaa, kaksi VAW:n nimittämää johtajaa sekä kaksi työntekijoiden edustajaa. Yhtiökokous pidetään kahdesti vuodessa.

(61) Osakkuusyhtiö (Aluminium Gemeinschaft Norf - "BGB") toimii ohjauskomiteana. Sen jäseninä ovat kolme Alcanin edustajaa, kolme VAW:n edustajaa ja kaksi edellä mainittua yhtiön johtajaa. Eräisiin tärkeisiin päätöksiin vaaditaan BGB:n hyväksyntä ([...]*).

(62) Norfin emoyhtiöiden yhteistyön oikeusperustana on joukko sopimuksia. Sopimusten mukaan emoyhtiöt ovat sopineet yhteisymmärryksessä kaikesta Norfin toiminnasta.

(63) [Tässä kappaleessa kuvaillaan yhteisyrityksen perustamiseen liittyvien asiakirjojen, kuten osakkuussopimuksen ja muiden sitoumusten määräyksiä. Lyhyesti sanottuna emoyhtiöillä on yhteinen määräysvalta Norfissa; molemmat osakkeenomistajat huolehtivat liiketoiminnasta ja yhtiön johdosta vastaavat emoyhtiöiden edustajat; yhtiön tavanomaisesta liiketoiminnasta vastaavat kaksi edustajaa, joista kukin emoyhtiö nimittää yhden; edustajat tekevät päätökset yksimielisesti ja noudattavat emoyhtiöiden ohjeita, muussa tapauksessa asia viedään emoyhtiöiden osakkuusyhtiön käsiteltäväksi; tärkeät päätökset edellyttävät emoyhtiöiden suostumusta; emoyhtiöt antavat Norfin käyttöön taitotietonsa; emoyhtiöt voivat käyttää toistensa patentteja ilman kustannuksia; lisäinvestointeihin tarvitaan emoyhtiöiden yksimielinen päätös]*.

(64) Norfin tuotantotoiminnassa noudatetaan seuraavia periaatteita. Kullakin emoyhtiöllä on oikeus 50 prosenttiin käytettävissä olevasta kapasiteetista tai "laitoksen tuotantoajasta". Laitoksen aika vastaa aikaa, joka tarvitaan valmistettaessa yksi tonni valssattuja vakiotuotteita. Jos emoyhtiöt haluavat valmistaa muunlaisia valssattuja tuotteita (esim. juomatölkkiaihioita, litografisia levyjä), tarvitaan enemmän aikaa, koska valssauskerrat lisääntyvät. "Vastaavuustekijä" tarkoittaa ylimääräistä aikaa, joka tarvitaan muiden kuin vakiomuotoisten valssattujen tuotteiden valmistamiseen. Norfin johto lähettää kullekin emoyhtiölle jokaista sellaista tuotetta tai valssattua tuotetyyppiä varten lasketun vastaavuustekijän, joka voidaan valmistaa Norfissa. Tämän jälkeen emoyhtiöt lähettävät Norfin johdolle ennusteensa vakiotonneina. Jos emoyhtiön ennuste ei täytä sille varattua 50 prosentin kapasiteettia kuukaudessa, emoyhtiöiden on hyväksyttävä tällainen poikkeama. Emoyhtiöt vastaavat kiinteistä kustannuksista tasapuolisesti. Vaihtuvat kustannukset jaetaan valmistuspalkkion (tolling fee) perusteella ja veloitetaan laitoksen käytön mukaan.

(65) Norfin johto ilmoittaa emoyhtiöille kunkin emoyhtiön käyttämän kapasiteetin kaikkien valssattujen tuotteiden osalta yhteensä ja emoyhtiön tuotantoon sovellettavan, käytetyn kapasiteetin yhteismäärällä painotetun "vastaavuustekijän". Emoyhtiöille ilmoitetaan myös niiden osuus kiinteistä kustannuksista sekä kummankin osuus vaihtuvista kustannuksista kaikkien valssattujen tuotteiden osalta yhteensä ja laskettuna vakiotonneina.

(66) Tuotantoprosessin osalta kumpikin emoyhtiö ilmoittaa Norfin johdolle tuotantoprosessia koskevat tiedot (kuten valssauskerrat). Norfin johdon ei pitäisi luovuttaa näitä tietoja toiselle emoyhtiölle.

(67) Osapuolet toteavat, että Norf-yhteisyritys ei ole tavanomainen tuotannollinen yhteisyritys vaan valmistusajan jakamisjärjestely. Tämän perusteella ne väittävät, ettei Norf rajoita emoyhtiöiden välistä kilpailua sulautuman johdosta. Ne väittävät myös yhtiön rakenteen olevan sellainen, että emoyhtiöiden välinen tiedonvaihto on mahdollisimman vähäistä eikä kilpailun kannalta arkaluonteisia tietoja luovuteta toiselle emoyhtiölle. Osapuolten mukaan emoyhtiöt eivät tämän vuoksi voi ennustaa toistensa kilpailukäyttäytymistä. Ne eivät myöskään anna toisilleen kilpailun kannalta arkaluonteisia tietoja, eivätkä tiedot emoyhtiöiden omasta asiakaskunnasta, myyntihinnoista, toimitettujen valmiiden tuotteiden määrästä jne. kuulu yhteisyrityksen piiriin eivätkä näin ollen ole emoyhtiöiden käytettävissä. Koska eräiden tuotteiden lopullinen eriyttäminen saattaa tapahtua myöhemmin ja myös Norfin ulkopuolisissa tehtaissa (kuten litografisten levyjen kohdalla), emoyhtiöt eivät voi tietää toistensa tarkkaa tuotevalikoimaa tai kustannusjakaumaa. Osapuolet toteavat myös, että koska Norf-järjestelyihin ei liity Alcanin ja VAW:n välistä voitonjakoa, emoyhtiöiden ei ole järkevää ryhtyä salaiseen yhteistyöhön.

(68) Komissio katsoo, että yhteistoiminnasta seuraavan riippuvuuden vuoksi Norf ei ole pelkkä valmistusajan jakamisjärjestely. Norf toimii tuotannollisena yhteisyrityksenä ja sen tarkastelussa olisi otettava huomioon yhteistoimintaan liittyvä yhteistyö. Yhteistyön hallitsevana periaatteena on emoyhtiöiden välinen yhteisymmärrys, joka on seurausta Norfin toimintaa koskevista sopimuksista. Emoyhtiöiden mahdollisuus laajaan teollisuusyhteistyöhön on osoitus siitä, että Norfin emoyhtiöiden integraatio ei jää pelkäksi valmistusajan jakamisjärjestelyksi. Norf on maailman ainoa valssaamoyhteisyritys(8). Kun se perustettiin, se katsottiin melko riskialttiiksi hankkeeksi, koska yleisen näkemyksen mukaan yrityksen toimintaa voitiin harjoittaa riittävän tehokkaasti vain, jos molemmat emoyhtiöt yhdistäisivät voimavaransa. Norfin yhteiset tuotantotilat ja samat työntekijät palvelevat kummankin emoyhtiön tarpeita samalla tavalla. Norfin toimintaan liittyvien kustannusten osalta [...]*. Norfissa on yksi osasto, joka vastaa tuotantojaksojen määrittämisestä kullekin emoyhtiölle. Tämän vuoksi osaston tekniset huomiot ovat molempien emoyhtiöiden käytettävissä. VAW:n mukaan ei olisi ollut taloudellisesti kannattavaa perustaa Norf ja harjoittaa sen toimintaa yhdessä, jos emoyhtiöt valmistaisivat jonkin valssatun tuotteen eri tavalla.

(69) Norfissa on useita erikoistuneita tuotantolinjoja (mukaan lukien kuuma- ja kylmävalssausprosessit ja viimeistelykoneet, kuten nauhanleikkauskoneet) erilaisille valssatuille tuotteille. Tuotantolinjojen erikoistuminen perustuu emoyhtiöiden yhteiseen etuun vähentää kustannuksiaan. Näin ollen [...]*.

(70) Emoyhtiöt ovat tähän asti sopineet Norfin investoinneista yhdessä. Ne ovat yhdessä päättäneet esimerkiksi soveltuvan tekniikan määrittelystä. Investointien teknisistä määritelmistä keskustellaan yhdessä ja niistä päätetään BGB:ssä.

(71) Edellä olevista syistä voidaan päätellä, että Norf ei ole valmistusajan jakamisjärjestely. Komissio katsoo sen vuoksi, että kahden suurimman ETA:ssa toimivan valssattujen tuotteiden valmistajan osallistuminen yhteisyritykseen saattaa aiheuttaa kilpailuongelmia, koska yhteisyritys valmistaa tuotteita, joissa sulautuman tuloksena syntyvällä yrityksellä on tärkeä markkina-asema. Kilpailuongelmat johtuvat Norfin yhtiörakenteesta ja siihen perustuvasta emoyhtiöiden yhteistyöstä, VAW:n suuresta riippuvuudesta Norfista ja sen kapasiteettirajoituksista muissa valssaamoissa, Alcanin oikeudesta käyttää veto-oikeutta VAW:n ehdottaman investoinnin osalta ja sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen mahdollisuudesta nostaa VAW:n kustannuksia ja siten vähentää sen kilpailumahdollisuuksia. Sulautuman tuloksena syntyvää yritystä suosivat epäsymmetriset kapasiteettirajoitukset ja uskottava uhka VAW:n vastaisista toimista luovat tilanteen, jossa Norfin emoyhtiöiden salainen yhteistyö jatkuu pitkällä aikavälillä. Tätä tilannetta on analysoitu 72-81 kappaleessa.

(72) Ensiksikin Norfin yhtiörakenne edellyttää emoyhtiöiden yhteisymmärrykseen perustuvaa jatkuvaa yhteistyötä. Jotta Norfin toiminta jatkuisi tehokkaana sulautuman jälkeen, emoyhtiöiden on sovittava useista tuotantoprosessiin liittyvistä seikoista. Nämä lisäävät emoyhtiöiden kilpailustrategioiden avoimuutta ja ennustettavuutta. Esimerkiksi yhtiöiden välinen tekninen ja taloudellinen yhteistyö on välttämätöntä, jotta [...]*. Molempien emoyhtiöiden suostumus vaaditaan suuriin investointeihin ja lisäksi tavanomainen toiminta luo mahdollisuuksia yhteistyöhön (kuten [...]*). Norfin johtoa ja toimintaa sekä erityisesti tiedonvaihtoon liittyviä järjestelyjä koskevassa osapuolten väitteessä ei oteta huomioon sulautumaa edeltävän ja sen jälkeisen tilanteen eroa. Kysymys on siitä, muuttuisiko kilpailutilanne ehdotetun sulautuman jälkeen. Tämän osalta osapuolet voivat väittää jälkikäteen, että sulautumaa edeltäneessä tilanteessa tiedonvaihto ei estänyt emoyhtiöitä eli Alcania ja VAW:tä kilpailemasta tehokkaasti toistensa kanssa. Sen sijaan sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen ja VAW:n välinen suhde sulautuman jälkeen ratkeaa vasta tulevaisuudessa, joten sitä voidaan tarkastella ehdotetun yrityskaupan jälkeen todennäköisesti vallitsevan markkinarakenteen perusteella. Sulautuman jälkeen Alcanin ja VAW:n on sovittava useista tuotantoprosessiin liittyvistä seikoista, jotta Norfin toiminta voi jatkua tehokkaana.

(73) Toiseksi sulautuma muuttaa VAW:n syitä kilpailla, sillä VAW:llä olisi enemmän kannusteita muuttaa kilpailukäytäntöään sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen käytännön mukaiseksi kuin kilpailla voimakkaasti sitä vastaan. Tämä johtuu kahdesta tekijästä: VAW:n vahvasta riippuvuudesta Norfin tuotannosta ja sen kapasiteettirajoituksista sekä Alcanin oikeudesta käyttää veto-oikeuttaan laajentumis- ja muiden investointien osalta (viime mainitun yhteydessä on huomattava sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen liikakapasiteetti, sillä kyseisellä yrityksellä on eniten käyttämätöntä valssauskapasiteettia ETA:ssa).

(74) VAW on täysin riippuvainen Norfista usean valssatun tuotteen osalta (juomatölkki- ja kansiaihiot, litografiset levyt, juotoslevyt jne.). Ennen sulautumaa myös Alcan oli Norfista riippuvainen, mutta sulautuman jälkeen sen tuloksena syntyvä yritys ei ole enää riippuvainen Norfista, sillä sulautuman toisella osapuolella on ylimääräistä kuumavalssauskapasiteettia. Jos VAW päättää kilpailla voimakkaasti sulautuman tuloksena syntyvää yritystä vastaan lisätäkseen markkinaosuuttaan, sen on lisättävä valssauskapasiteettiaan. VAW:n on siten tehtävä sopimus sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kanssa. Viimeksi mainittu voi estää kyseisen investoinnin, jos se katsoo, että investointi voi auttaa VAW:tä kilpailemaan sitä vastaan.

(75) Osapuolet ovat todenneet, että VAW on ilmoittanut investoivansa muiden valssauslaitostensa (Cisterna ja Hampuri) kapasiteetin laajentamiseen ja että kyseiset laajennukset vähentäisivät VAW:n riippuvuutta Norfista ja antaisivat sille tarvittavan kapasiteetin kilpaillakseen sulautuman tuloksena syntyvää yritystä vastaan. Komissio ei ole samaa mieltä osapuolten kanssa. Suunnitellut kapasiteetin laajennukset koskevat VAW:n kylmävalssaamoja näillä tehtailla, joille toimitetaan nykyisin ja myös jatkossa uudelleen kuumavalssattua nauhaa Norfista. Näille valssaamoille ei voitaisi toimittaa tuotteita muista VAW:n kuumavalssaamoista, sillä Norfin kuumavalssausprosessit eroavat muiden valssaamojen prosesseista (tuotteiden erilaisten mittojen vuoksi Norfin järjestelmä ei sovi yhteen muiden valssaamojen kanssa). Tämän perusteella voidaan todeta, että toisin kuin osapuolet ovat todenneet, suunnitellut laajennukset lisäävät VAW:n riippuvuutta Norfin kuumavalssaamoista.

(76) Kolmanneksi taloustieteen teorioiden mukaan yritysten epäsymmetriset kapasiteettirajoitukset vaikuttavat salaisen yhteistyön määrään sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä. Salaista yhteistyötä lisää myös uskottava mahdollisuus vastatoimenpiteiden käyttöön. Sulautuman tuloksena syntyvää yritystä suosiva epäsymmetrinen kapasiteetti ja Norfin toiminnasta seuraavien tosiasiallisten rangaistusmekanismien olemassaolo vaikuttavat VAW:n halukkuuteen ryhtyä kovaan hintakilpailuun.

(77) Kapasiteettirajoitusten epäsymmetrisyyttä kuvaa sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kapasiteetin käyttöaste [< 70 prosenttia]* verrattuna VAW:n käyttöasteeseen [ > 85 prosenttia]*. Uskottavaa vastatoimenpiteiden uhkaa kuvaa se, että VAW ja sulautuman tuloksena syntyvä yritys eivät ole samassa määrin riippuvaisia Norfista. Sulautuman ansiosta sen tuloksena syntyvä yritys voi lisätä kilpailijansa kustannuksia, jos se ja VAW ovat edelleen Norf-yhteisyrityksen emoyhtiöitä. Sulautuman osapuolilta saatavien ylimääräisten valssaamojen ansiosta sulautuman tuloksena syntyvä yritys voi joustavammin siirtää tuotantoaan Norfiin ja siitä pois kuin mitä Alcan nykyisin. Sen vuoksi sulautuman tuloksena syntyvä yritys voi lisätä VAW:n kustannuksia Norfissa samalla kun se itse järjestää uudelleen tuotantonsa uuden valssausjärjestelmänsä ympärille (on todettu, että tällainen sulautuman jälkeinen uudelleenjärjestely johtaisi useiden satojen miljoonien dollarien säästöön). VAW:n kustannusten lisäämisestä saatava hyöty olisi siinä, että VAW:n olisi nostettava asiakkailta veloittamiaan hintoja ja tämä puolestaan lisäisi sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen tuotteiden kysyntää, jolloin se puolestaan voisi nostaa omia hintojaan. Jos VAW ei nostaisi hintojaan, sen kannattavuus alenisi.

(78) Samalla kun sulautuman tuloksena syntyvä yritys järjestää uudelleen oman tuotevalikoimansa Norfissa, se voi lisätä VAW:n kustannuksia seuraavasti. Kuten 58-77 kappaleessa mainittiin, Norfin toiminta perustuu emoyhtiöiden yhdistetyn tuotevalikoiman optimointiin. Tuotevalikoiman muuttaminen muuttaisi todennäköisesti Norfin kustannusrakennetta. Tietyissä olosuhteissa kustannusrakenteen muutos voi haitata toista emoyhtiötä enemmän kuin toista. Koska esimerkiksi kunkin emoyhtiön kustannukset perustuvat laitoksen todelliseen käyttöasteeseen, VAW:n osuus käyttämättömästä kapasiteetista aiheutuvista kustannuksista olisi suhteettoman suuri, jos sulautuman tuloksena syntyvä yritys päättäisi siirtää eräiden valssattujen tuotteiden valmistuksen Norfista tai korvata jotkin tuotteet toisilla. Norfin tuotevalikoiman muuttaminen vaikuttaa tuotantoprosessin ja laitteistojen toimintaan (valulaitos, seostyypit, romunkäsittely, valssauskerrat, viimeistelylaitteet jne.). Tämä vaikuttaa kielteisesti kustannustenjaon tasapainoon, jonka ansiosta Norf on tähän saakka voinut toimia optimaalisesti. Lisäksi emoyhtiöiden on tehtävä yhteistyötä Norfin tavanomaisessa liiketoiminnassa, jotta yritys toimisi tehokkaasti. Yhden osapuolen panoksen väheneminen vaikuttaa kielteisesti toisen osapuolen kannattavuuteen. Koska VAW on hyvin riippuvainen Norfista, on todennäköisempää, että sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen vähäisempi sitoutuminen Norfiin lisää VAW:n kustannuksia ja vaikuttaa sen kilpailukykyyn.

(79) [...]*, kun otetaan huomioon, miten Norfin valulaitoksen kustannukset jaetaan ja miten valssaamojen kustannukset kohdennetaan, sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen on teknisesti mahdollista lisätä VAW:n tuotantokustannuksia Norfissa joko vähentämällä omaa toimintaansa Norfissa tai muuttamalla siellä valmistamaansa tuotevalikoimaa. [...]*. Osapuolet katsovat, että strategia kilpailijoiden kustannusten lisäämiseksi olisi käyttökelpoinen, jos VAW:n kustannuspohja heikentyisi sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kustannuspohjaa enemmän. Tässä tapauksessa Norfin tuotevalikoiman uudellenkohdentaminen ei olisi taloudellisesti järkevää, jos sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen osuus Norfista jäisi sen vuoksi käyttämättä. Osapuolten mukaan tämä johtaisi suuriin vaihtoehtoiskustannuksiin. Norfin tuotevalikoiman muuttaminen tai tiettyjen tuotteiden valmistuksen siirtäminen pois Norfista olisi korvattava uudella tuotannolla. [...]* vaikutus VAW:n ja osapuolten rajakustannuksiin, jos litografisten levyjen ja juomatölkkiaihioiden valmistus siirretään pois Norfista ja korvataan muiden valssattujen tuotteiden valmistuksella. Litografisten levyjen osalta osapuolet ovat arvioineet, että molempien emoyhtiöiden rajakustannukset nousevat ja että VAW:n kustannukset nousevat [prosenttia]* sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kustannuksia enemmän. Muiden valssattujen tuotteiden ja erityisesti juomatölkkiaihioiden osalta VAW:n kustannusten nousu on jyrkempi ja näiden tuotteiden valmistuksen siirtäminen pois Norfista tuottaa sulautuman tuloksena syntyvälle yritykselle kustannussäästöä ([- prosenttia]*) ja nostaa VAW:n kustannuksia ([+ prosenttia]*). Kustannusero VAW:n tappioksi on yhteensä lähes [ > 5 prosenttia]*.

(80) Komissio ei voi yhtyä osapuolten näkemykseen, että VAW:n kustannusrasite johtaisi sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kustannusten nousuun, millä olisi ehkäisevä vaikutus. Kuten edellisessä kappaleessa esitettiin, osapuolten analysoimissa uudelleenjakoskenaarioissa VAW:n kustannusrasite on suurempi kuin sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kustannusrasite. Komissio ei myöskään voi hyväksyä sitä, että VAW:n kustannusvaihtelu on liian pieni, jotta se estäisi sitä kilpailemasta määrätietoisesti. Kuten osapuolet ovat todenneet useita kertoja, valssausliiketoiminnan katteet ovat vähäiset ja sen vuoksi kustannuspohjan pienellä vaihtelulla voi olla merkittäviä seurauksia tuottajan kilpailukykyyn. Tämän johdosta VAW ei ole innokas ryhtymään kovaan hintakilpailuun. Sen sijaan se mukauttaa käytäntönsä sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen käytännön mukaiseksi ja odottaa saavansa mahdollisimman suuren voiton korkeammilla hinnoilla suuremman markkinaosuuden sijaan.

(81) Lukuun ottamatta VAW:n nykyistä riippuvuutta Norfista on huomattava myös se, että joko uuden yrityksen tai VAW:n pyrkimys lisätä markkinaosuutta toisen kustannuksella vaikuttaa välittömästi Norfin kapasiteetin käyttöasteeseen tai tuotevalikoimaan ja sen seurauksena osapuolten kustannusrakenteeseen. Norfin olemassaolo sinänsä muuttaa osapuolten kilpailuhalukkuutta. Molempien osapuolten kustannuspohja on lisäksi sama tai ainakin hyvin samanlainen kaikkien Norfissa valmistettavien valssattujen tuotelajien osalta, mikä vähentää osapuolten todellisia mahdollisuuksia ryhtyä keskinäiseen hintakilpailuun.

(82) Uusi yritys ja VAW kilpailevat toistensa kanssa monilla muilla markkinoilla. Vastatoimenpiteiden mahdollisuudet näillä markkinoilla useille markkinoille olevien yhteyksien vuoksi tarjoavat lisäsyyn yhdenmukaistaa uuden yrityksen ja VAW:n strategiat.

(83) VAW on selittänyt 31 päivänä tammikuuta ja 1 päivänä helmikuuta 2000 pidetyissä kuulemistilaisuuksissa näkemyksiään tulevasta kilpailuasemastaan sulautuman jälkeen. VAW uskoo, että siihen kohdistuu jatkuva uhka vastatoimenpiteistä, joilla on huomattava vaikutus sen toimituksiin Norfista ja kilpailukykyyn. VAW:n on kaiken toiminnan osalta otettava huomioon yhteisyrityskumppaneiden mahdolliset toimenpiteet, minkä vuoksi se pyrkii pidättäytymään toiminnasta, joka johtaisi uuden yrityksen vastatoimiin. Tämä vähentää VAW:n halukkuutta ryhtyä kovaan kilpailuun.

(84) Edellä olevan perusteella komissio katsoo, että Norfin olemassaolo vähentää sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen ja VAW:n välistä kilpailua. Yrityskeskittymien valvonnassa noudatettavan lähestymistavan mukaisesti komission on oletettava, että sulautuman tuloksena syntyvä yritys ja VAW noudattavat rationaalisinta toimintatapaa, joka 85-105 kappaleessa tarkastelluilla markkinoilla olisi kilpailustrategioiden yhdenmukaistaminen.

3.1.2.2 LITOGRAFISET LEVYT

Tuotemarkkinoiden määritelmä

(85) Litografinen levy on kiiltävä ja hyvin pinnoitettu valssattu tuote, jota käytetään valokuvaus- ja painolaattojen valmistuksessa. Alumiinivalssaamot valmistavat näitä erikoistuotteita ja myyvät ne valokuvausyrityksille, joilla on laitteet niiden pintakäsittelyyn ja leikkaamiseen ja jotka myyvät ne edelleen loppukäyttäjille, kuten tytäryhtiöilleen tai kolmansille (muille valokuvausalan yrityksille ja sanoma- ja aikakauslehtiä yms. painaville yrityksille).

(86) Alumiinisia litografisia levyjä ei voi korvata kysyntäpuolella muusta materiaalista (myös muusta kuin metallista) valmistetuilla levyillä. Osapuolet toteavat kuitenkin, että tarjontapuolella on paljon korvaavuutta.

(87) Markkinatutkimuksen mukaan tämä ei pidä paikkaansa. Litografisen levyn keskeinen tekninen vaatimus on, että sen pinta on hyvin tasainen ja että pinnalta on huolellisesti poistettu rasva. Koska tasaisen pinnan tuottamiseen tarvitaan erityistä taitotietoa ja erikoiskoneita, asiakkaat katsovat, etteivät kaikki alumiinitehtaat ole mahdollisia toimittajia, jos litografisten levyjen hinta nousee.

(88) Asiakkaat edellyttävät toimittajiensa läpäisevän tarkan kvalifiointimenettelyn ennen tuotteiden oston aloittamista. Kvalifiointimenettely voi kestää kaksi vuotta ja siihen kuuluu yleensä monivaiheinen testausohjelma, jonka tarkoituksena on määritellä asiakkaan lopputuotteen tekniset vaatimukset. Pystyäkseen toimimaan markkinoilla täysimääräisesti tuottajien on sertifioinnin lisäksi tehtävä 10-20 miljoonan euron investoinnit ja parannettava jatkuvasti laatua. Jäljempänä mainitun Elvalin tapaus osoittaa, kuinka kauan alumiinitehtaalta saattaa kulua vakiinnuttaakseen asemansa litografisten levyjen hyväksyttynä toimittajana. Koska markkinoilletulon esteet ovat korkeat, markkinoilla toimii ainoastaan muutama alumiininvalmistaja (Alcan, Alusuisse, VAW ja Alcoa; Elval on tulossa markkinoille). Jos hintaa korotettaisiin 5-10 prosenttia, uudet yritykset eivät voisi tulla nopeasti markkinoille, sillä vaadittavan sitoutumisen, pääomakustannusten ja markkinoilletuloon kuluvan ajan vuoksi markkinoilletulon näkymät olisivat epävarmat. Mainitunsuuruiseen, kilpailukykyisen hinnan ylittävään hinnankorotukseen ei vastattaisi. Näistä syistä komissio katsoo, että litografiset levyt muodostavat erilliset merkitykselliset tuotemarkkinat.

Maantieteellisten markkinoiden määritelmä

(89) Litografisten levyjen maantieteelliset markkinat rajoittuvat ETA:an. Kaikki ETA-asiakkaat hankkivat levyt paikallisilta toimittajilta. ETA:an suuntautuvaa tuontia rajoittaa muun muassa 7,5 prosentin tulli. Yksi rajoittava tekijä on tuontilevyjen pitkä toimitusaika. Paikallisesti ostettujen tuotteiden kuljetusaika saattaa olla 1-2 päivää verrattuna tuontilevyjen 2-3 viikon toimitukseen. Tuonti pakottaa asiakkaat ostamaan suuria määriä ja rakentamaan seurantaa vaativia suuria varastoja. Toinen tekijä on tuontiin liittyvä epävarmuus. Kaukana sijaitsevat toimittajat eivät pysty tarjoamaan samanlaatuisia teknisiä palveluja ETA-asiakkaille. Lisäksi EU:n alueelle tuotujen levyjen laatu saattaa vaihdella paljonkin erityisesti levyn paksuuden ja leveyden suhteen. Asiakkaat ovat todenneet, että levyjen koot ovat voineet vaihdella eri toimituksissa. Tämä aiheuttaa ylimääräisiä kustannuksia tai tuotetappioita asiakkaalle. Jos levy on liian suuri, se on leikattava asiakkaan koneisiin sopivaksi, mikä aiheuttaa tuotantotappioita. Jos levy on liian kapea, levy on joko palautettava tai se on myytävä alhaisempaan hintaan käytettäväksi valssatuissa vakiotuotteissa.

(90) Eräs asiakas on tuonut pieniä määriä japanilaisen valmistajan levyjä. Kyseinen asiakas on japanilaisen valokuvausalan yrityksen tytäryhtiö, ja emoyhtiön ja sen paikallisen japanilaisen toimittajan sopimusten perusteella oli mahdollista siirtää osa Japanissa ostetuista levyistä Eurooppaan. Tuotuja levyjä oli enintään 20 prosenttia asiakkaan tarvitsemasta määrästä. Levyt tuotiin ulkoisen jalostusmenettelyn mukaisesti. Tässä menettelyssä maahan tuodaan vähäinen määrä tuotteita yhteisön alueelle jalostettavaksi ja ne viedään lisäarvollisina tuotteina, toisin sanoen eri tullinumerolla. Tuonnin yhteydessä maksettu tulli palautetaan, kun tuote viedään maasta.

(91) Tuonti muille asiakkaille oli kaksi prosenttia ETA:n kulutuksesta vuonna 1998. Osapuolet toteavat, että tuonnin osuus kulutuksesta oli noin 5 prosenttia vuosina 1994-1995. Tuonnin väheneminen johtui Yhdysvaltain viennin supistumisesta, mikä puolestaan johtui dollarin vahvistumisesta. Vaikka oletettaisiin, että dollarin arvo heikkenee euroa vastaan ja että tuonti Yhdysvalloista kasvaa, tämä ei riitä päättelemään, että markkinat ovat jatkuvasti ETA:a laajemmat. Tällainen tuonti riippuisi liiketoiminnan suhdanteista ja valuuttakurssivaihteluista. Ne eivät olisi osa markkinarakennetta, sillä ne eivät ole vakaa ja luotettava toimituslähde. Näin ollen tässä arvioinnissa voidaan päätellä, että litografisten levyjen markkinat ovat ETA:n laajuiset.

Kilpailuvaikutusten arviointi

(92) Litografisia levyjä tuotettiin ETA:ssa 189000 tonnia vuonna 1998. Sulautuman osapuolten yhteenlaskettu osuus ETA:n tuotannosta oli [tuhatta tonnia]* tai [45-55 prosenttia]* (Alcan: [tuhatta tonnia]* tai [prosenttia]*; Alusuisse: [tuhatta tonnia]* tai [prosenttia]*). Vain muutamat muut kilpailijat valmistavat ja toimittavat litografisia levyjä ETA:ssa. Nämä ovat VAW ([35-45 prosenttia]*), Alcoa ([5-15 prosenttia]*) ja Elval ([< 5 prosenttia]*).

(93) Litografisten levyjen markkinat ovat erittäin keskittyneet. Sulautuman seurauksena toimittajien määrä supistuu viidestä neljään. Näistä VAW on todennäköisesti vakavin kilpailija, joka uhkaa sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen markkinavoimaa. VAW oli ennen sulautumaa ETA:n suurin litografisten levyjen valmistaja ja toimittaja. Komissio ei kuitenkaan voi katsoa VAW:n aidosti uhkaavan uuden yrityksen asemaa sulautuman jälkeen. VAW viimeistelee litografiset levynsä Grevenbroichin ja Cisternan tehtailla. Grevenbroichin osuus VAW:n litografisten levyjen tuotannosta on 90 prosenttia ja Cisternan 10 prosenttia. Nämä tehtaat ovat täysin riippuvaisia Norfista litografisten levyjen valmistuksessa käytettävän uudelleen kuumavalssatun nauhan suhteen (ks. edellä Norf-yhteisyritystä koskeva luku). Tarvittavan litografisen laadun täyttäviä uudelleen kuumavalssatun nauhan vaihtoehtoisia toimittajia ei ole, sillä ainoat tällaisen nauhan toimittajat, Alusuisse, Alcan ja Alcoa (Inespal), ovat kilpailijoita eivätkä ne todennäköisesti toimittaisi tuotteita VAW:lle. Norf on VAW:n ja Alcanin tasaosuuksin omistama yhteisyritys. Edellä olevassa Norf-yhteisyritystä koskevassa analyysissä selitettiin, miksi sulautuma vaikuttaa VAW:n halukkuuteen kilpailla uuden yrityksen kanssa, jos VAW ja uusi yritys ovat edelleen Norfin emoyhtiöitä. Sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen ja VAW:n markkinaominaisuudet sekä litografisten levyjen markkinoiden yleiset piirteet viittaavat siihen, että sulautuman johdosta näiden kahden kilpailijan taloudelliset edut olisivat yhdenmukaiset.

(94) Sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen ja VAW:n markkina-asemat ovat lähes symmetriset ([...]*). Sama pätee tuotantokustannuksiin, koska toisaalta tuotannon alkuvaihe (kuumavalssaus) tehdään Norfissa ja toisaalta eri tehtaissa toteutettavissa jatkoprosesseissa käytetään samaa tekniikkaa, minkä vuoksi niistä aiheutuvat tuotantokustannukset ovat myös samat. Koska yhteisessä tuotantoyksikössä toiminta on jossain määrin läpinäkyvää, yhtiökumppanit voivat vaivatta seurata toistensa toimintaa. Tämä lisää kilpailijan mahdollisuuksia havaita ajoissa, mihin toimiin kilpailijat aikovat ryhtyä ja yhdenmukaistaa käytäntönsä kilpailijoiden käytäntöjä vastaaviksi. Tämä tuotantoprosessin ja yhteisyrityksen toiminnan samanlaisuus vahvistaa emoyhtiöiden välistä riippuvuussuhdetta ja yhteisyrityksen optimaalinen toiminta onkin yhtiöiden perimmäinen tavoite. Tämän tavoitteen häviäminen olisi molemmille emoyhtiöille riittävä syy olla kilpailematta toisiaan vastaan.

(95) Litografinen levy on suhteellisen homogeeninen tuote. Kun tarvittava taitotieto ja tekniikka on hankittu, valmistaja ei voi juurikaan eriyttää omia tuotteitaan kilpailijoiden tuotteista. Sen vuoksi hinta on keskeinen kilpailutekijä näillä markkinoilla. Litografiset markkinat ovat suhteellisen avoimet. Hinnat neuvotellaan vuosittain. Asiakkaita on vain muutama ja sekä sulautuman tuloksena syntyvä yritys että VAW toimittavat niille tuotteita. Ostajien kanssa neuvotellessaan toimittajat saavat tietoonsa kilpailijoidensa tarjoaman hinnan tai vähintään hintaluokan. Ostajat yrittävät tällä tavalla kilpailuttaa toimittajia saadakseen parhaimman markkinahinnan ja siksi tarjouksen tehneet toimittajat tietävät, mikä kulloinenkin markkinahinta on.

(96) Litografisten levyjen markkinat ovat heikot. Tämä johtuu offsetpainatuksen kysynnän supistumisesta uuden paperittoman viestinnän (esimerkiksi sähköinen viestintä ja Internet) kehittyessä. Heikot markkinat ovat alttiimmat samansuuntaiselle käyttäytymiselle kuin nopeasti kasvavat markkinat, koska viime mainituilla on enemmän kannusteita tulla markkinoille ja nykyisillä toimijoilla on enemmän syytä kilpailla markkinaosuuden lisäämisestä. Litografisten levyjen markkinoilla kilpailuun kannustavat syyt ovat erilaiset, sillä kilpailija voi lisätä asiakaskuntaansa vain toisen kilpailijan kustannuksella. Hinta on jälleen ratkaiseva kilpailutekijä.

(97) Edellä mainitut markkinaominaisuudet vahvistaa todeksi kahden pääkilpailijan välinen huomattava rakenteellinen yhteys eli Norf-yhteisyritys. Norf muuttaa merkittävästi emoyhtiöiden kilpailuhalukkuutta. VAW saattaisi pitää kannattavampana seurata litografisten levyjen hinnankorotusta, jonka sulautuman tuloksena syntyvä yritys on toteuttanut. Koska muut paikalliset toimittajat tai tuonti eivät pysty kilpailemaan riittävästi, samansuuntainen hinnankorotus johtaisi voiton yhteiseen maksimointiin. Kuten yhteisyritystä koskevissa 58-84 kappaleessa mainittiin, emoyhtiöiden yhteistyö on väistämätöntä, koska niiden on optimoitava Norfin tuotevalikoima ja pidettävä kustannustaso mahdollisimman alhaisena. Tulevista investoinneista tai tuotevalikoiman muuttamisesta on päätettävä yhdessä. Toisin sanoen molemmat emoyhtiöt osallistuvat Norfin tuotantoa koskevaan päätöksentekoon. VAW:llä ei olisi myöskään syytä kilpailla houkutellakseen toisen osapuolen asiakkaita itselleen. Kuten Norfia koskevissa kohdissa todettiin, VAW:n on lisättävä kapasiteettiaan Norfissa voidakseen kilpailla, mutta sulautuman tuloksena syntyvä yritys saattaa estää tällaisen investoinnin. Lisäksi se voi suostutella VAW:n luopumaan kovasta kilpailusta uhkaamalla uskottavasti vastatoimenpiteillä. Tämä voitaisiin toteuttaa korottamalla VAW:n kustannuksia Norfissa, jolloin sen toiminta ei olisi kilpailukykyistä. Osapuolet ovat laskeneet, että jos sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen tuotevalikoimaa muutetaan edes vähän Norfissa, VAW:n kustannukset saattavat olla [prosenttia]* korkeammat kuin uuden yrityksen kustannukset. Jos uuden yrityksen ja VAW:n yhteinen määräysvalta jatkuu Norfissa, VAW:tä ei voi katsoa sellaiseksi todelliseksi kilpailijaksi, joka haluaisi kumota litografisten levyjen hinnankorotuksen, jos se ylittää kilpailukykyisen hinnan.

(98) Alcoa on ainoa todellista kilpailuvoimaa käyttävä yritys markkinoilla. Sen litografisten levyjen tuotantokapasiteetti on kuitenkin pieni ETA:ssa. Koska sen osuus markkinoista on vain 9 prosenttia, sen olisi joko muunnettava suuri osa nykyistä tuotevalikoimaansa litografisiksi levyiksi (ja katettava siitä aiheutuvat vaihtoehtoiskustannukset) tai lisättävä kapasiteettiaan voidakseen kumota hinnankorotuksen. Kapasiteettia ei kuitenkaan lisätä vain yhden tuotteen kysynnän tyydyttämiseksi. Kapasiteetin lisäykset edellyttävät suuria investointeja, niitä tehdään järjestelmäkohtaisesti ja niiden perustana ovat yleisemmät syyt kuin yksien tuotemarkkinoiden (kuten litografisen levyn) hinnankorotus. Jos Alcoa haluaisi välttää laajentumiskustannukset, sen olisi tuotava levyt Yhdysvalloissa sijaitsevilta tehtailtaan. Kuljetuskustannukset ja tuontitullit mitätöisivät kuitenkin tuotujen levyjen mahdollisen hintakilpailukyvyn. Alcoasta saattaisikin olla kannattavampaa seurata hinnankorotusta ja maksimoida myynnistä saatavat voitot.

(99) Elval on pienin nykyisistä toimittajista. Se on yrittänyt päästä litografiamarkkinoille vuodesta 1990. Vielä nytkin se katsoo, ettei pysty jatkuvasti valmistamaan ja toimittamaan hyvälaatuista materiaalia. Elval on valmistanut litografisia levyjä kokeiluluonteisesti. Sen ensimmäiset 500 tonnin kokeiluerät toimitettiin vuonna 1993 eli kolme vuotta sen jälkeen kun yhtiö päätti tulla näille markkinoille. ETA-asiakkaiden suorittama kvalifiointiprosessi ei ole vielä päättynyt, ja Elval uskoo tarvitsevansa lisäinvestointeja ja enemmän aikaa ennen kuin se saa asiakkaiden täyden hyväksynnän. Elvalia ei siten voi katsoa kilpailijaksi ETA:n litografiamarkkinoilla.

(100) Elvalin esimerkki kuvaa niitä huomattavia esteitä, joita on litografiamarkkinoille tulolle. Sen lisäksi, että alumiinitehtaiden, jotka eivät ennestään valmista litografisia levyjä, on tehtävä 10-20 miljoonan euron investointi viimeistelylinjan rakentamiseksi, niiden on käytettävä huomattavasti aikaa ja voimavaroja täyttääkseen asiakkaiden vaatimukset. Aikaviipeen vuoksi ne kilpailisivat näillä markkinoilla vasta pitkän ajan, jopa yli viiden vuoden kuluttua.

(101) Hoogovens, joka on yksi suurimmista alumiininvalmistajista ja osa Corus-yhtymää (British Steel ja Hoogovens), valmisti aikaisemmin litografisia levyjä, mutta lopetti niiden tuotannon äskettäin. Hoogovens totesi, että levyjä valmistaessaan se ei pystynyt täyttämään asiakkaiden kasvavia laatuvaatimuksia eikä se voinut tehdä tarvittavia 20 miljoonan euron investointeja kuroakseen kiinni tärkeimpien kilpailijoidensa etumatkan näiden perustaessa juuri tämän tuotteen valmistamiseen tarvittavat viimeistelylinjat.

(102) Näin ollen voidaan päätellä, että todellinen tai mahdollinen kilpailu ei todennäköisesti heikennä uuden yrityksen sulautuman johdosta saamaa markkinavoimaa.

(103) Osapuolet ovat todenneet, että asiakkailla on huomattava ostovoima, sillä ne ovat suuria valokuvausalan yrityksiä ja valokuvausala on yhtä keskittynyt kuin alumiiniteollisuus.

(104) Markkinatutkimus on kuitenkin osoittanut, että asiakkailla ei välttämättä ole tasapainottavaa neuvotteluvoimaa. Litografisten levyjen markkinat ovat erittäin keskittyneet, kuten on myös valokuvausala. Asiakkailla ei näytä olevan neuvotteluvoimaa ennen sulautumaa. Sulautuman jälkeen litografisten levyjen tuotanto keskittyy huomattavasti. Kun otetaan huomioon Norfin vaikutus sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen ja VAW:n kilpailukäyttäytymiseen ja Elvalin pienet kilpailumahdollisuudet, ETA:ssa toimivien litografisten levyjen toimittajien määrä vähenee neljästä kahteen, joista Alcoa on huomattavasti pienempi. Suurimpien ja tehokkaimpien sulautumaa edeltävien toimittajien lähentyminen vaikuttaa kielteisesti nykyiseen neuvotteluvoiman tasapainoon. Tasapainottavan neuvotteluvoiman häviämistä korostaa se, kuinka mahdotonta on siirtyä käyttämään muita materiaaleja, sekä pitkä aika, joka vaaditaan uusilta markkinoilletulijoilta ennen kuin ne voivat aloittaa toiminnan ja hankkia tarvittavan taitotiedon ja asiakkaiden hyväksynnän. Asiakkaiden toimintakustannukset nousevat, jos tuotteet tuodaan Japanista tai Yhdysvalloista, mikä vaikuttaa kannattavuuteen. Tämän johdosta tuonti ei voi uhata uskottavasti paikallisia toimittajia. Sulautuman jälkeen asiakkaat eivät voi käyttää tasapainottavaa neuvotteluvoimaa.

Päätelmä

(105) Edellä olevissa kohdissa mainittujen syiden perusteella komissio katsoo, että keskittymä johtaa sulautuman osapuolten ja VAW:n duopolistisen määräävän aseman syntymiseen ETA:n litografisten levyjen markkinoilla.

3.1.3 PAKKAUSMARKKINAT

3.1.3.1 PUOLIJÄYKÄT PAKKAUKSET

Merkitykselliset tuotemarkkinat

(106) Puolijäykkiä alumiinipakkauksia käytetään muun muassa lemmikkieläinten ruokien, pakasteiden, noutoaterioiden ja lentokoneruokien pakkauksina. Puolijäykät alumiinipakkaukset ovat joko pinnoitettuja (sileäseinäinen pakkaus) tai pinnoittamattomia (rypytetty pakkaus). Osapuolten mukaan merkitykselliset markkinat kattavat molemmat alumiinipakkaustyypit sekä muista materiaaleista kuten monikerroksisesta muovista tai teräksestä valmistetut pakkaukset tai säilykepussit. Markkinatutkimus ei kuitenkaan tukenut tätä näkemystä.

Kysyntäpuolen korvattavuus

(107) Kaikki asiakkaat, joihin komissio otti yhteyttä, katsoivat puolijäykkien sileäseinäisten pakkausten kuuluvan eri tuotemarkkinoille kuin rypytetyt pakkaukset. Rypytettyjä pakkauksia ei voi saumata vaan ainoastaan sulkea kannella tai metalloidulla kartongilla. Rypytettyjä pakkauksia käytetään pakasteruokiin ja erilaisiin leipomo- ja ateriapalvelutuotteisiin, joiden säilymisajan ei tarvitse olla pitkä. Nestettä sisältävä ruoka on kuitenkin pakattava steriloituun ja saumattuun pakkaukseen pitkän, turvallisen ja hygieenisen säilymisajan takaamiseksi. Pinnoitettu alumiini antaa steriloinnin vaatiman lämmönkestävyyden (129 °C). Ainoastaan sileäseinäisissä pakkauksissa on saumausreuna, johon kansi voidaan saumata tiiviisti ja joka takaa yli kahden vuoden säilyvyyden. Tämän pakkausominaisuuksien välisen eron vuoksi sileäseinäisen pakkauksen hinta on huomattavasti korkeampi kuin rypytetyn pakkauksen. Pinnoitettujen ja pinnoittamattomien alumiinipakkausten hintaero on 25-50 prosenttia.

(108) Osapuolten mukaan monikerroksinen muovipakkaus on käyttökelpoinen vaihtoehto sileäseinäiselle alumiinipakkaukselle. Muovipakkausten säilymisaika on kuitenkin vain noin kuusi kuukautta eli neljännes steriloitujen sileäseinäisten alumiinipakkausten säilymisajasta. Tämän vuoksi muovipakkaukset ovat huomattavasti heikommassa asemassa alumiinipakkauksiin verrattuna. Yli 60 prosenttia pinnoitetuista puolijäykistä alumiinipakkauksista käytetään lemmikkieläinten ruokien pakkaamiseen ja noin 10-15 prosenttia pakkauksista sisältää steriloituja elintarvikkeita. Näin ollen yli 70 prosentilla sileäseinäisistä pakkauksista on pitkä säilymisaika, joka johtaa täysin erilaiseen toimitusketjuun. Ei ole mitenkään epätavallista, että steriloidut elintarvikkeet saapuvat myymälöiden hyllylle monta viikkoa tai jopa monta kuukautta valmistamisen jälkeen.

(109) Muovipakkaukset ovat heikommassa asemassa myös markkinoinnin näkökulmasta. Osapuolet toteavat Marsin käyttävän monikerrosmuovista valmistettuja pakkauksia Yhdysvalloissa. Mars ei kuitenkaan käytä tätä pakkausta Euroopassa, vaikka se on 20 prosenttia halvempi. Syynä tähän on se, että muovipakkaukset eivät ulkonäkönsä vuoksi sovellu korkealaatuisiin tuotteisiin, jotka pakataan alumiinipakkauksiin. Osapuolet viittasivat sveitsiläiseen Säntisiin, joka myi kyseisiä pakkauksia Sveitsin suurimmalle vähittäisliikkeelle Migrosille lemmikkieläinten ruokien pakkaamiseen sen jälkeen, kun oli väitetty, että alumiinipakkaukset ovat ympäristön kannalta haitallisempia kuin muovipakkaukset. Osoittautui kuitenkin, että monikerroksista muovipakkausta oli vaikeampi kierrättää kuin alumiinipakkausta. Migros siirtyikin takaisin alumiiniin vuonna 1997 eikä monikerrospakkausta käytetä enää.

(110) Toinen osapuolten ehdottama vaihtoehto on teräspakkaus. Jäykkä teräs on alumiinia huomattavasti painavampaa, minkä vuoksi sitä ei voi käyttää 100 gramman yksittäisannosten pakkaamisessa. Sitä käytetään suuremmissa, vähintään 400 gramman pakkauksissa. Asiakkaat ovat esittäneet yleisenä markkinointihuomiona, että alumiinilla on tiettyjä markkinointiominaisuuksia, jotka puuttuvat teräkseltä, kuten se, että alumiinipakkaukset on helpompi avata ja - mikä on tärkeää erityisesti korkealaatuisten tuotteiden kohdalla - niiden ulkonäkö. Myös puolijäykkää teräspakkausta valmistetaan. Laminoidun puolijäykän teräspakkauksen hinta on osapuolten mukaan kuitenkin 15-20 prosenttia kalliimpi.

(111) Osapuolet ovat myös viitanneet alumiinilla vuorattuun säilykepussiin sileäseinäisten alumiinipakkausten vaihtoehtona. Näissä pusseissa on ohut 6-9 µm alumiinikerros sisäpuolella ja ne voidaan saumata. Pussien säilymisaika on yhtä pitkä kuin sileäseinäisten pakkausten säilymisaika. Niitä on saatavilla 100 gramman yksittäisannoskoossa. Tämän tuotteen markkinaosuus on kasvanut viime aikoina. Komissio huomauttaa kuitenkin, että säilykepussin markkinaosuus ei ole kasvanut sileäseinäisten pakkausten kustannuksella vaan pikemminkin tinapeltitölkkien kustannuksella. Säilykepussin kasvuennuste on erään markkinatoimijan mukaan 20 prosenttia lähivuosina, kun taas alumiinipakkausten kasvuvauhti on 5 prosenttia. Tinapeltitölkkien käyttö säilyy ennallaan tai vähenee. Tämä kuvastaa yksittäisannoskoon kysynnän suurta kasvua, sillä tinapeltitölkkejä käytetään tähän annoskokoon erittäin vähän.

(112) Säilykepusseihin pakataan puolinestemäisiä tuotteita eli kastikkeita sisältäviä elintarvikkeita, kun taas sileäseinäisiä pakkauksia käytetään hyytelö- tai pateemaisiin tuotteisiin. Hyytelö- tai pateemaisia tuotteita ei voi pakata säilykepusseihin, vaan säilykepussien käyttöön siirtyminen edellyttäisi tuotteen koostumuksen muokkaamista. Tämän vuoksi kaikki asiakkaat eivät pidä niitä sileäseinäisten pakkausten vaihtoehtona. Lisäksi siirtyminen säilykepussien käyttöön edellyttäisi uusia täyttölinjoja ja mainoskampanjaa. Eräs asiakas arvioi, että siirtymisestä aiheutuvat kustannukset olisivat jopa 10 miljoonaa euroa. Näin ollen puolijäykkien päällystettyjen alumiinipakkausten ja säilykepussien välinen korvattavuus on vähäistä kysyntäpuolella.

(113) Osapuolet ovat todenneet, että monia elintarvikkeita pakataan sekä muovisiin että sileäseinäisiin puolijäykkiin pakkauksiin. Näitä tuotteita ovat yksittäisannoskoon hillot ja marmeladit, kahvikermat ja juustolevitteet. Näitä tuotteita ei kuitenkaan steriloida käytettäessä alumiinipakkauksia eivätkä ne säily yhtä kauan. Lentokoneateriat pakataan samoin sileäseinäisiin alumiinipakkauksiin, mutta niitäkään ei steriloida. Näille tuotteille ja sovelluksille on siis korvattavuutta kysyntäpuolella. Kuten edellä mainittiin, näiden sovellusten osuus on kuitenkin alle kolmasosa sileäseinäisten pakkausten kysynnästä.

(114) Edellä olevista syistä sileäseinäisten alumiinipakkausten ja monikerroksisten muovipakkausten, teräspakkausten ja säilykepussien välinen kysyntäpuolen korvattavuus on hyvin vähäinen pakattaessa steriloituja elintarvikkeita.

Tarjontapuolen korvattavuus

(115) Osapuolet toteavat, että rypytettyjen ja sileäseinäisten pakkausten tuottajien välinen tarjontapuolen korvattavuus on suuri. Sileäseinäisiä pakkauksia tehdään laminoidusta foliosta eli laminoidusta kalvosta. Laminoitu kalvo puristetaan pakkauksen muotoon ja siihen lisätään kansi. Kalvo on tavanomainen pakkausfolio, johon lisätään polypropeenikalvo laminointikoneessa. Osapuolet väittävät, että laminoidun kalvon valmistamiseen tarvitaan vain vähän taitotietoa eikä ollenkaan teollis- ja tekijänoikeuksia. Ainoa tarvittava laite on laminointikone, joka liimaa polypropeenikalvon valssattuun alumiiniin. Osapuolten mukaan tällaisen koneen kustannukset ovat noin [euroa]*.

(116) Rypytettyjen pakkausten tuottaja voi valmistaa sileäseinäisiä pakkauksia samoilla puristimilla, jos kapasiteettia on käytettävissä. Uusi puristin, jonka tuotantokapasiteetti on 100 miljoonaa pakkausta (5 prosenttia markkinoista), maksaa 160000-350000 euroa. Sileäseinäisten pakkausten valmistaminen edellyttää kuitenkin työvälinejärjestelmän muuttamista. Tällainen järjestelmä maksaa markkinatutkimuksen mukaan jopa 125000 euroa. Koska asiakkaat tilaavat yleensä erimuotoisia ja -kokoisia pakkauksia, tarvitaan erilaisia työvälineitä. Lisäksi tarvitaan kannen puristimet. Näiden hinta on noin 150000 euroa työvälineineen. Rypytettyjä pakkauksia valmistavan yrityksen on siis investoitava 1-2 miljoonaa euroa uusiin koneisiin. Tarvittavan kokonaisinvestoinnin määrä alumiinifolion muuntamiseksi laminoiduksi kalvoksi ja sileäseinäisten pakkausten valmistamisen aloittamiseksi voi olla jopa 12 miljoonaa euroa. Komissio katsoo tämän perusteella, että sileäseinäiset ja rypytetyt pakkaukset kuuluvat eri markkinoille.

Päätelmä

(117) Edellä mainituista syistä komissio päättelee, että steriloitujen tuotteiden pakkaamisessa käytettäville puolijäykille pinnoitetuille (sileäseinäisille) alumiinipakkauksille on erilliset markkinat, kuten ilmenee asiassa IV/M.322 - Alcan/Inespal 14 päivänä huhtikuuta 1993 tehdystä komission päätöksestä(9).

Merkitykselliset maantieteelliset markkinat

(118) Osapuolten näkemyksen mukaan puolijäykkiä alumiinipakkauksia voidaan kuljettaa edullisesti koko Euroopassa ja hinnat ovat samanlaiset. Tämän perusteella osapuolet katsovat, että merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat vähintään ETA:n laajuiset. Markkinatutkimuksen mukaan tuonti Eurooppaan on erittäin vähäistä ja logistiset syyt, kuten oikeaan aikaan tapahtuvat toimitukset, ovat erittäin tärkeitä. Sen vuoksi tässä päätöksessä merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat ETA:n laajuiset.

Kilpailuvaikutusten arviointi

(119) Osapuolten markkinaosuus sileäseinäisissä pakkauksissa on [50-60 prosenttia]*. Alusuisse lisäisi [prosentilla]*. Alcanin [prosentin]* osuutta. Muita kilpailijoita ovat deSter ([10-20 prosenttia]*), Alupack ([5-15 prosenttia]*), Pluspack ([< 10 prosenttia]*) ja Teich ([< 10 prosenttia]*).

>TAULUKON PAIKKA>

(120) Ainoastaan yksi kilpailija (Teich) on vertikaalisesti integroitunut. Teich kuuluu Teich/Constantia-yhtymään, joka omistaa osan itävaltalaisesta kuuma- ja kylmävalssaamosta AMAG:stä, sekä valmistaa laminoitua kalvoa. Kaikki muut kilpailijat ovat riippuvaisia kolmansista laminoidun kalvon osalta. Markkinatoimijoiden mukaan Pluspackin kaltaiset integroitumattomat valmistajat ainoastaan leikkaavat ja puristavat alumiinin pakkauksiksi, kun taas alumiinifolion ja laminoidun kalvon valmistajat kehittävät tekniikan. Osapuolten mukaan [ > 70 prosenttia]* sileäseinäisen pakkauksen lopullisesta hinnasta määräytyy alumiinifolion ja laminoinnin kustannusten perusteella.

(121) Osapuolten asema on hyvin vahva laminoidun kalvon toimittajana, mutta ne väittävät, että markkinoilla toimii useita riippumattomia toimittajia. VAW:tä lukuun ottamatta tällaiset yhtiöt (kuten Feron tai Omial) ovat pieniä ja myös niiden kapasiteetti on pieni. Osapuolet toteavat, että Feron voisi helposti lisätä kapasiteettiaan [2000-8000 tonnia]* lisäämällä työvuoroja tai muuttamalla tuotevalikoimaansa. Feron kuitenkin torjui tämän väittämän. Omialista asiakkaat totesivat, että sen tuotanto ei ole riittävän korkealaatuista. Osapuolten toimittamassa kirjeessä Omial itse asiassa pyytää teknistä yhteistyötä osapuolilta. Nämä yhtiöt ovat lisäksi pelkkiä jalostajia, joiden on ostettava alumiinifolio VAW:n kaltaisilta integroituneilta yhtiöiltä tai osapuolilta, jotka kilpailevat niiden kanssa laminoidun kalvon jatkojalostusmarkkinoilla.

(122) Eräässä tapauksessa jopa integroituneella Teichillä oli vakavia ongelmia. Joitain vuosia sitten kysyntä siirtyi pursottamalla päällystettyihin pakkauskansiin. Teichillä ei ollut itsellään vaadittavaa pursotusmahdollisuutta. Sulautuman osapuolet kieltäytyivät toimittamasta tällaisia kansia Teichille, joka joutui erittäin vaikeaan tilanteeseen.

(123) Osapuolten mukaan kysyntäpuoli on erittäin keskittynyt. Suurimman sileäseinäisten pakkausten asiakkaan Marsin osuus kokonaismarkkinoista on kuitenkin 25 prosenttia, kun taas osapuolten markkinaosuus on [prosenttia]*. Yhdenkään Alcanin asiakkaan osuus ei ylitä [prosenttia]* sen myynnistä, kun taas Alusuissen suurimman asiakkaan osuus on vain [prosenttia]* sen myynnistä. Markkinajohtaja Alcanin kohdalla sen kolmen suurimman asiakkaan osuus myynnistä on [ > 50 prosenttia]*, Alusuissen vastaava luku on [ > 50 prosenttia]*. Tärkeimmät asiakkaat, kuten Mars, Nestle tai Saturn, hankkivat 90-100 prosenttia näistä pakkauksista sulautuman osapuolilta. Näin ollen sulautuman osapuolten ja asiakkaiden välinen neuvotteluvoima ei ole tasapainossa lemmikkieläinten ruoan pakkaamisessa käytettävien pinnoitettujen puolijäykkien alumiinipakkausten osalta.

(124) Osapuolet toteavat, että sileäseinäisten pakkausten hinnat ovat alentuneet 10-20 prosenttia viime vuosina. Tämä koskee kuitenkin markkinatilannetta, jossa kaksi johtavaa yritystä kilpailivat keskenään. Sulautuma yhdistää nämä kaksi toimittajaa, jolloin ne ovat yhdessä kuusi kertaa suurempia kuin niiden lähin kilpailija. Vaikka pitäisikin paikkansa, että asiakkaat voisivat vaihtaa toimittajaa noin alle vuoden kuluessa, on vaikeaa löytää toimittajaa, jolla olisi tätä kysyntää vastaavaa ylimääräistä kapasiteettia. Jos sulautuman jälkeen esimerkiksi Mars siirtäisi huomattavan osan kysynnästään kahdelle pienemmälle lemmikkieläinten ruokien pakkausten toimittajalle, Teichille ja Alupackille, niiden olisi tehtävä lisäinvestointeja. Uuteen kapasiteettiin investoimiseen liittyisi kuitenkin vaara, että sulautuman osapuolet soveltavat hintarajastrategiaa, jolloin pienten tuottajien olisi taloudellisesti kannattavampaa seurata osapuolten hinnankorotusta.

(125) Mars, joka on ehdoton markkinajohtaja lemmikkieläinten ruokien markkinoilla, koska sen osuus markkinoista on lähes puolet ja toiseksi suurimman yrityksen osuus on huomattavasti pienempi, voisi siirtää hinnankorotuksen kuluttajille. Marsilla on eniten korkealaatuisia merkkituotteita. Ainoastaan yhdellä toisella, mutta huomattavasti pienemmällä valmistajalla on samanlaisia tuotteita. Tämä yritys on Nestle. Sileäseinäisen pakkauksen hinnan osuus on 30 prosenttia lemmikkieläinten ruoan myyntihinnasta. Viiden prosentin hinnankorotus johtaisi lopputuotteen 1,5 prosentin hinnankorotukseen, minkä Mars voisi helposti siirtää kuluttajien maksettavaksi. Muut lemmikkieläinten ruokia valmistavat yritykset, kuten Saturn ja Arovit, valmistavat kauppiaiden omilla merkeillä myytäviä tuotteita. On todennäköistä, että ne seuraisivat hinnankorotusta, koska merkkituotteiden ja kauppiaiden omilla merkeillä myytävien tuotteiden hintaero säilyisi samana.

Päätelmä

(126) Edellä olevan perusteella komissio päättelee, että ilmoitettu toimenpide johtaa määräävän aseman syntymiseen ETA-markkinoilla puolijäykkien pinnoitettujen alumiinipakkausten osalta.

4 ILMOITUKSEN TEKIJÄN EHDOTTAMAT SITOUMUKSET

(127) Ilmoituksen tekijä ehdotti 22 päivänä helmikuuta 2000 sitoumuksia, joilla voitaisiin poistaa 14 päivänä tammikuuta 2000 esitetyssä komission väitetiedoksiannossa osoitetut kilpailuongelmat. Sitoumukset esitellään ja arvioidaan lyhyesti seuraavissa kohdissa tämän päätöksen arviointiosassa noudatetussa järjestyksessä niiden merkityksellisten markkinoiden osalta, joista komissio on esittänyt väitteitä.

(128) Sitoumusten täydellinen teksti on liitetty tähän päätökseen ja se muodostaa kiinteän osan tätä päätöstä.

4.1.1.1 ALUMIINITRIHYDRAATTI

(129) Alumiinitrihydraattiliiketoiminta tarkoittaa osapuolten mukaan Algroupin alumiinitrihydraattitehdasta Martinswerkissä Saksassa ja kaikkia siihen liittyviä henkilöresursseja sekä aineellisia ja aineettomia hyödykkeitä.

(130) Alcan sitoutuu luopumaan alumiinitrihydraattiliiketoiminnasta yhdeksän kuukauden kuluessa päivästä, jolloin komissio tekee päätöksen keskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille soveltuvaksi (jäljempänä "päätöksen päivämäärä"). Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, se voi pyytää komissiota jatkamaan yhdeksän kuukauden jaksoa kolmella kuukaudella. Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän tai kahdentoista kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, Alcan antaa peruuttamattoman valtuutuksen toimitsijamiehelle alumiinitrihydraattiliiketoiminnan myymiseksi kolmen kuukauden kuluessa ilman vähimmäishintaa.

(131) Parantaakseen alumiinitrihydraattiliiketoiminnan kaupallista elinkelpoisuutta mahdollisten ostajien kannalta ostajalle siirretään tämän liiketoiminnan osana kaikki nykyiset sopimukset ja kaikki alumiinitrihydraattiliiketoimintaa koskevat tai siihen liittyvät sopimukset, jotka tehdään näiden sitoumusten antamispäivän (22 päivä helmikuuta 2000) ja alumiinitrihydraattiliiketoiminnan myynnin välisenä aikana. Lisäksi siirretään riittävä myyntihenkilökunta ja tuotanto- ja hallintohenkilöstö harjoittamaan alumiinitrihydraattiliiketoimintaa toiminnan jatkuvuuden periaatteella.

(132) Alcanin katsotaan noudattaneen sitoumusta, jos se on yhdeksän, kahdentoista tai viidentoista kuukauden kuluessa tehnyt sitovan sopimuksen alumiinitrihydraattiliiketoiminnan myymisestä komission hyväksymälle ostajalle.

Arviointi

(133) Ehdotettu sitoumus poistaa sulautuman osapuolten toiminnan päällekkäisyyden. Komission markkinatesti osoitti, että ehdotettu alumiinitrihydraattitehdas voidaan katsoa elinkelpoiseksi. Ehdotetun sitoumuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt, erityisesti liiketoiminnan siirtäminen toiminnan jatkuvuuden periaatteella, toimintojen erillään pitämistä koskevat määräykset ja luovutusaika takaavat, että alumiinitrihydraattiliiketoiminta ei kärsi luovutuskauden aikana ja että tehokas kilpailu palautuu alumiinitrihydraatin markkinoille luovuttamisen jälkeen. Jos nämä ehdot täytetään, keskittymää edeltänyt tilanne palautuu, jolloin keskittymä ei johda määräävän aseman syntymiseen alumiinitrihydraatin markkinoilla ETA:ssa, sillä edellytyksellä, että ehdotettu sitoumus täytetään.

4.1.1.2 LITOGRAFISET LEVYT

(134) Litografialiiketoiminta tarkoittaa osapuolten mukaan litografiatoimintaa, jota Algroup harjoittaa Starin tehtaalla Bridgenorthissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mukaan lukien valulaitos, kuumavalssaamo, kaikki kylmävalssaamot ja litografisten levyjen viimeistelylinja.

(135) Alcan sitoutuu luopumaan litografialiiketoiminnastaan yhdeksän kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä. Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, se voi pyytää komissiota jatkamaan yhdeksän kuukauden jaksoa kolmella kuukaudella. Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän tai kahdentoista kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, Alcan antaa peruuttamattoman valtuutuksen toimitsijamiehelle litografialiiketoiminnan myymiseksi kolmen kuukauden kuluessa ilman vähimmäishintaa.

(136) Parantaakseen litografialiiketoiminnan kaupallista elinkelpoisuutta mahdollisten ostajien kannalta ostajalle siirretään tämän liiketoiminnan osana kaikki nykyiset sopimukset ja kaikki litografialiiketoimintaa koskevat tai siihen liittyvät sopimukset, jotka tehdään näiden sitoumusten antamispäivän (22 päivä helmikuuta 2000) ja litografialiiketoiminnan myynnin välisenä aikana. Lisäksi siirretään riittävä myyntihenkilökunta ja tuotanto- ja hallintohenkilöstö harjoittamaan litografialiiketoimintaa toiminnan jatkuvuuden periaatteella.

(137) Jotta litografialiiketoiminnan ostaja voi jatkaa liiketoiminnassa Algroupin nykyisen tekniikan käyttöä, Alcan sitoutuu tarjoamaan tälle teknistä apua kolmen vuoden ajan litografialiiketoiminnan myyntipäivästä.

(138) Alcanin katsotaan noudattaneen sitoumusta, jos se on yhdeksän, kahdentoista tai viidentoista kuukauden kuluessa tehnyt sitovan sopimuksen litografialiiketoiminnan myymisestä komission hyväksymälle ostajalle.

Arviointi

(139) Ehdotettu sitoumus poistaa kilpailuun liittyvät päällekkäisyydet litografisten levyjen markkinoilta. Sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen litografisten levyjen tuotanto on järjestetty Alcanin osalta Norfissa (kuumavalssaus) ja yhdessä Norfin alayhtiössä (viimeistely) ja Alusuissen osalta Bridgenorthissa (kuumavalssaus ja viimeistely). Osapuolet ehdottavat luopuvansa kuumavalssaamosta ja sen valulaitoksesta sekä kaikista Starin kylmävalssaamoista. Yksi näistä kylmävalssaamoista tuottaa ensi sijassa folioaihioita ja toinen litografisia levyjä. Komissio vahvisti markkinoilla toimivilta kolmansilta, että jos kuumavalssaamot myydään ostajalle, tästä tulee litografisten levyjen riippumaton valmistaja ja toimittaja siinä määrin, että se pystyy valvomaan metallin laatua koko toimitusketjun osalta. Parantaakseen luovutettavan liiketoiminnan myyntikelpoisuutta mahdollisten ostajien kannalta ilmoituksen tekijä ehdotti luopuvansa nykyisin folioaihioita valmistavasta kylmävalssaamosta. Tätä ylimääräistä toimenpidettä ehdotettiin, jotta poistettaisiin markkinatestissä havaittu ongelma, eli se, että luovutetussa kuumavalssaamossa valmistettaisiin enemmän uudelleen kuumavalssattua nauhaa kuin litografisten levyjen kylmävalssaamossa tarvitaan. Tämä voisi olla kuumavalssaamon kannattavuuden este, sillä ostajan olisi löydettävä keinot ylimääräisen kapasiteetin käyttämiseksi. Jos ostaja hankkii folioaihioita valmistavan kylmävalssaamon litografisten levyjen kylmävalssaamon lisäksi, luovutetun liiketoiminnan ostaja voi kylmävalssata kuumavalssaamon ylimääräisen tuotannon ja myydä folioaihioita (valssattu kaupallinen tuote) markkinoille ja tehdä kuumavalssaamon toiminnasta samoin kuin litografialiiketoiminnasta kannattavan. Näin ilmoituksen tekijän ehdottaman sitoumuksen ansiosta litografisten levyjen markkinoille palautuu pysyvästi tehokas kilpailu. Lisäksi täytäntöönpano- ja muut toimenpiteet, erityisesti liiketoiminnan siirtäminen toiminnan jatkuvuuden periaatteella, toimintojen erillään pitämistä koskevat määräykset, luovutusaika ja teknisen avun tarjoaminen ostajalle, takaavat, että litografialiiketoiminta ei kärsi luovutuskauden aikana ja että ostaja voi kilpailla tehokkaasti litografisten levyjen markkinoilla luovutuksen jälkeen. Jos nämä ehdot täytetään, keskittymää edeltänyt tilanne palautuu, jolloin keskittymä ei johda määräävän aseman syntymiseen litografisten levyjen markkinoilla ETA:ssa, edellyttäen että ehdotettu sitoumus täytetään.

4.1.1.3 PUOLIJÄYKÄT ALUMIINIPAKKAUKSET

(140) Alcan sitoutuu myymään komission hyväksymälle kolmannelle stanssauskoneet, joiden yhteenlaskettu vuosikapasiteetti on vähintään 3200 tonnia ja joita käytetään sileäseinäisten puolijäykkien pakkausten ja niiden kansien valmistukseen (jäljempänä "puolijäykkiä alumiinipakkauksia koskeva siirretty liiketoiminta"). Jos ostaja niin pyytää, Alcan sitoutuu myös myöntämään lisenssin tavanomaisin kaupallisin ehdoin Alcanin nykyiseen tekniikkaan (ja siihen liittyvään taitotietoon), jota käytetään sileäseinäisten puolijäykkien pakkausten ja niiden kansien valmistuksessa tarvittavan alumiinifolion laminoinnissa.

(141) Alcan sitoutuu siirtämään puolijäykkiä alumiinipakkauksia koskevan liiketoiminnan yhdeksän kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä komission hyväksymälle ostajalle. Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, se voi pyytää komissiota jatkamaan yhdeksän kuukauden luovutusaikaa kolmella kuukaudella. Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän tai kahdentoista kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, Alcan antaa peruuttamattoman valtuutuksen toimitsijamiehelle puolijäykkiä alumiinipakkauksia koskevan liiketoiminnan myymiseksi kolmen kuukauden kuluessa ilman vähimmäishintaa.

(142) Parantaakseen puolijäykkiä alumiinipakkauksia koskevan siirretyn liiketoiminnan kaupallista elinkelpoisuutta mahdollisen ostajan kannalta ostajalle siirretään tämän liiketoiminnan osana kaikki tätä liiketoimintaa koskevat tai siihen liittyvät asiakassopimukset. Asiakassopimusten siirtoon sisältyvät asiakaskohtaiset muotit ja muut sopimuksiin liittyvät laitteet.

(143) Alcan tarjoaa ostajalle kilpailukieltolausekkeen ja asiakkaiden hankintaa koskevan lausekkeen, jotka ovat voimassa kolme vuotta (tätä aikaa voidaan pidentää ostajan pyynnöstä kahdeksi vuodeksi; pyyntö on osoitettava komissiolle). Niiden mukaan Alcan tai sulautuman tuloksena syntyvä yritys ei pyri hankkimaan puolijäykkiä alumiinipakkauksia koskevan siirretyn liiketoiminnan asiakkaita, jotka ovat hyväksyneet sopimustensa siirron ostajalle, ellei ostaja ole päättänyt sopimusta.

Arviointi

(144) Ehdotetun sitoumuksen tarkoituksena on saattaa markkinoille uusi puolijäykkien sileäseinäisten alumiinipakkausten valmistaja ja toimittaja. Sitoumus koskee päällekkäistä toimintaa vastaavan vuosikapasiteetin luovutusta. Markkinatestin tulosten mukaan liiketoiminta luovutettaisiin toiminnan jatkuvuuden periaatteella, jos liiketoiminnan ostaja saisi stanssauskoneet, asiakassopimukset ja sopimuskohtaiset muotit ja muut laitteet sekä Alcanin laminointitekniikan. Asiakassopimusten siirto tulee voimaan sillä edellytyksellä, että siihen liittyy kilpailukieltolauseke ja asiakkaiden hankintaa koskeva lauseke. Alcan on noudattanut kaikkia näitä vaatimuksia. Jos nämä ehdot täyttyvät, markkinoille tulee uusi kilpaileva yritys, jolloin keskittymä ei johda määräävän aseman syntymiseen puolijäykkien sileäseinäisten alumiinipakkausten markkinoilla ETA:ssa, edellyttäen että ehdotettu sitoumus täytetään.

Ehdotettuja sitoumuksia koskeva päätelmä

(145) Ehdotettuja sitoumuksia koskevan arvioinnin perusteella komissio päättelee, että ne riittävät poistamaan alumiinitrihydraatin, litografisten levyjen ja puolijäykkien sileäseinäisten alumiinipakka