Erityiskertomus Nro 3/98 komission toteuttamasta EU:n politiikasta ja toimista vesien pilaantumisen alalla sekä komission vastaukset (EY:n perustamissopimuksen 188 c artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla esitetyt huomautukset)



Virallinen lehti nro C 191 , 18/06/1998 s. 0002 - 0044



ERITYISKERTOMUS NRO 3/98 komission toteuttamasta EU:n politiikasta ja toimista vesien pilaantumisen alalla sekä komission vastaukset (EY:n perustamissopimuksen 188 c artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla esitetyt huomautukset) (98/C 191/02) JOHDANTO 1. EY:n perustamissopimuksen 130 r artikla antaa Euroopan unionille mahdollisuuden saavuttaa tietyt ympäristön laadun parantamista koskevat tavoitteet pilaantumisen valvonnan, vähentämisen ja ehkäisemisen avulla. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavien politiikkojen olisi oltava yhdenmukaisia EU:n muiden politiikkojen kanssa. Niiden olisi myös lujitettava näitä muita politiikkoja, ja niissä olisi sovellettava yleisesti "saastuttaja maksaa" -periaatetta. 2. Komissiolla on EY:n perustamissopimuksen nojalla oikeus tehdä ehdotuksia direktiiveiksi, joiden tarkoituksena on EU:n tavoitteiden saavuttaminen ympäristön alalla. Jäsenvaltioiden on puolestaan saatettava nämä EU:n hyväksymät direktiivit osaksi kansallista oikeusjärjestystä. Jos jäsenvaltio ei toteuta tätä toimenpidettä direktiivissä annetussa määräajassa, komissio voi aloittaa sitä vastaan rikkomismenettelyt Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. 3. Yksi EU:n ympäristöpolitiikan päätavoitteista on veden pilaantumisen vähentäminen ja veden laadun parantaminen. Vuodesta 1973 lähtien on hyväksytty noin 20 veden laatunäkökohtia koskevaa direktiiviä. Kolme tärkeintä veden pilaantumisen vähentämistä koskevaa direktiiviä ovat seuraavat: a) Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annettu direktiivi (1). Sen tarkoituksena on se, että vuoteen 2005 mennessä lähes kaikissa EU:n taajamissa, joiden asukasvastineluku (avl) on suurempi kuin 2 000, on keräysjärjestelmät ja jätevedenpuhdistamot (2). Käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että veden pilaantumista koskevien uusien eurooppalaisten raja-arvojen noudattamiseksi on rakennettava tai kunnostettava yli 40 000 jätevedenpuhdistamoa. b) Vesien suojelusta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta annettu direktiivi (nitraattidirektiivi) (3). Tämä direktiivi liittyy yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP) koskevan uudistuksen tavoitteisiin sekä ympäristönäkökohtiin, joihin käytetään lähivuosina huomattava määrä EMOTR:n tukiosaston varoja. c) Ympäristön, erityisesti maaperän, suojelusta annettu direktiivi käytettäessä puhdistamolietettä maanviljelyssä (lietedirektiivi) (4). Tämä direktiivi on suoraan yhteydessä puhdistamojen määrän kasvuun, koska käsitelty liete on puhdistamojen sivutuote. 4. Näiden direktiivien täytäntöönpanoon liittyy merkittäviä kustannuksia. Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetussa direktiivissä edellytetään uusien vedenpuhdistamojen rakentamista. Tämä tehtävä on yleensä viranomaisten vastuulla. Vaadittujen laitosten kapasiteetti riippuu sekä kotitalouksien jäteveden määrästä että jäteveden käsittelylaitokseen johdettujen teollisuusjätevesien määrästä. "Saastuttaja maksaa" -periaatteen soveltaminen edellyttää joko sitä, että kyseinen teollisuudenala lopettaa vesien pilaamisen tai vähentää jäteveden määrää päästölähteillä, tai ainakin sitä, että teollisuus maksaa julkisille vedenkäsittelylaitoksille aiheuttamansa ylimääräiset kustannukset. Nitraattidirektiivissä vahvistetaan tietyt säännöt ja määriä koskevat vaatimukset, joita maataloustuottajien on noudatettava nitraattien käytössä, erityisesti karjantuotannosta johtuvan pintavesien ja pohjavesien pilaantumisen torjumiseksi ennakolta. Lietedirektiivi koskee vastaavasti maaperän suojelua maanviljelyssä käytetyn puhdistamolietteen aiheuttamalta pilaantumiselta. 5. Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin täytäntöönpanon jäsenvaltioiden talousarvioille aiheuttamia kustannuksia on vaikea arvioida. Ranskassa kustannusten arvioidaan olevan noin 12 355 miljoonaa ecua (80 000 miljoonaa FRF) (5) pelkästään jätevedenpuhdistamojen osalta ottamatta huomioon keräysjärjestelmiä. Kreikassa kustannusten arvioidaan olevan 1 000 miljoonaa ecua, Portugalissa 1 300 miljoonaa ecua, Espanjassa (ainoastaan tavoitteeseen 1 kuuluvien alueiden osalta) 5 500 miljoonaa ecua ja Irlannissa 550 miljoonaa ecua (6). Eräässä toisessa tutkimuksessa (7) osoitetaan, että yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin täytäntöönpanokustannukset voivat olla yhdeksän jäsenvaltion osalta noin 201 120 miljoonaa ecua vuoden 1995 toukokuun hintoina ilmaistuna (katso taulukko 1). >TAULUKON PAIKKA> 6. Nitraattidirektiivi on vastaavasti yhtä tärkeä direktiivi maanviljelyn aiheuttaman veden pilaantumisen torjumisessa. Sen tarkoituksena on saada jäsenvaltiot vähentämään maanviljelystä peräisin olevien nitraattien aiheuttamaa vesien pilaantumista ja parantamaan viljelymenetelmiä. Ranskassa direktiivin täytäntöönpanokustannusten arvioidaan olevan noin 618 miljoonaa ecua (4 000 miljoonaa FRF) (8). 7. Jätevedenpuhdistamojen rahoittamisella on merkittävä vaikutus lietteen käsittelyyn. Koska liete käsitellään samassa laitoksessa kuin jätevesi, tämän direktiivin täytäntöönpanokulut katetaan osittain yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin mukaisesti. Lietedirektiivin täytäntöönpanosta aiheutuneet kustannukset kasvavat sitä mukaa kuin yhdyskuntajätevesien käsittelystä annettua direktiiviä saatetaan osaksi kansallista oikeusjärjestystä. Myös toisen merkittävän kustannustekijän - sopivien kaatopaikkojen perustamisen - osuus kasvaa vähitellen. Tilintarkastustuomioistuin ei löytänyt tätä koskevaa luotettavaa taloudellista tietoa. 8. Komissiolla on ratkaiseva merkitys EU-standardien vahvistamisessa ja niiden täytäntöönpanon valvomisessa; lisäksi sillä on merkittävä osuus EU:n politiikkojen toteuttamisessa pääasiassa rakennerahastoista tavoitteisiin 1, 2 ja 5 b kuuluville alueille sekä ympäristötavoitteita koskeville ohjelmille ja hankkeille myönnetyn rahoituksen kautta. Euroopan unionin myöntämä rahoitus ympäristön ja erityisesti veden laadun parantamiseksi on merkittävää. Rakennerahastojen ympäristömenot ovat kaksinkertaistuneet uudessa yhteisön tukikehyksessä. Tavoitteisiin 1, 2 ja 5 b kuuluvien alueiden menot ovat kasvaneet ajanjakson 1989-1993 54 500 miljoonasta ecusta 107 000 miljoonaan ecuun ajanjaksolla 1994-1999 (katso taulukko 2). Vaikka taulukossa 2 esitetyt ympäristömenoja ajanjaksolla 1994-1999 koskevat tiedot eivät sisällä tavoitteeseen 2 kuuluvia vuoden 1997-1998 määrärahoja, vaikuttaa siltä, että yhteisön tukikehykseen ja toimintaohjelmiin liittyvät ympäristömenot kehittyvät samassa suhteessa. Euroopan unionin ympäristömenot ovat 9 prosenttia yhteisön talousarviosta tavoitteeseen 1 kuuluvien alueiden osalta, 5,7 prosenttia tavoitteeseen 2 kuuluvien alueiden osalta ja 11,7 prosenttia tavoitteeseen 5 b kuuluvien alueiden osalta; lukuihin sisältyvät EAKR:n, ESR:n ja EMOTR:n ohjausosastosta myönnetyt tuet. Veteen liittyvien menojen osuus (mukaan lukien vesihuoltoa ja jäteveden käsittelyä koskevat hankkeet) on noin seitsemän prosenttia rakennerahastojen kokonaismenoista. Veteen liittyvien menojen osuus on kuitenkin suurin (noin 80 prosenttia) ympäristöalan kokonaismenoista. >TAULUKON PAIKKA> 9. Tämän kertomuksen aiheena olevassa tilintarkastustuomioistuimen tutkimuksessa oli kaksi painopistealuetta: a) arvioida edellä mainittujen kolmen direktiivin täytäntöönpanoon liittyvien toimien määrää komissiossa ja jäsenvaltioissa ja b) tutkia, missä määrin EU:n rahoituksella rakennetut jätevedenkäsittelylaitokset ja muut laitokset edistävät edellä mainituissa direktiiveissä vahvistettujen politiikkojen toteuttamista. 10. Hankkeiden tarkastukset toteutettiin Euroopan unionin seitsemän jäsenvaltion eri alueilla. Tarkastuskäyntien kohteina olivat Saksa (Sachsen), Kreikka (Attika, Kreeta, Makedonia), Espanja (Andalusia, Asturia, Galicia, Kanariansaaret, Kantabria ja Kastilla la Mancha), Ranska (Bretagne ja Korsika), Irlanti (Dublin ja Kerry), Italia (Basilicata ja Puglia) sekä Portugali (Alentejo, Centro ja Madeira). I LUKU DIREKTIIVIEN TÄYTÄNTÖÖNPANO 11. Tiivistelmä edellä mainittujen direktiivien tärkeimmistä tavoitteista ja niitä koskevista vaatimuksista esitetään teknisen liitteen taulukoissa 1, 2, 3 ja 4. Direktiivien tehokas täytäntöönpano edellyttää niiden saattamista osaksi kansallista oikeusjärjestystä, tavoitteiden saavuttamista koskevien suunnitelmien tai ohjelmien vahvistamista (tämä kattaa sekä taloudellisten toimijoiden käyttäytymistä koskevat vaatimukset että laitteistojen rakentamisen veden käsittelyn ja laadun parantamiseksi) sekä tavoitteiden saavuttamista koskevan tiedon levittämistä. Direktiivien saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä 12. Edellä mainittujen yhdyskuntajätevesiä, nitraatteja ja lietettä käsittelevien direktiivien saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä on ollut ongelmallista lähes kaikissa jäsenvaltioissa. Prosessissa on todettu merkittäviä viivästymiä: yhdyskuntajätevesiä ja lietteitä koskevien direktiivien täytäntöönpano on viivästynyt kolme vuotta ja nitraattidirektiivin neljä vuotta. Vuoden 1996 lopussa eräät jäsenvaltiot eivät vieläkään olleet panneet niitä täytäntöön (9). Toisilla jäsenvaltioilla on vaikeuksia mukauttaa alueelliset lait direktiiveissä vaadittuihin laatustandardeihin. 13. Vuosittain julkaistavassa, vuotta 1996 koskevassa yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaan liittyvässä kertomuksessaan (10) komissio tuo esiin lukuisia esimerkkejä ensinnäkin tapauksista, jotka eivät ole direktiivien mukaisia, ja lisäksi direktiivien soveltamisen laiminlyömisestä tai jopa virheellisestä soveltamisesta. Tämän vuoksi komission on aloitettava EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa määrätyt rikkomismenettelyt. Kyseiseen menettelyyn liittyvät toimet aloitettiin Portugalia vastaan vaatimusten vastaisuuden vuoksi, ja viittä muuta jäsenvaltiota (Saksaa, Kreikkaa, Espanjaa, Italiaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa) vastaan, koska nämä valtiot jättivät ilmoittamatta yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin täytäntöönpanoon liittyvistä kansallisista toimenpiteistä. Tässä yhteydessä komissio on saattanut kolmea kyseistä jäsenvaltiota (Saksaa, Kreikkaa ja Italiaa) koskevan menettelyn Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. 14. Rikkomismenettely aloitettiin nitraattidirektiivin osalta Ranskaa vastaan direktiivin virheellisen soveltamisen vuoksi ja kuutta jäsenvaltiota (Belgiaa, Kreikkaa, Espanjaa, Italiaa, Alankomaita ja Portugalia) vastaan vaatimusten vastaisuuden vuoksi; lisäksi edellä mainituille jäsenvaltioille toimitettiin perustellut lausunnot. Kahden jäsenvaltion (Itävallan ja Suomen) osalta on suunniteltu aloitettavaksi menettely direktiivin täytäntöönpanoon liittyvien kansallisten toimenpiteiden ilmoittamatta jättämisen vuoksi. Puhdistamolietteestä annetun direktiivin 86/278/ETY osalta rikkomismenettely on aloitettu Ranskaa vastaan, ja sille on toimitettu perusteltu lausunto. 15. Direktiivien täytäntöönpanon viivästyminen viivästyttää puolestaan jäsenvaltioiden vastuulla olevien erilaisten kyseisissä direktiiveissä vaadittujen kertomusten valmistelua. Nämä kertomukset ovat perustana arvioinneille, jotka komission on toteutettava vesien pilaantumisasteen ja/tai direktiivin moitteettomassa soveltamisessa saavutetun edistyksen selvittämiseksi. Kertomusten avulla komissio ja jäsenvaltiot voisivat mahdollisesti tarkistaa veden laatuun liittyvien toimien hallintoa ja rahoitusta koskevaa politiikkaansa. Jäsenvaltioiden laatimat kertomukset 16. Teknisen liitteen taulukossa 5 esitetään neuvoston direktiiveissä vahvistetut, veden pilaantumista koskeviin kertomuksiin liittyvät vaatimukset, jotka koskevat kaikkia jäsenvaltioita. Eräässä komission tutkimuksessa (11) huomautetaan, että kertomusten antamista koskevat määräajat ja käytetyt seurantamenetelmät voivat aiheuttaa ongelmia. Yhdyskuntajätevesien käsittelyä koskevan direktiivin osalta tilintarkastustuomioistuin totesi, etteivät kaikki jäsenvaltiot ole toimittaneet komissiolle direktiivin 17 artiklassa mainittua täytäntöönpano-ohjelmaa. Yhteisön vesilainsäädännön mukaisesti (12) tietyt näistä tiedoista olisi itse asiassa toimitettava automaattisesti komissiolle. 17. Tilintarkastustuomioistuin totesi, että jotkin jäsenvaltiot eivät toimita kertomuksia tarkastuksen piiriin kuuluvien direktiivien täytäntöönpanosta, erityisesti direktiivin 91/271/ETY täytäntöönpanoa koskevista ohjelmista, joita koskevien kertomusten toimittamisesta säädetään direktiivin 17 artiklassa. Seitsemän jäsenvaltiota ei ollut vielä vuoden 1996 syyskuuhun mennessä toimittanut kyseisiä kertomuksia. Sama koskee myös edellä mainitun direktiivin 13 artiklan 2 kohdassa säädettyjä teollisuusjätevesistä laadittavia kertomuksia sekä 16 artiklassa säädettyjä kertomuksia, jotka koskevat yhdyskuntajätevesien ja lietteen päästämistä jäsenvaltioiden alueella. Tämän vuoksi komissio ei ole toteuttanut 17 artiklan 5 kohdassa säädettyjä arviointeja eikä 13 artiklan 3 kohdassa säädettyjä vertailuja. 18. Tilintarkastustuomioistuin pani merkille lietedirektiivin kertomusta koskevien vaatimusten osalta, etteivät eräät jäsenvaltiot olleet toimittaneet komissiolle direktiivin täytäntöönpanoa koskevia kertomuksia syyskuuhun 1996 mennessä. Aluksi kertomus vaadittiin esitettäväksi joka neljäs vuosi ja vuodesta 1991 lähtien joka kolmas vuosi. Jo saadut kertomukset ovat epätäydellisiä, erityisesti I ajanjakson (1987-1990) osalta. Toisen ajanjakson (1991-1994) osalta ainoastaan viisi jäsenvaltiota oli toimittanut kertomustiivistelmät kertomusten standardoinnista ja järkeistämisestä annetun direktiivin 91/692/ETY mukaisesti. Kummassakin tapauksessa kertomukset oli laadittu ja toimitettu komissiolle vasta merkittävien viivytysten jälkeen. 19. Kertomusten viivästynyt toimittaminen komissiolle on aiheuttanut sen, että komissio on 27. helmikuuta 1998 mennessä julkaissut ainoastaan yhden kertomuksen ja että se ei ole tehnyt jäsenvaltioille yhdyskuntajätevesiä koskevassa direktiivissä tarkoitettuja aiheellisia ehdotuksia. Jäsenvaltiot eivät näin ollen saa tämän alan politiikan kehittämiseen tarvittavaa tietoa. 20. Rakennerahastoista annetussa puiteasetuksessa (ETY) N:o 2052/88, sellaisena kuin se on muutettuna 20 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla asetuksella (ETY) N:o 2081/93, säädetään, että tavoitteisiin 1, 2 ja 5 b kuuluvia alueita koskeviin alueellista kehittämistä koskeviin suunnitelmiin on sisällytettävä muun muassa arvio ympäristön nykytilasta ja kehittämisen painopistealueista sekä, mikäli mahdollista, erityiset määrälliset tavoitteet. Lisäksi 8 artiklassa säädetään, että kyseisiä alueita koskeviin yhteisön tukikehyksiin on sisällytettävä määrälliset kehitystavoitteet sekä alkuperäiseen tilanteeseen nähden tarpeen oleva edistys. 21. Lisäksi eri rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamisesta annetussa asetuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna 20 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla asetuksella (ETY) N:o 2082/93, sekä yhteisön tukikehyksen täytäntöönpanosta ja yhteisön tukikehyksen seurantakomitean tehtäviä käsittelevissä standardilausekkeissa määrätään, että yhteisön tukikehyksen seurannassa ja jatkuvassa arvioinnissa käytetään indikaattoreita. Tämän perusteella komissio on laatinut yhdessä jäsenvaltioiden kanssa luettelon indikaattoreista ja perustanut tietokannan rakennerahastoista rahoitettujen 13 tärkeimmän menoluokan (liikenne, energia, vesi, ympäristö, televiestintä jne.) seurantaa varten. 22. Tilintarkastustuomioistuin totesi tämän tietokannan kattavan ainoastaan tavoitteeseen 1 kuuluvat alueet vuosien 1986-1991 välisenä ajanjaksona. Ympäristöindikaattoreita ja erityisesti jätevesien käsittelyä koskevia tietoja ei useimmissa tapauksissa ole, tai jos niitä on saatavissa, ne eivät kata kaikkia alueita ja kaikkia jäsenvaltioita. 23. Komissio toteaa asiakirjassaan "Euroopan unionille ympäristöindikaattoreista ja vihreästä kansantalouden tilinpidosta annetut suuntaviivat" (13), että taloudellisia indikaattoreita olisi kehitettävä samanaikaisesti yhdessä ympäristöindikaattoreiden kanssa. Jätevesien alalla ja yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin osalta komissio on vahvistanut ainoastaan laatuindikaattorit sekä asukasvastineluku- ja laatuindikaattorit. Direktiivissä kuitenkin oletetaan, että taloutta ja ympäristöä koskevat indikaattorit ovat jo käytössä. Sama päätelmä voidaan tehdä tutkittaessa tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annettua direktiiviä 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11/EY (14). Annetussa määräajassa saavutettu edistys Yhdyskuntajätevesiä koskeva direktiivi 24. Yksi direktiivin 91/271/ETY (4 artikla) tavoitteista on, että jätevedenpuhdistamo on vuoden 2005 loppuun mennessä taajamissa, joiden asukasvastineluku on enintään 15 000, ja vuoden 2000 loppuun mennessä taajamissa, joiden asukasvastineluku on suurempi kuin 15 000; useimmissa tapauksissa jätevedet on käsiteltävä puhdistamoissa biologisesti tai niille on tehtävä jälkikäsittely. Haavoittumiselle alttiiden alueiden osalta määräajaksi asetettiin vuosi 1998 (katso teknisen liitteen taulukko 1). Useimmilla jäsenvaltioilla, joihin tehtiin tarkastuskäynti, on vaikeuksia saavuttaa nämä tavoitteet säädetyissä määräajoissa. 25. Jäsenvaltioissa toimii nykyisin yli 40 000 vedenpuhdistamoa (katso teknisen liitteen taulukko 6). Vaikka tästä alasta käytettävissä olevat tilastotiedot ovat epäyhtenäisiä ja sen vuoksi vaikeasti hyödynnettävissä, tilintarkastustuomioistuin arvioi, että lähes joka kolmannen ennen vuotta 1992 rakennetun puhdistamon tehoa olisi lisättävä. Belgiassa ja Italiassa olisi ajanmukaistettava lähes puolet nykyisistä puhdistamoista (15). Niissä jäsenvaltioissa, jotka eivät ole vielä määritelleet haavoittumiselle alttiita alueitaan (joissa on oltava jälkikäsittelystä vastaavat laitokset), puhdistamojen määrää olisi lisättävä. 26. Käytettävissä olevien tietojen mukaan (katso teknisen liitteen taulukko 7) vuonna 1990 jätevedenpuhdistamon piirissä oli keskimäärin 69 prosenttia väestöstä (EUROSTATin tiedot); Kreikassa tämä luku oli pienin, 10 prosenttia, ja Tanskassa suurin, 98 prosenttia. Kun otetaan huomioon myös edellisessä kohdassa esitetyt tiedot ja se, että monen pienen kunnan on vielä rakennettava vedenpuhdistamo, rakennettavia tai uudistettavia puhdistamoja voidaan arvioida olevan lähes 40 000 vuoden 2005 loppuun mennessä. 27. Tähän liittyvät lukuisat hankkeet viemäröinti- ja keräysjärjestelmien rakentamiseksi käsittelemättömiä jätevesiä varten. Kuten teknisen liitteen taulukosta 8 käy ilmi, vuonna 1994 jäsenvaltioiden keräysjärjestelmien piiriin kuului keskimäärin 76 prosenttia väestöstä. Vaikka direktiivissä ei täsmennetä viemäröintijärjestelmien toteuttamiseen liittyviä määräaikoja, on itsestään selvää, että viemäröintijärjestelmien on oltava valmiina vuoden 2005 loppuun mennessä, jotta puhdistamo olisi direktiivin mukainen. Viemäröinnin ja keräysjärjestelmien rakentamiseen kuuluu vaikeasti toteutettavia ja helposti viivästyviä töitä, koska ne toteutetaan valtaosin asutuskeskuksissa. 28. Kaikissa niissä jäsenvaltioissa, jotka olivat tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen kohteena, viranomaiset vahvistivat, että niille annettujen lainsäädännöllisten velvoitteiden toteuttaminen (jätevedenpuhdistamojen rakentaminen) annetussa määräajassa on vaarassa viivästyä etenkin pienissä asutuskeskuksissa, joilla on lisäksi investointien rahoittamiseen liittyviä ongelmia. Jos määräaikoja yritetään noudattaa tiukasti ja siten kiirehtiä rakennustöitä, töiden laatu saattaa kärsiä. Tilintarkastustuomioistuimen mielestä komission olisi pitänyt tarkastella tätä kysymystä tarkemmin ja hyvissä ajoin ennen direktiivin täytäntöönpanoa koskevan määräajan päättymistä. Nitraattidirektiivi 29. Tämän direktiivin päätarkoituksena on maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttaman vesien pilaantumisen vähentäminen. Teknisen liitteen taulukossa 3 esitellään tärkeimmät täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset, jotka jäsenvaltioiden on täytettävä. Näihin toimiin kuuluvat hyvää maatalouskäytäntöä koskevien ohjeiden määritteleminen sekä maanviljelijöille suunnattujen koulutus- ja tiedottamisohjelmien käynnistäminen. Käsitteet "pilaantumiselle alttiit alueet" (nitraattidirektiivi) ja "haavoittumiselle alttiit alueet" (yhdyskuntajätevesidirektiivi) liittyvät läheisesti toisiinsa ja osoittavat komission yksiköiden ja jäsenvaltioiden toiminnan yhteensovittamisen tärkeyden. 30. Komission rahoittamat tutkimukset (16) osoittavat, että nitraattien aiheuttamat vesien pilaantumisongelmat ovat merkittäviä eräissä jäsenvaltioissa, kuten Belgiassa, Tanskassa, tietyillä Saksan alueilla, Ranskassa sekä Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Bretagnen maakunta (Ranskassa) valittiin tutkimuksen kohteeksi pääasiassa siksi, että sille myönnetään yhteisön tukea kaikista kolmesta rakennerahastosta, mutta myös siksi, että vesien pilaantuminen on siellä erittäin vaikea ongelma. Bretagnessa toteutettuja toimia koskevan tutkimuksen perusteella voidaan todeta, että monia parannuksia on vielä saatava aikaan. 31. Alueen asukkaat altistuvat nitraattipitoisuuksille, jotka ylittävät reilusti 50 mg/l (nitraattidirektiivissä sekä juomavesidirektiivissä (ETY) N:o 80/778 (17) säädetty raja). Ranska käynnisti vuonna 1990 "Bretagne eau pure" -ohjelman, jonka määrärahat olivat 500 miljoonaa Ranskan frangia ja jonka tavoitteena oli vakiinnuttaa veden sisältämien nitraattien määrä tietylle tasolle ja parantaa tällä tavoin veden laatua. Alueella kuitenkin kasvatetaan useita miljoonia sikoja ilman lietelannan käsittelyyn tai hävittämiseen tarvittavia tehokkaita infrastruktuureja. 32. On todettava, että yhteisön politiikat ovat epäjohdonmukaisia. Tietyt peltokasvit keräävät nitraatteja (nurmikasvit, apila, mailanen, valkuaiskasvit jne.), ja niitä voitaisiin hyödyntää liiallisten nitraattimäärien poistamiseen maaperästä. Säilörehumaissin kasvattamiseen myönnetty yhteisön tuki on kuitenkin huomattavasti suurempi kuin näiden kasvien kasvattamiseen myönnetty tuki, minkä vuoksi tuottajat luopuvat niiden viljelemisestä. Näin ollen bretagnelaisille maanviljelijöille maksettiin varainhoitovuoden 1996 talousarviosta 55 miljoonan ecun arvosta tukea säilörehumaissin viljelemiseen (18). Komissio ei toisaalta tue istutustoimia, joilla on erittäin tärkeä osuus nitraattien aiheuttaman vesien pilaantumisen ehkäisemisessä ja poistamisessa tavoitteeseen 2 kuuluvilla alueilla ja erityisesti Côtes d'Armorissa, jossa näihin aineisiin liittyvät ongelmat ovat vaikeimpia. 33. Eräässä tilintarkastustuomioistuimen tarkastuskäynnin kohteena olleessa osuuskunnassa, johon kuuluu 1 500 siankasvattajaa, kasvatetaan vuosittain lähes kolme miljoonaa sikaa. Ainoastaan kahdella tähän osuuskuntaan kuuluvalla kasvattajalla oli vedenpuhdistamo. EAKR:sta oli tarkoitus maksaa kyseiselle osuuskunnalle tavoitteen 2 mukaisesti 72 000 ecua (504 600 FRF) tukea koepuhdistamon rakentamiseen. Rakentaminen oli kuitenkin jouduttu keskeyttämään teknisten ja bakteriologisten syiden vuoksi. EAKR:n tuen määrä laski näin ollen samassa suhteessa kuin tukikelpoiset kustannukset eli 62 784 ecuun (440 011 FRF). 34. Ranskan pilaantumiselle alttiita alueita koskeva toimintaohjelma on vielä valmisteilla. Se olisi pitänyt saada valmiiksi 31. joulukuuta 1995 mennessä. Ranskassa on käynnistetty maataloudesta peräisin olevan pilaantumisen hallintaa koskeva ohjelma (PMPOA) ja laadittu kartta niistä hallintopiireistä, joissa esiintyy "rakenteellista ylijäämää" (orgaanisia jätteitä yli 170 kg/ha). On kuitenkin korostettava, että näissä tilastoissa otetaan yleisesti huomioon ainoastaan nykyiset orgaaniset jätepäästöt ja erityisesti nitraattijätepäästöt; sen sijaan niissä ei tarkastella kyseisten alueiden vesien haavoittuvuutta eikä tästä aiheesta ole myöskään tehty tutkimusta. 35. Bretagnessa EAKR:n tukea on joissakin tapauksissa myönnetty maatalous- ja elintarviketeollisuuden koeluonteisten hankkeiden rahoittamiseen; eräät näistä hankkeista ovat juuri koeluonteisuutensa vuoksi epäonnistuneet täysin tai osittain. Komission olisi pitänyt yhdistää näiden hankkeiden rahoitukseen kokemusten vaihtoa koskevia toimenpiteitä ja varmistaa yhteistyössä jäsenvaltion kanssa, että kokeiden tuloksista tiedotetaan aiempaa paremmin alueellisella tasolla, departementtien tasolla sekä kansallisella tasolla. 36. Erityisesti Ranskan tavoitteeseen 2 kuuluvien toimintaohjelmien osalta komissio jätti järjestelmällisesti niiden ulkopuolelle kaikki yhdyskuntajätevesien käsittelyä koskevat hankkeet ja kaikki maatalouteen liittyvät investoinnit ja arvosteli Ranskan esittämien koehankkeiden suurta määrää. Bretagnen esittämässä, tavoitteeseen 2 kuuluvassa yhtenäistä ohjelma-asiakirjaa koskevassa hankkeessa (ajanjakso 1994-1996) keskityttiin alun perin kahteen painopistealueeseen ja seitsemään toimenpiteeseen. Komission tekemien muutosten jälkeen hanke koostui viiteen painopistealueeseen jaotelluista 27 toimenpiteestä. Tämän vuoksi rahoitetut hankkeet ovat erittäin pienimuotoisia ja niiden toteutumisen vaikutus ympäristön laadun paranemiseen on oletettavasti erittäin vähäinen. 37. EAKR:n määrärahojen sirotteleminen erilaisiin tukiin sekä EAKR:n tällä alueella rahoittamien ympäristöhankkeiden vähäisyys ja jo rahoitettujen koehankkeiden tuloksista tiedottamisen laiminlyöminen eivät edistä komission toivomien tavoitteiden saavuttamista vesien laadun parantamiseksi. Lietedirektiivi 38. Lietedirektiivin täytäntöönpano liittyy läheisesti yhdyskuntajätevesien käsittelyä koskevan direktiivin täytäntöönpanoon, koska jätevedenpuhdistamojen määrän kasvu lisää syntyvän lietteen määrää. Teknisen liitteen taulukossa 4 esitetään tärkeimmät täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset, jotka jäsenvaltioiden on täytettävä. Komission vuonna 1994 (19) laatiman katsauksen mukaan EU:ssa tuotetaan vuosittain 6,5 miljoonaa tonnia lietettä. Noin 40 prosenttia EU:ssa tuotetusta lietteestä on peräisin 1,3 prosentista sellaisten asutuskeskusten jätevedenpuhdistamoja, joiden asukasvastineluku on yli 100 000 (katso teknisen liitteen taulukko 9). Tämän vuoksi suurten asutuskeskusten jätevedenpuhdistamoja on parannettava teknisesti direktiivissä määriteltyjen ehtojen mukaisen, orgaanisena lannoitteena käytettävän puhdistetun lietteen tuottamiseksi. 39. Jätevedenpuhdistamossa tuotetun lietteen laadusta riippuen liete joko varastoidaan valituille kaatopaikoille (40 prosenttia), käytetään maanviljelyssä (37 prosenttia) tai poltetaan (11 prosenttia). Osa lietteestä upotetaan mereen (6 prosenttia); tämä on kiellettyä vuoden 1998 jälkeen (20). Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin soveltamisen vuoksi lietteen tuotannon arvioidaan lisääntyvän 10,1 miljoonaan tonniin vuodessa (15,5 prosentin kasvu) vuonna 2005. 40. Puhdistamolietteen maatalouskäyttöön liittyy monissa jäsenvaltioissa ongelmia, jotka koskevat säädöksissä määriteltyjä määrällisiä ja laadullisia tekijöitä. Bretagnessa (Ranska) lietettä käytetään kemiallisten lannoitteiden lisänä, mikä on pilaantumisen raja-arvojen kannalta direktiivin tavoitteiden vastaista. Käsiteltyä ja käsittelemätöntä lietettä on Korsikassa levitetty yleisille kaatopaikoille. Epäonnistuminen Envireg-aloitteeseen kuuluvassa kiinteän jätteen hävittämistä koskevassa toimenpiteessä (johon käytettiin ainoastaan 25 prosenttia myönnetyistä määrärahoista) on huonontanut kiinteän jätteen käsittelytilannetta saarella. Näin on tapahtunut myös Portugalissa erään hankkeen yhteydessä, kun lietettä levitettiin maahan ja siten lisättiin ympäristön pilaantumista. 41. Portugalissa sijaitsevalla Alvielan vedenpuhdistamolla käsittelemätön liete sijoitettiin lähes oliivilehdon keskelle. Puhdistamon jätevedet ovat peräisin suuresta nahkateollisuuskompleksista, ja vedessä on erittäin paljon elohopeaa. 42. Irlannissa käsiteltiin ainoastaan 15 prosenttia tuotetun lietteen kokonaismäärästä (32 000 tonnia vuonna 1993). Noin 50 prosenttia käsittelemättömästä lietteestä upotetaan mereen, mikä pahentaa rannikoiden ja meren pilaantumisongelmaa. Galiciassa (Espanjassa) ja Korsikassa liete sijoitetaan myös valvomattomiin ja huonosti soveltuviin paikkoihin, mikä on vaaraksi pohjavedelle. 43. Lietteen käyttöä maanviljelyssä koskeva kysymys on edelleen kiistanalainen. Joidenkin jäsenvaltioiden alueilla, esimerkiksi Sachsenissa, lietteen käyttö maanviljelyssä on kielletty niiltä viljelijöiltä, jotka osallistuvat "ekologisen maatalouden ohjelmaan", ja liete viedään muille alueille. Siellä missä maanviljelijät saavat käyttää lietettä lannoitteena, heidän on mainittava siitä myydessään tuotteitaan. Tällä on kielteinen vaikutus markkinoihin ja viljelijät ovat entistä haluttomampia käyttämään käsiteltyä lietettä, vaikka sitä tarjottaisiin heille ilmaiseksi. 44. Samoin kuin nitraattidirektiivin yhteydessä komission yksiköt ja jäsenvaltiot eivät ole levittäneet ja hyödyntäneet riittävästi komission tästä aiheesta tekemiä tutkimuksia. Niinpä ei ole voitu osoittaa, mitä mahdollisia vaikutuksia on sillä, että viljelijät käyttävät lietettä lannoitteena. II LUKU EUROOPAN UNIONIN MENOT VEDEN LAADUN PARANTAMISEEN Talousarvion toteuttaminen 45. Suurin osa EU:n talousarviosta maksettavista ympäristön infrastruktuurihankkeisiin liittyvistä rahoitusosuuksista on rakennerahastojen määrärahoja, joista puolestaan suurin osa on peräisin Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) (8 421 miljoonaa ecua) (21). Varoja on saatavissa myös koheesiorahastosta (3 791 miljoonaa ecua)(19) ja EMOTR:n ohjausosaston määrärahoista (331 miljoonaa ecua)(19). Lisäksi Euroopan sosiaalirahasto (ESR) tukee ympäristökysymyksiä koskevaa opetusta ja koulutusta (692 miljoonalla eculla)(19). Jonkin verran tukea on myös saatavissa ympäristöalan rahoitusvälineestä (Life) innovatiivisia hankkeita varten (292 miljoonaa ecua). 46. Tarkkoja tietoja jäteveden käsittelyyn liittyvistä hankkeista tai menoista ei yleensä ole saatavissa, koska rakennerahastojen näille infrastruktuurihankkeille myöntämiä rahoitusosuuksia ei ole määritelty eri toimintaohjelmissa. Siten taulukossa 2 esitetyt luvut ovat yhteisön tukikehyksen tasolla tehtyjä yleisarvioita. Tilintarkastustuomioistuin ei juurikaan löytänyt ympäristömenoja koskevia rahoitustietoja varsinkaan jäteveden alalta komission viidennestä vuosittaisesta kertomuksesta, jossa tarkastellaan rakennerahastojen uudistuksen ensimmäisiä tuloksia (22). Rakennerahastojen täytäntöönpanoa koskeva seitsemäs kertomus sisältää jonkin verran tietoja, vaikka ne eivät - jätevesipolitiikan tärkeydestä ja siihen liittyvien rahoitusmäärien suuruudesta huolimatta - olekaan jäteveden käsittelyn osalta järjestelmällisiä tai yksityiskohtaisia. 47. Koheesiorahaston ympäristöön liittyvät menot (katso taulukko 3) olivat vuosina 1993-1996 noin 1 847 miljoonaa ecua, eli 48,7 prosenttia rahaston varoista. Jätevedenkäsittelyhankkeiden osalta määrärahoja sidottiin samalle ajanjaksolle 1 502 miljoonaa ecua, mikä vastaa 39,6:ta prosenttia rahaston ympäristöalan maksusitoumuksista ja 18,8:aa prosenttia rahaston käytettävissä olleista kokonaisvaroista. >TAULUKON PAIKKA> 48. Yhteisön Envireg-aloitteelle osoitettiin 500 miljoonaa ecua (vuoden 1990 hintoina) ajanjaksoksi 1989-1993 ympäristöhankkeiden rahoittamiseksi EU:n vähiten kehittyneillä alueilla. Noin 70 prosenttia sen varoista myönnettiin jätevedenkäsittelyjärjestelmille (23). Vuoden 1995 loppu oli virallinen määräaika Envireg-aloitteen maksuille. 49. EMOTR:n ohjausosaston vedenkäsittelyalan rahoitusosuudet liittyvät lähinnä toimintaohjelmien tavoitteeseen 1 ja tavoitteeseen 5 b sekä Envireg-aloitteeseen. 50. Komission tasolla ei juurikaan tunneta Euroopan aluekehitysrahaston hankkeita eikä eräitä maaseudun jäteveden käsittelyyn liittyviä hankkeita. Pohjois-Irlannissa toteutettavan maaseudun kehittämistä koskevaan toimintaohjelmaan liittyvän analyysin mukaan yhteen neljästä alaohjelmasta kuuluu maaseudun pilaantuneita vesiä koskevaan ongelmaan liittyvä toimenpide, jonka kustannukset ovat yhteensä 25,1 miljoonaa ecua ja joista 6,0 miljoonaa ecua rahoitetaan EMOTR:n ohjausosastosta. Kaksi muuta toimenpidettä koskevat sadevesien ja jätteiden erillistä käsittelyä. Ensin mainittu toimenpide koskee 1 158:aa edunsaajaa ja kaksi jälkimmäistä 4 782:ta edunsaajaa. Tästä käy ilmi, että komissio rahoittaa mielellään monia pieniä hankkeita. Tämä lisää komission vaikeuksia varmistaa rahoittamiensa hankkeiden tehokas seuranta. 51. Budjettikohta B4-3 0 4 0 (viidenteen ympäristöohjelmaan liittyvät toimet) on tarkoitettu sellaisten moninaisten toimintojen kuin tutkimussopimusten, rahoitusosuuksien, tukien, teknisen avun, julkaisujen ja konferenssien rahoittamiseen. Näillä kaikilla toimilla pyritään helpottamaan viidennen toimintaohjelman tavoitteiden toteuttamista. Taulukosta 4 käy ilmi, että vesialaan liittyvät menot (mukaan lukien jäteveden käsittely ja vesihuolto) ovat 9 prosenttia vuosien 1994, 1995 ja 1996 maksusitoumusten ja 9,5 prosenttia maksumäärärahojen kokonaismäärästä. Lisäksi ainoastaan 40 prosenttia vesihankkeiden maksusitoumuksista todella käytettiin. >TAULUKON PAIKKA> Tietojen puutteellisuus 52. Komission ja muiden organisaatioiden käyttämän terminologian välillä on huomattavia eroja direktiiveissä ja asetuksissa esiintyvien tiettyjen määritelmien osalta. Yhdenmukaisen terminologian käyttö on välttämätöntä paitsi tieteellisessä mielessä, myös lähes kaikkien tärkeiden direktiivien edellyttämien veden pilaantumista koskevien selvitysten laatimisessa. 53. Täsmällisten tietojen puuttuminen on lisäksi erityisen merkittävää myös Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) kohdalla, koska komissiolla (pääosastolla XVI) ei ole yksityiskohtaisia tietoja rahoitusosuuksistaan ensimmäiseen yhteisön tukikehykseen (1989-1993) kuuluneen yhdyskuntajäteveden käsittelyn parantamista koskevissa hankkeissa. Yksityiskohtaisten tietojen puuttuminen 54. Käytettävissä olevat ympäristönsuojeluun liittyvät tiedot koskevat ainoastaan rakennerahastojen määrärahoja kokonaisuutena, eikä tietoja ole saatavilla määrärahojen jakautumisesta rahastotyypeittäin tai tukikelpoisten alueiden mukaan. Yhteisön tukikehyksessä varatut tavoitetta 1 koskevat summat on määritetty ainoastaan "ympäristön" erityisyhteydessä, eikä niissä ole otettu huomioon muita sellaisille toisille aloille jaettuja summia, jotka saattavat myös sisältää ympäristönsuojelutoimia. Yhteisön tukikehyksessä tavoitteille 2 ja 5 b suunniteltuja summia on vaikea määrittää, koska ne koskevat eri aloja. Tietoja ei ole käytettävissä jo meneillään olevista toimista (Välimeren alueen yhdentymisohjelmat, kansalliset ohjelmat, joilla on yhteisön kannalta merkitystä, tavoitteiden ulkopuoliset toimet ja niin edelleen). Yhteisön tukikehykseen 1989-1993 kuuluvien jälkikäteen toimitettavien arviointien yhteydessä ei ole tehty erityisarviointia jätevesien puhdistamisen alasta. 55. Jätevesien puhdistamisen alan tilanne on uudessa yhteisön tukikehyksessä 1994-1999 jokseenkin sama kuin edellisessä tukikehyksessä. Tietoja ei vieläkään ole saatavilla Belgian, Alankomaiden ja Portugalin tavoitteeseen 1 kuuluvista alueista eikä Belgian, Espanjan, Italian, Luxemburgin, Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan tavoitteeseen 2 kuuluvista alueista, eikä lainkaan tavoitteesta 5 b. Käytettävissä olevia tietoja ei ole jaettu tukikelpoisten alueiden mukaan paitsi Italian ja Ranskan osalta (tavoite 2), eikä Espanjaa eikä Italiaa koskevissa tiedoissa ole tehty eroa puhdistamistoimenpiteiden (jätevedet, rannikkoalueet) tai vedenjakelun (kastelu, verkot) välillä (tavoite 1). Komissio on vasta uusien ohjelmien (1994-1999) yhteydessä toteuttanut joukon tutkimuksia sekä vedenpuhdistuksen alan infrastruktuurien investointitarpeista että kolmen ympäristödirektiivin, joista yksi on direktiivi 91/271/ETY (24), täytäntöönpanon kustannuksista. Näitä tutkimuksia haittasi kuitenkin kansallisten tilastotietojen puuttuminen, minkä vuoksi esitetyt arviot ovat irrallisia ja epätäydellisiä, ja komission on vaikea hyödyntää niitä. 56. Tietojen yhdenmukaistamisen olisi kuuluttava komission yksiköiden päätehtäviin varsinkin silloin, kun tietoja käytetään edistyksen toteen näyttämiseen ja/tai lisäinvestointien tarvekartoitukseen. Eri tiedonlähteet antavat eri prosenttimäärät viemäröinti- tai keräysjärjestelmien piiriin kuuluvasta väestöstä (katso teknisen liitteen taulukot 7 ja 8). III LUKU HANKKEIDEN TÄYTÄNTÖÖNPANON TARKASTUS Yhdenmukaisuus yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin kanssa 57. Rakennerahastojen perustamisesta annetun neuvoston asetuksen ETY N:o 2081/93 7 artiklassa ja koheesiorahastosta annetun asetuksen 8 artiklassa (25) täsmennetään, että yhteisön tuen saaminen edellyttää koko ympäristöä koskevien yhteisön säännösten noudattamista. Vesien puhdistusta koskevissa hankkeissa korostetaan tätä, sillä niihin liittyvissä koheesiorahaston tuen myöntämistä koskevissa päätöksissä viitataan usein direktiiviin 91/271/ETY. Samat viittaukset toistuvat EAKR:n rahoituksen yhteydessä yhteisrahoitetuissa eri toimenpiteissä tai alaohjelmissa ohjelmakautena 1994-1999. Tällainen lauseke on tärkeä yhteisön ympäristölainsäädännön noudattamisen kannalta, mutta sillä on merkitystä vain jos seuraavat ehdot täyttyvät: - lausekkeen on oltava velvoittava - komissiolla on oltava käytettävissään keinot valvoa lausekkeen noudattamista yhteisrahoitettujen hankkeiden tasolla. 58. Jäsenvaltioiden velvollisuus mukautua direktiivin ehtoihin perustuu sen 19 artiklaan (1 kohta), jossa vahvistetaan direktiivin täytäntöönpanon määräajaksi 30. päivä kesäkuuta 1993. Tämä säännös koskee sekä niitä jäsenvaltioita, jotka ovat saattaneet direktiivin osaksi kansallista oikeusjärjestystään, että niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole vieläkään sitä tehneet. Hankkeiden, jotka on yhteisrahoitettu rahoitusvälineestä ja sen jälkeen koheesiorahastosta, on oltava direktiivin 91/271/ETY säännösten mukaisia, koska kyseinen direktiivi ja rahoitusvälineestä annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 792/93 ovat molemmat tulleet voimaan vuoden 1993 aikana. 59. Toukokuussa 1990 hyväksytyn yhteisön Envireg-aloitteen osalta komission ja jäsenvaltioiden välisten neuvottelujen yhteydessä sovittiin, että jätevedenpuhdistamoja koskevien hankkeiden on mahdollisuuksien mukaan oltava direktiivin 91/271/ETY säännösten mukaisia. Seuraavissa hankkeissa säännöksiä ei kuitenkaan ole noudatettu: a) La Coruñan (Espanja) merenalaiseen laskuaukkoon liittyvä hanke perustuu veden esikäsittelyyn, kun direktiivin edellyttämä käsittelytyyppi on biologinen käsittely; b) Madeiralla (Portugali) sijaitsevan Funchalin jätevedenpuhdistamon kapasiteetti ei riitä (siellä pystytään puhdistamaan vain 60-70 prosenttia taajaman jätevesimäärästä), ja se on ainoastaan mekaanista käsittelyä käyttävä puhdistamo, kun taas direktiivin edellytysten mukaan sen olisi oltava biologista käsittelyä hyödyntävä laitos; c) Mola di Barin puhdistamon (Italia) jätevesipäästöt eivät ole direktiivissä vahvistettujen standardien mukaisia. Yhteisön osuus näiden hankkeiden rahoituksesta on 12,7 miljoonaa ecua. 60. Samankaltainen ongelma liittyy muihinkin sellaisiin EAKR:sta rahoitettuihin hankkeisiin (entisen yhteisön tukikehyksen 1989-1993 yhteydessä), jotka on aloitettu vuonna 1990 ja jotka on saatettu päätökseen direktiivin voimaantulon jälkeen mutta jotka eivät kuitenkaan ole kyseisen direktiivin mukaisia. 61. Kyseinen ongelma liittyy erityisesti seuraaviin hankkeisiin: a) Arteixon kaupungin (Espanja) integroitu kunnostushanke, johon kuuluu ainoastaan jäteveden esikäsittely, kun vaadittu tyyppi on biologinen käsittely; b) Nigranin (Espanja) keräysjärjestelmää ja merenalaista laskuaukkoa koskeva hanke, johon liittyvät jätevesipäästöt johdetaan suoraan vesistöön ilman minkäänlaista käsittelyä direktiivin 91/271/ETY 4 artiklan vastaisesti; c) Biguglian (Ranska) niemekkeellä sijaitseva vedenpuhdistamo ei täytä direktiivin liitteessä I vahvistettuja laatuvaatimuksia. Direktiivissä säädetyn laatutason saavuttamiseksi hanke edellyttäisi 22 miljoonan Ranskan frangin suuruisia lisäinvestointeja. Edellä mainituissa hankkeissa yhteisön rahoitusosuus oli 7,2 miljoonaa ecua. Vastaavia tapauksia voidaan havaita myös koheesiorahaston yhteydessä: esimerkiksi Alvielan altaan jätevesipuhdistamon uudenaikaistaminen rahoitettiin koheesiorahastosta (katso myös kohta 41). Portugalin viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että direktiivissä vahvistettuja laatuvaatimuksia ei ollut vielä saavutettu, ja ohjelman uudelleensuunnittelua koskeva uusi pyyntö on esitetty vaadittujen perusteiden noudattamiseksi. Tämä puhdistamo on alimitoitettu alueen tosiasiallisiin tarpeisiin nähden; alueelle on keskittynyt useita nahka-alan tehtaita. Tässä hankkeessa yhteisön rahoitusosuus on yhteensä 4,9 miljoonaa ecua. 62. Kuten tilintarkastustuomioistuin on jo tuonut esille, on valitettavaa, että yhteisrahoitetut urakat on toteutettu uusissa jätevedenpuhdistamoissa ottamatta huomioon tämän direktiivin säännöksiä (26). Investointikustannusten kasvuun johtavat lisätyöt on siten kuitenkin pian tehtävä, jotta nämä äskettäin rakennetut puhdistamot saadaan direktiivissä edellytettyjen vaatimusten mukaisiksi. Hankkeiden toteuttaminen 63. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti 67 jätevedenpuhdistamoja ja keräysjärjestelmiä koskevaa rakennushanketta. Niiden kokonaiskustannukset ovat noin 467,7 miljoonaa ecua, josta Euroopan unionin yhteisrahoituksen osuus oli 291,7 miljoonaa ecua (katso taulukko 5). Nämä hankkeet rahoitettiin Euroopan aluekehitysrahastosta, koheesiorahastosta, EMOTR:n ohjausosastosta ja Life-rahoitusvälineestä. Seuraavissa kohdissa hankkeita tarkastellaan sen perusteella, miten ne palvelevat taajamien tarpeita, kuinka tarkkoja kustannusarviot ovat ja ovatko esitetyt menot tukikelpoisia. >TAULUKON PAIKKA> Hankkeiden suunnittelun vanhentuneisuus 64. Monet hankkeet suunniteltiin kauan ennen kuin puhdistamojen rakentaminen aloitettiin, eikä niitä ole aina mukautettu siten, että niissä otettaisiin huomioon väestönkasvu, ympäristön pilaantumisen eteneminen ja teknologiset muutokset. 65. Nämä jätevedenpuhdistamot ovat siten useimmissa tapauksissa kooltaan tai tekniseltä suorituskyvyltään riittämättömiä kattamaan palvelemiensa taajamien tarpeet. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi tällaisia tapauksia monessa eri jäsenvaltiossa. Kreikassa rakennettiin jätevedenpuhdistamo ottamatta alkuvaiheessa huomioon kahta lähellä sijaitsevaa nahankäsittelylaitosta, teurastamoa sekä alueelle rakenteilla olevia hotelleja. Näiden laitosten jätevedet päästettiin mereen ilman minkäänlaista käsittelyä. Yritykset sijaitsevat 400 metrin päässä puhdistamosta. Todettiin kuitenkin myös, että asianomainen edunsaaja haki ja sai lisärahoitusta edellä mainittujen saastuttavien laitosten liittämiseksi puhdistamoon. Tämän hankkeen kustannukset ovat noin 6,1 miljoonaa ecua. 66. Italiassa jätevedenpuhdistamon rakentamista koskevat alkuperäiset suunnitelmat olivat vuodelta 1988, mutta hankkeen tekniset näkökohdat oli tarkistettava rajallisten talousarviomäärärahojen vuoksi. Tämä johti sellaisen laitoksen rakentamiseen, jonka jäteveden käsittelykyky ei riitä kattamaan kaupungin tarpeita. 67. Funchal-SRESA-hankkeessa Portugalissa oli mahdollista puhdistaa yhdyskuntajätevedestä ainoastaan 60-70 prosenttia. Lisäksi puhdistamo oli suunniteltu mekaanista käsittelyä hyödyntäväksi laitokseksi, vaikka käsittelyn olisi pitänyt olla biologista. Kokonaiskustannukset olivat 9,6 miljoonaa ecua. 68. Galiciaan rakenteilla olevien keräysjärjestelmän ja jätevedenpuhdistamon suunnitellut vedenkerääjät olivat riittämättömät rankkasateiden aiheuttaman tulvaveden kokonaismäärään nähden. Lisäksi merivettä pääsi päävedenkerääjään, mikä aiheutti ongelmia pumppuyksiköiden toiminnalle. Tämä vaikuttaa myöhemmin koko jätevedenpuhdistamon toimintaan. Hankkeen kustannukset olivat noin 4,7 miljoonaa ecua. Sadevettä ja teollisuusjätevettä koskevan ongelman huomioonottaminen 69. Puhdistamohankkeissa on otettava huomioon ongelmat, joita sadevesi aiheuttaa jäteveden keruulle ja käsittelylle. Alueilla, joilla on käytössä sekaviemäröintijärjestelmä ja tulvavaaran alaisilla alueilla sadesään aiheuttama vedennousu saattaa aiheuttaa viemäriverkostossa olevan veden tulvimisen, puhdistamojen toimintahäiriöitä ja merkittävää vesistön pilaantumista. 70. Ranskan lainsäädännössä edellytetään ainoastaan kuivan sään aikana tuotettujen jätevesien keruuta ja annetaan kuntien arvioida sateen aiheuttama pilaantuminen sekä päättää viemäröinti- ja jätevedenkäsittelyjärjestelmän valinnasta kustannusvaikuttavuuteen liittyvät näkökohdat huomioon ottaen. Siten hankkeessa "Jäteveden johtaminen Maranan jätevedenpuhdistamoon" (toimintaohjelma Envireg-STRIDE 1990-1993) vesiä ei johdeta erillään budjettirajoitteiden vuoksi siitä huolimatta, että Biguglian kunta sijaitsee ajoittain tulvivalla alueella (missä valtatie estää sadeveden poistumisen). Tämän vuoksi sadevesi kulkeutuu ojissa Biguglian laguuniin ilman minkäänlaista käsittelyä. 71. Espanjassa melkein kaikkien tilintarkastustuomioistuimen tarkastamien hankkeiden toteuttamisen osalta todettiin, että sadevesiä ei johdeta erikseen, mistä aiheutuu jätevesien poisvalumiseen, vesistöjen pilaantumiseen ja jätevedenpuhdistamojen toimintaan liittyviä ongelmia. Tilintarkastustuomioistuimen Portugalissa tarkastamat puhdistamojärjestelmät ovat sekajärjestelmiä. 72. Kuitenkin, kuten tilintarkastustuomioistuin on havainnut Saksassa, tietyissä viemäröintijärjestelmissä jätevedet johdetaan erikseen esikaupunkialueilla ja sekajärjestelmiä käytetään erityisesti taajamakeskuksissa. 73. Teollisuusjätevesien johtamisesta yhdyskuntien jätevedenpuhdistamoihin säädetään direktiivin 91/271/ETY 11 artiklassa seuraavasti: jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että teollisuusjätevesien johtamista säädellään säädöksin ja/tai toimivaltaisten viranomaisten erityisluvin. Nämä vedet on etukäteen puhdistettava asianmukaisesti, ennen niiden päästämistä yleiseen viemäriverkostoon, jotta niillä on samat ominaisuudet kuin yhdyskuntajätevesillä. Tämä tehdään jätevedenpuhdistamojen moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja niiden vahingoittumisen estämiseksi, keräysjärjestelmien parissa ja puhdistamoissa työskentelevän henkilöstön terveyden suojelemiseksi sekä sen varmistamiseksi, että jätevesipäästöt eivät vahingoita ympäristöä. "Saastuttaja maksaa" -periaatetta soveltaen teollisuudenalojen on itse huolehdittava näistä esikäsittelyistä. 74. Tilintarkastustuomioistuimen toimittamien tarkastusten yhteydessä on voitu todeta, ettei näitä säännöksiä ole aina noudatettu, esimerkiksi Espanjassa toteutettavan, Sabonin teollisuusalueen viemäriverkostoa koskevan hankkeen kohdalla (paikallinen tavoitteeseen 1 kuuluva toimintaohjelma). Hankkeessa on tarkoitus liittää tämä verkosto Arteixon kaupungin yhdyskuntajäteveden keruuverkostoon ilman minkäänlaista esikäsittelyä. Kaikki jätevedet valuvat suoraan mereen Coruñan merenalaisen laskuaukon kautta. Hankkeen kustannukset ovat 14,5 miljoonaa pesetaa. 75. Toisen Espanjassa (Toledossa) toteutettavan hankkeen, jossa on kyse Tajojoen integroidusta kehittämisestä, kokonaisarvo oli 2 540 miljoonaa pesetaa, josta EAKR:n rahoitusosuus oli 1 000 miljoonaa pesetaa; siihen sisältyi muun muassa kaupungin teollisuusalueelta peräisin olevan teollisuusjäteveden puhdistamon kunnostaminen. Nämä vedet tulevat puhdistamoon ilman kyseisten teollisuuslaitosten suorittamaa esikäsittelyä; teollisuusjätevesien puhdistusta koskeva alueellinen säännös on olemassa, mutta sitä ei ole koskaan sovellettu käytännössä. 76. Valvonta, joka liittyy puhdistetun veden päästämiseen joko suoraan luontoon (jolloin sovelletaan suoraan yhteisön säännöstöä) tai kunnallisiin keräys- ja puhdistusjärjestelmiin, on tärkeä tekijä vesien pilaantumisen torjunnassa. Jätevesipäästöjen valvontaa koskevaa kansallista valvontajärjestelmää edellytetään jäsenvaltioiden kullekin luokitellulle puhdistamolle etukäteen myöntämissä käyttöluvissa. Tilintarkastustuomioistuin totesi kuitenkin erään Irlannin elintarviketeollisuusalaan kuuluvan, EMOTR:n ohjausosastosta rahoitetun hankkeen tarkastuksen yhteydessä, että luvan edellyttämiä sääntöjä ei ollut aina noudatettu, mutta siitä huolimatta kansallisessa lainsäädännössä määrättyjä tosiasiallisia seuraamuksia (rahallisia tai hallinnollisia) ei sovellettu. 77. Tällaiset tarkastukset kuuluvat kansallisten viranomaisten yksinomaiseen toimivaltaan. Komission olisi omalta osaltaan jäsenvaltioissa suorittamiensa tarkastusten yhteydessä tehtävä tarkistuksia sen varmistamiseksi, että a) ne puhdistamot, jotka ottavat vastaan teollisuusjätevesiä, seuraavat jatkuvasti näiden vesien kemiallisia ominaisuuksia b) paikallisilla viranomaisilla on käytettävissään täydelliset tiedot luokitelluista laitoksista ja niiden päästöjä koskevista tarkastuksista c) silloin kun yhteisön rahoitusta myönnetään jätevettä tuottaville yksityisille tai julkisille yrityksille, tehtyjen tarkastusten tulokset noudattavat luvissa ja yhteisön direktiiveissä vahvistettuja normeja. Hankkeiden kustannukset - arvioidut kustannukset verrattuna todellisiin kustannuksiin 78. Hankkeiden suunnittelussa havaitut tekniset heikkoudet johtavat useimmiten virheellisiin arvioihin suoritettavien töiden kustannuksista. Todelliset kustannukset ovat huomattavasti suuremmat. Kaikissa jäsenvaltioissa, joihin tilintarkastustuomioistuin teki tarkastuskäynnin, ja lähes kaikissa tarkastetuissa hankkeissa havaittiin merkittäviä eroja arvioiduissa ja todellisissa kustannuksissa. Huomattavimpia tilintarkastustuomioistuimen havaitsemia tukikelpoisten menojen aliarviointiin liittyviä tapauksia käsitellään seuraavissa kohdissa. 79. Psytaliassa suur-Ateenan alueella rakenteilla olevan jätevedenpuhdistamon osalta (EAKR-toimintaohjelma Attika, 1.1. kohta) tarkastuskäynnin aikaan kuusi pääurakkaa - jotka kattoivat 77 prosenttia hankkeen kustannuksista - oli saatu päätökseen kustannuksin, jotka olivat yli kaksinkertaiset arvioituun verrattuna (kustannukset nousivat arvioidusta noin 40,4 miljoonasta ecusta [11 500 miljoonaa GRD] noin 78,9 miljoonaan ecuun [22 400 miljoonaa GRD]). 80. Espanjan paikallisviranomaisten Galiciaan vuonna 1990 laatima hydrologinen yleissuunnitelma edellytti noin 19,6 miljoonan ecun (3 125 miljoonaa ESP) suuruisia investointeja Ria de La Coruñan ympäristön pilaantumisen vähentämiseen tähtäävään hankkeeseen. Vuonna 1994 tarkistetussa alueellisessa suunnitelmassa edellytettiin samaan ohjelmaan tehtäviä noin 39,2 miljoonan ecun (6 245 miljoonaa ESP) suuruisia investointeja, mikä merkitsee sadan prosentin korotusta alkuvaiheen suunnitelmaan verrattuna. Eri arvioita ei voi verrata toisiinsa, koska erityisesti rahan arvon aleneminen, uusien hankkeiden ottaminen mukaan sekä direktiivissä 91/27/ETY käyttöön otetut vaatimukset olisi otettava huomioon, mutta tästä huolimatta on todettava, että suuri osa arvioihin sisältyvien määrien noususta johtuu merkittävistä viivästymisistä hankkeiden toteuttamisessa. Viivästymisiä ovat aiheuttaneet monenlaiset tekniset, oikeudelliset (pakkolunastuksia koskevat) ja talousarvioon liittyvät syyt. Samanlaisia poikkeamia suunnitelmasta havaittiin "Ria de Vigo" -ohjelmassa, jonka kustannukset nousivat noin 67,2 miljoonasta ecusta (10 700 miljoonaa ESP) noin 177,1 miljoonaan ecuun (28 200 miljoonaa ESP) (163 prosenttia), ja "Ria de Arousa" -ohjelmassa, jonka menot lisääntyivät noin 29,5 miljoonasta ecusta (4 697 miljoonaa ESP) noin 51,3 miljoonaan ecuun (8 167 miljoonaa ESP) (73 prosenttia). Hankkeiden tosiasiallisten kustannusten nousua tarkastellaan kohdassa 86. 81. Irlannissa Dingleen (Envireg-toimintaohjelma) rakennettavan jätevedenpuhdistamon lopulliset kustannukset olivat noin 6,1 miljoonaa ecua (4,9 miljoonaa IRL) arvioituun noin 4,1 miljoonaan ecuun (3,3 miljoonaa IRL) verrattuna, mikä merkitsee 45 prosentin lisäystä arvioituihin kustannuksiin. 82. EMOTR:n ohjausosastosta rahoitetun pienen jätevedenpuhdistamon (sikojen teurastamo ABERA) arvioidut rakennuskustannukset Ranskassa olivat 93 000 ecua (0,6 miljoonaa FRF). Laitoksen lopulliset kustannukset olivat useiden teknisten parannusten jälkeen noin 0,9 miljoonaa ecua (6 miljoonaa FRF) eli kymmenkertaisesti arvioituja kustannuksia suuremmat. 83. Lopuksi voidaan mainita, että insinöörit "korjasivat" saksalaisen Meißenissä sijaitsevan jätevedenpuhdistamon (EAKR-toimintaohjelma Sachsenissa) kustannuksia ylöspäin ylimääräisten töiden vuoksi. Muutokset pysyivät kuitenkin alle kymmenen prosentin rajan, jonka ylittyessä uusista hinnoista on kansallisen lainsäädännön mukaan (rakennusurakkasopimusten tekemistä koskevien sopimussääntöjen sisältämien suuntaviivojen (VOB) B-osan 2 (3.2) kohta) neuvoteltava uudelleen. Toisin kuin komissio, tilintarkastustuomioistuin katsoo kuitenkin, että hankkeessa olisi voitu saavuttaa merkittäviä säästöjä laitoksen tehokkuuden siitä kärsimättä. Erityisesti on tarpeetonta ja epäasianmukaista rakentaa kellari ja käytäviä koko laitoksen alle sen vuoksi, että kaikkiin putkiin ja altaisiin (hapetus- ja nitrifikaatioaltaat jne.) on suora pääsy leveiden ja hyvin lämmitettyjen käytävien kautta. Kyseessä on ainoa tällaisin tiloin varustettu jätevedenpuhdistamo, jossa tilintarkastustuomioistuimen edustajat ovat tarkastustensa yhteydessä käyneet. 84. Tilintarkastustuomioistuin on tietoinen siitä, että on vaikeaa toteuttaa suuria infrastruktuurihankkeita ilman kustannusten nousua. Hinnanmuutoksia suunnitellaan ja hyväksytään kaikessa lyhyen ja pitkän aikavälin teknisessä suunnittelussa. Kustannusten kasvu ei yleensä suoraan johda yhteisön tuen lisäämiseen. Merkittävät kustannusten muutokset ovat kuitenkin selvä merkki hankkeen huonosta suunnittelusta ja johtamisesta sekä sen toteuttamisen viivästymisestä. Viivästymiset johtavat useimmiten kustannusten nousuun. Viivästymiset hankkeiden täytäntöönpanossa ja niiden vaikutukset kustannusten nousuun 85. Hankkeiden toteuttamisessa havaittujen viivästymisten ja rakennuskustannusten nousun välillä on selvä yhteys. 86. Ranskassa aloitettiin vasta vuonna 1991 Välimeren alueen yhdentymisohjelmista rahoitettu hanke Biguglian särkän ympäristön pilaantumisen vähentämiseksi, vaikka alustavat tutkimukset tehtiin jo vuonna 1986. Eräiden toisten, Enviregista rahoitettuun hankkeeseen liittyvien töiden olisi pitänyt valmistua kolmessa kuukaudessa (syyskuussa 1992). Ne valmistuivat kuitenkin vasta 21 kuukauden kuluttua (kesäkuussa 1994). Tämän hankkeen osalta tilattiin työsuorituksia ja järjestettiin tarjouskilpailuja sen jälkeen, kun noin 0,7 miljoonan Ranskan frangin suuruisten maksusitoumusten määräaika oli mennyt umpeen. Samoin kävi toiseen hankkeeseen, jota vuosina 1990-1993 rahoitettiin Korsikaa koskevasta yhdennetystä toimintaohjelmasta 1,4 miljoonan Ranskan frangin arvosta, liittyvien tarjouskilpailumenettelyjen kohdalla. Lisäksi Ajaccion kaupungin jätevedenpuhdistamohankkeen aloitus viivästyi. Vaikka alustavat tutkimukset rahoitettiin Envireg-toimintaohjelmasta jo vuonna 1991, ne tilattiin vasta vuonna 1993. Ensimmäisen vaiheen valmistumisen määräaikoja (1997) ja sen jälkeisiä koko hankkeen määräaikoja (2000) ei tulla noudattamaan. Enviregin varoista vuoden 1991 alussa rahoitettua Etelä-Bastian jätevedenpuhdistamohanketta varten tehtävien tutkimusten valmistelussa todettiin merkittäviä viiveitä. Nämä tutkimukset valmistuivat vuonna 1995 sen sijaan, että ne olisi saatu suunnitellun mukaisesti päätökseen vuonna 1993. Siten uusi jätevedenpuhdistamo valmistuu vasta vuoden 1999 alussa. Pisimmät viivästymiset todettiin hankkeessa, jolla pyritään vähentämään ympäristön pilaantumista Ajaccion lahden etelärannikolla. Alustavat tutkimukset aloitettiin vuonna 1984, mutta jätevedenpuhdistamo aloitti toimintansa vasta yksitoista vuotta myöhemmin. 87. Espanjassa toteutetun hankkeen "Keräysjärjestelmä GLI-3 Valladares Lagares" kustannukset kasvoivat 26 prosenttia, ja koko hanke viivästyi 28 kuukaudella. Arteixon ympäristön pilaantumista vähentävän yhdennetyn hankkeen osalta poikkeama arvioiduista kustannuksista oli 45 prosenttia, ja hanke viivästyi 50 kuukautta. Sadan kaupungissa toteutetun yhdennetyn puhdistamishankkeen kustannusten poikkeama oli 47 prosenttia, ja hanke viivästyi 15 kuukautta. Cabanas y Pontedeumen ympäristön pilaantumisen vähentämistä koskeva yhtenäinen hanke - joka keskeytettiin väliaikaisesti 28 kuukaudeksi "teknisten parannusten" takia ja joka on yhä kesken - oli viivästynyt jo 38 kuukautta helmikuussa 1997, ja sen kustannukset olivat nousseet 23 prosenttia. Ribeiran ympäristön pilaantumisen vähentämiseen tähtäävän yhtenäisen hankkeen, joka on edelleen kesken, kustannukset poikkeavat arviosta jo 33,5 prosenttia. Lopuksi mainittakoon Rianxon ympäristön pilaantumisen vähentämistä koskevan hankkeen 30 prosentin kustannusten ylitys. Hankkeeseen liittyvä jätevedenpuhdistamo ei ollut toiminnassa maaliskuussa 1996, vaikka se oli valmistunut jo vuotta aiemmin. 88. Coruña Rian merenalaista laskuaukkoa koskevan hankkeen todettiin viivästyneen kaksi vuotta. Paikalliset viranomaiset eivät olleet virallisesti hyväksyneet hanketta marraskuuhun 1996 mennessä. Tällaisissa tapauksissa rakennusyhtiöllä on vastuu laitoksen ylläpidosta ja toiminnasta. Suuret sadevesimäärät ja erillisten viemäröintijärjestelmien puuttuminen ovat johtaneet siihen, että suuri osa jätevedestä lasketaan puhdistamattomana mereen. 89. Kaikissa tilintarkastustuomioistuimen Kreikassa tarkastamissa hankkeissa havaittiin merkittäviä, pääasiassa teknisistä ja hallinnollisista syistä johtuneita viivästymisiä. Rethymnonin jätevedenpuhdistamo viivästyi 27 kuukautta, ja kustannukset nousivat 257 prosenttia. Hanke ei vieläkään riitä tyydyttämään kaupungin tarpeita. Veriaan rakenteilla olevan jätevedenpuhdistamon kustannukset ovat lähes kaksinkertaistuneet, ja tilintarkastustuomioistuimen käydessä paikalla hanketta ei ollut vielä saatu päätökseen. Näiden kahden hankkeen kokonaiskustannukset olivat noin 6,1 miljoonaa ecua. 90. Italian Brienzassa aloitettiin heinäkuussa 1990 hanke, jonka oli määrä kestää 12 kuukautta. Vuoden 1995 lopussa hanketta ei ollut saatu päätökseen. Taranton jätevesihanke aloitettiin vuonna 1991, ja sen oli tarkoitus kestää vuoden, mutta sekään ei ollut valmistunut vuoden 1995 loppuun mennessä. 91. Myös Irlannissa hankkeiden valmistuminen viivästyi samoista syistä kuin muissa jäsenvaltioissa. Euroopan aluekehitysrahastosta yhteisrahoitetun Greystonesin hankkeen käynnistäminen viivästyi tietyiltä osin teknisten parannusten vuoksi. Viivästyksiä todettiin myös Wexfordin viemäröintijärjestelmään liittyvässä hankkeessa, jossa viemäröintijärjestelmään kuuluvien rakennustöiden aloittaminen myöhästyi kolmella vuodella. Hanke aloitettiin vasta syyskuussa 1993. Toimivaltaisten viranomaisten suorittama hankkeiden hallinta 92. Suurten hankkeiden jakaminen pienempiin osiin vaikeuttaa joskus rakennerahastojen ja koheesiorahaston asetusten säännösten noudattamista. Koheesiorahaston perustamisesta annetun asetuksen (EY) (N:o 1164/94) 1 artiklan 3 kohdassa säädetään mahdollisuudesta rahoittaa hankkeita sillä ehdolla, että ne ovat "teknisesti ja taloudellisesti itsenäisiä". Kuitenkin hankkeet, joita ei voitaisi joissakin tapauksissa periaatteessa jakaa, on jaettu, jotta niitä voidaan rahoittaa ensin Euroopan aluekehitysrahastosta ja sen jälkeen koheesiorahastosta. Tällaisia hankkeita ovat Greystonesin puhdistamohanke ja Wexfordin viemäröintihanke, jotka tilintarkastustuomioistuin on tarkastanut Irlannissa, missä hankkeiden käytännön toteutuksesta vastaavan yrityksen kanssa tehty sopimus on rahoitettu osittain EAKR:sta ja sen jälkeen koheesiorahastosta. Näin ollen nämä hankkeiden vaiheet ovat vaikeasti miellettävissä itsenäisiksi hankkeiksi; ne ovat todellisuudessa vain "maksuvaiheita", jotka voidaan käytännössä määritellä hankkeen osaksi, johon ei ole vielä saatu rahoitusta Euroopan aluekehitysrahastosta. 93. Tämä käytäntö kyseenalaistaa yhteisön tämän alan säännösten noudattamisen ja seurannan. Lisäksi on vaarana, että hankkeiden jakaminen eri vaiheisiin helpottaa julkisten hankintojen jakamista tätä aihetta koskevissa direktiiveissä säädettyjen enimmäismäärien kiertämiseksi. Tilintarkastustuomioistuin on jo aiemmin tuonut esille nämä ongelmat koheesion rahoitusvälinettä koskevassa erityiskertomuksessaan nro 1/95 (27). 94. Julkisten hankintojen osalta tilintarkastustuomioistuin on myös huomauttanut komissiolle sellaisista ongelmista, jotka liittyvät sopimusten saamiseksi myönnettyihin liiallisiin alennuksiin tai eräiden kansallisten hallintoviranomaisten tukeutumiseen lainsäädännön tarjoamiin eri mahdollisuuksiin - kiireellisyysmenettelyihin ja muihin niiden kaltaisiin menettelyihin - joiden tarkoituksena on rajoittaa kilpailua tai joskus jopa estää mahdollisuus kilpailuun. Hankkeen jakaminen useisiin alahankkeisiin ja moniin julkisiin hankintoihin on siten myötävaikuttanut tällaisen tilanteen syntymiseen. Tilintarkastustuomioistuin on havainnut, että eräs EAKR:sta rahoitettu Kreikassa toteutettava hanke (toimintaohjelma Attikassa, Peraman kunnassa), on jaettu 54:ään eri julkiseen hankintaan. Tämän hankkeen kokonaiskustannukset olivat 457 207 ecua. Tällaiset käytännöt viivästyttävät toteutusta ja lisäävät kustannuksia sekä hankaloittavat hankkeiden johtamista. Tilintarkastustuomioistuin on jo todennut tämän aiemmissa kertomuksissaan (28). 95. Hankkeiden johtaminen ei useinkaan ole riittävän avointa. Siten tietyille, varsinkin suurille, hankkeille kasautuu eri rahoituslähteistä peräisin olevia yhteisön tukia, jolloin niistä olisi voimassa olevien säännösten mukaisesti pidettävä erillistä kirjanpitoa. Lopullisen edunsaajan tasolla näitä eri tukimuotoja pidetään kuitenkin rahoituslähteinä, joista saaduilla varoilla rahoitetaan erittelemättä hankkeen eri vaiheita. Tämänkaltainen tilanne on todettu varsinkin Korsikassa tarkastetuissa hankkeissa - Biguglian puhdistamohanke ja Ajaccion lahden etelärannikon puhdistamohanke - sekä yhdennettyjen toimintaohjelmien rahoituksen yhteydessä (Välimeren alueen yhdentymisohjelmiin liittyvän rahoituksen ensimmäisen vaiheen liitännäistoimenpiteet, Välimeren alueen yhdentymisohjelmiin liittyvä ylimääräinen budjettikohta). 96. Tilintarkastustuomioistuin on myös todennut, että aina ei ole mahdollista täsmäyttää hallintoviranomaisten komissiolle ilmoittamien menojen määrää ja hankkeiden johtajien ja/tai edunsaajien kansallisille viranomaisille ilmoittamia menoeriä. Pääsyynä tähän on erillisen kirjanpidon puuttuminen tai tilien ryhmittelyn epäasianmukaisuus, jolloin on mahdotonta yksilöidä tuetun hankkeen ilmoitettuja menoja. Tämä todettiin Espanjassa tarkastetuissa hankkeissa "Keräysjärjestelmä GLI-3 Valladares-Lagares" (ympäristöalan toimintaohjelma) ja "Coruñan merenalainen laskuaukko" (Envireg-toimintaohjelma). Korsikan Envireg-Stride-ohjelmaan kuuluvan jätevesien käsittelyä koskevan toimenpiteen ilmoitettuja kustannuksia ei myöskään ole voitu täsmäyttää lopullisten edunsaajien suorittamiin maksuihin liittyvien tositteiden kanssa. Näiden asiakirjojen olisi kuitenkin oltava menoselvitysten perustana. Jätevedenpuhdistamojen puutteellinen toiminta 97. Aiemmin on jo todettu, että puhdistamot eivät ole direktiiveissä vahvistettujen laatuvaatimusten mukaisia (ks. kohdat 58-62) ja että uudet investoinnit ovat tarpeen, jotta puhdistamoista saadaan vaaditun tasoisia. Kyse on siis nykyisin suoritettavan puhdistuksen laadun parantamisesta. Myös toisenlaisia ongelmia on olemassa: joko jo valmistuneet puhdistamot eivät ole vielä toiminnassa tai ne ovat tehottomia vakavien toimintahäiriöiden vuoksi. Kummassakin tapauksessa on vaarana, että yhteisön rahoitustoimilla ei saavuteta toivottuja vaikutuksia. 98. Tilintarkastustuomioistuin totesi vuonna 1996, että viisi sen Italiassa tarkastamista kuudesta puhdistamosta ei ollut lainkaan toiminnassa, vaikka niiden rakentaminen oli jo saatu päätökseen; osa puhdistamoista oli valmistunut jo useita kuukausia aiemmin. Syynä tähän on varsinkin ENELin (kansallinen sähköyhtiö) kieltäytyminen liittämästä laitoksia sähköverkkoon käytettävissä olevien määrärahojen puuttuessa. Näihin puhdistamoihin liittyi muitakin ongelmia, kuten se, että eräitä niistä ei ollut liitetty viemäriverkostoon. Kun tällaiset laitokset (koneet, sähkölaitteet ja rakennukset) eivät ole käytössä, ne ovat vaarassa rappeutua. Näihin laitoksiin sijoitetut määrärahat ovat yhteensä noin 26,5 miljoonaa ecua (55 125 miljoonaa ITL). 99. Galiciassa (Espanja) vain yksi kolmesta valmistuneesta puhdistamosta oli toiminnassa. Toinen puhdistamo (Sadan kaupungin vedenpuhdistamoa koskeva yhtenäinen hanke) toimi epätyydyttävästi. Kolmas puhdistamo (Rianxon jätevedenpuhdistamo), joka luovutettiin kaupungin käyttöön huhtikuussa 1995, ei ollut toiminnassa, koska sitä ei ollut ensinnäkään liitetty sähköverkkoon, ja toiseksi, koska sen käyttöä koskevaa tarjouskilpailua ei ollut järjestetty. Tällaisille hankkeille asetettua pilaantumisen vähenemistä koskevaa tavoitetta ei ollut saavutettu. Näiden kahden hankkeen kokonaiskustannukset ovat yhteensä noin 8,4 miljoonaa ecua. 100. Envireg-aloitteesta yhteisrahoitetussa tutkimuksessa (29), jossa arvioitiin 15 jätevedenpuhdistamoa Kreetalla, todetaan, että puhdistamo ei toiminut optimaalisissa olosuhteissa ja että päästöveden valvontaa olisi parannettava. Itse asiassa kaikissa käydyissä jäsenvaltioissa todettiin jätevedenpuhdistamojen ja järjestelmien puutteelliseen toimintaan liittyviä tapauksia. 101. Jo esitetyistä tapauksista käy ilmi, miten useiden ja monimutkaisten tekijöiden yhteisvaikutusta tarvitaan, jotta puhdistamojen laatutaso saadaan tyydyttäväksi ja voidaan optimoida yhteisön rahoitustoimet. Yhteisön rahoituksella on luonnollisesti erittäin tärkeä asema tämän alan politiikan täytäntöönpanossa. Vastuun jakamisen periaatteen nimissä jäsenvaltioiden on varmistettava, että puhdistamojen suorituskyky säilyy. Kyse on lähinnä puhdistamojen toimintaan liittyvistä eri näkökohdista, verkoston ylläpidosta sekä näihin liittyvistä kustannuksista, joita on myös tarkasteltu etenkin tietyissä jäsenvaltioissa. Envireg-aloite 102. Komissio käynnisti vuonna 1990 yhteisöaloitteen Envireg myötävaikuttaakseen ympäristönsuojeluun ja edistääkseen taloudellista kehitystä. Erityistavoitteita olivat varsinkin - rannikkoalueiden pilaantumisen vähentäminen - rannikkoalueiden kunnostamisen edistäminen - teollisuusjätehuollon hallinnan edistäminen - ympäristön pilaantumista vähentävien laitosten suunnitteluun ja johtamiseen liittyvän taitotiedon kehittäminen. 103. Rakennerahastojen kokonaisrahoitusosuus Envireg-yhteisöaloitteelle ajanjaksona 1990-1993 oli 500 miljoonaa ecua (vuoden 1990 hintoina ilmaistuna). Tukikelpoisia alueita olivat tavoitteeseen 1 kuuluvien alueiden rannikkovyöhykkeet sekä tavoitteisiin 2 ja 5 b kuuluvat Välimeren altaassa sijaitsevat rannikkoalueet. Teollisuusjätteiden ja teknisen avun osalta kaikki tavoitteeseen 1 kuuluvat alueet olivat tukikelpoisia. 104. Lähes kaksi kolmannesta määrärahoista on käytetty ympäristön pilaantumisen vähentämiseen tavoitteeseen 1 kuuluvilla rannikkoalueilla etenkin infrastruktuureja ja jätevesien käsittelyyn tarkoitettuja laitteita rakentamalla ja uudenaikaistamalla. Tämän vuoksi tilintarkastustuomioistuin tarkasti ensinnäkin EAKR:n määrärahojen käytön jätevesien puhdistushankkeiden osalta tavoitteeseen 1 kuuluvilla alueilla, ja toiseksi komission perustaman teknisen avun verkoston, jolla kehitetään taitotietoa ja edistetään kokemustenvaihtoa, sekä lisäksi yhteisön Envireg-yhteisöaloitteen jälkeenpäin tapahtuvan arvioinnin. Envireg-yhteisöaloitteen täytäntöönpanoon liittyviä vaikeuksia 105. Yhteisön Envireg-aloite hyväksyttiin toukokuussa 1990, ja tiettyjen ohjelmien maksujen määräpäiväksi vahvistettiin 31. joulukuuta 1994, ja eräiden toisten ohjelmien määräpäiväksi vastaavasti 31. joulukuuta 1995. Näiden ohjelmien täytäntöönpano on viivästynyt merkittävästi, ja useimmat kyseisistä jäsenvaltioista olivat pyytäneet määräaikojen pidentämistä. Varainhoitovuoden 1996 lopulla, kaksi vuotta tiettyjen ohjelmien tarkoitetusta päättymisajankohdasta ja vuosi toisten ohjelmien tarkoitetusta päättymisajankohdasta, ainoastaan kolme ohjelmaa kolmestatoista oli saatettu päätökseen (Envireg Provence-Alpit-Ranskan Riviera, Pohjois-Irlanti ja Portugali). Aloitteen rahoitusosuudesta oli vielä 17,9 prosenttia maksattamatta (katso taulukko 6). >TAULUKON PAIKKA> 106. Irlanti ei ollut pyytänyt määräaikojen pidennystä. Se, että ohjelmaa saatiin päätökseen vasta myöhäisessä vaiheessa, johtui komission ja Irlannin viranomaisten välisistä näkemyseroista, jotka koskivat tiettyjen, esimerkiksi jätevesien puhdistusinfrastruktuuriin liittyvien hankkeiden lopullista edunsaajaa. Irlanti piti lopullisena edunsaajana ympäristöministeriötä (hankkeiden rahoituksesta vastaava hallintoelin) eikä kuntia, jotka toimivat rakennushankkeiden toteuttajina. Muut jäsenvaltiot puolestaan pitävät rakennushankkeiden toteuttajia lopullisina edunsaajina. Tästä seurasi, että Irlannin esittämät menoilmoitukset sisälsivät kuluja, joita ei ollut vielä maksettu ilmoitusta tehtäessä, arvioituja menoja ja sellaisia eriä, jotka oli maksettu ennen tukikelpoisuusaikaa. Komission olisi valvottava, että termiä "lopullinen edunsaaja", kuten se on määriteltynä rahoitusehdoissa, joiden perusteella kukin toimintaohjelma hyväksytään, käytetään yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa ja että menoilmoitukset sisältävät ainoastaan todella jo suoritettuja menoja voimassa olevien säännösten mukaisesti. 107. Envireg-ohjelman toimeenpanossa Italiassa on ollut erityisen merkittäviä ongelmia, jotka liittyvät yhteisön tukikehyksen 1989-1993 toteuttamiseen. Tilintarkastustuomioistuin on havainnut, että Envireg-ohjelmaa ei seurata pääasiassa sen vuoksi, että komissiolle ei toimiteta rahoitustietoja eikä toimeenpanokertomuksia ja että seurantakomiteat kokoontuvat usein hankalissa olosuhteissa (täsmällisiä tietoja ei ole, alueiden edustajat ovat toisinaan poissa ja pöytäkirjoja ei ole). Siten vuoden 1994 lopulla ainoastaan 3,5 prosenttia komission vuoden 1991 ennakkomaksuina siirtämistä summista (yhteensä noin 3,1 miljoonaa ecua [6 600 miljoonaa ITL]) oli käytetty. Yhteisön tukikehyksen toteuttamisvaikeudet Italiassa ovat johtaneet Italian ja komission väliseen sopimukseen, jolla Envireg-ohjelmaa on pidennetty 31 päivään joulukuuta 1996 maksusitoumusten osalta ja 31 päivään joulukuuta 1997 maksujen osalta. 108. Pohjois-Irlannin Envireg-ohjelmassa 96 prosenttia määrärahoista oli osoitettu rannikkoalueiden pilaantumisen vähentämiseen. Tätä varten oli alustavasti suunniteltu neljäätoista jätevesien puhdistamiseen liittyvää hanketta. Kuitenkin vaikeudet näiden hankkeiden saattamisessa vedenlaadusta annettujen direktiivien ja varsinkin uuden direktiivin 91/271/ETY mukaisiksi tekivät mahdottomaksi seitsemän hankkeen toteuttamisen asetettujen määräaikojen rajoissa. Seitsemän hanketta korvattiin näin ollen Belfastin toisen jätevedenpuhdistamon kunnostamista koskevalla suurhankkeella, joka palvelee 250 000:ta asukasta. Hankkeen tukikelpoiset kokonaiskustannukset olivat noin 16,5 miljoonaa ecua (13,3 miljoonaa GBP), ja se oli rahoitettu kokonaan kansallisin varoin; hanke oli aloitettu jo vuonna 1986, ja siihen oli käytetty 68 prosenttia tähän ohjelmaan varatusta EAKR:n rahoitusosuudesta. On korostettava, että Envireg-toimintaohjelmien suuntaviivoissa (30) oli varattu ainoastaan aivan poikkeustapauksissa rahoitusta sellaisten yhdyskuntien jätevedenpuhdistamoihin, joissa on yli 100 000 asukasta. Näin ollen Pohjois-Irlannin Envireg-aloitteen yhteydessä määritellyt tavoitteet ja ensisijaiset päämäärät - etenkin hankkeiden innovatiivisuuden osalta - saavutettiin vain osittain. 109. Jäsenvaltio on lisännyt Galiciassa toteutettavaan Envireg-aloitteen osuuteen uuden hankkeen, joka koskee La Coruñan puhdistamoon liittyvää merenalaista laskuaukkoa. Hankkeen osuus on 32 prosenttia tämän autonomisen alueen tukikelpoisista kokonaiskuluista, eli noin 8,8 miljoonaa ecua (1,4 miljardia ESP). Komission suuntaviivojen vastaisesti (31) tämä hanke kuuluu kokonaisuuteen, joka sisältää ainoastaan La Coruñan - kaupungin, jossa asuu huomattavasti enemmän kuin 100 000 asukasta - jätevesien esikäsittelyn. Lisäksi hanke ei ole direktiivin 91/271/ETY (4 ja 6 artikla) vaatimusten mukainen. 110. Tilanne vaihteli jäsenvaltioittain. Portugalissa voitiin Envireg-aloitteen ansiosta korjata osittain ympäristöä koskevien toimenpiteiden puuttuminen yhteisön tukikehyksestä 1989-1993. Aloitteen EAKR-rahoitusosuutta on lisätty 13 miljoonalla eculla, jotka ovat peräisin REGEN-aloitteen määrärahojen siirrosta. Tämän ansiosta hankkeita voitiin lisätä. 111. Komissio vähensi Kreikan Envireg-aloitteen tukikelpoisia määriä 22 miljoonalla eculla (15,7 prosenttia) ja sen myötä EAKR:n yhteisrahoitusta 15 miljoonalla eculla (16 prosenttia) alkuperäiseen suunnitelmaan verrattuna. Tämä johtui ohjelmaan kuuluvan, jätevesien puhdistamista koskevan toimenpiteen 1 - johon oli myönnetty 61 prosenttia määrärahoista - huonosta täytäntöönpanosta. Itse asiassa tähän toimenpiteeseen alun perin kuuluviksi suunnitelluista yhteensä sadasta hankkeesta 32 jouduttiin hylkäämään. Lisäksi 68:sta jäljelle jääneestä hankkeesta 40:n toteuttamisessa oli vaikeuksia, joten niitä ei voitu saattaa päätökseen Envireg-ohjelman puitteissa. Kreikka pyysi niiden sisällyttämistä uuteen yhteisön tukikehykseen 1994-1999. 112. Korsikan ohjelman Envireg-Stride tukikelpoiset kokonaiskustannukset vähenivät 6,3 miljoonaa ecua (14,5 prosenttia), kun taas EAKR:n yhteisrahoitus kasvoi 1,8 miljoonalla eculla (13,8 prosenttia). Tämä summa johtuu Korsikan-Sardinian Interreg-toimintaohjelman käyttämättömien määrärahojen siirrosta, ja se käytettiin toimenpiteen 2, "jätevesien puhdistaminen", rahoittamiseen. Tukikelpoisten kustannusten väheneminen johtuu toimenpiteen 3 "kiinteiden jätteiden hävittäminen" osittaisesta epäonnistumisesta, sillä alle 25 prosenttia käytettävissä olleista määrärahoista on käytetty. Tällä on ollut oma vaikutuksensa jätevedenpuhdistamoista peräisin olevan lietteen käsittelyyn ja hävittämiseen. Teknisen avun verkosto "Ambiente e Regione" (AMBER) 113. Yksi Envireg-aloitteen uudistavista piirteistä oli taitotiedon kehittäminen ja tiedonvaihto teknisen avun AMBER-verkoston (jolle myönnettiin kolmen vuoden aikana kaikkiaan 1 006 573 ecua) kautta rahoitetuilla aloilla. Verkoston tarkoituksena oli jakaa pyydettäessä hankkeisiin liittyvää teknistä asiantuntemusta ohjelmien vastuuhenkilöille ja rakennushankkeiden toteuttajille, edistää tietojen, kokemusten ja taitotiedon vaihtoa hankkeeseen osallistuvien hallintoelinten kesken ja avustaa komissiota erityisesti yhteisöaloitteen seurannassa. Puhdistamojen osalta verkoston tarkoituksena oli antaa teknistä tukea taitotiedon kehittämiseen jätevedenpuhdistamojen suunnittelussa ja ylläpidossa. 114. Teknisen avun AMBER-verkoston analyysiä pidettiin tärkeänä, koska tilintarkastustuomioistuin oli havainnut aiemmin, että monet jätevedenpuhdistamot eivät ole toiminnassa etenkään tavoitteeseen 1 kuuluvilla alueilla, ja komissio on sitoutunut seuraamaan tätä ongelmaa tulevaisuudessa (32). 115. Komissio teki kesäkuussa 1991 sopimuksen erään suunnittelutoimiston kanssa tämän teknisen avun verkoston perustamisesta. Ensimmäinen sopimus allekirjoitettiin vuodeksi. Sen jälkeen sopimus uusittiin kolme kertaa 20. päivään joulukuuta 1994 asti. 116. On kuitenkin todettava, että asiantuntemusta koskevia pyyntöjä ei ole käytännössä esitetty: ainoastaan 9 000 ecua käytettiin tähän tarkoitukseen. Tämän taustalla on useita syitä, joista tärkein on se, että ne kaksi jäsenvaltiota (Espanja ja Italia), joilla oli suurimmat Envireg-ohjelmat (noin 60 prosenttia kokonaismääristä), eivät käyttäneet verkostoa. Lisäksi tieto verkoston olemassaolosta oli pääasiassa rajoittunut keskushallinnon tasolle, ja näin ollen paikallisilla viranomaisilla oli hyvin vähän tietoja verkostosta. Koska AMBER-verkoston toimintaan ei sisälly palkattujen asiantuntijoiden palkkojen maksaminen, paikalliset viranomaiset eivät ole olleet halukkaita käyttämään tätä verkostoa. Teknistä apua oli myös saatavissa jo kansallisesta hallinnosta tai ulkopuolisilta konsulteilta. 117. Yksi verkoston tehtävistä oli myös tiedotteiden ja käytännön käsikirjojen laatiminen paikallisia viranomaisia varten, samoin kuin ympäristökysymyksiä koskevien konferenssien ja seminaarityöryhmien järjestäminen. Käsikirjojen levittämisessä on myös ollut ongelmia. Niitä alettiin jakaa vasta vuoden 1993 lopussa sellaisille paikallisyhteisöille, jotka sijaitsivat yhteisön Envireg-aloitteesta maksettaviin tukiin oikeutetuilla alueilla. Sopimusten teon määräaika oli kuitenkin Envireg-aloitteen osalta tarkalleen 31. joulukuuta 1993. Tilintarkastustuomioistuin totesi lisäksi, että käsikirjan "Jätevesien käsittely" yhteensä 5 000 kappaleen painoksesta ainoastaan noin 900 oli jaettu paikallisyhteisöille. 118. Konferenssien järjestämisen avulla oli tarkoitus edistää kokemustenvaihtoa ja taitotiedon siirtoa kannustamalla erityisesti eri asianosaisten hallintoelimien kahdenvälistä yhteistyötä. Muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta aloitettua yhteistyötä ei ole jatkettu. 119. Kolmantena verkoston tehtävänä on ollut komissiolle annettava apu, jota on toteutettu varsinkin tutkimuksin. Niiden aihepiiri on ollut selvästi yhteisön Envireg-aloitteen tavoitteita ja teknistä apua koskevaa sopimusta laajempi. Komissio oli jo ilmoittanut tilintarkastustuomioistuimelle ympäristöä koskevassa erityiskertomuksessaan (33) aikeestaan laajentaa AMBER-verkoston toimintakenttää pelkästään Envireg-yhteisöaloitteesta kaikkiin rakenteellisiin toimiin liittyviin ympäristönäkökohtiin. Tämä laajentaminen tehtiin ENVIREG-ohjelmiin rajoittuvan sopimuksen pohjalta ilman, että julkaistiin uutta tarjouskilpailua. Envireg-yhteisöaloitteen jälkiarviointi 120. Komissio teki joulukuussa 1993 sopimuksen Envireg-yhteisöaloitteen arvioinnista, johon varatut määrärahat olivat 276 500 ecua. Arviointi oli määrä toteuttaa kahdessa vaiheessa, ja se oli tarkoitus saattaa päätökseen joulukuussa 1995. Ensimmäisen vaiheen tärkeimmät päämäärät olivat asetettujen tavoitteiden ja yhteisölle koituneen lisäarvon arviointi sekä analyysi yhteisöaloitteen hallinnollisista menettelyistä ja järjestelmistä edunsaajajäsenvaltioissa. Toinen vaihe koski yhteisöaloitteen toteuttamisen taloudellisia vaikutuksia. Toinen vaihe oli tarkoitus aloittaa vasta, kun komissio oli todennut, että ensimmäisen vaiheen työt olivat laadultaan tyydyttäviä. 121. Lopullinen kertomus esitettiin komissiolle kuitenkin vasta lokakuussa 1996, eli se viivästyi 25 kuukautta ensimmäiselle vaiheelle asetettuun määräaikaan (syyskuu 1994) nähden ja 10 kuukautta toisen vaiheen määräaikaan (joulukuu 1995) nähden. Arvioinnin kokonaiskustannukset olivat 211 887 ecua, ja komission mukaan tämä kertomus antoi jo mitä suurimmassa määrin tietoja Envireg-yhteisöaloitteen kokonaisarviointia varten. 122. Tilintarkastustuomioistuin katsoo kuitenkin, että tämä kertomus ei vastaa sopimuksessa arviointia varten määrättyjä ja asetettuja tavoitteita. Erityisesti a) hallinnollisia menettelyjä ja järjestelmiä koskeva analyysi on pelkästään kuvaileva ja eri jäsenvaltioita koskevilta osin laadultaan hyvin vaihteleva b) ohjelmien suunnittelussa ja niiden täytäntöönpanossa käytettyjä menetelmiä ei ole verrattu keskenään eikä hallintorakenteita ole arvioitu tavoitteisiin nähden c) yhteisrahoitettujen ohjelmien tai hankkeiden fyysistä toteutumista ei ole analysoitu, eikä myöskään sellaisia arviointeja ole tehty, joiden avulla voitaisiin mitata näiden vaikutusta sopivien indikaattorien perusteella (Portugalia lukuun ottamatta) d) edellytettyjä budjetti- ja rahoitusanalyysejä ei ole tehty e) Envireg-yhteisöaloitteen vaikutusta sellaisten ympäristöongelmien ratkaisemiseen, joihin sen toiminta oli painottunut (vesistöjen pilaantuminen, rannikkoalueiden kunnostaminen jne.), ei ole riittävästi käsitelty f) minkäänlaista yhteyttä Envireg-yhteisöaloitteen ja kyseisen alueen talouden ja/tai matkailun kehittämisen välillä ei ole näytetty toteen. Tämän kertomuksen sisältämien tietojen perusteella ei voida tehdä mitään päätelmiä Envireg-yhteisöaloitteen vaikutuksista. Lopuksi on syytä mainita, että tieteellistä arviointikomiteaa ei ole edes perustettu. 123. Tilintarkastustuomioistuin toteaa yhteenvetona Envireg-yhteisöaloitteen tuloksista, että alun perin asetetut tavoitteet on saavutettu vain osittain. Jätevesien käsittelyn alalla yhteyttä hankkeiden laadun osalta Envireg-aloitteen ja direktiivin 91/271/ETY välillä - Irlantia lukuun ottamatta - ei ole riittävän tarkasti määritelty, joten on voitu yhteisrahoittaa sellaisia hankkeita, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia. Samoin "saastuttaja maksaa" -periaatetta ei ole määritelty jätevedenpuhdistushankkeiden osalta, joten teollisuusjätevesien puhdistushankkeita on voitu rahoittaa, vaikka ympäristöä pilaavilla teollisuudenaloilla ei ollut lupaa jätevesipäästöille ja vaikka ne eivät suorittaneet minkäänlaista esikäsittelyä jätevesilleen. 124. Yhteisöaloitteen myöhäinen käynnistyminen on lyhentänyt myös aloitteen täytäntöönpanoaikaa. Tämä ei ole edistänyt sellaisten uusien hankkeiden perustamista, joiden prosentuaalinen osuus on alhainen niihin hankkeisiin verrattuna, joita suunniteltiin ja toteutettiin jo ennen yhteisöaloitteen käynnistymistä. Toimeenpanoa koskevat viivästymiset ovat olleet huomattavat, esimerkiksi Italiassa, ja ne ovat johtaneet useiden hankkeiden hylkäämiseen ja/tai muiden hankkeiden keskeneräisyyteen - kuten Kreikassa - tai siihen, että alkuvaiheen ohjelman sisältämät hankkeet ovat pääosin vaihtuneet, kuten Pohjois-Irlannissa. 125. Taitotiedon ja kokemustenvaihdon kehittäminen tiedotuskampanjoin, samoin kuin teknisen avun käyttö, on ollut vähäistä. Life-ohjelma 126. Ympäristöalan rahoitusväline (Life) perustettiin 21 päivänä toukokuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1973/92 (34) ajanjaksoksi 1991-1995. Asetusta muutettiin neuvoston asetuksella (EY) N:o 1404/96, jolla perustetaan Life-rahoitusvälineen toinen vaihe (1996-1999). Life-rahoitusvälineelle myönnettiin 450 miljoonan ecun suuruinen määrärahaosuus jaksoksi 1996-1999. 127. Life-rahoitusvälineestä rahoitetut hankkeet ovat pääasiassa innovatiivisia, ja niillä pyritään parantamaan ja levittämään erityistä ja teknistä ympäristöalan tietämystä jäsenvaltioissa. Yksi tarkastetuista Ranskan Life-hankkeista koski pienen kokeiluluonteisen jätevedenpuhdistamon rakentamista. Sen tavoitteena oli testata edullisesti sellaisten taajamien, joiden asukasvastineluku (avl) on 50-150, talousjäteveden puhdistusmenetelmää. Hanke onnistui, ja komission ja jäsenvaltioiden olisi kannattanut hyödyntää sen tuloksia niiden Life-asetuksen 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 3 kohdassa annettujen säännösten mukaisesti, jotka liittyvät innovatiivisia hankkeista saatuja tuloksia koskevien tietojen levittämiseen. Tilintarkastustuomioistuin on jo maininnut nämä seikat varainhoitovuotta 1994 koskevassa vuosikertomuksessaan (35). IV LUKU VESIMAKSUT 128. Kuten ensimmäisessä luvussa esitettiin (kohdat 21-23), yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin täytäntöönpanokustannukset ovat huomattavat. Esiin nousee kysymys, miten jäsenvaltiot aikovat hoitaa hallinto-, toiminta- sekä jälleenhankintakustannukset (poistokustannukset). Rakentamiskustannukset rahoitetaan suurimmaksi osaksi jäsenvaltioiden talousarvioista ja tarvittaessa yhteisön tuilla. On korostettava, että jätevesi-infrastruktuuriin tehtävien investointien ohella samankaltaisia investointeja tehdään vesihuoltoon ja kiinteiden jätteiden hävitykseen liittyviin hankkeisiin. Toiminta-, ylläpito-, pääoma- ja jälleenhankintakustannusten rahoittaminen on pääasiassa alueellisten, paikallisten tai kunnallisten viranomaisten vastuulla. Nämä varat saadaan paikallisella tasolla määrätyistä ja perityistä maksuista, jotka sisältyvät kunnallisveroon tai "vesilaskuun". Vesimaksut 129. Vesimaksut sekä niiden perimistavat ja -perusteet ovat monimutkaiset, ja ne vaihtelevat eri puolilla Eurooppaa. Maksut eroavat jätevesipäästötyypin (36), käyttäjäryhmän, maksuperustatyypin ja maksua perivän viraston mukaan. 130. Komission tutkimuksen mukaan vesimaksuilla on kaksi erillistä tehtävää: a) rahoitustehtävä tai -tekijä, joka liittyy kunnallisten jätevedenpuhdistamojen rakennus- ja toimintakustannusten rahoittamiseen, ja b) kannustava tehtävä tai tekijä, joka vaikuttaa ympäristön pilaantumisen vähentämiseen liittyvään toimintaan siten, että maksut lopulta pienenevät. Kaikilla EU-mailla on maksujen perintäjärjestelmä, jolla on rahoitustehtävä. Kuitenkin on olemassa suuria eroja siinä, missä määrin maksuista saatavat tulot kattavat kunnallisen jätevesien käsittelyn kustannukset. Edellä mainitun kertomuksen mukaan ajanjaksona 1988-1992 käyttäjämaksut kattoivat suuren osan kustannuksista Tanskassa, Saksassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (Englannissa ja Walesissa). Maksut kattoivat suhteellisen vähän Portugalin ja Espanjan kustannuksista, kun taas Belgiassa niiden osuus kustannusten rahoituksesta oli keskitasoa. Irlannista, Ranskasta, Luxemburgista, Kreikasta ja Italiasta ei ollut tietoja saatavilla tai ne olivat epätäydellisiä. 131. Riittävästi tietoa ei ole saatavilla sen ratkaisemiseksi, oliko käyttäjämaksut suunniteltu siten, että ne kattaisivat kokonaiskustannukset ja kannustaisivat ympäristöä pilaavia toimijoita vähentämään järjestelmän kuormitusta. 132. Rahoituksen ja kannustustoimien tehokas yhdistelmä voidaan saavuttaa, jos maksutariffi määrätään vesihuollon laadun taloudellisten vaatimusten perusteella. Tämä merkitsee sitä, että järjestelmän toimintakustannukset ja kaikki liitännäispalvelut, pääomakustannusten kuoletukset mukaan lukien, olisi laskutettava käyttäjältä "saastuttaja maksaa" -periaatteen mukaisesti. Tämä lähestymistapa edellyttää sitä, että jätevedenpuhdistamon suorituskyvyn suunnittelussa otetaan huomioon puhdistamopalvelujen piiriin kuuluvan taajaman koon lisäksi odotettu kannustusvaikutusten aikaansaama kapasiteetin vähentyminen. Muuten tuloksena saattaa olla ylikapasiteetti. 133. On esimerkiksi huolestuttavaa, että näissä hankkeissa ja niiden rahoitusjärjestelyissä ei otettu huomioon kausittaista vaihtelua laitosten toiminnassa. Tästä johtui, että suosituilla matkailualueilla sijaitsevat laitokset eivät kyenneet toimimaan vaaditulla teholla parhaimpana matkailukautena. 134. Ei ole selvää, onko järkevät "saastuttaja maksaa" -periaatteen mukaiset maksujen perimiskäytännöt sovitettu riittävästi yhteen EU:n tukien vaikutusten kanssa. Jätevedenpuhdistamojen parannusten pääomakustannukset ja vastaavat ylläpitokustannukset ovat niin suuret, että jäsenvaltiot haluavat luonnollisesti pienentää niitä mahdollisimman paljon tai joka tapauksessa saada niille mahdollisimman paljon tukea sekä niiden julkisen sektorin talousarvioihin kohdistuvien vaikutusten vähentämiseksi että suurten vesimaksujen vaikutusten vähentämiseksi vaalipiireissään. Monissa tilintarkastustuomioistuimen tarkastamissa hankkeissa viranomaisilla ja toimijoilla oli jo huomattavia vaikeuksia, erityisesti seuraavilla aloilla: - pääoman käyttöön asettamisessa (alueen osuus pääomainvestointien rahoituksesta) - "poliittisesti" ja "yhteiskunnallisesti" hyväksyttävien tariffien vahvistamisessa asiakkailleen. Lisäksi kun puhdistamoja yhteisrahoitetaan rakennerahastoista (ja varsinkin koheesiorahastosta, jossa liitännäistulot on yksiselitteisesti otettava huomioon EU:n tuen määrää vahvistettaessa [katso koheesiorahastosta annetun asetuksen 7 artiklan 2 kohta]), poliittiset ja taloudelliset kannustimet ovat sellaiset, että ympäristön pilaantumisen torjunnasta aiheutuvat kustannukset siirretään liian helposti saastuttajalta eurooppalaiselle veronmaksajalle. PÄÄTELMÄT 135. Tarkastus osoitti, että komission on vaikea turvata vesistöjen pilaantumista torjuvan tehokkaan toimintaohjelman täytäntöönpano kaikkialla Euroopan unionissa. Tarkastuksessa kävi ilmi, että silloin kun direktiivien noudattamisen edellyttämä toiminta on täysin jäsenvaltioiden ja niiden paikallisten hallintoelinten vastuulla, yhteisön päätösten saattamisessa osaksi kansallista oikeusjärjestystä on edelleen vaikeuksia (ks. kohdat 12-15) ja että on tehtävä vielä paljon sellaisten ohjelmien perustamiseksi, joita tarvitaan direktiiveissä säädettyjen standardien saavuttamiseksi. Ne osoittivat myös, että tiedot, joita tarvitaan arvioitaessa direktiiveissä säädettyjen standardien saavuttamisessa tapahtunutta edistystä ja annettujen aikataulujen noudattamista, puuttuvat usein. Tällaisia ongelmia esiintyy kaikkien kolmen tässä kertomuksessa käsitellyn direktiivin yhteydessä (ks. kohdat 16-19). 136. Se, että komissio EU:n puolesta toimiessaan rahoittaa suoraan sellaisten puhdistamoissa tarvittavien laitteiden kustannuksia, joita edellytetään direktiiveissä säädettyjen standardien noudattamiseksi, ei ole tyydyttävä ratkaisu. Monetkaan niistä jäteveden käsittelyn parantamiseen tähtäävistä hankkeista, jotka tilintarkastustuomioistuin tarkasti, eivät vastanneet direktiiveissä säädettyjä standardeja (ks. kohdat 59-62 ja 74-76). 137. Voimaperäisistä maataloustuotannon menetelmistä johtuvan vesien pilaantumisen osuuden vähentämisessä ei ollut myöskään riittävästi edistytty. Ei ole havaittavissa, että pahimmasta nitraattien aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta vastuussa olevien tuottajien toimintaa rajoitettaisiin kielloin, toimintaan liittyvin erityismaksuin tai ongelmien ratkaisemiseksi luotujen tehokkaiden kannustimien avulla. Tämä on ongelma, jota ei ole vielä riittävästi käsitelty yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä (ks. kohdat 30-36). 138. Tilanne on yhtä epätyydyttävä jätevesilietteen kohdalla. Yhdyskuntajätteen käsittelystä annetun direktiivin tehokas täytäntöönpano lisää varmasti jätevesilietteen hävittämiseen liittyviä vaikeuksia. Komissio ei kuitenkaan ole vielä selvästi vastannut tähän haasteeseen (ks. kohdat 38-44). 139. "Saastuttaja maksaa" -periaatteen tehokasta soveltamista on tarkasteltava lähemmin vesien pilaantumisen yhteydessä. Maksut ja verot on periaatteessa määrättävä sellaisiksi, että tulot riittävät puhdistamojen pääoma- ja toimintakustannusten kattamiseen, mutta huomioon on otettava myös, että suurimmilla saastuttajilla on kannustin parantaa toimintaansa niiden verojen ja maksujen vaikutuksen vähentämiseksi, joita ne muutoin joutuisivat maksamaan. Tilintarkastustuomioistuin on huolissaan siitä, että tavallisesti vaadittava hankkeiden tuottamien tulojen huomioonottaminen EU:n rahoituksen suuruutta määritettäessä saattaa olla ristiriidassa "saastuttaja maksaa" -periaatteen kanssa: mahdollisimman suurimääräisen EU:n tuen saamiseksi jäsenvaltioiden viranomaiset saattavat pidättyä sen varmistamisesta, että pääasialliset saastuttajat kantavat oman osuutensa kustannuksista ja ottavat vastaan oikeat taloudelliset kannustimet päästölähteillä tapahtuvan ympäristön pilaantumisen vähentämiseksi ja siten julkisten infrastruktuurien taakan keventämiseksi (ks. kohdat 128-134). 140. Komission toiminnan yhteensovittamisessa on parantamisen varaa. Koska pääosastolla XI on päävastuu EU:n ympäristöpolitiikasta ja direktiivin täytäntöönpanoon liittyvistä toimista, sen on vahvistettava yhteyksiään muihin komission toiminnallisiin pääosastoihin sen varmistamiseksi, että ne ohjelmat ja hankkeet, joiden toimeenpanosta ne ovat vastuussa, ovat täysin EU:n ympäristötavoitteiden mukaiset (ks. kohta 8). 141. Neuvoston helmikuussa 1993 esittämässä viidennessä ympäristöalan toimintaohjelmassa vahvistetaan yhteisön keskipitkän ja pitkän aikavälin toiminnalle päälinjat kaikkien sellaisten taloudellisen toiminnan alojen kehittämiseksi, jotka liittyvät ympäristön kestävään ja sen huomioon ottavaan kehitykseen. Toimintaohjelmassa asetetaan myös aikataulu ohjelman tavoitteiden toteuttamiselle. Tilintarkastustuomioistuimen tässä kertomuksessa esille tuomat jätevesien puhdistamista koskevat vaikeudet ovat sellaisia, että ne vaarantavat viidennen toimintaohjelman tavoitteiden saavuttamisen vuoteen 2000 mennessä. Komissio ja Euroopan parlamentti ovat myös tietoisia tästä vaarasta, ja ne ovat panneet merkille, ettei vesien pilaantumisen torjunnassa ole edistytty riittävästi. Komission ja jäsenvaltioiden on toteutettava merkittäviä toimia nykytilanteen parantamiseksi paljon ennen direktiiveissä niiden täytäntöönpanolle säädettyjä määräaikoja (ks. kohdat 3, 5, 24-28 ja 51). Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 19. maaliskuuta 1998 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta Bernhard FRIEDMANN presidentti (1) Neuvoston direktiivi 91/271/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1991, yhdyskuntajätevesien käsittelystä (EYVL L, 30.5.1991, s. 40). (2) Asukasvastineluku: Asukasvastineluku on pääosin muuntoarvo, joka on saatu vertaamalla ammatinharjoittamisesta peräisin olevia tai teollisuusjätevesiä kotitaloudessa syntyvään jäteveteen määriteltynä päivittäisenä jäteveden tai puhdistettavien aineiden määränä. Luvun perustana on viiden vuorokauden kemiallinen hapenkulutus BOD5-arvo). Tätä arvoa (viiden päivän BOD5) mitataan yli viiden päivän ajan laboratoriossa hapettumisolosuhteita jäljittelevän testin avulla, jotta voitaisiin määritellä jätteen hävittämiseen tarvittavan hapen määrä tiettyyn standardiin nähden. Komissio hyväksyy tämän määritelmän ja soveltaa sitä kaikissa mittauksissaan. (3) Neuvoston direktiivi 91/676/ETY, annettu 12 päivänä joulukuuta 1991, vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta (EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1). (4) Neuvoston direktiivi 86/278/ETY, annettu 12 päivänä kesäkuuta 1986, ympäristön, erityisesti maaperän, suojelusta käytettäessä puhdistamolietettä maanviljelyssä (EYVL L 181, 4.7.1986, s. 6). (5) Lähde: Ympäristöministeriö (vesiosasto), Pariisi 1996. (6) "Environmental Investment needs in the Lagging Regions - final report to the Community", heinäkuu 1991 (ERL-ESPAÑA SA). (7) "Transposition of the UWWT Directive and Nitrates Directives - Approaches in other Member States", National Rivers Authority (NRA), Bristol, toukokuu 1995. (8) Lähde: Ympäristöministeriö (vesiosasto), Pariisi 1996. (9) Saksa, Kreikka ja Italia eivät ole panneet täytäntöön direktiiviä 91/271/ETY (yhdyskuntajätevesien käsittelystä annettu direktiivi); Itävalta ja Suomi puolestaan eivät ole panneet täytäntöön direktiiviä 91/676/ETY (nitraattidirektiivi). Belgia, Kreikka, Espanja, Italia, Alankomaat ja Portugali eivät ole panneet direktiiviä 91/676/ETY täytäntöön vaatimusten mukaisesti, ja Ranska on soveltanut sitä virheellisesti. (10) Neljästoista vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta, EYVL C 332, 3.11.1997, s. 184 ja 185. (11) "Final Report to the Commission on the comparability of quantitative data on waste water collection and treatment", European Water Pollution Control Association, huhtikuu 1995, komission kanssa tehty sopimus nro B4/3040/93/000924/JS/B1. (12) Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin 91/271/ETY 16 ja 17 artikla sekä kyselylomakkeista vesialaa koskevia direktiivejä varten tehty komission päätös 92/446/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 95/337/ETY. (13) Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - "Euroopan unionille ympäristöindikaattoreista ja vihreästä kansantalouden tilinpidosta annetut suuntaviivat". Ympäristöön ja talouteen liittyvien tietojärjestelmien integroiminen (KOM(94)670 lopullinen). (14) Neuvoston direktiivi 97/11/EY, annettu 3 päivänä maaliskuuta 1997, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta (EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5-15). Direktiivi tulee voimaan vuonna 1999. (15) Yhdyskuntajätevesien käsittelyä koskevan direktiivin ja nitraattidirektiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä (NRA, 1995). (16) Europe's Environment, The Dob Orí Os Assessment, Euroopan ympäristökeskus (Kööpenhamina), 1995. (17) Neuvoston direktiivi N:o 80/778/ETY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1980, juomaveden laadusta (EYVL L 229, 30.8.1980, s. 11). (18) Lähde: komission asetuksen (ETY) N:o 1664/93, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1993 (EYVL L 158, 30.6.1993, s. 19), perusteella 15. tammikuuta 1996 laadittu yhteenveto. (19) "EWPCA: Final Report to the Commission (DG XI) on the Comparability of Quantitative Data on Waste Water Collection and Treatment", huhtikuu 1995. (20) Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin 91/271/ETY 14 artiklan 3 kohta. (21) Kaikki esitetyt luvut kattavat ajanjakson 1994-1999, lukuun ottamatta koheesiorahastoa, joka kattaa jakson 1993-1996, ja Life-rahoitusvälinettä, joka kattaa vuodet 1994-1996 (katso taulukot 2 ja 3). (22) KOM(95)30 lopullinen, Bryssel, 20.3.1995. (23) "Comparative analysis of the Envireg programme (final report)", ECOTEC Research and Consulting, huhtikuu 1993. (24) "Environmental investment needs in Objective 1 regions", ECOTEC, heinäkuu 1993. (25) Neuvoston asetus (EY) N:o 1164/94 koheesiorahaston perustamisesta, annettu 16 päivänä toukokuuta 1994 (EYVL L 130, 25.5.1994). (26) Varainhoitovuotta 1994 koskeva vuosikertomus, jossa toimielinten vastaukset ovat mukana (EYVL C 303, 14.11.1995, s. 109). (27) Erityiskertomus nro 1/95 koheesion rahoitusvälineestä sekä komission vastaus (EYVL C 59, 8.3.1995, s. 1). (28) Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuodelta 1994, 4. luku (EYVL C 303, 14.11.1995, s. 108). (29) "Study on the creation of a centre for environmental upgrading of Crete", Envireg-EOT, 1995. (30) Komission tiedonanto 90/C115/03 jäsenvaltioille 9 päivänä toukokuuta 1990. (31) Komission tiedonanto 90/C115/03 jäsenvaltioille 9 päivänä toukokuuta 1990. (32) Ympäristöä koskeva erityiskertomus nro 3/92, kohta 3.15 sekä komission vastaus (EYVL C 245, 23.9.1992). (33) Vastaukset ympäristöä koskevan erityiskertomuksen nro 3/92 kohtiin 3.13 ja 3.14 (EYVL C 245, 23.9.1992). (34) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 1. (35) EYVL C 303, 14.11.1995, s. 167. (36) Päästöjen käsittelyssä on käytettävissä kaksi tapaa, joilla jätevettä poistetaan: suorat päästöt ja epäsuorat päästöt. Luokittelu perustuu siihen, käsitelläänkö jätevettä ennen suoraa päästöä purkuvesistöön. Tämä puolestaan ratkaisee sen perustavaa laatua olevan tavan, jolla saastuttavat tekijät pilaavat ympäristöä. Molemmissa tapauksissa voidaan toteuttaa jonkintyyppistä esikäsittelyä päästön luonteen mukaan. TEKNINEN LIITE >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> KOMISSION VASTAUKSET I LUKU DIREKTIIVIEN TÄYTÄNTÖÖNPANO Direktiivien saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä 12.-13.-14. Komissio antoi kertomuksen nitraattidirektiivin täytäntöönpanosta 1.10.1997. Vain neljän jäsenvaltion (DK, F, L, E) katsotaan täyttäneen täytäntöönpanovelvoitteensa. Kertomuksessa annetaan tilastotietoja hyviä maatalouskäytäntöjä ja herkille alueille tarkoitettuja toimintaohjelmia koskevien velvoitteiden noudattamisesta ja huomautetaan, että useimpia jäsenvaltioita vastaan on aloitettu direktiivin täytäntöönpanovelvollisuuden rikkomisesta johtuva menettely. Komissio laatii parhaillaan vuonna 1999 julkaistavaa kertomusta yhdyskuntajätevesidirektiivin täytäntöönpanosta. Rikkomisesta johtuva menettely oli käynnissä kuutta jäsenvaltiota (Itävalta, Belgia, Saksa, Italia, Portugali ja Espanja) vastaan marraskuussa 1997. Yhteisön tuomioistuin katsoi jo vuonna 1996, että kolme jäsenvaltiota (Kreikka, Saksa ja Italia) ei ole noudattanut velvollisuuttaan saattaa direktiivejä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Jäsenvaltioiden laatimat kertomukset 17. Komissio oli saanut marraskuuhun 1997 mennessä yhdeltätoista jäsenvaltiolta ilmoituksen yhdyskuntajätevesidirektiivin täytäntöönpano-ohjelmasta. Belgian (Vallonian alueen osalta), Kreikan, Italian ja Portugalin ilmoitukset puuttuivat vielä. Kaikkien jäsenvaltioiden (myös kolmen uuden jäsenvaltion) teollisuuden jätevesipäästöjä koskevien säännösten vertail