Neuvoston direktiivi 80/51/ETY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1979, ääntä hitaammin lentävien ilma-alusten melupäästöjen rajoittamisesta



Virallinen lehti nro L 018 , 24/01/1980 s. 0026 - 0028

Kreikank. erityispainos: Luku 15 Nide 1 s. 0237

Espanjank. erityispainos: Luku 07 Nide 2 s. 0206

Portugalink. erityispainos: Luku 07 Nide 2 s. 0206

Suomenk. erityispainos Alue 7 Nide 2 s. 0121

Ruotsink. erityispainos Alue 7 Nide 2 s. 0121



NEUVOSTON DIREKTIIVI, annettu 20 päivänä joulukuuta 1979, ääntä hitaammin lentävien ilma-alusten melupäästöjen rajoittamisesta (80/51/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission direktiiviluonnoksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (), sekä katsoo, että Euroopan yhteisöjen toimintaohjelmassa ympäristöalan toimenpiteiksi () osoitetaan selvästi meluongelman merkitys ja erityisesti ilmaliikenteen aiheuttaman melun torjumisen välttämättömyys, neuvoston toimintaohjelmassa tärkeysjärjestykseksi tutkittaessa ilmaliikenteen alan kysymyksiä mainitaan ilma-alusten aiheuttamat päästöt melu mukaan lukien, ilma-alusten aiheuttamaa melua pitäisi vähentää ottaen huomioon ympäristönäkökohdat, tekniset mahdollisuudet ja taloudelliset vaikutukset, ja tarkoituksenmukainen tapa tämän haitan vähentämiseksi olisi asettaa melupäästöille melulähdettä koskeva rajoitus, joka perustuu kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön antamiin asiaa koskeviin standardeihin. ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että johonkin kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteen 16, kolmannen painoksen (heinäkuu 1978) mukaiseen ryhmään kuuluvaa ja kyseisessä valtiossa rekisteröityä siviili-ilma-alusta ei käytetä sen alueella, mikäli sille ei ole annettu myös kyseisen valtion melutodistusta sellaisen riittävän selvityksen perusteella, joka osoittaa ilma-aluksen täyttävän vähintään edellä mainitussa liitteessä olevan II osan 2, 3, 5 tai 6 luvun mukaiset standardit. 2 artikla 1. Asiakirja, jolla vahvistetaan 1, 3, 4 ja 5 artiklassa tarkoitettu melutodistus, voi olla joko erillinen melutodistus tai muuhun rekisteröintivaltion hyväksymään ja sen vaatimuksesta ilma-aluksessa pidettävään asiakirjaan sisältyvä lausuma, joka sisältää ainakin seuraavat tiedot: a) rekisteröintivaltio ja ilma-aluksen rekisteritunnus; b) valmistajan sarjanumero; c) valmistajan tyyppi- ja mallimerkintä; d) ilmoitus niistä muutoksista, jotka ilma-alukseen on tehty asianomaisten melua koskevien vaatimusten täyttämiseksi; e) suurin sallittu lentoonlähtöpaino, jolla ilma-aluksen on osoitettu täyttävän asianomaiset enimmäismelua koskevat vaatimukset; f) sellaisten lentokoneiden, joiden tyyppihyväksyntähakemus on jätetty 6 päivänä lokakuuta 1977 tai sen jälkeen, meluarvot ja niiden 90 prosentin luotettavuusraja niissä mittauspisteissä, joissa asianomaisten enimmäismelua koskevien vaatimusten on osoitettu täyttyvän. 2. Jäsenvaltioiden on tunnustettava rekisteröintivaltion tyyppihyväksynnän antavan viranomaisen antamien 1 kohdan mukaisten asiakirjojen oikeellisuus, jos rekisteröintivaltio on myös yhteisön jäsen. 3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että kaikilla sellaisilla siviilikäytössä olevilla suurimmalta sallitulta lentoonlähtöpainoltaan enintään 5 700 kg:n painoisilla potkurikoneilla ja ääntä hitaammin lentävillä suihkukoneilla, jotka eivät kuulu mihinkään kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteen 16, kolmannen painoksen (heinäkuu 1978) mukaiseen ryhmään, mutta käyttävät jonkin jäsenvaltion lentoasemia, on melutodistus, joka osoittaa niiden täyttävän vähintään sanotussa liitteessä olevan II osan 2 tai 6 luvun mukaiset standardit silloin kun ne rekisteröidään niiden alueella. 2. Seuraavista määräpäivistä alkaen sovelletaan 1 kohtaa: P potkurikoneet: kuuden kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta; P ääntä hitaammin lentävät suihkukoneet: yhden kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta. 3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat rekisteröidä muusta jäsenvaltiosta siirtyvän, 1 kohdassa tarkoitetun potkurikoneen 2 kohdassa mainitun päivän jälkeen, jos ne huolehtivat siitä, että tällaiset lentokoneet liikennöivät vain niiden tai muiden siihen suostuvien valtioiden alueella. 4 artikla 1. Seuraaviin ilma-aluksiin ei sovelleta 3 artiklan säännöksiä: i) sellaisiin ilma-aluksiin, jotka eivät täytä sovellettavia melutodistuksen antamisen edellytyksiä, jos ne voidaan varustaa näitä vaatimuksia vastaaviksi edellyttäen, että: a) kyseistä ilma-alustyyppiä varten on olemassa sopivat muutososat; b) tällaisin osin varustetut ilma-alukset täyttävät melutodistuksen antamisen edellytykset; c) tällaisia osia on todella saatavilla; ja d) liikennöitsijä on tilannut osat; tarvittavat osat on asennettava kahden vuoden kuluessa rekisteröinnistä lukien; ii) sellaisiin ilma-aluksiin, joita jäsenvaltion liikennöitsijä on käyttänyt ennen 1 päivää heinäkuuta 1979 viimeistään sanottuna päivänä solmitun osamaksu- tai leasingsopimuksen perusteella, ja jotka tämän vuoksi on rekisteröity eri valtiossa kuin siinä, jossa niitä käytetään. 2. Jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta 3 artiklan säännöksiä sellaisiin ilma-aluksiin, jotka eivät täytä melutodistuksen antamisen edellytyksiä, jos: a) ilma-aluksilla korvataan vastaava määrä onnettomuudessa tuhoutuneita ilma-aluksia, joita ei voida korvata vastaavilla tarjolla olevilla melutodistuksen saaneilla ilma-aluksilla ja edellyttäen, että korvaavat ilma-alukset rekisteröidään vuoden kuluessa kyseisestä tuhoutumisesta; b) kyseessä on historiallisesti kiinnostava ilma-alus; c) liikennöitsijä osoittaa, että hänen toimintansa harjoittaminen muutoin vaikeutuisi kohtuuttomasti, edellyttäen, että tällaisissa tapauksissa kyseiset ilma-alukset poistetaan rekisteristä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1984. Jäsenvaltio voi kuitenkin vaatia, että ilma-alus, jolle on myönnetty tämän kohdan b tai c alakohdan mukainen poikkeuslupa, täyttää 3 artiklan mukaiset edellytykset, jos ilmaalus käyttää lentoasemia tuossa jäsenvaltiossa. Jäsenvaltioiden, jotka vaativat, että tällainen ilma-alus täyttää 3 artiklassa säädetyt vaatimukset, on ilmoitettava siitä muille jäsenvaltioille ja komissiolle. 5 artikla 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sen alueella rekisteröityjä siviilikäytössä olevia suurimmalta sallitulta lentoonlähtömassaltaan yli 20 000 kg:n painoisia ääntä hitaammin lentäviä suihkukoneita ei käytetä 31 päivän joulukuuta 1986 jälkeen, ellei jäsenvaltio ole antanut niille melutodistusta sellaisen riittävän selvityksen perusteella, joka osoittaa lentokoneen täyttävän vähintään kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteen 16, kolmannen painoksen (heinäkuu 1978), II osan 2 luvun mukaiset standardit, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 artiklan soveltamista. 2. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää tilapäisiä poikkeuksia 1 kohdan säännöksistä, jos liikennöitsijä sitoutuu vaihtamaan kyseiset lentokoneet viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1988 sellaisiin tarjolla oleviin lento- koneisiin, jotka täyttävät vähintään kansainvälisen siviiliilmailun yleissopimuksen liitteessä 16, kolmannessa painoksessa olevan (heinäkuu 1978), II osan 3 luvun mukaiset melustandardit. 6 artikla Poikkeuksellisissa yksittäisissä tapauksissa jäsenvaltiot voivat sallia alueellaan tilapäisesti käytettävän ilma-aluksia, joita tämän direktiivin muiden säännösten perusteella ei voida ottaa käyttöön. 7 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiossa rekisteröimättömät ilmaalukset, jotka käyttävät jäsenvaltioiden alueella olevia lentoasemia, täyttävät vähintään yhtä tiukat vaatimukset kuin jäsenvaltioiden ilma-alusten on täytettävä sovellettaessa 1 P6 artiklan mukaisesti. 8 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan kuuden kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta, ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan 1 kohdan soveltamista. 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle. 9 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 1979. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja J. TUNNEY () EYVL N:o C 178, 2.8.1976, s. 61 () EYVL N:o C 299, 18.12.1976, s. 16 () EYVL N:o C 112, 20.11.1973, s. 1