Neuvoston asetus (EY) N:o 1480/2003,

annettu 11 päivänä elokuuta 2003,

lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta tiettyjen Korean tasavallasta peräisin olevien tiettyjen elektronisten mikropiirien, niin sanottujen DRAMien (dynaamisten hakumuistien), tuonnissa

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97(1) ja erityisesti sen 15 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen, joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa komiteaa(2),

sekä katsoo seuraavaa:

A. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET

(1) Komission asetuksella (EY) N:o 708/2003(3), jäljempänä "väliaikaista tullia koskeva asetus", otettiin käyttöön väliaikainen tasoitustulli tiettyjen Korean tasavallasta peräisin olevien tiettyjen elektronisten mikropiirien, niin sanottujen DRAMien (dynaamisten hakumuistien), tuonnissa.

(2) Palautettakoon mieleen, että tukea ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2001 ja 31 päivän joulukuuta 2001 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttava kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 1998 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä "tarkastelujakso".

B. MYÖHEMPI MENETTELY

(3) Sen jälkeen, kun oli ilmoitettu niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella oli päätetty ottaa käyttöön väliaikaiset toimenpiteet, useat asianomaiset osapuolet esittivät kirjallisia huomautuksia. Asetuksen (EY) N:o 2026/97, jäljempänä "perusasetus", 11 artiklan 5 kohdan säännösten mukaisesti asianomaiset osapuolet saivat pyynnöstä mahdollisuuden tulla komission kuulemiksi.

(4) Komissio jatkoi lopullisia päätelmiään varten tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkastamista.

(5) Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen tasoitustullin käyttöönottoa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista. Osapuolille asetettiin myös määräaika, jossa ne saattoivat tehdä huomautuksia kyseisen ilmoituksen johdosta.

(6) Osapuolten suulliset ja kirjalliset huomautukset tutkittiin ja alustavia päätelmiä muutettiin tarvittaessa niiden perusteella.

C. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE

(7) Koska tarkasteltavana olevan tuotteen ja samankaltaisen tuotteen määritelmää koskevien alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen ei ole esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 8-11 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.

D. TUET

(8) Väliaikaisen tasoitustullin käyttöönottavan asetuksen julkaisemisen jälkeen yhteisön tuottajat Samsung Electronics Co., Ltd ("Samsung"), Hynix Semiconductor Inc. ("Hynix"), Korean viranomaiset, Korea Exchange Bank ("KEB"), Korea Development Bank ("KDB"), Citibank Seoul, Woori Bank, National Agricultural Cooperative Federation ("NACF") ja Shinhan Bank esittivät huomautuksia, jotka koskivat komission tuista tekemiä päätelmiä. Huomautuksia esitettiin seuraavista toimenpiteistä: 800 miljardin Etelä-Korean wonin suuruinen syndikoitu laina, KEIC:n takuu 600 miljoonan Yhdysvaltain dollarin suuruiselle vientiluottomäärälle, KDB:n debentuuriohjelma, velkojapankkien ostettavaksi toukokuussa 2001 tarjotut vaihtovelkakirjat arvoltaan biljoona Etelä-Korean wonia ja lokakuun 2001 uudelleenjärjestelypaketti. Koska eräät yleiset seikat ovat tärkeitä kaikkien tutkittavana olevien toimenpiteiden arvioimiseksi, näitä seikkoja käsitellään seuraavassa johdantokappaleessa.

1. JOHDANTO

i) Julkisen viranomaisen myöntämä taloudellinen tuki

(9) Tämän tutkimuksen kannalta on keskeistä, mistä "julkisen viranomaisen myöntämä taloudellinen tuki" muodostuu, joten on syytä ottaa esille joitain asiaa koskevia pääperiaatteita. Perusasetuksen 2 artiklan mukaan tuen toteamiseksi on ensimmäiseksi tarpeen vahvistaa, että julkinen viranomainen myöntää taloudellista tukea. Perusasetuksen 1 artiklan 3 kohdassa "julkinen viranomainen" määritellään alkuperä- tai viejämaan alueella toimivaksi julkiseksi toimielimeksi. Perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdan mukaan kyseessä on julkisen viranomaisen myöntämä taloudellinen tuki myös silloin, kun julkinen viranomainen valtuuttaa tai määrää yksityisen tahon suorittamaan toimenpiteitä, jotka saman artiklan i, ii ja iii alakohdan mukaisesti katsottaisiin julkisen viranomaisen myöntämäksi tueksi.

(10) Julkisen toimielimen myöntämä taloudellinen avustus on tukea, jos se tuo etua. Jos jonkin yksikön ei katsota olevan julkinen toimielin, sen oletetaan olevan yksityinen, jolloin julkisen viranomaisen taholta tapahtuva määrääminen on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdan mukaisesti voitava osoittaa, jotta kyseessä olisi tuki.

(11) Julkisen viranomaisen omistusosuus, vaikka se olisi 100 prosenttia, ei sellaisenaan merkitse sitä, että asianomainen yritys olisi "julkinen toimielin". Julkisen viranomaisen omistusosuus ei myöskään millään tasolla luo "kumottavissa olevaa olettamaa" julkisesta toimielimestä. Julkisen viranomaisen omistusosuuden taso on kuitenkin tärkeä osatekijä ja eräissä tapauksissa tärkein määritettäessä sitä, onko kyseessä julkinen toimielin. Mitä suurempi julkisen viranomaisen osuus on, sitä todennäköisemmin on kyseessä julkinen toimielin.

(12) Silloin kun yritykset ovat 100-prosenttisesti yksityisiä tai kun julkinen viranomainen ei ole pääosakkeenomistaja, on tavallisesti vaikeaa osoittaa, että yritys on julkinen toimielin, ellei siitä löydy vakuuttavaa näyttöä. Kummassakin tapauksessa yritys olisi yksityinen ja julkisen viranomaisen taholta tapahtuva taloudellisten tukien "määrääminen" olisi osoitettava perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdan mukaisesti.

(13) Vastakkaisessa tilanteessa, jossa julkinen viranomainen on yrityksen suurin osakkeenomistaja tai jopa enemmistöosakas, kyseinen yritys saattaa todellakin olla julkinen toimielin, mikäli muut olennaiset kriteerit täyttyvät. Näissä kriteereissä otetaan huomioon se käsitys, joka epäsuorasti sisältyy sanakirjojen määritelmiin, että julkinen toimielin on toimielin, jolla on valta toimia yhteiskunnan puolesta valtion yksikkönä erotukseksi yksityisestä, jonka oletetaan toimivan omistajiensa edun mukaisesti.

(14) Määriteltäessä sitä, onko tietty yritys julkinen toimielin, voidaan ottaa huomioon seuraavat olennaiset kriteerit:

a) Sellaisiin julkisen politiikan mukaisiin tavoitteisiin pyrkiminen, jotka ylittävät yksityisen tahon normaalin vastuualueen ja joihin kuluu esimerkiksi vaatimus ottaa huomioon kansalliset tai alueelliset taloudelliset edut ja sosiaalisten tavoitteiden edistäminen. Nämä kriteerit saattavat olla ei-kaupallisia siinä mielessä, että niissä tingitään tavallisesta voiton maksimoinnin tavoitteesta.

b) Julkisen viranomaisen valvonta ulottuu omistajuuden ohi. Mitä suurempi viranomaisen omistusosuus on, sitä todennäköisempää valvonta on. Tämä voidaan osoittaa julkisen viranomaisen vaikutuksella nimityksissä, viranomaisen oikeudella arvioida tulokset ja määritellä tavoitteet sekä sillä, missä määrin viranomaisen on oltava mukana yksittäisissä investointeja tai liiketoimintaa koskevissa päätöksenteoissa.

(15) Perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitettu "määrääminen" on kyseessä silloin, kun julkinen viranomainen vaatii yksityisen tahon suorittamaan tavanomaisesti julkiselle viranomaiselle kuuluvia tehtäviä, ja noudatettava käytäntö ei todellisuudessa eroa julkisten viranomaisten tavallisesti noudattamasta käytännöstä. Näytöksi ei riitä se, että osoitetaan julkisen viranomaisen ainoastaan rohkaisseen tai edistäneen tällaisia toimia, vaikkakin tällainen rohkaiseminen tai edistäminen saattaa olla tarkastelun arvoinen tekijä.

ii) Yhteistyön puuttuminen

(16) Julkisen toimielimen tai julkisen viranomaisen määräysvallan olemassaoloa selvitettäessä tutkintaviranomaisella on todistustaakka olemassaolon vahvistavaa päätelmää tehtäessä. Tällaisten päätelmien on perustuttava varmaan näyttöön, niissä on otettava huomioon kaikki tiedossa ja viranomaisen saatavilla olevat tosiasiat sekä tarkasteltava näitä tosiasioita edellä esitettyjen huomioiden mukaisesti. Kyseessä olevia tosiasioita arvioitaessa on perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti otettava asianmukaisesti huomioon se, että tietyt osapuolet eivät ole toimineet täydessä yhteistyössä tutkimuksen aikana, mikä on joissain tapauksessa tehnyt muista lähteistä saatuja tietojen käyttämisen aiheelliseksi. Tässä tapauksessa on käynyt ilmi, että Korean viranomaiset eivät ole toimittaneet eräitä pyydettyjä, Hynixin tulevaisuudesta käytyjen kokousten asiakirjoja. Ne eivät ei myöskään ole ilmoittaneet komissiolle, että tällaisia kokouksia järjestettiin, vaikka asiasta esitettiin selkeät pyynnöt kyselylomakkeella ja paikalla suoritetussa tarkastuksessa. Korean viranomaisille on ilmoitettu yhteistyöstä kieltäytymisestä aiheutuvista perusasetuksen 28 artiklan 1 ja 6 kohdan mukaisista seuraamuksista. Yhteistyön puuttuessa on tarpeen ottaa huomioon toisten osapuolien toimittamat olennaiset Korean viranomaisten asiakirjat sekä käyttää toissijaisista lähteistä (kuten Korean lehdistö) saatuja tietoja. Tällaisia tietoja on tarkasteltu erityisen huolellisesti, Korean viranomaisille ja Hynixille on annettu mahdollisuus tehdä niistä huomautuksia ja ne on pyritty mahdollisuuksien rajoissa varmistamaan vertaamalla niitä muiden riippumattomien lähteiden tietoihin

(17) Korean viranomaiset eivät hyväksyneet lopullisten tietojen ilmoittamisen jälkeen tekemissään huomautuksissa niitä päätelmiä, joiden mukaan se ei ollut luovuttanut eräitä asiakirjoja ja kokouksia koskevia tärkeitä tietoja eikä ollut toiminut täydessä yhteistyössä tutkimuksen kanssa. Korean viranomaiset väittivät, että komissio oli esittänyt epätarkkoja kysymyksiä ja että se ei ollut esittänyt kyseisiä asiakirjoja ja kokouksia koskevia pyyntöjä. Kyselylomakkeissa esitetyt yksittäisiä tutkimuksen alaisia toimenpiteitä koskevat samoin kuin tarkastuskäynneillä tehdyt kysymykset olivat kuitenkin selkeitä ja ne koskivat juuri Korean viranomaisten osallistumista niihin kokouksiin, joissa käsiteltiin tutkimuksen kohteena olevia toimenpiteitä. Näin ollen Korean viranomaisten esittämä puolustus, jonka mukaan kysymykset eivät niiden mielestä koskeneet näitä tietoja, ei ole kovin vakuuttava.

(18) Eräät Korean pankit eivät myöskään toimineet yhteistyössä komission kanssa tutkimuksen aikana. Etenkin KorAm Bank ja Citibank jättivät vastaamatta kirjeisiin, joissa ilmoitettiin niiden kyselylomakkeisiin antamien vastausten puutteista, ja näin ollen ne eivät toimittaneet tarpeellisia tietoja. Kookmin Bank, Korea First Bank ja Shinhan Bank kieltäytyivät paikalla tehtävistä tarkastuksista, joissa olisi varmistettu niiden kyselylomakkeeseen antamat vastaukset. Kullekin pankille ilmoitettiin, että niiden yhteistyökyvyttömyydellä voi olla epäsuotuisat vaikutukset niiden asiakkaasta Hynixistä tehdyn tutkimuksen tulokseen ja että kaikki päätelmät saatetaan tehdä perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella. Pankeille annettiin myös mahdollisuus tehdä huomautuksia ja niille selvitettiin yhteistyökyvyttömyyden seuraukset. Myös Hynixiltä on katsottava puuttuneen yhteistyökykyä tässä tutkimuksessa. Hynix ei sallinut rahoituskonsulttinsa avustaa tutkimuksessa, mikä hankaloitti sen edistymistä huomattavasti.

iii) Hynixin taloudellinen tilanne

(19) Yleensä ottaen voidaan todeta, että Hynixin taloudellinen tilanne oli kriittinen viime vuosina ja myös tutkimusajanjaksona. Yrityksen toiminta oli tappiollista jopa vuonna 2000, jonka yleensä katsotaan olleen hyvä vuosi DRAM-teollisuudelle. Vuoden 2000 lopussa Hynixillä oli velkaa yli 9,46 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Tämä velkamäärä oli lähes kaksi kertaa yrityksen nettovarallisuuden määrä ja yli neljä kertaa sen markkina-arvo(4). Lisäksi suurin osa näistä veloista erääntyi maksettavaksi vuoden 2001 aikana, jolloin yrityksellä oli vakavia maksuvalmiusongelmia. Jopa Korean viranomaiset havaitsivat jo marraskuussa 2000 "Hyundai Electronicsin käteispulan". Vuoden 2001 alussa sijoitusanalyysiyhtiöt, kuten Morgan Stanley ja UBS Warburg, ennustivat, että yritys ei kykenisi hankkimaan rahaa sisäisestä kassavirrasta eikä omaisuuden myynnistä erääntyvien velkojensa maksamiseen. Lokakuussa vuonna 2001, jolloin tästä tutkimuksesta johtuvista pelastustoimenpiteistä päätettiin, Hynixin velat olivat kuusi kertaa sen pääoman suuruiset.

(20) Niin kutsutun Altmanin Z-tunnuslukumallin mukaan, joka oli erityisesti suunniteltu ennustamaan korealaisten yritysten konkurssien todennäköisyyttä, Hynixin rahoituksen tunnusluvut olivat vuosina 1999-2001 paljon huonommat kuin muiden korealaisten yritysten, jotka lopulta joutuivat lopettamaan toimintansa. Hynixin tunnusluvut ylittivät 700 prosentilla vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa olevan yrityksen tason(5). Hynixin käyttöpääomasuhde ja maksuvalmiussuhde vastasivat sellaisen yrityksen lukuja, jonka maksuvalmius on täysin riittämätön kattamaan maksuvelvoitteet(6). Hynixin nettovoittomarginaali, kokonaispääoman tuotto ja oman pääoman tuotto olivat negatiivisia lähes joka vuosi vuodesta 1997 lähtien. Vuonna 2000 nettomarginaali oli -24,3 prosenttia ja vuonna 2001 -93,83 prosenttia. Vuosien 1997-1999 aikana yrityksen toiminnastaan saama kassavirta ei yhtenäkään vuonna ollut riittävä kattamaan edes kuudesosaa sen veloista tai koko vieraasta pääomasta. Hynix olisi tarvinnut 2 biljoonan Etelä-Korean wonin suuruisen ylimääräisen kassavirran vuonna 2000 ja 4,5 biljoonan suuruisen vuonna 2001 pelkästään pysyäkseen velkojensa takaisinmaksuaikataulussa tuona aikana. Vuoden 2001 tammikuussa UBS Warburg kertoi raportissaan, että konkurssihuolet olivat alentaneet Hynixin osakkeiden arvoa ja että investoijat pelkäsivät, että Hynixin kassavirta ei riittäisi erääntyvien velkojen maksamiseen ja että se voisi joutua vararikkoon, mikäli se ei pystyisi uudelleenjärjestelemään velkaansa.

(21) Vuoden 2001 rahoituskirjanpidossa myös epäiltiin Hynixin mahdollista taloudellista menestymistä tulevaisuudessa toteamalla, että "yrityksen toiminnan kokonaisvaltainen normalisointi edellyttäisi jatkuvaa tukea velkojapankeilta siihen asti, kunnes puolijohdetuotteiden myyntihinnat olisivat riittävästi kohentuneet". Nämä tosiasiat osoittavat, että sekä Hynixin menneisyydelle että tulevaisuudelle oli ominaista sen riippuvuus velkojien taloudellisesta tuesta. Hynix oli tutkimusajanjakson aikana joutunut tilanteeseen, jossa se ei kyennyt rahoittamaan toimintaansa omista toiminnoistaan saamillaan tuloilla.

(22) Hynixin heikkenevä tilanne heijastui vuonna 2001 myös sen luottokelpoisuusluokitteluun. Tammikuun alussa vuonna 2001 Korean luokituslaitokset luokittelivat Hynixin investointiluokkaan BBB- ja Standard and Poor"s spekulatiiviseen luokkaan B. Korean luokituslaitokset alensivat Hynixin spekulatiiviseen luokkaan BB+ 22 päivänä tammikuuta 2001. Standard and Poor"s alensi arviotaan luokkaan B- marraskuussa 2001, luokkaan CCC+ elokuussa 2001 ja luokkaan SD ("selective default" eli velanhoito osittain laiminlyöty) lokakuussa 2001.

(23) Standard and Poor's:n luokituksen paras luokka on AAA. Se osoittaa että yrityksellä on erittäin hyvä kapasiteetti vastata taloudellisista sitoumuksistaan. AA-luokitus osoittaa, että kapasiteetti on hyvä. Luokan A yritys on alttiimpi yleisissä olosuhteissa ja taloudellisissa suhdanteissa tapahtuneiden muutosten epäsuotuisille vaikutuksille, mutta sillä on yhä hyvä kapasiteetti vastata taloudellisista sitoumuksistaan. BBB-luokitus kertoo, että epäsuotuisat taloussuhdanteet tai muuttuvat olosuhteet voivat todennäköisemmin johtaa heikkenevään kapasiteettiin vastata taloudellisista sitoumuksista. Luokituksilla BB, B, CCC, CC ja C katsotaan olevan huomattavia spekulatiivisia ominaisuuksia. BB-luokan yritys on jo huomattavassa epävarmuustilassa tai altis epäsuotuisille liiketoiminnan, rahoitusalan tai talousalan suhdanteille, joiden seurauksena yrityksen kapasiteetti saattaa olla riittämätön sen taloudellisiin sitoumuksiin. B-luokkaan kuuluvan yrityksen taloudellisiin sitoumuksiin tarvittava kapasiteetti heikkenee todennäköisesti epäsuotuisten liiketoiminnan, rahoitusalan ja talousalan suhdanteiden vaikutuksesta. CCC-luokan yritykset ovat kyseisenä ajankohtana alttiita laiminlyömään maksuja ja riippuvaisia suotuisista liiketoiminnan, rahoitusalan ja talousalan suhdanteista voidakseen hoitaa sitoumuksensa. CC-luokan yritykset ovat erittäin alttiita maksujen laiminlyöntiin. C-luokittelua käytetään tilanteessa, jossa on jätetty konkurssihakemus tai ryhdytty vastaavanlaiseen toimeen, mutta maksuja jatketaan. SD- ja D-luokitus osoittavat, että yritys laiminlyö velkojensa maksamisen. SD-luokitusta käytetään yrityksestä, jonka oletetaan laiminlyövän selektiivisesti, toisin sanoen jatkavan tiettyjen velvoitteiden hoitamista mutta laiminlyövän toisia. Alin luokka on D, johon kuuluvat yritykset ovat jo tehneet laiminlyöntejä velkojensa maksamisessa. Toisin kuin muut luokitukset, tämä luokitus ei viittaa tulevaan kehitykseen. Luokkien AA-CCC voidaan lisätä plus- tai miinusmerkki osoittamaan, mihin yritys suhteellisesti sijoittuu pääluokkien sisällä. Neljää ylintä luokkaa (AAA, AA, A ja BBB) pidetään yleisesti investointiluokkina. BB-luottoluokitus tai sitä alhaisempi on yleensä spekulatiivinen. Ilmaisu "junk bond" on vain halveksivampi ilmaisu tälle riskialttiimman velan luokalle(7).

iv) Yleistä etua koskevia huomioita

(24) Hynixin taloudelliset vaikeudet kasvoivat huomattavasti sen ostettua LG Semicon Co. Ltd -yrityksen ja yhdistyttyä siihen vuonna 1999. Käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että vuonna 1999 tehty yrityshankinta ja sitä seurannut LG Semiconin ja Hynixin yhdistyminen eivät perustuneet markkinaperiaatteisiin vaan Korean viranomaisten määräykseen osana toimialarationalisointia eli ns. big deal -politiikkaa. Korean viranomaisten mielestä kolme puolijohdeyritystä oli heikkenevässä markkinatilanteessa liian suuri määrä ja ne halusivat vähentää määrän kahteen yhdistääkseen ja rationalisoidakseen yritysten ydinosaamisen. Tämän pakotetun yrityshankinnan ja yhdistymisen tuloksena Hynixin oli otettava hoitaakseen LG Semiconin velat ja maksettava sille huomattava haltuunottohinta, mikä lähes kaksinkertaisti sen omat velat. Korean viranomaisten voidaan katsoa myötävaikuttaneen Hynixin jatkuvasti heikkenevään taloudelliseen tilanteeseen. Yleinen käsitys on, että kun Hynixin tilanne heikkeni edelleen yhdistymisen jälkeen, havaittiin yleisesti, että Korean viranomaisilla oli tarve suojella Hynixiä kaatumiselta, koska niiden oli kannettava vastuu ns. big deal -yrityksistä(8).

(25) Käytettävissä olevat tiedot osoittavat myös, että Korean viranomaiset pitivät Hynixiä liian tärkeänä Korean taloudelle antaakseen sen kaatua. Hynixin osuus Korean viennistä oli 4 prosenttia vuonna 2001. Yrityksellä oli palveluksessaan 24000 työntekijää ja vielä huomattavasti suurempi määrä varhaisemman jalostusasteen teollisuudessa ja jatkojalostusteollisuudessa. Puolijohdeteollisuudesta tehtiin yksi Korean strategisista vientiin suuntautuneista teollisuuden aloista, mikä oli myös syynä Korean viranomaisten big deal -politiikasta seuranneeseen pakotettuun yhdistymiseen.

(26) Marraskuussa 2002 Korean Grand National Party -puolue ("GNP") sai valmiiksi tutkimuksen Korean viranomaisten huonosta varainhoidosta viime vuosina. Se sisälsi pitkän Hynixiä ja muita Hyundai-yrityksiä koskeneita pelastustoimenpiteitä käsittelevän jakson(9). GNP ilmoitti näiden yritysten pelastustoimenpiteiden olleen huomattava takaisku sen pyrkimyksille edistää markkinapohjaisia uudistuksia. GNP huomautti, että mikäli markkinaperiaatteita noudatettaisiin, Hyundai-konsernin tytäryhtiöitä, Hynix mukaan lukien, olisi pitänyt sitoa samat markkinaperiaatteet kuin muita vaikeuksissa olevia yrityksiä. Kuitenkin viranomaiset pakottivat rahoituslaitokset jatkamaan Hyundai-konsernin lainoittamista ja saivat viranomaisten määräysvallassa olevat pankit ja muut niiden rahoittamat tai niiden määräysvallassa olevat laitokset siirtämään huomattavia summia Hyundai-konsernille. Hynixin kohdalla erityisesti GNP totesi, että Korean viranomaiset olivat ohjanneet noin 13,7 biljoonaa Etelä-Korean wonia (10,3 miljardia Yhdysvaltain dollaria) julkisista varoista Hynixille. GNP piti lisäksi Korean viranomaisten määräyksestä toteutettua Hynixin ja LG Semiconin yhdistymistä Hynixin myöhempien vaikeuksien syynä. Tämä toimenpide tehtiin GNP:n mielestä markkinaperiaatteista lainkaan välittämättä. Eräs Korean virkamiehistä totesi puolustaessaan viranomaisten toimenpiteitä Hynixin rahoittamiseksi, että ne tekivät vain sen, mikä oli tarpeellista Korealle strategisesti tärkeiden yritysten pelastamiseksi.

2. VEROVARAUKSET, -VAPAUTUKSET JA -HYVITYKSET

(27) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen ei esitetty huomautuksia, jotka olisivat voineet muuttaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 17-25 kappaleessa annettuja päätelmiä. Näin ollen kyseiset päätelmät vahvistetaan. Koska kaikki Samsungille annetut tuet olivat vähämerkityksisiä, siihen ei pitäisi kohdistaa tasoitustoimenpiteitä.

3. 800 MILJARDIN ETELÄ-KOREAN WONIN SUURUINEN SYNDIKOITU LAINA (TAMMIKUU 2001)

(28) Kuten väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitettiin, päädyttiin väliaikaisesti siihen tulokseen, että tuen olemassaolosta ei löytynyt riittävästi näyttöä ja sen vuoksi päätettiin, että kyseinen ohjelma ei johda tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon. Eräät asianomaiset osapuolet olivat eri mieltä ja ovat pyytäneet alustavan päätelmän uudelleentarkastelua. Niiden mielestä tavallisissa markkinaolosuhteissa yritys, joka on vastaavanlaisessa taloudellisessa tilanteessa kuin Hynix, ei olisi saanut rahoitusta kaupallisista lähteistä.

(29) Eräs asianomaisista osapuolista väitti, että Hynix ei ollut luottokelpoinen toimenpiteen aikana, joten Korean viranomaisten määräys oli ainoa syy siihen, että velkojat päättivät jatkaa Hynixin luotottamista. Näin ollen ne väittivät, että lainasta koitui etua Hynixille ja että sen vaikutus olisi kokonaisuudessaan tasoitettava. Lisäksi kyseinen osapuoli väitti, että syndikoidusta lainasta koitui etua Hynixille myös sen vuoksi, että lainaa ei olisi voitu myöntää ilman rahoitustarkastuskomission (Financial Supervisory Commission(10), "FSC") selektiivistä luopumista lakisääteisistä luottorajoista. Korean hallitus määräsi FSC:n nostamaan tiettyjen pankkien lakisääteisiä luottorajoja varmistaakseen, että 800 miljardin Etelä-Korean wonin suuruiseen lainaan oli riittävästi osallistujia.

(30) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen saatiin lisää tietoja Korean viranomaisten FCS:lle suuntautuvista määräyksistä nostaa eräiden syndikoituun lainaan osallistuvien pankkien lakisääteisiä luottorajoja. Komission tästä toimenpiteestä tekemiä alustavia päätelmiä olisi sen vuoksi arvioitava uudelleen uusien tietojen valossa. Asianomaisia osapuolia, Hynixiä ja Korean viranomaisia, pyydettiin erityisesti tekemään huomautuksia esille tulleista uusista tiedoista, ja niiden huomautukset on otettu huomioon tämän toimenpiteen uudelleen arvioinnissa.

(31) Korean pankkilain 35 artiklassa todetaan seuraavaa: "no financial institution shall extend credits exceeding 25/100 of the relevant financial institution's equity capital to the same individual, corporation and person, or 20/100 to the same individual or corporation"(11) (yksikään rahoituslaitos ei saa myöntää luottoa, joka on suurempi kuin 25/100 kyseisen rahoituslaitoksen omasta pääomasta, samalle yksilölle, yritykselle tai henkilölle, tai 20/100 samalle yksilölle tai yritykselle). FSC voi kuitenkin antaa suostumuksensa näiden enimmäistasojen ylittämiseen pankkilain täytäntöönpanoasetuksen 20 artiklan 3 kohdan nojalla, jossa luetellaan ne erityistapaukset, joissa tällainen suostumus voidaan antaa. Ilman FSC:n suostumusta pankit eivät voi ylittää pankkilaissa säädettyjä enimmäistasoja.

(32) Talous- ja valtionvarainministeriö lähetti 28 päivänä marraskuuta 2000 talous- ja valtionvarainministerin allekirjoittaman kirjeen Korea Export Insurance Corporationin ("KEIC") ja KEB:n pääjohtajille. Kirjeessä lähetettiin lopputulokset keskustelusta, joka käytiin "Hyundai Electronicsin(12) käteispulan helpottamisesta". Tämä oli eräänä keskustelunaiheena talousministerien samana päivänä (28 päivänä marraskuuta) pitämässä kokouksessa. Kirjeessä määrätään vastaanottajia varmistamaan, että päätetyt toimenpiteet suoritetaan täydessä mitassaan. Kirjeessä todetaan myös, että aloite Hynixin tukitoimenpiteistä tuli rahoitustarkastuslaitokselta (Financial Supervisory Service, FSS). Kirjeessä kehotetaan KEB:tä pyytämään luottorajojen ylitystä velkojina toimivien rahoituslaitosten puolesta, mikä talousministerien keskustelujen tulosten valossa saisi FSC:n erityisluvan. Ministeri velvoitti näin ollen KEB:n hakemaan ylitystä ja FSC:n hyväksymään tällaisen hakemuksen.

(33) Joulukuussa 2000 KEB jätti luottorajojen ylitystä koskevan pyynnön Hynixin rahoituksen osalta sekä samanlaiset pyynnöt Korea First Bankin ("KFB") ja KDB:n osalta. FSC:n päätöksessä selitettiin, että kyseiset pankit aikovat myöntää Hynixille syndikoidun lainan ja D/A-järjestelyn ("documents against acceptance" eli asiakirjat hyväksymistä vastaan). FSC hyväksyi nämä pyynnöt täytäntöönpanoasetuksen 20 artiklan 3 kohdan 1.3 alakohdan nojalla. Kyseinen säännös antaa FSC:lle mahdollisuuden korottaa rajoja "silloin kun tämä sen mielestä on välttämätöntä teollisuuden kehittymisen kannalta ... tai kansallisen elämän vakauden kannalta". Säännös koskee julkista etua ja osoittaa, että Korean viranomaisten puolelta lisäluoton myöntämisessä oli kyse julkisesta edusta.

(34) Asiaa koskevan FSC:n kokouksen pöytäkirjan mukaan FSC:n jäsenet hyväksyivät luottorajan ylittämisen Hynixin rahoittamiseksi, koska Hynix oli liian suuri ja tärkeä, jotta sen annettaisiin kaatua. Pöytäkirjassa todetaan seuraavasti: "Puolijohdeteollisuus on strateginen teollisuuden ala; Hynixin yhdistyttyä LG Semiconin kanssa vuonna 1999 sen osuus kansainvälisistä puolijohdemarkkinoista on ollut 20 % ja Korean viennistä 4 %. Hynix työllistää alalla 24000 työntekijää ja mukana olevat muut 2500 yritystä yli 150000 työntekijää. Syndikoidun lainan ja D/A-rahoituksen tukeminen edistäisi Korean kansainvälistä kilpailukykyä. Näin ollen elektroniikkateollisuutta koskevan politiikan edistämiseksi on FSC:n mielestä syytä korottaa luottorajaa"(13).

(35) Ilman luottorajojen korottamista olisi edellä mainittujen kolmen pankin ollut mahdotonta osallistua syndikoituun lainaan. Ne olisivat rikkoneet pankkilain mukaisia velvoitteitaan. Määrätessään FSC:n hyväksymään ylityksen ja KEB:n anomaan tällaista ylitystä Korean viranomaiset velvoittivat tosiasiassa pankit myöntämään lainoja tavalla, jolla nämä eivät muutoin olisi voineet toimia Korean pankkialan lainsäädäntöä noudattaessaan. Luottorajoja oli selvästikin nostettava Hynixin rahoittamisen vuoksi. Kun Korean viranomaisia ja Hynixiä pyydettiin erityisesti toimittamaan huomautuksia niistä uusista tiedoista, jotka kertoivat Korean viranomaisten määräyksistä luottorajojen nostamiseksi, kumpikaan ei huomautuksissaan todennut, että saatavilla olisi ollut muita rahoituslähteitä Hynixiä varten toimenpiteiden aikaan. Lisäksi kumpikaan osapuoli ei ilmaissut kyseistä mahdollisuutta tutkimuksen muissakaan vaiheissa.

(36) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 55-59 kappaleessa esitettyjen päätelmien mukaisesti, jotka täten vahvistetaan, KDB:n katsotaan olevan perusasetuksen 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu julkinen toimielin. KEB:n ja KFB:n kummankin osallistumista syndikoituun lainaan 100 miljardilla Etelä-Korean wonilla pidetään Korean viranomaisen määräyksestä tapahtuneena sen pyrkiessä julkisen politiikan tavoitteiden mukaisesti helpottamaan Hynixin taloudellista tilannetta teollisuuden kehityksen edistämiseksi. Näin ollen Korean viranomaiset määräsivät ne tässä tapauksessa huolehtimaan Korean viranomaisille tavallisesti kuuluvasta tehtävästä. Täytäntöönpanoasetuksen edellä mainitun säännöksen käyttäminen osoittaa myös, että luottorajojen nostamista pidettiin julkisen edun mukaisena. Lisäksi Korean viranomaisten toimet osoittavat, että lisäluoton myöntämistä pidettiin julkisen edun mukaisena, mikä kuuluu viranomaisten tavallisesti noudattamaan käytäntöön. Näin ollen pankkien osallistuminen syndikoituun lainaan täyttää johdanto-osan 15 kappaleen kriteerit. Tästä puolestaan seuraa, että nämä toimenpiteet ovat KDB:n osalta perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa ja KEB:n ja KFB:n osalta 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitettua julkisen viranomaisen myöntämää taloudellista tukea.

(37) Perusasetuksen 5 artiklan mukaisesti tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen määrä lasketaan vastaanottajalle koituvan edun mukaan. Kyseisen kolmen pankin osallistuminen syndikoituun lainaan antaa Hynixille edun, joka on määrältään yhtä suuri kuin lakisääteisten luottorajojen ylitys, sillä kyseisen määrän Hynix saattoi saada ainoastaan rajojen nostamisen ansiosta. Jos rajoja ei olisi nostettu, kyseessä olevat pankit eivät olisi myöntäneet Hynixille kyseistä määrää. Ei ollut mitään viitteitä siitä, että toimenpiteiden aikana Hynix olisi voinut saada samanlaista rahoitusta muista lähteistä. Näin ollen luottorajat ylittäneitä määriä pidetään tukina. Koska nämä tuet ovat tilapäisiä ja ne myönnettiin vain yhdelle yritykselle, ne ovat perusasetuksen 3 artiklan mukaan erityisiä ja sen vuoksi tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavia. KDB:n ja KEB:n osuudet syndikoidusta lainasta on jo asetettu tasoitustoimenpiteiden alaisiksi osana lokakuun 2001 toimenpiteitä. Kaksikertaisen laskennan välttämiseksi osuuksia ei aseteta tasoitustoimenpiteiden alaisiksi tammikuussa 2001 myönnetyn syndikoidun lainan yhteydessä. KFB:n osuus lakisääteisen luottorajan ylittävästä lainasta on puolestaan sellainen, että käytettävissä olevat tiedot osoittavat luottorajojen nostamisesta koituneiden etujen olevan merkityksettömiä. Sen vuoksi sitä ei aseteta tasoitustoimenpiteiden alaiseksi tässä yhteydessä.

4. KEIC:N TAKUU 600 MILJOONAN YHDYSVALTAIN DOLLARIN SUURUISELLE VIENTILUOTTOMÄÄRÄLLE (TAMMIKUU 2001)

(38) Kuten väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitettiin, päädyttiin väliaikaisesti siihen tulokseen, että tuen olemassaolosta ei löytynyt riittävästi näyttöä ja sen vuoksi päätettiin, että kyseinen toimenpide ei johda tasoitustoimenpiteisiin. Eräät asianomaiset osapuolet olivat eri mieltä ja pyysivät alustavan päätelmän uudelleentarkastelua.

(39) Eräs osapuolista esitti, että toimenpiteestä saatua, tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavaa etua ei pitäisi perustaa Hynixiltä perittyihin vakuutusmaksuihin kuten väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa tehtiin. Kyseinen osapuoli katsoi sen sijaan, että etu syntyi siinä, että Hynix ei olisi markkinoilla saanut luottorajaansa korotetuksi. Sitä korotettiin ainoastaan, koska Korean viranomaiset velvoittivat KEIC:n (Korea Export Insurance Corporation) takaamaan korotuksen.

(40) Saatavilla olevien tietojen mukaan pankit korottivat D/A-järjestelyn (asiakirjat hyväksymistä vastaan) luottorajaa ainoastaan se vuoksi, että KEIC takasi tämän korotuksen. Lisäluotto oli riippuvainen takauksesta. Väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa Hynixin takauksesta maksamat vakuutusmaksut tutkittiin eikä näyttöä tuesta löytynyt sillä perusteella. Väliaikaisten toimenpiteiden aikana saatavilla ei ollut vakuuttavaa näyttöä siitä, että Korean viranomaiset olisivat velvoittaneet KEIC:n antamaan kyseisen takuun. Korean viranomaisia oli pyydetty kyselylomakkeessa antamaan yksityiskohtaiset tiedot viranomaisten tai virkamiesten osallisuudesta Hynixille annetun takuun hankkimisessa sekä asiaa koskevista kokouksista. Erityisesti pyydettiin selvitystä FSS:n(14) roolista takuun hankintaprosessissa. Samat kysymykset esitettiin Korean viranomaisille, FSC:lle/FSS:lle ja KEIC:lle tarkastuskäynnin yhteydessä. Nämä osapuolet selvittivät vastauksissaan, että Korean viranomaiset ja FSC/FSS eivät saaneet puuttua Hynixille annettua takuuta koskevaan päätöksentekoprosessiin.

(41) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen saatiin kuitenkin uusia tietoja, jotka koskivat Korean viranomaisten osuutta sen velvoittaessa KEIC:n takaamaan D/A-järjestelyn 600 miljoonan Yhdysvaltain dollarin korotuksen. Tästä toimenpiteestä tehtyjä alustavia päätelmiä olisi sen vuoksi arvioitava uudelleen uusien tietojen valossa. Asianomaisia osapuolia, Hynixiä ja Korean viranomaisia, pyydettiin erityisesti tekemään huomautuksia esille tulleista uusista tiedoista, ja niiden huomautukset on otettu huomioon tämän toimenpiteen uudelleen arvioinnissa.

(42) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 32 kappaleessa esitettyjen päätelmien mukaisesti, jotka täten vahvistetaan, KEIC:n katsotaan olevan julkinen toimielin. Lisäksi edellä johdanto-osan 32 kappaleessa esitetyn mukaisesti talous- ja valtiovarainministeri lähetti kirjeen KEIC:n ja KEB:n pääjohtajille. Kirjeen toisessa kappaleessa todetaan seuraavaa: "D/A-järjestelyn taattujen luottojen osalta KEIC ottaa väliaikaisesti hoitaakseen siirtokelvottomien D/A-luottojen vakuutuksen". Kauppa-, teollisuus- ja energiaministeri lähetti KEIC:n toimitusjohtajalle 30 päivänä marraskuuta 2000 samanlaisen kirjeen, jossa KEIC:tä pyydettiin "toimimaan asian mukaisesti".

(43) Uusi kirje lähetettiin samoille henkilöille eli KEIC:n pääjohtajalle ja KEB:n pääjohtajalle 10 päivänä tammikuuta 2001. Kirjeen oli allekirjoittanut kolme Korean ministeriä: talous- ja valtiovarainministeri, kauppa-, teollisuus- ja energiaministeri sekä suunnittelu- ja budjettiministeri. Kirjeessä esitettiin Hynixin D/A-rahoituksen hankintaa koskevien keskustelujen tulokset, joihin oli päädytty 9 päivänä tammikuuta 2001 pidetyssä talousministerien kokouksessa. Tulokset olivat seuraavanlaiset: "1. Saada KEIC vakuuttamaan 600 miljoonan Yhdysvaltain dollarin kokonaismäärään asti Hynixin D/A-asiakirjat, jotka velkojapankit hankkivat 30. kesäkuuta 2001 mennessä. 2. Mikäli tässä yhteydessä KEIC:n rahastossa ei ole riittävästi maksukapasiteettia, erillisestä rahoituslähteestä tullaan antamaan tukea." Korean viranomaiset sitoutuivat näin korvaamaan KEIC:lle, jos se joutuisi maksamaan takuun eikä pystyisi tekemään sitä omista riskivarauksistaan.

(44) Saatavilla olevat tiedot osoittavat, että KEIC:n mielestä tuohon aikaan Hynix oli teknisesti maksukyvytön. Eräs KEIC:n johtotason henkilöistä totesi 1 päivänä joulukuuta 2000 johtokunnan kokouksessa, että "me ryhdyimme tukemaan tätä liiketointa teollisuus- ja resurssiministerin määräyksestä"(15). Tämä jälkeen useat ministerit kehottivat KEIC:tä takaamaan D/A-korotuksen. Johdanto-osan 35 kappaleessa esitetään tämän päätöksen pohjana olevat julkiseen politiikkaan perustuvat syyt, sellaisina kuin FSC ne esitti toimenpiteitä käsitelleessä kokouksessa. KEIC tuki näitä toimenpiteitä ainoastaan Korean viranomaisten määräyksestä. Takuu oli olennainen lainan edellytys, koska pankit korottivat luottorajaa ainoastaan sillä ehdolla, että korotuksella oli takuu. Laina siis annettiin takuun seurauksena.

(45) KEIC antoi takuun Korean viranomaisten erityisestä määräyksestä niiden pyrkiessä julkisen politiikan tavoitteiden mukaisesti helpottamaan Hynixin vaikeaa taloudellista tilannetta teollisuuden kehityksen edistämiseksi. Huolimatta siitä, että KEIC on julkinen toimielin, Korean viranomaiset määräsivät sen erikseen huolehtimaan Korean viranomaisille tavallisesti kuuluvasta tehtävästä ja käytännöistä. Tästä puolestaan seuraa, että tämä takuu on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i ja iv alakohdassa tarkoitettua julkisen viranomaisen myöntämää taloudellista tukea. Takuusta koitui Hynixille etua, sillä ilman sitä Hynix ei olisi voinut saada 600 miljoonan Yhdysvaltain dollarin suuruista D/A-rahoituksen korotusta. Samaan aikaan Korean viranomaisten vakuutus siitä, että KEIC saisi korvauksen, jos maksaminen laiminlyötäisiin, osoitti, että Hynixin maksama vakuutusmaksu ei kata KEIC:n D/A-korotuksen takaamiseen liittyvää riskiä ja se ei sen vuoksi ole kaupallinen toimi. Korean viranomaiset ottivat tosiasiassa vastatakseen Hynixin mahdollisen maksukyvyttömyyden aiheuttamasta riskistä vaatimatta siitä mitään korvausta. Käytettävissä olevien tietojen mukaan pankit eivät olisi myöntäneet D/A-järjestelyä ilman takuuta. Ei ole myöskään tiedossa, että Hynix olisi voinut saada vastaavaa rahoitusta muista lähteistä. Kyseisestä takuusta, ilman että riittävä vakuutusmaksu olisi maksettu, koitui siten etua Hynixille perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Perusasetuksen 6 artiklan c kohdan säännökset huomioon ottaen D/A-korotuksen takaaminen on tosiasiassa avustus, sillä Hynix ei olisi voinut saada mitään vastaavaa kaupallista lainaa ilman takuuta. Hynixille koitunut etu ja näin ollen tuen määrä on sama kuin D/A-korotuksen määrä eli 600 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

(46) Lopullisten tietojen ilmoittamisen jälkeen tekemissään huomautuksissa Korean viranomaiset ja Hynix väittivät, että KEIC ei antanut Hynixille varoja, vaan ainoastaan vakuutuksen, ja että Hynix maksoi pankeille markkinakoron D/A-rahoituksesta. Sen vuoksi Hynixille toimenpiteestä koituvan edun olisi pitänyt olla Hynixin D/A-rahoituksesta maksaman määrän ja sen määrän välinen ero, jonka se olisi maksanut ilman KEIC:n antamaa takuuta. Tältä osin todetaan, että Hynixille koitunut etu on niiden lainojen kokonaismäärä, joita ei olisi myönnetty kokonaisuudessaan tai osittain ilman KEIC:n takuuta, josta Korean viranomaiset ottivat vastuun. Ei ollut viitteitä siitä, että Hynixillä oli tuohon aikaan käytettävissään vaihtoehtoinen rahoituslähde ilman takuuta, eikä Hynix koskaan ottanut esiin kyseistä mahdollisuutta. Sen vuoksi osapuolten pyytämää kustannusten vertailua varten ei ole vertailuarvoa. Lisäksi Hynix ei maksanut ylimääräistä vakuutusmaksua Korean viranomaisten kokonaisuudessaan takaamien lainojen täyden määrän osalta. Näissä olosuhteissa Hynixille koituneen edun katsotaan olevan Korean viranomaisten tuella myönnetty takuu täysimääräisenä.

(47) Koska D/A-järjestely on vientiluottojärjestely ja se on sen vuoksi riippuvainen vientituloksesta, kyseinen 600 miljoonan Yhdysvaltain dollarin suuruinen tuki on erityinen perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä ja sen vuoksi tasoitustullin käyttöönoton mahdollistava. Koska kyseessä on vientituki, sen määrä olisi kohdennettava viennin liikevaihtoon tuen määrän laskemiseksi tasoitustulleja koskevissa tutkimuksissa annettujen yhteisön ohjeiden, jäljempänä "laskentaohjeet"(16) F jakson b alakohdan i alakohdan mukaisesti. Käyttämällä väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 67 ja 108 kappaleessa selitettyä laskentamenetelmää, mutta kohdentamalla tuki viennin liikevaihtoon kokonaisliikevaihdon sijasta, koska kyseessä on vientituki, tuen määräksi saadaan 5,1 prosenttia.

5. KDB:N DEBENTUURIOHJELMA (TAMMIKUU 2001)

(48) Väliaikaisen tasoitustullin käyttöönottoa koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen Hynix, Korean viranomaiset ja KDB esittivät huomautuksia KDB:n debentuuriohjelmaa koskevista komission päätelmistä.

a) Toimenpiteestä saatu etu

(49) Ensinnäkin Hynix, Korean viranomaiset ja KDB väittivät, että KDB:n debentuuriohjelma oli väliaikainen toimenpide, jonka tarkoituksena oli normalisoida joukkovelkakirjamarkkinat eikä siitä koitunut etua Hynixille. Ne väittivät, että ohjelmasta ei koitunut etua, sillä sitä sovellettiin Hynixiin vallitsevilla markkinaehdoilla ja koroilla. Hynix väitti lisäksi, että koska se sai syndikoidun lainan tammikuussa 2001 ja uutta pääomaa maailmanlaajuisten talletustodistusten (global depository receipt), jäljempänä "GDR-todistusten", kautta toukokuussa 2001, ei voida väittää, että se ei voinut jälleenrahoittaa joukkovelkakirjojaan markkinoilla.

(50) Mitä tulee siihen väitteeseen, että KDB:n debentuuriohjelmasta ei koitunut etua Hynixille, koska ohjelma toteutettiin vallitsevilla markkinakoroilla, todetaan, että KDB:n kyselylomakkeessa antamien tietojen mukaan KDB:n debentuuriohjelman mukaisesti liikkeeseen laskettuihin uusiin joukkovelkakirjoihin siirtymisen jälkeen korot olivat huomattavasti alhaisemmat kuin alunperin. Tammikuussa 2001 liikkeeseen laskettujen joukkovelkakirjojen osalta ero oli noin 50 prosenttia alaspäin, mikä edusti 10 prosenttiyksikköä. Näin oli siitä huolimatta, että tavanomaisissa markkinaolosuhteissa joukkovelkakirjoilla, jotka jälleenrahoitetaan sen johdosta, että yrityksen ennakoidaan jättävän ne maksamatta, on korkeammat korot kuin alkuperäisillä joukkovelkakirjoilla, mikä heijastaa suurempaa ennakoitua riskiä siitä, että niitä liikkeelle laskeva yritys ei aio maksaa niitä(17). Käytettävissä olevat todisteet osoittavat siten, että KDB:n debentuuriohjelmassa sovelletut korot eivät vastanneet markkinakorkoja.

(51) Mitä tulee siihen väitteeseen, että Hynix olisi voinut jälleenrahoittaa joukkovelkakirjansa markkinoilla erityisesti syndikoidun lainan ja toukokuussa liikkeeseen laskemiensa GDR-todistusten kautta, todetaan, että joukkovelkakirjat ja lainat eroavat toisistaan erittäin paljon eikä niitä voi suoraan verrata. Korean joukkovelkakirjamarkkinoilla sovellettiin äärimmäisen ankaria ehtoja vuonna 2001 ja yritykset, joiden luottokelpoisuus oli keskinkertainen, eivät pystyneet jälleenrahoittamaan joukkovelkakirjojaan markkinoilla. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 61 kappaleessa selitettiin, Korean viranomaiset itse myönsivät tämän kyselylomakevastauksessaan. Myös muut asiakirjat todistavat tämän tosiseikan(18). Heinäkuusta 2000 lähtien joukkovelkakirjamarkkinoiden rahoitusehdot kiristyivät huomattavasti. Tämä kuvasti sijoittajien suurempaa yritysten luottoriskien huomioon ottamista talouskasvun kääntyessä jyrkkään laskuun ja vuonna 1998 tai aikaisemmin liikkeeseen laskettujen, erääntymässä olleiden joukkovelkakirjojen suurta määrää. Tämä johti laajaan "laatutaisteluun" paikallisilla joukkovelkakirjamarkkinoilla(19). Korean viranomaiset totesivat kyselylomakevastauksessaan myös, että syy KDB:n debentuuriohjelman perustamiselle oli eräiden yritysten, joiden luottokelpoisuus oli keskinkertainen, auttaminen jälleenrahoittamaan erääntyviä joukkovelkakirjojaan, sillä se ei olisi ollut niille mahdollista markkinoilla. Lisäksi on todettava, että Hynixin luottokelpoisuusluokitusta alennettiin investointiluokasta BBB- spekulatiiviseen luokkaan BB+ 22 päivänä tammikuuta 2001, mikä teki sen tilanteesta vieläkin vaikeamman.

(52) Lisäksi on käsiteltävä kysymystä siitä, olisiko Hynix voinut jälleenrahoittaa joukkovelkakirjansa ulkomaisilla joukkovelkakirjamarkkinoilla. Ei kuitenkaan ole olemassa tietoja, jotka osoittaisivat tämän olleen mahdollista. Tutkimuksen aikana Hynix ei ottanut esiin kyseistä mahdollisuutta eikä se koskaan todennut yrittäneensä jälleenrahoittaa joukkovelkakirjojaan ulkomaisilla markkinoilla. On todettava, että kyseistä mahdollisuutta ei myöskään tue se, että kansainvälinen luokituslaitos Standard and Poor's luokitteli Hynixin spekulatiiviseen luokkaan B tammikuussa 2001.

(53) Hynixin joukkovelkakirjoja erääntyi vuonna 2001 yli 3 biljoonan Etelä-Korean wonin arvosta(20). Se sai 800 miljardin Etelä-Korean wonin suuruisen syndikoidun lainan velkojapankeiltaan tammikuussa 2001. On pantava kuitenkin merkille, että se oli pyytänyt 1 biljoonan Etelä-Korean wonin suuruista lainaa, mutta pankit halusivat myöntää sille ainoastaan 800 miljardin Etelä-Korean wonin suuruisen lainan. Osa tästä määrästä, 300 miljardia Etelä-Korean wonia, myönnettiin, kuten johdanto-osan 30-37 kappaleessa selitettiin, Korean viranomaisten ohjauksessa siten, että ne määräsivät FSC:n nostamaan joidenkin pankkien lakisääteisiä luottorajoja; kyseiset pankit eivät olisi voineet antaa lainaa Hynixille ilman tätä Korean viranomaisten toimenpidettä. Sama pätee kyseisiin pankkeihin myös sen jälkeen, kun syndikoitu laina oli myönnetty: ne eivät saaneet myöntää lainaa Hynixille, ellei niiden luottorajoja olisi jälleen nostettu erityistä liiketointa varten. On huomattava, että näiden kolmen pankin joukossa olivat kaksi suurinta Hynixin velkojaa, KEB ja KDB. Tämä osoittaa, että Hynix oli käyttänyt loppuun mahdollisuutensa saada pankkilainaa. Ei ole mitään viitteitä siitä, että Hynix olisi voinut lainata lisävaroja ottaen huomioon sen huomattavan määrän, jonka se olisi tarvinnut maksaakseen erääntyvät joukkovelkakirjansa. Tutkimuksen aikana Hynix ei koskaan ottanut esiin mahdollisuutta hankkia tarvittava rahoitus lainan muodossa muilta pankeilta markkinoilla toimenpiteiden aikana tai edes yrittäneensä saada sitä.

(54) Mitä tulee pankkien osallistumiseen KDB:n debentuuriohjelmaan, on huomattava, että käytettävissä olevien tietojen mukaan 4 päivänä tammikuuta 2001 FSC myönsi luottorajoja koskevan yhteisen poikkeusluvan kaikille KDB:n debentuuriohjelmaan osallistuville pankeille. FCS totesi, että tammikuussa 2001 myönnetty poikkeuslupa osallistumiseksi KDB:n nopean aikataulun ohjelmaan oli erilainen kuin muut poikkeusluvat siinä, että FSC antoi ennakkoluvan kaikille pankeille KDB:n, joka on Korean julkinen toimielin, jättämän anomuksen perusteella.(21) Pankkien osallistuminen KDB:n debentuuriohjelmaan oli siten mahdollista ainoastaan poikkeusluvan perusteella, joka tässä tapauksessa myönnettiin tulkitsemalla täytäntöönpanoasetusta erittäin joustavasti. Tämä mahdollisti FSC:n luopua lainarajoista tietyissä olosuhteissa.

(55) Käytettävissä olevat tiedot osoittavat myös, että pankit eivät osallistuneet KDB:n debentuuriohjelmaan kaupallisista syistä, vaan että Korean viranomaiset, jotka olivat huolissaan Hynixin mahdollisen konkurssin makrotaloudellisista seurauksista, määräsivät ne osallistumaan ohjelmaan(22). Tästä osoituksena on KFB:n tapaus: KFB, josta 51 prosenttia omistaa yhdysvaltalainen Newbridge Capital, hylkäsi Korean viranomaisten kehotuksen osallistua KDB:n debentuuriohjelmaan 4 päivänä tammikuuta 2001. KFB arvioi, että Hynixille annettava lisäluotto ei ollut kaupallisesti perusteltua. KFB:n toimitusjohtaja totesi, että päätös perustui voiton tavoittelun periaatteisiin. Maksukyvyttömien yritysten joukkovelkakirjojen osto saattaisi pankin yhä suurempiin hallinnollisiin vaikeuksiin(23). FSS totesi, että se pyytää KFB:tä ottamaan Hyundain joukkovelkakirjoja vielä kerran. Jos pankki ei vieläkään suostuisi tähän ja se johtaisi etuyhteydessä olevien yritysten konkurssiin, FSS pitäisi pankkia vastuullisena(24). KFB:n yhä vastustaessa FSS varoitti, että jos se ei noudata määräystä, se voi menettää asiakkaansa(25). Seuraavana päivänä sen jälkeen, kun KFB hylkäsi Korean viranomaisten pyynnön, FSS nosti 77 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria KFB:n tililtä(26). Bloombergin mukaan Korean viranomaiset uhkasivat jopa vaatia, että KFB:n tärkeimmät yritysasiakkaat lopettavat liikesuhteensa KFB:hen(27). Lopulta KFB antoi periksi Korean viranomaisten vaatimuksille ja osallistui toimenpiteisiin. Muistutetaan mieliin, että KFB ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa, koska se ei sallinut kyselylomakevastaustensa tarkistusta paikan päällä suoritettavalla käynnillä (ks. johdanto-osan 18 kappale).

(56) Mitä GDR-todistuksiin tulee, Hynix sai varoja pääomamarkkinoilta kyseisen välineen kautta kesäkuussa 2001. Tuohon aikaan kuitenkin 80 prosenttia sen KDB:n debentuuriohjelman kautta rahoitetuista joukkovelkakirjoista oli jo erääntynyt ja KDB oli ottanut ne haltuunsa ennen kesäkuuta 2001. GDR-todistukset eivät siten olleet hyödyllisiä joukkovelkakirjojen kannalta ja niiden rahoittamiseksi oli löydettävä toinen keino jo tammikuusta 2001 lähtien. GDR-todistukset eivät sen vuoksi ole sellaisenaan osoitus siitä, että Hynixillä olisi ollut pääsy pääomamarkkinoille tammikuussa 2001. Lisäksi ilman KDB:n debentuuriohjelmaa Hynix olisi jo mennyt konkurssiin, sillä se ei olisi pystynyt maksamaan kyseisiä joukkovelkakirjoja GDR-todistusten liikkeeseen laskun aikaan. On myös huomattava kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 73-76 kappaleessa selitetään, että Hynixin osakekurssi laski melkein välittömästi GDR-todistusten liikkeeseen laskun jälkeen kesäkuussa 2001 ja että Hynixin osakkeita ostaneet sijoittajat kärsivät huomattavia tappioita. Sen vuoksi sillä ei ollut mahdollisuuksia saada varoja kyseisellä tavalla, erityisesti ottaen huomioon sen, että sen velkojen kokonaismäärä oli yhä 7,2 biljoonaa Etelä-Korean wonia heinäkuussa 2001.

(57) Toimenpiteiden ajoitus on tärkeä tekijä. On korostettava, että sijoittajien päätökseen ostaa Hynixin GDR-todistuksia kesäkuussa on voinut vaikuttaa se, että suurin osa Hynixin erääntyvistä veloista poistettiin Korean viranomaisten aloitteesta käynnistetyllä KDB:n debentuuriohjelmalla tammikuun ja kesäkuun 2001 välisenä aikana. KDB:n debentuuriohjelma oli erittäin tunnettu ja siitä esitettiin paljon julkisia kommentteja. Hynixin GDR-todistusten tarjousasiakirjassa viitataan myös KDB:n debentuuriohjelmassa edelleen saatavana olevaan 2,9 biljoonan Etelä-Korean wonin suuruiseen määrään vuonna 2001 erääntyvien joukkovelkakirjojen jälleenrahoittamiseksi. Tämän seurauksena sijoittajien päätökseen sijoittaa Hynixiin kesäkuussa 2001 on voinut vaikuttaa luottamus siihen, että Korean viranomaiset varmistavat jatkossakin, että Hynix ei joudu konkurssiin(28). Tähän kohtaan viitataan myös väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 44 kappaleessa. Sen vuoksi käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että KDB:n debentuuriohjelma on voinut vaikuttaa sijoittajien päätökseen sijoittaa Hynixiin kesäkuussa 2001.

(58) Mitä tulee Hynixin väitteeseen, että sen joukkovelkakirjat jälleenmyytiin CBO/CLO(29)-ohjelmaan samoilla ehdoilla kuin muiden osallistujayritysten joukkovelkakirjat, on todettava, että voimassa olevan CBO/CLO-ohjelman ehdot olivat hyvin erilaiset ja niitä ei voitu soveltaa Hynixiin.

(59) CBO-ohjelma perustettiin lisäämään joukkovelkakirjarahoitusta suhteellisen pienille yrityksille, joiden luottokelpoisuusluokitus on alhaisempi. Ohjelmaa ei voitu soveltaa Hynixiin sen koon vuoksi. Lisäksi Hynix ei olisi voinut myydä samaa määrää joukkovelkakirjoja ohjelmaan, sillä enintään 10 prosenttia CBO/CLO-ohjelmaa tukevista joukkovelkakirjoista voi tulla yhdeltä yritykseltä. On myös huomioitava, että KDB osti kaikki Hynixin joukkovelkakirjat, myös ne, jotka oli väitteiden mukaan tarkoitettu CBO-ohjelmaan. Vielä KDB:n debentuuriohjelman päätyttyä KDB:llä oli Hynixin joukkovelkakirjoja, jotka oli tarkoitettu myytäviksi CBO-ohjelmaan. KDB myös viivästytti joukkovelkakirjojen myyntiä CBO-ohjelmaan ja säilytti itsellään KDB:n debentuuriohjelman joukkovelkakirjojen kontrollin myös sen jälkeen, kun ne oli otettu CBO-ohjelmaan, ja ohjasi niiden uudelleenjärjestelyä uusiksi pitkäaikaisiksi joukkovelkakirjoiksi, kun Hynix ei pystynyt maksamaan niitä niiden erääntyessä. Korean luottotakuurahasto (KCGF)(30) nosti myös CBO-joukkovelkakirjojen takuun tason 34 prosentista 53 prosenttiin KDB:n debentuuriohjelman velkakirjojen sisällyttämisen huomioon ottamiseksi. Sen vuoksi ei voida väittää, että Hynixin joukkovelkakirjoihin sovellettiin ohjelman tavanomaisia ehtoja. Niitä kohdeltiin tosiasiassa hyvin eri tavalla.

(60) Myös KDB:n debentuuriohjelman toiminta on hyvin erilainen verrattuna vastaaviin markkinoilla suoritettuihin liiketoimiin. Debentuuriohjelman mukaisesti KDB osti kaikki erääntyvät joukkovelkakirjat, muutti niiden koron paljon alhaisemmaksi kuin alkuperäisissä joukkovelkakirjoissa, siirsi 20 prosenttia niistä velkojapankeille ja 70 prosenttia CBO/CLO-ohjelmaan. Sovelletut ehdot, mukaan luettuna korotettujen valtion takuiden soveltaminen, erosivat huomattavasti CBO/CLO-ohjelman ehdoista. Joukkovelkakirjoja ei myyty julkisesti vaan ne siirrettiin velkojille yksityisesti. Tämä ei vastaa joukkovelkakirjojen jälleenrahoittamista markkinaehdoilla.

(61) KDB väitti myös, että KDB:n debentuuriohjelma ei ole tuki, sillä KDB tekee rahoitusta ja varojen käyttöä koskevat päätöksensä kaupallisilla perusteilla ja harjoittaa voittoa tavoittelevaa yritysrahoitukseen keskittyvää liiketoimintaa.

(62) Mitä tulee KDB:n väitteeseen siitä, että KDB:n debentuuriohjelma ei ole tuki johtuen KDB:n toiminnan luonteesta, todetaan, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen 55-59 kappaleessa esitetään syyt siihen, miksi KDB:n antama rahoitus on julkisen viranomaisen myöntämää taloudellista tukea perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Koska KDB:n esittämät huomautukset eivät ole tarjonneet sellaista uutta näyttöä, jonka vuoksi väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitettyä arviota olisi muutettava, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 55-59 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.

(63) Ottaen huomioon johdanto-osan 50-62 kappaleessa esitetyt tiedot KDB:n debentuuriohjelmasta voidaan katsoa koituneen etua Hynixille pitäen mielessä myös sen, että vastaavaa rahoitusta ei ollut markkinoilla saatavissa. Hynix ei pystynyt rahoittamaan erääntyviä joukkovelkakirjojaan pankkilainoilla, koska se ei voinut saada lainaa ennestään suurten velkojensa vuoksi velkojapankeistaan ja koska sen heikon taloudellisen tilanteen vuoksi muut pankit eivät myöntäneet sille lisäluottoa. Joukkovelkakirjojen jälleenrahoittaminen joukkovelkakirjamarkkinoilla ei ollut mahdollista sen heikon luottokelpoisuusluokituksen vuoksi, minkä takia sen erääntyviä joukkovelkakirjoja ei voitu hyväksyä markkinoilla kuten Korean viranomaisten kyselylomakevastauksessa myönnettiin. Näistä syistä vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 61 kappaleessa esitetyt edun olemassaoloa ja sen vuoksi tuen olemassaoloa koskevat päätelmät.

b) Erityisyys

(64) Toiseksi Hynix, Korean viranomaiset ja KDB väittivät myös, että KDB:n debentuuriohjelma ei ollut erityinen. Hynixin mukaan komissio ei ollut selittänyt ohjelman ehtoja koskevan analyysin avulla miksi se katsoi, että pelkästään sitä seikkaa, että useat Hyundai-yritykset osallistuivat ohjelmaan, voidaan pitää näyttönä Hynixin saaman tuen erityisyydestä. Hynix väitti myös, että KDB:n debentuuriohjelma ei ollut erityinen, koska Hynixin joukkovelkakirjat myytiin CBO/CLO-ohjelmaan samoilla ehdoilla kuin muiden osallistujayritysten joukkovelkakirjat.

(65) Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 62-64 kappaleessa selitetään pääteltiin, että vaikka KDB:n debentuuriohjelma ei ole lainsäädännöllisesti erityinen perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla, se on kuitenkin tosiasiallisesti erityinen perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla, koska kyseisen säännöksen neljästä ehdosta kolme täyttyivät: ohjelmaa käyttää rajoitettu määrä yrityksiä, sitä käyttävät pääasiallisesti tietyt yritykset ja tietyille yrityksille myönnetään suhteettoman suuria määriä tukia. Koska lainsäädäntöön perustuvaa erityisyyttä ei väitetty esiintyvän, ohjelman ehtojen lisäanalyysi ei ole tarpeen. Kuitenkin niiden yritysten määrä, jotka kyseisten kriteereiden mukaan ovat tukikelpoisia, on merkityksellinen. Tosiasiallisen erityisyyden osalta pääteltiin, että ohjelmaa käytti ainoastaan kuusi yritystä, joista neljä kuului Hyundai-konserniin, ja Hynix käytti 41 prosenttia ohjelman varoista. On huomattava, että käytettävissä olevien tietojen mukaan yli 200 korealaista yritystä olisi täyttänyt ohjelman valintakriteerit. Koska mahdollisia käyttäjiä oli näin paljon, se, että osallistujista suuri osa oli Hyundai-konsernin yrityksistä ja että Hynix käytti pääosan ohjelman kokonaisvaroista, täyttää selvästi perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaiset erityisyyskriteerit.

(66) Korean viranomaiset ja KDB väittivät myös, että osallistujayritysten valinta suoritettiin avoimesti ja puolueettomasti ja että se, että suuri osa Hyundai-yrityksiä osallistui ohjelmaan, oli ainoastaan sattumaa.

(67) Kyselylomakkeissa sekä Korean viranomaisia että KDB:tä pyydettiin antamaan pöytäkirjat niistä kokouksista, joissa yritysten valintaa ohjelmaan käsiteltiin, sekä kopio päätöksestä, jolla Hynix valittiin sekä syyt valintaan. Korean viranomaiset ja KDB totesivat, että kyseisiä asiakirjoja ei koskaan laadittu ja niitä ei sen vuoksi voitu antaa(31). Sen vuoksi ei ollut mahdollista tarkistaa, kuinka valintaprosessi suoritettiin ja kuinka valinnan suorittanut velkojarahoituslaitosten neuvosto (CFIC)(32) käytti päätäntävaltaansa osallistujia valitessaan.

(68) Käytettävissä olevien tietojen mukaan Korean viranomaiset käyttivät avoimesti päätäntävaltaansa valitakseen edunsaajaksi ennakolta Hynixin sekä keskittääkseen edun Hyundai-yrityksille. On huomattava, että KDB ilmoitti lehdistötiedotteessa ostavansa Hynixin erääntyvät joukkovelkakirjat sekä tammikuussa että tulevina kuukausina ennen kuin Hynix virallisesti valittiin osallistumaan ohjelmaan(33). Lisäksi KDB:n antamien tietojen mukaan CFIC tekee joka kuukausi erillisen päätöksen siitä, mitkä joukkovelkakirjat jälleenrahoitetaan. On merkille pantavaa, että KDB pystyi ilmoittamaan jo tammikuun alussa, että se jälleenrahoittaa Hynixin joukkovelkakirjat tulevina kuukausina.

(69) Sen jälkeen, kun ohjelman osanottajat julkistettiin, esitettiin paljon kritiikkiä valintaprosessin avoimuuden puutteesta sekä tukikelpoisuuden tarkastelun puuttumisesta(34). Muut yritykset, kuten Hanwha- ja Hanjin-konsernien ja Dongkuk Steelin tytäryhtiöt, olivat luottokelpoisuuden (BBB) ja samaan aikaan erääntyvien joukkovelkakirjojen määrän osalta samanlaisessa tilanteessa kuin Hynix, mutta niitä ei valittu ohjelmaan. Valintaviranomaiset eivät antaneet mitään selitystä tai perustelua.

(70) Edellä esitetyistä syistä päätellään, että tässä tapauksessa perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan c alakohdan kriteerit täyttyvät, kuten komissio päätteli väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 ja 64 kappaleessa, minkä lisäksi KDB:n debentuuriohjelman päätellään olevan tosiasiallisesti erityinen 3 artiklan 2 kohdan c alakohdan lisäkriteerin perusteella eli sen perusteella, miten myöntävä viranomainen on käyttänyt päätäntävaltaansa tukipäätöstä tehdessään.

c) Tuen peruuttaminen

(71) Hynix väittää myös, että koska KDB:n debentuuriohjelma kesti ainoastaan yhden vuoden, tämä merkitsee ohjelman peruuttamista ja näin ollen ohjelma ei voi aiheuttaa tasoitustullien käyttöönottoa perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

(72) On huomattava, että KDB:n debentuuriohjelma on ainutkertainen, ei-toistuva tuki ja siitä koituu yritykselle etua sellaisenaan. Näin ollen kyseessä ei tässä yhteydessä voi olla peruuttaminen. Intiasta peräisin olevien PET-sirujen(35) tapauksessa, jonka Hynix esitti merkityksellisenä ennakkotapauksena, tuki oli toistuvaa tukea, joka oli sidottu tutkittavana olevan tuotteen vientiin. Kun vientitukiohjelma päätettiin, tuesta ei koitunut vientituotteelle enää etua. Tuen luonne on sen vuoksi hyvin erilainen ja PET-sirujen tapaus ei ole merkityksellinen KDB:n debentuuriohjelman arvioimisen kannalta.

(73) Edellä mainituista syistä ja koska KDB:n debentuuriohjelmasta koituva etu on kertaluonteista tukea, joka jaetaan viiden vuoden ajanjaksolle, ohjelman päättäminen ei peruuta tukea perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, koska se oli jo myönnetty ja kyseisestä avustuksesta koituu etua tuen jakamisessa käytetyn ajanjakson aikana.

d) Tuen laskeminen

(74) Tuen laskemisen osalta sekä Hynix että Korean viranomaiset väittivät, että komission olisi pitänyt verrata ohjelman korkoja markkinakorkoihin eikä kohdella lainoja avustuksina. Toiseksi Hynix väitti, että KDB:n osuus jälleenrahoitetuista joukkovelkakirjoista oli ainoastaan 10 prosenttia ja että ainoastaan näitä joukkovelkakirjoja tulisi pitää tukina. Koska KDB:n joukkovelkakirjat lisäksi järjestettiin uudelleen lokakuussa 2001, niitä ei pitäisi laskea kahteen kertaan tuen määrään.

(75) Korkojen vertailua koskevan ensimmäisen väitteen osalta komissio selitti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 66 kappaleessa syyt päätökseensä olla käyttämättä korkovertailua tuen määrän laskemisessa. Perusasetuksen 5 artiklan mukaisesti tuki määritellään vastaanottajalle koituvan edun mukaan. Kuten johdanto-osan 50-63 kappaleessa selitettiin, Hynixin saama etu ei koitunut KDB:n debentuuriohjelman koroista vaan siitä, että ilman KDB:n debentuuriohjelmaa se olisi joutunut maksamaan takaisin joukkovelkakirjansa ja koska sillä ei ollut varoja siihen, se olisi mennyt konkurssiin. Hynix ei voinut saada mitään muuta rahoitusta ja käytettävissä olevien tietojen mukaan se oli syynä KDB:n debentuuriohjelman perustamiseen. Hynixin saama etu koitui siitä, että KDB osti sen erääntyvät joukkovelkakirjat, kun mikään markkinaehtoja noudattava toimija ei halunnut antaa Hynixille varoja siihen. Näistä syistä KDB:n Hynixin joukkovelkakirjojen ostoon käyttämän määrän katsotaan muodostavan tuen.

(76) Mitä tulee lainojen kohteluun avustuksina, tilannetta on tarkasteltava myöntävän viranomaisen näkökulmasta toimenpiteiden aikana. Laskentaohjeiden E jakson b alakohdan v alakohdassa määrätään, että jos lainaa myönnettäessä myöntävä viranomainen on jo selvillä siitä, että se ei tule saamaan rahojaan takaisin, lainaa olisi kohdeltava avustuksena. Vaikka KDB:n debentuuriohjelman mukainen rahoitus ei ole tässä tapauksessa täysin sama kuin laina, on kyseessä hyvin samanlainen liiketoimi, joten samoja periaatteita olisi sovellettava. Kysymys kuuluu, oliko KDB:llä syytä uskoa, että se saisi rahansa takaisin vai ei. Käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että kun KDB otti kantaakseen Hynixin velan, oli selvää, että KDB ei saisi Hynixin joukkovelkakirjojen ostoon käyttämiään rahoja takaisin. Itse asiassa tiedoista käy ilmi, että KDB ei edes odottanut kulujensa takaisin saamista. KDB:n debentuuriohjelman kokonaistalousarvio oli alunperin 6,2 biljoonaa Etelä-Korean wonia, joista KDB oli jo käyttänyt melkein puolet, 2,9 biljoonaa, Hynixin joukkovelkakirjojen ostoon. Ohjelmaa ei perustettu voiton saamiseksi eikä edes kulut kattavan tuoton saamiseksi; valittujen yritysten joukkovelkakirjojen ostoon vain varattiin huomattava määrä rahaa. Vaikka KDB olisikin odottanut saavansa kulunsa takaisin, rahoitusta myönnettäessä oli selvää, että Hynix ei voisi maksaa määriä takaisin KDB:lle. Hynixillä oli jo ennestään huomattavasti velkaa ja KDB:n oli annettava rahoitus, koska Hynixillä ei ollut varoja maksaa erääntyviä joukkovelkakirjojaan eikä sillä ollut mahdollisuuksia saada kyseistä määrää markkinoilta joukkovelkakirjojen erääntyessä. Olisi myös huomattava, että Hynixin joukkovelkakirjoihin käytettäväksi tarkoitettu määrä oli alusta lähtien huomattava verrattuna Hynixin liikevaihtoon. 2,9 biljoonaa Etelä-Korean wonia oli enemmän kuin 70 prosenttia Hynixin vuoden 2001 liikevaihdosta.

(77) Hynix ei pystynyt maksamaan takaisin tätä uutta rahoitusta, mikä kävi selväksi ohjelman aikana, koska Hynixin tilannetta tarkasteltiin kuukausittain niiden päätösten yhteydessä, joita pankit tekivät siitä, mitkä joukkovelkakirjat ostetaan kunkin kuukauden aikana. Hynixin luottokelpoisuusluokitusta alennettiin 22 päivänä tammikuuta 2001 välittömästi sen jälkeen, kun se oli hyväksytty ohjelmaan ja uudelleen maaliskuussa ohjelman aikana. Hynixille tammikuun lopussa annettu spekulatiivinen luokitus olisi pitänyt ottaa huomioon jo silloin, kun tehtiin päätös tammikuussa ostettavista joukkovelkakirjoista. Maaliskuussa 2001 Hynix alennettiin luokkaan B-, minkä olisi pitänyt itse asiassa johtaa sen poistamiseen KDB:n debentuuriohjelmasta ohjelman ehtojen mukaisesti. Kumpanakin kyseisenä kuukautena KDB kuitenkin rahoitti Hynixin joukkovelkakirjat huolimatta yrityksen huononevasta tilanteesta, joka kävi ilmi sen luokituksen laskusta. Käytettävissä olevista tiedoista ei käy ilmi, että KDB olisi saanut takaisin enemmän kuin ne määrät, jotka Hynixin kuului maksaa ohjelman ehtojen mukaisesti(36). Alustavissa päätelmissä nämä määrät otettiin huomioon ja ne vähennettiin tuen määrästä, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 65 kappaleessa selitettiin.

(78) Hynixin toinen väite oli, että KDB:n osuus jälleenrahoitetuista joukkovelkakirjoista oli ainoastaan 10 prosenttia ja että ainoastaan näitä joukkovelkakirjoja tulisi pitää tukina. On muistettava, että tuki on julkisen viranomaisen myöntämää taloudellista tukea, josta koituu vastaanottajalle etua. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 48 kappaleessa todettiin ohjelman ensimmäisessä vaiheessa KDB ostaa suoraan kaikki ohjelman soveltamisalaan kuuluvat erääntyvät joukkovelkakirjat(37). Tästä taloudellisesta tuesta Hynixille koituva etu johtuu siitä, että KDB ostaa kyseiset joukkovelkakirjat Hynixin puolesta: tavanomaisten markkinaehtojen vallitessa Hynixin olisi itse pitänyt rahoitta nämä ostot. Tuen määrä määritellään edun määrän perusteella. Tätä päätelmää ei voi muuttaa se seikka, että ohjelman ehtojen mukaan KDB:n osuus joukkovelkakirjoista on lopulta ainoastaan 10 prosenttia, sillä KDB:n ennakkorahoitus oli paljon suurempi, minkä vuoksi se otti kantaakseen riskit ja velat, jotka liittyivät kaikkien jälleenrahoitettujen joukkovelkakirjojen ostoon.

(79) Kolmanneksi Hynix väitti, että koska KDB:n joukkovelkakirjat järjestettiin myöhemmin uudelleen lokakuussa 2001, niitä ei pitäisi laskea kahteen kertaan tuen määrään. On huomattava, että käytettävissä olevien tietojen tarkistaminen osoitti, että 59,4 miljardin Etelä-Korean wonin arvosta ohjelman soveltamisalaan kuuluvia joukkovelkakirjoja sisältyi todellakin osakkeiksi muunnettuun velkaan. Tämä määrä vähennettiin lokakuun 2001(38) toimenpiteiden kokonaismäärästä kuten johdanto-osan 166 kappaleessa selitetään. Hynix väitti myös, että osa pankkien KDB-joukkovelkakirjoista sisältyi pankkien kesäkuussa 2001 ostamiin vaihtovelkakirjoihin. Tämä KDB:n joukkovelkakirjojen määrä olisi siten vähennettävä vaihtovelkakirjojen määrästä kaksinkertaisen laskemisen välttämiseksi. On huomattava, että kesäkuussa 2001 ostettujen vaihtovelkakirjojen koko määrä muunnettiin osakkeiksi lokakuussa 2001 ja että kyseinen määrä, mukaan luettuna KDB:n joukkovelkakirjat, vähennetään sen vuoksi siitä kuten johdanto-osan 166 kappaleessa selitetään.

(80) Johdanto-osan 50-79 kappaleessa selitetyistä syistä päätellään, että KDB:n debentuuriohjelmasta koitui etua Hynixille, koska sen ei ollut mahdollista saada vastaavaa rahoitusta markkinoilla. Hynix ei voinut rahoittaa erääntyviä joukkovelkakirjojaan pankkilainoilla, koska sillä ei enää ollut mahdollisuuksia saada lainaa pankeilta ja joukkovelkakirjojen rahoittaminen joukkovelkakirjamarkkinoilla ei ollut mahdollista sen heikon luottokelpoisuusluokituksen takia. Sen vuoksi KDB:n debentuuriohjelmasta myönnettyä rahoitusta pidetään perusasetuksen 2 artiklassa tarkoitettuna tukena. Tuen todettiin olevan Hynixille tosiasiallisesti erityinen ja sen vuoksi tasoitustullin käyttöönoton mahdollistava perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti. Perusasetuksen 5 artiklan mukaisesti tuen määrä on edun määrä, joka on puolestaan ohjelmasta myönnetyn rahoituksen määrä. Sen vuoksi vahvistetaan KDB:n debentuuriohjelman osalta väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 67 kappaleessa esitetyt päätelmät ja 4,9 prosentin tuen määrä.

6. VELKOJAPANKKIEN OSTETTAVAKSI TARJOTUT JOUKKOVELKAKIRJAT, JOIDEN YHTEISARVO ON 1 BILJOONA ETELÄ-KOREAN WONIA, JA VELKOJEN ENSIMMÄINEN UUDELLEENJÄRJESTELY TOUKOKUUSSA 2001

(81) Väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa päädyttiin alustavasti siihen tulokseen, että tuen olemassaolosta ei löytynyt riittävästi näyttöä ja sen vuoksi päätettiin, että kyseinen ohjelma ei johda tasoitustoimenpiteisiin. Eräät asianomaiset osapuolet olivat alustavasta päätelmästä eri mieltä ja pyysivät sen uudelleentarkastelua. Eräs asianomainen osapuoli väitti, että Hynixiin sovelletut ehdot eivät vastanneet sen taloudellista tilannetta kyseisenä aikana ja ne eivät sen vuoksi olleet markkinaperusteisia. Sen mukaan Korean viranomaiset vaikuttivat myös velkojapankkien toimintaan ja toimenpiteiden onnistumiseen.

(82) Toinen asianomainen osapuoli väitti, että Hynix ei olisi voinut selvitä veloistaan toukokuussa 2001 ilman Korean viranomaisten toimia huonon taloudellisen tilanteensa vuoksi ja että Korean viranomaiset velvoittivat Hynixin velkojat osallistumaan joukkovelkakirjojen ostoon. Väitteensä tueksi kyseinen osapuoli viittasi Korean viranomaisten 10 päivänä maaliskuuta 2001 koolle kutsumaan kokoukseen, johon osallistuivat Korean viranomaiset, Hyundain velkojapankkien pääjohtajat, FSC:n virkamiehiä ja Hynixin pääjohtaja.

(83) Korean viranomaisille lähetetyissä kyselylomakkeissa kysyttiin, olivatko Korean viranomaiset tai muut julkiset elimet mukana päättämässä pankkien toukokuussa 2001 toteuttamista toimista. Samaa kysyttiin pankeille lähetetyissä kyselylomakkeissa. Niiden kokousten pöytäkirjoja, joihin Korean viranomaiset ja muut julkiset elimet osallistuivat, pyydettiin myös. Kaikki osapuolet vastasivat, että Korean viranomaiset eivät olleet millään tavoin mukana toukokuussa tapahtuneessa uudelleenjärjestelyssä. Sen vuoksi tietoja tällaisista yhteyksistä ei saatu eikä niitä voitu käsitellä tutkimuksessa ennen alustavien päätelmien tekemistä eikä niitä voitu tarkistaa tarkastuskäyntien avulla.

(84) Alustavien päätelmien julkaisemisen jälkeen asianomaiset osapuolet toimittivat toissijaisista lähteistä, kuten lehtiartikkeleista, saamiaan tietoja, joiden mukaan kyseisiä yhteyksiä oli ollut olemassa. Tiedoissa viitattiin kokouksiin, joita oli pidetty tiettyinä aikoina, ja yhteyksiin pankkien ja FSS:n/FSC:n virkamiesten välillä. Asianomaiset osapuolet, erityisesti Hynix ja Korean viranomaiset, kutsuttiin tarkastelemaan näitä tietoja ja esittämään niistä huomautuksia. Osapuolet eivät voineet kiistää näitä uusia tietoja. Molemmat itse asiassa myönsivät nimenomaan, että FSS:n edustajat olivat olleet läsnä 10 päivänä maaliskuuta 2001 pidetyssä kokouksessa ja että kyseisillä edustajilla oli ollut yhteyksiä pankkien kanssa kyseisten toimenpiteiden yhteydessä kuten uusista tiedoista käy ilmi.

(85) On huomattava, että uudet tiedot ja niiden varmistaminen asianomaisten osapuolten taholta olivat ristiriidassa Korean viranomaisten, FSC:n ja FSS:n virkamiesten ja pankkien tutkimuksen aiemmassa vaiheessa antamien lausuntojen kanssa. Korean viranomaiset ja pankit ovat jatkuvasti väittäneet, etteivät Korean viranomaiset eivätkä muut julkiset elimet osallistuneet mitenkään toukokuun 2001 toimenpiteisiin ja että FSC ja FSS hoitavat ainoastaan rahoituslaitosten valvontatehtäviä eivätkä sekaantuneet pankkien päivittäiseen toimintaan. Tällaisen tietojen salaamisen katsotaan hankaloittaneen tutkimusta perusasetuksen 28 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä; kyseisessä artiklassa säädetään, että tällaisissa olosuhteissa päätelmät voidaan perustaa parhaisiin käytettävissä oleviin tietoihin. Kyseessä oleville osapuolille ilmoitettiin myös yhteistyöstä kieltäytymisen seurauksista. On huomattava myös, että Hynixin senaikainen taloudellinen neuvonantaja Citibank Seoul kieltäytyi toimimasta täydessä yhteistyössä tutkimuksessa. Citibankin selityksen mukaan se kieltäytyi yhteistyöstä Hynixin kehotuksen vuoksi. Koska Citibank oli Hynixin rahoituskonsultti toimenpiteiden aikana, sillä oli tärkeitä tietoja Hynixin taloudellisesta tilanteesta ja tutkimuksen kohteena olevista toimenpiteistä. Kehottamalla Citibankia kieltäytymään yhteistyöstä Hynix esti Citibankin tietojen tarkastelun tutkimuksessa, minkä vuoksi Hynixin katsotaan hankaloittaneen tutkimusta vakavasti. Ottaen huomioon sen, että osapuolet kieltäytyivät yhteistyöstä salaamalla toukokuun 2001 toimenpiteitä koskevia tietoja ja ottaen huomioon väliaikaisten toimenpiteiden jälkeen saadut uudet tiedot, joita ne eivät kiistäneet, on asianmukaista arvioida uudelleen alustavia päätelmiä uusien tietojen valossa ja parhaiden käytettävissä olevien tietojen perusteella.

(86) Tiedoista käy ilmi, että marraskuusta 2000 lähtien Korean viranomaiset olivat kehottaneet pankkeja ja muita laitoksia toteuttamaan toimenpiteitä Hynixin maksuvalmiusongelmien helpottamiseksi ja elektroniikkateollisuutta koskevan politiikan edistämiseksi. Tämä on vahvistettu kaikkien tämän asetuksen edellisissä kappaleissa käsiteltyjen toimenpiteiden osalta. On myös huomattava, että Hynixin taloudellinen tilanne paheni vuoden mittaan huolimatta toimenpiteistä. Maaliskuussa 2001 sen luottokelpoisuus oli laskenut luokkaan B-. Sen vuoksi ei ole mitään syytä olettaa, että Korean viranomaiset olisivat kyseisissä huonontuvissa olosuhteissa yhtäkkiä lopettaneet tukensa Hynixille. Päinvastoin on järkevää uskoa, että se jatkoi tukeaan Hynixille erityisesti siksi, koska Hynixin huononeva taloudellinen tilanne merkitsi sitä, että sen käytössä ei ollut vaihtoehtoista markkinaperusteista rahoituslähdettä.

(87) Kuten edellä kolmen aiemman tutkitun toimenpiteen arvioinnin yhteydessä selitettiin Hynix ei enää tammikuusta 2001 lähtien voinut saada lainaa, koska sillä oli ennestään suuret velat suurimmissa velkojapankeissa ja koska sen luottokelpoisuus oli heikko. Maaliskuussa 2001 sen luottokelpoisuusluokitus laski lisää ja sen velat kasvoivat, koska Korean viranomaiset poistivat joidenkin pankkien osalta vakavaraisuutta koskevat luottorajoitukset. Hynix ei ollut hoitanut tammikuussa 2001 myönnettyä syndikoitua lainaansa ja sen velat kasvoivat edelleen huolimatta tilanteen helpottamiseksi toteutetuista toimenpiteistä. Näissä olosuhteissa ei ollut mitään osoitusta siitä, että Hynix olisi voinut saada markkinalainan. Hynix ei ottanut kyseistä mahdollisuutta esiin menettelyn aikana eikä se ilmoittanut edes yrittäneensä saada lainaa Korean markkinoilta tai ulkomaiden markkinoilta.

(88) Käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että pankeilla ei näyttänyt olleen mitään kaupallisia perusteita ostaa 1 biljoonan Etelä-Korean wonin arvosta Hynixin vaihtovelkakirjoja kesäkuussa 2001. Käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että joukkovelkakirjat ostettiin, jotta Hynix saisi käteisvaroja velkojensa maksuun. Pankit myönsivät Hynixin kyvyttömyyden hoitaa velkojaan jo toukokuun 2001 alussa. Velkojarahoituslaitosten neuvoston 7 päivänä toukokuuta 2001 antamassa päätöslauselmassa todettiin, että Hynix ei voinut hoitaa syndikoitua lainaa koskevia velvoitteitaan vuoden 2001 ensimmäisellä neljänneksellä ja että oli erittäin todennäköistä, että se ei voisi tehdä sitä myöskään toisella neljänneksellä. Tämän todettiin olevan lainasopimuksen 12 artiklan mukainen laiminlyönti. Asiaan liittyvien ongelmien, kuten ristikkäisen laiminlyönnin (cross default), ehkäisemiseksi lainasopimuksen 11 artiklaa ei kuitenkaan sovellettu vuoden 2001 ensimmäisellä ja toisella neljänneksellä. Pankit vapauttivat Hynixin siten tosiasiallisesti lainasopimuksen mukaisista laiminlyönnin seurauksista. Ne myönsivät kuitenkin yhä uutta rahoitusta ostamalla vaihtovelkakirjat kesäkuussa 2001.

(89) Useat Hynixin velkojapankit lisäsivät myös varauksiaan luottotappioiden varalta Hynixin velan osalta(39). Ennen osallistumistaan kesäkuussa 2001 suoritettuun vaihtovelkakirjojen ostoon KorAm Bank, Hana Bank, Shinhan Bank ja Kookmin Bank lisäsivät varauksiaan luottotappioiden varalta Hynixin osalta 25 prosentilla. Vuoden 2001 kolmanteen neljännekseen mennessä kyseiset pankit luokittelivat vähintään 60 prosenttia Hynixille myöntämistään lainoista järjestämättömiksi luotoiksi. Muistutetaan mieliin, että kyseiset kolme pankkia eivät toimineet yhteistyössä tutkimuksessa (ks. johdanto-osan 18 kappale).

(90) Pankit ostivat vaihtovelkakirjat 20 päivänä kesäkuuta 2001. On huomattava, että vuoden 2001 kesäkuun puolivälin ja 20. päivän välisenä aikana Hynixin osakekurssi laski merkittävästi. Tästä huolimatta pankit ostivat vaihtovelkakirjat, vaikka niille on tuolloin täytynyt olla selvää, että ne eivät saisi rahojaan takaisin(40). Yhden kuukauden kuluessa pankeille oli aiheutunut joukkovelkakirjoista valtavat tappiot. Hynixin osakekurssi oli laskenut jyrkästi ja pankit merkitsivät tietyt osat Hynixin vaihtovelkakirjojen ostohinnasta tappioiksi tilinpäätöksessään vuoden 2001 kesäkuun lopussa.

(91) Väliaikaisten toimenpiteiden julkaisemisen jälkeen saadut tiedot, joita osapuolet eivät kiistäneet, osoittavat, että velkojapankkien ja viranomaisten välillä oli yhteydenottoja maalis-toukokuussa 2001. Kyseisten tietojen mukaan johdanto-osan 82 kappaleessa mainittu 10 päivänä marraskuuta 2001 pidetty kokous kutsuttiin koolle pankkien saamiseksi tukemaan Hyundai-konsernin yrityksiä(41). Jotkut pankit ilmoittivat olevansa haluttomia tukemaan Hynixiä, koska ne olivat huolissaan ulkoisen uskottavuuden laskusta ja luottorajojen rikkomisesta, mutta Korean viranomaiset taivuttelivat pankit kuitenkin antamaan tukea Hynixille(42). Huhtikuun 24 päivänä 2001 Hyundain velkojien yhdistys päätti olla ostamatta 1 biljoonan Etelä-Korean wonin arvoisia vaihtovelkakirjoja, joiden ostoa Hynix oli pyytänyt. Hynixillä ei ollut maksuvalmiutta maksaa erääntyviä velkojaan ja vaihtovelkakirjojen tuotto, 1 biljoonaa Etelä-Korean wonia, oli tarkoitus käyttää sen olemassa olevan velan hoitoon. Velkojapankkien, mukaan luettuina KEB, KDB ja Chohung Bank, pääjohtajat pitivät 23 päivänä huhtikuuta 2001 kokouksen, jossa useimmat osanottajat vastustivat 1 biljoonan Etelä-Korean wonin arvoisten vaihtovelkakirjojen hyväksymistä(43). Citibank oli tuolloin Hynixin taloudellinen neuvonantaja ja toukokuun toimenpiteiden järjestäjä, ja samana päivänä Citibankin toimitusjohtaja pyysi Korean viranomaisilta virallisesti taloudellista tukea Hynixille; FSC:n puheenjohtaja otti asiaan myönteisen kannan. Tätä taustaa vasten todettiin, että taloudellisen tuen antaminen Hynixille, mukaan luettuna vaihtovelkakirjojen hyväksyminen, tuli todennäköisemmäksi(44). Muistutetaan mieliin, että Citibank ei myöskään toiminut yhteistyössä tutkimuksessa (ks. johdanto-osan 18 kappale).

(92) KorAm Bankin, joka oli yksi tutkimuksessa yhteistyöstä kieltäytyneistä pankeista, ilmoitettiin kieltäytyneen ostamasta osuuttaan 1 biljoonan Etelä-Korean wonin arvoisista vaihtovelkakirjoista sen perusteella, että Hynix ei toimittanut muistiota, jossa se vakuuttaisi tekevänä parhaansa velkansa vähentämiseksi. Todettiin, että oli olemassa raportteja, joiden mukaan FSS oli vastannut, ettei se antaisi anteeksi, jos pankki ei suostuisi järjestelyyn ja lisännyt, että se aikoo toteuttaa pankkia vastaan ankaria toimenpiteitä, kuten uusien rahoitusvälineiden hyväksymättä jättäminen ja tiukemman tilintarkastuksen soveltaminen. Tämän varoituksen jälkeen KorAm perui päätöksensä ja osallistui vaihtovelkakirjojen ostoon(45).

(93) Ottaen huomioon osapuolten yhteistyöstä kieltäytymisen lopullisten päätelmien on perustuttava parhaisiin käytettävissä oleviin tietoihin ja lisätietoja, myös toissijaisista lähteistä, olisi tarkasteltava tässä yhteydessä. On huomattava, että yksi alunperin tutkituista toimenpiteistä oli SGICO:n (Seoul Guarantee Insurance Corporation) takuu 600 miljardin wonin arvoisille Hynixin vaihtovelkakirjoille, joita tarjottiin sijoitusyhtiöiden ostettavaksi. Tutkimuksen aikana vahvistettiin, että kyseistä joukkovelkakirjojen ostoa ei koskaan tapahtunut ja sen vuoksi takuuta ei annettu(46). Syitä liiketoimen suorittamatta jättämiseen ei kuitenkaan selitetty. Todetaan, että on olemassa raportteja, joiden mukaan pankit vaativat tuolloin, että jos ne ostavat vaihtovelkakirjoja, sijoitusyhtiöidenkin on tehtävä niin, sillä pankit eivät halunneet kantaa koko taloudellista taakkaa yksin. Sijoitusyhtiöt kieltäytyivät ostamasta Hynixin joukkovelkakirjoja, koska ne väittivät, että Hynixin maksukyvyttömyys oli yleisesti tiedossa, ja ne eivät pystyneet myymään niitä aikana, jolloin markkinoiden luottamusta pyrittiin palauttamaan. Raporttien mukaan sijoitusyhtiöt totesivat, että ne eivät pystyisi estämään arvostelua siitä, että ne sijoittivat asiakkaidensa rahoja maksukyvyttömään yritykseen, mikä voisi johtaa asian viemiseen oikeuteen. Jos viranomaiset velvoittaisivat sijoitusyhtiöt näissä olosuhteissa hyväksymään usean miljardin wonin suuruiset uudet yritysten joukkovelkakirjalainat, koko sijoitusrahastoala voisi joutua vararikkoon(47). Edellä mainitun perusteella näyttää siltä, että pankit osallistuivat kaikkiin toukokuun 2001 toimenpiteitä koskeviin neuvotteluihin maaliskuusta 2001 lähtien ja että ne olivat täysin tietoisia sijoitusyhtiöiden väitteistä ja syistä, miksi ne kieltäytyivät joukkovelkakirjojen hankkimisesta. Pankit olivat myös joitakin viikkoja aiemmin päättäneet olla hyväksymättä vaihtovelkakirjojen ostoa ja olivat myöntäneet Hynixin kyvyttömyyden hoitaa olemassa olevan velkansa.

(94) Sen jälkeen, kun asianomaisille osapuolille oli annettu kyseiset tiedot, ne myönsivät, että FSS:n virkamies oli ollut mukana yhdessä kokouksessa ja että FSC:n/FSS:n ja pankkien välillä oli ollut muitakin yhteydenottoja. FSS:n virkamiehen selitettiin olleen paikalla ainoastaan tarkkailijana todistamassa velkojien aiempia rahoitussitoumuksia eikä vaikuttamassa velkojapankkeihin tai niiden päätökseen antaa Hyundai-yrityksille lisäluottoa. Selitettiin myös, että FSS:n/FSC:n virkamiesten ja velkojapankkien välisiä "seurantapuheluita" tehtiin ainoastaan FSC:n/FSS:n suorittaman tavanomaisen toiminnan vakavaraisuuden valvonnan puitteissa. Ottaen kuitenkin huomioon, että osapuolet eivät antaneet tärkeitä tietoja ennen kuin niitä vaadittiin, ja vaikeuttivat tutkimusta kehottamalla muita osapuolia kieltäytymään yhteistyöstä kyseisiä selityksiä on vaikea pitää täysin uskottavina. Lisäksi käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että 10 päivänä maaliskuuta 2001 pidettyyn kokoukseen osallistunut virkamies oli FSC:n varapuheenjohtaja eli korkea-arvoinen virkamies. Koska perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti päätelmät voidaan perustaa parhaisiin käytettävissä oleviin tietoihin, jos osapuolet kieltäytyvät yhteistyöstä, päätellään, että pankit eivät päättäneet vaihtovelkakirjojen ostosta vapaasti ja riippumattomasti ja kaupallisten perusteiden mukaisesti, vaan Korean viranomaiset määräsivät ne ostamaan joukkovelkakirjat. Edellä mainitut toissijaisista lähteistä saadut tiedot tukevat tätä päätelmää.

(95) Korean viranomaiset väittivät lopullisten tietojen ilmoittamisen jälkeen tekemissään huomautuksissa, että huomioon olisi otettava se seikka, että yksityiset sijoittajat olivat ostaneet Hynixin GDR-todistuksia 1,25 miljardin Yhdysvaltain dollarin arvosta kesäkuussa 2001 ja että sen vuoksi pankkien päätös ostaa Hynixin vaihtovelkakirjoja oli kaupallisten perusteiden mukainen. On huomattava, että kyseisiin sijoittajiin on epäilemättä vaikuttanut Korean viranomaisten määräyksestä toteutetun KDB-ohjelman puitteissa jatkuvasti saatavana oleva rahoitus Hynixin erääntyvien velkojen jälleenrahoittamiseksi. Lisäksi kyseisillä sijoittajilla ei ollut samoja tietoja Hynixin tilanteesta kuin velkojapankeilla. Sen vuoksi ei ole kohtuutonta päätellä, että pankkien sijoituspäätöksen olisi pitänyt olla erilainen kuin GDR-sijoittajien.

(96) Parhaiden käytettävissä olevien tietojen mukaan päätellään sen vuoksi, että pankkien päätös ostaa 1 biljoonan Etelä-Korean wonin arvosta Hynixin vaihtovelkakirjoja ei perustunut kaupallisiin perusteisiin, vaan tehtiin poliittisia tavoitteita ajavien Korean viranomaisten määräyksestä. Sen vuoksi ostettujen vaihtovelkakirjojen määrä on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i ja iv alakohdassa tarkoitettua julkisen viranomaisen myöntämää taloudellista tukea. Niiden ostosta koitui Hynixille 1 biljoonan wonin, eli joukkovelkakirjojen ostohinnan, arvoinen etu, koska vastaavia varoja ei ollut saatavilla markkinoilla. Hynixin tilanne oli pahentunut lisää tammikuusta 2001 lähtien ja sillä ei ollut mahdollisuuksia saada vastaavaa lainaa markkinoilta. Näistä syistä 1 biljoonan wonin arvoisten vaihtovelkakirjojen ostoa pidetään perusasetuksen 2 artiklassa tarkoitettuna tukena. Koska tämä tuki on tilapäinen ja se myönnettiin vain yhdelle yritykselle, se on perusasetuksen 3 artiklan mukaan erityinen ja sen vuoksi tasoitustullin käyttöönoton mahdollistava.

(97) Perusasetuksen 5 artiklan mukaisesti tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen määrä lasketaan vastaanottajalle koituvan edun mukaan. Velkojapankkien ostamilla vaihtovelkakirjoilla oli korko ja Hynixin oli tarkoitus maksaa ne takaisin niiden erääntyessä. Ne vastaavat sen vuoksi lainaa. Perusasetuksen 6 artiklan b kohdan mukaan ensimmäiseksi on tarkasteltava, oliko markkinoilla saatavissa vastaavaa lainaa ja jos oli, etu vastaisi sovellettujen korkojen eroa. Kuten johdanto-osan 87 kappaleessa selitettiin Hynixin ei ollut mahdollista saada vastaavaa lainaa toukokuussa 2001. Tästä syystä joukkovelkakirjojen ostosta koitunut etu on määriteltävä muilla perusteilla.

(98) Laskentaohjeiden E jakson b alakohdan v alakohdan mukaisesti anteeksiannetun tai laiminlyödyn lainan määrää kohdellaan avustuksena. Tämä merkitsee sitä, että jos lainaa myönnettäessä myöntävä viranomainen on jo selvillä siitä, että se ei tule saamaan rahoja takaisin, lainaa olisi kohdeltava avustuksena. Kuten johdanto-osan 88-90 kappaleessa selitettiin pankeille oli tässä tapauksessa joukkovelkakirjojen oston aikana selvää, että ne eivät saisi Hynixin vaihtovelkakirjojen ostoon käyttämiään rahoja takaisin. Hynixin saama etu ja tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä on näin ollen sama kuin joukkovelkakirjojen ostohinta eli 1 biljoona Etelä-Korean wonia. Käyttämällä väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 67 ja 108 kappaleissa selitettyjä laskentamenetelmiä tuen määräksi saadaan 5,4 prosenttia.

7. LOKAKUUN 2001 APUPAKETTI, JOKA SISÄLTÄÄ VELAN MUUNTAMISEN OSAKKEIKSI, TOISEN VELKOJEN UUDELLEENJÄRJESTELYN JA 658 MILJARDIN ETELÄ-KOREAN WONIN SUURUISEN UUDEN LAINAN

(99) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen Hynix, Korean viranomaiset, KEB, Woori Bank, Chohung Bank, Citibank Seoul ja National Agricultural Cooperation Federation ("NACF") tekivät huomauksia lokakuun 2001 apupaketin alustavista päätelmistä.

(100) Osapuolten huomautukset on lueteltu ja arvioitu jäljempänä. Koska tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrän laskeminen on kuitenkin tärkeää lokakuun 2001 toimenpiteiden kannalta, katsotaan hyödylliseksi selittää kuinka ja mitä periaatteita noudattaen tuen määrä arvioidaan erityisesti ottaen huomioon, että lokakuun 2001 toimenpiteet koskivat taloudellisissa vaikeuksissa olevaa yritystä.

a) Johdanto

(101) Väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa lokakuun 2001 toimenpiteitä, eli velan muuntamista osakkeiksi, uutta 658 miljardin Etelä-Korean wonin suuruista lainaa, laina-aikojen jatkamista ja velkojen uudelleenjärjestelyä pidettiin avustuksina. Tämä perustui laskentaohjeiden E jakson b alakohdan v alakohtaan, jossa määrätään, että lainaa on pidettävä avustuksena, jos se annetaan anteeksi tai laiminlyödään. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 104-107 kappaleessa pääteltiin alustavasti, että Hynixin taloudellisen tilanteen vuoksi markkinoilla ei ollut saatavissa vastaavaa rahoitusta ja että pankit tiesivät lokakuun 2001 toimenpiteiden aikana, että ne eivät tule saamaan Hynixiin sijoittamiaan/lainaamiaan rahoja takaisin.

(102) Arvioitaessa tuen määrän laskemista tapauksissa, joissa rahoitusta on annettu vaikeuksissa olevalle yritykselle, ensimmäiseksi on tarkasteltava yrityksen luottokelpoisuutta toimenpiteiden aikana. Luottokelpoisuusluokitus on osoitus yrityksen taloudellisesta tilanteesta ja sen kyvystä houkutella sijoittajia tai saada rahoitusta kyseisenä aikana, sillä mahdolliset sijoittajat/luotonantajat perustavat päätöksensä ennen kaikkea riippumattoman kansainvälisen luokituslaitoksen yritykselle antamaan luokitukseen.

(103) On huomattava, että Standard & Poor'sin Hynixille lokakuussa 2001 antama luokitus oli SD - "selective default" eli velanhoito osittain laiminlyöty. Tämä on toiseksi huonoin mahdollinen luokitus, huonoin on "laiminlyönti", joka Standard & Poor'sin kriteereiden mukaan ei ole tulevaisuutta koskeva kuten muut luokitukset, vaan sitä käytetään silloin, kun laiminlyönti on tosiasiassa tapahtunut. SD-luokitusta käytetään yrityksestä, jonka oletetaan laiminlyövän selektiivisesti, toisin sanoen jatkavan tiettyjen velvoitteiden hoitamista mutta laiminlyövän toisia. Sen vuoksi Hynixin luokitus toimenpiteiden aikana oli erittäin hälyttävä sijoittajille/luotonantajille eikä se tukenut päätöstä myöntää Hynixille lisärahoitusta kaupallisilla perusteilla.

(104) Toiseksi olisi tarkasteltava sitä, miten yritys oli aiemmin hoitanut velkansa ja minkä luokituksen asianomaiset lainanantajat olivat sille antaneet. Jos luottoluokitukseltaan edes keskinkertainen yritys pystyy edelleen hoitamaan velkansa suhteessa joihinkin lainanantajiin, ei voida pitää täysin kohtuuttomana sitä, että nämä ottavat sen huomioon omassa yritystä koskevassa luokituksessaan ja pitävät sitä myönteisenä tekijänä arvioidessaan, voidaanko yritykselle mahdollisesti antaa lisää lainaa. Tässä tapauksessa on kuitenkin todettava, että Hynix ei ollut hoitanut olemassa olevia velkojaan vuonna 2001 ja oli lisäksi laiminlyönyt sille tammikuussa 2001 myönnetyn syndikoidun lainan korkojen maksun. Kuten edellä johdanto-osan 88 kappaleessa selostettiin, pankit ilmoittivat tästä laiminlyönnistä jo toukokuussa 2001 mutta päättivät olla ryhtymättä toimenpiteisiin tilanteen korjaamiseksi. Useat pankit korottivat Hynixiin liittyviä luottotappiovarauksiaan jo toukokuussa 2001 ja uudelleen lokakuussa 2001 ennen toimenpiteitä, mikä osoittaa, että lisärahoitus katsottiin jo tuolloin tappioksi. Tämä arvio näkyy asianomaisten pankkien omissa luokituksissa. Lokakuun 2001 toimenpiteisiin osallistuneiden kuuden pankin Hynixiä koskeva luokitus vaihteli "varotoimenpiteitä edellyttävästä" (precautionary) "epävarmaan" (doubtful). Tällainen tilanne ei tue päätöstä myöntää yritykselle lisärahoitusta.

(105) Kolmanneksi olisi tarkasteltava asianomaisen yrityksen yleistä taloudellista tilannetta. Jos yrityksellä on tilapäisiä maksuvalmiusongelmia mutta sen toiminta on muuten terveellä pohjalla, mahdolliset lainanantajat voivat perustellusti ottaa tämän huomioon luottopäätöksiä tehdessään.

(106) Hynixin yleinen taloudellinen tilanne oli ollut kriittinen pitkän aikaa. Vuoden 2000 lopussa Hynixillä oli velkaa yli 9,46 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Velan määrä oli lähes kaksi kertaa suurempi kuin yrityksen nettoarvo ja yli neljä kertaa suurempi kuin sen markkina-arvo(48). Lokakuussa 2001 Hynixin velat olivat kuusi kertaa suuremmat kuin sen oma pääoma. Myös asianomaiset pankit tunsivat tämän tilanteen. Kuten edellä johdanto-osan 44 kappaleessa selostettiin, KEIC totesi jo marraskuussa 2000, että Hynix oli teknisen maksukyvyttömyyden tilassa. Vastaavia toteamuksia on löydettävissä asianomaisten pankkien sisäisistä raporteista, joissa todetaan Hynixin negatiivinen pääomatilanne ja liiallinen lainanotto.

(107) Niin kutsutun Altmanin Z-tunnuslukumallin mukaan, joka oli erityisesti suunniteltu ennustamaan korealaisten yritysten konkurssien todennäköisyyttä, Hynixin rahoituksen tunnusluvut olivat vuosina 1999-2001 paljon huonommat kuin muiden korealaisten yritysten, jotka lopulta joutuivat lopettamaan toimintansa. Hynixin tunnusluvut ylittivät 700 prosentilla vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa olevan yrityksen tason(49). Hynixin käyttöpääomasuhde ja maksuvalmiussuhde vastasivat sellaisen yrityksen lukuja, jonka maksuvalmius on täysin riittämätön kattamaan maksuvelvoitteet(50). Hynixin nettovoittomarginaali, kokonaispääoman tuotto ja oman pääoman tuotto olivat negatiivisia lähes joka vuosi vuodesta 1997 lähtien. Vuonna 2000 nettomarginaali oli -24,3 prosenttia ja vuonna 2001 -93,83 prosenttia. Vuosien 1997-1999 aikana yrityksen toiminnastaan saama kassavirta ei yhtenäkään vuonna ollut riittävä kattamaan edes kuudesosaa sen veloista tai koko vieraasta pääomasta.

(108) Lisäksi vuoden 2001 rahoituskirjanpidossa suhtauduttiin varauksella Hynixin mahdolliseen tulevaan taloudelliseen menestymiseen ja todettiin, että yrityksen toiminnan kokonaisvaltainen normalisointi edellyttää jatkuvaa tukea velkojapankeilta siihen asti, kunnes puolijohdetuotteiden myyntihinnat ovat nousseet riittävästi. Nämä seikat osoittavat, että sekä Hynixin aiemmalle että tulevalle toiminalle oli ominaista sen riippuvuus velkojien taloudellisesta tuesta. Hynix oli joutunut tilanteeseen, jossa se ei kyennyt rahoittamaan toimintaansa omista toiminnoistaan saamillaan tuloilla.

(109) Tuen laskentaperusteita arvioitaessa olisi seuraavaksi tarkasteltava sitä, oliko yritykselle mahdollisesti myönnetty muita lainoja kaupallisista lähteistä ja millaisilla ehdoilla. Jos tällaisia lainoja oli myönnetty, niiden ehtoja voitaisiin käyttää vertailuarvona Hynixin kyseisistä toimenpiteistä saaman edun ja siten myös tuen määrän mittaamisessa.

(110) Tässä tapauksessa voidaan todeta, että Hynix ei pystynyt saamaan kaupallisia lainoja vuosina 2000 ja 2001. Se sai yksinomaan Korean viranomaisten myöntämiä, näiden määräyksestä myönnettyjä ja näiden takaamia lainoja. Hynixin suurin velkoja toimenpiteiden toteuttamisajankohtana oli KDB, jonka osuus Hynixin kokonaislainamäärästä joulukuussa 2001 oli 44 prosenttia(51).

(111) Hynix oli ennen vuotta 1998 saanut lainoja ranskalaisilta ja japanilaisilta pankeilta, joihin kuuluivat muun muassa Bank of Tokyo, Société Générale ja Crédit Lyonnaise. Mikään niistä ei ole kuitenkaan tämän jälkeen osallistunut Hynixin uudelleenjärjestelyihin. Ulkomaisten pankkien lainasaatavat, Citibank Seoulin myöntämät lainat mukaan lukien, muodostivat vain 5 prosenttia Hynixin kokonaislainamäärästä vuosina 2000-2001(52). Citibankin osuutta arvioidaan jäljempänä johdanto-osan 130-133 kappaleessa.

(112) Ulkomaisten pankkien haluttomuus osallistua uudelleenjärjestelyyn osoittaa, että lisäinvestointeja Hynixiin ei pidetty järkevinä ja taloudellisesti perusteltuina. Huomattakoon, että ulkomaisilta lainanantajilta vuonna 1996 saadusta, Société Généralen järjestämästä syndikoidusta lainasta maksamatta jäänyt 37,5 miljardin Etelä-Korean wonin suuruinen osuus julistettiin laiminlyödyksi ja ristikkäin laiminlyödyksi (cross default) vuonna 2001.

b) Julkisen viranomaisen antama taloudellinen tuki

i) Osapuolten huomautukset

(113) Sekä Hynix että Korean viranomaiset katsoivat, että lokakuun 2001 toimenpidepakettia ei voida pitää tukena, koska rahoitusta ei myöntänyt Korean valtio. Hynix väitti, että Citibankin ja KEB:n osalta ei ollut esitetty näyttöä siitä, että Korean viranomaiset olisivat käyttäneet vaikutusvaltaansa pankkien pakottamiseksi hyväksymään lokakuun 2001 toimenpiteet. Woori Bankin, Chohung Bankin ja NACF:n osalta Hynix katsoi, että valtion osakkuutta ei pidä sekoittaa valtion määräysvaltaan luottopäätösten teossa. Se väitti myös, että pankit tekivät luottopäätöksensä itsenäisesti kaupallisin perustein.

(114) KEB väitti, että Korean viranomaisilla ei ollut ollut mitään osuutta saneerausohjelmissa sikäli kuin oli kyse KEB:n liiketoimintapäätöksistä. Sen mukaan Korean viranomaisilla ei ole mitään sopimuksiin tai Korean lakiin perustuvia erityisoikeuksia, joiden nojalla ne voisivat joko estää KEB:n liiketoimintapäätökset tai vaikuttaa niihin. KEB:n mukaan sama pätee myös rahoitustarkastuslaitos FSS:ään. FSS:n suositukset KEB:n liiketoiminnan johtamismenetelmien kehittämiseksi olivat pankin mukaan osa FSS:n normaalia pankkilakiin ja pankkitoimintaa koskeviin asetuksiin perustuvaa toimintaa eikä niitä voida pitää sen tai minkään muun rahoitustarkastuksesta vastaavan viranomaisen puuttumisena tai osallistumisena pankin toimintaan.

(115) Woori Bank ilmoitti, että vaikka Korean valtio on sen suurin osakas, sillä ei ole oikeutta osallistua Woori Bankin päätöksentekoprosessiin.

(116) Chohung Bank totesi, että Korean viranomaiset eivät pysty suoraan tai välillisesti vaikuttamaan sen johtamistoimintoihin. Vaikka Korea Deposit Insurance Corporation (KDIC) omistaa merkittävän osan Chohung Bankin osakkeista, pankki väitti olevansa edelleen liikepankki, joka tekee päätöksensä puhtaasti kaupallisin perustein. Pankin mukaan väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa mainittu yhteisymmärryspöytäkirja koski pelkästään Korean viranomaisten vuoden 1997 talouskriisin seurauksena käyttöön ottamia uudelleenjärjestelytoimia.

(117) Hynix ja Chohung Bank väittivät myös, että koska Korean valtio oli merkittävä osakas myös muissa pankeissa (Industrial Bank of Korea (IBK), Seoul Bank, Kwangju Bank ja Kyongam Bank), jotka eivät kuitenkaan osallistuneet lokakuun 2001 toimenpidepakettiin, tämä osoittaa, että Korean viranomaiset eivät olleet puuttuneet yhdenkään asianomaisen pankin liiketoimintapäätöksiin.

(118) NACF totesi, että se oli perustettu maanviljelijöiden taloudellisen, yhteiskunnallisen ja sivistyksellisen aseman sekä elämänlaadun parantamiseksi. Etuoikeutettuna sijoittajana KDIC:llä ei lain mukaan ole oikeutta osallistua NACF:n päätöksentekoon. Näin ollen NACF:n tehtäviin ei kuulu julkisen politiikan mukaisten tavoitteiden toteuttaminen.

(119) Citibank Seoul kiisti kaikenlaiset kytkökset Korean viranomaisiin ja selitti osallistuneensa tarkasteltavina oleviin toimenpiteisiin pelkästään kaupallisten etujensa ajamiseksi.

ii) Huomautusten arviointi

(120) Edellä johdanto-osan 10-14 kappaleessa esitettyjen periaatteiden pohjalta pääteltiin alustavasti, että KDB on julkinen toimielin. Muut pankit eivät tutkimuksen mukaan ole julkisia toimielimiä, mutta Korean viranomaisten todettiin velvoittaneen ne toteuttamaan kyseessä olevat toimenpiteet.

(121) Arvioitaessa Korean viranomaisten määräysvaltaa on tärkeää ottaa huomioon se seikka, että Korean valtio oli joidenkin pankkien ainoa osakas tai suurosakas. Valtion, tai muiden osakkaiden, omistusosuus ratkaisee sen, missä määrin ne voivat vaikuttaa yhtiölainsäädännössä ja asianomaisen yrityksen yhtiöjärjestyksessä vahvistettuun päätöksentekoprosessiin. Tältä osin on tärkeää ottaa huomioon marraskuussa 2001 annettu Korean pääministerin päätös nro 408, jossa käsitellään johtovastuuta niissä yrityksissä, joiden osakkaana valtio on. Vaikka päätöksen 6 artiklassa korostetaankin, että on tärkeää antaa näiden yritysten toimia itsenäisesti, siinä kuitenkin annetaan valtiolle viime kädessä mahdollisuus käyttää täysiä osakkaan oikeuksiaan.

(122) Tutkimuksen asiakirja-aineistoon sisältyvät tiedot osoittavat myös, että valtio voi enemmistöosakkaana nimittää rahoituslaitosten johtajia. Tämän nojalla Korean viranomaiset nimittävät säännöllisesti toimitusjohtajia ja muita pankkien johtoon kuuluvia henkilöitä tai vaikuttavat näiden valintaan(53). Äänivaltansa turvin Korean valtiolla on siten mahdollisuus vaikuttaa toimintaan KEB:ssä, Woori Bankissa ja Chohung Bankissa, joiden suurin osakas se on. Tutkimusaineiston tiedot osoittavat esimerkiksi, että valtio vaikutti päätökseen vaihtaa KEB:n toimitusjohtaja sen jälkeen, kun Hynixin ja tiettyjen luottokorttiyhtiöiden tapauksessa oli saatu huonoja tuloksia(54).

(123) Lisäksi olisi huomattava, että Korean valtion omistusosuudet eivät olleet väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa ainoa näyttö valtion määräysvallasta. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 88-98 kappaleessa käytiin kunkin pankin osalta perusteellisesti läpi ne syyt, joiden vuoksi Korean viranomaisten todettiin käyttäneen vaikutusvaltaansa lokakuun 2001 toimenpiteistä päätettäessä. Väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyt päätelmät saavat nyt lisäksi vahvistusta lisätiedoista, joista osa on saatu väliaikaisten toimenpiteiden julkaisemisen jälkeen.

(124) Kuten edellä johdanto-osan 32, 42 ja 43 kappaleessa selitettiin, tutkimuksen aineistoon sisältyy todisteita siitä, että Korean viranomaiset antoivat rahoituslaitoksille suoraan ohjeita joidenkin tarkasteltavana olevien toimenpiteiden suhteen. Näiden tietojen mukaan myös FSS osallistui toimenpiteisiin. Käytettävissä olevat tiedot osoittavat my