FI Euroopan unionin virallinen lehti L 112/1

KOMISSION ASETUS (EU) 2016/631,

annettu 14 päivänä huhtikuuta 2016,

tuottajien verkkoliitäntävaatimuksia koskevasta verkkosäännöstä

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa ja asetuksen (EY) N:o 1228/2003 kumoamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 714/2009 (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 11 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Jotta voitaisiin ylläpitää energian toimitusvarmuutta, lisätä kilpailukykyä ja varmistaa, että kaikki kuluttajat voivat ostaa energiaa kohtuuhintaan, on ratkaisevan tärkeää toteuttaa kiireellisesti täysin toimivat ja yhteiset energian sisämarkkinat.

(2) Asetuksessa (EY) N:o 714/2009 vahvistetaan syrjimättömät säännöt verkkoon pääsylle rajat ylittävässä sähkön kaupassa sähkön sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. Lisäksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY (2) 5 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot tai, kun jäsenvaltiossa on niin säädetty, sääntelyviranomaiset varmistavat muun muassa, että laaditaan puolueettomat ja syrjimättömät tekniset säännöt, joilla vahvistetaan verkkoon liittämistä koskevat tekniset vähimmäisvaatimukset suunnittelulle ja toiminnalle. Kun vaatimuksissa asetetaan kansallisiin sähköverkkoihin liittämistä koskevat ehdot ja edellytykset, mainitun direktiivin 37 artiklan 6 kohdassa säädetään, että sääntelyviranomaisilla on oltava velvollisuus vahvistaa tai hyväksyä ainakin niiden laskennassa tai vahvistamisessa käytettävät menetelmät. Käyttövarmuuden takaamiseksi yhteenliitetyssä siirtoverkossa on olennaisen tärkeää päästä yhteisymmärrykseen sähköntuotantomoduuleihin sovellettavista vaatimuksista. Näitä vaatimuksia, jotka edistävät käyttövarmuuden ylläpitämistä, säilyttämistä ja palauttamista sähkön sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan helpottamiseksi synkronialueiden sisällä ja niiden välillä ja kustannustehokkuushyötyjen saavuttamiseksi, olisi pidettävä sähköverkon rajat ylittävään toimintaan ja markkinoiden yhdentymiseen liittyvinä kysymyksinä.

(3) Sähköntuotantomoduulien verkkoliitännälle olisi vahvistettava yhtenäiset säännöt, jotta voidaan luoda selkeä oikeudellinen kehys verkkoliitännöille, helpottaa unionin laajuista sähkökauppaa, varmistaa käyttövarmuus, helpottaa uusiutuvien energialähteiden liittämistä verkkoon, lisätä kilpailua ja mahdollistaa sähköverkon ja resurssien tehokkaampi käyttö kuluttajien hyödyksi.

(4) Käyttövarmuus riippuu osittain sähköntuotantomoduulien teknisistä ominaisuuksista. Siksi perusedellytyksiä ovat säännöllinen koordinointi siirto- ja jakeluverkkojen tasolla sekä siirto- ja jakeluverkkoihin liitettyjen laitteiden riittävä suorituskyky, jotta ne sietävät häiriöitä ja auttavat välttämään merkittäviä toimitushäiriöitä tai helpottavat sähköverkon toiminnan palauttamista sen kaatumisen jälkeen.

(5) Käyttövarmuus voidaan saavuttaa ainoastaan voimalaitosten omistajien ja verkonhaltijoiden tiiviillä yhteistyöllä. Erityisesti sähköverkon toiminta poikkeavissa toimintaolosuhteissa riippuu siitä, kuinka sähköntuotantomoduulit reagoivat poikkeamiin suhteellisarvon (pu) 1 viitejännitteestä ja nimellistaajuudesta. Käyttövarmuuden yhteydessä sähköverkkoja ja sähköntuotantomoduuleja olisi käsiteltävä järjestelmän teknisen suunnittelun kannalta yhtenä kokonaisuutena, koska nämä osat ovat riippuvaisia toisistaan. Siksi sähköntuotantomoduuleille olisi vahvistettava asiaankuuluvat tekniset vaatimukset, jotka ovat edellytys verkkoon liittämiselle.

(6) Sääntelyviranomaisten olisi otettava huomioon verkonhaltijoille tämän asetuksen täytäntöönpanosta tosiasiallisesti aiheutuvat kohtuulliset kustannukset, kun ne vahvistavat tai hyväksyvät siirto- tai jakelutariffeja tai niiden laskentamenetelmiä tai kun ne hyväksyvät kansalliseen verkkoon liittämistä ja pääsyä koskevat ehdot ja edellytykset direktiivin 2009/72/EY 37 artiklan 1 ja 6 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 714/2009 14 artiklan mukaisesti.

(7) Unionin eri synkronijärjestelmillä on erilaisia ominaispiirteitä, jotka on otettava huomioon tuottajille asetettavia vaatimuksia vahvistettaessa. Siksi verkkoon liittämistä koskevia sääntöjä vahvistettaessa on asianmukaista ottaa huomioon alueelliset erityispiirteet asetuksen (EY) N:o 714/2009 8 artiklan 6 kohdan mukaisesti.

(8) Sääntelyvarmuuden takaamiseksi tämän asetuksen vaatimuksia olisi sovellettava uusiin voimalaitoksiin, mutta sitä ei pitäisi soveltaa olemassa oleviin sähköntuotantomoduuleihin eikä sähköntuotantomoduuleihin, joiden suunnittelu on jo edennyt pitkälle mutta jotka eivät ole vielä valmistuneet, paitsi jos asianomainen sääntelyviranomainen tai jäsenvaltio toisin päättää järjestelmävaatimusten kehityksen ja kattavan kustannus-hyötyanalyysin perusteella tai jos näitä laitoksia on uudenaikaistettu merkittävästi.

(9) Sähköntuotantomoduulien merkityksen tulisi perustua niiden kokoon ja niiden vaikutukseen koko järjestelmän kannalta. Tahtikoneet olisi luokiteltava koneen koon mukaan, ja niihin olisi sisällyttävä kaikki voimalaitoksen osat, jotka tavallisesti käyvät erottamattomasti yhdessä, kuten yhden kombilaitteiston erilliset vaihtosähkögeneraattorit, joita käyttävät erilliset kaasu- ja höyryturpiinit. Laitosta, johon sisältyy useita tällaisia kombilaitteistoja, olisi arvioitava sen koon eikä laitoksen kokonaiskapasiteetin perusteella. Synkronoimatta sähköverkkoon liitettyjä sähköntuotantoyksiköitä, jotka on koottu yhteen yhdeksi taloudelliseksi yksiköksi ja joilla on yksi liittymispiste, olisi arvioitava niiden kokonaiskapasiteetin perusteella.

(10) Kun otetaan huomioon erilaiset jännitetasot, joilla tuottajat ovat liittyneet verkkoon, ja niiden suurin tuotantokapasiteetti, tässä asetuksessa olisi eroteltava erityyppiset tuottajat toisistaan asettamalla eritasoisia vaatimuksia. Tässä asetuksessa ei aseteta sääntöjä sen liittymispisteen jännitetason määrittämiseksi, johon sähköntuotantomoduuli liitetään.

(11) Tyypin A sähköntuotantomoduuleihin sovellettavat vaatimukset olisi asetettava perustasolle, joka tarvitaan varmistamaan tuotantokyky siten, että tuotannon automaattinen vaste on rajallinen ja verkonhaltijalla on vähimmäismahdollisuus säätöön. Niillä olisi varmistettava, ettei verkon käyttöalueilla tapahdu laajamittaista tuotannon menetystä, ja siten minimoitava kriittisten tapahtumien mahdollisuus, ja niihin olisi sisällyttävä vaatimukset, joita tarvitaan laajamittaisten korjaustoimien toteuttamiseksi järjestelmäkriittisten tapahtumien aikana.

(12) Tyypin B sähköntuotantomoduuleihin sovellettavien vaatimusten olisi taattava laajempi automaattinen dynaaminen vastealue ja suurempi kyky sietää käyttötapahtumia, jotta voidaan varmistaa tällaisen dynaamisen vasteen käyttö ja verkonhaltijoiden suuremmat säätömahdollisuudet sekä näiden valmiuksien käytössä tarvittavien tietojen saanti. Niillä varmistetaan automaattinen vaste järjestelmätapahtumien vaikutusten lieventämiseksi ja näiden tapahtumien aiheuttaman dynaamisen tuotantovasteen maksimoimiseksi.

(13) Tyypin C sähköntuotantomoduuleihin sovellettavien vaatimusten olisi taattava herkkä, vakaa ja tarkasti säädettävä reaaliaikainen dynaaminen vaste, jonka avulla voidaan tarjota pääasialliset lisäpalvelut toimitusvarmuuden varmistamiseksi. Näiden vaatimusten olisi katettava kaikki järjestelmän käyttötilat ja sisällettävä näiden valmiuksien käytössä tarvittavien vaatimusten, toimintojen, säätöjen ja tietojen vuorovaikutusta koskevat yksityiskohtaiset spesifikaatiot ja varmistettava reaaliaikainen järjestelmävaste, joka tarvitaan järjestelmätapahtumien välttämiseksi, hallitsemiseksi ja korjaamiseksi. Näillä vaatimuksilla olisi myös varmistettava sähköntuotantomoduulien riittävä kyky vastata sekä järjestelmän häiriöttömiin että häiriötilanteisiin sekä riittävät tiedot ja säätökyky, jotta tuotantoa voidaan käyttää erilaisissa tilanteissa.

(14) Tyypin D sähköntuotantomoduuleihin sovellettavien vaatimusten olisi koskettava erityisesti korkeampaan jännitteeseen liitettyä tuotantoa, joka vaikuttaa koko verkon säätöön ja toimintaan. Niillä olisi varmistettava yhteiskäyttöjärjestelmän vakaa toiminta, joka mahdollistaa tuotannon lisäpalvelujen käytön Euroopan laajuisesti.

(15) Näiden vaatimusten olisi perustuttava syrjimättömyyden ja avoimuuden periaatteisiin sekä periaatteeseen, jonka mukaan suurin kokonaistehokkuus ja alhaisimmat kokonaiskustannukset optimoidaan kaikkien asianomaisten osapuolten kesken. Siksi näissä vaatimuksissa olisi otettava huomioon ominaispiirteiltään erilaisten tuotantoteknologioiden erilainen kohtelu, ja niillä olisi vältettävä tarpeettomia investointeja joillain maantieteellisillä alueilla niiden alueellisten erityispiirteiden huomioon ottamiseksi. Siirtoverkonhaltijat ja jakeluverkonhaltijat, mukaan lukien suljetun jakeluverkon haltijat, voivat ottaa nämä erot huomioon määritellessään vaatimuksia tämän asetuksen säännösten mukaisesti, samalla kun tunnustetaan, että kynnysarvot, joiden perusteella määritetään, onko verkko siirtoverkko vai jakeluverkko, määritellään kansallisella tasolla.

(16) Tämän asetuksen rajat ylittävän vaikutuksen vuoksi siinä olisi pyrittävä samoihin taajuuteen liittyviin vaatimuksiin kaikilla jännitetasoilla ainakin synkronialueen sisällä. Tämä on välttämätöntä, koska synkronialueella taajuuden muuttuminen yhdessä jäsenvaltiossa vaikuttaisi välittömästi taajuuteen ja voisi vahingoittaa laitteita kaikissa muissa jäsenvaltioissa.

(17) Käyttövarmuuden varmistamiseksi yhteiskäyttöjärjestelmän kunkin synkronialueen sähköntuotantomoduulien olisi voitava pysyä liitettyinä verkkoon määrätyillä taajuus- ja jännitealueilla.

(18) Tässä asetuksessa olisi määriteltävä lähivikakestoisuutta koskevien parametrien vaihteluvälit kansallisia valintoja varten, jotta säilytetään suhteellinen lähestymistapa, jossa otetaan huomioon järjestelmien vaihtelevat tarpeet, kuten uusiutuvien energialähteiden osuus ja olemassa olevat verkon suojausjärjestelmät sekä siirto- että jakeluverkoissa. Kun otetaan huomioon joidenkin sähköverkkojen konfiguraatio, lähivikakestoisuutta koskevien vaatimusten ylärajan olisi oltava 250 millisekuntia. Koska kuitenkin yleisin vian selvitysaika Euroopassa on nykyisin 150 millisekuntia, tämä jättää elimelle, jonka jäsenvaltio on nimennyt hyväksymään tämän asetuksen mukaiset vaatimukset, harkinnanvaraa selvittää pidemmän ajan tarpeellisuus ennen sen hyväksymistä.

(19) Kun paikallinen siirtoverkonhaltija määrittelee vikaa edeltäviä ja vian jälkeisiä olosuhteita lähivikakestoisuusominaisuutta varten, ottaen huomioon järjestelmän ominaispiirteet kuten verkkotopologian ja energialähteiden valikoiman, sen olisi päätettävä, asetetaanko etusijalle sähköntuotantomoduulien vikaa edeltävät käyttöolosuhteet vai pidemmät vian selvitysajat.

(20) Asiamukaisen jälleenkytkennän varmistaminen verkkohäiriöstä johtuvan tilapäisen irtikytkeytymisen jälkeen on tärkeää yhteiskäyttöjärjestelmän toiminnan kannalta. Sähköverkon asianmukainen suojaus on olennaisen tärkeää järjestelmän stabiilisuuden ja käyttövarmuuden ylläpitämiseksi erityisesti järjestelmän häiriötilanteissa. Suojausjärjestelmät voivat estää häiriöiden pahenemisen ja rajoittaa niiden vaikutuksia.

(21) Riittävä tiedonvaihto verkonhaltijoiden ja voimalaitosten omistajien välillä on edellytys sille, että verkonhaltijat voivat ylläpitää järjestelmän stabiilisuutta ja käyttövarmuutta. Verkonhaltijoilla on oltava jatkuva yleiskuva järjestelmän tilasta, mukaan lukien tiedot sähköntuotantomoduulien käyttöolosuhteista, ja heidän on myös voitava olla yhteydessä voimalaitosten omistajiin toimintaohjeiden antamiseksi.

(22) Hätätilanteissa, jotka voivat vaarantaa järjestelmän stabiilisuuden ja käyttövarmuuden, verkonhaltijoiden olisi voitava antaa ohjeita sähköntuotantomoduulien antotehon muuttamisesta siten, että verkonhaltijat voivat täyttää käyttövarmuuteen liittyvät velvollisuutensa.

(23) Jännitealueita olisi koordinoitava yhteiskäyttöjärjestelmien kesken, koska jännitealueet ovat olennaisen tärkeitä, jotta voidaan varmistaa sähköjärjestelmän suunnittelu ja toiminta synkronialueella. Jännitehäiriöistä johtuvat irtikytkeytymiset vaikuttavat viereisiin järjestelmiin. Jännitealueiden määrittelemättä jättäminen voisi johtaa laaja-alaiseen epävarmuuteen järjestelmän suunnittelussa ja toiminnassa, kun on kyse toiminnasta tavanomaisten toimintaolosuhteiden ulkopuolella.

(24) Loistehokapasiteetin tarve riippuu useista tekijöistä, kuten siitä, kuinka silmukoitunut sähköverkko on ja mikä on syötön ja kulutuksen suhde, ja nämä tekijät olisi otettava huomioon loistehovaatimuksia määriteltäessä. Kun järjestelmän alueelliset erityispiirteet vaihtelevat verkonhaltijan vastuualueella, voi olla asianmukaista määritellä useampi kuin yksi loistehoprofiili. Loistehon tuotanto (ns. lagging) suurilla jännitteillä ja loistehon kulutus (ns. leading) alhaisilla jännitteillä ei välttämättä ole tarpeellista. Loistehovaatimukset voivat rajoittaa voimalaitosten suunnittelua ja toimintaa. Siksi on tärkeää arvioida, minkälaisia ominaisuuksia järjestelmän tehokas toiminta todella vaatii.

(25) Tahtikonevoimalaitoksilla on luontainen kyky vastustaa tai hidastaa taajuuspoikkeamia; monilla uusiutuviin energialähteisiin perustuvilla teknologioilla tätä ominaisuutta ei ole. Siksi olisi määriteltävä vastatoimenpiteitä, joilla vältetään taajuuden suurempi muutos ajanjaksoina, joina uusiutuvan energian tuotanto on suurta. Synteettinen inertia voisi helpottaa uusiutuvien energialähteiden käytön yleistymistä, sillä uusiutuva energia ei luonnostaan lisää inertiaa.

(26) Olisi otettava käyttöön asianmukaiset ja oikeasuhteiset vaatimustenmukaisuuden varmentamiseen liittyvät kokeet, jotta verkonhaltijat voivat taata käyttövarmuuden.

(27) Sääntelyviranomaisten, jäsenvaltioiden ja verkonhaltijoiden olisi varmistettava, että verkkoliitäntää koskevien vaatimusten laatimis- ja hyväksymisprosessin yhteydessä vaatimuksia yhdenmukaistetaan niin pitkälle kuin mahdollista, jotta voidaan varmistaa markkinoiden täydellinen yhdistäminen. Liitäntävaatimusten laadinnassa olisi erityisesti otettava huomioon vakiintuneet tekniset standardit.

(28) Tässä asetuksessa olisi määriteltävä prosessi säännöistä poikkeamiselle, jotta voidaan ottaa huomioon paikalliset olosuhteet, esimerkiksi jos sääntöjen noudattaminen voisi poikkeuksellisesti vaarantaa paikallisen sähköverkon stabiilisuuden tai jos sähköntuotantomoduulin turvallinen käyttö vaatii toimintaolosuhteita, jotka eivät ole tämän asetuksen mukaiset. Etenkin laajempia tehokkuushyötyjä tuottavien sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitosten tapauksessa tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten soveltaminen voisi johtaa suhteettomiin kustannuksiin ja näiden tehokkuushyötyjen menettämiseen.

(29) Verkonhaltijoiden pitäisi voida ehdottaa poikkeuksia tietyille sähköntuotantomoduulien luokille, kunhan ne saavat tähän hyväksynnän asianomaiselta sääntelyviranomaiselta tai muulta viranomaiselta, jos jäsenvaltiossa on niin säädetty.

(30) Tämä asetus on hyväksytty asetuksen (EY) N:o 714/2009 perusteella, jota se täydentää ja jonka erottamattoman osan se muodostaa. Muissa säädöksissä olevien viittausten asetukseen (EY) N:o 714/2009 olisi katsottava viittaavan myös tähän asetukseen.

(31) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksen (EY) N:o 714/2009 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean lausunnon mukaiset,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

I OSASTO

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Kohde

Tässä asetuksessa määritetään verkkosääntö, jossa asetetaan vaatimukset voimalaitosten, eli tahtikonevoimalaitosten, suuntaajakytkettyjen voimalaitosten ja merellä sijaitsevien suuntaajakytkettyjen voimalaitosten, liittämiselle yhteiskäyttöjärjestelmään. Näin se osaltaan varmistaa tasapuoliset kilpailuolosuhteet sähkön sisämarkkinoilla, varmistaa käyttövarmuuden ja uusiutuvien energialähteiden liittämisen sähköverkkoon ja helpottaa unionin laajuista sähkökauppaa.

Tässä asetuksessa vahvistetaan myös velvollisuudet, joilla varmistetaan, että verkonhaltijat hyödyntävät voimalaitosten kapasiteettia läpinäkyvällä ja syrjimättömällä tavalla, jotta koko unionin alueella voidaan taata tasapuoliset toimintaolosuhteet.

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/27/EU (3) 2 artiklan, asetuksen (EY) N:o 714/2009 2 artiklan, komission asetuksen (EU) 2015/1222 (4) 2 artiklan, komission asetuksen (EU) N:o 543/2013 (5) 2 artiklan sekä direktiivin 2009/72/EY 2 artiklan määritelmiä.

Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan

1. ’elimellä’ sääntelyviranomaista, muuta kansallista viranomaista, verkonhaltijaa tai muuta julkista tai yksityistä tahoa, joka on nimetty kansallisen lainsäädännön nojalla;

2. ’synkronialueella’ synkronisesti yhteenliitettyjen siirtoverkonhaltijoiden kattamaa aluetta, kuten Manner-Euroopan, Ison-Britannian, Irlannin ja Pohjois-Irlannin sekä Pohjoismaiden synkronialueita ja Liettuan, Latvian ja Viron, jäljempänä yhdessä ’Baltian maat’, sähköverkkoja, jotka ovat osa laajempaa synkronialuetta;

3. ’jännitteellä’ kahden pisteen välistä sähköistä potentiaalieroa, joka mitataan pääjännitteen myötäkomponentin tehollisarvona perustaajuudella;

4. ’näennäisteholla’ jännitteen ja virran tehollisarvojen tuloa, ja kerrottuna kolmen neliöjuurella kun kyseessä on kolmivaihejärjestelmä, tavallisesti ilmaistuna kilovolttiampeereina (kVA) tai megavolttiampeereina (MVA);

5. ’sähköntuotantomoduulilla’ joko tahtikonevoimalaitosta tai suuntaajakytkettyä voimalaitosta;

6. ’voimalaitoksella’ laitosta, joka muuntaa primaarienergiaa sähköenergiaksi ja joka koostuu yhdestä tai useammasta sähköntuotantomoduulista, jotka on liitetty verkkoon yhdessä tai useammassa liittymispisteessä;

7. ’voimalaitoksen omistajalla’ voimalaitoksen omistavaa luonnollista tai oikeushenkilöä;

8. ’päätuotantolaitoksella’ yhtä tai useampaa pääasiallista laitetta, joka tarvitaan primaarienergianlähteen muuttamiseksi sähköksi;

9. ’tahtikonevoimalaitoksella’ jakamatonta laitteistokokonaisuutta, joka voi tuottaa sähköenergiaa siten, että sen tuotetun jännitteen taajuus, generaattorin nopeus ja verkkojännitteen taajuus ovat vakiosuhteessa toisiinsa ja siten tahtikäytössä;

10. ’sähköntuotantomoduulin asiakirjalla’ asiakirjaa, jonka voimalaitoksen omistaja antaa liittymispisteen verkonhaltijalle tyypin B tai C sähköntuotantomoduulin osalta ja jossa vahvistetaan, että sähköntuotantomoduulin on osoitettu olevan tässä asetuksessa vahvistettujen teknisten kriteerien mukainen, ja jossa annetaan tarvittavat tiedot ja ilmoitukset, mukaan lukien vaatimustenmukaisuusilmoitus;

11. ’paikallisella siirtoverkonhaltijalla’ siirtoverkonhaltijaa, jonka vastuualueella sähköntuotantomoduuli, kulutuslaitos, jakeluverkko tai suurjännitteinen tasasähköjärjestelmä on liitetty tai liitetään sähköverkkoon millä tahansa jännitetasolla;

12. ’sähköverkolla’ sähkön siirtoa tai jakelua varten toisiinsa kytkettyä laitteistoa tai järjestelmää;

13. ’liittymispisteen verkonhaltijalla’ siirtoverkonhaltijaa tai jakeluverkonhaltijaa, jonka sähköverkkoon sähköntuotantomoduuli, kulutuslaitos, jakeluverkko tai suurjännitteinen tasasähköjärjestelmä on liitetty tai liitetään;

14. ’liittymissopimuksella’ liittymispisteen verkonhaltijan ja joko voimalaitoksen omistajan, kulutuslaitoksen omistajan, jakeluverkonhaltijan tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän omistajan välistä sopimusta, johon sisältyvät sähköntuotantomoduulin, kulutuslaitoksen, jakeluverkon, jakeluverkon liitännän tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän sijaintipaikkaa koskevat vaatimukset ja erityiset tekniset vaatimukset;

15. ’liittymispisteellä’ rajapistettä, jossa sähköntuotantomoduuli, kulutuslaitos, jakeluverkko tai suurjännitteinen tasasähköjärjestelmä on liitetty siirtoverkkoon, merellä sijaitsevaan sähköverkkoon, jakeluverkkoon, mukaan lukien suljetut jakeluverkot, tai suurjännitteiseen tasasähköjärjestelmään liittymissopimuksen mukaisesti;

16. ’mitoitusteholla’ (Pmax) suurinta jatkuvaa sähköntuotantomoduulin tuottamaa pätötehoa, vähennettynä omakäyttöteholla, joka liittyy pelkästään kyseisen sähköntuotantomoduulin toimintaan ja jota ei syötetä verkkoon, siten kuin se on määritelty liittymissopimuksessa tai kuten siitä on sovittu liittymispisteen verkonhaltijan ja voimalaitoksen omistajan kesken;

17. ’suuntaajakytketyllä voimalaitoksella’ (PPM) sähköä tuottavaa yksikköä tai sähköä tuottavien yksiköiden kokonaisuutta, joka on liitetty sähköverkkoon joko synkronoimattomasti tai tehoelektroniikan kautta ja jolla on myös yksi liittymispiste siirtoverkkoon, jakeluverkkoon, mukaan lukien suljettu jakeluverkko, tai suurjännitteiseen tasasähköjärjestelmään;

18. ’merellä sijaitsevalla suuntaajakytketyllä voimalaitoksella’ merellä sijaitsevaa suuntaajakytkettyä voimalaitosta, jonka liittymispiste on merellä;

19. ’synkronikompensointikäytöllä’ vaihtosähkögeneraattorin käyttöä, ilman voimakonetta, nopeaan jännitteen säätöön tuottamalla tai kuluttamalla loistehoa;

20. ’pätöteholla’ näennäistehon tehollisarvon reaalikomponenttia ilmaistuna watteina tai sen kerrannaisina kuten kilowatteina (kW) tai megawatteina (MW);

21. ’pumppuvoimalaitoksella’ vesivoimalaitosta, jossa vettä voidaan nostaa pumpuilla ja varastoida käytettäväksi sähköenergian tuotannossa;

22. ’taajuudella’ järjestelmän hertseinä ilmaistua sähkötaajuutta, joka voidaan mitata synkronialueen kaikissa osissa sillä oletuksella, että taajuuden arvo on järjestelmässä vakaa sekuntien aikajaksolla ja että mittauspaikkojen välillä esiintyy vain vähäisiä poikkeamia taajuudessa. Sen nimellisarvo on 50 Hz;

23. ’statiikalla’ taajuuden muutoksen suhdetta siitä seuraavaan pätötehon muutokseen prosentteina ilmaistuna. Taajuuden muutos ilmaistaan suhteessa nimellistaajuuteen ja pätötehon muutos suhteessa mitoitustehoon tai tuotettuun pätötehoon hetkellä, jona asianomainen kynnysarvo saavutetaan;

24. ’pienimmällä säätötasolla’ liittymissopimuksessa määriteltyä tai liittymispisteen verkonhaltijan ja voimalaitoksen omistajan kesken sovittua pienintä pätötehoa, johon saakka sähköntuotantomoduuli voi säätää pätötehoa;

25. ’asetusarvolla’ säätöjärjestelmän mille tahansa parametrille asetettua ohjearvoa;

26. ’ohjeella’ verkonhaltijan oman toimivaltansa rajoissa voimalaitoksen omistajalle, kulutuslaitoksen omistajalle, jakeluverkon haltijalle tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän omistajalle antamaa käskyä toteuttaa toiminto;

27. ’mitoituskriteerin mukaisella vialla’ vikaa, joka on selvitetty onnistuneesti verkonhaltijan suunnittelukriteerien mukaisesti;

28. ’loisteholla’ näennäistehon tehollisarvon imaginäärikomponenttia, tavallisesti ilmaistuna kilovareina (kVar) tai megavareina (MVar);

29. ’lähivikakestoisuudella’ sähkölaitteiden kykyä pysyä liitettyinä verkkoon ja toimia liittymispisteen alijännitteen aikana vioissa, jotka ovat mitoituskriteerien mukaisten vikojen aiheuttamia;

30. ’vaihtosähkögeneraattorilla’ laitetta, joka muuntaa mekaanisen energian sähköenergiaksi pyörivän magneettikentän välityksellä;

31. ’virralla’ sähkövarauksen virtausnopeutta, joka mitataan vaihevirran myötäkomponentin tehollisarvona perustaajuudella;

32. ’staattorilla’ pyörivän koneen osaa, johon sisältyvät koneen kiinteät magnetoituvat osat käämeineen;

33. ’inertialla eli hitaudella’ pyörivän jäykän kappaleen, kuten vaihtosähkögeneraattorin roottorin, ominaisuutta, joka saa sen ylläpitämään tasaista pyörimisliikettä ja impulssimomenttia, ellei siihen kohdistu ulkoista vääntömomenttia;

34. ’synteettisellä inertialla’ suuntaajakytketyn voimalaitoksen tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän kykyä korvata tahtikonevoimalaitoksen inertian vaikutus määrätylle suorituskykytasolle;

35. ’taajuussäädöllä’ sähköntuotantomoduulin tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän kykyä säätää pätötehoaan sähköjärjestelmän vakaan taajuuden ylläpitämiseksi, jos sähköjärjestelmän mitattu taajuus poikkeaa asetusarvosta;

36. ’taajuussäätötoimintatilalla’ (FSM) sähköntuotantomoduulin tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän toimintatilaa, jossa pätöteho muuttuu suhteessa sähköjärjestelmän taajuuden muutokseen, tavoitteena avustaa sähköjärjestelmän taajuuden palautuksessa nimellistaajuuteen;

37. ’taajuussäätö-ylitaajuustoimintatilalla’ (LFSM-O) sähköntuotantomoduulin tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän toimintatilaa, joka johtaa pätötehon alenemiseen, jos sähköjärjestelmän taajuus ylittää määrätyn arvon;

38. ’taajuussäätö-alitaajuustoimintatilalla’ (LSFM-U) sähköntuotantomoduulin tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän toimintatilaa, joka johtaa pätötehon kasvamiseen, jos sähköjärjestelmän taajuus alittaa määrätyn arvon;

39. ’taajuussäädön kuolleella alueella’ tarkoituksellisesti asetettua taajuusaluetta, jossa taajuussäätö ei reagoi;

40. ’taajuussäädön herkkyydellä’ säätöjärjestelmän luontaista ominaisuutta, joka määritellään taajuuden tai taajuuden säätöjärjestelmän sisäänmenosignaalin minimimuutoksena, jonka seurauksena sähköntuotantomoduulin pätötehoa tai sen ohjearvoa muutetaan;

41. ’PQ-diagrammilla’ graafista esitystä, joka kuvaa sähköntuotantomoduulin loistehokapasiteettia suhteessa pätötehoon eri pätötehotasoilla liittymispisteessä;

42. ’pysyvän tilan stabiilisuudella’ sähköjärjestelmän tai tahtikonevoimalaitoksen kykyä palata stabiiliin toimintaan ja säilyttää se pienen häiriön jälkeen;

43. ’saarekekäytöllä’ sähköverkon tai sähköverkon osan itsenäistä käyttöä sen jälkeen kun se on kytkeytynyt irti yhteiskäyttöjärjestelmästä, kun siinä on vähintään yksi sähköntuotantomoduuli tai suurjännitteinen tasasähköjärjestelmä, joka tuottaa sähköä kyseiseen verkkoon ja säätää taajuutta sekä jännitettä;

44. ’omakäytöllä’ käyttöä, jolla varmistetaan, että voimalaitokset voivat edelleen syöttää omakäyttökuormien vaatiman tehon, mikäli voimalaitoksen sähköntuotantomoduulit irtikytkeytyvät sähköjärjestelmästä omakäytölle vian seurauksena;

45. ’pimeäkäynnistysominaisuudella’ sähköntuotantomoduulin kykyä käynnistyä uudelleen täydellisen pysähdyksen jälkeen apuvoimalähteen avulla ilman sähkön syöttöä ulkoisesta sähköjärjestelmästä;

46. ’valtuutetulla todentajalla’ laitetodistuksia ja sähköntuotantomoduulin asiakirjoja myöntävää elintä, jonka akkreditoinnin on antanut Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 765/2008 (6) mukaisesti perustetun Eurooppalaisten akkreditointielinten yhteistyöjärjestön (EA) kansallinen jäsen;

47. ’laitetodistuksella’ valtuutetun todentajan sähköntuotantomoduulissa, kulutusyksikössä, jakeluverkossa, kulutuslaitoksessa tai suurjännitteisessä tasasähköjärjestelmässä käytetystä laitteesta antamaa asiakirjaa. Laitetodistuksessa kuvataan sen soveltamisala kansallisella tai muulla tasolla, jossa on valittu tietty arvo Euroopan tasolla hyväksytyltä vaihteluväliltä. Todentamisprosessin tiettyjen osien korvaamiseksi laitetodistukseen voi sisältyä testitulosten perusteella vahvistettuja malleja;

48. ’magnetoinnin säätöjärjestelmällä’ takaisinkytkettyä säätöjärjestelmää, johon kuuluvat tahtikone ja sen magnetointijärjestelmä;

49. ’U-Q/Pmax-profiililla’ profiilia, joka edustaa sähköntuotantomoduulin tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän suuntaaja-aseman loistehokapasiteettia suhteessa jännitteen vaihteluun liittymispisteessä;

50. ’minimipätöteholla’ liittymissopimuksessa määriteltyä tai liittymispisteen verkonhaltijan ja voimalaitoksen omistajan kesken sovittua pienintä pätötehoa, jolla sähköntuotantomoduulia voidaan käyttää stabiilisti rajoittamattoman ajan;

51. ’ylimagnetointirajoittimella’ automaattisen jännitteensäätäjän rajoitinta, joka estää vaihtosähkögeneraattorin roottorin ylikuormittumisen rajoittamalla magnetointivirtaa;

52. ’alimagnetointirajoittimella’ automaattisen jännitteensäätäjän rajoitinta, jonka tehtävänä on ylläpitää riittävä vaihtosähkögeneraattorin magnetointivirta ja estää magnetoinnin puuttumisen aiheuttama tahtikäytön menetys;

53. ’automaattisella jännitteensäätäjällä’ (AVR) jatkuvatoimista automaattista laitetta, joka ohjaa tahtikonevoimalaitoksen liitinjännitettä vertaamalla hetkellistä liitinjännitettä ohjearvoon ja säätämällä magnetoinnin säätöjärjestelmän ulostuloa;

54. ’lisästabilointipiirillä’ (PSS) tahtikonevoimalaitoksen automaattisen jännitteensäätäjän lisätoimintoa, jonka tarkoituksena on vaimentaa tehoheilahteluja;

55. ’nopealla vikavirran syötöllä’ suuntaajakytketyn voimalaitoksen tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän syöttämää virtaa sähkövian aiheuttaman jännitepoikkeaman aikana ja sen jälkeen, minkä tarkoituksena on auttaa sähköverkon suojalaitteita tunnistamaan vika sen varhaisessa vaiheessa ja tukea verkkojännitteen ylläpitämistä vian aikana ja verkkojännitteen palauttamista vian poistumisen jälkeen;

56. ’tehokertoimella’ pätötehon absoluuttisen arvon suhdetta näennäistehoon;

57. ’loistehostatiikalla’ voimalaitoksen tuottaman loistehon muutoksen, verrattuna maksimiloistehoon, suhdetta jännitteen muutokseen, verrattuna suhteellisarvon 1 pu viitejännitteestä;

58. ’merellä sijaitsevalla verkkoliityntäjärjestelmällä’ merellä sijaitsevan liittymispisteen ja maalla sijaitsevan sähköverkon yhteenliittämispisteen välistä yhteyttä kokonaisuudessaan;

59. ’maalla sijaitsevalla sähköverkon yhteenliittämispisteellä’ liittymispistettä, jossa merellä sijaitseva verkkoliityntäjärjestelmä on liitetty verkonhaltijan sähköverkkoon;

60. ’asennusdokumentilla’ yksinkertaista jäsenneltyä asiakirjaa, joka sisältää tiedot tyypin A sähköntuotantomoduulista tai kulutusyksiköstä, jonka kulutuksen jousto on liitetty alle 1 000 V:n sähköverkkoon, ja joka vahvistaa sähköntuotantomoduulin ja kulutusyksikön täyttävän sovelletut vaatimukset;

61. ’vaatimustenmukaisuusilmoituksella’ voimalaitoksen omistajan, kulutuslaitoksen omistajan, jakeluverkon haltijan tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän omistajan liittymispisteen verkonhaltijalle toimittamaa asiakirjaa, jossa todetaan sovellettavien spesifikaatioiden ja vaatimusten noudattamistilanne;

62. ’lopullisella käyttöönottoilmoituksella’ liittymispisteen verkonhaltijan antamaa ilmoitusta asetetut spesifikaatiot ja vaatimukset täyttävälle voimalaitoksen omistajalle, kulutuslaitoksen omistajalle, jakeluverkon haltijalle tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän omistajalle, jossa niille annetaan lupa käyttää sähköntuotantomoduulia, kulutusyksikköä, jakeluverkkoa tai suurjännitteistä tasasähköjärjestelmää verkkoliitäntää käyttäen;

63. ’kytkentäilmoituksella’ liittymispisteen verkonhaltijan antamaa ilmoitusta voimalaitoksen omistajalle, kulutuslaitoksen omistajalle, jakeluverkon haltijalle tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän omistajalle ennen jännitteen kytkemistä laitoksen sisäverkkoon;

64. ’väliaikaisella käyttöönottoilmoituksella’ liittymispisteen verkonhaltijan antamaa ilmoitusta voimalaitoksen omistajalle, kulutuslaitoksen omistajalle, jakeluverkon haltijalle tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän omistajalle, missä niille annetaan lupa käyttää sähköntuotantomoduulia, kulutusyksikköä, jakeluverkkoa tai suurjännitteistä tasasähköjärjestelmää liittymispisteeseen liitettynä rajoitetun ajan ja aloittaa vaatimustenmukaisuuden varmistamiseen liittyvät kokeet sovellettavien spesifikaatioiden ja vaatimusten noudattamisen todentamiseksi;

65. ’rajoitetulla käyttönottoilmoituksella’ liittymispisteen verkonhaltijan antamaa ilmoitusta sellaiselle voimalaitoksen omistajalle, kulutuslaitoksen omistajalle, jakeluverkon haltijalle tai suurjännitteisen tasasähköjärjestelmän omistajalle, jolle on aiemmin annettu lopullinen käyttöönottoilmoitus, mutta joka toteuttaa tilapäisesti merkittäviä muutoksia tai jonka suorituskyky on tilapäisesti heikentynyt, mistä syystä sovellettavia spesifikaatioita ja vaatimuksia ei enää noudateta.

3 artikla

Soveltamisala

1. Ellei toisin säädetä, tässä asetuksessa vahvistettuja liitäntävaatimuksia sovelletaan uusiin sähköntuotantomoduuleihin, joiden katsotaan olevan merkittäviä 5 artiklan mukaisesti.

Liittymispisteen verkonhaltijan on evättävä liitäntä sellaiselta sähköntuotantomoduulilta, joka ei ole tässä asetuksessa vahvistettujen vaatimusten mukainen ja joka ei kuulu sääntelyviranomaisen tai muun viranomaisen, jos jäsenvaltiossa on niin säädetty, 60 artiklan mukaisesti myöntämän poikkeuksen piiriin. Liittymispisteen verkonhaltijan on ilmoitettava epäämisestä kirjallisesti antamalla perusteltu lausunto voimalaitoksen omistajalle ja, ellei sääntelyviranomainen toisin määrää, sääntelyviranomaiselle.

2. Tätä asetusta ei sovelleta

a) sähköntuotantomoduuleihin, jotka on liitetty siirtoverkkoon ja jakeluverkkoihin tai siirtoverkon tai jakeluverkkojen osiin sellaisissa jäsenvaltioissa sijaitsevissa saarissa, joiden sähköverkkoa ei käytetä synkronisesti joko Manner-Euroopan, Ison-Britannian, Pohjoismaiden, Irlannin ja Pohjois-Irlannin tai Baltian maiden synkroniverkon kanssa;

b) sähköntuotantomoduuleihin, jotka on asennettu tuottamaan varavoimaa ja toimimaan rinnakkain järjestelmän kanssa alle viiden minuutin ajan kalenterikuukaudessa, kun järjestelmä on normaalissa tilassa. sähköntuotantomoduulin rinnakkaista toimintaa huollon tai käyttöönottokokeiden aikana ei oteta huomioon viiden minuutin määräajassa;

c) sähköntuotantomoduuleihin, joilla ei ole pysyvää liittymispistettä ja joita verkonhaltijat käyttävät tilapäiseen sähköntuotantoon, kun järjestelmän normaali kapasiteetti on osittain tai kokonaan poissa käytöstä;

d) varastointilaitteistoihin lukuun ottamatta pumppuvoimalaitosten sähköntuotantomoduuleja 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

4 artikla

Soveltaminen olemassa oleviin sähköntuotantomoduuleihin

1. Tämän asetuksen vaatimuksia ei sovelleta olemassa oleviin sähköntuotantomoduuleihin, paitsi jos

a) tyypin C tai tyypin D sähköntuotantomoduulia on muutettu siinä määrin, että sen liittymissopimusta on muutettava merkittävästi seuraavan menettelyn mukaisesti: i) voimalaitosten omistajien, jotka aikovat toteuttaa laitoksen uudenaikaistamisen tai laitteen korvaamisen, joka vaikuttaa sähköntuotantomoduulin tekniseen suorituskykyyn, on ilmoitettava suunnitelmistaan etukäteen liittymispisteen verkonhaltijalle; ii) jos liittymispisteen verkonhaltija katsoo, että uudenaikaistaminen tai laitteen korvaaminen on laajuudeltaan sellainen, että se edellyttää uutta liittymissopimusta, verkonhaltijan on ilmoitettava asiasta asianomaiselle sääntelyviranomaiselle tai tarvittaessa jäsenvaltiolle; ja iii) asianomaisen sääntelyviranomaisen tai tarvittaessa jäsenvaltion on päätettävä, onko voimassa olevaa liittymissopimusta muutettava tai onko tehtävä uusi liittymissopimus ja mitä tämän asetuksen vaatimuksia on noudatettava; tai

b) sääntelyviranomainen tai tarvittaessa jäsenvaltio päättää, että olemassa olevaan sähköntuotantomoduuliin sovelletaan kaikkia tämän asetuksen vaatimuksia tai osaa niistä, saatuaan asiasta ehdotuksen paikalliselta siirtoverkonhaltijalta 3, 4 ja 5 kohdan mukaisesti.

2. Tämän asetuksen soveltamiseksi sähköntuotantomoduulin katsotaan olevan olemassa, jos

a) se on jo liitetty verkkoon tämän asetuksen voimaantulopäivänä; tai

b) voimalaitoksen omistaja on tehnyt lopullisen ja sitovan sopimuksen päätuotantolaitoksen ostamisesta viimeistään kahden vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta. Voimalaitoksen omistajan on ilmoitettava sopimuksen tekemisestä liittymispisteen verkonhaltijalle ja paikalliselle siirtoverkonhaltijalle 30 kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.

Voimalaitoksen omistajan liittymispisteen verkonhaltijalle tai paikalliselle siirtoverkonhaltijalle antamassa ilmoituksessa on mainittava vähintään sopimuksen nimi, sen allekirjoituspäivä ja voimaantulopäivä sekä rakennettavan, koottavan tai ostettavan päätuotantolaitoksen spesifikaatiot.

Jäsenvaltio voi säätää, että määrätyissä olosuhteissa sääntelyviranomainen voi määritellä, onko sähköntuotantomoduulia pidettävä olemassa olevana sähköntuotantomoduulina vai uutena sähköntuotantomoduulina.

3. Paikallinen siirtoverkonhaltija voi 10 artiklan mukaisen julkisen kuulemisen jälkeen ehdottaa asianomaiselle sääntelyviranomaiselle tai tarvittaessa jäsenvaltiolle, että tämän asetuksen soveltamisala laajennetaan olemassa oleviin sähköntuotantomoduuleihin, jotta voidaan ottaa huomioon olosuhteissa tapahtuneet merkittävät muutokset, kuten järjestelmävaatimusten kehitys, mukaan lukien uusiutuvien energialähteiden, älykkäiden verkkojen, hajautetun tuotannon tai kysynnänjouston yleistyminen.

Tätä varten on tehtävä pätevä ja läpinäkyvä kvantitatiivinen kustannus-hyötyanalyysi 38 ja 39 artiklan mukaisesti. Analyysista on käytävä ilmi:

a) kustannukset, jotka aiheutuvat siitä, että olemassa olevilta sähköntuotantomoduuleilta edellytetään tämän asetuksen noudattamista;

b) tämän asetuksen vaatimusten soveltamisesta aiheutuvat sosioekonomiset hyödyt; ja

c) mahdollisuudet saavuttaa vaadittu suorituskyky vaihtoehtoisilla toimenpiteillä.

4. Paikallisen siirtoverkonhaltijan on ennen 3 kohdassa tarkoitetun kvantitatiivisen kustannus-hyötyanalyysin tekemistä

a) tehtävä kustannusten ja hyötyjen alustava kvalitatiivinen vertailu;

b) saatava asianomaisen sääntelyviranomaisen tai tarvittaessa jäsenvaltion hyväksyntä.

5. Asianomaisen sääntelyviranomaisen tai tarvittaessa jäsenvaltion on tehtävä päätös tämän asetuksen soveltamisalan laajentamisesta olemassa oleviin sähköntuotantomoduuleihin kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut paikallisen siirtoverkonhaltijan raportin ja suosituksen 38 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Sääntelyviranomaisen tai tarvittaessa jäsenvaltion päätös on julkaistava.

6. Paikallisen siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon voimalaitosten omistajien oikeutetut odotukset osana arviointia, joka koskee tämän asetuksen soveltamista olemassa oleviin sähköntuotantomoduuleihin.

7. Paikallinen siirtoverkonhaltija voi arvioida tämän asetuksen joidenkin säännösten tai niiden kaikkien soveltamista olemassa oleviin sähköntuotantomoduuleihin kolmen vuoden välein 3–5 kohdassa esitettyjen kriteerien ja menettelyn mukaisesti.

5 artikla

Merkittävyyden määrittäminen

1. Sähköntuotantomoduulien on noudatettava vaatimuksia liittymispisteensä jännitetason ja mitoitustehonsa perusteella 2 kohdassa esitettyjen luokkien mukaisesti.

2. Seuraaviin luokkiin kuuluvia sähköntuotantomoduuleja on pidettävä merkittävinä:

a) liittymispiste alle 110 kV ja mitoitusteho vähintään 0,8 kW (tyyppi A);

b) liittymispiste alle 110 kV ja mitoitusteho vähintään kynnysarvo, jota kukin paikallinen siirtoverkonhaltija ehdottaa 3 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti (tyyppi B). Kynnysarvo ei saa olla taulukossa 1 tyypin B sähköntuotantomoduuleille annettuja raja-arvoja korkeampi;

c) liittymispiste alle 110 kV ja mitoitusteho vähintään kynnysarvo, jonka kukin paikallinen siirtoverkonhaltija määrittelee 3 kohdan mukaisesti (tyyppi C). Kynnysarvo ei saa olla taulukossa 1 tyypin C sähköntuotantomoduuleille annettuja raja-arvoja korkeampi; tai

d) liittymispiste vähintään 110 kV (tyyppi D). Sähköntuotantomoduuli on tyyppiä D myös siinä tapauksessa, että sen liittymispiste on alle 110 kV ja mitoitusteho vähintään kynnysarvo, joka määritellään 3 kohdan mukaisesti. Kynnysarvo ei saa olla taulukossa 1 tyypin D sähköntuotantomoduuleille annettuja raja-arvoja korkeampi. Taulukko 1 Tyyppien B, C ja D sähköntuotantomoduulien kynnysarvot Synkronialueet Mitoitustehon kynnysarvo, josta alkaen sähköntuotantomoduuli kuuluu tyyppiin B Mitoitustehon kynnysarvo, josta alkaen sähköntuotantomoduuli kuuluu tyyppiin C Mitoitustehon kynnysarvo, josta alkaen sähköntuotantomoduuli kuuluu tyyppiin D Manner-Eurooppa 1 MW 50 MW 75 MW Iso-Britannia 1 MW 50 MW 75 MW Pohjoismaat 1,5 MW 10 MW 30 MW Irlanti ja Pohjois-Irlanti 0,1 MW 5 MW 10 MW Baltian maat 0,5 MW 10 MW 15 MW

3. Tyyppien B, C ja D sähköntuotantomoduulien mitoitustehon kynnysarvoja koskeville ehdotuksille on saatava asianomaisen sääntelyviranomaisen tai tarvittaessa jäsenvaltion hyväksyntä. Paikallisen siirtoverkonhaltijan on ehdotuksia laatiessaan koordinoitava viereisten siirtoverkonhaltijoiden ja jakeluverkonhaltijoiden kanssa ja järjestettävä julkinen kuuleminen 10 artiklan mukaisesti. Paikallinen siirtoverkonhaltija voi ehdottaa kynnysarvojen muuttamista aikaisintaan kolmen vuoden kuluttua edellisestä ehdotuksesta.

4. Voimalaitosten omistajien on avustettava tässä prosessissa ja annettava paikallisen siirtoverkonhaltijan pyytämät tiedot.

5. Jos sähköntuotantomoduuli voidaan kynnysarvojen muuttamisen seurauksena lukea kuuluvaksi toiseen tyyppiin, 4 artiklan 3 kohdassa säädettyä olemassa olevia sähköntuotantomoduuleja koskevaa menettelyä on sovellettava ennen kuin vaaditaan uutta tyyppiä koskevien vaatimusten noudattamista.

6 artikla

Soveltaminen sähköntuotantomoduuleihin, pumppuvoimalaitosten sähköntuotantomoduuleihin, sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitoksiin ja teollisuuslaitoksiin

1. Merellä sijaitsevien sähköntuotantomoduulien, jotka on liitetty yhteiskäyttöjärjestelmään, on täytettävä maalla sijaitsevia sähköntuotantomoduuleja koskevat vaatimukset, paitsi jos liittymispisteen verkonhaltija muuttaa vaatimuksia tätä tarkoitusta varten tai jos suuntaajakytkettyjen voimalaitosten liitäntä on toteutettu suurjännitteisellä tasasähköyhteydellä tai sellaisen sähköverkon kautta, jonka taajuutta ei ole tahdistettu yhteiskäyttöjärjestelmän taajuuteen (esim. suuntaaja-aseman kautta).

2. Pumppuvoimalaitosten sähköntuotantomoduulien on täytettävä kaikki asianmukaiset vaatimukset sekä tuotanto- että pumppaustilassa. Sähköntuotantomoduulien tekninen suunnittelu ei saa rajoittaa ajallisesti pumppuvoimalaitosten sähköntuotantomoduulien tahtikompensaatiokäyttöä. Pumppuvoimalaitosten nopeussäätöisten sähköntuotantomoduulien on täytettävä tahtikonevoimalaitoksiin sovellettavat vaatimukset sekä 20 artiklan 2 kohdan b alakohdassa vahvistetut vaatimukset, jos ne voidaan lukea kuuluviksi tyyppiin B, C tai D.

3. Teollisuuslaitosten verkkoihin sijoitettujen sähköntuotantomoduulien osalta voimalaitosten omistajilla, teollisuuslaitosten verkonhaltijoilla ja niillä liittymispisteen verkonhaltijoilla, joiden sähköverkko on liitetty teollisuuslaitoksen sähköverkkoon, on oltava oikeus sopia ehdoista, jotka koskevat tällaisten sähköntuotantomoduulien ja tuotantoprosessit turvaavien kriittisten kuormitusten irtikytkemistä liittymispisteen verkonhaltijan sähköverkosta. Tämän oikeuden käyttöä on koordinoitava paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa.

4. Tämän asetuksen 13 artiklan 2 ja 4 kohdan vaatimuksia lukuun ottamatta tai ellei kansallisessa sääntelykehyksessä toisin säädetä, tämän asetuksen vaatimuksia, jotka koskevat kykyä pitää yllä vakiopätötehoa tai muuttaa pätötehoa, ei sovelleta teollisuuslaitosten verkkoihin sijoitettujen sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitosten sähköntuotantomoduuleihin, jos kaikki seuraavat kriteerit täyttyvät:

a) laitosten pääasiallisena tarkoituksena on tuottaa lämpöä kyseisen teollisuuslaitoksen tuotantoprosesseihin;

b) sähkön ja lämmön tuotanto ovat erottamattomasti sidoksissa toisiinsa, eli muutos lämmöntuotannossa johtaa väistämättä muutokseen pätötehon tuotannossa ja päinvastoin;

c) sähköntuotantomoduulit ovat 5 artiklan 2 kohdan a–c alakohdan mukaista tyyppiä A, B tai C tai Pohjoismaiden synkronialueen tapauksessa tyyppiä D.

5. Sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitoksia on arvioitava niiden sähköisen mitoitustehon perusteella.

7 artikla

Sääntelynäkökohdat

1. Yleisesti sovellettaville vaatimuksille, jotka liittymispisteen verkonhaltijoiden tai paikallisten siirtoverkonhaltijoiden on määriteltävä tämän asetuksen nojalla, on saatava jäsenvaltion nimeämän elimen hyväksyntä ja ne on julkaistava. Nimetyn elimen on oltava sääntelyviranomainen, ellei jäsenvaltio toisin säädä.

2. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että laitoskohtaisille vaatimuksille, jotka liittymispisteen verkonhaltijoiden tai paikallisten siirtoverkonhaltijoiden on määriteltävä tämän asetuksen nojalla, on saatava nimetyn elimen hyväksyntä.

3. Jäsenvaltioiden, toimivaltaisten elinten ja verkonhaltijoiden on tätä asetusta soveltaessaan

a) sovellettava suhteellisuuden ja syrjimättömyyden periaatteita;

b) varmistettava avoimuus;

c) sovellettava periaatetta, jonka mukaan suurin kokonaistehokkuus ja alhaisimmat kokonaiskustannukset optimoidaan kaikkien asianomaisten osapuolten kesken;

d) kunnioitettava paikalliselle siirtoverkonhaltijalle annettua vastuuta varmistaa käyttövarmuus, myös kansallisessa lainsäädännössä vaaditulla tavalla;

e) kuultava asianomaisia jakeluverkonhaltijoita ja otettava huomioon niiden järjestelmään mahdollisesti kohdistuvat vaikutukset;

f) otettava huomioon sovitut eurooppalaiset standardit ja tekniset spesifikaatiot.

4. Liittymispisteen verkonhaltijan tai paikallisen siirtoverkonhaltijan on annettava ehdotus yleisesti sovellettavista vaatimuksista tai niiden laskennassa tai vahvistamisessa käytettävistä menetelmistä toimivaltaisen elimen hyväksyttäväksi kahden vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.

5. Kun tässä asetuksessa edellytetään, että liittymispisteen verkonhaltijan, paikallisen siirtoverkonhaltijan, voimalaitoksen omistajan ja/tai jakeluverkonhaltijan on päästävä sopimukseen, niiden on pyrittävä saavuttamaan sopimus kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun jokin osapuoli on esittänyt ensimmäisen ehdotuksen muille osapuolille. Jos sopimukseen ei ole päästä tässä määräajassa, mikä tahansa osapuoli voi pyytää asianomaista sääntelyviranomaista antamaan päätöksen kuuden kuukauden kuluessa.

6. Toimivaltaisten elinten on tehtävä päätös vaatimuksia tai menetelmiä koskevista ehdotuksista kuuden kuukauden kuluessa tällaisten ehdotusten vastaanottamisesta.

7. Jos liittymispisteen verkonhaltija tai paikallinen siirtoverkonhaltija katsoo, että 1 ja 2 kohdassa säädettyjä ja sen mukaisesti hyväksyttyjä vaatimuksia tai menetelmiä on muutettava, muutosehdotukseen sovelletaan 3–8 kohdassa säädettyjä vaatimuksia. Muutosta ehdottavien liittymispisteen verkonhaltijoiden tai paikallisten siirtoverkonhaltijoiden on otettava huomioon voimalaitoksen omistajien, laitevalmistajien ja muiden sidosryhmien mahdolliset oikeutetut odotukset, jotka perustuvat alun perin määriteltyihin tai sovittuihin vaatimuksiin tai menetelmiin.

8. Jos jokin osapuoli haluaa tehdä valituksen liittymispisteen verkonhaltijasta tai paikallisesta siirtoverkonhaltijasta niiden velvoitteiden suhteen, joita kyseisellä liittymispisteen verkonhaltijalla tai paikallisella siirtoverkonhaltijalla on tämän asetuksen mukaisesti, se voi osoittaa valituksensa sääntelyviranomaiselle, jonka on riitojenratkaisuviranomaisena tehtävä asiasta päätös kahden kuukauden kuluessa valituksen vastaanottamisesta. Tätä määräaikaa voidaan pidentää kahdella kuukaudella, jos sääntelyviranomainen pyytää lisätietoja. Tätä pidennettyä määräaikaa voidaan pidentää edelleen valituksen tekijän suostumuksella. Sääntelyviranomaisen päätös on sitova, paitsi jos ja siihen asti kun se kumotaan muutoksenhaussa.

9. Jos liittymispisteen verkonhaltijan, joka ei ole siirtoverkonhaltija, on määriteltävä tämän asetuksen mukaiset vaatimukset, jäsenvaltiot voivat säätää, että liittymispisteen verkonhaltijan sijaan asianmukaisten vaatimusten määrittelemisestä vastaa siirtoverkonhaltija.

8 artikla

Useampi kuin yksi siirtoverkonhaltija

1. Jos jäsenvaltiossa on useampi kuin yksi siirtoverkonhaltija, tätä asetusta sovelletaan kaikkiin siirtoverkonhaltijoihin.

2. Jäsenvaltiot voivat kansallisessa sääntelyjärjestelmässään säätää, että siirtoverkonhaltijan velvollisuus noudattaa yhtä tai useampaa tämän asetuksen nojalla asetettua velvoitetta tai niitä kaikkia osoitetaan yhdelle tai useammalle siirtoverkonhaltijalle.

9 artikla

Kustannusten kattaminen

1. Asianomaisten sääntelyviranomaisten on arvioitava verkkotariffien sääntelyn alaisille verkonhaltijoille tässä asetuksessa säädetyistä velvollisuuksista aiheutuneet kustannukset. Kustannukset, joiden katsotaan olevan kohtuullisia, tosiasiallisesti aiheutuneita ja oikeasuhteisia, on katettava verkkotariffeilla tai muilla asianmukaisilla mekanismeilla.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen verkonhaltijoiden on asianomaisten sääntelyviranomaisten pyynnöstä toimitettava aiheutuneiden kustannusten arviointia helpottavat tiedot kolmen kuukauden kuluessa pyynnöstä.

10 artikla

Julkinen kuuleminen

1. Liittymispisteen verkonhaltijoiden ja paikallisten siirtoverkonhaltijoiden on kuultava sidosryhmiä, myös kunkin jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia, 4 artiklan 3 kohdan mukaisista ehdotuksista, jotka koskevat tämän asetuksen soveltamisalan laajentamista olemassa oleviin sähköntuotantomoduuleihin, 5 artiklan 3 kohdan mukaisista kynnysarvoja koskevista ehdotuksista, 38 artiklan 3 kohdan mukaisesti laaditusta raportista ja 63 artiklan 2 kohdan mukaisesti toteutetusta kustannus-hyötyanalyysista. Kuulemisen on kestettävä vähintään yhden kuukauden.

2. Liittymispisteen verkonhaltijoiden tai paikallisten siirtoverkonhaltijoiden on otettava järjestetyissä kuulemisissa ilmaistut sidosryhmien näkemykset asianmukaisesti huomioon ennen kynnysarvoja koskevan ehdotusluonnoksen, raportin tai kustannus-hyötyanalyysin antamista sääntelyviranomaisen tai tarvittaessa jäsenvaltion hyväksyttäväksi. Kaikissa tapauksissa on annettava vankat perustelut sille, kuinka sidosryhmien näkemykset on otettu huomioon tai jätetty huomioimatta, ja ne on julkaistava viipymättä ennen ehdotuksen julkaisemista tai yhtä aikaa sen julkaisemisen kanssa.

11 artikla

Sidosryhmien osallistuminen

Energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston, jäljempänä ’virasto’, on järjestettävä, tiiviissä yhteistyössä sähkön siirtoverkonhaltijoiden eurooppalaisen verkoston, jäljempänä ’Sähkö-ENTSO’, kanssa, voimalaitosten verkkoliitäntävaatimuksia ja muita tämän asetuksen täytäntöönpanoon liittyviä kysymyksiä koskeva sidosryhmien osallistuminen. Tähän on sisällyttävä säännöllisten kokousten järjestäminen sidosryhmien kanssa etenkin voimalaitosten verkkoliitäntävaatimuksiin liittyvien ongelmien määrittelemiseksi ja parannusten ehdottamiseksi.

12 artikla

Salassapitovelvollisuudet

1. Tämän asetuksen nojalla saatuja, vaihdettuja tai toimitettuja luottamuksellisia tietoja koskee 2, 3 ja 4 kohdassa säädetty salassapitovelvollisuus.

2. Salassapitovelvollisuus koskee kaikkia tämän asetuksen säännösten soveltamisalaan kuuluvia henkilöitä, sääntelyviranomaisia ja elimiä.

3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden, sääntelyviranomaisten ja elinten tehtäviensä yhteydessä saamaa luottamuksellista tietoa ei saa paljastaa muulle henkilölle tai viranomaiselle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisen oikeuden, tämän asetuksen muiden säännösten tai muun asiaan liittyvän unionin lainsäädännön soveltamista niiden soveltamisalaan kuuluviin tapauksiin.

4. Tämän asetuksen nojalla luottamuksellisia tietoja saavilla sääntelyviranomaisilla, elimillä ja henkilöillä on oikeus käyttää saamiaan tietoja ainoastaan tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä suorittamiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisen tai unionin lainsäädännön soveltamista sen soveltamisalaan kuuluviin tapauksiin.

II OSASTO

VAATIMUKSET

1 LUKU

Yleiset vaatimukset

13 artikla

Tyypin A sähköntuotantomoduuleja koskevat yleiset vaatimukset

1. Tyypin A sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat taajuusstabiilisuutta koskevat vaatimukset:

a) Taajuusalueiden osalta: i) sähköntuotantomoduulin on pysyttävä liitettynä sähköverkkoon ja pystyttävä toimimaan taulukossa 2 määritellyillä taajuusalueilla ja aikajaksoilla; ii) liittymispisteen verkonhaltija, yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa, ja voimalaitoksen omistaja voivat sopia laajemmista taajuusalueista, pidemmistä vähimmäiskäyttöajoista tai yhdistettyjä taajuus- ja jännitepoikkeamia koskevista erityisvaatimuksista sen varmistamiseksi, että sähköntuotantomoduulin teknisiä valmiuksia käytetään parhaalla mahdollisella tavalla, jos sen edellytetään säilyttävän tai palauttavan käyttövarmuus; iii) voimalaitoksen omistaja ei saa perusteettomasti kieltäytyä soveltamasta laajempia taajuusalueita tai pidempiä vähimmäiskäyttöaikoja, kun otetaan huomioon niiden taloudellinen ja tekninen toteuttamiskelpoisuus.

b) Taajuuden muutosnopeuden sietokyvyn osalta sähköntuotantomoduulin on voitava pysyä liitettynä verkkoon ja pystyttävä toimimaan paikallisen siirtoverkonhaltijan määrittelemään arvoon asti ulottuvilla taajuuden muutosnopeuksilla, paitsi jos irtikytkeytymisen aiheutti taajuuden muutosnopeustyyppinen verkon suojauksen toiminta. Liittymispisteen verkonhaltijan on määriteltävä tämä taajuuden muutosnopeustyyppinen verkon suojaustapa yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa. Taulukko 2 Vähimmäisajat, jotka sähköntuotantomoduulin on voitava toimia erilaisilla nimellisarvosta poikkeavilla taajuuksilla kytkeytymättä irti sähköverkosta Synkronialue Taajuusalue Käyttöaika Manner-Eurooppa 47,5 Hz – 48,5 Hz Kukin siirtoverkonhaltija määrittelee, mutta vähintään 30 minuuttia 48,5 Hz – 49,0 Hz Kukin siirtoverkonhaltija määrittelee, mutta vähintään sama kuin alueella 47,5 Hz–48,5 Hz 49,0 Hz – 51,0 Hz Ei rajoitettu 51,0 Hz – 51,5 Hz 30 minuuttia Pohjoismaat 47,5 Hz – 48,5 Hz 30 minuuttia 48,5 Hz – 49,0 Hz Kukin siirtoverkonhaltija määrittelee, mutta vähintään 30 minuuttia 49,0 Hz – 51,0 Hz Ei rajoitettu 51,0 Hz – 51,5 Hz 30 minuuttia Iso-Britannia 47,0 Hz – 47,5 Hz 20 sekuntia 47,5 Hz – 48,5 Hz 90 minuuttia 48,5 Hz – 49,0 Hz Kukin siirtoverkonhaltija määrittelee, mutta vähintään 90 minuuttia 49,0 Hz – 51,0 Hz Ei rajoitettu 51,0 Hz – 51,5 Hz 90 minuuttia 51,5 Hz – 52,0 Hz 15 minuuttia Irlanti ja Pohjois-Irlanti 47,5 Hz – 48,5 Hz 90 minuuttia 48,5 Hz – 49,0 Hz Kukin siirtoverkonhaltija määrittelee, mutta vähintään 90 minuuttia 49,0 Hz – 51,0 Hz Ei rajoitettu 51,0 Hz – 51,5 Hz 90 minuuttia Baltian maat 47,5 Hz – 48,5 Hz Kukin siirtoverkonhaltija määrittelee, mutta vähintään 30 minuuttia 48,5 Hz – 49,0 Hz Kukin siirtoverkonhaltija määrittelee, mutta vähintään sama kuin alueella 47,5 Hz–48,5 Hz 49,0 Hz – 51,0 Hz Ei rajoitettu 51,0 Hz – 51,5 Hz Kukin siirtoverkonhaltija määrittelee, mutta vähintään 30 minuuttia

2. Taajuussäätö-ylitaajuustoimintatilan (LFSM-O) osalta sovelletaan seuraavia vaatimuksia, siten kuin paikallinen siirtoverkonhaltija on määritellyt omalla vastuualueellaan yhteistoiminnassa saman synkronialueen muiden siirtoverkonhaltijoiden kanssa sen varmistamiseksi, että naapurialueisiin kohdistuva vaikutus on mahdollisimman pieni:

a) sähköntuotantomoduulin on pystyttävä aktivoimaan pätötehon taajuussäädön toiminta kuvan 1 mukaisesti paikallisen siirtoverkonhaltijan määrittelemillä taajuuskynnyksellä ja statiikka-asetuksilla;

b) edellä a alakohdassa tarkoitetun ominaisuuden sijaan paikallinen siirtoverkonhaltija voi omalla vastuualueellaan sallia tyypin A sähköntuotantomoduulien automaattisen irtikytkennän ja jälleenkytkennän paikallisen siirtoverkonhaltijan määrittelemillä taajuuskynnyksen yläpuolisilla ideaalisesti tasaisesti jakautuneilla satunnaisilla taajuuksilla, kun paikallinen siirtoverkonhaltija pystyy osoittamaan asianomaiselle sääntelyviranomaiselle yhteistyössä voimalaitosten omistajien kanssa, että tällä on rajallinen rajat ylittävä vaikutus ja käyttövarmuuden taso säilyy samana järjestelmän kaikissa toimintatiloissa;

c) taajuuskynnyksen on oltava välillä 50,2–50,5 Hz;

d) statiikka-asetuksen on oltava välillä 2–12 prosenttia;

e) sähköntuotantomoduulin on pystyttävä aktivoimaan pätötehon taajuussäätö mahdollisimman lyhyellä viiveellä. Jos viive on pidempi kuin kaksi sekuntia, voimalaitoksen omistajan on perusteltava viive ja annettava tekninen näyttö paikalliselle siirtoverkonhaltijalle;

f) paikallinen siirtoverkonhaltija voi vaatia, että sähköntuotantomoduuli pystyy pienimmän säätötason saavuttamisen jälkeen joko i) jatkamaan toimintaansa tällä tasolla; tai ii) vähentämään edelleen pätötehon tuotantoa;

g) sähköntuotantomoduulin on pystyttävä toimimaan stabiilisti taajuussäätö-ylitaajuustoimintatilassa. Kun taajuussäätö-ylitaajuustoimintatila on aktivoitunut, taajuussäätö-ylitaajuustoimintatilan asetusarvo on ensisijainen mahdollisiin muihin pätötehon asetusarvoihin nähden. Kuva 1 Sähköntuotantomoduulien pätötehon taajuuden säätökyky taajuussäätö-ylitaajuustoimintatilassa Pref on pätötehon viitearvo, johon ΔΡ:tä verrataan, ja se voidaan määritellä eri tavalla tahtikonevoimalaitoksille ja suuntaajakytketyille voimalaitoksille. ΔΡ on sähköntuotantomoduulin tuottaman pätötehon muutos. fn on sähköverkon nimellistaajuus (50 Hz) ja Δf on taajuuspoikkeama sähköverkossa. Ylitaajuuksilla, joilla Δf on suurempi kuin Δf1, sähköntuotantomoduulin on tuotettava negatiivinen pätötehon muutos statiikan S2 mukaisesti.

3. Sähköntuotantomoduulin on pystyttävä ylläpitämään tavoitearvon mukaista vakiopätötehoa taajuuden muutoksista riippumatta, paitsi jos teho seuraa muutoksia, jotka on määritelty tämän artiklan 2 ja 4 kohdassa tai 15 artiklan 2 kohdan c ja d alakohdassa, tapauksen mukaan.

4. Paikallisen siirtoverkonhaltijan on määriteltävä vastuualueellaan pätötehon sallittu aleneminen maksimitehosta taajuuden laskiessa taajuuden alenemisnopeudella, joka jää kuvan 2 osoittamien jatkuvien viivojen väliselle alueelle:

a) 49 Hz:n alapuolella teho alenee 2 prosenttia suhteessa mitoitustehoon 50 Hz per 1 Hz taajuusmuutosta kohden;

b) 49,5 Hz:n alapuolella teho alenee 10 prosenttia suhteessa mitoitustehoon 50 Hz per 1 Hz taajuusmuutosta kohden.

5. Pätötehon sallitussa alenemisessa maksimitehosta on

a) määriteltävä selkeästi sovellettavat ympäröivät olosuhteet;

b) otettava huomioon sähköntuotantomoduulien tekniset ominaisuudet. Kuva 2 Saatavilla olevan tehon aleneminen mitoitustehosta taajuuden laskiessa Kaavio kuvaa rajoja, joissa paikallinen siirtoverkonhaltija voi määritellä tämän ominaisuuden.

6. Sähköntuotantomoduulin on oltava varustettu logiikkaliitännällä (syöttöportilla), jotta pätötehon tuotanto voidaan lopettaa viiden sekunnin kuluessa käskyn saapumisesta syöttöporttiin. Liittymispisteen verkonhaltijalla on oltava oikeus määritellä laitteita koskevia vaatimuksia, jotta tätä toimintoa voidaan käyttää etäkäytöllä.

7. Paikallisen siirtoverkonhaltijan on määriteltävä ehdot, joiden mukaisesti sähköntuotantomoduuli voi liittyä automaattisesti sähköverkkoon. Näihin ehtoihin on sisällyttävä

a) taajuusalueet, joilla automaattinen liittyminen on sallittua, ja vastaava viive; ja

b) pätötehon tuotannon suurin sallittu kasvunopeus.

Automaattinen liityntä on sallittu, ellei liittymispisteen verkonhaltija toisin määrittele yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa.

14 artikla

Tyypin B sähköntuotantomoduuleja koskevat yleiset vaatimukset

1. Tyypin B sähköntuotantomoduulien on täytettävä 13 artiklassa asetetut vaatimukset, lukuun ottamatta 13 artiklan 2 kohdan b alakohtaa.

2. Tyypin B sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat taajuusstabiilisuutta koskevat vaatimukset:

a) pätötehon tuotannon ohjaamiseksi sähköntuotantomoduulin on oltava varustettu liitännällä (syöttöportilla), jotta pätötehon tuotantoa voidaan laskea käskyn saavuttua syöttöporttiin; ja

b) liittymispisteen verkonhaltijalla on oltava oikeus määritellä lisälaitteita koskevia vaatimuksia, jotta pätötehon tuotantoa voidaan ohjata etäohjauksella.

3. Tyypin B sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat kestoisuutta koskevat vaatimukset:

a) sähköntuotantomoduulien lähivikakestoisuuden osalta: i) kunkin siirtoverkonhaltijan on määriteltävä liittymispisteen vikaolosuhteille kuvan 3 mukainen jännite-aikaprofiili, joka kuvaa olosuhteita, joissa sähköntuotantomoduuli pystyy pysymään liitettynä sähköverkkoon ja jatkamaan stabiilia toimintaa sen jälkeen kun mitoituskriteerien mukaiset viat siirtoverkossa ovat häirinneet sähköjärjestelmän toimintaa; ii) jännite-aikaprofiilista on käytävä ilmi pääjännitteiden todellinen alaraja sähköverkon jännitetasolla liittymispisteessä kolmivaiheisen vian aikana ajan funktiona ennen vikaa, sen aikana ja sen jälkeen; iii) paikallisen siirtoverkonhaltijan on määriteltävä edellä ii alakohdassa tarkoitettu alaraja kuvassa 3 esitettyjä parametreja käyttäen taulukoissa 3.1 ja 3.2 esitetyillä alueilla; iv) kunkin paikallisen siirtoverkonhaltijan on määriteltävä ja julkaistava lähivikakestoisuuteen liittyvät vikaa edeltävät ja vian jälkeiset olosuhteet, joissa käsitellään seuraavia asioita: — vikaa edeltävän minimioikosulkutehon laskenta liittymispisteessä; — sähköntuotantomoduulin vikaa edeltävä pätö- ja loistehotuotannon toimintapiste liittymispisteessä ja jännite liittymispisteessä; ja — vian jälkeisen minimioikosulkutehon laskenta liittymispisteessä. v) liittymispisteen verkonhaltijan on voimalaitoksen omistajan pyynnöstä ilmoitettava lähivikakestoisuudessa huomioon otettavat vikaa edeltävät ja vian jälkeiset olosuhteet, jotka on saatu tuloksena edellä iv alakohdassa tarkoitetuista liittymispisteessä tehdyistä laskelmista, seuraavien tekijöiden osalta: — vikaa edeltävä minimioikosulkuteho kussakin liittymispisteessä megavolttiampeereina ilmaistuna; — sähköntuotantomoduulin vikaa edeltävä toimintapiste ilmaistuna pätötehona ja loistehona liittymispisteessä ja jännite liittymispisteessä; ja — vian jälkeinen minimioikosulkuteho kussakin liittymispisteessä megavolttiampeereina ilmaistuna. Liittymispisteen verkonhaltija voi vaihtoehtoisesti ilmoittaa tyypillisistä tapauksista johdetut yleiset arvot; Kuva 3 Sähköntuotantomoduulin lähivikakestoisuusprofiili Diagrammi esittää liittymispisteen jännitteen jännite-aikaprofiilin alarajaa ilmaistuna jännitteen todellisen arvon ja sen suhteellisarvoa 1 pu vastaavan viitearvon suhteena ennen vikaa, vian aikana ja vian jälkeen. Uret on liittymispisteessä vian aikana ylläpidetty jännite, tclear on hetki, jolloin vika on selvitetty. Urec1, Urec2, trec1, trec2 ja trec3 määrittävät jännitteen palautumisen alarajojen tiettyjä pisteitä vian selvittämisen jälkeen. Taulukko 3.1 Kuvassa 3 käytetyt tahtikonevoimalaitosten lähivikakestoisuuden parametrit Jänniteparametrit [pu] Aikaparametrit [sekuntia] Uret: 0,05–0,3 tclear: 0,14–0,15 (tai 0,14–0,25, jos järjestelmän suojaus ja käyttövarmuus sitä edellyttää) Uclear: 0,7–0,9 trec1: tclear Urec1: Uclear trec2: trec1-0,7 Urec2: 0,85–0,9 ja ≥ Uclear trec3: trec2-1,5

Taulukko 3.2 Kuvassa 3 käytetyt suuntaajakytkettyjen voimalaitosten lähivikakestoisuuden parametrit Jänniteparametrit [pu] Aikaparametrit [sekuntia] Uret: 0,05–0,15 tclear: 0,14–0,15 (tai 0,14–0,25, jos järjestelmän suojaus ja käyttövarmuus sitä edellyttää) Uclear: Uret – 0,15 trec1: tclear Urec1: Uclear trec2: trec1 Urec2: 0,85 trec3: 1,5–3,0 vi) sähköntuotantomoduulin on pystyttävä pysymään liitettynä sähköverkkoon ja jatkamaan stabiilia toimintaa, kun pääjännitteiden todellinen taso sähköverkon jännitetasolla liittymispisteessä kolmivaiheisen vian aikana, ottaen huomioon 3 kohdan a alakohdan iv ja v alakohdassa tarkoitetut vikaa edeltävät ja vian jälkeiset olosuhteet, pysyy 3 kohdan a alakohdan ii alakohdassa määritellyn alarajan yläpuolella, paitsi jos sisäisten sähkövikojen suojausjärjestelmä edellyttää sähköntuotantomoduulin irtikytkemistä sähköverkosta. Sisäisiä vikoja koskevat suojausjärjestelmät ja asetukset eivät saa vaarantaa lähivikakestoisuutta; vii) sanotun rajoittamatta 3 kohdan a alakohdan vi alakohdan soveltamista, voimalaitoksen omistajan on säädettävä alijännitesuojaus (joko lähivikakestoisuus tai liittymispisteen jännitteelle määritelty minimijännite) sähköntuotantomoduulin mahdollisimman laajan teknisen toimintakyvyn mukaisesti, ellei liittymispisteen verkonhaltija edellytä kapeampia asetuksia 5 kohdan b alakohdan mukaisesti. Voimalaitoksen omistajan on perusteltava asetukset tämän periaatteen mukaisesti.

b) Kunkin siirtoverkonhaltijan on määriteltävä lähivikakestoisuus epäsymmetristen vikojen tapauksessa.

4. Tyypin B sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat järjestelmän normaalitilaan palautumista koskevat vaatimukset:

a) paikallisen siirtoverkonhaltijan on määriteltävä olosuhteet, joissa sähköntuotantomoduuli pystyy kytkeytymään uudelleen sähköverkkoon verkkohäiriöstä johtuvan tilapäisen irtikytkeytymisen jälkeen; ja

b) automaattisten jälleenkytkentäjärjestelmien asentamiselle on saatava liittymispisteen verkonhaltijan ennakkohyväksyntä ja siihen on sovellettava paikallisen siirtoverkonhaltijan määrittelemiä jälleenkytkentäehtoja.

5. Tyypin B sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat järjestelmän hallintaa koskevat yleiset vaatimukset:

a) säätöjärjestelmien ja niiden asetusten osalta: i) paikallisen siirtoverkonhaltijan, liittymispisteen verkonhaltijan ja voimalaitoksen omistajan on toimittava koordinoidusti ja sovittava keskenään sellaisten sähköntuotantomoduulin erilaisten säätölaitteiden säätöjärjestelmistä ja niiden asetuksista, jotka ovat tarpeellisia siirtojärjestelmän stabiilisuuden ylläpitämiseksi ja hätätoimien toteuttamiseksi; ii) paikallisen siirtoverkonhaltijan, liittymispisteen verkonhaltijan ja voimalaitoksen omistajan on toimittava koordinoidusti ja sovittava keskenään sähköntuotantomoduulin erilaisten säätölaitteiden säätöjärjestelmien ja niiden asetusten muutoksista, etenkin jos niitä sovelletaan 5 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitetuissa tilanteissa;

b) sähköisten suojausjärjestelmien ja niiden asetusten osalta: i) liittymispisteen verkonhaltijan on määriteltävä sähköverkon suojaamiseksi tarvittavat järjestelmät ja niiden asetukset, ottaen huomioon sähköntuotantomoduulin ominaisuudet. Liittymispisteen verkonhaltijan ja voimalaitoksen omistajan on toimittava koordinoidusti ja sovittava keskenään sähköntuotantomoduulin ja sähköverkon tarvitsemista suojausjärjestelmistä ja sähköntuotantomoduuliin liittyvistä asetuksista. Sähköntuotantomoduulien sisäisten vikojen suojausjärjestelmät ja niiden asetukset eivät saa vaarantaa tässä asetuksessa vahvistettujen vaatimusten mukaista sähköntuotantomoduulin suorituskykyä; ii) sähköntuotantomoduulin sähköisen suojauksen on oltava etusijalla toiminnallisiin säätöihin nähden, ottaen huomioon järjestelmän käyttövarmuus ja työntekijöiden ja kansalaisten terveys ja turvallisuus sekä sähköntuotantomoduulille mahdollisesti aiheutuvien vaurioiden lieventäminen; iii) suojausjärjestelmät voivat kattaa seuraavat tilanteet: — ulkoinen ja sisäinen oikosulku; — epäsymmetrinen kuormitus (vastakomponentti); — staattorin ja roottorin ylikuormitus; — yli-/alimagnetointi; — yli-/alijännite liittymispisteessä; — yli-/alijännite vaihtosähkögeneraattorin liittimissä; — alueiden välinen heilahtelu; — käynnistysvirta; — epätahtikäyttö (tahtikäytön menetys); — suojaus liiallisilta akselin vääntövärähtelyiltä (esim. alitaajuusresonanssi); — sähköntuotantomoduulin liittymisjohdon suojaus; — muuntajan suojaus; — varajärjestelmä suojaus- ja kytkinlaitteiden toimintahäiriöitä varten; — kyllästyminen (U/f); — takateho; — taajuuden muutosnopeus; ja — nollapistejännite. iv) liittymispisteen verkonhaltijan ja voimalaitoksen omistajan on sovittava keskenään sähköntuotantomoduulin ja sähköverkon tarvitsemien suojausjärjestelmien ja sähköntuotantomoduuliin liittyvien asetusten muutoksista, ja sopimukseen on päästävä ennen muutosten toteuttamista;

c) voimalaitoksen omistajan on järjestettävä suojaus- ja säätölaitteensa seuraavan tärkeysjärjestyksen mukaisesti (tärkein ensin): i) sähköverkon ja sähköntuotantomoduulin suojaus; ii) synteettinen inertia, tarvittaessa; iii) taajuuden säätö (pätötehon muuttaminen); iv) tehon rajoittaminen; ja v) tehon muutosnopeuden rajoittaminen.

d) tiedonvaihdon osalta: i) voimalaitosten on pystyttävä vaihtamaan tietoja liittymispisteen verkonhaltijan tai paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa reaaliaikaisesti tai säännöllisin väliajoin aikaleimausta käyttäen, siten kuin liittymispisteen verkonhaltija tai paikallinen siirtoverkonhaltija on määritellyt; ii) liittymispisteen verkonhaltijan on määriteltävä yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa tiedonvaihdon sisältö, mukaan lukien yksityiskohtainen luettelo datasta, joka voimalaitoksen on toimitettava.

15 artikla

Tyypin C sähköntuotantomoduuleja koskevat yleiset vaatimukset

1. Tyypin C sähköntuotantomoduulien on täytettävä 13 ja 14 artiklassa asetetut vaatimukset, lukuun ottamatta 13 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ja 6 kohtaa ja 14 artiklan 2 kohtaa.

2. Tyypin C sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat taajuusstabiilisuutta koskevat vaatimukset:

a) pätötehon säädettävyyden ja säätöalueen osalta sähköntuotantomoduulin säätöjärjestelmän on pystyttävä muuttamaan pätötehon asetusarvoa liittymispisteen verkonhaltijan tai paikallisen siirtoverkonhaltijan voimalaitoksen omistajalle antamisen ohjeiden mukaisesti. Liittymispisteen verkonhaltijan tai paikallisen siirtoverkonhaltijan on määriteltävä aika, jonka kuluessa pätötehon muutettu asetusarvo on saavutettava. Paikallisen siirtoverkonhaltijan on määriteltävä uuteen asetusarvoon sovellettava toleranssi (voimakoneesta riippuen) ja aika, jonka kuluessa se on saavutettava;

b) manuaalisesti toteutettavat paikalliset toimenpiteet ovat sallittuja, jos automaattinen etäohjaus on poissa käytöstä. Liittymispisteen verkonhaltijan tai paikallisen siirtoverkonhaltijan on ilmoitettava sääntelyviranomaiselle aika, jonka kuluessa asetusarvo on saavutettava, sekä pätötehon toleranssi;

c) Tämän asetuksen 13 artiklan 2 kohdan lisäksi tyypin C sähköntuotantomoduuleihin sovelletaan taajuussäätö-alitaajuustoimintatilan (LFSM-U) osalta seuraavia vaatimuksia: i) sähköntuotantomoduulin on pystyttävä aktivoimaan pätötehon taajuussäädön toiminta paikallisen siirtoverkonhaltijan yhteistoiminnassa saman synkronialueen muiden siirtoverkonhaltijoiden kanssa määrittelemillä taajuuskynnyksellä ja statiikalla seuraavasti: — siirtoverkonhaltijan määrittelemän taajuuskynnyksen on oltava välillä 49,8–49,5 Hz; — siirtoverkonhaltijan määrittelemän statiikka-asetuksen on oltava välillä 2–12 prosenttia. Tämä on esitetty graafisesti kuvassa 4; ii) pätötehon taajuussäädön tosiasiallisessa toiminnassa taajuussäätö-alitaajuustoimintatilassa on otettava huomioon: — olosuhteet, joissa säätö aktivoituu; — sähköntuotantomoduulin toimintaolosuhteet, erityisesti rajoitukset, jotka koskevat toimintaa lähellä mitoitustehoa alhaisilla taajuuksilla, ja vastaava olosuhteiden vaikutus 13 artiklan 4 ja 5 kohdan mukaisesti; ja — primaarienergialähteiden saatavuus. iii) pätötehon taajuussäädön aktivoitumista sähköntuotantomoduulissa ei saa viivästyttää tarpeettomasti. Jos esiintyy kahta sekuntia pidempi viive, voimalaitoksen omistajan on perusteltava se paikalliselle siirtoverkonhaltijalle; iv) sähköntuotantomoduulin on taajuussäätö-alitaajuustoimintatilassa pystyttävä nostamaan tehoaan mitoitustehoonsa asti; v) sähköntuotantomoduulin stabiili toiminta taajuussäätö-alitaajuustoimintatilassa on varmistettava; Kuva 4 Sähköntuotantomoduulien pätötehon taajuuden säätökyky taajuussäätö-alitaajuustoimintatilassa Pref on pätötehon viitearvo, johon ΔΡ:tä verrataan, ja se voidaan määritellä eri tavalla tahtikonevoimalaitoksille ja suuntaajakytketyille voimalaitoksille. ΔΡ on sähköntuotantomoduulin tuottaman pätötehon muutos. fn on sähköverkon nimellistaajuus (50 Hz) ja Δf on taajuuspoikkeama sähköverkossa. Alitaajuuksilla, joilla Δf on pienempi kuin Δf1, sähköntuotantomoduulin on tuotettava positiivinen pätötehon muutos statiikan S2 mukaisesti.

d) tämän artiklan 2 kohdan c alakohdan lisäksi taajuussäätötoimintatilan (FSM) ollessa käytössä sovelletaan kumulatiivisesti seuraavia vaatimuksia: i) sähköntuotantomoduulin on pystyttävä tarjoamaan pätötehon taajuussäätö kunkin paikallisen siirtoverkonhaltijan taulukossa 4 annetuilla alueilla määrittelemien parametrien mukaisesti. Paikallisten siirtoverkonhaltijoiden on parametreja määritellessään otettava huomioon seuraavat seikat: — ylitaajuustapauksessa pätötehon taajuussäätöä rajoittaa pienin säätötaso; — alitaajuustapauksessa pätötehon taajuussäätöä rajoittaa mitoitusteho; — pätötehon taajuussäädön tosiasiallinen toiminta riippuu sähköntuotantomoduulin toimintaolosuhteista ja ympäröivistä olosuhteista, kun säätö aktivoituu, erityisesti rajoituksista, jotka koskevat toimintaa lähellä mitoitustehoa alhaisilla taajuuksilla 13 artiklan 4 ja 5 kohdan mukaisesti, ja saatavilla olevista primaarienergialähteistä; Taulukko 4 Pätötehon taajuussäädön parametrit taajuussäätötoimintatilassa (selitys kuvaan 5) Parametrit Alueet Pätötehoalue verrattuna mitoitustehoon 1,5–10 % Taajuussäädön herkkyys 10–30 mHz 0,02–0,06 % Taajuussäädön kuollut alue 0–500 mHz Statiikka s 1 2–12 % Kuva 5 Sähköntuotantomoduulien pätötehon taajuuden säätökyky taajuussäätötoimintatilassa tapauksessa, jossa kuollut alue ja herkkyys on nolla Pref on pätötehon viitearvo, johon ΔΡ:tä verrataan. ΔΡ on sähköntuotantomoduulin tuottaman pätötehon muutos. fn on sähköverkon nimellistaajuus (50 Hz) ja Δf on taajuuspoikkeama sähköverkossa. ii) taajuuspoikkeama ja statiikan kuollut alue on voitava valita toistuvasti uudelleen; iii) taajuuden askelmuutoksen tapauksessa sähköntuotantomoduulin on pystyttävä aktivoimaan pätötehon täydellinen taajuussäätö kuvassa 6 esitetyllä jatkuvalla viivalla tai sen yläpuolella kunkin siirtoverkonhaltijan taulukossa 5 annetuilla alueilla määrittelemien parametrien mukaisesti (joilla on pyrittävä välttämään sähköntuotantomoduulin pätötehon heilahteluja). Siirtoverkonhaltijan määrittelemien parametrien yhdistelmässä on otettava huomioon mahdolliset teknologiaan liittyvät rajoitukset; iv) pätötehon taajuussäädön ensimmäistä aktivoitumista ei saa viivästyttää tarpeettomasti. Jos pätötehon taajuussäädön ensimmäisessä aktivoitumisessa esiintyy kahta sekuntia pidempi viive, voimalaitoksen omistajan on esitettävä tekninen näyttö, josta käy ilmi, miksi pidempi aika on tarpeen. Sähköntuotantomoduuleilla, joissa ei ole inertiaa, paikallinen siirtoverkonhaltija voi määritellä kahta sekuntia lyhyemmän ajan. Jos voimalaitoksen omistaja ei pysty täyttämään tätä vaatimusta, sen on esitettävä tekninen näyttö, josta käy ilmi, miksi pätötehon taajuussäädön ensimmäiseen aktivoitumiseen tarvitaan pidempi aika. Kuva 6 Pätötehon taajuuden säätökyky Pmax on mitoitusteho, johon ΔΡ:tä verrataan. ΔΡ on sähköntuotantomoduulin tuottaman pätötehon muutos. Sähköntuotantomoduulin on tuotettava pätöteho ΔΡ pisteeseen ΔΡ1 saakka aikojen t1 ja t2 mukaisesti, kun paikallinen siirtoverkonhaltija on määritellyt arvot ΔΡ1, t1ja t2 taulukon 5 mukaisesti. t1 on alkuviive. t2 on täyteen aktivoitumiseen kuluva aika. v) sähköntuotantomoduulin on pystyttävä tarjoamaan pätötehon täysi taajuusvaste 15–30 minuutin ajan siten kuin paikallinen siirtoverkonhaltija on määritellyt. Siirtoverkonhaltijan on tätä aikaa määritellessään otettava huomioon sähköntuotantomoduulin ylikuormitettavuus ja primaarienergialähde; vi) pätötehon säätö ei saa vaikuttaa haitallisesti sähköntuotantomoduulien pätötehon taajuussäätöön 2 kohdan d alakohdan v alakohdassa tarkoitettuna aikana; vii) paikallisen siirtoverkonhaltijan i, ii, iii ja v alakohdan mukaisesti määrittelemät parametrit on ilmoitettava asianomaiselle sääntelyviranomaiselle. Ilmoittamisessa noudatettavat menettelyt on määriteltävä sovellettavan kansallisen sääntelykehyksen mukaisesti. Taulukko 5 Taajuuden askelmuutoksesta johtuvan pätötehon taajuussäädön täyden aktivoitumisen parametrit (selitys kuvaan 6) Parametrit Alueet tai arvot Pätötehoalue verrattuna mitoitustehoon (taajuuden säätöalue) 1,5–10 % Sähköntuotantomoduuleilla, joissa on inertiaa, suurin sallittu alkuviive t 1, ellei toisin ole perusteltu 15 artiklan 2 kohdan d alakohdan iv alakohdan mukaisesti 2 sekuntia Sähköntuotantomoduuleilla, joissa ei ole inertiaa, suurin sallittu alkuviive t 1, ellei toisin ole perusteltu 15 artiklan 2 kohdan d alakohdan iv alakohdan mukaisesti paikallinen siirtoverkonhaltija määrittelee Suurin sallittu aika täyteen aktivoitumiseen t 2, ellei paikallinen siirtoverkonhaltija salli pidempiä aktivoitumisaikoja järjestelmän stabiilisuuteen liittyvistä syistä 30 sekuntia

e) taajuuden palautuksen säädön osalta sähköntuotantomoduulissa on oltava paikallisen siirtoverkonhaltijan määrittelemien spesifikaatioiden mukaiset toiminnot, joilla pyritään palauttamaan taajuus nimellisarvoonsa tai pitämään sähkökauppoihin liittyvät vastuualueiden väliset siirrot suunnitelluissa arvoissaan;

f) alitaajuudesta johtuvan irtikytkeytymisen osalta voimalaitosten, jotka voivat toimia kuormana, mukaan lukien pumppuvoimalaitokset, on pystyttävä kytkemään kuormansa irti alitaajuuden esiintyessä. Tässä kohdassa tarkoitettu vaatimus ei koske varavoiman tuotantoa;

g) taajuussäätötoimintatilan reaaliaikaisen seurannan osalta: i) pätötehon taajuussäädön toiminnan seuraamiseksi tietoliikenneliitännän on oltava varusteltu siten, että se siirtää liittymispisteen verkonhaltijan tai paikallisen siirtoverkonhaltijan pyynnöstä voimalaitoksesta liittymispisteen verkonhaltijan tai paikallisen siirtoverkonhaltijan verkonvalvontakeskukseen reaaliaikaisesti ja suojatusti vähintään seuraavat signaalit: — taajuussäätötoimintatilan tilasignaali (päällä / pois päältä); — suunniteltu pätötehon tuotanto; — tuotetun pätötehon hetkellinen arvo; — pätötehon taajuussäädön parametrien käytössä olevat asetukset; — statiikka ja kuollut alue; ii) liittymispisteen verkonhaltijan ja paikallisen siirtoverkonhaltijan on määriteltävä lisäsignaaleja, jotka voimalaitoksen on annettava valvonta- ja rekisteröintilaitteilla, jotta osallistuvien sähköntuotantomoduulien pätötehon taajuussäädön suorituskyky voidaan todentaa.

3. Jännitestabiilisuuden osalta tyypin C sähköntuotantomoduulien on pystyttävä kytkeytymään automaattisesti irti sähköverkosta, kun jännite saavuttaa liittymispisteessä tasot, jotka liittymispisteen verkonhaltija on määritellyt yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa.

Liittymispisteen verkonhaltijan on määriteltävä sähköntuotantomoduulien todellista automaattista irtikytkeytymistä koskevat ehdot ja asetukset yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa.

4. Tyypin C sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat kestoisuutta koskevat vaatimukset:

a) tehoheilahtelujen esiintyessä sähköntuotantomoduulien on säilytettävä pysyvän tilan stabiilisuus toimiessaan missä tahansa PQ-diagrammin toimintapisteessä;

b) sähköntuotantomoduulien on pystyttävä pysymään liitettyinä sähköverkkoon ja jatkamaan toimintaa ilman tehon alenemista, kun jännite ja taajuus pysyvät tämän asetuksen mukaisesti määriteltyjen rajojen sisällä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 13 artiklan 4 ja 5 kohdan soveltamista;

c) sähköntuotantomoduulien on pystyttävä pysymään liitettyinä sähköverkkoon silmukoituneen verkon yksi- tai kolmivaiheisten automaattisten jälleenkytkentöjen aikana, jos niitä sovelletaan sähköverkossa, johon sähköntuotantomoduulit on liitetty. Tätä ominaisuutta koskevia yksityiskohtaisia vaatimuksia on koordinoitava ja niistä on sovittava samalla tavoin kuin 14 artiklan 5 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista suojausjärjestelmistä ja niiden asetuksista.

5. Tyypin C sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat järjestelmän normaalitilaan palautumista koskevat vaatimukset:

a) pimeäkäynnistysominaisuuden osalta: i) pimeäkäynnistysominaisuus ei ole pakollinen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltion oikeutta ottaa käyttöön sitovia sääntöjä käyttövarmuuden varmistamiseksi; ii) voimalaitoksen omistajan on paikallisen siirtoverkonhaltijan pyynnöstä tehtävä hintatarjous pimeäkäynnistysominaisuuden tarjoamisesta. Paikallinen siirtoverkonhaltija voi esittää tällaisen pyynnön, jos se katsoo käyttövarmuuden vaarantuvan, koska sen vastuualueella ei ole riittävästi pimeäkäynnistysominaisuutta; iii) sähköntuotantomoduulin, jossa on pimeäkäynnistysominaisuus, on pystyttävä käynnistymään uudelleen täydellisen pysähdyksen jälkeen ilman sähkön syöttöä ulkoisesta sähköjärjestelmästä ajassa, jonka liittymispisteen verkonhaltija määrittelee yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa; iv) sähköntuotantomoduulin, jossa on pimeäkäynnistysominaisuus, on pystyttävä tahdistumaan 13 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyissä taajuusrajoissa ja tarvittaessa liittymispisteen verkonhaltijan määrittelemissä tai 16 artiklan 2 kohdassa säädetyissä jänniterajoissa; v) sähköntuotantomoduulin, jossa on pimeäkäynnistysominaisuus, on pystyttävä automaattisesti tasaamaan kulutusliittymien aiheuttamia äkillisiä jännitteenalenemisia; vi) sähköntuotantomoduulin, jossa on pimeäkäynnistysominaisuus, on — pystyttävä tasaamaan lohkoittain kytkettäviä kulutusliityntöjä; — pystyttävä toimimaan taajuussäätö-ylitaajuustoimintatilassa ja taajuussäätö-alitaajuustoimintatilassa 2 kohdan c alakohdan ja 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti; — säädettävä taajuutta ylitaajuus- ja alitaajuustapauksessa koko pätötehoalueella pienimmän säätötason ja mitoitustehon välillä sekä toimiessaan omakäytöllä; — pystyttävä rinnakkaiskäyttöön muutamien sähköntuotantomoduulien kanssa yhdessä saarekkeessa; ja — säädettävä jännitettä automaattisesti, kun järjestelmää palautetaan normaalitilaan;

b) saarekekäyttöön osallistumisen osalta: i) sähköntuotantomoduulien on pystyttävä osallistumaan saarekekäyttöön, jos liittymispisteen verkonhaltija sitä vaatii yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa, ja — saarekekäytön taajuusrajoina on käytettävä 13 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti määriteltyjä rajoja; — saarekekäytön jänniterajoina on käytettävä 15 artiklan 3 kohdan tai tarvittaessa 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti määriteltyjä rajoja; ii) sähköntuotantomoduulien on pystyttävä toimimaan saarekekäytön aikana taajuussäätötoimintatilassa 2 kohdan d alakohdan mukaisesti. Tehoylijäämän tapauksessa sähköntuotantomoduulien on pystyttävä alentamaan pätötehon tuotantoa edeltävästä toimintapisteestä mihin tahansa uuteen PQ-diagrammin mukaiseen toimintapisteeseen. Tältä osin sähköntuotantomoduulin on pystyttävä alentamaan pätötehon tuotantoa niin paljon kuin se on luontaisesti teknisesti mahdollista, mutta vähintään 55 prosenttiin mitoitustehosta; iii) voimalaitoksen omistajan ja liittymispisteen verkonhaltijan on sovittava yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa menetelmästä, jolla havaitaan siirtyminen yhteiskäyttöjärjestelmän käytöstä saarekekäyttöön. Sovittu havaitsemismenetelmä ei saa perustua pelkästään verkonhaltijan kytkinlaitteiden asentosignaaleihin; iv) sähköntuotantomoduulien on pystyttävä toimimaan saarekekäytön aikana taajuussäätö-ylitaajuustoimintatilassa ja taajuussäätö-alitaajuustoimintatilassa 2 kohdan c alakohdan ja 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

c) nopean jälleentahdistuksen osalta: i) jos sähköntuotantomoduuli kytkeytyy irti sähköverkosta, sähköntuotantomoduulin on pystyttävä palaamaan nopeasti tahtikäyttöön sen suojausstrategian mukaisesti, josta liittymispisteen verkonhaltija, yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa, on sopinut voimalaitoksen omistajan kanssa; ii) sähköntuotantomoduulin, jonka pienin uudelleentahdistusaika on yli 15 minuuttia siitä, kun se on kytkeytynyt irti ulkoisesta sähkönsyötöstä, on oltava suunniteltu siirtymään omakäyttöön mistä tahansa sen PQ-diagrammin toimintapisteestä. Tässä tapauksessa omakäytön tunnistaminen ei saa perustua pelkästään verkonhaltijan kytkinlaitteiden asentosignaaleihin; iii) sähköntuotantomoduulien on pystyttävä jatkamaan toimintaansa omakäytölle siirtymisen jälkeen, riippumatta mahdollisesta varayhteydestä ulkopuoliseen sähköjärjestelmään. Liittymispisteen verkonhaltijan on määriteltävä minimikäyttöaika yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa, ottaen huomioon voimakoneteknologian erityispiirteet.

6. Tyypin C sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat järjestelmän hallintaa koskevat yleiset vaatimukset:

a) kulmastabiilisuuden menetyksen tai säädettävyyden menetyksen osalta sähköntuotantomoduulin on pystyttävä kytkeytymään automaattisesti irti sähköverkosta, jotta sähköjärjestelmän käyttövarmuus voidaan säilyttää tai voidaan estää sähköntuotantomoduulin vaurioituminen. Voimalaitoksen omistajan ja liittymispisteen verkonhaltijan on sovittava yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa kriteereistä kulmastabiilisuuden menetyksen tai säädettävyyden menetyksen havaitsemiseksi;

b) instrumentoinnin osalta: i) Voimalaitosten on oltava varustettu laitteistolla, joka huolehtii vikatapahtumien rekisteröinnistä ja järjestelmän dynaamisen käyttäytymisen seurannasta. Laitteiston on rekisteröitävä seuraavat parametrit: — jännite; — pätöteho; — loisteho; ja — taajuus. Liittymispisteen verkonhaltijalla on oikeus määritellä sähkön laatua koskevat parametrit, joita on noudatettava sillä edellytyksellä, että niistä on ilmoitettu kohtuullisessa ajoin etukäteen; ii) voimalaitoksen omistajan ja liittymispisteen verkonhaltijan on sovittava yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa vikatilanteiden rekisteröintilaitteen asetuksista, mukaan lukien käynnistyskriteerit ja näytteenottotaajuudet; iii) järjestelmän dynaamisen käyttäytymisen seurantaan on sisällyttävä liittymispisteen verkonhaltijan yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa määrittelemä heilahtelujen seuranta, joka havaitsee heikosti vaimenevat tehoheilahtelut; iv) sähkön laatua ja järjestelmän dynaamisen käyttäytymisen seurantaa koskeviin laitteistoihin on sisällyttävä järjestelyt, jotka antavat voimalaitoksen omistajalle sekä liittymispisteen verkonhaltijalle ja paikalliselle siirtoverkonhaltijalle pääsyn tietoihin. Voimalaitoksen omistajan, liittymispisteen verkonhaltijan ja paikallisen siirtoverkonhaltijan on sovittava tallennettavaa dataa koskevista tietoliikenneprotokollista;

c) simulointimallien osalta: i) voimalaitoksen omistajan on liittymispisteen verkonhaltijan tai paikallisen siirtoverkonhaltijan pyynnöstä toimitettava simulointimallit, jotka vastaavat asianmukaisesti sähköntuotantomoduulin käyttäytymistä sekä pysyvää tilaa koskevassa (tehojakosimuloinnissa) että dynamiikkasimuloinnissa (50 Hz komponentti) tai sähkömagneettisten muutosilmiöiden simuloinnissa. Voimalaitoksen omistajan on varmistettava, että toimitetut mallit on todennettu vertaamalla niitä IV osaston 2, 3 ja 4 luvussa tarkoitettujen vaatimustenmukaisuuden varmentamiseen liittyvien kokeiden tuloksiin, ja ilmoitettava todentamisen tulokset liittymispisteen verkonhaltijalle tai paikalliselle siirtoverkonhaltijalle. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että todentamisen suorittaa valtuutettu todentaja; ii) voimalaitoksen omistajan toimittamiin malleihin on sisällyttävä seuraavat osamallit, riippuen siitä, onko laitoksessa näitä yksittäisiä komponentteja: — vaihtosähkögeneraattori ja voimakone; — nopeuden ja tehon säätö; — jännitteen säätö, mukaan lukien tarvittaessa lisästabilointipiiri (PSS) ja magnetoinnin säätöjärjestelmä; — sähköntuotantomoduulin suojausmallit, siten kuin on sovittu liittymispisteen verkonhaltija ja voimalaitoksen omistajan kesken; ja — suuntaajakytkettyjen voimalaitosten suuntaajamallit; iii) liittymispisteen verkonhaltijan on koordinoitava edellä i alakohdassa tarkoitettu pyyntö paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa. Pyyntöön on sisällyttävä: — muoto, jossa mallit on toimitettava; — mallin rakennetta koskevan dokumentaation ja lohkokaavioiden toimittaminen; — arvio minimi- ja maksimioikosulkutehosta liittymispisteessä megavolttiampeereina ilmaistuna sähköverkon ekvivalenttina; iv) voimalaitoksen omistajan on toimitettava sähköntuotantomoduulin suorituskykytallenteet liittymispisteen verkonhaltijalle tai paikalliselle siirtoverkonhaltijalle näiden pyynnöstä. Liittymispisteen verkonhaltija tai paikallinen siirtoverkonhaltija voi esittää tällaisen pyynnön verratakseen mallien tuloksia näihin tallenteisiin;

d) järjestelmän toiminnan ja käyttövarmuuden kannalta tarpeellisten laitteiden asentamisen osalta, jos liittymispisteen verkonhaltija tai paikallinen siirtoverkonhaltija katsoo, että voimalaitokseen on tarpeellista asentaa lisälaitteita järjestelmän toiminnan tai käyttövarmuuden ylläpitämiseksi tai palauttamiseksi, liittymispisteen verkonhaltijan tai paikallisen siirtoverkonhaltijan ja voimalaitoksen omistajan on selvitettävä asiaa ja sovittava asianmukaisesta ratkaisusta;

e) liittymispisteen verkonhaltijan on määriteltävä yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa sähköntuotantomoduulin pätötehotuotannon muutosnopeuden vähimmäis- ja enimmäisrajat (muutosrajat) sekä pätötehotuotannon muutoksen nousu- että laskusuuntaan, ottaen huomioon voimakoneteknologian erityispiirteet;

f) generaattorimuuntajan sähköverkon puoleisen nollapisteen maadoitusjärjestelyn on oltava liittymispisteen verkonhaltijan määrittelemien spesifikaatioiden mukaiset.

16 artikla

Tyypin D sähköntuotantomoduuleja koskevat yleiset vaatimukset

1. Tyypin D sähköntuotantomoduulien on täytettävä tässä artiklassa asetettujen vaatimusten lisäksi vaatimukset, jotka on lueteltu 13 artiklassa, lukuun ottamatta 13 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ja 6 ja 7 kohtaa, 14 artiklassa, lukuun ottamatta 14 artiklan 2 kohtaa, ja 15 artiklassa, lukuun ottamatta 15 artiklan 3 kohtaa.

2. Tyypin D sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat jännitestabiilisuutta koskevat vaatimukset:

a) jännitealueiden osalta: i) sähköntuotantomoduulin on voitava pysyä liitettynä verkkoon ja pystyttävä toimimaan liittymispisteen verkkojännitteen alueilla, jotka on esitetty taulukoissa 6.1 ja 6.2 suhteellisarvon 1 pu viitejännitteeseen suhteutettuna liittymispisteen jännitteenä, ja samoissa taulukoissa esitettyinä ajanjaksoina, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 14 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja tämän artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamista; ii) paikallinen siirtoverkonhaltija voi määritellä lyhyempiä ajanjaksoja, joiden aikana sähköntuotantomoduulien on pystyttävä pysymään liitettyinä verkkoon, jos esiintyy yhtä aikaa ylijännite ja alitaajuus tai alijännite ja ylitaajuus; iii) sen estämättä, mitä edellä i alakohdassa säädetään, Espanjan siirtoverkonhaltija voi vaatia, että sähköntuotantomoduulien on pystyttävä pysymään liitettyinä verkkoon jännitealueella 1,05 pu – 1,0875 pu rajoittamattoman ajan. iv) 400 kV:n verkkojännitetasolla (johon viitataan vaihtoehtoisesti 380 kV:n tasona) suhteellisarvon 1 pu viitejännite on 400 kV, kun taas muilla verkkojännitetasoilla suhteellisarvon 1 pu viitejännite voi olla erilainen saman synkronialueen verkonhaltijoilla; v) sen estämättä, mitä edellä i alakohdassa säädetään, Baltian maiden synkronialueen paikalliset siirtoverkonhaltijat voivat vaatia, että sähköntuotantomoduulien on pystyttävä pysymään liitettyinä 400 kV:n verkkoon jännitealueilla ja käyttöaikoina, joita sovelletaan Manner-Euroopan synkronialueella. Taulukko 6.1 Synkronialue Jännitealue Käyttöaika Manner-Eurooppa 0,85 pu – 0,90 pu 60 minuuttia 0,90 pu – 1,118 pu Ei rajoitettu 1,118 pu – 1,15 pu Kukin siirtoverkonhaltija määrittelee, mutta vähintään 20 minuuttia ja enintään 60 minuuttia Pohjoismaat 0,90 pu – 1,05 pu Ei rajoitettu 1,05 pu – 1,10 pu 60 minuuttia Iso-Britannia 0,90 pu – 1,10 pu Ei rajoitettu Irlanti ja Pohjois-Irlanti 0,90 pu – 1,118 pu Ei rajoitettu Baltian maat 0,85 pu – 0,90 pu 30 minuuttia 0,90 pu – 1,118 pu Ei rajoitettu 1,118 pu – 1,15 pu 20 minuuttia Taulukossa esitetään vähimmäisaika, jonka sähköntuotantomoduulin on pystyttävä toimimaan suhteellisarvon 1 pu viitearvosta poikkeavilla liittymispisteen jännitteillä kytkeytymättä irti verkosta, kun pu-arvojen perusjännite on 110–300 kV. Taulukko 6.2 Synkronialue Jännitealue Käyttöaika Manner-Eurooppa 0,85 pu – 0,90 pu 60 minuuttia 0,90 pu – 1,05 pu Ei rajoitettu 1,05 pu – 1,10 pu Kukin siirtoverkonhaltija määrittelee, mutta vähintään 20 minuuttia ja enintään 60 minuuttia Pohjoismaat 0,90 pu – 1,05 pu Ei rajoitettu 1,05 pu – 1,10 pu Kukin siirtoverkonhaltija määrittelee, mutta vähintään 60 minuuttia Iso-Britannia 0,90 pu – 1,05 pu Ei rajoitettu 1,05 pu – 1,10 pu 15 minuuttia Irlanti ja Pohjois-Irlanti 0,90 pu – 1,05 pu Ei rajoitettu Baltian maat 0,88 pu – 0,90 pu 20 minuuttia 0,90 pu – 1,097 pu Ei rajoitettu 1,097 pu – 1,15 pu 20 minuuttia Taulukossa esitetään vähimmäisaika, jonka sähköntuotantomoduulin on pystyttävä toimimaan suhteellisarvon 1 pu viitearvosta poikkeavilla liittymispisteen jännitteillä kytkeytymättä irti verkosta, kun pu-arvojen perusjännite on 300–400 kV.

b) liittymispisteen verkonhaltija ja voimalaitoksen omistaja voivat sopia laajemmista jännitealueista tai pidemmistä vähimmäiskäyttöajoista yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa. Jos laajemmat jännitealueet tai pidemmät vähimmäiskäyttöajat ovat taloudellisesti ja teknisesti toteuttamiskelpoisia, voimalaitoksen omistaja ei saa perusteettomasti pidättyä sopimuksesta;

c) Liittymispisteen verkonhaltijalla on oikeus määritellä yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa liittymispisteen jännitteitä, joilla sähköntuotantomoduuli pystyy kytkeytymään automaattisesti irti sähköverkosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta a kohdan soveltamista. Liittymispisteen verkonhaltijan ja voimalaitoksen omistajan on sovittava automaattista irtikytkeytymistä koskevista ehdoista ja asetuksista.

3. Tyypin D sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat kestoisuutta koskevat vaatimukset:

a) lähivikakestoisuuden osalta: i) sähköntuotantomoduulin on pystyttävä pysymään liitettynä sähköverkkoon ja jatkamaan stabiilia toimintaa sen jälkeen kun mitoituskriteerien mukaiset viat ovat häirinneet sähköjärjestelmän toimintaa. Tämän ominaisuuden on vastattava paikallisen siirtoverkonhaltijan liittymispisteen vikaolosuhteille määrittelemää jännite-aikaprofiilia. Jännite-aikaprofiilista on käytävä ilmi pääjännitteiden todellinen alaraja sähköverkon jännitetasolla liittymispisteessä kolmivaiheisen vian aikana ajan funktiona ennen vikaa, sen aikana ja sen jälkeen; Paikallisen siirtoverkonhaltijan on määriteltävä kyseinen alaraja kuvassa 3 esitettyjä parametreja käyttäen ja taulukoissa 7.1 ja 7.2 esitetyillä alueilla tyypin D sähköntuotantomoduuleille, jotka on liitetty 110 kV:n tasolla tai sen yläpuolella. Paikallisen siirtoverkonhaltijan on määriteltävä kyseinen alaraja kuvassa 3 esitettyjä parametreja käyttäen ja taulukoissa 3.1 ja 3.2 esitetyillä alueilla myös tyypin D sähköntuotantomoduuleille, jotka on liitetty 110 kV:n tason alapuolella; ii) kunkin siirtoverkonhaltijan on määriteltävä 14 artiklan 3 kohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitetut lähivikakestoisuuteen liittyvät vikaa edeltävät ja vian jälkeiset olosuhteet. Määritellyt lähivikakestoisuuteen liittyvät vikaa edeltävät ja vian jälkeiset olosuhteet on julkaistava; Taulukko 7.1 Kuvassa 3 käytetyt tahtikonevoimalaitosten lähivikakestoisuuden parametrit Jänniteparametrit [pu] Aikaparametrit [sekuntia] Uret: 0 tclear: 0,14–0,15 (tai 0,14–0,25, jos järjestelmän suojaus ja käyttövarmuus sitä edellyttää) Uclear: 0,25 trec1: tclear – 0,45 Urec1: 0,5–0,7 trec2: trec1-0,7 Urec2: 0,85–0,9 trec3: trec2-1,5

Taulukko 7.2 Kuvassa 3 käytetyt suuntaajakytkettyjen voimalaitosten lähivikakestoisuuden parametrit Jänniteparametrit [pu] Aikaparametrit [sekuntia] Uret: 0 tclear: 0,14–0,15 (tai 0,14–0,25, jos järjestelmän suojaus ja käyttövarmuus sitä edellyttää) Uclear: Uret trec1: tclear Urec1: Uclear trec2: trec1 Urec2: 0,85 trec3: 1,5–3,0

b) liittymispisteen verkonhaltijan on voimalaitoksen omistajan pyynnöstä ilmoitettava lähivikakestoisuudessa huomioon otettavat vikaa edeltävät ja vian jälkeiset olosuhteet, jotka on saatu tuloksena 14 artiklan 3 kohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitetuista liittymispisteessä tehdyistä laskelmista, seuraavien tekijöiden osalta: i) vikaa edeltävä minimioikosulkuteho kussakin liittymispisteessä megavolttiampeereina ilmaistuna; ii) sähköntuotantomoduulin vikaa edeltävä toimintapiste ilmaistuna pätötehona ja loistehona liittymispisteessä ja jännite liittymispisteessä; ja iii) vian jälkeinen minimioikosulkuteho kussakin liittymispisteessä megavolttiampeereina ilmaistuna;

c) Kunkin siirtoverkonhaltijan on määriteltävä lähivikakestoisuus epäsymmetristen vikojen tapauksessa.

4. Tyypin D sähköntuotantomoduulien on täytettävä seuraavat järjestelmän hallintaa koskevat yleiset vaatimukset:

a) tahdistuksen osalta, kun sähköntuotantomoduuli käynnistetään, voimalaitoksen omistajan on suoritettava tahdistus vasta saatuaan liittymispisteen verkonhaltijan luvan;

b) sähköntuotantomoduulin on oltava varustettu tarvittavilla tahdistuslaitteilla;

c) sähköntuotantomoduulien tahdistuksen on oltava mahdollista taulukossa 2 esitetyillä taajuusalueilla;

d) liittymispisteen verkonhaltijan ja voimalaitoksen omistajan on sovittava tahdistuslaitteiden asetuksista ennen sähköntuotantomoduulin käyttöä. Sopimuksen on katettava seuraavat asiat: i) jännite; ii) taajuus; iii) vaihekulma-alue; iv) vaihejärjestys; v) jännite- ja taajuuspoikkeama.

2 LUKU

Tahtikonevoimalaitoksia koskevat vaatimukset

17 artikla

Tyypin B tahtikonevoimalaitoksia koskevat vaatimukset

1. Tyypin B tahtikonevoimalaitosten on täytettävä 13 ja 14 artiklassa luetellut vaatimukset, lukuun ottamatta 13 artiklan 2 kohdan b alakohtaa.

2. Tyypin B tahtikonevoimalaitosten on täytettävä seuraavat jännitestabiilisuutta koskevat lisävaatimukset:

a) loistehokapasiteetin osalta liittymispisteen verkonhaltijalla on oikeus määritellä tahtikonevoimalaitoksen loistehon tuotantokapasiteetti;

b) jännitteensäätöjärjestelmän osalta tahtikonevoimalaitoksen on oltava varustettu pysyvällä automaattisella magnetoinnin säätöjärjestelmällä, joka voi tuottaa vaihtosähkögeneraattorin vakioliitinjännitteen valittavissa olevalla asetusarvolla stabiilisti tahtikonevoimalaitoksen koko käyttöalueella.

3. Kestoisuuden osalta tyypin B tahtikonevoimalaitosten on pystyttävä tuottamaan vian jälkeinen pätötehon palautuminen. Paikallisen siirtoverkonhaltijan on määriteltävä pätötehon palautumisen suuruus ja aika.

18 artikla

Tyypin C tahtikonevoimalaitoksia koskevat vaatimukset

1. Tyypin C tahtikonevoimalaitosten on täytettävä 13, 14, 15 ja 17 artiklassa asetetut vaatimukset, lukuun ottamatta 13 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ja 6 kohtaa, 14 artiklan 2 kohtaa ja 17 artiklan 2 kohdan a alakohtaa.

2. Tyypin C tahtikonevoimalaitosten on täytettävä seuraavat jännitestabiilisuutta koskevat lisävaatimukset:

a) loistehokapasiteetin osalta liittymispisteen verkonhaltija voi määritellä lisäloistehon, joka on tuotettava, jos tahtikonevoimalaitoksen liittymispiste ei ole generaattorimuuntajan suurjänniteliittimissä, joissa jännitetaso nostetaan liittymispisteen tasoon, eikä vaihtosähkögeneraattorin liittimissä, jos generaattorimuuntajaa ei ole. Tämän lisäloistehon on kompensoitava loistehoa tahtikonevoimalaitoksen generaattorimuuntajan suurjänniteliittimien tai vaihtosähkögeneraattorin liittimien, jos generaattorimuuntajaa ei ole, ja liittymispisteen välisessä suurjännitejohdossa tai -kaapelissa, ja tämän johdon tai kaapelin vastuullisen omistajan on toimitettava tämä lisäloisteho.

b) mitoitusteholla tuotettavan loistehokapasiteetin osalta; i) liittymispisteen verkonhaltijan on määriteltävä yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa loistehon tuotantokapasiteettivaatimukset suhteessa jännitteen vaihteluun. Tätä tarkoitusta varten liittymispisteen verkonhaltijan on määriteltävä U-Q/Pmax-profiili, jonka rajojen sisällä tahtikonevoimalaitoksen on pystyttävä tuottamaan loistehoa mitoitustehollaan. Määritelty U-Q/Pmax-profiili voi olla muodoltaan minkälainen tahansa, ottaen huomioon mahdolliset kustannukset, jotka aiheutuvat loistehon tuotantokapasiteetin tarjoamisesta suurilla jännitteillä ja loistehon kulutuksesta alhaisilla jännitteillä; ii) liittymispisteen verkonhaltijan on määriteltävä U-Q/Pmax-profiili yhteistoiminnassa paikallisen siirtoverkonhaltijan kanssa seuraavien periaatteiden mukaisesti: — U-Q/Pmax-profiili ei saa ylittää U-Q/Pmax-profiilialuetta, jota edustaa kuvan 7 sisempi ikkuna; — U-Q/Pmax-profiilinalueen mittojen (Q/Pmax-alue ja jännitealue) on oltava alueella, joka on määritelty kullekin synkronialueelle taulukossa 8; ja — U-Q/Pmax-profiilialueen sijainnin on oltava kuvassa 7 esitetyn kiinteän ulomman ikkunan rajojen sisällä; Kuva 7 Ta