KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 11 päivänä maaliskuuta 1998,

ETY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaan liittyvästä menettelystä (Asiat N:o IV/34.073, IV/34.395 ja IV/35.436 - Van den Bergh Foods Limited) (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 292) (Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen) (98/531/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (1), sellaisena, kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 3 artiklan 1 kohdan,

ottaa huomioon Masterfoods Limitedin ja Valley Ice Cream (Ireland) Limitedin aikaisemmin HB Ice Cream Limited, Van den Bergh Foods Limitediä vastaan asetuksen N:o 17 3 artiklan 2 kohdan nojalla tekemät hakemukset, joiden mukaan niitä estetään kilpailua rajoittamalla myymästä jäätelötuotteitaan Irlannissa,

ottaa huomioon komission 29 päivänä heinäkuuta 1993 tekemän päätöksen menettelyn aloittamisesta,

ottaa huomioon Van den Bergh Foods Limitedin 9 päivänä maaliskuuta 1995 asetuksen N:o 17 4 artiklan 1 kohdan nojalla jättämän puuttumattomuustodistusta/poikkeusta koskevan hakemuksen, joka koskee sen heräteostosjäätelötuotteiden Irlannissa tapahtuvaan jakeluun liittyvia järjestelyjä,

on antanut kyseiselle yritykselle mahdollisuuden asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan yhdessä neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyistä kuulemisista 25 päivänä heinäkuuta 1963 annetun komission asetuksen N:o 99/63/ETY (2) nojalla tulla kuulluksi niistä asioista, joita komissio on vastustanut, ja

on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asema käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa,

sekä katsoo seuraavaa:

I. JOHDANTO

1) Tämä päätös koskee Van den Bergh Foods Limitedin, joka aikaisemmin tunnettiin nimellä HB Ice Cream Limited, jäljempänä `HB`, heräteostosjäätelötuotteiden jakelujärjestelyjä Irlannissa. HB noudattaa politiikkaa, jonka mukaan se toimittaa sen jäätelötuotteita varastoiviin vähittäismyyntipisteisiin pakastesäilyttimiä yksinoikeusperiaatteella eli edellyttäen, että nämä säilyttävät niissä ainoastaan HB:n jäätelötuotteita.

2) Master Foods Limited, joka käy kauppaa nimellä Mars Ireland, jäljempänä `Mars`, jätti 18 päivänä syyskuuta 1991 asetuksen N:o 17 3 artiklan nojalla komissiolle HB:stä valituksen (3) siitä, että viimeksi mainittu toimitti lukuisille vähittäiskauppiaille pakastesäilyttimiä. Mars väittää, että siltä estetään kilpailua rajoittamalla pääsy vähittäismyyntipisteisiin myymään omia heräteostosjäätelötuotteitaan Irlannissa tämän käytännön vuoksi.

3) Mars tuli Irlannin jäätelömarkkinoille vuonna 1989. Huhtikuussa 1990 Irlannin High Court antoi HB:lle väliaikaisen kieltotuomion, jolla kiellettiin Marsin tuotteiden sijoittaminen HB:n pakastesäilyttimiin. Toukokuussa 1992 High Court (4) antoi HB:lle pysyvän määräyksen, jolla kiellettiin Marsia houkuttelemasta vähittäiskauppiaita säilyttämään sen jäätelötuotteita HB:n säilyttimissä. Tuomioistuin katsoi myös, että HB:n pakastesäilyttimiä koskeva yksinoikeus ei kuulunut 85 artiklan 1 kohdan kiellon piiriin. Se katsoi myös, että HB:n yksinoikeus- tai hinnoittelupolitiikalla ei ollut rikottu 86 artiklaa. Tuomioistuin katsoi kuitenkin, että HB:llä oli määräävä asema Irlannin heräteostosjäätelömarkkinoilla. Mars on valittanut näistä päätöksistä Irlannin Supreme Courtiin.

4) Valley Ice Cream (Ireland) Limited, jäljempänä `Valley`, jätti 22 päivänä heinäkuuta 1992 komissiolle Marsin valitusta vastaavan valituksen (5) HB:tä vastaan. Valley oli irlantilainen jäätelön-valmistaja, mutta se joutui selvitystilaan vuonna 1997. Se oli lähes siihen asti ollut Marsin jäätelötuotteiden pääasiallinen jakelija Irlannissa.

5) Komissio teki 29 päivänä heinäkuuta 1993 väliaikaisen päätöksen, jonka mukaan HB:n tuolloin käyttämä jakelujärjestelmä rikkoi perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaa, ja esitti HB:lle tämän sisältöisen väitteen. HB kiisti komission käsityksen jakelujärjestelyjensä laillisuudesta.

6) Väitetiedonannossaan komissio hyväksyi sen, että HB:n järjestelyt tuovat joitakin parannuksia jakeluun, mutta katsoi, että kilpailun rajoittamisesta aiheutuvat haitat olivat niitä merkittävämmät. Samalla tehtiin kuitenkin selväksi, että HB:lle annettiin mahdollisuus ehdottaa muutosta heräteostosjäätelön jakelujärjestelyihinsä Irlannissa ja että niille voitaisiin ehkä myöntää poikkeus perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan nojalla. Vaikka HB pysyi käsityksessään silloisten jakelujärjestelyjensä laillisuudesta, se esitti komission kanssa keskusteltuaan näitä ehdotuksia. Näistä ilmoitettiin 8 päivänä maaliskuuta 1995 komissiolle (6), joka sen jälkeen antoi lausunnon (7), jossa ilmaistiin komission alustava kanta siitä, että muutosten perusteella voitaisiin myöntää poikkeus.

7) Näiden ehdotusten perusteella ja ottaen huomioon HB:n ilmaisemat odotukset ehdotusten vaikutuksista markkinoihin komissio ilmoitti 15 päivänä elokuuta 1995 (8) aikovansa ottaa myönteisen kannan HB:n ilmoituksen mukaisiin jakelujärjestelyihin. Muutoksilla ei kuitenkaan saavutettu odotettuja tuloksia avattujen jälleenmyyntipisteiden suhteen. Tämän ja markkinoiden nykytilanteen vuoksi komissio on muuttanut ilmaisemaansa aikomusta (katso johdanto-osan 247 kappale ja sitä seuraavat kappaleet). Sen mukaisesti komissio lähetti 22 päivänä tammikuuta 1997 HB:lle uuden väitetiedoksiannon. HB toimitti kirjallisen vastauksensa siihen 24 päivänä huhtikuuta 1997, ja esitti perustelunsa 11 päivänä kesäkuuta 1997 suullisessa kuulemisessa.

II. ASIASELOSTUS

1. Tuote

i) Jäätelöstä yleensä

8) Jäätelönvalmistukseen käytettävät olennaiset raaka-aineet ovat maito (mukaan lukien rasvaton maito), rasva (maito- tai kasvisrasva) ja sokeri. Muita aineita voivat olla muun muassa emulgointi- ja stabilointiaineet, väri- ja aromiaineet, pähkinät, suklaa ja hedelmätiiviste. Tuoteselostetta, merkintöjä ja sallittua sisältöä (ilman osuus, ym.) koskeva lainsäädäntö vaihtelee jonkin verran eri jäsenvaltioissa. Jäädytetyn jogurtin, "mehujäiden" (vesipohjaisten tuotteiden) ja "pehmytjäätelön" (joka on valmistettu kasvisrasvasta eikä sisällä maitotuotteita) koostumus eroaa yleensä huomattavasti jäätelötuotteiden koostumuksesta.

9) Jäätelötuotteita on säilytettävä alhaisessa lämpötilassa valmistuksen eri vaiheiden ja jakelun aikana ennen lopullista kulutusta. Poikkeuksena tästä on pehmytjäätelö, joka toimitetaan vähittäiskauppiaalle pehmytjäätelömassana (myydään vähittäiskauppiaalle joko tuoretuotteena tai "steriilinä" tuotteena) ja joka muutetaan lopputuotteeksi prosessoimalla se vähittäiskauppiaan tiloissa erityisen annostelukoneiston lävitse.

10) Jäätelö voidaan luokitella sen mukaan, miten se valmistetaan ja jaetaan. Yleensä erotetaan toisaalta käsiteollinen jäätelö, jota tavallisesti valmistetaan, jaetaan ja kulutetaan paikallisesti pienessä mittakaavassa, ja toisaalta teollinen jäätelö, jota valmistetaan suurimittaista jakelua varten. Lähes kaikki Irlannissa valmistettavat ja myytävät jäätelötuotteet ovat teollisia.

11) Jäätelö voidaan myös luokitella sen valmistus- ja jakelutavan mukaan. Tämä käsittää yleensä kolme luokkaa:

- "heräteostosjäätelö", johon kuuluvat yksittäispakatut tuotteet (usein puikkotuotteet) ja irtojäätelöannokset, jotka on suunniteltu nautittaviksi välittömästi ostopaikalla tai sen läheisyydessä;

- "kotipakkausjäätelö", johon kuuluvat yksittäispakattujen tuotteiden niin kutsutut "monipakkaukset", suuremmat moniannospakkaukset, purkit, jälkiruokatuotteet, jne. ja joka on tarkoittu nautittavaksi kotona;

- tarjoilujäätelö, jota myydään suurina erinä hotelleihin, ravintoloihin, kahviloihin, jne., joissa se nautitaan siellä tapahtuvan tarjoilun osana.

ii) Heräteostosjäätelö

12) Yksittäispakattuja heräteostosjäätelötuotteita säilytetään yleensä "itsepalveluperiaatteella" toimivissa pakastesäilyttimissä, jotka on sijoitettu vähittäiskauppiaan tiloihin tai aivan niiden ulkopuolelle. Säilyttimet on yleensä sijoitettu huomiota herättävästi. Aivan kuten kaikkien heräteostoihin perustuvien tuotteiden kohdalla saatavuus ja näkyvyys myyntipaikassa ovat tärkeitä tekijöitä heräteostosjäätelön myynnissä. Jos tuote ei ole saatavilla tai näkyvillä, myyntimahdollisuus on ehkä lopullisesti menetetty (9) - heräteostosjäätelön ostajat eivät yleensä tee eri matkaa ostaakseen sitä tai lykkää ostopäätöstään. Laaja-alaiseen jakeluun pääsy on erityisen täkeätä, jotta kuluttajat voivat kokeilla uusia tuotteita, jolloin syntyy näiden tuotteiden kysyntää. Yksittäispakatut heräteostosjäätelötuotteet ovat lähes poikkeuksetta merkkituotteita, joita tuetaan panostamalla huomattavasti mainontaan ja muuhun myynninedistämiseen.

13) Vuodenaikoihin liityvillä seikoilla on huomattava vaikutus heräteostosjäätelön kulutukseen, ja suurin osa myynnistä tapahtuu kesäkuukausien aikana. Esimerkiksi vuonna 1992 noin kaksi kolmannesta HB:n heräteostosmyynnistä tapahtui neljän kuukauden aikana toukokuusta elokuuhun. Myynti riippuu myös huomattavasti säästä.

14) Vaikka lapset ovat erityisen tärkeitä yksittäispakattujen jäätelötuotteiden ostajia, uudet teolliset heräteostosjäätelölinjat on suunnattu "premium"- tai "super premium" -tuotteisiin (näissä yleensä maitorasvapitoisuus on suuri ja ilman osuus pieni), jotka miellyttävät ensisijaisesti aikuisia kuluttajia. Nämä ovat korkeampihintaisia tuotteita, jotka on tarkoitettu laajemmille markkinoille, joihin kuuluvat myös aikuiset, ja ne edustavat heräteostosmarkkinoiden nopeimmin kasvavaa osaa.

15) Irtojäätelö toimitetaan suurina erinä vähittäiskauppiaalle, joka yleensä säilyttää sen erityisesti sitä varten suunnitellussa pakastesäilyttimessä ja tarjoilee sitä asiakkaalle tötterössä. Irlannissa irtojäätelöllä on myynnin kannalta vain vähäinen merkitys.

16) Pehmytjäätelö toimitetaan pehmytjäätelömassana vähittäiskauppiaalle. Tämän on sen jälkeen käsiteltävä seosta edelleen lisäämällä siihen muita aineita ja käyttämällä erityistä annostelulaitetta, joka muuntaa sen asiakkaalle tarjoiltavaksi alhaisen lämpötilan tuotteeksi. Pehmytjäätelö tarjoillaan yleensä vohvelitötterössä.

17) Valmistajan näkökulmasta katsoen heräteostosjäätelöllä käytävä laajamittainen liiketoiminta on pääomavaltaista. Siihen liittyy huomattavia liiketoimintariskejä, jotka aiheutuvat sen riippuvuudesta arvaamattomista sääoloista. Valmistuksen rahoittaminen ennen myyntikautta ja varastojen pitäminen vaativat paljon käyttöpääomaa. Melko lyhyen "kampanjakauden" tukemiseksi liiketoiminta edellyttää merkittävää logistiikkaa ja suunnitelmallisuutta vuosittaisen kierron aikana.

2. Yhteisön jäätelömarkkinat

18) Yhteisössä jäsenvaltioiden jäätelömarkkinat ovat hyvin erilaisia ominaisuuksiltaan. Esimerkiksi käsiteollisen jäätelön vuotuinen kulutus vaihtelee Italian kuudesta litrasta henkeä kohti Espanjan alle puoleen litraan henkeä kohti ja Irlannin vielä pienempään määrään. Useimmat Euroopassa myydyt tuotteet ovat teollisesti valmistettuja. Teollisesti valmistetun jäätelön tuotanto on suurinta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja alenevassa järjestyksessä Saksassa, Italiassa ja Ranskassa. Heräteostosjäätelön myynnin osuus jäätelön kokonaismarkkinoista vaihtelee myös huomattavasti jäsenvaltioittain.

19) Unilever-ryhmän yhtiöt ovat suurimmat jäätelöntoimittajat useimmissa jäsenvaltioissa. Heräteostosjäätelöalalla Unilever-yhtiöt ovat markkinajohtajia kaikissa jäsenvaltioissa lukuun ottamatta Espanjaa, Kreikkaa ja Suomea. Nestlé-, Artic/Beatrice-, Grand Metropolitan- ja Schöller-ryhmät myyvät kaikki jäätelöä useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa. Jotkut näistä ryhmistä, kuten Unilever ja Nestlé, käyvät kauppaa eri tuotenimillä tai tavaramerkeillä eri jäsenvaltioissa.

20) Jäätelön sisältöä koskevia kansallisia säännöksiä ei ole yhdenmukaistettu yhteisössä. Erityisesti sallittuihin maito- ja kasvisrasvatyyppeihin liittyvät erot voivat aiheuttaa olennaisia eroja eri jäsenvaltioissa saatavissa olevissa tuotteissa ja niiden hinnoissa. Samankaltaisten ja jopa täysin samanlaisten jäätelötuotteiden keskimääräinen vähittäismyyntihinta voi myös vaihdella huomattavasti eri jäsenvaltioissa. Useilla markkinoilla toimivien toimittajien myynnissä olevien tuotteiden analysointi osoittaa kuitenkin, että samankaltaisia tai täysin samanlaisia tuotteita myydään usein eri tuotenimillä tai -merkeillä. Jäätelötuotteilla käydään myös huomattavaa kauppaa jäsenvaltioiden välillä.

21) Jäätelönvalmistajat ja jakelijat kaikkialla Euroopassa, niin Unilever-ryhmän yhtiöt kuin monet niiden kilpailijatkin, noudattavat käytäntöä, jonka mukaan vähittäiskauppiaille toimitetaan pakastesäilyttimiä yksinoikeusehdolla eli niin, että niissä säilytetään yksinomaan säilyttimen toimittajan tuotteita.

3. Irlannin jäätelömarkkinat

i) Yleistä

22) Jäätelön kulutus henkeä kohti on Irlannissa yksi yhteisön suurimpia. Irlannissa markkinoitavan teollisesti valmistetun jäätelön kokonaismäärä esitetään määrältään ja arvoltaan alla olevassa taulukossa vuosilta 1995 ja 1996 (10):

>TAULUKON PAIKKA>

Kesällä 1995 (erityisesti heräteostostuotteiden) myynti lisääntyi hyvän sään ansiosta. Kesän 1996 melko huono sää selittää myynnin suhteellisen laskun tuona vuonna. Irlannin pehmytjäätelömarkkinoiden (11) kokonaisarvoksi HB on arvioinut noin [. . .] Irlannin puntaa vuodessa.

ii) HB

23) HB on Irlannin tärkein jäätelötuotteiden valmistaja ja jakelija. Yhtiön asema jäätelötuotteiden suurimpana toimittajana Irlannissa perustuu siihen, että se hankki vuonna 1968 silloisen tärkeimmän kilpailijansa, Premier Dairiesin jäätelöliiketoiminnan (12). Se on ollut vuodesta 1974 osa Unilever-ryhmää. Yhtiö muutettiin vuonna 1993 Van den Bergh Foods Limitediksi HB Ice Cream Limitedin sulauduttua Unilever-ryhmän muihin yhtiöihin. Vuonna 1996 sen liikevaihto oli noin [. . .] Irlannin puntaa. Vuoden 1995 vastaava liikevaihto oli [. . .] Irlannin puntaa, kun se oli ollut [. . .] Irlannin puntaa vuonna 1994 ja [. . .] Irlannin puntaa vuonna 1993.

24) Monikansallinen Unilever-ryhmä on yksi maailman johtavia kulutustavaroiden valmistajia. Sen kahden emoyhtiön, Unilever NV:n ja Unilever PLC:n, maailmanlaajuinen konsolidoitu liikevaihto vuonna 1996 oli noin 33,5 miljardia Englannin puntaa. Unilever-ryhmän liikevaihto Irlannissa samana aikana oli noin 231 miljoonna Irlannin puntaa. Unilever-ryhmään kuuluvat yhtiöt tuottavat ja jakelevat jäätelötuotteita kaikissa jäsenvaltioissa, joista useimmissa Unilever on markkinajohtaja. Unileverin politiikkana eri kansallisilla jäätelömarkkinoilla on ollut hankkia paikallisia jäätelöyrityksiä ja kehittää merkkejä kansalliselta pohjalta. Viime aikoina se on kuitenkin kehittänyt joitakin tuotteita kansainvälisesti, erityisesti erittäin hyvin menestyneen "Magnum"-jäätelöpuikon.

25) HB toimittaa täyttä valikoimaa jäätelötuotteita, johon sisältyy täydellinen valikoima heräteostostuotteita (mukaan lukien premium-tuotteita), joista monet ovat kuluttajien suuressa suosiossa. Suurin osa tuotteista valmistetaan Irlannissa, mutta joitakin valmistavat muut Unileverin jäätelöyhtiöt, ja HB tuo ne maahan. Jäätelö markkinoidaan tuotemerkillä "HB", jonka kuluttajat tuntevat Irlannissa erittäin hyvin. HB myy vähittäiskauppiaille myös pehmytjäätelömassaa, jonka ne muuttavat pehmytjäätelöksi.

26) HB:n jäätelömarkkinoiden kokonaismäärä Irlannissa on hahmoteltu alla olevassa taulukossa (tuhansina litroina):

>TAULUKON PAIKKA>

27) Vuonna 1996 HB myi heräteostosjäätelöä bruttomyyntiarvoltaan yhteensä [. . .] Irlannin punnalla. Vuonna 1995 myynti oli noin [. . .] Irlannin puntaa ja vuonna 1994 noin [. . .] Irlannin puntaa.

28) HB saavutti Irlannin heräteostosjäätelön markkinoista arvolla mitattuna noin 85 prosentin markkinaosuuden (13)) neljän kuukauden aikana vuoden 1996 kesäkuusta syyskuuhun. Se oli ollut 83 prosenttia samana jaksona vuonna 1995, 77 prosenttia kesällä 1994 ja 76 prosenttia kesällä 1993. Määrällisesti HB:n markkinaosuus oli kesällä 1996 noin 85 prosenttia, 83 prosenttia samana jaksona vuonna 1995 ja vuosina 1994 ja 1993 80 prosenttia. Vuoden 1997 kesä-heinäkuussa HB:n määrällinen osuus oli 89 prosenttia, ja sen osuus myyntiarvosta oli myös 89 prosenttia. HB:n mukaan tämä sen markkinaosuuden kasvu johtui ainakin osittain Valleyn rahoitusvaikeuksista ja Marsin ja Valleyn yhteisen jakelujärjestelyn päättymisestä. HB arvioi osuudekseen Irlannin pehmytjäätelömarkkinoista noin [. . .] prosenttia.

iii) Muut valmistajat

29) Loput Irlannin jäätelömarkkinoista jakautuvat etupäässä Marsin, Valleyn, Nestlén, Leadmore (Ireland) Ltd:n, jäljempänä "Leadmore", Dale Farm Dairy Group Ltd:n, jäljempänä "Dale Farm", ja Häagen Dazsin kesken.

a) Mars

30) Mars on yksityisessä omistuksessa olevan amerikkalaisen monikansallisen Mars Incorporatedin kokonaan omistama tytäryhtiö. Tämä tarkoittaa, että se on osa kansainvälistä konsernia, jolla on tytäryhtiöitä useimmissa jäsenvaltioissa. Mars tuli ensimmäisen kerran jäätelömarkkinoille, kun se osti amerikkalaisen jäätelöyhtiön Doven. Yleisesti tunnettujen makeistuotemerkkien maineen pohjalta Mars kehitti joistakin näistä merkeistä jäätelöversioita ja laajensi ne täten toiseen tuoteryhmään. Mars valmistaa kaikki Euroopan markkinoilla myytävät jäätelötuotteensa Ranskassa olevissa tuotantolaitoksissaan (Doveurope SA) ja käyttää samoja tuotenimiä kaikissa jäsenvaltioissa. Se toi ensimmäiset jäätelötuotteensa Euroopassa markkinoille vuonna 1988.

31) Mars alkoi myydä jäätelöään Irlannissa yksittäispakkauksissa sekä monipakkauksissa vuonna 1989. Tuotemerkin hyvä tunnettuus kuluttajien keskuudessa vähensi markkinoinnin aloittamiskustannuksia. Marsin tarjoama jäätelövalikoima rajoittuu melko harvoihin tuotteisiin, joista useimmat kuuluvat markkinoiden premium-osaan (korkeampaan hintaluokkaan) ja vetoavat etupäässä aikuisiin kuluttajiin.

32) Marsin osuus Irlannin heräteostosjäätelömarkkinoista oli vuoden 1996 kesäkuusta syyskuuhun arvolla mitattuna noin 6 prosenttia. Samana jaksona vuonna 1995 se oli 7 prosenttia, kesällä 1994 noin 10 prosenttia ja vuonna 1993 14 prosenttia. Määrällä mitattuina Marsin markkinaosuudet ovat jonkin verran pienemmät, mikä osoittaa sen tarjoaman tuotevalikoiman korkeamman hintatason. Vuosien 1995 ja 1996 kesällä sen markkinaosuus oli noin 4 prosenttia, kesällä 1994 noin 6 prosenttia ja vuonna 1993 noin 8 prosenttia. Vuoden 1997 kesä-heinäkuun aikana Marsin määrällinen markkinaosuus oli noin 4 prosenttia, ja sen markkinaosuus arvolla mitattuna oli 5 prosenttia.

b) Valley

33) Valley toimitti suurta valikoimaa heräteostosjäätelötuotteita, joskaan se ei tarjonnut korkeimman hintaluokan tuotteita. Yhtiö joutui selvitystilaan lokakuussa 1997. Valleylla oli ollut pitkään rahoitusvaikeuksia, ja se oli ollut selvitystilassa ja perustettu sen jälkeen uudelleen vuonna 1985. Sen markkinaosuus (arvolla mitattuna) kesällä vuonna 1996 oli noin 6 prosenttia, 7 prosenttia vuosina 1994 ja 1995 ja 5 prosenttia vuonna 1993. Määrällisesti sen markkinaosuus oli noin 8 prosenttia vuonna 1996 ja 9 prosenttia edellisenä vuonna. Vuoden 1997 kesä-heinäkuussa Valleyn määrällinen markkinaosuus oli 3 prosenttia, ja sen markkinaosuus arvolla mitattuna oli 2 prosenttia. Vuodesta 1989 vuoden 1997 alkupuolelle Valley oli Marsin heräteostosjäätelötuotteiden tärkein jakelija.

c) Nestlé

34) Nestlé on monikansallinen yhtiö, jolla on jäätelötytäryhtiöitä useimmissa jäsenvaltioissa. Nestlé tuli Irlannin markkinoille vuonna 1994 ja saavutti vuosina 1995 ja 1996 arvolla ja määrällä mitattuna noin kahden prosentin markkinaosuuden osuuden oltua noin yksi prosentti vuonna 1994. Vuoden 1997 kesä-heinäkuussa Nestlén markkinaosuus oli määrällisesti ja arvoltaan kaksi prosenttia.

d) Häagen Dazs

35) Häagen Dazs (osa Grand Metropolitan -ryhmästä) tuli Irlannin heräteostosjäätelömarkkinoille vuonna 1993 tarjoten rajoitettua valikoimaa korkeahintaisia ylellisyysjäätelöitä. Sen osuus heräteostosjäätelömarkkinoista on hyvin vähäinen, eikä Nielsen ole laskenut sitä erikseen.

e) Dale Farm

36) Dale Farm, Yhdistyneessä kuningaskunnassa olevan Northern Foods -nimisen meijeriyhtiön tytäryhtiö, toimii etupäässä Pohjois-Irlannissa ja on siellä markkinajohtaja; se jakelee jäätelötuotteita itsenäisten luvakesopimusten haltijoiden ja agenttien kauuta. Se hankki määrällä ja arvolla mitattuna yhden prosentin markkinaosuuden vuosien 1995 ja 1996 kesällä osuuden oltua 0,5 prosenttia vuonna 1994. Vuoden 1997 kesä-heinäkuussa Dale Farmin markkinaosuus määrällä ja arvolla mitattuna oli 1,5 prosenttia. Dale Farm jakelee myös Marsin tuotteita, joskin nämä toimitetaan sille Yhdistyneestä kuningaskunnasta eikä Marsin irlantilaisesta tytäryhtiöstä.

f) Leadmore

37) Leadmore on jäätelötuotteiden alueellinen tuottaja. Joulukuussa 1994 Leadmore Ice Cream Ltd asetettiin oikeuden määräämän selvitysmiehen haltuun. Tältä se ostettiin toimivana yhtiönä toukokuussa 1995, ja siitä muodostettiin Leadmore (Ireland) Ltd. Leadmore saavutti arvolla mitattuna noin 0,5 prosentin markkinaosuuden vuosien 1995 ja 1996 kesinä sekä vuoden 1997 kesä-heinäkuussa. Kesällä 1994 sen osuus oli ollut kolme prosenttia. Leadmore toimii suurelta osin rajoitetulla maantieteellisellä alueella.

g) Pehmytjäätelömassan toimittajat

38) HB:n lisäksi (katso edellä) muut pehmytjäätelömassan päätoimittajat Irlannissa ovat R& F Martin (joka käy kauppaa nimellä "Angelito's"), jonka markkinaosuudeksi arvioidaan 35 prosenttia sekä Pritchards, jonka arvioitu markkinaosuus on 20 prosenttia. Muita toimittajia ovat Leepatrick Dairies ja Dawn Dairies, joiden markkinaosuudet ovat pienemmät.

4. Heräteostosjäätelön jakelukanavat Irlannissa

i) Yleistä

39) Irlannissa teollista heräteostosjäätelöä toimitetaan kuluttajille hyvin monenlaisten vähittäis- ja muiden myyntipisteiden kautta, jotka vaihtelevat elintarvikekaupoista "perinteiseen" vähittäismyyntiin (josta usein käytetään lyhennettä TSN - tupakkakaupat, makeiskaupat, lehtikioskit), huoltoasemien pihoihin ja huvipaikkojen ja vapaa-ajanviettopaikkojen kioskeihin. Heräteostosten tärkeimmät myyntipisteet ovat perinteiset vähittäiskaupat, elintarvikekaupat (mukaan lukien merkki- ja luvakeryhmät) ja huoltoasemat. Tätä kuvaavat AC Nielsenin Irlannin jäätelömarkkinoista kesän 1992 sekä huhti-toukokuun 1995 osalta tekemät tutkimukset (14), joissa ilmenee seuraava (arvolla mitattu) heräteostosjäätelön myynnin jakauma vähittäismyyntikanavittain:

>TAULUKON PAIKKA>

40) AC Nielsenin vähittäismyyntilaskenta vuosilta 1991 ja 1994 osoittaa elintarvike- ja makeiskaupan vähittäismyyntipisteiden rakenteen olevan seuraava (myyntipisteiden määrä):

>TAULUKON PAIKKA>

41) Kuten voidaan havaita, rakenne on muuttunut vain vähän kolmen vuoden aikana lukuun ottamatta myyntipisteinä toimivien elintarvikeliikkeiden lukumäärän vähenemistä. Useimmat näistä myyntipisteistä myyvät heräteostosjäätelöä. Vuonna 1994 osuus oli 95 prosenttia. HB arvioi, että heräteostosjäätelöä myyvien vähittäismyyntipisteiden määrä on AC Nielsenin lukujen perusteella nykyisellään 9 454 (1997).

42) Ketjumyymälät (myyntipisteryhmä, joka koostuu etupäässä supermarketeista) myyvät etupäässä kotipakkausjäätelöä mukaan lukien monipakkauksia, ja nämä varastoidaan usein pakastettujen elintarvikkeiden tavoin vähittäiskauppiaan omissa pakastesäilyttimissä. Olisi myös otettava huomioon, että joissakin pienemmissä elintarvikkeiden myyntipisteissä Irlannissa heräteostosjäätelötuotteita ja kotipakkausjäätelötuotteita voidaan myydä samoissa myyntipisteissä ja jopa samasta pakastesäilyttimestä.

43) Tavanomaisissa vähittäismyyntipisteissä on selvästi vain rajoitetusti tilaa pakastesäilyttimiä varten. Heräteostosjäätelön myynnin kannalta tärkeimmät myyntipisteet ovat yleensä kooltaan pieniä, ja niiden tilat ovat tämän vuoksi erityisen rajoitetut. Heräteostosjäätelö on useimpien vähittäiskauppiaiden kannalta marginaalinen tuote siinä mielessä, että sen osuus myyntipisteen liikevaihdosta ja voitosta on hyvin pieni ja se kilpailee myyntitilasta useiden muiden (heräteostos- ja muiden kuin heräteostos-) tuotteiden kanssa, joista monien etuna on se, että niiden myynti ei vaihtele vuodenajoittain ja että niiden vuotuinen myynti voi näin ollen olla korkeampi pinta-alayksikköä kohti (15). HB:n toimittamien tietojen mukaan jäätelön osuus on arvoltaan vain 8,5 prosenttia Irlannin "heräteostostuotteista" (makeiset, virvoitusjuomat, välipalatuotteet ja jäätelö). Lisäksi kaikki myyntipisteissä käytettävissä oleva tila ei ole samanarvoista heräteostostuotteiden myynnin kannalta: esillepanon näkyvyys on ratkaisevan tärkeätä (katso alaviite 9).

44) Pääsyä jakeluun mitataan tavallisesti seuraavasti: a) "painottamattomalla (numeerisella) jakelulla" eli ilmoittamalla numeroina se prosentuaalinen osuus heräteostosjäätelöä tarjoavista myyntipisteistä, joissa tietyn valmistajan tuotteita on saatavilla; ja b) "painotetulla jakelulla" eli ilmoittamalla niiden heräteostosjäätelöä tarjoavien myyntipisteiden prosentuaalinen osuus, joissa tietyn valmistajan tuotteita on saatavilla, painotettuna heräteostosjäätelön liikevaihdolla. Vaikka painotettua jakelua pidetään yleisesti tärkeämpänä yhtiön jakelutason mittana, heräteostostuotteiden kohdalla numeerinen jakelu on erityisen tärkeä: se antaa tarkimmat tiedot tuotteen saatavuudesta (ja näkyvyydestä) kuluttajien kannalta. Numeerisen jakelun runsauden merkitys korostuu eniten silloin, kun heräteostostuotteita ryhdytään ensimmäisen kerran markkinoimaan, koska se lisää mahdollisuutta, että kuluttajat kokeilevat tuotetta ainakin kerran.

ii) HB

45) HB:n jäätelötuotteita on saatavissa kaikkien johdanto-osan 39 kappaleessa mainittujen jakelukanavien kautta. HB myy heräteostosjäätelötuotteitaan yhteensä [. . .] asiakkaalle. HB:n asiakkaista [. . .]:lla ([. . .] prosentilla) HB:n heräteostosjäätelön vuotuinen liikevaihto on alle 1 500 Englannin puntaa.

46) AC Nielsenin Irlannissa viime vuosien aikana suorittamien tutkimusten mukaan HB:n heräteostosjäätelötuotteiden numeerinen jakelu oli noin 79 prosenttia ja painotettu jakelu 94 prosenttia vuoden 1995 elo-syyskuussa. Tämä tarkoittaa, että sen tuotteita myi lukumääräisesti 79 prosenttia myyntipisteistä (16) ja että HB:n heräteostostuotteita myytiin myyntipisteissä, joissa myytiin 94 prosenttia heräteostosjäätelömyynnin kokonaismäärästä Irlannissa. Luvut olivat lähes samat tuon vuoden kesä-heinäkuussa, jolloin painotettu osuus oli 95 prosenttia. Kesä-heinäkuussa 1994 HB:n numeeriset ja painotetut jakeluluvut olivat 78 prosenttia ja 92 prosenttia. Tuon vuoden elo-syyskuussa luvut olivat 79 prosenttia ja 93 prosenttia. Vuoden 1996 kesä-heinäkuussa HB:n numeerinen jakelu oli 82 prosenttia ja sen painotettu osuus 96 prosenttia; vuoden 1996 elo- syyskuussa luvut olivat ennallaan, mutta vuoden 1997 kesä-heinäkuussa HB:n numeerinen jakelu oli 85 prosenttia ja sen painotettu osuus 97 prosenttia.

iii) Mars

47) AC Nielsenin mukaan Marsin heräteostotuotteiden numeerinen jakelu oli 35 prosenttia ja painotettu jakelu 48 prosenttia vuoden 1995 elo-syyskuussa. Luvut olivat samat tuon vuoden kesä-heinäkuussa. Vuoden 1994 kesä-heinäkuussa Marsin numeeriset ja painotetut jakeluluvut olivat 36 prosenttia ja 56 prosenttia. Tuon vuoden elo-syyskuussa luvut olivat 34 prosenttia ja 52 prosenttia. Vuoden 1996 kesä-heinäkuussa Marsin numeerinen jakelu oli 32 prosenttia ja sen painotettu osuus 43 prosenttia; vuoden 1996 elo-syyskuussa numeerinen luku oli 31 prosenttia ja painotettu osuus pysyi ennallaan. Vuoden 1997 kesä-heinäkuussa numeerinen jakelu oli 30 prosenttia ja painotettu osuus 40 prosenttia.

48) Mars arvioi (myyntiosastonsa tuona aikana suorittaman tutkimuksen perusteella), että ennen kuin Irlannin High Court vuonna 1990 antoi väliaikaisen kieltotuomion (joka sittemmin on muutettu pysyväksi - katso johdanto-osan 3 kappale), jolla estettiin Marsia houkuttelemasta vähittäiskauppiaita varastoimaan Marsin jäätelötuotteita HB:n säilyttimiin, se oli saavuttanut noin 42 prosentin osuuden Irlannin heräteostosjäätelömarkkinoiden numeerisesta jakelusta. Tämä osuus saavutettiin muutaman ensimmäisen kuukauden kuluttua sen jälkeen, kun sen tuotteet laskettiin Irlannin markkinoille, ja se saavutettiin suurelta osin sijoittamalla Marsin tuotteet HB:n pakastesäilyttimiin. Kieltotuomion jälkeen Mars arvioi jakeluosuutensa pudonneen 20 prosentin alapuolelle.

iv) Muut valmistajat

49) Elo-syyskuussa 1995 Valleyn numeerinen jakelu oli 29 prosenttia ja sen painotettu jakelu 36 prosenttia. Vuoden 1995 kesä-heinäkuussa luvut olivat 30 prosenttia ja 37 prosenttia. Vuoden 1994 kesä-heinäkuussa ne olivat 28 prosenttia ja 39 prosenttia; vuoden 1994 elo-syyskuussa ne olivat 29 prosenttia ja 39 prosenttia. Vuoden 1996 kesä-heinäkuussa Valleyn numeerinen jakelu oli 26 prosenttia ja painotettu jakelu 31 prosenttia; vuoden 1996 elo-syyskuussa painotettu jakelu oli 30 prosenttia ja numeerinen jakelu pysyi ennallaan. Vuoden 1997 kesä-heinäkuussa sen numeerinen jakelu putosi 20 prosenttiin ja sen painotettu jakelu 19 prosenttiin.

50) Nestlé saavutti vuoden 1995 elo-syyskuussa 20 prosentin numeerisen jakelun ja samana aikana 25 prosentin painotetun jakelun. Kesä-heinäkuussa 1995 luvut olivat 20 prosenttia ja 26 prosenttia. Kesä-heinäkuussa 1994 ne olivat 19 prosenttia ja 18 prosenttia; elo-syyskuussa 1994 ne olivat 20 prosenttia ja 19 prosenttia. Suurimmasta osasta Nestlén jakelulukuja vuonna 1994 vastasi vain yhden sen tuotevalikoimaan kuuluvan tuotteen "Fruit Pastillesin" myynti. Kesä-heinäkuussa 1996 Nestlén numeerinen jakelu oli 19 prosenttia ja painotettu 24 prosenttia; elo-syyskuussa 1996 numeerinen jakelu oli 18 prosenttia ja painotettu 25 prosenttia. Kesä-heinäkuussa 1997 sen jakelu kasvoi 20 prosenttiin ja sen painotettu osuus aleni 21 prosenttiin.

51) Dale Farm saavutti vuoden 1995 elo-syyskuussa 11 prosentin numeerisen jakelun ja 12 prosentin painotetun jakelun samana aikana. Kesä-heinäkuussa 1995 molemmat luvut olivat 11 prosenttia. Kesä-heinäkuussa 1994 ne olivat 5 prosenttia ja 6 prosenttia; elo-syyskuussa 1994 ne olivat 4 prosenttia ja 6 prosenttia. Kesä-heinäkuussa 1996 Dale Farmin numeerinen jakelu oli 9 prosenttia ja painotettu jakelu 8 prosenttia; elo-syyskuussa 1996 numeerinen luku oli 8 prosenttia ja painotettu 7 prosenttia. Kesä-heinäkuussa 1997 numeerinen osuus oli 11 prosenttia ja painotettu 11 prosenttia.

52) Ennen kuin Leadmore asetettiin oikeuden määräämään selvitystilaan vuoden 1994 lopussa, se oli kesä-heinäkuussa 1994 hankkinut 17 prosentin numeerisen jakelun ja 15 prosentin painotetun osuuden. Sen numeerista jakelua kuvaava luku samana jaksona vuonna 1995 oli noin 10 prosenttia. Kesä-heinäkuussa 1996 Leadmoren numeerinen jakelu oli 7 prosenttia ja painotettu jakelu 6 prosenttia. Kesä-heinäkuussa 1997 numeerinen osuus oli 4 prosenttia ja painotettu osuus 7 prosenttia.

5. Heräteostosjäätelön jakelujärjestelyt Irlannissa yleisesti

53) Teollisen jäätelön laajamittainen jakelu edellyttää muun muassa tiheitä toimituksia käyttämällä pakastekuljetuksia tehtaalta myyntipisteeseen tai tarjoilupaikkaan, jossa on vuorostaan oltava kylmävarastointitilat (tavallisesti pakastesäilyttimet). Jäätelönvalmistajan on joko rakennettava oma pakastetuotteiden jakeluverkkonsa tai tehtävä sopimus, jolla se saa pääsyn toisen jäätelönvalmistajan tai tukkukauppiaan jakeluverkkoon. Jakelijan on voitava varmistaa tiheät toimitukset ja pystyttävä vastaamaan tilauksiin lyhyellä varoitusajalla erityisesti kesällä.

54) Irlannissa on ollut tapana, että heräteostosjäätelöä toimittavat valmistajat antavat vähittäiskauppiaalle pakastesäilyttimiä "vapaasti lainaksi" (eli ilman suoraa veloitusta) ja sellaisten pakastesäilytinsopimusten nojalla, joilla vähittäiskauppias sitoutuu käyttämään pakastesäilyttimiä vain toimittajan tuotteiden varastointiin (yksinoikeus säilyttimiin), tätä kuvaa jäljempänä yksityiskohtaisesti käsitelty markkinatutkimus (katso johdanto-osan 90 ja 91 kappale). Toimittaja huolehtii yleensä pakastesäilyttimien huoltopalvelusta myös "veloituksetta" (ilman suoraa veloitusta). Valmistajat toimittavat usein useimmat tuotteistaan suoraan tai agenttien välityksellä vähittäiskauppiaille myymättä niitä itsenäisille välittäjille; jäätelön tukkukauppa Irlannissa on pienimuotoista.

55) Siihen asti, kun HB luopui osasta pakastesäilyttimiään vuonna 1996 (katso johdanto-osan 72 ja 73 kappale), Irlannissa näyttää olleen hyvin vähän vähittäiskauppiaiden omistamia säilyttimiä heräteostosjäätelötuotteiden varastointiin, kuten johdanto-osan 85 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa hahmoteltu markkinatutkimus osoittaa.

6. HB:n heräteostosjäätelön jakelujärjestelyt Irlannissa

i) Yleistä

56) HB:llä on suora jakelujärjestelmä, joka kattaa 80 prosenttia sen jäätelön myyntipisteistä Irlannissa. Toimitus tapahtuu suoraan säilyttimeen, omistaapa HB sen tai ei. HB:llä on aluevarastoja, joista sen omat pakasteautot suorittavat paikallisjakelun. Jäljelle jäävään 20 prosenttiin sen myyntipisteistä tavaran toimittavat kahdeksan paikallista edustajaa, jotka suorittavat jakelun HB:n puolesta; järjestelyt näiden jakelijoiden kanssa ovat pitkäaikaiset, ja niiden pohjana ovat HB:n logistiset vaikeudet huolehtia muutoin kaikkien myyntipisteidensä suoran jakelun maantieteellisestä kattavuudesta. Irlannin markkinoilla vain HB:llä on koko maan laajuinen vertikaalisesti yhdennetty jakeluverkko.

57) HB antaa liikevaihtoon perustuvia alennuksia jäätelönsä ostoista (niitä ei sovelleta pehmytjäätelömassaan). Alennukset myönnetään porrastetun asteikon mukaisesti, jossa alennus on kaksi prosenttia kun ostot ovat 1 350 - 2 750 Irlannin puntaa enimmillään, 11 prosenttia, kun ostot ovat vähintään 26 601 Irlannin puntaa (1997). Alennukset myönnetään kaikille HB:n jäätelön vähittäiskauppiaille riippumatta siitä, kuka omistaa säilyttimen.

ii) Säilyttimien toimitus

a) HB:n yksinoikeussäilyttimet

58) HB on useiden vuosien ajan asettanut vähittäiskauppiaiden käyttöön pakastesäilyttimiä myyntipisteissä tapahtuvaa heräteostosjäätelön varastoimista ja esillepanoa varten (17). Säilytin joko lainataan vähittäiskauppiaalle ilman mitään suoraa veloitusta (katso johdanto-osan 76-79 kappale jäljempänä) tai vuokrataan nimellistä vuosivuokraa (yksi Irlannin punta) vastaan, jota ei peritä. HB huolehtii myös säilyttimien huollosta ja korjauksesta. HB ei toimita vähittäiskauppiaille annostelukoneita pehmytjäätelön käsittelyä varten.

59) Säilytin toimitetaan vakiomuotoisen toisaalta HB:n ja toisaalta vähittäiskauppiaan solmiman sopimuksen perusteella. Säilytinsopimuksen tärkeimmät ehdot ovat seuraavat:

- HB sitoutuu asettamaan pakastesäilyttimen vähittäiskauppiaan käytettäväksi; säilyttimen omistusoikeus kuuluu HB:lle, ja HB sitoutuu omalla kustannuksellaan huolehtimaan säilyttimen ylläpidosta (lukuun ottamatta tapauksia, joissa vahinko aiheutuu siitä, että vähittäiskauppias on käyttänyt säilytintä väärin, tai vähittäiskauppiaan tuottamuksesta);

- säilytintä on käytettävä yksinomaan HB:n myyntiin toimittamien tuotteiden varastointiin; tämän mukaisesti mitään kolmannen valmistamaa tai toimittamaa tuotetta ei saa myydä tai tarjota myytäväksi pakastesäilyttimestä eikä säilyttää siinä;

- kumpikin sopimuspuoli voi irtisanoa sopimuksen kahden kuukauden irtisanomisajalla (18);

- vähittäiskauppias sitoutuu sijoittamaan säilyttimen näkyvälle paikalle tiloihinsa. Säilyttimen päällä tai sivuilla saa esitellä vain HB:n mainosaineistoa.

60) Niiden vähittäiskauppiaiden määrä, joiden kanssa HB:llä on tällainen säilytinsopimus (eli joissa on yksinoikeusehdolla toimitettu säilytin), on 7 907 (1997). HB on esittänyt seuraavan erittelyn pakastesäilytinsopimuksistaan:

>TAULUKON PAIKKA>

61) HB:llä on tällä hetkellä [. . .] (1997) säilytintä Irlannissa olevissa myyntipisteissä niin kutsuttuina "liikkeen etuosassa olevina" (19) säilyttiminä. Vuonna 1995 HB markkinoi [. . .] Irlannin punnan arvosta myyntipisteissä, joilla oli HB:n pakastesäilytinsopimukset, mikä edustaa [. . . enemmän kuin 95 prosenttia . . .] HB:n Irlannissa tuona vuonna markkinoiman heräteostosjäätelön kokonaismäärästä (katso johdanto-osan 27 kappale). Vuonna 1994 HB markkinoi [. . .] Irlannin punnan edestä myyntipisteissä, joilla oli HB:n pakastesäilytinsopimus, mikä myös vastasi [. . . enemmän kuin 95 prosenttia . . .] HB:n Irlannissa tuona vuonna markkinoiman heräteostosjäätelön kokonaismäärästä.

62) HB:n virallisen politiikan mukaista ei ole ollut toimittaa säilytintä jokaiseen myyntipisteeseen, joka tarjoutuu varastoimaan jäätelöä. Sen sijaan sovelletaan sekä rahoituksellisia että kaupallisia perusteita (20). Rahoitukselliset perusteet perustuvat HB:lle uuden myyntipisteen sisällyttämisestä aiheutuviin lisäkustannuksiin ja tuon investoinnin tuomaan hyväksyttävään tuottoon. Tämä edellyttää sen vuoksi, että arvioidaan a) säilyttimestä HB:lle aiheutuvat nettokustannukset ja b) sen muuttuva kate myyntipisteen kautta myydystä jäätelöstä. Kaupalliset perusteet ilmaistaan aina vuotuisena myyntitavoitteena, joka perustuu kyseisen myyntipisteen arvioituun vähimmäisliikevaihtoon.

63) Merkittävää yleistä taloudellista etua aiheutuu silloin, kun HB yksittäisten vähittäiskauppiaiden tai jopa suurten ostajaryhmien asemesta vastaa pakastesäilyttimien osto- ja huoltokustannuksista. Osana Unilever-ryhmää (joka ostaa erittäin suuren määrän säilyttimiä vuodessa) HB saa merkittäviä alennuksia tämän mittakaavan ostoista. Tätä voidaan havainnollistaa sillä, että HB arvioi, että vähittäiskauppiaalle yhden metrin vakiopakastesäilyttimen ostamisesta aiheutuvat pääomakulut (mukaan lukien toimitus, varastointi, käsittely jne.) olisivat hyvin huomattavasti suuremmat kuin HB:n pääomakulut saman säilyttimen toimittamisesta. HB käyttää omia pakastintekniikkojaan säilyttimien huoltoon ja korjaukseen, ja se käyttää myös paikallisten pakastinyhtiöiden palveluja. HB:n pakastesäilyttimiin liittyneet kulut (mukaan lukien osto, asennus, huolto, säilyttimien "valvonta" ja poistot) olivat [. . .] prosenttia vuonna 1994, [. . .] prosenttia vuonna 1995 ja [. . .] prosenttia vuonna 1996 sen heräteostosjäätelön liikevaihdosta.

64) Se, kuinka tärkeänä Unilever-ryhmän yhtiöt pitävät politiikkana pakastesäilyttimien toimittamisesta yksinoikeusehdolla, ilmeni erittäin selvästi sen jälkeen, kun Mars tuli Euroopan markkinoille 1980-luvun lopulla. Seuraavat otteet (johdanto-osan 65-68 kappale) yhtiön asiakirjoista havainnollistavat, kuinka ratkaisevan tärkeänä Unilever tuolloin piti pakastimien yksinoikeuden säilyttämistä.

65) Eräässä Unilever-ryhmän asiakirjassa, joka on päivätty 3 päivänä syyskuuta 1990 ja jonka otsikkona on "Marsin asema Euroopassa ja FPC:n (21) vastatoimet

(21) Frozen Products Coordination = pakastetuotteiden yhteensovittamisyksikkö.", todetaan otsikon "Strateginen lähestymistapa" alla yhtenä seikkana "- ponnisteltava kaikin keinoin säilyttimien yksinoikeuden säilyttämiseksi".

66) Toisessa FPC:n asiakirjassa, joka on päivätty huhtikuussa 1989 ja jonka otsikkona on "Eurooppalainen jäätelön markkinointistrategia", viitataan pakastesäilyttimien yksinoikeuden merkitykseen ja pakastesäilyttimen omistusoikeuden säilyttämiseen: "Meidän on säilytettävä säilyttimen omistusoikeus erityisesti silloin, kun jakelun suorittavat kolmannet, jotta säilyttäisimme jos mahdollista yksinoikeussopimusten avulla tuotemerkkien yksinomaisen toimittamisen pakastimeen ja itse asiassa myyntipisteeseen".

67) Rotterdamissa marraskuussa 1989 pidetyn "markkinointijohtajien kokouksen pöytäkirjaan" (FPC-asiakirja) sisältyvät seuraavat maininnat: "HB on saanut Marsin osuuden vähenemään 400:aan HB:n myyntipisteeseen (4,2 prosenttia) sen elokuisesta 1 920 säilyttimen huippumäärästä (29,7 prosenttia) perustamalla erityisryhmän . . . Tietyissä tapauksissa se [HB] on pystynyt ostamaan Marsin pois myyntipisteistä. Käyttöä muuhun pakasteiden säilytykseen liikkeessä ja hyvin valikoivaa säilyttimien poistamista on myös käytetty . . .". Otsikon "Mars, mitä seuraavaksi?" alla todetaan: "Saavuttaakseen mittakaavaetuja tuotannossa Marsin on saavutettava merkittävä volyymin kasvu. Sen on murrettava jakelueste . . . Marsin jakelun kieltäminen on tärkein yksittäinen vastatoimi sen tulolle . . .".

68) Unileverin sisäisessä strategia-asiakirjassa, jonka otsikko on "Pakastetuotteiden koordinointi, myyntijohtajien kokous, kesäkuu 1990, Wien, tärkeimmät seikat ja seurantatoimet", korostetaan pakastesäilyttimien yksinoikeuden merkitystä. Otsikon "Yksinoikeus" alla todetaan: "Olemme liiankin hyvin selvillä siitä, että useissa maissa yksi menestyksemme perustekijöitä - YKSINOIKEUS - on nyt uhattuna:

- Yksinoikeus yhteistyökumppaneiden ja jakelijoiden tasolla.

- Yksinoikeus myyntipisteissä ja säilyttimissä."

b) Säilyttimiä koskevan politiikan muuttaminen

69) Komission 29 päivänä heinäkuuta 1993 esittämän väitetiedoksiannon perusteella (katso johdanto-osan 5 kappale) ja komission kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen HB on muuttanut jakelujärjestelyjään. Niistä on ilmoitettu komissiolle hakemuksessa puuttumattomuustodistuksen saamiseksi tai, ellei sitä saada, poikkeuksen saamiseksi (katso 6 kappale edellä). Muutettuihin järjestelyihin sisältyy vakiomuotoinen sopimus, jonka nojalla HB toimittaa edelleen pyynnöstä vähittäiskauppiaille pakastesäilyttimiä, joihin HB:llä on yksinoikeus, kuten edellä kuvataan (johdanto-osan 58 ja 59 kappale), sekä HB:n myynnin vakioehdot ja alennustaulukko (katso johdanto-osan 57 kappale); näihin sisältyy nyt uusi jäätelötuotteiden hinnoittelujärjestelmä (katso johdanto-osan 76-79 kappale) ja osamaksujärjestelmä (katso johdanto-osan 70 ja 71 kappale), jonka tarkoituksena on helpottaa vähittäiskauppiaiden pakastesäilyttimien hankintaa.

70) Valinnaisena vaihtoehtona HB:n säilyttimen hyväksymiselle säilytintä koskevan vakiosopimuksen nojalla HB on ottanut käyttöön pakastesäilyttimien osamaksujärjestelmän, jonka tarkoituksena on antaa vähittäiskauppiaille mahdollisuus ostaa oma uusi säilyttimensä. Säilyttimet tarjotaan HB:n niistä maksamaan tukkuhintaan, joka ilmenee säilyttimien itsenäisen toimittajan laskusta. Tämän järjestelmän nojalla vähittäiskauppiaille tarjotaan yhden metrin "läpinäkyvällä kannella varustettu" säilytin, joita on milloin tahansa saatavissa yksi kutakin myyntipistettä kohti. Järjestelmän yksityiskohdat on julkistettu HB:n hinnastossa ja asianomaisessa myynninedistämisaineistossa. Maksuaika on korkeintaan viisi vuotta; vähittäiskauppiaalle selvitetään mahdollisuus maksaa säilytin aikaisemmin ilman lisämaksuja. Luottokoron pitäisi vastata Irlannissa vallitsevaa osamaksukorkoa (21). Maksuajan kuluessa säilytintä on käytettävä yksinomaan HB:n tuotteiden säilyttämiseen. Unilever takaa huollon koko maksuaikana, jona aikana osamaksuostajilla on oikeus eriytetyn hinnoittelun kertamaksuun (katso johdanto-osan 76-79 kappale) vähennettynä huollon osuudella (22).

71) Unilever ilmoitti komissiolle uskovansa, että tämä järjestelmä "osoittautuisi houkuttelevaksi vähittäiskauppiaille ja kannustaisi heitä ostamaan omat säilyttimensä". Kun osamaksujärjestelmä otettiin käyttöön Irlannissa vuoden 1995 alussa, mutta yksikään vähittäiskauppias ei käyttänyt tarjousta hyväkseen.

72) Keinona lukuisten myyntipisteiden vapauttamiseksi lyhyellä aikavälillä Unilever sitoutui komissiolle huolehtimaan jo asennettujen "liikkeen etuosassa olevien" "jäljellä olevan hyödyllisen käyttöajan" omaavien pakastesäilyttimien myynnistä vähittäiskauppiaille merkittävässä osassa (noin 20 prosentissa) niitä myyntipisteitä, joihin sen säilyttimiä oli tuolloin (joulukuussa 1994) asennettu; yhteensä tarkoitus oli myydä 1 750 säilytintä. Vain 400 tällaista säilytintä oli määrä myydä myyntipisteissä, joiden vuotuinen HB:n heräteostosjäätelön liikevaihto oli alle 650 Irlannin puntaa, eikä yhtään ollut määrä myydä myyntipisteissä, joiden näitä tuotteita koskeva liikevaihto oli alle 400 Irlannin puntaa vuodessa. Heti myynnin jälkeen vähittäiskauppiaan oli määrä saada vuotuinen kokonaissumma eriytetyn hinnoittelujärjestelmän nojalla (katso johdanto-osan 76-79 kappale). Säilyttimet oli määrä myydä vähittäiskauppiaille, joiden hallussa oli silloin vain HB:n säilytin. Hinta oli tarkoitus määritellä tasolle, jolla varmistettaisiin näiden tulosten saavuttaminen. Myynti oli määrä suorittaa "kertaperusteella" vuosina 1995 ja 1996; myyntien oli määrä jakautua tasaisesti vuosille 1995 ja 1996, ja kohtuullisesta maantieteellisestä jakautumasta oli määrä huolehtia. Säilyttimien myynnin tarkoituksena oli antaa "alkusysäys" kehitykselle, jonka mukaan vähittäiskauppiaat omistaisivat pakastesäilyttimet. Unilever totesi, että toimenpiteen vaikutuksena olisi "tuoda vuoden 1995 kaudelle näkyvä ja olennainen muutos kyseisillä markkinoilla. Tämä antaisi "alkusysäyksen" prosessille, jonka tulevaa kehitystä tukisi kaksiosainen hintarakenne ja osamaksukauppajärjestelmä".

73) Tämän sitoumuksen mukaisesti HB on myynyt [. . .] säilytintä [. . .] myyntipisteessä vuoden 1995 alun jälkeen; lähes kaikki näistä myynneistä tapahtuivat vuoden 1996 ensimmäisen puoliskon aikana (23), [. . .]. HB:n mukaan 1 750 myyntiä vastaa edellä 72 kappaleessa lainattuja ehtoja. Lähes kaikki myydyt säilyttimet olivat sellaisia säilytinmalleja tai -tyyppejä, joita HB ei ollut asentanut myyntipisteisiin ainakaan viimeisen [. . .] vuoden aikana. Myytyjen säilyttimien keski-ikä on hieman alle [. . .] vuotta (24). Kaikkia myytyjä säilyttimiä ei ollut asennettu vähittäismyyntipisteisiin; osa (HB:n mukaan [. . .]) oli asennettu kouluihin, henkilökuntaravintoloihin, uima-altaille, jne. Yli [. . .] asiakasta hankki enemmän kuin yhden säilyttimen tämän myyntijärjestelmän nojalla. HB keskitti myyntinsä oman kuvauksensa mukaan "pieniin liikkeisiin". HB:n mukaan kaikkien säilyttimiä tällä tavoin hankkineiden myyntipisteiden heräteostosjäätelön kokonaisliikevaihto oli [. . .] Irlannin puntaa.

c) Viimeaikaiset säilyttimien asennukset ja tuotteiden levittäminen

74) Vuonna 1994 HB tehosti pakastesäilyttimiensä nykyaikaistamista korvaamalla useita vanhempia säilytinmalleja (25). Vuonna 1993 myyntipisteisiin asennettiin [. . .] uutta säilytintä; vuonna 1994 [. . .]; vuonna 1995 [. . .]; vuonna 1996 elokuuhun mennessä [. . .]. Yleensä uudet säilyttimet vievät enemmän lattiatilaa vähittäismyyntipisteissä (vaikka ne ovat joissakin tapauksissa vetoisuudeltaan pienempiä) siksi, että ne ovat alaltaan laajempia, mutta myös sen vuoksi, että monet ovat "erillistyyppisiä" säilyttimiä, joiden ei pitäisi olla liikkeen muita laitteita tai seinää vasten. HB puhuu säilyttimiensä mallin muuttamisesta, jonka se yksilöi "yksittäissäilytinmallin lisääntyvällä suosiolla suurelta osin läpinäkyvällä kannella (Visitop) ja suljetulla kannella (Closed Top) varustettujen mallien kustannuksella", "yli metrin pituisten säilyttimien osuuden asteittaisella lisääntymisellä" ja "säilyttimien kokonaiskoon asteittaisella pienenemisellä, kun otetaan huomioon pituus, leveys ja korkeus". HB:n mukaan nämä muutokset selittyvät "kahdella päätekijällä": i) TSN-myyntipisteiden ja pienten itsenäisten elintarvikeliikkeiden edustamien myyntipisteiden kokonaismäärän suhteellisen osuuden vähenemien tarkoittaa, että näissä myyntipisteissä tavanomaisten metrin pituisten läpinäkyvällä kannella varustettujen säilyttimien suhteellinen kokonaismäärä on vastaavasti vähentynyt; ja ii) uusien säilyttimien valmistajat ovat ottaneet käyttöön säilyttimiä, jotka on suunniteltu käyttäjäystävällisemmiksi itsepalveluasiakasta varten ja tämän vuoksi pidemmiksi ja matalammiksi".

75) Mars huomauttaa, että "Unileverin tuotteiden yleisen levittämisen ja valikoiman laajenemisen tarkoituksena on täyttää nämä pakastimet. . ., jotta vähittäiskauppiaat voidaan saada vakuuttuneiksi siitä, että heillä on jäätelötuotteiden "täydellinen valikoima" ja että heidän ei tämän vuoksi tarvitse myydä kilpailevien valmistajien tuotteita".

d) Hinnoittelujärjestelyt

76) Maaliskuuhun 1995 asti HB toimitti jäätelötuotteitaan ja pakastimiaan niin kutsuttuun "yhteishintaan". Tämä hinta sisälsi säilyttimen pääomakustannukset, sen huoltokustannukset ja jäätelötuotteiden arvon. Kaikilta vähittäiskauppiailta veloitettiin sama hinta riippumatta siitä, kuka omisti säilyttimet, joissa tuotteita säilytetään. Näin ollen vähittäismyyntipiste, jolla oli oma pakastin, maksoi HB:n jäätelöstä saman hinnan kuin vähittäiskauppias, joka hyväksyi HB:n pakastinta koskevan tarjouksen. Vuoden 1993 väitetiedoksiannossaan (katso johdanto-osan 5 kappale) komissio teki sen alustavan päätelmän, että tämä hinnoittelupolitiikka ei ollut EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan mukainen, koska se syrji vähittäiskauppiaita, jotka eivät olleet ottaneet HB:n pakastinta, mutta jotka siitä huolimatta ostivat HB:n jäätelöä. Komission alustava päätelmä oli, että kokonaishinnoittelupolitiikka ei vain toiminut kannustimena yksinoikeuden myöntämiseen heräteostosjäätelön kilpailevien toimittajien haitaksi, vaan että se myös aiheutti kauppakumppaneiden välistä syrjintää, koska erilaisissa tilanteissa meneteltiin samalla tavalla. Vähittäiskauppiaat, joilla oli omat pakastimet, maksoivat itse asiassa palvelusta, jota ne eivät saaneet, ja joutuivat näin tehdessään tukemaan säilyttimien toimittamista HB:n säilyttimet ottaneille vähittäiskauppiaille; edelliset vähittäiskauppiaat joutuivat näin ollen epäedulliseen kilpailuasemaan jälkimmäisiin verrattuina.

77) Komission vastaväitteen vuoksi HB luopui "kokonaishinnoittelupolitiikastaan" vuonna 1995 ja otti käyttöön niin kutsutun "eriytetyn" eli "kaksiosaisen" hinnoittelujärjestelmän. Järjestelmän nojalla voidaan maksaa kiinteämääräinen korvaus vähittäiskauppiaille, jotka pitävät varastossa HB:n jäätelöä mutta eivät ota HB:n pakastinta edellyttäen, että vähittäiskauppias saavuttaa HB:n jäätelön osalta (myyntinä myyntipisteestä) vuotuisen 650 Irlannin punnan vähimmäisliikevaihdon bruttomyynnin arvolla laskettuna. Tämä kiinteä summa on nyt 78 Irlannin puntaa vuodessa, ja se vastaa HB:n osto- ja huoltokustannusten säästöä, kun se ei toimita vähittäiskauppiaalle yhden metrin vakiosäilytintä eikä huolla sitä. Vähittäiskaupan liikevaihtokynnys on asetettu tasolle, jolla HB oman ilmoituksensa mukaan pystyy varmistamaan vähimmäistuoton vähittäiskauppiaalle myymästään jäätelöstä.

78) Unilever totesi, että uuden järjestelmän "tarkoituksena oli poistaa vähittäiskauppiaalta kaikki taloudelliset kannustimet HB:n säilyttimen ottamiseksi". Unilever totesi edelleen, että järjestelmällä olisi "merkittävä vaikutus väitettyyn markkinoiden sulkemiseen, kun yhä useammat vähittäiskauppiaat tajuavat, että he voivat rahoittaa hyvityksellä oman pakastimensa oston".

79) Järjestelmä on ollut käytössä vuoden 1995 alusta, ja sen ehdot on julkaistu HB:n hinnastossa; vuoden 1995 osalta niiden vähittäiskauppiaiden, joilla oli omat säilyttimet osan vuotta, oli määrä saada osahyvitys. Kiinteää hintaa voidaan säännöllisesti tarkistaa vastaamaan HB:n kustannusten muutoksia. Samoin liikevaihtokynnystä voidaan muuttaa aika ajoin. Kaikki muutokset on määrä suorittaa avoimesti. Vuoden 1996 maalis-huhtikuussa [. . .] vähittäiskauppiasta oli oikeutettu saamaan kaksiosaisen hinnoittelujärjestelmän hyvityksen HB:ltä vuonna 1995 ostamastaan heräteostosjäätelöstä, ja he saivat sen. Vuonna 1997 [. . .] vähittäiskauppiasta oli oikeutettu saamaan kaksiosaisen hinnoittelujärjestelmän hyvityksen HB:ltä vuonna 1996 ostamastaan heräteostosjäätelöstä, ja he saivat sen.

7. Muiden valmistajien heräteostosjäätelön jakelujärjestelmät Irlannissa

i) Mars ja Valley

80) Vuonna 1989 Mars nimitti Valleyn vastakehitettyjen jäätelötuotteidensa jakelijaksi. Ennen kuin Irlannin High Court vuonna 1991 antoi Marsille kieltotuomion (katso johdanto-osan 3 kappale), jotkut vähittäiskauppiaat olivat sijoittaneet Marsin tuotteita myös HB:n omistamiin säilyttimiin. Aluksi Mars toimitti tuotteet Valleylle, joka sen jälkeen toimitti Marsin tuotteet Valleyn tai Marsin omistamiin pakastesäilyttimiin sekä Marsin ja Valleyn yhdessä ostamiin säilyttimiin. Mars on kuitenkin suorittanut jonkin verran suoraa jakelua vuodesta 1993 lähtien. Sen jälkeen, kun High Court vuonna 1992 antoi päätöksen, jolla Marsia koskenut kieltotuomio tuli pysyväksi, Mars ja Valley muuttivat säilytinsopimuksiaan niin, että niihin sovellettiin toimittajan yksinoikeutta. Mars toteaa, että sen "kokonaiskustannukset pelkistä pakastimista vuonna 1994 olivat 22 prosenttia sen heräteostosjäätelön liikevaihdosta" tuona vuonna. Maaliskuussa 1997 Mars lopetti jakelujärjestelynsä Valleyn kanssa.

ii) Nestlé

81) Siitä asti, kun Nestlé tuli Irlannin heräteostosjäätelömarkkinoille vuonna 1994, se on asentanut pakastesäilyttimiä vähittäismyyntipisteisiin yksinoikeusehdoin. Nestlé suorittaa jäätelön jakelun Irlannissa yksinomaan jakelijoiden välityksellä. Tullessaan jäätelömarkkinoille vuonna 1994 Nestlé teki Leadmoren kanssa jakelua koskevan yhteistyösopimuksen, jota ei jatkettu ensimmäisen jäätelökauden jälkeen.

iii) Dale Farm

82) Dale Farm toimittaa vähittäismyyntipisteille pakastesäilyttimiä "lainassa ilmaiseksi" -ehdoin yksinomaan Dale Farmin jäätelön, Marsin jäätelön ja muiden Northern Foods -elintarvikepakasteiden säilyttämistä varten.

iv) Häagen Dazs

83) Häagen Dazs asentaa pakastesäilyttimiä vähittäismyyntipisteisiin heräteostosjäätelönsä ja muiden jäätelötuotteidensa varastointia varten; säilyttimet ovat yleensä pieniä, ja niihin sovelletaan yksinoikeusehtoa. Se myy kaikki jäätelötuotteensa jakelijoiden välityksellä.

v) Leadmore

84) Leadmore toimittaa vähittäismyyntipisteisiin pakastesäilyttimiä yksinoikeusehdolla.

8. Markkinatutkimus ja kilpailijoilta "suljettujen" myyntipisteiden määrä

85) Aluksi olisi esitettävä yleishuomautus markkinatutkimuksesta: aina on olemassa tietty virhemarginaali, kun tietoja hankitaan tutkimalla vain kyseisten markkinoiden otosta, onpa sen edustavuus valittu kuinka huolellisesti tahansa. Se on kuitenkin ainoa tehokas ja kustannuksiltaan mahdollinen keino hankkia monenlaista markkinatietoa. Näiden tietojen luotettavuutta voidaan lisäksi merkittävästi lisätä, jos useammat tiettyjä markkinoita koskevat tutkimukset tukevat merkittävästi toistensa havaintoja, kuten on laita jäljempänä käsitellyissä kolmessa markkinatutkimuksessa.

86) Samalla kun HB tunnustaa, että Lansdownen ja B& A:n tutkimusten tulokset korreloivat jossain määrin keskenään, se arvostelee Rosslynin tutkimuksen edustavuutta, koska se "perustuu uusintavierailuihin myyntipisteisiin, jotka oli tutkittu noin viisi vuotta aikaisemmin" samankaltaisessa tutkimuksessa, jonka väitettiin "perustuneen satunnaisotokseen pyrkimättä erittelyyn" myyntipisteen lajin tai koon perusteella. HB:n mukaan Rosslynin tutkimus on "kohtuuttomasti painottunut TSN-ryhmään itsenäisten elintarvikeliikkeiden kustannuksella" toisin kuin Lansdownen ja B& A:n tutkimukset, joissa on otettu huomioon niin kutsuttu vähittäismyyntipisteiden "Nielsen-maailmankaikkeus" (Nielsen Universe). Se on myös ainoa näistä kolmesta tutkimuksesta, joka on suoritettu, ennen kuin HB myi osan pakastesäilyttimistään niin kutsutun "alkusysäysjärjestelmän" nojalla. Komissio on ottanut aiheellisesti huomioon tämän arvostelun tuohon tutkimukseen perustuneissa päätelmissään. Komissio on myös ottanut huomioon, että B& A:n tutkimus painottuu merkittävästi enemmän suuriin myyntipisteisiin kuin kaksi muuta tutkimusta.

i) Lansdownen tutkimus

87) Tutkimuksen suoritti komission puolesta Lansdowne Market Research Limited heinä-elokuussa 1996, jäätelökauden huippuvaiheessa. Tutkimukseen valittiin 501 myyntipisteen satunnaisotos, ja huolehdittiin siitä, että ne olivat edustava otos kyseisestä vähittäiskaupasta (26). Otoksen maantieteellisestä jakautumasta, myös sen selkeästä jaosta kaupunki- ja maaseutualueisiin, huolehdittiin. Tiedot hankittiin henkilökohtaisilla omistajien tai johtajien haastatteluilla kaikissa myyntipisteissä. Tutkimuksen tärkeimmät havainnot on esitetty jäljempänä yksityiskohtaisesti.

88) Kaikkien tutkittujen myyntipisteiden säilyttimistä 84 prosenttia omisti jäätelönvalmistaja tai toimittaja: toimittajan toimittamista säilyttimistä HB omisti 61 prosenttia (27); 11 prosenttia säilyttimistä omisti Mars; 9 prosenttia omisti Valley; 8 prosenttia omisti Nestlé; 4 prosenttia omisti Dale Farm (28); 2 prosenttia omisti Leadmore; yhden prosentin omisti Häagen Dazs.

89) Kaikista säilyttimistä 12 prosenttia omisti vähittäiskauppias; 2 prosenttia koski jäätelönvalmistajan kanssa tehtyä osamaksusopimusta; 1 prosentin omisti vähittäismyyntiryhmä. Vähittäiskauppiaiden omistamista säilyttimistä 38 prosenttia oli ostettu HB:ltä tai sen edustajilta.

90) Niiden myyntipisteiden osuus, joissa oli vain yksi pakastesäilytin heräteostosjäätelöä varten, oli 58 prosenttia; kahden tällaisen pakastimen myyntipisteitä oli 35 prosenttia; kolme tai useampia säilyttimiä osuus oli 7 prosentissa myyntipisteistä. Säilyttimiä myyntipistettä kohti oli keskimäärin 1,5.

91) Kaikista heräteostosjäätelöä myyvistä myyntipisteistä 85 prosentissa oli ainakin yksi toimittajan toimittama säilytin; 72 prosentissa (29) oli ainakin yksi HB:n säilytin, 14 prosentissa oli ainakin yksi Marsin säilytin, 10 prosentissa Nestlén, 10 prosentissa Valleyn, 5 prosentissa (30) Dale Farmin, 2 prosentissa Leadmoren, 1 prosentissa Häagen Dazsin ja 5 prosentissa muiden toimittajien. Kaikista myyntipisteistä 17 prosentissa oli vähintään yksi vähittäiskauppiaan itsensä omistama säilytin.

92) Kaikista myyntipisteistä 56 prosentissa oli vain yhden valmistajan tai toimittajan säilytin tai säilyttimet (ja ne saattoivat tämän vuoksi myydä vain tämän yhden valmistajan tai toimittajan jäätelötuotteita). Useamman kuin yhden valmistajan tai toimittajan omistamia säilyttimiä (eikä yhtään vähittäiskauppiaan omistamaa säilytintä) oli 27 prosentissa. Näin ollen 83 prosentissa kaikista myyntipisteistä on vain valmistajan tai toimittajan toimittamia säilyttimiä. Ainakin yksi vähittäiskauppiaan itsensä omistama säilytin oli 17 prosentissa kaikista myyntipisteistä - tähän 17 prosenttiin sisältyy 12 prosentin osuus kaikista myyntipisteistä, joissa on vain vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyttimiä, ja viisi prosenttia kaikista myyntipisteistä, joissa on vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyttimiä sekä valmistajan tai toimittajan omistama säilytin tai säilyttimiä.

93) Tiedot eriteltiin myös kunkin tutkitun myyntipisteen heräteostosjäätelön liikevaihdon mukaan. Ryhmiä oli kolme: i) myyntipisteet, joiden liikevaihto oli alle 1 000 Irlannin puntaa (22 prosenttia myyntipisteistä), ii) myyntipisteet, joiden liikevaihto oli 1 000 - 2 000 Irlannin puntaa (23 prosenttia myyntipisteistä), ja iii) myyntipisteet, joiden liikevaihto oli vähintään 2 000 Irlannin puntaa (40 prosenttia myyntipisteistä) (31). Ryhmän i) myyntipisteistä 28 prosentissa oli vähintään yksi vähittäiskauppiaan itsensä omistama säilytin (22 prosentissa oli vain vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyttimiä, kuudessa prosentissa oli vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyttimiä sekä valmistajan tai toimittajan omistama säilytin tai säilyttimiä); ryhmän ii) myyntipisteistä 19 prosentissa oli ainakin yksi vähittäiskauppiaan itsensä omistama säilytin (15 prosentissa oli vain vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyttimiä, neljässä prosentissa oli vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyttimiä samoin kuin valmistajan tai toimittajan omistama säilytin tai säilyttimiä); kuitenkin vain kymmenessä prosentissa iii) ryhmän myyntipisteistä oli vähintään yksi vähittäiskauppiaan itsensä omistama säilytin (neljässä prosentissa oli vain vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyttimiä, kuudessa prosentissa oli vähittäiskauppiaan omistama säilytin tai säilyttimiä sekä valmistajan tai toimittajan omistama säilytin tai säilyttimiä). Ryhmien i) ja ii) myyntipisteistä 58 prosentissa oli vain yhden valmistajan tai toimittajan säilytin tai säilyttimiä (ja ne pystyivät tämän vuoksi myymään vain tämän yhden valmistajan tai toimittajan jäätelötuotteita) ja ryhmän iii) myyntipisteistä 53 prosenttia pystyi myymään vain tuon yhden valmistajan tai toimittajan jäätelötuotteita.

94) HB:n säilyttimistä 95 prosenttia sijaitsee myyntipisteissä, joissa on vain valmistajan toimittamia säilyttimiä. HB:n säilyttimistä 58 prosenttia on myyntipisteissä, joissa on vain HB:n säilyttimiä. Viimeksi mainitun myyntipisteryhmän myyntipisteiden heräteostosjäätelön myynnin taso oli lähes sama kuin kaikkien niiden myyntipisteiden taso, joissa oli HB:n säilyttimiä.

95) Kaikista myyntipisteistä 47 prosenttia pystyy myymään vain yhden ainoan valmistajan tai toimittajan jäätelötuotteita, ja kussakin myyntipisteessä on vain yksi säilytin; kahdeksan prosenttia pystyy myymään yhden ainoan valmistajan tai toimittajan jäätelötuotteita, ja niissä on vain kaksi säilytintä. Kaikista myyntipisteistä 41 prosenttia pystyy myymään vain HB:n jäätelötuotteita; kaikista myyntipisteistä 35 prosenttia pystyy myymään vain HB:n jäätelötuotteita, ja niissä on vain yksi HB:n säilytin, kuudessa prosentissa on kaksi tai useampia HB:n säilyttimiä. Myyntipisteistä 15 prosenttia pystyy myymään vain yhden ainoan valmistajan tai toimittajan (muun kuin HB:n) jäätelötuotteita. Mikään näistä muista merkeistä ei ole merkittävä, kun otetaan huomioon vain sen tuotteiden myyntiin sitoutuneiden myyntipisteiden lukumäärä.

96) Tutkittujen säilyttimien keski-ikä oli 3,02 vuotta; vähittäiskauppiaan omistamien säilyttimien keski-ikä oli 4,59 vuotta; HB:n säilyttimien osalta se oli 2,92; Marsin säilyttimien osalta 2,06; Valleyn säilyttimien osalta 3,53; Nestlén säilyttimien osalta 1,65. Joka kuudennen tutkitun säilyttimen ikää vähittäiskauppiaat eivät pystyneet ilmoittamaan.

97) Kun vähittäiskauppiailta kysyttiin, olisiko heidän kannaltaan "käyttökelpoinen vaihtoehto" käyttää lisätilaa toisen pakastesäilyttimen asentamiseksi heräteostosjäätelöä varten, 87 prosenttia kaikista myyntipisteistä ilmoitti, että se ei olisi; 11 prosenttia ilmoitti, että se olisi. Kaikista myyntipisteistä 53 prosenttia oli sitä mieltä, että yksi pakastesäilytin olisi ihanteellinen säilyttimien määrä liikkeessä kesäkauden (jäätelökauden) aikana; 36 prosenttia ilmoitti, että kaksi olisi ihanteellinen määrä; kahdeksan prosenttia ilmoitti, että kolme olisi ihanteellinen määrä; yksi prosentti ilmoitti, että neljä tai enemmän olisi ihanteellinen määrä. Keskimääräinen ihanteellinen lukumäärä oli 1,57. Lansdowne on todennut, että "on ilmeistä, että vähittäismyyntipisteissä maan eri osissa tällä hetkellä olevien jäätelösäilyttimien määrän katsotaan lähestyvän suurinta mahdollista määrää".

98) Tutkituista säilyttimistä 97 prosenttia oli asetettu liikkeeseen pysyvästi (eli niitä ei ollut tuotu vain kesäkautta varten). Kaikista myyntipisteistä 87 prosentissa todettiin, että he eivät koskaan asettaneet myymälään lisäsäilyttimiä selviytyäkseen lisääntyneestä kysynnästä kesällä; kuusi prosenttia ilmoitti tekevänsä niin toisinaan, ja kuusi prosenttia ilmoitti aina tekevänsä niin.

99) Kaikista tutkituista säilyttimistä 90 prosenttia käytetään yksinomaan jäätelön säilyttämiseen (50 prosenttia käytetään heräteostostuotteiden säilyttämiseen, 40 prosenttia sekä heräteostos- että muiden kuin heräteostostuotteiden säilyttämiseen); valmistajan omistamista tutkituista säilyttimistä 94 prosenttia käytetään yksinomaan jäätelön säilyttämiseen (54 prosenttia käytetään heräteostostuotteiden säilyttämiseen, 40 prosenttia sekä heräteostos- että muiden kuin heräteostostuotteiden säilyttämiseen); kaikista vähittäiskauppiaan omistamista tutkituista säilyttimistä kuitenkin vain 67 prosenttia käytetään yksinomaan jäätelön säilyttämiseen (26 prosenttia käytetään heräteostostuotteiden säilyttämiseen, 41 prosenttia sekä heräteostos- että muiden kuin heräteostostuotteiden säilyttämiseen, 34 prosenttia sekä jäätelön että muiden tuotteiden säilyttämiseen).

100) Vähittäiskauppiailta, jotka eivät omistaneet pakastinta tai pakastimia, kysyttiin, miksi he eivät niitä omistaneet. Heistä 54 prosenttia totesi, että se ei ollut kaupallisesti järkevää; 25 prosenttia sanoi, että kustannukset estivät sen; yhdeksän prosenttia sanoi, että kysyntä kohdistui vain yhteen jäätelömerkkiin; neljä prosenttia sanoi sen olevan epäkäytännöllistä.

101) Kaikilta vähittäiskauppiailta, jotka eivät omista omia säilyttimiä eivätkä jo ole hankkineet säilytintä osamaksulla HB:ltä, kysyttiin, kiinnostiko HB:n osamaksujärjestelmä heitä. Heistä 8 prosenttia sanoi sen kiinnostavan, kun sitä vastoin 78 prosenttia ei ollut kiinnostunut siitä. Heistä 54 prosenttia sanoi, että he eivät olleet lainkaan kiinnostuneita; 24 prosenttia sanoi, että he eivät ole kovin kiinnostuneita; 2 prosenttia suhtautui siihen välinpitämättömästi; 6 prosenttia oli melko kiinnostuneita; viisi prosenttia oli hyvin kiinnostuneita. Ylivoimaisesti suurin syy, joka ilmoitettiin tähän kiinnostuksen puutteeseen, oli tyytyväisyys nykyisiin pakastesäilytinjärjestelyihin.

102) Kaikilta myyntipisteiltä, jotka pystyivät myymään vain HB:n jäätelötuotteita, kysyttiin, oliko muille kuin HB:n merkeille kysyntää: 53 prosenttia vastasi, että kysyntää ei ollut; 40 prosenttia vastasi, että kysyntää oli (31 prosenttia kertoi kysynnän olevan vähäistä, ja 9 prosenttia kertoi sen olevan suurta). Samalta myyntipisteryhmältä kysyttiin lisäksi, olivatko ne kiinnostuneita pitämään varastossa muita merkkejä kuin HB:tä: 62 prosenttia (32) sanoi, että ne eivät olleet kiinnostuneita (32 prosenttia (33) ei ollut lainkaan kiinnostuneita, 30 prosenttia (34) ei kovin kiinnostuneita); 9 prosenttia suhtautui välinpitämättömästi; 25 prosenttia (35) oli kiinnostuneita (17 prosenttia (36) melko kiinnostuneita ja 8 prosenttia (37) hyvin kiinnostuneita).

103) Niistä, jotka olivat kiinnostuneita varastoimaan muita kuin HB:n merkkejä (25 prosenttia 41 prosentista kaikkia myyntipisteitä eli 10 prosenttia kaikista myyntipisteistä), 53 prosenttia sanoi, että he eivät olleet valmiit asentamaan lisäsäilytintä näiden merkkien säilyttämistä varten; 40 prosenttia sanoi olevansa valmis siihen. Melkein kaikki ne, jotka eivät olleet valmiit siihen, viittasivat pääsyynä tilan aiheuttamiin rajoitteisiin. Suurin osa niistä, jotka olivat valmiit asentamaan lisäsäilyttimen, ilmoitti asettavansa etusijalle toimittajan yksinoikeussäilyttimen.

104) Niiltä, jotka olivat kiinnostuneita pitämään varastossa muita kuin HB:n merkkejä, kysyttiin myös, olisivatko he valmiit korvaaman tai vaihtamaan yhden nykyisistä HB:n säilyttimistä jonkun toisen jäätelöntoimittajan säilyttimeen: 82 prosenttia sanoi, että he eivät olleet valmiit siihen; 11 prosenttia sanoi olevansa valmiit siihen. Tärkeimmät syyt, joita mainittiin syiksi haluttomuudelle HB:n säilyttimien korvaamiseen, olivat HB:n suosio ja johtava asema sekä tyytyväisyys nykyiseen järjestelyyn. Samalta ryhmältä kysyttiin lisäksi, olisivatko he valmiit korvaamaan tai vaihtamaan yhden nykyisistä HB:n säilyttimistään vähittäiskauppiaan itsensä osamaksulla tai muutoin ostamalla säilyttimellä: 76 prosenttia sanoi, että he eivät olisi valmiit tekemään niin; 18 prosenttia sanoi olevansa valmis tekemään niin. Tyytyväisyys nykyiseen järjestelyyn ja kustannusseikat olivat tärkeimmät haluttomuuteen ilmoitetut syyt. Lopuksi samalta ryhmältä kysyttiin, olisivatko he valmiit vaihtamaan HB:n säilyttimen kahteen pienempään säilyttimeen, joista toista HB ei omistaisi: 49 prosenttia vastasi kielteisesti ja 44 prosenttia myönteisesti.

ii) Rosslynin tutkimus

105) Mars teetti myös tutkimuksen Irlannin heräteostosjäätelömarkkinoista. Tutkimuksen suoritti Lontoossa oleva Rosslyn Research Ltd (38), joskin kenttätyön oli tehnyt paikallinen Irish Marketing Surveys. Rosslynin tutkimus käsittää 408 maantieteellisesti Irlannin eri puolilla sijaitsevaa myyntipistettä, joihin sisältyy erikokoisia ja -tyyppisiä myyntipisteitä. Eräät Rosslynin tutkimuksen tärkeimmistä havainnoista on hahmoteltu jäljempänä yhdessä joidenkin Rosslynin vuoden 1991 tutkimuksesta otettujen vertailutietojen kanssa. Tämän tutkimuksen antamien tulosten perusteella Mars tilasi myös taloudellisen analyysin, jota käsitellään myös jäljempänä.

106) Niiden myyntipisteiden osuus, joissa oli vain yksi "liikkeen etuosassa oleva" pakastesäilytin heräteostosjäätelöä varten, oli 64 prosenttia (39); kahden tällaisen säilyttimen myyntipisteistä oli 31 prosenttia (40); kolmen tai useamman säilyttimen myyntipisteitä oli 4 prosenttia (41). Säilyttimien keskimääräinen lukumäärä myyntipistettä kohti oli 1,42 (42).

107) 92 prosenttia (43) säilyttimistä omisti niissä varastoidun tuotteen omistaja. Vähittäiskauppias omisti itse 6 prosenttia (44) säilyttimistä. Säilyttimistä 64 prosenttia (45) omisti HB (46), 14 prosenttia (47) omisti Mars, 4 prosenttia omisti Valley, 2 prosenttia omisti Dale Farm ja 1 prosentin Leadmore.

108) Myyntipisteistä 50 prosentissa oli vain yksi HB:n säilytin; 5 prosentissa oli vain kaksi HB:n säilytintä; 2 prosentissa oli vain yksi Marsin säilytin; 1 prosentissa oli vain yksi Valleyn, Dale Farmin ja Leadmoren säilytin; 14 prosentissa oli yksi HB:n ja yksi Marsin säilytin; 7 prosentissa oli HB:n säilytin ja yksi muun valmistajan kuin Marsin säilytin.

109) Valmistajan toimittamista säilyttimistä 97 prosenttia oli lainassa valmistajalta; näistä 99 prosenttia oli toimitettu ilmaiseksi; 88 prosenttia oli toimitettu yksinoikeusehdoin (48); 27 prosenttia (49) vähittäiskauppiaista, joilla oli valmistajien toimittamat säilyttimet, sanoi, että he haluaisivat varastoida niissä muiden valmistajien tuotteita (68 (50) prosenttia ei ollut kiinnostunut).

110) Vähittäiskauppiaista, joilla oli valmistajan yksinoikeussäilyttimet, 87 prosentin olisi asennettava toinen säilytin, jos he haluaisivat myydä toista jäätelömerkkiä; näistä 67 prosenttia sanoi, että heillä ei "ollut tilaa" sille. Niistä, jotka sanoivat, että heillä oli tilaa, 15 prosenttia sanoi, että he eivät olleet halunneet asentaa säilytintä, koska se "ei olisi käyttökustannuksiltaan taloudellista", ja 13 prosenttia sen vuoksi, että heillä oli "parempaa käyttöä tuolle tilalle"; 43 prosenttia niistä, joilla oli tilaa, sanoi, että he olisivat valmiit asentamaan toisen säilyttimen, "jos toisen tuotteen kysyntä olisi suurta".

1.1

111) Säilyttimistä, jotka oli korvattu (palautettu tai vaihdettu) toisella saman tai toisen jäätelönvalmistajan säilyttimellä viiden edeltäneen vuoden aikana, 78 prosenttia kuului HB:lle; 55 prosenttia säilyttimistä oli palautettu tai vaihdettu niiden korvaamiseksi nykyaikaisemmalla; toiset 25 prosenttia oli palautettu tai vaihdettu niiden korvaamiseksi suuremmalla säilyttimellä; 74 prosenttia uusista säilyttimistä kuuluu HB:lle; palautetut tai vaihdetut oli lähes poikkeuksetta korvattu saman valmistajan säilyttimillä - 214 yhteensä 234 korvatuista säilyttimistä oli korvattu HB:n laitteilla, jotka oli asennettu HB:n laitteiden tilalle.

112) Kaikista myyntipisteistä 72 prosenttia totesi, että ne eivät olisi valmiit asentamaan korvaavaa säilytintä tai lisäsäilytintä; niistä, jotka olivat valmiit tekemään niin (26 prosenttia kokonaisotoksesta), 82 prosenttia ei olisi ollut valmis ostamaan säilytintä itse; 94 prosenttia niistä ei olisi valmis ottamaan säilytintä yksinoikeudella lainaksi säilyttimen toimittamista vastaavilla kustannuksilla; 80 prosenttia ei ottaisi vuokralle säilytintä, johon ei liittyisi yksinoikeusehtoa; 84 prosenttia olisi kuitenkin valmis ottamaan ilmaiseksi lainaksi säilyttimen toimittajan yksinoikeusehdoin. Kun samalta 26 prosentilta otoksesta tiedusteltiin, voisivatko ne asentaa lisäsäilyttimen (toimittajan yksinoikeudella toimittaman toisen säilyttimen lisäksi), 77 prosenttia vastasi kieltävästi; näistä 51 prosenttia mainitsi syiksi tilan puutteen ja tilan paremman käytön, kun sitä vastoin 22 prosenttia sanoi, että se ei olisi taloudellista käyttökustannusten vuoksi. Niistä, jotka vastasivat myöntävästi (20 prosenttia 26 prosentin kokonaisotoksesta), vain 17 prosenttia oli valmis tekemään niin.

113) Tutkimus suoritettiin huhtikuun puolivälissä 1996. Vain 5 prosentille vähittäiskauppiaista oli tarjottu pakastinta alkusysäysmyynnin ("kick start disposal") nojalla (katso johdanto-osan 72 ja 73 kappale). Vain 13 prosenttia vähittäiskauppiaista tiesi HB:n osamaksujärjestelmän olemassaolosta.

114) Taloudellisen analyysin suoritti taloustutkimusyritys Case Associates, ja sen otsikkona oli "Irlannin jäätelömarkkinoiden suljettuiden arviointi". Tässä analyysissa on tehty joukko päätelmiä tutkimuksesta. Analyysissa väitetään muun muassa lasketun, mikä osuus myyntipisteistä on "suljettuja" siinä merkityksessä, että uusi säilytin olisi asennettava, jotta uusi markkinoilletulija voisi myydä siellä jäätelöään. Siinä päätellään yhden laskentatavan perusteella, että ainakin 89 prosenttia (51) kaikista heräteostosjäätelöä myyvistä myyntipisteistä on tällä tavoin suljettuja. Vaihtoehtoisen laskentatavan nojalla analyysissa saatiin suljettuustasoksi (edellä kuvatussa merkityksessä) 84 prosenttia (52). Kolmannella laskentatavalla suljettujen myyntipisteiden osuus on suurempi, 93 prosenttia (53).

iii) B& A:n tutkimukset

115) HB teetti myös markkinatutkimuksen, jonka suoritti elo-syyskuussa 1996 Behaviour & Attitudes Limited -niminen markkinatutkimusyhtiö. Tämän tutkimuksen tulokset sisältyivät HB:n kirjalliseen väitetiedoksiantoa koskeneeseen vastineeseen. Tutkimuksen otos käsitti 507 vähittäismyyntipistettä, jotka jakautuivat maantieteellisesti koko Irlantiin ja jotka jakautuivat erikokoisiin ja -tyyppisiin myyntipisteisiin (54). Tutkimuksen tärkeimmät havainnot on hahmoteltu jäljempänä.

116) Tutkituista myyntipisteistä [. . .] prosentissa oli yksi säilytin liikkeen etuosassa, [. . .] prosentissa oli kaksi säilytintä ja [. . .] prosentissa oli kolme tai enemmän. HB:n tuotteita myytiin [. . .] prosentissa tutkituista myyntipisteistä, Marsin tuotteita [. . .] prosentissa, Valleyn tuotteita [. . .] prosentissa, Nestlén [. . .] prosentissa ja Häagen Datzin [. . .] prosentissa. Kaikista tutkituista myyntipisteistä [. . .] prosenttia piti varastossa HB:n jäätelötuotteita ilman muiden jäätelönvalmistajien tuotteita. Muut jäätelötuotteet kilpailevat suoraan HB:n tuotteiden kanssa [. . .] prosentissa tutkituista myyntipisteistä eli alle [. . .] prosentissa myyntipisteistä, joissa sen tuotteita myydään.

117) Niistä myyntipisteistä, joissa oli vain yksi säilytin, [. . .] prosenttia näistä oli HB:n säilyttimiä, [. . .] prosenttia Marsin säilyttimiä, [. . .] prosenttia Valleyn säilyttimiä, [. . .] prosentti Nestlén säilyttimiä ja [. . .] prosenttia vähittäiskauppiaan säilyttimiä. Niistä, joissa oli kaksi tai useampia säilyttimiä, [. . .] prosentissa oli ainakin yksi HB:n säilytin, [. . .] prosentissa Marsin säilytin, [. . .] prosentissa Valleyn säilytin, [. . .] prosentissa Nestlén säilytin, [. . .] prosentissa Häagen Datzin säilytin ja [. . .] prosentissa vähittäiskauppiaan säilytin. Kaikista tutkituista myyntipisteistä [. . .] prosentissa oli yksi ainoa HB:n säilytin yksin liikkeen etuosassa.

118) B& A kysyi vähittäiskauppiailta, kuinka usein heiltä kysyttiin merkkejä, joita he eivät sillä hetkellä pitäneet varastossa. Heistä [. . .] prosenttia vastasi, että niitä ei kysytty koskaan, [. . .] prosenttia sanoi, että niitä kysyttiin harvoin, [. . .] prosenttia toisinaan ja [. . .] prosenttia usein. Niistä, joilta jossain vaiheessa tiedusteltiin merkkejä, joita heillä ei ollut varastossa, [. . .] prosenttia ei ole ryhtynyt mihinkään toimenpiteisiin, [. . .] prosenttia "lisäsi valmistajan", eikä kukaan ollut "vaihtanut valmistajaa". Tutkimuksessa todettiin, että seitsemän edeltäneen vuoden aikana [. . .] prosenttia myyntipisteistä oli jossakin vaiheessa pitänyt varastossa uusia jäätelömerkkejä ja että [. . .] prosenttia myyntipisteistä oli jossakin vaiheessa luopunut joidenkin jäätelömerkkien varastoinnista; tärkeimmät varastoinnin lopettamiselle mainitut syyt olivat kysynnän puute ([. . .] prosenttia), huonot toimitusnormit ([. . .] prosenttia) ja säilyttimien huono huolto ([. . .] prosenttia).

119) Vähittäiskauppiailta, joiden myyntipisteissä oli vain yksi säilytin, kysyttiin, olisivatko he valmiit asentamaan toisen säilyttimen - [. . .] prosenttia ei ollut, [. . .] prosenttia oli, ja loput eivät osanneet vastata. Tärkein halukkuuden puutteeseen mainittu syy oli tilan puute. Samoilta myyntipisteiltä kysyttiin myös, olisivatko ne halukkaat vaihtamaan nykyisen säilyttimensä - [. . .] prosenttia ei ollut siihen valmis, [. . .] prosenttia oli, ja loput eivät tienneet. Tärkeimmät syyt haluttomuuteen olivat tyytyväisyys nykyisen toimittajan tuotevalikoimaan ja säilyttimeen. Samoilta vähittäiskauppiailta kysyttiin lisäksi, olisivatko he valmiit vaihtamaan nykyisen pakastimensa kahteen pienempään - [. . .] prosenttia ei ollut, [. . .] prosenttia oli, ja loput eivät tienneet.

120) Vähittäiskauppiailta kysyttiin, pitäisivätkö he laajempaa valikoimaa, jos valmistajat eivät enää edellyttäisi säilyttimien käytön yksinoikeutta ja sen sijaan veloittaisivat erikseen säilyttimien vuokran - [. . .] prosenttia ilmoitti, että he pitäisivät varastossa laajempaa valikoimaa; [. . .] prosenttia sanoi, että he eivät tekisi niin; [. . .] prosenttia sanoi, että he pitäisivät saman valikoiman; [. . .] prosenttia ilmoitti, että he lakkaisivat kokonaan pitämästä varastoa. Niiltä [. . .] prosentilta, jotka olettivat pitävänsä laajempaa varastoa, kysyttiin lisäksi, ostaisivatko tai vuokraisivatko he säilyttimen mieluummin kuin maksaisivat vuokraa - [. . .] prosenttia vastasi myönteisesti, ja [. . .] prosenttia kielteisesti. Lopuksi B& A:n tutkimuksessa kirjattiin vähittäiskauppiaiden hyvin suuri tyytyväisyys kaikkien tutkittuihin myyntipisteisiin jäätelöä toimittavien tuotevalikoimaan, toimitusjärjestelyihin ja huoltopalveluun.

121) HB toimitti myös väitetiedoksiantoon esittämänsä vastauksen mukana vuonna 1994 suoritetun toisen B& A:n tutkimuksen otsikoltaan "Uudet HB:n säilyttimet: vähittäiskauppiaiden näkökannat". Tämä tutkimus suoritettiin, jotta saataisiin selville vähittäiskauppiaiden ja kuluttajien kannat vasta-asennettuihin HB:n säilyttimiin. Tutkimus oli tämän mukaisesti suunnattu suurempiin myyntipisteisiin, ja tämän vuoksi sen käyttökelpoisuus tämän päätöksen kannalta on jossain määrin rajoitettu. Tutkimuksessa todettiin muun muassa, että vähittäiskauppiaat pitivät HB:tä muita jäätelöntoimittajia parempana monessa eri suhteessa. Siinä todettiin myös, että vähittäiskauppiaat eivät todennäköisesti pitäisi ajatuksesta, että myyntipisteeseen asennettaisiin kaksi HB:n säilytintä, ja tärkeimmät syyt tähän olivat tilan puute ja kustannukset.

122) HB toimitti myös väitetiedoksiantoon toimittamansa vastauksen mukana "laadullisen tutkimuksen" "Vähittäiskauppiaiden varastointipolitiikka", jonka B& A oli suorittanut HB:lle vuoden 1997 maalis-huhtikuussa 25 haastattelun perusteella. Tutkimuksen tarkoituksena oli "saada laadullinen käsitys siitä, miten vähittäiskauppiaat hoitavat liikkeitään", joskin siinä myönnettiin, että havaintoja voitiin pitää vain "väljästi suuntaa-antavina". Näihin havaintoihin sisältyivät seuraavat.

123) Useimmat tutkituista vähittäiskauppiaista "eivät mene niin pitkälle, että he suorittaisivat voittolaskelmia neliöjalkaa kohti"; pikemminkin "he toimivat oman vaistonvaraisen tällaista laskelmaa koskevan arviointinsa perusteella". Jonkin verran huolta ilmaistiin myös siitä, että jäätelösäilyttimien päälle ei voida varastoida mitään; tämä tarkoittaa, että "ne asetetaan yleensä keskelle lattiaa", mikä "ilmeisesti aiheuttaa jonkin verran huolta tilan alikäytöstä". Vähittäiskauppiaat ilmoittivat myös, että pakastimen täyttäminen "useammin kierron maksimoimiseksi kesäkuukausien aikana" oli suotavampaa kuin "ylimääräisten pakastinten sijoittaminen jäätelön huippukysynnän muodostavan kesän aikana". Tutkimuksessa todettiin myös, että "tilan uusjakoa" "kuluttajien muuttuvan kysynnän" tyydyttämiseksi "ei tapahtunut suurmittaisesti, koska liikkeet ovat yleensä etupäässä suhteellisen pieniä".

iv) Muut lähteet

124) HB arvioi (1997), että [. . .] myyntipisteessä on vain yksi vain HB:n "liikkeen etuosassa oleva" säilytin, että lähes [. . .] myyntipisteessä on enemmän kuin yksi tällainen säilytin ja että yhteensä [. . .] myyntipisteestä noin [. . .] pitää varastossa yksinomaan HB:n heräteostostuotteita. Kun HB:n arvion mukaan myyntipisteiden kokonaismäärä on [. . .] (katso johdanto-osan 41 kappale), [. . .enemmän kuin 40 prosenttia. . .] kaikista Irlannin vähittäismyyntipisteistä pystyy myymään vain HB:n heräteostosjäätelötuotteita.

125) Asiakirjassa "Paikoillaan olevat myyntisäilyttimet", jonka HB toimitti komissiolle 29 päivänä marraskuuta 1994, HB totesi, että sillä "on [. . .] myyntipistettä mukaan lukien edustajien myyntipisteet". Näistä [. . .] (eli [. . .] prosenttia) on sellaisia, joilla on myös muita toimittajia. Kaiken kaikkiaan on olemassa (Universe Nielsen) on 9 669 myyntipistettä". Tämän perusteella [. . .] myyntipistettä (eli [. . .] prosenttia HB:n myyntipisteistä) oli tuohon aikaan vain HB:n myyntipisteitä; nämä vain HB:n myyntipisteinä toimivat [. . .] myyntipistettä ovat [. . .enemmän kuin 60 prosenttia. . .] kaikista myyntipisteistä (Nielsen Universen perusteella).

9. Pohjois-Irlannin jäätelömarkkinat

126) Pohjois-Irlannin jäätelöteollisuuden rakenne eroaa huomattavasti Irlannin tasavallan jäätelöteollisuuden rakenteesta. Kun HB on ainoa Irlannissa toimiva Unileverin omistama jäätelöntuottaja, joka toimii Irlannissa, Pohjois-Irlannissa sekä HB että Unileverin Yhdistyneen kuningaskunnan jäätelötytäryhtiö, Walls Ice Cream Ltd, toimittavat jäätelöä. Walls hoitaa monipakkausten kauppaa, kun sitä vastoin perinteistä kauppaa hoitaa nykyään HB. Dale Farm oli viime aikoihin asti jäätelötuotteiden tärkein toimittaja Pohjos-Irlannissa (55), mutta vuodesta 1996 lähtien HB/Walls ovat saaneet johtavan aseman. Kuluttajien merkkitietoisuus vaihtelee kuitenkin merkittävästi Irlannin ja Pohjois-Irlannin välillä, mitä osoittaa se seikka, että Dale Farmilla on edelleen noin 40 prosentin markkinaosuus arvolla mitattuna (verrattuna sen hyvin vähäiseen osaan Irlannin markkinoista - katso johdanto-osan 36 kappale); samanlaisten tuotteiden hinnat vaihtelevat myös jossain määrin.

127) Kun HB Irlannissa tavallisesti jakelee jäätelötuotteensa suoraan vähittäiskauppiaille, se käyttää Pohjois-Irlannissa vain edustajia tuotteidensa jakeluun. Pohjois-Irlannin pakastesäilytinjärjestelyjen osalta HB veloittaa vähittäiskauppiailta vuotuisen vuokran pakastesäilyttimien lainaamisesta ja soveltaa hinnanalennusta tuotteisiin, jotka se toimittaa vähittäiskauppiaille, joilla on omat säilyttimet.

128) Säännökset jäätelön sallitusta sisällöstä ovat erilaiset Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa. Irlannissa jäätelön voirasvasisällön on oltava vähintään viisi prosenttia, kun sitä vastoin Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöön ei sisälly tällaista vaatimusta. Myös arvonlisäverokannat vaihtelevat jonkin verran.

III. OIKEUDELLINEN ARVIOINTI

129) Tämän oikeudellisen arvioinnin aiheena on määritellä, ovatko HB:n heräteostosjäätelötuotteiden jakelujärjestelyt Irlannissa perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan mukaisia, kun se noudattaa politiikkaa, jonka nojalla se asettaa sen tuotteita varastoivien myyntipisteiden käytettäviksi pakastesäilyttimiä niihin kohdistuvin yksinoikeusehdoin. Kyseisten yksinoikeussopimusten yhteensopivuutta 85 artiklan kanssa arvioidaan niiden oikeudellisten ja taloudellisten olosuhteiden yhteydessä, joissa nämä järjestelyt toteutetaan (56).

A. 85 ARTIKLAN 1 KOHTA

1. Asian kannalta merkitykselliset markkinat

i) Asian kannalta merkitykselliset tuotemarkkinat

130) Merkitykselliset tuotemarkkinat käsittävät periaatteessa kaikki tavarat, joita kuluttaja tavaroiden ominaisuuksien, hinnan tai aiotun tarkoituksen perusteella kohtuudella pitää keskenään vaihdettavissa olevina (57). Näiden perusteiden nojalla olisi ensiksikin jäätelönvalmistus- ja jakelutavan perusteella erotettava toisistaan teollinen ja käsiteollinen jäätelö (katso johdanto-osan 10 kappale); vain teollista jäätelöä esiintyy merkittävässä määrin Irlannissa. Toiseksi olisi tehtävä ero seuraavan kolmen jäätelötuoteryhmän (58), (59) välillä niiden kulutuspaikan perusteella: heräteostosjäätelö, kotipakkausjäätelö ja tarjoilujäätelö (katso johdanto-osan 11 kappale).

131) Jäätelö, joka tarjotaan kuluttajalle tarjoilupalvelun yhteydessä, muodostaa erilliset tuotemarkkinat (60). Nämä markkinat koostuvat olennaisesti (61) teollisesta jäätelöstä, jota sitä suurissa erissä ostavat asiakkaat voivat käyttää esimerkiksi jälkiruokana; tarjoilun järjestäjä lisää yleensä jäätelön arvoa.

132) Tuotteelle ominainen laatu määrää sen, että kulutuspaikka on ratkaisevan tärkeä kyseisten markkinoiden määrittelyn kannalta. Koska jäätelö on säilytettävä alhaisessa lämpötilassa, tällaisen tuotteen vähittäismyyntipisteestä ostavalla kuluttajalla on pohjimmiltaan kaksi vaihtoehtoa tuotteen kuluttamiseksi: kuluttajan ostama tuote voidaan joko kuluttaa heti myyntipaikassa tai sen lähellä mielihalun tyydyttämiseksi tai se voidaan mahdollisimman pian varastoida pakastimeen luultavasti kuluttajan kotona kulutettavaksi myöhemmin. Tämä ero kuluttajan suunnittelemassa tarkoituksessa hänen ostaessaan jäätelöä vuorostaan määrittelee heräteostostuotteiden ja kotipakkaustuotteiden piirteiden ja hinnan erot. Kotipakkaustuotteet ovat usein jäätelökimpaleita tai kakkuja tai yksittäispakattujen tuotteiden monipakkauksia, kun sitä vastoin heräteostostuotteita tarjotaan lähes poikkeuksetta yksittäispakattuina. Tämän vuoksi on selvää, että heräteostosjäätelö ja kotipakkausjäätelö muodostavat erilliset ja toisistaan poikkeavat tuotemarkkinat (62).

133) Kuluttajan kannalta yksittäispakattuja tuotteita voidaan kohtuudella pitää irtojäätelön yksittäisannosten ja pehmytjäätelön vaihtoehtoina. Pehmytjäätelön kohdalla asiasta voidaan olla eri mieltä, kun otetaan huomioon, että se ei sisällä meijerituotteita. Kuluttajan näkokulma ei kuitenkaan aina ole tuotemarkkinoiden määrittelyn ainoa peruste; tarkastelu, joka rajoittuu vain kyseisen tuotteen objektiivisiin piirteisiin, ei myöskään ole riittävä. Huomioon on otettava myös kilpailuolot sekä markkinoiden tarjonnan ja kysynnän rakenne (63). Heräteostosjäätelön kohdalla on tämän vuoksi tarpeen tehdä lisäero niiden eri olosuhteiden vuoksi, jotka koskevat näiden heräteostosjäätelölajien tuottamista ja jakelua. Koska irtojäätelön merkitys on Irlannissa hyvin vähäinen, sen sisällyttämistä kyseisiin tuotemarkkinoihin ei tarvitse ottaa huomioon. Pehmytjäätelöä toisaalta myydään melko laajalti Irlannissa.

134) Vähittäismyyntiporras ostaa yksittäispakattuja jäätelötuotteita siinä muodossa, jossa ne myydään edelleen kuluttajalle. Ne on erityisesti suunniteltu kuluttajien itsepalvelua varten (katso johdanto-osan 12 kappale). Pehmytjäätelön kohdalla vähittäiskauppias, jonka on käsiteltävä pehmytjäätelömassa, ennen kuin lopputuote voidaan tarjota kuluttajalle, lisää sen arvoa. Vähittäiskauppiaan näin luoma lisäarvo heijastuu pehmytjäätelön katteissa, jotka yleensä ovat korkeampia kuin yksittäispakattujen jäätelöiden. Lisäksi pehmytjäätelö edellyttää laitteita, jotka eroavat pakastesäilyttimistä, joissa yksittäispakattuja jäätelötuotteita varastoidaan. Pehmytjäätelöä varten myyntipisteeseen on asennettava erityiset käsittelykoneet tuotteen käsittelemiseksi ja annostelemiseksi. Tähän liittyy myös erityisen (asiakaspalveluun ja huoltoon tarvittavan) henkilökunnan sekä tilojen asettaminen käytettäväksi.

135) Pehmytjäätelön ja yksittäispakattujen jäätelöiden jakeluolojen eroista johtuen ne kilpailuolosuhteet, joissa niitä tarjotaan vähittäiskaupalle, eroavat toisistaan. Tuotannon osalta tuotteiden erilaiset laadut (pehmytjäätelömassa verrattuna jäätelöön) ja tästä johtuva niiden valmistuksessa käytetty tekniikka muodostavat lisäesteen niiden korvaamiseksi toisillaan tarjontapuolella. Pakattuihin tuotteisiin liittyy lisäksi voimakkaasti tuotemerkki, kun sitä vastoin pehmytjäätelöllä ei tavallisesti ole tuotemerkkiä. Näitä tuotantopuolen eroja kuvaa se, että näiden kahden jäätelölajin tuottajat eroavat toisistaan (katso johdanto-osan 38 kappale): vain HB tuottaa molempia lajeja, ja silloinkin sen osuus pehmytjäätelön markkinoista on paljon pienempi kuin pakattujen tuotteiden markkinoista (katso johdanto-osan 27 ja 38 kappale). Ne muodostavat tämän vuoksi erilliset markkinat.

136) Vaikka edellä kuvattujen kahden ryhmän katsottaisiin muodostavan yhdet tuotemarkkinat, se ei vaikuttaisi mitenkään olennaisesti käsillä olevaan arvioon. Syynä tähän on se, että pehmytjäätelön merkitys on melko vähäinen verrattuna heräteostosjäätelömarkkinoiden arvoon kokonaisuutena. Tämän vuoksi tällä ei olisi huomattavaa vaikutusta markkinoilla olevien eri tuottajien asemaan. Pakattujen tuotteiden tuottajista juuri HB:n asema itse asiassa heikkenisi vähiten, jos sen osuus pehmytjäätelömarkkinoista otettaisiin mukaan (katso johdanto-osan 38 kappale).

137) Kilpailuolosuhteilla muissa kuin vähittäiskauppakanavissa (esimerkiksi kouluissa, yritysten ravintoloissa, urheilu- ja vapaa-ajanviettopaikoissa) on usein ominaisuuksia, jotka poikkeavat tavanomaisten vähittäismyyntipisteiden ominaisuuksista selvimmin siinä, että tuotteita ei useissakaan tapauksissa myydä suurelle yleisölle vaan pikemminkin valitulle kuluttajaryhmälle. Sellaisia seikkoja kuten tilan hallintaa on usein hyvin vaikeata ottaa huomioon näissä paikoissa, ja hintatasot voivat myös vaihdella. Heräteostot näiden muiden kuin vähittäismyyntipisteiden kautta ovat kuitenkin melko merkityksettömiä, ja tämän vuoksi on tarpeetonta päättää, olisiko näiden myyntipisteiden kautta myyty jäätelö jätettävä kyseisten markkinoiden ulkopuolelle. Esimerkiksi HB:n säilytinsopimuksista vain neljä prosenttia koskee tällaisia muihin kuin vähittäismyyntipisteisiin asennettuja säilyttimiä (katso johdanto-osan 60 kappale).

138) Tämän käsittelyn kannalta olennaiset tuotemarkkinat käsittävät tämän vuoksi yksittäispakatut heräteostosjäätelötuotteet. Tämän vuoksi kaikki viitteet "heräteostosjäätelöön" koskevat vain tällaisia yksittäispakattuja tuotteita.

ii) Asian kannalta merkitykselliset maantieteelliset markkinat

139) Objektiiviset heräteostosjäätelön tarjonnan ja kysynnän kilpailuolot vaihtelevat huomattavasti yhteisön eri osissa. Vaikka teollisen jäätelön tuotanto onkin osoittanut selviä kansainvälistymisen merkkejä, jakelu on yhä suurelta osin järjestetty kansallisesti. Jakelujärjestelyt mukaan lukien pakastesäilytinsopimukset ja vastaavat yksinoikeuden myöntävät sopimukset solmitaan kansallisella tasolla; näin on myös Irlannissa. Kansallisia eroja on nähtävissä erilaisissa markkinarakenteissa, tuotevalikoimissa ja hinnoissa. Kuluttajien suosimat tuotetyypit ja -merkit voivat myös vaihdella; tämä johtuu osittain siitä, että jotkut useissa jäsenvaltioissa toimivat jäätelönvalmistajat noudattavat politiikkaa, jonka mukaan ne käyttävät eri tuotenimiä eri maissa (johdanto-osan 20 kappale), mikä on selvä osoitus markkinoiden kansallisesta luonteesta. Lisäksi jäätelönvalmistusta koskevaa sääntelyä ei ole yhdenmukaistettu Euroopan tasolla.

140) Heräteostosjäätelöiden markkinat Irlannin tasavallassa eroavat erityisesti Pohjois-Irlannin vastaavista markkinoista monin tärkein tavoin, kuten kuvataan johdanto-osan 126, 127 ja 128 kappaleessa. Kilpailuolot eivät tämän vuoksi ole valmistajien ja toimittajien kannalta riittävän yhtenäiset, jotta Irlannin tasavallan ja Pohjois-Irlannin voitaisiin katsoa muodostavan yhdet markkinat. Asian kannalta merkityksellinen maantieteellinen markkina-alue on tämän vuoksi Irlannin tasavalta (64).

iii) HB:n asema merkityksellisillä markkinoilla

141) HB:n asema yksittäispakattujen heräteostosjäätelötuotteiden markkinoilla Irlannissa on erityisen vahva, mitä osoittaa muun muassa sen markkinaosuus useiden vuosien ajalta (katso johdanto-osan 28 kappale ja 255 kappale ja sitä seuraavat). Tätä vahvaa asemaa kuvaa edelleen HB:n heräteostostuotteiden sekä numeerinen että painotettu jakautuma (katso johdanto-osan 46 kappale) samoin kuin tuotemerkin vahvuus ja sen tuotevalikoiman laajuus ja suosittu asema (katso johdanto-osan 24 ja 25 kappale). HB:n asemaa heräteostosmarkkinoilla lujittaa edelleen Unileverin vahva asema sekä Irlannin muilla jäätelömarkkinoilla (kotipakkausjäätelön ja tarjoilujäätelön markkinoilla) että kansainvälisillä jäätelömarkkinoilla ja yleensä pakaste-elintarvikkeiden ja kulutushyödykkeiden markkinoilla.

2. Kilpailun rajoittaminen

142) HB toimittaa pakastesäilyttimiä vähittäiskauppiaille vakiomuotoisten säilytinsopimusten perusteella, joihin sisältyvissä määräyksissä, joissa vaaditaan käyttämään säilyttimiä yksinomaan HB:n myyntiin toimittamien tuotteiden varastoimiseen (katso johdanto-osan 56 kappale); näin ollen mitään kolmannen valmistamaa tai toimittamaa tuotetta ei saa myydä tai tarjota myytäväksi näistä pakastesäilyttimistä eikä säilyttää niissä. Nämä HB:n ja yksittäisten vähittäiskauppiaiden väliset sopimukset ovat yritysten välisiä sopimuksia 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. HB on solminut suuren joukon tällaisia pakastesäilytinsopimuksia, jotka koskevat myyntipisteisiin koko kyseisillä maantieteellisillä markkinoilla asennettuja säilyttimiä.

143) Näiden sopimusmääräysten seurauksena sopimuspuolina olevien vähittäiskauppiaiden mahdollisuus varastoida ja tarjota myytäväksi myyntipisteissään kilpailevien toimittajien heräteostostuotteita rajoittuu olosuhteissa, joissa myyntipisteessä heräteostosjäätelön varastoimiseen oleva ainoa pakastesäilytin tai siellä olevat ainoat pakastesäilyttimet ovat HB:n toimittamia. Tällöin on epätodennäköistä, että nykyisiä HB:n pakastesäilyttimiä korvattaisiin vähittäiskauppiaan omistamilla tai kilpailijan pakastesäilyttimillä, eikä ole taloudellisesti kannattavaa uhrata tilaa lisäsäilyttimen asentamiseen. Tämän rajoituksen seurauksena kilpailevilla toimittajilla ei ole mahdollisuutta myydä tuotteitaan näihin myyntipisteisiin, mikä näin ollen rajoittaa toimittajien välistä kilpailua kyseisillä markkinoilla.

144) Kun näin on yksilöity HB:n säilytinsopimusverkon aiheuttaman kilpailunrajoituksen syy (johdanto-osan 142 kappale) ja ne olosuhteet, joissa se vaikuttaa rajoittavasti kyseisten markkinoiden vähittäiskauppiaisiin ja toimittajiin 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä (johdanto-osan 143 kappale), on osoitettava näiden olosuhteiden olemassaolo. Tätä tehtäessä ei ole otettava huomioon kunkin yksittäisen säilytinsopimuksen rajoittavaa vaikutusta vaan pikemminkin sen sopimustyypin vaikutus, joka täyttää edellä mainitut ehdot ja muodostaa yksilöitävissä olevan osan HB:n säilytinsopimusverkosta kokonaisuutena (65). HB:n sopimusverkon tämän osan rajoittavan vaikutuksen arviointi pätee sen jälkeen samalla tavoin kuhunkin tuon osan muodostavaan sopimukseen (66).

145) Tätä rajoittavaa vaikutusta on arvioitava sitä taustaa vasten, miten muiden jäätelöntoimittajien vastaavat pakastesäilytinsopimukset vaikuttavat kyseisillä markkinoilla, sekä muiden olennaisten markkinaolojen perusteella. Rajoittava vaikutus on lisäksi esitettävä määrällisesti, jotta voitaisiin osoittaa, onko sillä huomattavaa merkitystä.

3. Myyntipisteiden profiili

146) Määriteltäessä 85 artiklan 1 kohdan tarkkaa soveltamisalaa HB:n säilytinsopimuksiin on ensin tarpeellista analysoida myyntipisteiden profiili niiden myyntipisteiden yksilöimiseksi, joissa on vain HB:n säilytin tai säilyttimiä.

147) Yksinoikeuden sisältävät säilytinsopimukset (eli sopimukset, joiden mukaan toimittaja toimittaa säilyttimen sillä ehdolla, että siinä saa säilyttää vain sen toimittamia tuotteita) vaikuttavat selvästi niin, että ne rajoittavat vähittäiskauppiaiden mahdollisuutta varastoida ja myydä useiden kilpailevien toimittajien heräteostosjäätelötuotteita. Tämä rajoitus aiheutuu vähittäismyyntipisteiden tilojen niukkuudesta (katso johdanto-osan 43 kappale). Lansdownen tutkimuksessa myyntipisteissä olevien säilyttimien keskimääräiseksi lukumääräksi on laskettu 1,5 ja Rosslynin tutkimuksessa 1,42, mikä on selvä osoitus tilojen vähyydestä (katso johdanto-osan 89 ja 105 kappale). Vähittäiskauppiaat ovat lisäksi tietoisia näistä rajoitteista, mikä voidaan havaita siitä, mitä he pitävät ihanteellisena pakastesäilyttimien lukumääränä myyntipisteessä myyntikauden huippuaikana: 1,57 (katso johdanto-osan 97 kappale).

148) Vain pienessä osassa vähittäismyyntipisteitä Irlannissa ei ole yksinoikeussäilyttimiä (67): näistä voidaan käyttää nimeä "avoimet" myyntipisteet siinä mielessä, että vähittäiskauppiaat ovat vapaat varastoimaan kenen tahansa toimittajan heräteostosjäätelöä. Heinäkuussa 1996 suoritetussa Lansdownen tutkimuksessa (68) havaittiin (katso johdanto-osan 92 kappale), että vain 17 prosentissa kaikista myyntipisteistä oli vähittäiskauppiaan omistamat säilyttimet ja että niitä voitiin tällä tavoin kutsua avoimiksi ja että muissa 83 prosentissa oli vain toimittajan säilyttimiä. Huhtikuussa 1996 (69) Rosslynin tutkimuksessa todettiin (katso johdanto-osan 114 kappale), että vain 11 prosentissa myyntipisteistä oli vähintään yksi säilytin muutoin kuin toimittajan yksinoikeudella; vain kuusi prosenttia tutkittujen myyntipisteiden kaikista säilyttimistä oli vähittäiskauppiaiden omistamia. Nämä ovat ainoat myyntipisteet, joihin heräteostosjäätelöntoimittajilla on vapaa pääsy tarjoamatta vähittäiskauppiaalle pakastesäilytintä uuden toimittajan tuotteiden varastoimiseksi ja taivuttamatta vähittäiskauppiasta hyväksymään tätä tarjousta.

149) Muissa myyntipisteissä, joissa on vain yksinoikeussäilyttimiä, on yksi tai useampia toimittajan yksinoikeuden alaisia säilyttimiä. Lansdownen tutkimuksessa todettiin, että kaikista merkityksellisten markkinoiden myyntipisteistä 83 prosenttissa kuului tähän ryhmään (katso johdanto-osan 92 kappale). Rosslynin tutkimuksessa todettiin (katso johdanto-osan 108 ja 114 kappale), että kaikista heräteostosjäätelöä tarjoavista myyntipisteistä 84 prosenttia oli vain toimittajan yksinoikeussäilyttimiä. Nämä ovat myyntipisteitä, joihin toimittajat, joiden säilyttimiä ei vielä ole myymälässä, eivät suoraan pääse myymään tuotteitaan ylittämättä ensin jäljempänä kuvattuja huomattavia esteitä. Näin näiltä uusilta tulokkailta on estetty pääsy myyntipisteisiin. Vaikka tämä este ei ole ehdoton siinä mielessä, että vähittäiskauppiasta ei ole sopimuksella kielletty myymästä toisten toimittajien tuotteita, myyntipistettä voidaan sanoa suljetuksi, koska kilpailevien toimittajien pääsy sinne on tehty hyvin vaikeaksi.

150) On myös selvää, että suurin osa heräteostosjäätelön myynnistä tapahtuu sellaisten myyntipisteiden kautta, joissa on vain toimittajien yksinoikeussäilyttimiä. Tätä ei kuvaa vain näiden myyntipisteiden määrällinen ylivoima kyseisillä markkinoilla, vaan myös niiden myyntipisteiden paljon pienempi suhteellinen määrä, joissa on suuri (heräteostosjäätelön) liikevaihto ja jotka ovat avoimia johdanto-osan 138 kappaleessa kuvatulla tavalla: vain 10 prosenttia korkeampaan liikevaihtoryhmään kuuluvista myyntipisteistä on tällä tavoin avoimia verrattuna 28 prosenttiin alhaisemman liikevaihtoryhmän myyntipisteistä (katso johdanto-osan 93 kappale).

151) Enemmistö näistä suljetuista myyntipisteistä on lisäksi tilanteessa, jossa ne voivat myydä vain yhden toimittajan heräteostosjäätelötuotteita, sillä niillä on vain yhden jäätelöntoimittajan yksinoikeudella toimittama säilytin tai säilyttimet: Lansdownen mukaan tämä tilanne vallitsee 56 prosentissa kaikista myyntipisteistä (katso johdanto-osan 92 kappale).

152) Enemmistön toimittajan omistamista merkityksellisten markkinoiden säilyttimistä on toimittanut HB: Lansdownen mukaan 61 prosenttia niistä (katso johdanto-osan 88 kappale); 64 prosenttia kaikista säilyttimistä Rosslynin mukaan (katso johdanto-osan 107 kappale). Lansdownen mukaan 72 prosentissa kaikista myyntipisteistä on vähintään yksi HB:n säilytin (76 prosentissa Rosslynin mukaan - katso johdanto-osan 108 kappale). HB:n oma arvio (katso johdanto-osan 124 jäljempänä) on, että kyseisten markkinoiden kaikista myyntipisteistä 75 prosentissa on ainakin yksi HB:n säilytin.

153) Lansdownen tutkimuksessa havaittiin myös, että 41 prosenttia kaikista myyntipisteistä pystyy myymään vain HB:n heräteostosjäätelötuotteita sen vuoksi, että niillä