Neuvoston päätöslauselma, annettu 14 päivänä helmikuuta 2000, lyhyen matkan merikuljetusten edistämisestä



Virallinen lehti nro C 056 , 29/02/2000 s. 0003 - 0004



NEUVOSTON PÄÄTÖSLAUSELMA, annettu 14 päivänä helmikuuta 2000, lyhyen matkan merikuljetusten edistämisestä (2000/C 56/02) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka (1) SUHTAUTUU MYÖNTEISESTI komission toiseen tiedonantoon lyhyen matkan merikuljetusten kehittämisestä Euroopassa ja panee merkille, että siihen sisältyy toinen kaksivuotinen tilanneselvitys, jollaisia neuvosto pyysi 18 päivänä kesäkuuta 1997 tekemissään päätelmissä. (2) PANEE tyytyväisenä MERKILLE, että komission tiedonannossa annetaan perusteellinen selvitys lyhyen matkan merikuljetusten kehityksestä, kartoitetaan pääasialliset ongelma-alueet, joilla lisätoimet ovat tarpeen lyhyen matkan merikuljetusten edistämiseksi, esitetään kattavaa pitkän aikavälin lähestymistapaa lyhyen matkan merikuljetusten kehittämiseksi sekä suositellaan useita toimia, joihin kaikkien asianomaisten osapuolten olisi ryhdyttävä. (3) VAHVISTAA uudelleen lyhyen matkan merikuljetuksista 11 päivänä maaliskuuta 1996 annetussa neuvoston päätöslauselmassa(1) sekä 18 päivänä kesäkuuta 1997 annetuissa neuvoston päätelmissä asetetut tavoitteet ja toimenpidesuositukset ja TOTEAA, että näiden suositusten pohjalta on jo toteutettu ja käynnistetty toimia. (4) MUISTUTTAA, että lyhyen matkan merikuljetukset ovat ympäristöystävällinen kuljetusmuoto, joka edistää liikenteen kestävää kehitystä, vahvistaa yhteisön yhteenkuuluvuutta sekä osaltaan tehostaa yhteisön liikennejärjestelmää. (5) KOROSTAA, että neuvoston ensisijaisena tavoitteena on kehittää lyhyen matkan merikuljetuksista dynaaminen osa ja varteenotettava vaihtoehto intermodaalisessa kuljetusketjussa, joka toimii ovelta ovelle kaikkien yhteisön alueiden välillä. (6) KATSOO, että lyhyen matkan merikuljetusten edistäminen kaikissa niiden muodoissa, kuten kontti- ja irtolastiliikenteessä, on jatkuva prosessi, jota on nopeutettava lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin toimilla noudattaen kuitenkin mm. meriliikenteen kabotaasia säänteleviä yhteisön sääntöjä. (7) VAHVISTAA NÄKÖKANTANSA, jonka mukaan lyhyen matkan merikuljetusten kehittäminen kuuluu ensisijaisesti alan yrityksille itselleen, vaikka neuvostolla, jäsenvaltioilla ja komissiolla onkin tärkeä tehtävä etenkin edellytysten luomisessa. (8) MUISTUTTAA siitä, että Helsingin Eurooppa-neuvostolle annetussa selvityksessä, joka koskee strategiaa ympäristönäkökohtien ja kestävän kehityksen huomioon ottamiseksi liikennepolitiikassa, neuvosto korostaa tarvetta tukea "lyhyen matkan merikuljetuksia keskittymällä erityisesti poistamaan tekijöitä, jotka ovat esteenä niiden kehittämiselle ympäristöystävällisenä liikennemuotona", ja KEHOTTAA jäsenvaltioita ja komissiota toteuttamaan useilla aloilla toimenpiteitä, joilla myös edistetään lyhyen matkan merikuljetuksia. (9) KATSOO, että komission tiedonannossa esitetty kokonaisvaltainen lähestymistapa on hyvä ja rakentava perusta, jolta työtä voidaan tulevaisuudessa jatkaa edellä mainitun ensisijaisen tavoitteen saavuttamiseksi, ja SUHTAUTUU yleensä MYÖNTEISESTI tiedonannon suosituksiin lyhyen matkan merikuljetusten kehittämiseksi. (10) ON SITÄ MIELTÄ, että on tärkeää löytää käytännön ratkaisuja nykyisiin ongelmiin, jotka haittaavat lyhyen matkan merikuljetusten kehittämistä, ja keskittyä tässä vaiheessa joillekin tominta-alueille ja erityisesti: a) logistiikkaketjuun kuuluvien meriliikenteen lastaus- ja purkauspaikkojen (eli sellaisten intermodaalisten yhteyspisteiden kuin satamien, terminaalien jne.) toiminnan tehostamiseen rationalisoimalla hallinnollisia menettelyjä ja kehittämällä palveluja sekä teknisiä infrastruktuureja (eli palveluja maissa, sisämaayhteyksiä, lastausyksiköitä jne.); b) yhden palvelupisteen kautta tarjottavien ovelta ovelle- kuljetuspakettien edistämiseen siten, että eri kuljetusmuotojen sekä toimitusketjun logistiikan hallinnointiin osallistuvien eri toimijoiden välillä toimitaan yhteistyössä, noudatetaan parhaita käytänteitä, tutkitaan sellaisia toimenpiteitä kuin esikuva-analyysi (benchmarking) ja suorituskyvyn avainindikaattorit niiden mahdollista käyttöönottoa varten, kerätään ja jaetaan tietoa lyhyen matkan merikuljetuksista mm. Eurostatin avulla sekä käytetään aktiivisesti yhteistyömahdollisuuksia, joita jäsenvaltioiden keskustelufoorumit ja yhteyspisteet sekä muut lyhyen matkan merikuljetusten edistämiseen tarkoitetut kansalliset aloitteet, kuten kansalliset alan tiedotustoimistot, tarjoavat; c) uusien teknisten ja markkinamahdollisuuksien luomiseen ja testaamiseen lyhyen matkan merikuljetuksia varten - myös nykyistä keskimäärää lyhyemmillä matkoilla - tukemalla erityisesti maista käsin tarjottaviin palveluihin, tietotekniikkaan ja lyhyen matkan merikuljetuksiin erityisesti soveltuviin aluksiin kohdistuvaa tutkimus- ja kehitystoimintaa; lisäksi suositellaan, että tutkitaan mahdollisuuksia antaa lyhyen aikavälin rahoitustukea uusille hankkeille sekä tämän alan olemassa olevien hankkeiden jatkokehittämiselle; d) tasapuolisen toimintaympäristön luomiseen lyhyen matkan merikuljetuksille kehittämällä edelleen infrastruktuurin oikeudenmukaista ja tehokasta hinnoittelua ottaen huomioon liikenteen infrastruktuurista perittäviä maksuja käsittelevän komission korkean tason työryhmän työ. (11) KEHOTTAA asianomaisia osapuolia, myös merenkulkualan yrityksiä, kuljetusten käyttäjiä, jäsenvaltioita ja komissiota pyrkimään aktiivisesti ensisijaisten tavoitteiden sekä 10 kohdassa mainittujen tehtävien täyttämiseen sekä tekemään yhteistyötä konkreettisten ratkaisujen löytämiseksi ongelmiin, jotka estävät lyhyen matkan merikuljetusten kehittymistä. (12) PYYTÄÄ komissiota jatkamaan ja tehostamaan työtään lyhyen matkan merikuljetusten edistämiseksi, erityisesti: a) aloittamalla kiireellisesti yhteyspisteiden ja muiden asianomaisten osapuolten avustuksella yksityiskohtaisen luettelon laatimisen kehitystä haittaavista tekijöistä ja muista erityisongelmista sekä niiden mahdollisista ratkaisuista, kuten parhaista käytänteistä; b) kuulemalla asianomaisia osapuolia ja neuvottelemalla niiden kanssa mahdollisimman nopeasti, jotta voitaisiin esittää ehdotuksia ja/tai kannustaa sellaisten käytännesääntöjen käyttöönottoa, joiden avulla kuljetuksiin liittyviä hallinnollisia muodollisuuksia ja asiakirjoja saataisiin yksinkertaistettua ja rationalisoitua lyhyen matkan merikuljetuksissa, erityisesti IMOn FAL-lomakkeiden yhdenmukaisen käytön osalta yhteisössä; c) esittämällä selvityksensä satamille myönnettävästä julkisesta rahoitustuesta sekä ehdotuksia satamapalvelujen markkinoille pääsystä ottaen kuitenkin huomioon yhteisön satamien erilaiset olosuhteet, kuten syrjäisen sijainnin, sekä julkisen palvelun velvoitteet ja tarpeen ylläpitää turvallisuus korkealla tasolla; d) tutkimalla, onko mahdollista osoittaa enemmän yhteisön nykyisiä rahoitusvaroja lyhyen matkan merikuljetusten edistämiseen, löytää uusia rahoitusmahdollisuuksia ja voidaanko perustamissopimuksen valtiontukea ja kilpailua koskevia määräyksiä noudattaen luoda puitteet, joissa kansalliset lähteet osallistuvat lyhyen matkan merikuljetushankkeiden käynnistämiseen; e) kehittämällä välineitä, joilla voidaan mitata sellaisista ovelta ovelle -kuljetusketjuista aiheutuvia päästöjä, joihin sisältyy lyhyen matkan merikuljetusosuus, ja verrata niitä yhdellä kuljetusmuodolla tapahtuvaan liikenteeseen, jotta liikennemuotojen välillä olisi helpompi tehdä perusteltu valinta; f) seuraamalla lyhyen matkan merikuljetusten markkinakehitystä ja keräämällä ja jakamalla asiatietoa lyhyen matkan merikuljetuksista sekä sen tarjoamista mahdollisuuksista; g) tutkimalla yhdessä lyhyen matkan merikuljetusten yhteyspisteiden kanssa sellaisten ovelta ovelle -kuljetusketjujen kilpailukykyä, joihin sisältyy lyhyen matkan merikuljetusosuus, ja verrata sitä muihin kuljetusmuotoihin suhteessa kuljetuksen hintaan segmentoiduilla markkinoilla; h) ottamalla lyhyen matkan merikuljetusten tarpeet aina huomioon sovellettaessa ja suunniteltaessa yhteisön toimia sekä tehtäessä alueellista yhteistyötä asianomaisten kolmansien maiden kanssa. (13) PYYTÄÄ komissiota toimittamaan neuvostolle seuraavan tilanneselvityksen vuonna 2001 ja laajentamaan sitä siten, että se kattaa rahtiliikenteen lisäksi myös matkustajaliikenteen. (1) EYVL C 99, 2.4.1996, s. 1.