KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 5 päivänä marraskuuta 1997,

tuesta, jota Espanja aikoo myöntää Astilleros Zamacona SA:lle viiden hinaajan rakentamiseen (Ainoastaan espanjankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (98/157/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta 21 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/684/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 94/73/EY (2), ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan,

kehotettuaan 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa ja on ottanut sanotut huomautukset huomioon,

sekä katsoo seuraavaa:

I

Komissio päätti 20 päivänä marraskuuta 1996 aloittaa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn tutkiakseen Espanjan viranomaisten pyyntöä pidentää direktiivin 90/684/ETY 4 artiklan 3 kohdassa säädettyä kolmen vuoden toimitusmääräaikaa viiden hinaaja-aluksen osalta, joiden rakentamisesta Bilbaosta oleva pieni telakka Astilleros Zamacona SA, jäljempänä "Zamacona", teki sopimuksen joulukuussa 1991. Jos pyyntö hyväksyttäisiin, telakka saisi 9 prosentin tuen jokaista kyseistä alusta koskevaa sopimusta kohden (eli vuonna 1991 sovellettuun tuen enimmäismäärään asti).

Laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta annetun direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa säädetään, että sovellettavan tuen kattona pidetään arvoa, joka on voimassa sopimuksen allekirjoittamispäivänä, paitsi jos alus toimitetaan myöhemmin kuin kolme vuotta lopullisen sopimuksen allekirjoittamispäivän jälkeen. Tällöin sopimukseen sovelletaan kattoa, joka oli voimassa kolme vuotta ennen aluksen toimituspäivää. Koska tässä tapauksessa aluksia ei toimitettu kuin vuosina 1995-1996, sovellettava enimmäismäärä olisi tavallisesti 4,5 prosenttia.

Mainitun direktiivin 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetään kuitenkin, että komissio voi pidentää kolmen vuoden määräaikaa, jos se on perusteltua hankkeen teknisen monimutkaisuuden takia, tai kun se johtuu merkittävistä ja hyväksyttävistä telakan työsuunnitelmaan vaikuttavien odottamattomien häiriöiden aiheuttamista viivästymisistä.

Koska komissio epäili näiden edellytysten täyttymistä, se päätti aloittaa menettelyn.

Komissio ilmoitti Espanjan hallitukselle päätöksestään aloittaa 93 artiklan 2 kohdan mukainen menettely 6 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä SG(96) D/10713. Kirje julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (3) ilmoituksena niille jäsenvaltioille ja muille, joiden etua asia koskee, esittää huomautuksia.

II

Menettelyn puitteissa Espanjan viranomaiset toimittivat huomautukset kirjeellä 24 päivältä tammikuuta 1997. Aineistoa täydennettiin lisätiedoilla, jotka saatiin komission yksiköiden ja telakan edustajien välisessä epävirallisessa kahdessa kokouksessa, jotka pidettiin 10 päivänä huhtikuuta 1997 ja 28 päivänä toukokuuta 1997, sekä myöhemmissä kahdenvälisissä yhteydenpidoissa.

Komissio vastaanotti menettelyssä huomautuksia myös kahden jäsenvaltion (Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta) hallitukselta, jotka kummatkin esittivät komission kannan kanssa yhteneväisen epäilyksen siitä, onko ehdotettu toimitusmääräajan pidennys direktiivin 90/684/ETY mukainen. Erityisesti Yhdistynyt kuningaskunta huomautti, että sillä on useita rakenteellisesti herkillä alueilla sijaitsevia telakoita, jotka valmistavat hinaajia ja kilpailevat espanjalaisten telakoiden kuten Zamaconan kanssa. Komissio toimitti nämä huomautukset Espanjan hallitukselle kirjeellä 21 päivältä huhtikuuta 1997 ja pyysi sitä esittämään huomautuksensa. Nämä huomautukset saatiin kirjeellä 12 päivältä toukokuuta 1997.

III

Huomautuksissaan Espanjan viranomaiset toistivat käsityksensä, että aikaisemmin toimitettujen tietojen perusteella Zamaconaan vaikuttavat olosuhteet olisi katsottava "merkittäviksi ja hyväksyttäviksi telakan työsuunnitelmaan vaikuttaviksi odottamattomiksi häiriöiksi". Tämän väitteen tukemiseksi tuotiin esille useita seikkoja, joista seuraavassa tiivistelmä.

a) Satamalainsäädännön muutokset

Marraskuun 24 päivänä 1992 annettiin laki 27/1992 valtion satamista ja kauppalaivastosta. Tämä uusi lainsäädännöllinen kehys muutti satamapalvelujärjestelyjä, kuten luotsipalveluja. Lain sisältö ei ollut tiedossa, kun sopimukset viidestä hinaajasta allekirjoitettiin joulukuussa 1991.

Uuden lain henki katsottiin sitovammaksi kuin varustamojen vuotta ennen lain voimaantuloa tekemät liiketoimintaa koskeneet päätökset. Tämän johdosta neljän aluksen omistuksessa tapahtui muutoksia, osa siirrettiin yhteisomistukseen jne. Koska lainsäädäntö painotti turvallisuutta, aluksia koskeviin työselityksiin tehtiin seuraavanlaisia muutoksia: konehuoneisiin rakennettiin kaksinkertaiset seinät, polttoainesäiliöt suunniteltiin uudelleen, apukoneiden tehoa nostettiin, paloturvallisuutta parannettiin ja savutorviin ja komentosiltoihin tehtiin muutoksia näkyvyyden parantamiseksi.

Espanjan viranomaisten mukaan lain voimaantulosta aiheutui merkittäviä ja hyväksyttäviä häiriöitä.

b) Uuden varustelulaiturin rakentaminen

Espanjan viranomaisten mukaan Bilbaon satamaviranomainen (joka omistaa maan, jolla Zamaconan toimipaikka sijaitsee) rakensi uuden laiturin, josta aiheutui Zamaconan työsuunnitelmaan odottamaton häiriö. Telakan kanta on, että vaikka kyseisen viranomaisen kanssa 10 päivänä lokakuuta 1991 tehdyssä sopimuksessa ei ole määräyksiä töiden päättymisen tarkasta ajankohdasta tai töiden täydestä laajuudesta, telakka sai suullisesti vakuutuksia siitä, että työ päättyisi 30 päivään huhtikuuta 1992 mennessä, mutta työt alkoivat vasta 19 päivänä toukokuuta 1992 ja päättyivät vasta 4 päivänä toukokuuta 1993. Uusi laituri oli täysin käytettävissä vasta kesäkuussa 1994 sen jälkeen, kun telakka oli suorittanut lisätöitä ja tilannut tarvittavat laitteet ja muut palvelut (sähkö, vesi, kaasusäiliöt, nosturi, palontorjuntavälineet, työskentelytilat jne.).

Seuraavassa tarkastellaan työn vaikutuksia Zamaconan ohjelmaan. Työhön sisältyi: tukiseinän rakentaminen Zamaconan telakan yhteydessä olevan alueen ympärille; maantäyttötyöt varsinaisten töiden jälkeen; aallonmurtajan, jonka alueella telakan varustelualue oli aikaisemmin sijainnut, hajottaminen; ja uuden laiturin rakentaminen. Tukiseinän rakentaminen ja maantäyttötyöt merkitsivät sitä, että neljän-viidenkymmenen kuorma-auton oli kuljettava telakan läpi päivittäin, mikä hidasti laivanrakennusta. Lisäksi vanhalla varustelulaiturilla ja päänostotelakalla tarvittiin työvoimaa, kunnes uusi laituri rakennettiin, sillä niiden kautta pääsi työmaalle ja ne olivat osa työaluetta. Zamaconan mukaan tämä tarkoitti sitä, että jo työn alla olevat kaksi alusta oli rakennettava vaikeissa olosuhteissa ja jäljellä olevat alukset oli rakennettava kuivalla maalla korjaushallissa.

Näiden seikkojen kielteinen vaikutus Zamaconan tuottavuuteen näkyy Espanjan viranomaisten mukaan selvityksessä, joka koskee Zamaconan toiminnan pääpiirteitä vuodesta 1988 alkaen, kuten seuraavasta taulukosta ilmenee:

>TAULUKON PAIKKA>

Espanjan viranomaisten mukaan tiedot osoittavat, että

- vähiten sopimuksia oli vuonna 1993

- vuosien 1992 ja 1993 tilauskannan töitä ei pystytty tekemään valmiiksi tyydyttävästi; kölin laskemiset ja toimitukset kärsivät sekä absoluuttisesti että suhteellisesti

- kun muutostyöt vuonna 1994 oli saatu päätökseen, tuotanto kohosi tyydyttävälle tasolle.

Samoin liikevaihtoa, työntekijöitä ja henkeä kohden laskettua liikevaihtoa koskevien tietojen sanotaan osoittavan, että vuosina 1991 ja 1992 kirjattu kasvu hidastui vuonna 1993 (lukuun ottamatta Ardeag-telakan haltuunottoa, katso c kohta b), mutta piristyi jälleen vuonna 1994.

c) Ardeag-telakan haltuunotto

Espanjan viranomaiset ovat selittäneet, että teollisuusministeriö hyväksyi 18 päivänä maaliskuuta 1992 Zamaconan toimintasuunnitelman vuosiksi 1991-1993. Osana Espanjan laivanrakennusteollisuuden laajempaa rakenneuudistusta Zamacona otti haltuunsa Ardeagin telakan mukaan lukien sen tilauskannan ja työntekijät 1 päivästä tammikuuta 1993 alkaen. Tämän seurauksena Zamacona jätti joulukuussa 1992 muutetun suunnitelman, jonka ministeriö hyväksyi 10 päivänä maaliskuuta 1993.

Espanjan viranomaiset myöntävät, että haltuunotto ei sinänsä oikeuta viiden hinaajan toimituksen myöhästymistä, mutta esittävät, että kaikkien muiden kyseisenä aikana vallinneiden olosuhteiden kanssa tilanne johti merkittävään ja hyväksyttävään odottamattomaan häiriöön. Häiriö oli odottamaton, koska haltuunotto ei ollut ollut ennustettavissa kun viittä hinaajaa koskevat sopimukset tehtiin, ja hyväksyttävä, koska haltuunotto johti näiden kahden telakan nettokapasiteetin vähenemiseen, mikä puolestaan edisti toimialan välttämätöntä rakennemuutosta. Häiriön laajuus oli Espanjan viranomaisten mukaan merkittävä, koska Ardeagin tilauskannan siirto, mukaan lukien meneillään olevat työt, johti ylimääräiseen työhön, mikä puolestaan aiheutti viivästyksiä Zamaconan alkuperäiseen tuotanto-ohjelmaan. Zamacona katsoo, että sen oli annettava Ardeagin sopimuksille etusija ja että ylimääräinen työmäärä vastasi sen arvioiden mukaan 78 846:ta henkilötyötuntia (kaksi aluksen valmistumista, kaksi alusta pitäen tehtävää uudisrakentamista, ja erilaisia korjaus- ja muutostöitä vuosiksi 1993 ja 1994), jotka Zamaconan laskelmien mukaan vastasivat hieman yli 10 kuukauden työmäärää henkilötyötuntien kuukausikeskiarvon perusteella vuosina 1993-1995.

Espanjan viranomaisten mukaan sillä, että haltuunotto oli vapaaehtoinen päätös, ei ole merkitystä päätettäessä, vaikuttiko Zamaconan työsuunnitelmaan odottamaton merkittävä ja hyväksyttävä häiriö, sillä direktiivin 90/684/ETY 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa ei säädetä, että häiriön on johduttava telakan ulkopuolisista syistä.

IV

On muistettava, että direktiivin 90/684/ETY 4 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että sopimukseen sovellettavan tuen kattona pidetään arvoa, joka on voimassa lopullisen sopimuksen allekirjoittamispäivänä. Tätä sääntöä ei kuitenkaan sovelleta alukseen, joka toimitetaan myöhemmin kuin kolme vuotta lopullisen sopimuksen allekirjoittamispäivän jälkeen. Tällöin sopimukseen sovelletaan kattoa, joka oli voimassa kolme vuotta ennen aluksen toimituspäivää. Viimeksimainitun säännöksen tarkoitus on estää telakoita kiertämästä asteittain laskevan tuen enimmäismäärän vaikutusta siten, että tilauksia otetaan korkeammalla tukitasolla kalenterivuoden lopussa juuri ennen kuin tuen väheneminen tulee voimaan, vaikka aluksen valmistumisaikataulu olisi epärealistinen.

Tässä tapauksessa alusten sopimusarvo oli alle 10 miljoonaa ecua. Joulukuussa 1991, kun sopimus allekirjoitettiin, sovellettava tuen enimmäismäärä oli 9 prosenttia. Kuten jäljempänä ilmenee, alukset toimitettiin vasta vuoden 1995 loppupuolella tai vuoden 1996 alussa siten, että kolmen vuoden toimitusaika ylitettiin 7-14 kuukaudella. Näitä sopimuksia koskevan tuen enimmäismäärän tulisi vastaavasti olla se, joka oli voimassa kolme vuotta ennen hinaajien toimituspäivää, eli vuosien 1992-1993 enimmäismäärä, joka oli 4,5 prosenttia.

Direktiivin 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetään kuitenkin, että komissio voi pidentää kolmen vuoden toimitusaikaa, jos se on perusteltua kyseessä olevan laivanrakennuksen suunnitteluohjelman teknisen monimutkaisuuden takia, tai kun se johtuu merkittävistä ja hyväksyttävistä telakan työsuunnitelmaan vaikuttavien odottamattomien häiriöiden aiheuttamista viivästymisistä. Espanjan viranomaisten pyyntö perustuu viimeksimainittuun seikkaan. Espanjan viranomaisten mukaan tämän pyynnön hyväksyminen ei rikkoisi laivanrakennusalaa koskevia kilpailuedellytyksiä. Tämä antaisi kuitenkin Zamaconalle mahdollisuuden saada korkeampaa tukea kuin mihin se muutoin olisi oikeutettu, ja siten Zamaconalla olisi etulyöntiasema muihin telakoihin nähden. Lisäksi pyyntöön suostuminen olisi merkittävä ennakkotapaus, sillä tähän mennessä komissio on tulkinnut direktiivin 4 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa suppeasti ja on hyväksynyt vain yhden pidennyshakemuksen, joka perustui laivanrakennushankkeen tekniseen monimutkaisuuteen.

V

Sopimusasiakirjojen selvityksen perusteella tapauksen tosiasiat näyttävät olevan seuraavanlaiset. Kyseiset viisi sopimusta allekirjoitettiin joulukuussa 1991 (yhdentoista muun sopimuksen kanssa, joista vain yksi tuli voimaan). Voimaantulon määräaikaa (sopimuksen 18 kohta) lykättiin niin, että voimaantulopäivät vaihtelivat 30 päivästä huhtikuuta 1992 30 päivään joulukuuta 1992, sen mukaan, milloin varustamo suoritti ensimmäisen maksuerän. Sopimusten 10 kohdassa määrätään, että toimitusaika olisi 14 kuukautta voimaantulopäivästä (paitsi sopimuksessa n:o 300, jossa toimitusaika oli 14-16 kuukautta), ellei telakka ilmoittaisi varustamoille, että päivämääristä ei voida pitää kiinni Zamaconasta riippumattomista syistä (eli ylivoimaisesta esteestä). Kaikkien sopimusten (paitsi sopimuksen n:o 300) lausekkeen 18 kohdassa määrätään, että jos sopimukset eivät olleet tulleet voimaan määräpäivänä, ne ovat mitättömiä.

Marraskuun 25 päivänä 1992 kahta sopimusta (sopimukset n:o 318 ja 319) muutettiin niin, että voimaantulon määräaikaa pidennettiin korkeintaan 31 päivään heinäkuuta 1994 asti (alkuperäistä määräaikaa pidennettiin siis 19 kuukaudella). Sopimusten n:o 318 ja 319 lisäykset allekirjoitettiin 20 päivänä joulukuuta 1993 ja niissä muutettiin alusten työselitystä (joka johti kummassakin tapauksessa sopimushinnan hienoiseen alentamiseen); lisäyksiä tehtiin myös 5 päivänä maaliskuuta 1994 sopimusten voimaansaattamiseksi. Sopimusten n:o 300 ja 301 lisäykset allekirjoitettiin 10 päivänä toukokuuta 1994 työselityksen muuttamiseksi (jolloin sopimushinta nousi lähes 30 prosenttia) ja sopimusten voimaansaattamiseksi. (Sopimukseen n:o 301 tehtiin ilmeisesti vielä yksi lisäys 28 päivänä huhtikuuta 1995, mutta sen yksityiskohdat eivät ole tiedossa.) Sopimuksen n:o 320 lisäys allekirjoitettiin 20 päivänä maaliskuuta 1994 aluksen työselityksen muuttamiseksi (jolloin hinta nousi hieman) ja sopimuksen voimaansaattamiseksi.

Vihdoin vuonna 1994, jolloin sopimukset olivat tulleet voimaan, neljä näistä viidestä sopimuksesta siirrettiin muille varustamoille.

Nämä muutokset voidaan tiivistää taulukkomuotoon seuraavasti:

>TAULUKON PAIKKA>

Taulukosta ilmenee, että direktiivin 90/684/ETY 4 artiklan 3 kohdan mukainen kolmen vuoden toimitusmääräaika ylitettiin 7-14 kuukaudella. Lisäksi alun perin suunnitellut sopimusten mukaiset toimitusajat ylitettiin seuraavasti:

- sopimus n:o 300 2 vuotta ja 2 kuukautta

- sopimus n:o 301 2 vuotta ja 4 kuukautta

- sopimus n:o 318 1 vuosi ja 4 kuukautta

- sopimus n:o 319 1 vuosi ja 5 kuukautta

- sopimus n:o 320 1 vuosi ja 7 kuukautta.

Ottaen huomioon sopimusten voimaantulon viivästymisen ja muut merkittävät muutokset on hyvin kyseenalaista, onko yhtäkään vuonna 1991 tehdystä sopimuksesta katsottava ehdottomaksi ja siten lopulliseksi sopimukseksi direktiivin 4 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan tarkoituksessa, jonka mukaan sovellettava tuen enimmäismäärä on arvo, joka on "voimassa lopullisen sopimuksen allekirjoittamispäivänä" (alleviivaus lisätty). Tämä epäilys kohdistuu ennen kaikkea sopimuksiin n:o 301 ja 320, joiden olisi pitänyt raueta alkuperäisten sopimusehtojen mukaan, kun omistajat eivät täyttäneet voimaantuloa koskevan 18 kohdan mukaisia velvoitteitaan, sekä sopimuksia n:o 300 ja 301, joissa alusten hinta nousi huomattavasti.

Pelkästään edellä olevat tosiasiat tarjoavat riittävän pohjan päätellä, että direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa säädettyä toimituksen määräajan pidennystä koskevat edellytykset eivät ole täyttyneet.

VI

Seuraavassa tarkastellaan Espanjan viranomaisten pyydetyn pidennyksen tueksi esittämiä väitteitä. Direktiivin 90/684/ETY 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetään, että komissio päättää, onko alusten toimituksen viivästymisen syynä merkittävä ja hyväksyttävä telakan työsuunnitelmaan vaikuttava odottamaton häiriö. Yksikään Espanjan viranomaisten esittämistä väitteistä ei todista, että tämä edellytys on täyttynyt.

Satamalainsäädäntöön tehdyt muutokset näyttävät olleen odottamaton tapahtuma, joka ei ollut ennustettavissa, kun sopimukset allekirjoitettiin joulukuussa 1991. Kuitenkaan ei ole esitetty todisteita, jotka osoittavat, että tämä odottamaton tapahtuma aiheutti Zamaconan työsuunnitelmaan sellaisen häiriön, joka johti alusten toimitusten viivästymiseen. Uusi lainsäädäntö ainoastaan aiheutti varustamoissa epävarmuutta, jonka johdosta ne itse lykkäsivät sopimusten voimaantuloa. Varustamot päättivät myös tehdä merkittäviä muutoksia alusten suunnitteluun ja työselosteisiin, ei ainoastaan uuden lainsäädännön huomioonottamiseksi vaan myös (kuten huomautettiin menettelyä aloitettaessa) pesetan devalvaation vuoksi (devalvoinnin johdosta kustannukset olivat nousseet ja esimerkiksi alun perin selosteissa olleet alusten saksalaiset pääkoneet vaihdettiin halvempiin), mitkä kaikki seikat yhdessä tarvittavan rahoituksen järjestämisen kanssa aiheuttivat sen, että varustamot lykkäsivät sopimusten lopullista voimaantuloa. On selvää, että tämä aiheutti toimitusten viivästymisen, eikä Zamaconan työsuunnitelmaan vaikuttava häiriö.

Uuden varustelulaiturin rakentaminen ei näytä olleen odottamaton tapahtuma, kun sopimukset allekirjoitettiin joulukuussa 1991, sillä näyttää siltä, että ennen kyseistä ajankohtaa Bilbaon satamaviranomainen oli hyväksynyt sataman uudistamishankkeen, jonka mukaan Zamaconan laituri, jota käytettiin alusten varustelussa ja korjaamisessa, olisi kadonnut. Tämä aiheutti vakavia epäilyjä koko telakan olemassaolosta, kunnes kyseisen vuoden lokakuussa allekirjoitettiin sopimus, jossa Bilbaon satamaviranomainen ja Zamacona sopivat, että hävitettävä laituri korvataan uudella.

Häiriön laajuutta tarkasteltaessa voidaan sanoa, että töillä oli selvästi kielteinen vaikutus Zamaconan toimintaan vuoden 1992 alusta aina toukokuuhun 1993, vaikka on huomattava, että kölin laskeminen, alusten vesillelaskeminen ja toimitukset eivät näytä olleen merkittävästi aikaisempien vuosien lukuja alempia telakan päinvastaisista väitteistä huolimatta.

Ei ole kuitenkaan todisteita siitä, että häiriö mitenkään viivästytti hinaajien toimitusta. Todisteita ei ole varsinkaan siitä, että Zamacona esimerkiksi sopimusten 10 kohdan mukaisesti olisi ilmoittanut varustamoille, että alusten toimitus olisi viivästynyt työsuunnitelmaan vaikuttavan häiriön vuoksi. Tämä ei ole yllättävää, sillä sopimukset tulivat voimaan vasta vuoden 1994 maalis-toukokuussa, eli lähes vuosi sen jälkeen kun muutostyöt olivat päättyneet ja juuri ennen kuin Zamaconan tilaama uusi laituri oli valmistunut.

Ardeagin telakan haltuunotto 1 päivänä tammikuuta 1993 ei ollut ennustettavissa, kun sopimukset allekirjoitettiin joulukuussa 1991, ja se oli siksi odottamaton tapahtuma. Sen vaikutus Zamaconaan, varsinkin mitä tulee ylimääräisen henkilökunnan työllistämiseen ja Ardeagin tilauskantaan, oli myös merkittävä. Espanjan esittämistä päinvastaisista väitteistä huolimatta on kuitenkin huomionarvoista, että haltuunotto oli telakan tekemä kaupallinen päätös (jonka myötä se hyötyi myös 559 miljoonan pesetan investointituesta) eikä sen töitä lisäävä ja mahdollisesti häiriötä aiheuttava vaikutus Zamaconan työsuunnitelmaan ollut odottamaton silloisessa tilanteessa.

Tämän vaikutuksen laajuutta arvioitaessa Espanjan viranomaiset näyttävät itse tunnustavan, että tämä ei ollut itsessään oikeutettu syy viiden hinaajan toimituksen viivästymiselle. Zamaconan mukaan Ardeagin telakan haltuunoton aiheuttama ylimääräinen työ vastasi 78 846:ta henkilötyötuntia (josta kahden täydellisen uudisrakennuksen osuus oli yli 40 000 tuntia eli yli 50 prosenttia). Zamacona arvioi, että tämä vastasi noin kymmenen kuukauden työtä telakalla. On kuitenkin vaikeaa seurata näitä laskelmia, sillä varustelulaiturin rakentamisen vaikutuksia koskevissa tiedoissa on epäjohdonmukaisuuksia (tiedot näyttävät koskevan myös entisen Ardeagin työntekijöitä ja sopimuksia ja niistä näkyy, että vain yksi uudisrakennussopimus tuli voimaan vuonna 1993). Vaikka arvioitu luku 10 kuukauden ylimääräisestä työstä hyväksyttäisiin, se ei oikeuttaisi lykkäämään kyseisten alusten alkuperäisiä toimitusaikoja, jotka ylittivät reilusti 10 kuukautta. Huomioarvoista on myös se, että kuten uuden varustelulaiturin tapauksessa sellaisia todisteita ei ole esitetty, jotka tukisivat Zamaconan väitteitä, että haltuunotosta aiheutuva häiriö olisi aiheuttanut kyseisten alusten toimituksen viivästymisen. Tämä korostaa sitä seikkaa, että alusten toimituksen viivästymisen syynä oli varustamoiden päätös lykätä sopimusten voimaantuloa.

VII

Edellä esitetyn perusteella on pääteltävä, että on suuria epäilyksiä siitä, olivatko joulukuussa 1991 allekirjoitetut sopimukset n:o 300, 301, 318, 319 ja 320 lopullisia sopimuksia. On myös pääteltävä, että näiden sopimusten kattamien viiden hinaajan toimituksen viivästyminen ei johtunut Zamaconan merkittävästä ja hyväksyttävästä työsuunnitelmaan vaikuttavasta odottamattomasta häiriöstä. Siten direktiivin 90/684/ETY 4 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan edellytyksiä ei ole täytetty eikä näille viidelle hinaajalle maksettu tuki saa ylittää 4,5 prosentin enimmäismäärää, joka oli voimassa kolme vuotta ennen alusten todellista toimittamista. Toisenlainen päätös loisi vaarallisen ennakkotapauksen, jolla olisi vakavia seurauksia laivanrakennuksen alan valtiontukien valvonnan kannalta.

Koska Espanjan viranomaiset ovat vakuuttaneet, että 4,5 prosentin ylittävää tukea ei ole vielä myönnetty kyseisille sopimuksille, ei ole syytä määrätä tuen takaisinmaksamista,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Espanjan ehdotus, että se myöntää välittömänä avustuksena Astilleros Zamacona SA:lle tukea enintään 9 prosentin tukea edeltävästä sopimusarvosta, joulukuussa 1991 allekirjoitettujen viiden hinaajasopimuksen osalta (n:o 300, 301, 318, 319 ja 320), ei ole yhteismarkkinoille soveltuva, koska tuki ei ole direktiivin 90/684/EY 4 artiklan 3 kohdan mukainen.

2 artikla

Espanjan on vähennettävä kyseiselle viidelle sopimukselle ehdotettua tukea varmistaakseen, että kunkin aluksen tuen taso ei ylitä 4,5:tä prosenttia tukea edeltävästä sopimusarvosta komission vuosiksi 1992 ja 1993 direktiivin 90/684/ETY 4 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan säännösten perusteella vahvistaman yhteisen enimmäismäärän mukaisesti.

3 artikla

Espanjan on kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen ilmoittamisesta ilmoitettava komissiolle toimenpiteet, jotka se on toteuttanut tämän päätöksen noudattamiseksi.

4 artikla

Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle.

Tehty Brysselissä 5 päivänä marraskuuta 1997.

Komission puolesta

Karel VAN MIERT

Komission jäsen

(1) EYVL L 380, 31.12.1990, s. 27

(2) EYVL L 351, 31.12.1994, s. 10

(3) EYVL C 58, 25.2.1997, s. 8