KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2019/1352,

annettu 2 päivänä huhtikuuta 2019,

valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla

(tiedoksiannettu numerolla C(2019) 2526)

(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on kehottanut (1) asianomaisia esittämään huomautuksensa edellä mainittujen määräysten mukaisesti ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Komissio pyysi 26 päivänä huhtikuuta 2013 päivätyllä kirjeellä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta tietoja ulkomaisia väliyhteisöjä (Controlled Foreign Company) koskevien sääntöjen, jäljempänä ’CFC-säännöt’, uudistuksesta, joka oli tullut voimaan 1 päivänä tammikuuta 2013. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat tiedot 14 päivänä kesäkuuta 2013, ja komission pyynnöstä (2) ne toimittivat lisätietoja 10 päivänä huhtikuuta 2014, 10 päivänä heinäkuuta 2014, 24 päivänä heinäkuuta 2015 ja 1 päivänä helmikuuta 2017.

(2) Komissio ilmoitti 26 päivänä lokakuuta 2017 päivätyllä kirjeellä Yhdistyneelle kuningaskunnalle päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely CFC-säännöissä säädetystä konsernirahoitukseen sovellettavasta poikkeuksesta, jäljempänä ’menettelyn aloittamispäätös’.

(3) Menettelyn aloittamispäätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä24 päivänä marraskuuta 2017. Komissio kehotti menettelyn aloittamispäätöksessä asianomaisia osapuolia toimittamaan huomautuksia aloittamispäätöksestä.

(4) Huomautusten toimittamisen määräaikaa pidennettiin, ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat huomautuksensa menettelyn aloittamispäätöksestä 15 päivänä tammikuuta 2018.

(5) Kahdeksan asianomaista osapuolta toimitti huomautuksensa menettelyn aloittamispäätöksestä 19 päivän joulukuuta 2017 ja 2 päivän tammikuuta 2018 välisenä aikana. Huomautukset välitettiin Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat 23 päivänä helmikuuta 2018 huomionsa asianomaisten osapuolten esittämistä huomautuksista.

(6) Komission yksiköiden edustajat ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pitivät kokouksen 7 päivänä helmikuuta 2018. Kokouksen jälkeen Yhdistynyt kuningaskunta toimitti 22 päivänä maaliskuuta 2018 uusia huomautuksia. Komission yksiköiden edustajat ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pitivät 31 päivänä toukokuuta 2018 toisen kokouksen, jonka jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat 3 päivänä heinäkuuta 2018 uusia huomautuksia. Kolmas kokous pidettiin 13 päivänä heinäkuuta 2018.

2. TUKIOHJELMAN KUVAUS

2.1 Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmä ja CFC-säännöt

2.1.1 Johdanto ja tausta

(7) Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverolainsäädännön mukaan yrityksiä verotetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettavasta toiminnasta ja siellä olevista varoista saatavien tulojen perusteella. Sitä sovelletaan yrityksiin, joiden kotipaikka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja ulkomaisiin yrityksiin, jotka harjoittavat liiketoimintaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa siellä olevan kiinteän toimipaikan kautta.

(8) Yhdistynyt kuningaskunta uudisti yhtiöverojärjestelmäänsä alueellisen yhtiöverojärjestelmän suuntaan (3), niin että siinä keskitytään kotimaassa harjoitettavasta toiminnasta ja siellä olevista varoista saatavien tulojen verottamiseen verovelvollisen maailmanlaajuisten tulojen verottamisen sijasta (4).

(9) Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmä on luonteeltaan vahvasti alueellinen, koska yritysten Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella saamista tuloista ei yleensä peritä veroa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämän luonteen mukaisesti voitonjakoa koskevilla poikkeussäännöillä verotuksen ulkopuolelle jätetään ulkomaisten yritysten tulot, jotka jaetaan takaisin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Vastaavasti ulkomaisia sivuliikkeitä koskevilla poikkeussäännöillä varmistetaan, että Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverosta vapautetaan ulkomaisten kiinteiden toimipaikkojen tulot. Nämä piirteet voisivat houkutella Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittuneita yrityksiä perustamaan tytäryhtiön (ulkomainen väliyhteisö, CFC) alhaisen verotuksen lainkäyttöalueelle ja siirtämään tuloja keinotekoisesti Yhdistyneestä kuningaskunnasta ulkomaiseen väliyhteisöön. Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-säännöillä pyritään suojaamaan Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöveropohjaa siten, että niillä poistetaan edellä kuvatusta järjestelystä saatava veroetu perimällä CFC-maksu siltä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelta yritykseltä, jonka määräysvaltaan ulkomainen väliyhteisö kuuluu (5).

(10) Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmän tavoite on siis verottaa kotimaassa harjoitettavasta toiminnasta ja siellä olevista varoista saatavia tuloja, ja Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen tavoite on suojata maan yhtiöveropohjaa. Säännöillä saavutetaan tämä tavoite siten, että niissä ei aseteta yleistä Yhdistyneen kuningaskunnan lisäveroa kevyesti verotettavien Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneiden yritysten ulkomaisten tytäryhtiöiden tietyntyyppisille tuloille vaan määrätään CFC-maksu vain sellaisille väliyhteisöjen tuloille, jotka on siirretty keinotekoisesti Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Lisäksi tämä maksu on samansuuruinen kuin Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiövero. Tässä yhteydessä on otettava huomioon, että nykyisen CFC-järjestelmän ilmoitettu tavoite oli pyrkiä asettamaan maksu sen varmistamiseksi, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettavaa toimintaa ja siellä saatavia tuloja verotettaisiin oikeudenmukaisesti, mutta myös pyrkiä siihen, ettei ulkomaisen väliyhteisön todellisesta taloudellisesta toiminnasta saatavia tuloja verotettaisi (6). Tämän tavoitteen vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset valitsivat nykyiset CFC-säännöt sellaisen järjestelmän sijasta, jossa verotettaisiin kevyesti verotettavien ulkomaisten väliyhteisöjen kaikkia tuloja tai koko tulovirtaa, koska tällainen järjestelmä ei kohdistuisi asianmukaisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettavaan toimintaan ja siellä saataviin tuloihin (7).

(11) Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti hyväksyi nykyisen CFC-järjestelmän osana vuoden 2012 finanssilakia (8). Säännöt on lisätty verolakeihin vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lakiin (TIOPA), jossa ne muodostavat 9A osan, jäljempänä ’TIOPA-lain 9A osa’, jossa on 22 lukua. Voimassa olevia sääntöjä sovelletaan tilikausiin, jotka ovat alkaneet 1 päivänä tammikuuta 2013 tai sen jälkeen (9). Tammikuussa 2019 sääntöihin tehtiin joitakin muutoksia (ks. 2.3 jakso).

(12) TIOPA-lain 9A osassa vahvistetun CFC-sääntökehyksen lisäksi Yhdistynyt kuningaskunta on julkaissut kattavat CFC-sääntöjä koskevat ohjeet. Ohjeisiin (10) sisältyvät sääntöjen esittely, yleiskatsaus ohjeisiin, sääntöjen soveltamis- ja tulkintaohjeet luku luvulta ja joukko käytännön esimerkkejä.

2.1.2 Yhdistyneen kuningaskunnan voimassa oleva CFC-järjestelmä

(13) Johdanto-osan 10 kappaleessa mainitun tavoitteen mukaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan voimassa olevissa CFC-säännöissä määrätään Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelle yritykselle CFC-maksu kaikista ulkomaisen väliyhteisön tuloista tai osasta niitä. CFC-maksu peritään ulkomaisen väliyhteisön maksun piiriin kuuluvista tuloista, joista vähennetään väliyhteisön maksama hyvitettävä vero (eli väliyhteisön kotimaassa maksettu vero). Kullakin tilikaudella ulkomaisen väliyhteisön maksun piiriin kuuluviksi tuloiksi katsotaan väliyhteisön arvioidut verotettavat kokonaistulot, jotka täyttävät CFC-maksun määräytymisperusteet (ks. johdanto-osan 23–25 kappale) (11). Maksun piiriin kuuluvat tulot jaetaan kaikille Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneille yrityksille, joilla on vähintään 25 prosentin määräysvalta ulkomaisessa väliyhteisössä, jäljempänä ’maksuvelvolliset yksiköt’. CFC-maksu on samansuuruinen kuin Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiövero, ja se peritään maksuvelvollisilta yksiköiltä samalla tavalla kuin kyseisen tilikauden yhtiövero.

(14) CFC-maksun määräytymisperusteissa säädetään, missä olosuhteissa ja miltä osin ulkomaisen väliyhteisön arvioidut verotettavat kokonaistulot katsotaan maksun piiriin kuuluviksi tuloiksi.

(15) CFC-sääntöjen tavoitteena on määrittää, saako ulkomainen väliyhteisö Yhdistyneessä kuningaskunnassa olevista varoista tai siellä harjoitetusta toiminnasta tuloja, jotka on hankkinut yritys, joka ei ole sijoittautunut Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja jolla ei ole siellä kiinteää toimipaikkaa. Tämän tavoitteen mukaisesti CFC-järjestelmässä arvioidaan laajasti, ovatko ulkomaisen väliyhteisön tulot peräisin varoista ja riskeistä, joita hallinnoidaan ja hallitaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja katsotaanko ne sen vuoksi keinotekoisesti siirretyiksi. Tämä edellyttää sen arvioimista, suoritetaanko ulkomaisen väliyhteisön tuloihin liittyvien riskien ottamisen tai niihin liittyvien varojen taloudellisen omistajuuden kannalta merkittäviä ”avainhenkilötoimintoja” (12) tosiasiallisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa siten, että tuloja realisoiva yritys on eri kuin nämä tulot tuottava yritys (13).

(16) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten ennen CFC-sääntöjen hyväksymistä tekemän kuulemisen mukaan CFC-säännöt pyrittiin laatimaan yhdenmukaisiksi unionin oikeuden kanssa siten, ettei niillä rajoiteta verovelvollisen sijoittautumisvapautta ja että pyritään luomaan tasapainoinen järjestelmä, joka suojaa Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöveropohjaa ja jota voidaan soveltaa käytännössä pitäen hallinnollinen ja noudattamisesta aiheutuva rasite mahdollisimman pienenä.

(17) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pyrkivät myös parantamaan Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellista kilpailukykyä (14). Tämä tavoite tuotiin ilmi CFC-säännöissä, joiden mukaan yhdessä yhtiöveroasteen alentamisen 22 prosenttiin vuonna 2014 ja patenttiboksin käyttöönoton kanssa CFC-säännöt ovat yksi askel kohti Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen tavoitetta luoda G20-maiden kilpailukykyisin yhtiöverojärjestelmä (15).

(18) TIOPA-lain 9A osan 2 luvussa vahvistetaan vaiheet sen määrittämiseksi, peritäänkö ulkomaisen yrityksen saamista tuloista tai osasta niistä CFC-maksu sen jälkeen kun on todettu, että ulkomainen yritys on ulkomainen väliyhteisö. CFC-maksu peritään, jos — mitään yhteisötason poikkeuksia CFC-maksusta ei sovelleta (ks. johdanto-osan 19 kappale); — Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunut ”edunhaltija” eli maahan sijoittautunut yritys omistaa (yhdessä yhteenliittyneiden yritysten kanssa) vähintään 25 prosenttia ulkomaisen väliyhteisön määräysvallasta; ja — ulkomaisella väliyhteisöllä on CFC-maksun määräytymisperusteita koskevien säännösten mukaisia ”maksun piiriin kuuluvia tuloja”.

(19) Pyrkimys rajoittaa hallinnollista ja noudattamisesta aiheutuvaa rasitetta näkyy CFC-sääntöjen rakenteessa, ja säännöissä keskitytään tilanteisiin, joista objektiivisesti katsottuna aiheutuu suurin riski Yhdistyneen kuningaskunnan valtiontaloudelle. Tämä on toteutettu säätämällä joitakin etukäteispoikkeuksia sellaisia tilanteita varten, joissa tulojen keinotekoisen siirtämisen riski on katsottu pieneksi eli joissa tapauskohtaisessa arvioinnissa ei todennäköisesti paljastuisi keinotekoisuutta tai tulojen siirtämistä. Niitä kutsutaan yhteisötason poikkeuksiksi, ja ne sisältyvät TIOPA-lain 9A osan 10–14 lukuun: — Poikkeusaikaa koskeva poikkeus vahvistetaan TIOPA-lain 9A osan 10 luvussa, ja se tarkoittaa väliaikaista (yleensä 12 kuukautta kestävää) poikkeusta ulkomaisille väliyhteisöille, jotka ovat tulleet Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen määräysvaltaan ensimmäistä kertaa. — Poikkeuksen piiriin kuuluvia alueita koskeva poikkeus vahvistetaan TIOPA-lain 9A osan 11 luvussa, ja sillä vapautetaan CFC-maksusta ulkomaiset väliyhteisöt, joihin kohdistuu ennakolta pieni keinotekoisten siirtojen riski alueen, jolla ne sijaitsevat, tai niiden saamien tulojen tyypin perusteella. — Pieniä tuloja koskeva poikkeus on de minimis -sääntö, joka sisältyy TIOPA-lain 9A osan 12 lukuun ja jolla vapautetaan CFC-maksusta ulkomaiset väliyhteisöt, joiden tilikauden tulot ovat vähäiset (yleensä enintään 500 000 Englannin puntaa, josta enintään 50 000 on kaupankäynnin ulkopuolisia tuloja). — Pientä voittomarginaalia koskeva poikkeus sisältyy TIOPA-lain 9A osan 13 lukuun, ja sillä vapautetaan CFC-maksusta ulkomaiset väliyhteisöt, joiden tulot muodostavat enintään 10 prosenttia toimintamenoista. Poikkeusta sovelletaan ulkomaisiin väliyhteisöihin, joiden toiminnasta syntyy suhteellisen vähän lisäarvoa. — Veropoikkeus sisältyy TIOPA-lain 9A osan 14 lukuun, ja sillä vapautetaan CFC-maksusta ulkomaiset väliyhteisöt, jotka maksavat alueella, jolle ne ovat sijoittautuneet, tavanomaista tai korkeaa tosiasiallista veroa (vähintään 75 prosenttia verosta, joka Yhdistyneen kuningaskunnan sääntöjen mukaan lasketuista ulkomaisen väliyhteisön tuloista olisi peritty Yhdistyneessä kuningaskunnassa).

(20) Yhteisötason poikkeuksilla otetaan huomioon se, että suurin osa ulkomaisista tytäryhtiöistä perustetaan todellisista kaupallisista syistä. Käytännössä tämä tarkoittaa, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneiden yritysten ei valtaosassa tapauksista tarvitse soveltaa CFC-sääntöjä, jos yhdenkin yhteisötason poikkeuksen ehdot täyttyvät. Näin ollen yksityiskohtaisempia maksun määräytymistä koskevia säännöksiä, jotka muodostavat CFC-maksun määräytymisperusteet, sovelletaan vain tilanteissa, joissa mitään yhteisötason poikkeusta ei sovelleta, ja ulkomaisen väliyhteisön maksun piiriin kuuluvat tulot on yksilöitävä vain tällaisissa tapauksissa.

(21) Jos mitään yhteisötason poikkeusta ei sovelleta, Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen mukaan ulkomaisen väliyhteisön maksun piiriin kuuluvat tulot osoitetaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelle määräysvallan haltijalle. Maksun piiriin kuuluvat tulot yksilöidään TIOPA-lain 9A osan 3–8 luvussa säädettyjen kriteerien ja ehtojen avulla. Nämä luvut muodostavat yhdessä CFC-maksun määräytymisperusteet (charge gateway) (16).

(22) TIOPA-lain 3–8 luku on ensisijaisen tärkeä CFC-järjestelmän toiminnan kannalta. Ne on suunniteltu toimimaan kohdennettuina testeinä, joilla pyritään arvioimaan, täyttävätkö ulkomaisen väliyhteisön arvioidut kokonaistulot maksun määräytymisehdot ja katsotaanko ne siten maksun piiriin kuuluviksi tuloiksi.

(23) Ensimmäinen CFC-maksun määräytymisperusteista on TIOPA-lain 9A osan 3 luvussa säädetty lähtötason suodatin, johon kuuluu yleisiä testejä sen selvittämiseksi, tarvitseeko TIOPA-lain 9A osan 4–9 luvussa säädettyjä yksityiskohtaisempia määräytymisperusteita soveltaa lainkaan (17).

(24) Seuraavat luvut koskevat maksun määräytymistä. TIOPA-lain 9A osan 4 luku, jäljempänä ’4 luku’, on yleinen säännös, jota sovelletaan kaikkiin ulkomaisiin väliyhteisöihin riippumatta niiden saamien tulojen tyypistä, ei kuitenkaan ulkomaisiin väliyhteisöihin, jotka saavat yksinomaan kiinteistöistä saatavia liiketoimintatuloja (18) tai kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja. Kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja saavia ulkomaisia väliyhteisöjä käsitellään TIOPA-lain 9A osan 5 luvussa, jäljempänä ’5 luku’, ja TIOPA-lain 9A osan 9 luvussa, jäljempänä ’9 luku’. TIOPA-lain 9A osan 6 luvussa, jäljempänä ’6 luku’, käsitellään kaupankäynnistä saatavia rahoitustuloja saavia ulkomaisia väliyhteisöjä (19).

(25) CFC-maksun määräytymisperusteiden avulla pyritään tunnistamaan tilanteet, joissa tuloja on siirretty keinotekoisesti Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Tällainen siirtäminen tarkoittaa yleensä sitä, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettavan keskeisen liiketoiminnan ja tästä toiminnasta saatavien, Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolelle siirrettävien tulojen välillä on huomattava ristiriita (20). Tämä näkökulma näkyy selvimmin 4 luvussa (21). Kyseisen luvun mukaan ulkomaisen väliyhteisön arvioidut kokonaistulot sellaisista varoista, jotka väliyhteisö oikeudellisesti omistaa, ja sellaisista riskeistä, jotka on sopimuksissa kohdennettu väliyhteisölle, katsotaan maksun piiriin kuuluviksi tuloiksi, jos ja siltä osin kuin näitä varoja ja riskejä hallinnoidaan Yhdistyneestä kuningaskunnasta käsin (22). Tämä edellyttää sen arvioimista, suoritetaanko ulkomaisen väliyhteisön tuloihin liittyvien riskien ottamisen tai niihin liittyvien varojen taloudellisen omistajuuden kannalta merkittäviä avainhenkilötoimintoja tosiasiallisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa (23). Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja sen ulkopuolella suoritettujen avainhenkilötoimintojen suhde on itsessään keskeinen kriteeri määritettäessä maksun piiriin kuuluvia tuloja, ja sitä sovelletaan maksun määräytymistä koskevan yleisen säännöksen (4 luku) lisäksi esimerkiksi 5 luvussa (kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot) (24).

(26) Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-säännöissä on kuitenkin otettu huomioon, että rahoitustulojen tapauksessa avainhenkilötoimintoja koskeva testi ei välttämättä yksin takaa aina Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjan riittävää suojelua. Tämän vuoksi 5–9 luvussa on lisää testejä, jotka liittyvät kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin ja muuntyyppisiin passiivisiin tuloihin. Ulkomaisen väliyhteisön tulot voivat kuulua CFC-maksun piiriin useamman kuin yhden maksun määräytymistä koskevan luvun perusteella, mutta tuloista peritään CFC-maksu vain kerran (25).

2.1.3 Kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista perittävä CFC-maksu

(27) Kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin luetaan kaikki rahoitustulot, jotka eivät ole kaupankäynnistä saatavia rahoitustuloja. Kaupankäynnistä saatavia rahoitustuloja käsitellään 6 luvussa. Kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin voi kuulua sekä yritysten välisistä lainoista saatavia rahoitustuloja että ulkoisista lainoista (myös talletuksista) saatavia rahoitustuloja edellyttäen, että ne eivät ole peräisin kaupankäynnistä (26).

(28) CFC-maksun määräytymisperusteita koskeva testi kaupankäynnin ulkopuolisille rahoitustuloille on 5 luvussa tai vaihtoehtoisesti – valittaessa ja tiettyjen ehtojen täyttyessä – 9 luvussa (27). 5 luvussa on kaksi yleistä testiä ja kaksi testiä, jotka on kohdistettu erityisesti tiettyihin väärinkäyttötilanteisiin, joita yleiset testit eivät kata. 5 luvussa on säädetty avainhenkilötoimintoja koskeva testi, jossa tarkastellaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettavan toiminnan olemassaoloa ja joka pohjautuu pitkälti 4 luvussa olevaan avainhenkilötoimintoja koskevaan testiin. Kuitenkaan 5 luku ei perustu pelkästään tähän testiin, koska rahoitustulojen hankkiminen on pääasiassa pääomaintensiivistä toimintaa, joka ei välttämättä aina edellytä avainhenkilötoimintojen läsnäoloa.

(29) Näin ollen 5 luku sisältää seuraavat testit maksun piiriin kuuluvien tulojen yksilöimiseksi kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen osalta: — Ensinnäkin, ulkomaisen väliyhteisön kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen katsotaan täyttävän CFC-maksun määräytymisperusteet siltä osin kuin ne ovat peräisin varoista ja riskeistä, joihin liittyen mitkä tahansa olennaisista avainhenkilötoiminnoista (28) suoritetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa (TIOPA-lain 371EB jakso). CFC-sääntöjen yleisen logiikan mukaisesti perustelu CFC-maksun soveltamiselle tässä tapauksessa on, että Yhdistyneen kuningaskunnan olisi voitava verottaa tuloja, jotka on saatu Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitetun toiminnan ansiosta (29). — Toiseksi, vaihtoehtoisessa testissä tarkastellaan, kuinka lainat tai talletukset, joista kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot ovat peräisin, on rahoitettu. Tässäkin tapauksessa, avainhenkilötoimintojen suorittamispaikasta riippumatta, kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen katsotaan täyttävän CFC-maksun määräytymisperusteet siltä osin kuin niitä rahoitetaan asiaankuuluvista Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevista varoista (TIOPA-lain 371EC jakso). Asiaankuuluvat Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevat varat ovat varoja, jotka edustavat ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyviä pääomia” (30) tai ovat johdettavissa niistä suoraan tai välillisesti. Perustelu CFC-maksun soveltamiselle tässä tapauksessa on, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä pääomista saatavien passiivisten menojen ei pitäisi välttyä verotukselta Yhdistyneessä kuningaskunnassa sitä kautta, että ne vain yksinkertaisesti kohdennetaan ulkomaiselle väliyhteisölle.

(30) Nämä kaksi testiä ovat keskenään vaihtoehtoisia, mikä tarkoittaa, että kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen katsotaan täyttävän CFC-maksun määräytymisperusteet, jos ne läpäisevät joko ensimmäisen tai toisen testin. 5 luvussa on myös kaksi muuta vaihtoehtoista testiä, jotka on kohdistettu erityisesti tunnistettuihin verotukseen liittyvien järjestelyjen tyyppeihin. Jos kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot läpäisevät nämä kaksi erityistestiä, CFC-maksua sovelletaan, vaikka niihin ei liittyisi Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettavaa avainhenkilötoimintoa tai Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvää pääomaa (31).

2.1.4 Kaupankäynnistä saatavista rahoitustuloista perittävä CFC-maksu

(31) Ulkomaisen väliyhteisön kaupankäynnistä saatavien rahoitustulojen, jotka ovat tavallisesti tuloja aktiivisesta pankki- tai vakuutustoiminnasta, katsotaan täyttävän CFC-maksun määräytymisperusteet, jos ne läpäisevät 4 luvussa säädetyn yleisen avainhenkilötoimintoja koskevan testin ja lisäksi jos ne läpäisevät 6 luvussa säädetyn erityistestin (32).

(32) 6 luvussa säädetyssä testissä ei eroteta kaupankäynnistä saatavia rahoitustuloja, jotka ovat peräisin yritysten välisistä rahoitustoimista, ja rahoitustuloja, jotka ovat peräisin toimista sellaisten osapuolten kanssa, jotka eivät ole etuyhteydessä yrityksiin. Monikansalliset konsernit usein keskittävät rahoitustoimintonsa varainhallintayrityksiin. Tällaisten yritysten toiminnot voidaan katsoa kaupankäynniksi rahoituspalveluilla, joten tästä kaupankäynnistä saatavat tulot kuuluisivat 4 ja 6 luvun (kaupankäynnistä saatavat rahoitustulot) soveltamisalaan pikemmin kuin 5 ja 9 luvun (kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot) soveltamisalaan (33). Kuitenkin jos ulkomainen väliyhteisö on konsernin varainhallintayritys (34), se voi valita, että sen kaupankäynnistä saatavia rahoitustuloja kohdellaan kaupankäynnin ulkopuolisina rahoitustuloina (ilmoittamalla Yhdistyneen kuningaskunnan veroviranomaiselle) (35). Jos väliyhteisö valitsee näin, 5 lukua sovelletaan sen määrittämiseksi, kuuluvatko kaupankäynnin ulkopuolisiksi rahoitustuloiksi katsottavat tulot CFC-maksun piiriin ja onko maksuvelvollinen yksikkö oikeutettu hakemaan 9 luvussa säädettyä poikkeusta.

2.2 Riidanalainen toimenpide: konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus

(33) Sitä, peritäänkö ulkomaisen väliyhteisön kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista CFC-maksua ja miltä osin maksu peritään, ei määritetä ainoastaan 5 luvussa säädetyn testin perusteella. 9 luvussa säädetään, että jos ulkomainen väliyhteisö saa kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja, jotka täyttävät 5 luvussa säädetyt ehdot, CFC-maksun laskemisessa voidaan soveltaa osittaista (75 prosenttia) tai täysimääräistä (jopa 100 prosenttia) vapautusta sellaisten kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen osalta, jotka on saatu konserniin kuuluvalle ulkomaiselle yritykselle annetusta lainasta. Tästä säännöksestä käytetään jäljempänä tässä päätöksessä nimitystä ’konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus’ tai ’riidanalainen toimenpide’.

(34) Konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta sovelletaan vain 5 luvussa tarkoitettuihin tuloihin. Poikkeus tarkoittaa, että 5 luvun maksun määräytymistä koskevat säännökset korvataan mekaanisella säännöllä, jonka mukaan CFC-maksu on 25 prosenttia kaupankäynnin ulkopuolisista tuloista, jotka ovat peräisin ehdot täyttävistä lainasuhteista (36) (osittainen, 75 prosentin vapautus), tai tietyissä olosuhteissa 0 prosenttia tällaisista tuloista (täysi vapautus). Oletusarvoinen sääntö on osittainen vapautus. Jos asiaankuuluva laina on rahoitettu niin sanotuista ehdot täyttävistä resursseista (37), ulkomainen väliyhteisö on oikeutettu jopa 100 prosentin vapautukseen asiaankuuluvien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen osalta. Lisäksi loppuosa asiaankuuluvista kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista, jotka edelleen täyttäisivät CFC-maksun määräytymisperusteet riippuen siitä, onko vapautus osittainen vai täysimääräinen, voidaan silti vapauttaa kokonaan CFC-maksusta niin sanotun vastaavan koron säännön (38) perusteella.

(35) Yhdistyneen kuningaskunnan vero- ja tulliviranomaisen (39) ohjeissa olevissa 9 lukua koskevissa johdantokommenteissa todetaan, että 9 luvussa säädetyt kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja koskevat poikkeukset on otettu käyttöön varojen fungibiliteetista monikansallisessa konsernissa aiheutuvien vaikeiden kysymysten käsittelemiseksi (40). Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat selittäneet, että huomioon otettavien tulojen 25 prosentin aste (75 prosentin vapautus) perustuu olettamaan, että verohyvitysten puuttuessa kokonaan pääomalla rahoitettavaa ulkomaista väliyhteisöä, joka saa kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja, rahoitettaisiin Yhdistyneestä kuningaskunnasta aiempaa enemmän velalla ja vähemmän pääomalla, minkä johdosta rahoitustulot lisääntyisivät Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen emoyhtiön tasolla (41). Poikkeuksen prosenttiosuudesta on keskusteltu Yhdistyneen kuningaskunnan liike-elämän edustajien kanssa uudistetun CFC-järjestelmän laatimisen aikana. Kuulemisen pöytäkirjoista käy ilmi, että alun perin harkittiin 50 prosentin vapautusta (jolloin tosiasiallinen veroaste olisi 10 prosenttia). Liike-elämän edustajat vaativat suurempaa, 75 prosentin vapautusta, jolloin tosiasiallinen veroaste on 2–6 prosenttia (42).

(36) Riidanalaista toimenpidettä sovelletaan vain sellaisiin kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, jotka ulkomainen väliyhteisö saa lainoista konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, jotka ovat saman Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen määräysvallassa kuin ulkomainen väliyhteisö. Tällaisia lainasuhteita kutsutaan ”ehdot täyttäviksi lainasuhteiksi” (43). Konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus toimii korvikemuuttujana ehdot täyttävän lainasuhteen rahoituksen yhteydelle Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jotta monikansallisten konsernien ei tarvitse jäljittää konsernin rahoitusjärjestelyjen täsmällistä lähdettä tai historiaa eikä sitä, missä määrin ne on hoidettu Yhdistyneessä kuningaskunnassa (44).

(37) Tekemällä 9 luvun mukaisen hakemuksen yhtiöveroarvioinnissaan kaikki mahdollisesti maksuvelvolliset yksiköt, joiden määräysvallassa on ulkomainen väliyhteisö, joka saa kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja lainasta, johon ehdot täyttävä lainasuhde perustuu, voivat valita 9 luvun erityissääntöjen soveltamisen 5 luvun yleisten sääntöjen sijasta edellyttäen, että ulkomainen väliyhteisö läpäisee liiketoimintatiloja koskevan testin. Testissä edellytetään, että ulkomaisella väliyhteisöllä on alueella, jolle se on sijoittautunut verotuksen näkökulmasta, käytössään toimitilat, joissa on (tai on määrä olla) henkilöstöä, joita käytetään kohtuullisen pysyväisluonteisesti ja joissa harjoitetaan kaikkea tai pääosaa ulkomaisen väliyhteisön toiminnasta kyseisellä alueella (45).

2.3 Muutokset Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöihin

(38) Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti 6 päivänä heinäkuuta 2018, että vuosien 2018–2019 finanssilaki sisältäisi muutoksia CFC-sääntöihin neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (46), jäljempänä ’veronkiertodirektiivi’, täytäntöön panemiseksi. Muutokset koskevat ensinnäkin määräysvallan määritelmää, joka vaikuttaa kaikkiin CFC-maksun piiriin kuuluviin tuloihin, ja toiseksi avainhenkilötoimintojen suorittamista Yhdistyneessä kuningaskunnassa konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen soveltamiseksi kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin. Ensimmäinen muutos on siten yleisluonteisempi, mutta toinen muutos vaikuttaa erityisesti riidanalaisen toimenpiteen soveltamisalaan.

(39) Toisella muutoksella rajoitetaan mahdollisuutta konsernirahoitukseen sovellettavaan poikkeukseen niin, että maksuvelvolliset yksiköt eivät enää voi hakea 5 luvun soveltamisen sijasta poikkeusta 9 luvun mukaisesti sellaisten kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen osalta, jotka ovat peräisin ehdot täyttävistä lainasuhteista, jos kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot on saatu varoista ja riskeistä, joiden kannalta olennaiset avainhenkilötoiminnot on suoritettu Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Nämä muutokset vahvistettiin osana vuoden 2019 finanssilakia (47) 20 jakson (”Controlled foreign companies: finance company exemption and control”) 2 kohdassa, ja ne tulivat voimaan 1 päivänä tammikuuta 2019.

2.4 Kansainvälinen ja EU:n viitekehys

(40) Useat maat ovat ottaneet käyttöön CFC-sääntöjä sen estämiseksi, että verovelvolliset kiertävät tai lykkäävät veroja siirtämällä tuloja kevyesti verotettaviin ulkomaisiin tytäryhtiöihin. Kaikissa CFC-säännöissä säädetään tiettyjen ulkomaille sijoittautuneiden yhteisöjen tulojen verottamisesta verotuksellisesti maahan sijoittautuneiden ulkomaille sijoittautuneen yhteisön osakkeenomistajien tasolla tietyissä tilanteissa. Varsinaisissa toimintasäännöissä voi kuitenkin olla merkittäviä eroja eri maiden välillä (48), koska säännöt ja niihin liittyvät perusteet on sovitettava yhteen sen kansallisen yhtiöverojärjestelmän kanssa, johon ne kuuluvat, ja lisäksi niissä on otettava huomioon kyseisen maan veropolitiikan tavoitteet.

2.4.1 OECD:n ohjeet (BEPS-hanke)

(41) Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö, jäljempänä ’OECD’, toteaa veropohjan rapautumista ja voitonsiirtoja koskevassa toimintasuunnitelmassaan (49), että monissa maissa on otettu käyttöön CFC-sääntöjä yhteen veropohjan rapautumista ja voitonsiirtoja, jäljempänä ’BEPS’, koskevia huolenaiheita aiheuttavaan tekijään puuttumiseksi. Tämä tekijä on mahdollisuus luoda emoyhtiön määräysvaltaan kuuluvia ulkomaille sijoittautuneita verovelvollisia ja kierrättää maahan sijoittautuneen yrityksen voittoja ulkomaille sijoittautuneen tytäryhtiön kautta. Kolmatta toimenpidettä koskevassa BEPS-loppukertomuksessa CFC-sääntöjen käytöstä (50) annetaan OECD:n jäsenvaltioille ja muille valtioille suosituksia vaikuttavien CFC-sääntöjen suunnitteluun. Kertomus laadittiin sen varmistamiseksi, että lainkäyttöalueilla, joilla päätetään soveltaa CFC-sääntöjä, voidaan soveltaa sääntöjä siten, että verovelvollisia tosiasiallisesti estetään siirtämästä tuloja ulkomaisiin tytäryhtiöihin verojen välttämiseksi. Kertomuksessa mainitaan Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-säännöt esimerkkinä säännöistä, joissa kuhunkin varojen erään liittyvän konsernin avainhenkilötoiminnon yksilöinnissä käytetään OECD:n kehittämiä käsitteitä sääntöjen soveltamisalan määrittämiseksi (51).

2.4.2 Veronkiertodirektiivi

(42) Unionin tasolla neuvosto antoi 12 päivänä heinäkuuta 2016 veronkiertodirektiivin (52). Direktiivin johdanto-osassa viitataan nimenomaisesti loppuraportteihin OECD:n 15 BEPS-toimenpiteestä ja 8 päivänä joulukuuta 2015 annettuihin neuvoston päätelmiin, joissa korostettiin, että unionin tasolla on löydettävä yhteisiä mutta joustavia, OECD:n BEPS-suositusten kanssa sopusoinnussa olevia ratkaisuja. Johdanto-osassa todetaan myös seuraavaa: ”Ulkomaisia väliyhtiöitä koskevista säännöistä seuraa, että kevyesti verotetun määräysvallassa olevan tytäryhtiön tulo uudelleenkohdennetaan sen emoyhtiölle. Emoyhtiöstä tulee sitten verovelvollinen tämän sille kohdennetun tulon osalta siinä valtiossa, jossa sen verotuksellinen kotipaikka on. Kyseisen valtion poliittisista prioriteeteista riippuen ulkomaisia väliyhtiöitä koskevat säännöt voivat koskea koko kevyesti verotettua tytäryhtiötä, tiettyjä tulolajeja tai vain keinotekoisesti tytäryhtiölle ohjattua tuloa.”

(43) Varsinainen ulkomaisia väliyhteisöjä koskeva sääntö vahvistetaan veronkiertodirektiivin 7 artiklassa, ja siinä annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus valita kahden erityyppisen väliyhtiöitä koskevan säännön välillä. Direktiivin 7 artiklan 1 kohtaan, 2 kohdan a alakohtaan ja 3 kohtaan sisältyvässä tavanomaisessa säännössä luetellaan tulotyypit, joita olisi verotettava väliyhteisöjä koskevan säännön perusteella, jos niitä verotetaan kevyesti. Direktiivin 7 artiklan 1 kohtaan, 2 kohdan b alakohtaan ja 4 kohtaan sisältyy vaihtoehtoinen, avainhenkilötoimintoihin perustuva sääntö. Sen mukaan CFC-maksua sovelletaan ulkomaisen väliyhteisön tuloihin, jotka syntyvät siinä jäsenvaltiossa, jossa määräysvaltaa käytetään, suoritetuista avainhenkilötoiminnoista (53).

(44) Asian kannalta merkityksellisimmät 7 artiklan säännökset ovat seuraavat: ”7 artikla Ulkomaisia väliyhtiöitä koskeva sääntö 1. Verovelvollisen jäsenvaltion on kohdeltava […] yksikköä […] ulkomaisena väliyhtiönä, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: […] 2. Kun yksikköä […] käsitellään ulkomaisena väliyhtiönä 1 kohdan mukaisesti, verovelvollisen jäsenvaltion on sisällytettävä veropohjaan a) yksikön jakamattomat tulot tai kiinteän toimipaikan tulot, jotka kertyvät seuraavista luokista: i) korot tai muut rahoitusvaroista saatavat tulot; (…) Tätä alakohtaa ei sovelleta, jos asiaan liittyvistä tosiseikoista ja olosuhteista käy ilmi, että ulkomainen väliyhtiö harjoittaa merkittävää taloudellista toimintaa, johon liittyy henkilöstöä, laitteita, varoja ja tiloja. (…) tai b) ne yksikön tai kiinteän toimipaikan jakamattomat tulot, jotka syntyvät epäaidoista järjestelyistä, joiden keskeisenä tarkoituksena on veroedun saaminen. Tätä alakohtaa sovellettaessa järjestelyä tai järjestelyjen sarjaa pidetään epäaitona, siltä osin kuin yksikkö tai kiinteä toimipaikka ei omistaisi niitä varoja tai ei olisi ottanut niitä riskejä, joista se saa tulonsa kokonaan tai osittain, jollei yksikkö olisi sellaisen yrityksen määräysvallassa, jossa suoritetaan avainhenkilötoiminnot, jotka ovat olennaisia kyseisten varojen ja riskien kannalta sekä välttämättömiä väliyhtiön tulonmuodostukselle. 3. Jos verovelvollisen veropohja lasketaan jäsenvaltion sääntöjen mukaan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti, jäsenvaltio voi päättää olla kohtelematta yksikköä tai kiinteää toimipaikkaa ulkomaisena väliyhtiönä 1 kohdan mukaisesti, jos enintään kolmannes yksikölle tai kiinteälle toimipaikalle kertyvistä tuloista kuuluu johonkin 2 kohdan a alakohdan mukaisista luokista. Jos verovelvollisen veropohja lasketaan jäsenvaltion sääntöjen mukaan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti, jäsenvaltio voi päättää olla kohtelematta rahoitusalan yrityksiä ulkomaisina väliyhtiöinä, jos enintään kolmannes yksikölle 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista luokista kertyvistä tuloista on peräisin liiketoimista verovelvollisen tai siihen etuyhteydessä olevien yritysten kanssa. (…)”

2.5 Poikkeuksen soveltamisala

(45) Konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus on ollut voimassa 1 päivästä tammikuuta 2013 lähtien. Konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta voivat hyödyntää Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneet yhtiöverovelvolliset – tai maksuvelvolliset yksiköt –, joiden määräysvaltaan kuuluu ulkomainen väliyhteisö, joka saa ehdot täyttävästä lainasuhteesta syntyviä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja, ja jotka ovat yhtiöveroilmoituksessaan hakeneet 9 luvun soveltamista edellä mainituista tuloista perittävän CFC-maksun laskemiseen sen sijasta, että CFC-maksu laskettaisiin 5 luvun sääntöjen perusteella. Nämä verovelvolliset ovat osa monikansallista konsernia, johon kuuluu vähintään Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunut maksuvelvollinen yksikkö, ulkomainen väliyhteisö ja ulkomainen tytäryhtiö, jota rahoitetaan ehdot täyttävän lainasuhteen kautta ja joka myöskin kuuluu maksuvelvollisen yksikön määräysvaltaan. Kuten johdanto-osan 39 kappaleessa todetaan, 1 päivästä tammikuuta 2019 alkaen poikkeusta ei enää sovelleta kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, joiden kannalta olennaiset avainhenkilötoiminnot suoritetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

(46) Poikkeukseen ei liity pakollista etukäteishyväksyntää tai etukäteisselvitystä koskevaa menettelyä. Yhdistyneen kuningaskunnan verolainsäädännön oikeaa tulkintaa koskevaa ei-lakisääteistä selvityspalvelua voidaan käyttää myös CFC-sääntöjen yhteydessä. Komissio pyysi luetteloa ei-lakisääteisistä selvityksistä liittyen uudistettuihin CFC-määräyksiin, joita Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset olivat antaneet uudistettujen CFC-sääntöjen käyttöönoton ja 31 päivän maaliskuuta 2014 välisenä aikana, ja luettelo toimitettiin komissiolle. Luettelossa oli sekä tilanteita, joissa maksuvelvollinen yksikkö pyysi ei-lakisääteistä selvitystä 9 luvun mukaisesta hakemuksesta, jolla haettiin joko osittaista tai täysimääräistä vapautusta, että tulkintaan liittyviä tapauksia, jotka liittyivät muihin Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen näkökohtiin, kuten yhteisötason poikkeuksen soveltamiseen. Muiden HMRC:n antamien selvitysten tapaan näissä selvityksissä annetaan neuvontaa, jos jonkin säännöksen tulkinnasta on aidosti epävarmuutta.

3. SYYT MENETTELYN ALOITTAMISEEN

(47) Komissio päätti aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn, koska sen alustavan näkemyksen mukaan konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus oli SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea ja se epäili konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen yhteensopivuutta sisämarkkinoiden toiminnan kanssa.

(48) Komission alustavan näkemyksen mukaan konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus oli neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (54) 1 artiklan d alakohdassa tarkoitettu tukiohjelma, koska sen myötä monikansallisiin konserneihin kuuluvat Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneet yritykset vapautettiin ilman muita vaadittavia täytäntöönpanotoimenpiteitä CFC-maksusta, joka olisi muuten peritty näiden yritysten määräysvaltaan kuuluvien ulkomaisten väliyhteisöjen saamista tietyistä kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista.

(49) Komission alustavan näkemyksen mukaan riidanalainen toimenpide mahdollisti valikoivan edun antamisen. Komissio katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus muodosti poikkeuksen Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-säännöistä (jotka komissio katsoi tässä tapauksessa viitejärjestelmäksi), koska sillä vapautettiin osa kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista CFC-maksusta.

(50) Tämän lisäksi komission alustavan näkemyksen mukaan riidanalaisen toimenpiteen myötä annettu etu oli valikoiva, koska sitä oli mahdollista soveltaa vain toimijoihin, jotka suorittavat rahoitustoimia, joihin liittyy etuyhteydessä oleva ulkomainen velallinen, eikä sitä ollut mahdollista soveltaa toimijoihin, jotka suorittavat muita rahoitustoimia, joihin liittyy joko etuyhteydessä olevia Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneita velallisia tai velallisia, jotka ovat Yhdistyneeseen kuningaskuntaan tai ulkomaille sijoittautuneita kolmansia osapuolia, vaikka ne kaikki vaikuttivat olevan toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen tavoitteen kannalta.

(51) Komission alustavan näkemyksen mukaan konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta ei myöskään voitu perustella Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen luonteella tai yleisellä rakenteella, koska komission mukaan ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen kohdalla tulojen keinotekoisen siirtämisen riski ei ollut pienempi verrattuna muuntyyppisiin kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen tavoite huomioon ottaen. Komissio katsoi, että riidanalainen toimenpide ei vaikuttanut välttämättömältä loogisen tai laillisen päämäärän saavuttamiseksi, ja vaikka se olisi välttämätön, komissio ei katsonut sen olevan oikeasuhteinen.

(52) Kun kaikki muut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa olevat ehdot täyttyivät, komission alustavan päätelmän mukaan konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus oli valtiontukea. Koska Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät esittäneet perusteluja sen puolesta, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia voitaisiin soveltaa, ja ottaen huomioon toimenpiteen toimintatukimaisen luonteen komissio epäili toimenpiteen yhteensopivuutta sisämarkkinoiden toiminnan kanssa. Siksi se päätti aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn kyseisen toimenpiteen osalta.

4. YHDISTYNEEN KUNINGASKUNNAN HUOMAUTUKSET

(53) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät yhdy huolenaiheisiin, jotka komissio esitti menettelyn aloittamispäätöksessään. Viranomaiset esittävät 15 päivänä tammikuuta 2018 päivätyssä aloittamispäätöstä koskevassa vastauskirjeessään seuraavat neljä perustelua näkemykselleen, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus ei ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea: a) Konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus ei suosi mitään yrityksiä eikä ole etu. Sen tarkoituksena on muodostaa yhtiöveropohjan rajat määrittelemällä keinotekoisesti siirretyt tulot sen sijasta, että myönnettäisiin poikkeuksia jo vakiintuneesta veropohjasta. b) Asiaankuuluvan viitejärjestelmän pitäisi olla Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmä (55). c) Konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus ei ole poikkeus viitejärjestelmästä, koska sen perusteella ei tehdä eroa sellaisten taloudellisten toimijoiden välille, jotka ovat viitejärjestelmän tavoitteiden kannalta tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavassa asemassa. d) Jos konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus on poikkeus viitejärjestelmästä, poikkeus on perusteltavissa kyseisen viitejärjestelmän perus- ja pääperiaatteilla. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat lisää perusteluja 22 päivänä maaliskuuta 2018 päivätyssä kirjeessään, huomautuksia asianomaisten osapuolten vastauksista 23 päivänä helmikuuta 2018 päivätyssä kirjeessään ja lisäselvennyksiä CFC-sääntöjensä soveltamisesta rahoitustuloihin 3 päivänä heinäkuuta 2018 päivätyssä kirjeessään.

4.1 Edun olemassaoloa koskevat huomautukset

(54) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus ei paranna yrityksen rahoitusasemaa alentamalla maksuja, jotka tavallisesti sisältyisivät sen talousarvioon, tai alentamalla veroja, jotka tavallisesti perittäisiin, eikä sillä näin ollen anneta valikoivaa etua yritykselle. Viranomaiset toteavat, että vuoden 2013 yhtiöverouudistuksessa verojärjestelmän alueellista luonnetta vahvistettiin, mikä tarkoittaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolelle sijoittautuneen yrityksen tuloja ei yleensä veroteta Yhdistyneessä kuningaskunnassa (paitsi jos maassa on kiinteä toimipaikka) ja että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelta yritykseltä ei yleensä peritä veroa sen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan (tai sen ulkopuolelle) sijoittautuneiden tytäryhtiöiden tuloista. CFC-järjestelmä on jatkoa näille perusperiaatteille. Sen tarkoituksena on periä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelta yritykseltä vero sen ulkomaille sijoittautuneiden tytäryhtiöiden tuloista, mikäli nämä tulot on keinotekoisesti siirretty Yhdistyneestä kuningaskunnasta.

(55) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan CFC-järjestelmän tarkoituksena on suojata maan yhtiöveropohjaa, minkä vuoksi se, mitä keinotekoisella siirtämisellä Yhdistyneestä kuningaskunnasta tarkoitetaan, riippuu välttämättä sitä, mitä Yhdistyneen kuningaskunnan mielestä veropohjaan olisi sisällyttävä, edellyttäen että määritelmä on unionin oikeuden mukainen.

(56) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat, että 5 luvussa yhdessä 9 luvun kanssa määritellään CFC-järjestelmän soveltamisala yksilöimällä kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot, jotka katsotaan keinotekoisesti siirretyiksi. 5 luvussa vahvistetaan lähtötason suodattimet sellaisten kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen yksilöimiseksi, jotka on mahdollisesti siirretty keinotekoisesti, ja 9 luvussa varmistetaan, ettei maksun piiriin kuulu tuloja, joiden olisi lisäperusteiden perusteella kohtuutonta katsoa olevan keinotekoisesti siirrettyjä.

(57) Konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen piiriin kuuluvia tuloja ei Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan näin ollen katsota keinotekoisesti siirretyiksi tuloiksi. Tämä tarkoittaa, että niihin sovelletaan yhtiöverojärjestelmän yleisiä periaatteita ja ulkomaille sijoittautuneen tytäryhtiön saamia tuloja ei pitäisi verottaa. Näiden tulojen verottamatta jättäminen ei siten ole etu.

(58) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset myös muistuttavat, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi asiassa Sanierungsklausel (56), että sellainen vapautus veronkierron vastaisesta säännöksestä, joka ei ole yhteneväinen säännöksen tavoitteen kanssa, on poikkeus. Viranomaisten mukaan konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus ei kuitenkaan ole tällainen poikkeus, koska sillä ei vapauteta tiettyjä taloudellisia toimijoita CFC-järjestelmän soveltamisesta vaan pikemminkin sen avulla määritetään, katsotaanko konsernin sisäisistä lainoista saatavat tulot keinotekoisesti siirretyiksi Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja miltä osin. Näin ollen poikkeus on Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan johdonmukainen CFC-järjestelmän tavoitteen kanssa.

4.2 Valikoivuutta koskevat huomautukset

4.2.1 Viitejärjestelmänä pitäisi olla Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmä

(59) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät ole samaa mieltä menettelyn aloittamispäätöksessä esitetystä komission kannasta, jonka mukaan viitejärjestelmä on Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmä, vaan niiden mukaan oikea viitejärjestelmä on Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmä. Viranomaiset toteavat, että CFC-järjestelmän tarkoitus ja rakenne ovat ymmärrettävissä vain koko Yhdistyneen kuningaskunnan yritysten tuloverotusta koskevan lähestymistavan viitekehyksessä.

(60) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan on ensiarvoisen tärkeää ymmärtää yritystuoton määritelmä, myös erilaisten tulo- ja menolajien kohtelu ja niiden tunnistamisen ajoitus, maan laajemmassa yhtiöverojärjestelmässä niiden väärinkäyttömahdollisuuksien ymmärtämiseksi, joilta CFC-järjestelmä on suunniteltu suojaamaan.

(61) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset kuvaavat, että CFC-järjestelmä on vain yksi useista veronkierron vastaisista toimenpiteistä, joilla pyritään suojaamaan maan veropohjaa, ja että Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmässä käytetty lähestymistapa konsernin sisäisen liiketoiminnan hinnoitteluun ja järjestelmän sisältämät laajemmat veropohjan suojelutoimenpiteet, kuten siirrettyjen tulojen verotusta ja verokohtelun eroavaisuuksia koskevat säännöt, muodostavat tärkeän viitekehyksen sen ymmärtämiselle, että CFC-järjestelmä on yksi osa Yhdistyneen kuningaskunnan puolustautumista tulojen keinotekoiselta siirtämiseltä.

(62) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan maan yhtiöverojärjestelmän taustalla olevien laajempien näkökohtien käsittäminen auttaa ymmärtämään CFC-sääntöjen yksityiskohtaisempaa rakennetta. Näihin näkökohtiin kuuluu tarve hallittavissa olevalle järjestelmälle, jolla saavutetaan oikeasuhteisia tuloksia erityyppisten yritysten osalta Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmän puitteissa ja joka on myös perusvapauksia koskevan unionin oikeuden mukainen (57).

(63) Mikäli viitejärjestelmäksi otetaan CFC-järjestelmä, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan CFC-järjestelmän tavoite on määritettävä suhteessa yhtiöverojärjestelmään, jonka sisällä se toimii. Tässä tapauksessa itse CFC-järjestelmän tavoite voidaan määritellä niin, että ”unionin oikeuden mukaisella hallittavissa olevalla säännöstöllä suojataan Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöveropohjaa siten, että pyritään yksilöimään ja saattamaan Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksen piiriin sellaiset tulot, joiden voidaan kohtuudella katsoa olevan siirretty keinotekoisesti Yhdistyneestä kuningaskunnasta” (58).

4.2.2 Konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus ei ole poikkeus

(64) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan 9 luvussa vahvistettu konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus ei ole etu, joka on lähtökohtaisesti valikoiva, sillä perusteella, että sillä ei kohdella eri tavoin taloudellisia toimijoita, jotka ovat viitejärjestelmän tavoitteiden kannalta toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa.

(65) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset vertaavat tilannetta, jota konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus koskee eli jossa ulkomainen väliyhteisö saa kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja ehdot täyttävästä lainasuhteesta, tilanteisiin, joita konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus ei koske ja joissa ulkomaiset väliyhteisöt saavat kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja lainoista Yhdistyneeseen kuningaskuntaan yhteydessä oleville osapuolille tai kolmansille osapuolille.

(66) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset katsovat, että nämä passiivisen lainanannon kolme tyyppiä, eli ehdot täyttävät lainasuhteet, lainat Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneille sidososapuolille (joita viranomaiset kutsuvat ketjun alkupään lainoiksi (upstream loans)) ja lainat kolmansille osapuolille (joita viranomaiset kutsuvat rahalippaiksi (money boxes)), ovat perustavanlaatuisesti erilaisia tilanteita, joissa on erilaiset mahdollisuudet veronkierrolle ja erilaiset keinotekoisen siirtämisen riskit, minkä vuoksi ne eivät oikeudellisesti ja tosiasiallisesti vastaa toisiaan.

(67) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset katsovat, että lainoille Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneille sidososapuolille ja lainoille kolmansille osapuolille ei selvästikään ole kaupallista perustetta ja että ne ovat ilmeinen osoitus keinotekoisesta siirtämisestä (59). Tilanne ei ole yhtä ilmeinen ehdot täyttävien lainasuhteiden kohdalla, koska niille voi konsernin sisäistä ulkomaista lainanantoa harjoittavien rahoitusyhtiöiden kohdalla olla selvempi kaupallinen peruste ja joiden osalta voi olla vaikeampaa osoittaa objektiivisesti, että järjestelyihin liittyy tulojen keinotekoista siirtämistä. Tämän perusteella Yhdistynyt kuningaskunta katsoo, että nämä kolme lainanannon tyyppiä eivät ole tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavissa (60).

(68) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset myös muistuttavat, että komissio on aiemmin Alankomaiden groepsrentebox-tukiohjelmaa (61) ja Unkarin konserninsisäisiä korkomaksuja koskevaa verojärjestelmää (62) koskevissa päätöksissään todennut, että keskenään etuyhteydessä olevilta konserniyrityksiltä ja kolmansia osapuolia olevilta yrityksiltä saatavien korkomaksujen välillä on eroja (63).

(69) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät yhdy komission näkemykseen siitä, että suurimman verotukseen liittyvien järjestelyjen riskin katsotaan yleisesti liittyvän yritysten välisiin suhteisiin etenkään sellaisten rahoitusjärjestelyjen osalta, joissa hyödynnetään velkaa ja pääomaa koskevan sääntelyn katvealueita. Viranomaisten mukaan konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus on osoitus Yhdistyneen kuningaskunnan poliittisesta päätöksestä olla puuttumatta ulkomaisten tulojen keinotekoiseen siirtämiseen. Komission tunnistama erilainen kohtelu olisi näin ollen Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen tavoitteen mukaista. Viranomaiset muistuttavat, että CFC-järjestelmää sovelletaan vain tulojen keinotekoiseen siirtämiseen Yhdistyneestä kuningaskunnasta, ei konsernin ulkomaisten korkomaksujen keinotekoiseen siirtämiseen, josta ei aiheudu haittaa Yhdistyneelle kuningaskunnalle.

4.2.3 Perusteleminen viitejärjestelmän perus- ja pääperiaatteilla

(70) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat, että jos konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus on poikkeus, se on perusteltavissa yhtiöverojärjestelmän ja CFC-järjestelmän perus- ja pääperiaatteilla eli tulojen keinotekoisen Yhdistyneestä kuningaskunnasta siirtämisen estämisellä vankan, hallittavissa olevan ja unionin oikeuden mukaisen järjestelmän avulla.

(71) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset korostavat, että 9 luku perustuu mekaaniseen testiin, jolla varmistetaan yhtäläisesti se, että puututaan asianmukaisesti vain korkean riskin tapauksiin erilaisten verovelvollisten keskuudessa, ja myös se, ettei järjestelmän piiriin oteta ylimääräisiä tuloja perusvapauksia koskevan unionin oikeuskäytännön vastaisesti. Viranomaiset toteavat, että unionin tuomioistuimen sijoittautumisvapautta koskevan oikeuskäytännön ja erityisesti asian Cadbury Schweppes (64) mukaan CFC-maksua ei voida periä sellaisista ulkomaisista tytäryhtiöistä, joilla on aitoa kaupallista toimintaa. Viranomaiset toteavat, että mekaaniset testit ja kiinteät prosenttiosuudet on asetettu sellaiselle tasolle, jolla varmistetaan, ettei järjestelmän piiriin oteta ylimääräisiä tuloja. Viranomaiset katsovat, että tämä tasapaino on selvästi kansainvälisesti hyväksytyn käytännön ja erityisesti kolmatta toimenpidettä koskevan BEPS-kertomuksen mukainen.

(72) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan tämä lähestymistapa näkyy 5 ja 9 luvussa siten, että niissä käytetään erityisiä kriteerejä erilaisten järjestelyjen Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjaan aiheuttaman riskin ja vaikutuksen erittelemiseksi ja mekaanista lähestymistapaa erityyppisten verovelvollisten veronkiertoa koskevien riskien käsittelyssä. Tällä lähestymistavalla saadaan perusteltuja arvioita keinotekoisesti siirrettyjen tulojen määrästä järjestelyissä, joissa määrää on vaikea määrittää tai joissa on välttämättä tehtävä subjektiivisia päätelmiä eri vaihtoehdoista. Viranomaisten mukaan konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen 75 prosentin vapautusasteella ja 25 prosentin huomioonottamisasteella varmistetaan asianmukainen tasapaino.

5. ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET

(73) Huomautuksia esitti kahdeksan asianomaista osapuolta. The Law Society of England and Wales toimitti huomautuksensa 19 päivänä joulukuuta 2017. Joseph Hage Aaronson LLP toimitti huomautuksensa 21 päivänä joulukuuta 2017. Neljä asianomaista osapuolta, jotka pyysivät, ettei niiden nimiä julkaista, toimitti huomautuksensa 22 päivänä joulukuuta 2017. Samana päivänä huomautuksensa toimitti myös Ernst & Young LLP. Viimeisenä Vodafone Group plc toimitti huomautuksensa menettelyn aloittamispäätöksestä 2 päivänä tammikuuta 2018. Asianomaiset osapuolet ovat joko yrityksiä, jotka ovat soveltaneet konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta viime vuosina, tai veroneuvontayrityksiä, jotka neuvovat asiakkaita Yhdistyneessä kuningaskunnassa kansainvälisissä verotusasioissa, myös riidanalaisen toimenpiteen soveltamisessa, ja yhdessä tapauksessa asianomainen osapuoli on Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivia oikeusalan ammattilaisia edustava kansallinen järjestö.

(74) Sisällöllisesti suurin osa asianomaisten osapuolten huomautuksista myötäilee Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten esittämiä perusteluja. Tässä osassa esitetään tiivistettynä asianomaisten osapuolten esittämät perustelut, jotka poikkeavat Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten esittämistä perusteluista.

5.1 Huomautukset viitejärjestelmän valinnasta

(75) Useat asianomaiset osapuolet olivat yhtä mieltä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa siitä, että viitejärjestelmä on koko Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmä, koska CFC-säännöt ovat erottamaton ja välttämätön osa maan yhtiöverosäännöksiä, joita sovelletaan kaikkiin konserneihin, joilla on ulkomaisia tytäryhtiöitä.

(76) Joseph Hage Aaronson LLP:n mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-säännöt ovat oikea viitejärjestelmä, mutta se katsoi, että säännöillä on useita yhteenpunoutuneita tavoitteita: veronkierron ehkäiseminen, sääntöjen soveltamisalan rajaaminen keinotekoiseen toimintaan ulkomailla ja toimivan järjestelmän luominen. 5 ja 9 luku toimivat hyvin yhteen toinen toistaan tasapainottaen näiden yhteenpunoutuneiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Osa asianomaisista osapuolista katsoi, että jos CFC-järjestelmä on oikea viitejärjestelmä, vertailukohta tai yleinen sääntö keinotekoisesti siirrettyjen tulojen yksilöimiseksi olisi 4 luku. Riidanalainen toimenpide ei siten olisi poikkeus järjestelmästä, koska osittainen vapautus on tiukempi kuin 4 luvun yleiset säännöt, koska sen mukaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa peritään veroa useissa tilanteissa, joissa ulkomaisen väliyhteisön kaupankäynnistä saatavat liiketoimintatulot eivät kuuluisi CFC-maksun piiriin 4 luvun mukaan, eli silloin kun Yhdistyneessä kuningaskunnassa ei suoriteta avainhenkilötoimintoja tai kun Yhdistyneessä kuningaskunnassa suoritetaan alle 50 prosenttia kaikista olennaisista avainhenkilötoiminnoista.

(77) Yksi asianomainen osapuoli huomautti unionin tuomioistuimen katsoneen (65), ettei sääntelytekniikka voi vaikuttaa valikoivuuden arviointiin. Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntötekniikkaan kuuluu, että verkko levitetään laajalle ja sen jälkeen lainsäädännön soveltamisalaa kavennetaan erityissäännöksillä, joilla määritetään, mikä katsotaan hyväksyttäväksi, mutta tämä ei tarkoita, että lavea sääntö olisi yleinen järjestelmä.

(78) Useat asianomaiset osapuolet totesivat, ettei konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus poikkea CFC-järjestelmän tavoitteista vaan että sillä pikemminkin varmistetaan sijoittautumisvapautta koskevan, asiassa Cadbury Schweppes vahvistetun unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön noudattaminen. Asiassa Cadbury Schweppes annetun tuomion noudattamiseksi CFC-järjestelmässä voidaan asettaa CFC-maksu vain tapauksissa, joissa täysin keinotekoisilla järjestelyillä pyritään kiertämään Yhdistyneen kuningaskunnan verolainsäädäntöä, mutta ei tapauksissa, joissa järjestelyillä pyritään kiertämään ulkomaista verolainsäädäntöä. Asianomaisten osapuolten mukaan tämä pyritään saavuttamaan konsernirahoitukseen sovellettavalla poikkeuksella.

5.2 Poikkeusta koskevat huomautukset

(79) Useiden asianomaisten osapuolten mukaan vain Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneet yritykset, joilla on ulkomaisia väliyhteisöjä, jotka saavat samaan kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen luokkaan kuuluvia tuloja, ovat samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa. Ne kaksi tilannetta, joita konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus ei kata, eli lainananto Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneille sidososapuolille ja lainananto kolmansille osapuolille, eroavat selvästi tilanteista, joihin liittyy ehdot täyttävä lainasuhde. Toisaalta ulkomaisen väliyhteisön Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelle konserniyritykselle myöntämät lainat ovat selvä esimerkki Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjan kaventumisesta, toisaalta passiivisilla lainoilla tai kolmannen osapuolen kanssa tehtävillä talletuksilla ei rahoiteta todellisia kaupallisia toimintoja.

(80) Sitä vastoin tilanteessa, johon voidaan mahdollisesti soveltaa konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta, jossa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneiden yritysten ulkomaiset väliyhteisöt saavat kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja ehdot täyttävästä lainasuhteesta, ulkomaisella väliyhteisöllä voi olla paikallista sisältöä ja selvempi kaupallinen peruste, esimerkiksi konserniin kuuluvien ulkomaisten yritysten aidon toiminnan rahoittaminen. Konsernirahoitukseen sovellettavaan poikkeukseen kuuluvilla testeillä pyritään tunnistamaan ja jättämään poikkeuksen ulkopuolelle tilanteet, joihin ei asian Cadbury Schweppes mukaan pitäisi soveltaa CFC-maksua.

(81) Asianomaiset osapuolet myös totesivat, että lainananto kolmansille osapuolille tuottaa koko konsernille ylijäämätuloja, jotka useimmiten siirretään keinotekoisesti, kun taas lainananto ulkomaisille sidososapuolille on resurssien kohdentamista konsernin sisällä yritysten aidon ulkomaan toiminnan rahoittamiseksi.

5.3 Oikeutusta koskevat huomautukset

(82) Asianomaiset osapuolet myös katsoivat, että hallittavissa olevien sääntöjen tarve voi oikeuttaa konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen. Osa niistä esitti perusteluja velan ja pääoman suhteen 1:3 oikeasuhteisuudesta, sillä se tukee osittaisen vapautuksen tasoa (75 prosenttia), ja totesi, ettei sitä voi verrata kohtuullisena pidettyyn alikapitalisointisuhteeseen. Muut määrittelivät 25 prosentin huomioonottamisasteen ja 75 prosentin vapautusasteen pragmaattiseksi ratkaisuksi olosuhteissa, joissa ei ole mahdollista edellyttää yrityksiä yksilöimään tai jäljittämään tarkasti kunkin pääomaerän lähdettä. Tästä aiheutuisi merkittävästi sääntöjen noudattamisesta koituvaa rasitusta.

(83) Yksi asianomainen osapuoli pohti, että osa verovelvollisista on voinut soveltaa 9 luvussa olevia hallinnollisesti yksinkertaisempia sääntöjä tarkistamatta, onko niiden soveltamisesta enemmän hyötyä kuin 5 luvun sääntöjen soveltamisesta, joten tosiasiassa nämä verovelvolliset ovat voineet hyötyä 9 luvun soveltamisesta vain vähän tai eivät ole hyötyneet siitä lainkaan.

6. TOIMENPITEEN ARVIOINTI VALTIONTUKISÄÄNTÖJEN NOJALLA

6.1 Tuen olemassaolo

(84) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(85) Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimenpiteen luokitteleminen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi tueksi edellyttää, että kaikki kyseisessä määräyksessä tarkoitetut edellytykset täyttyvät (66). Niinpä toimenpiteen määritteleminen valtiontueksi edellyttää ensinnäkin, että toimenpide on valtion varoilla toteutettu toimenpide ja toimenpide johtuu valtiosta, toiseksi kyseisen toimenpiteen on oltava omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, kolmanneksi toimenpiteellä on annettava valikoivaa etua yritykselle ja neljänneksi toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua (67).

(86) Mitä tulee valtiontuen olemassaolon toteamisen ensimmäiseen edellytykseen, konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus perustuu TIOPA-lain 9A osan 9 lukuun eli säädökseen, joka on epäilemättä valtion antama. Näin ollen konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus johtuu Yhdistyneestä kuningaskunnasta.

(87) Toimenpiteen rahoittamisesta valtion varoilla on todettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimenpidettä, jolla viranomaiset myöntävät tietyille yrityksille verovapautuksen ja jolla ei tosin siirretä valtion varoja mutta asetetaan nämä yritykset taloudellisesti edullisempaan asemaan kuin muut verovelvolliset, on pidettävä valtiontukena (68). Kuten edellä 2.2 jaksossa ja jäljempänä 6.3 jaksossa kuvataan, konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen myötä sellaisten yritysten, jotka ovat soveltaneet riidanalaista toimenpidettä, Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöveroa alennetaan pienentämällä CFC-maksua, joka muutoin perittäisiin sovellettaessa Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjä tavanomaisesti. Konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus johtaa siis valtion varojen menettämiseen, koska riidanalaisesta toimenpiteestä hyötyvien yritysten Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöveron alennukset vähentävät verotuloja, jotka muuten olisivat Yhdistyneen kuningaskunnan käytettävissä.

(88) Valtiontuen olemassaolon toteamisen toisesta edellytyksestä on todettava, että riidanalaisesta toimenpiteestä hyötyvät yritykset ovat Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneita yrityksiä, jotka kuuluvat monikansalliseen konserniin, joka toimii useilla lainkäyttöalueilla, mahdollisesti myös muissa jäsenvaltioissa, joten näille yrityksille annettu mahdollinen etu on omiaan vaikuttamaan unionin sisäiseen kauppaan. Lisäksi riidanalaisesta toimenpiteestä on suurempaa etua sellaisille Yhdistyneessä kuningaskunnassa verovelvollisille, jotka kuuluvat monikansallisiin konserneihin, joiden päätoimipaikka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa verovelvollisille, jotka kuuluvat monikansallisiin konserneihin, joiden päätoimipaikka on muissa jäsenvaltiossa. Tämä johtuu siitä, että konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta voidaan soveltaa konserniin kuuluvalta ulkomaiselta yritykseltä saatuihin korkotuloihin vain, jos konserniin kuuluva ulkomainen yritys kuuluu niiden Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneiden yritysten määräysvaltaan, joiden määräysvaltaan ulkomainen väliyhteisö kuuluu. Poikkeusta ei sovelleta, jos korkotulot on saatu konserniin kuuluvalta ulkomaiselta yritykseltä, joka kuuluu muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yritysten määräysvaltaan. Toisin sanoen konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus vaikuttaa kahdella tavalla kielteisesti unionin sisäiseen kauppaan. Ensinnäkin monikansalliset konsernit, joiden päätoimipaikka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa, voivat siirtää konsernin rahoitustoimintoja (useimmiten myös avainhenkilötoiminnot) ulkomailta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja saada konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla alemman veroasteen. Toiseksi ulkomaisilla monikansallisilla konserneilla, jotka harjoittavat konsernin rahoitustoimintaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, voi olla houkutus muuttaa organisaatiotaan siten, että niistä tulee monikansallisia konserneja, joiden päätoimipaikka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa, siirtämällä keskeisen hallintayhtiönsä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jotta ne saisivat enemmän etua konsernirahoitukseen sovellettavasta poikkeuksesta. Näin ollen riidanalainen toimenpide on omiaan vaikuttamaan monikansallisten konsernien päätöksiin, jotka koskevat sekä niiden konsernin rahoitustoimintojen että niiden päätoimipaikan sijaintia unionissa, ja siten vaikuttamaan unionin sisäiseen kauppaan.

(89) Vastaavasti valtion myöntämän toimenpiteen katsotaan vääristävän tai uhkaavan vääristää kilpailua, jos se on omiaan parantamaan vastaanottajien kilpailuasemaa verrattuna muihin yrityksiin, joiden kanssa vastaanottajat kilpailevat (69). Koska riidanalaisella toimenpiteellä vapautetaan yritykset, joihin toimenpidettä sovelletaan, rasituksesta, joka niihin muutoin kohdistettaisiin, alentamalla yhtiöveroa, joka niiden muutoin olisi maksettava yritystulojen verotukseen sovellettavan Yhdistyneen kuningaskunnan tavanomaisen järjestelmän mukaan, se vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua vahvistamalla näiden yritysten rahoitusasemaa. Näin ollen myös valtiontuen olemassaolon toteamisen neljäs edellytys täyttyy käsiteltävänä olevassa asiassa.

6.2 Tukiohjelman olemassaolo

(90) Komissio katsoo, että kiistanalainen toimenpide on asetuksen (EU) 2015/1589 1 artiklan d alakohdassa tarkoitettu tukiohjelma. Kyseisen alakohdan mukaan tukiohjelmalla tarkoitetaan ”säädöstä tai päätöstä, jonka perusteella yksittäisiä tukia voidaan myöntää yrityksille, jotka määritellään säädöksessä tai päätöksessä yleisesti ja käsitteellisesti ilman, että edellytetään muita täytäntöönpanotoimenpiteitä”.

(91) Määritelmässä asetetaan seuraavat kolme edellytystä sille, että toimenpide on tukiohjelma: i) sen on oltava säädös tai päätös, jonka perusteella voidaan myöntää yksittäisiä tukia, ii) tällaisten tukien myöntäminen ei saa edellyttää muita täytäntöönpanotoimenpiteitä ja iii) tukien mahdolliset saajat on määriteltävä säädöksessä tai päätöksessä yleisesti ja käsitteellisesti.

(92) Ensimmäisestä edellytyksestä on todettava, että konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen myöntämisen perusteena on TIOPA-laki, joka on yleinen laki, johon konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus kuuluu olennaisena osana.

(93) Toisen edellytyksen osalta komissio katsoo, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus ei edellytä muita täytäntöönpanotoimenpiteitä, koska poikkeusta voivat soveltaa kaikki edellytykset täyttävät monikansalliset konsernit vain valitsemalla, että poikkeusta sovelletaan, ja koska poikkeuksen soveltaminen ei edellytä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten muuta hyväksyntää tai muita toimia (70).

(94) Mitä tulee kolmanteen edellytykseen, säädöksessä, jonka perusteella konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus myönnetään, mahdolliset tuensaajat on määritelty yleisesti ja käsitteellisesti. Poikkeuksen soveltamisen oikeusperustan muodostaa 9 luku, jota sovelletaan yleisesti ja käsitteellisesti kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, jotka ovat peräisin Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolelle sijoittautuneille, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen määräysvaltaan kuuluville konserniyrityksille annetuista lainoista.

(95) Johtopäätöksenä voidaan todeta, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus täyttää asetuksen (EU) 2015/1589 1 artiklan d alakohdassa vahvistetut tukiohjelmaksi luokittelua koskevat edellytykset. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti komissio voi tukiohjelmaa tarkastellessaan tutkia vain sen yleisiä piirteitä eikä se ole velvollinen tutkimaan jokaista yksittäistä ohjelman soveltamistapausta (71).

6.3 Etu

(96) Jos valtion hyväksymä toimenpide parantaa yrityksen nettorahoitusasemaa, etu on olemassa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla (72). Kun etu on todettu, on syytä tutkia itse toimenpiteen vaikutusta (73). Verotustoimenpiteillä etu voidaan myöntää pienentämällä eri tavoin tietyn yrityksen verorasitusta ja etenkin pienentämällä sen verotettavaa tuloa tai maksettavan veron määrää (74).

(97) Riidanalaisen toimenpiteen ansiosta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunut yritys, jonka on maksettava CFC-maksua 5 luvun mukaisesti, voi hakea, että CFC-maksu peritään 25 prosentista ulkomaisen väliyhteisön kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista (osittainen 75 prosentin vapautus) tai jopa pienemmästä osuudesta, alimmillaan nollasta prosentista (täysimääräinen vapautus), edellyttäen että kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot on rahoitettu ehdot täyttävistä resursseista tai niihin sovelletaan niin sanottua vastaavan koron sääntöä. Konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen soveltamista voidaan pyytää vain tiettyjen kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen luokan eli ehdot täyttävästä lainasuhteesta saatavien tulojen osalta.

(98) Niinpä riidanalaisesta toimenpiteestä on etua aina, jos yli 25 prosenttia ulkomaisen väliyhteisön kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista kuuluisi CFC-maksun piiriin 5 luvun nojalla, ja siitä voi olla etua, jos alle 25 prosenttia näistä kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista kuuluisi CFC-maksun piiriin 5 luvun nojalla riippuen siitä, voidaanko täysimääräistä vapautusta soveltaa ehdot täyttäviä resursseja tai vastaavaa korkoa koskevan säännön perusteella.

(99) Myös HMRC:n ohjeissa tunnustetaan se tosiasia, että riidanalaisen toimenpiteen soveltamisesta 5 luvun säännösten soveltamisen sijasta on etua, kun ohjeissa selitetään, kannattaako riidanalaisen toimenpiteen soveltamista hakea vai ei: ”Jos laina on ehdot täyttävä lainasuhde, 9 luvun soveltamisella on yrityksen kannalta suotuisampi lopputulos kuin 5 luvun mukaisen CFC-maksun soveltamisella paitsi jos TIOPA-lain 371EB jaksoa soveltamalla vähintään 75 prosenttia lainaan liittyvistä tuloista jää CFC-maksun ulkopuolelle. Suurten rakenteellisten lainojen kohdalla HMRC:n oletus on, että suurin osa avainhenkilötoiminnoista tai kaikki toiminnot suoritetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa” (75).

(100) Koska 9 luvun mukaisen hakemuksen tekeminen on vapaaehtoista, on täysin maksuvelvollisen yksikön harkintavallassa, soveltaako se CFC-maksun määräytymistä koskevia 5 luvun säännöksiä tai hakeeko se osittaisen (75 prosenttia) tai täysimääräisen vapautuksen soveltamista. Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneet yritykset hakevat vapautusta 9 luvun nojalla vain, jos tämä vaihtoehto on niiden kannalta suotuisampi kuin pelkän 5 luvun soveltaminen. Vaikka ei voida kokonaan sulkea pois sitä, että yritykset ottavat huomioon hallinnollisten menettelyjen yksinkertaistamiseen liittyvät syyt, yleisesti ottaen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneet yritykset tekevät hakemuksen 9 luvun nojalla vain, jos sillä voidaan pienentää 5 luvun mukaisesti niiden maksettavaksi tulevaa CFC-maksua.

(101) Näin ollen riidanalaisen toimenpiteen edunsaajat ovat yleisesti ottaen saaneet etua verrattuna siihen tilanteeseen, että toimenpidettä ei olisi sovellettu.

6.4 Valikoivuus

(102) Verotoimenpiteiden yhteydessä toimenpiteen luokitteleminen ”valikoivaksi” edellyttää ensinnäkin asianomaisessa jäsenvaltiossa sovellettavan yleisen tai ”normaalin” verojärjestelmän eli viiteverojärjestelmän määrittämistä ja tämän jälkeen viitejärjestelmän toiminnan tarkastelua sen tavoitteen kannalta (76). Toiseksi on arvioitava, poikkeaako toimenpide viitejärjestelmästä siten, että sillä otetaan käyttöön erilainen kohtelu sellaisten taloudellisten toimijoiden välillä, jotka ovat viitejärjestelmän tavoitteen kannalta toisiinsa rinnastettavassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa. Jos tällainen poikkeus on olemassa, toimenpide katsotaan lähtökohtaisesti valikoivaksi. Kolmanneksi, vaikka toimenpide katsotaan poikkeukseksi viitejärjestelmästä, se voi kuitenkin olla perusteltavissa viitejärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. Tällaisessa tilanteessa asianomaisen jäsenvaltion on osoitettava, että toimenpide on suora seuraus viitejärjestelmän perus- tai pääperiaatteista ja tulosta järjestelmään olennaisena osana kuuluvista ja sen toiminnan ja vaikuttavuuden kannalta tarpeellisista mekanismeista. Jos poikkeaminen viitejärjestelmästä perustellaan näillä perusteilla, toimenpidettä ei katsota valikoivaksi.

6.4.1 Viitejärjestelmä

(103) Menettelyn aloittamispäätöksessä komissio katsoi asiaankuuluvan viitejärjestelmän olevan Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmä. Kuvauksen mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmän tavoite on varmistaa sellaisten tulojen verottaminen, jotka on keinotekoisesti siirretty Yhdistyneestä kuningaskunnasta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneiden yritysten määräysvaltaan kuuluviin ulkomaisiin konserniyksiköihin (77). Tällä perusteella komissio teki alustavan päätelmän, että lähtökohtaisesti valikoivaan kohteluun johtava poikkeus on olemassa, jos tietyt Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneet yritykset vapautetaan verosta niiden siirtäessä keinotekoisesti tuloja (kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja) niiden määräysvaltaan kuuluvaan ulkomaiseen väliyhteisöön, kun taas yleisen säännön mukaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneilta yrityksiltä peritään vero määräysvaltaansa kuuluvaan ulkomaiseen väliyhteisöön keinotekoisesti siirtämistään tuloista (kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista), jos nämä yritykset ovat toisiinsa rinnastettavassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa viitejärjestelmän tavoitteen kannalta (sellaisten Yhdistyneessä kuningaskunnassa hankittujen tulojen verottamisen varmistaminen, jotka on keinotekoisesti siirretty Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneiden yritysten määräysvaltaan kuuluviin ulkomaisiin yksiköihin).

(104) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset sekä jotkin asianomaiset osapuolet pitivät asiaankuuluvana viitejärjestelmänä Yhdistyneen kuningaskunnan yleistä yhtiöverojärjestelmää ja perustelivat tätä sillä, että CFC-järjestelmän tarkoitus ja rakenne ovat ymmärrettävissä oikein vain koko Yhdistyneen kuningaskunnan yritysten tuloverotusta koskevan lähestymistavan viitekehyksessä. Komissio on samaa mieltä näistä perusteluista ja tunnustaa Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmän tavoitteen merkityksen Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen tavoitteen kannalta, mutta se toteaa edelleen, että analyysissa, joka koskee riidanalaisen toimenpiteen katsomista valtiontueksi, käytettävä viitejärjestelmä on Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-säännöt.

(105) Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan maassa on käytössä pitkälti alueellinen yhtiöverojärjestelmä, joka on suunniteltu Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitetusta toiminnasta ja maassa olevista varoista saatavien tulojen verottamiseen (78). Järjestelmän tavoitteena on siten periä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneilta verovelvollisilta tai ulkomaille sijoittautuneilta verovelvollisilta, joilla on kiinteä toimipaikka Yhdistyneessä kuningaskunnassa, veroa kotimaassa harjoitetusta toiminnasta ja siellä olevista varoista saatavista tuloista. Yhdistyneen kuningaskunnan yleisen yhtiöverojärjestelmän tavoitteeseen ei pääsääntöisesti kuulu veron periminen tuloista sellaisilta ulkomaille sijoittautuneilta verovelvollisilta, joilla ei ole kiinteää toimipaikkaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä ei kuitenkaan välttämättä päde ulkomaisiin tuloihin, jotka on keinotekoisesti siirretty Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja jotka ovat peräisin Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitetusta toiminnasta ja maassa olevista varoista. Itse asiassa viimeksi mainittujen tulojen verottamiseen tähtäävien sääntöjen voidaan katsoa olevan välttämättömiä Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmän kaltaisen pitkälti alueellisen verojärjestelmän täydentämiseksi, ja Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmä on juuri tämäntyyppinen säännöstö. Kuten Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset aivan oikein toteavat, Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmä suojaa yhdessä useiden muiden väärinkäytön vastaisten sääntöjen kanssa Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmää. Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen tavoitteena on suojata maan yhtiöveropohjaa ja sitä kautta varmistaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmän tavoite saavutetaan. Tämä tavoite saavutetaan siten, että maksun piiriin saatetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitetusta toiminnasta ja maassa olevista varoista saatavat tulot, jotka katsotaan keinotekoisesti siirretyiksi Yhdistyneestä kuningaskunnasta ulkomaille sijoittautuneisiin konserniyksiköihin. Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen tavoite voidaan todella johtaa maan yleisen yhtiöverojärjestelmän tavoitteesta, ja sitä voidaan pitää loogisena ja tarpeellisena yhtiöverojärjestelmän tavoitteen jatkeena.

(106) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat tuoneet nämä tekijät perustellusti esiin, mutta tämä ei tarkoita, että riidanalaisen toimenpiteen – joka koskee vapautusta CFC-maksusta – arvioinnissa käytettävä viitejärjestelmä olisi laajennettava Yhdistyneen kuningaskunnan koko yhtiöverojärjestelmäksi. Komissio katsoo, että CFC-säännöt ovat erillinen säännöstö. Ne ovat osa Yhdistyneen kuningaskunnan yleistä yhtiöverojärjestelmää, mutta niillä on oma tavoitteensa. Tämä tavoite ja sen tarkoitus ovat johdettavissa Yhdistyneen kuningaskunnan yleisestä yhtiöverojärjestelmästä, mutta tavoite on riittävän erottuva, jotta se voi sellaisenaan muodostaa viitejärjestelmän.

(107) Verotoimenpiteiden tai maksujen tapauksessa viitejärjestelmä koostuu säännöstöistä, jotka yhdessä muodostavat asianomaisen jäsenvaltion tavanomaiset tai normaalit verotussäännöt tai maksuja koskevat säännöt, jotka koskevat kaikkia mahdollisesti veron tai maksun piiriin kuuluvia yrityksiä. CFC-säännöt määrittävät kokonaisuutena CFC-maksun kohteen ja maksun määräytymisperustan, ja rinnastettavuutta on näin ollen tarkasteltava näiden sääntöjen viitekehyksessä (79).

(108) Muista Yhdistyneen kuningaskunnan ja asianomaisten osapuolten esittämistä perusteluista on todettava, että verojärjestelmän tavoitteen ei pääsääntöisesti voida väittää olevan sovellettavan unionin lainsäädännön noudattaminen. Se on pikemminkin edellytys, joka pätee kaikkien jäsenvaltioiden kaikkeen lainsäädäntöön. Komissio katsoo, että hallittavissa olevien CFC-sääntöjen tarve ei niinkään ole viitejärjestelmän tavoite mutta voisi olla perusteluna viitejärjestelmään olennaisena osana kuuluvalle ja sen toiminnan ja vaikuttavuuden kannalta tarpeelliselle mekanismille.

6.4.1.1 Viitejärjestelmään kuuluva yleinen sääntö: CFC-maksun määräytyminen

(109) Alustavana huomautuksena komissio toteaa, että on ensisijaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäätäjän tehtävä määritellä Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjaa suojaavien väärinkäytön vastaisten sääntöjen tarve ja niiden soveltamisala (80). Samalla komissio kuitenkin toteaa, että koska Yhdistynyt kuningaskunta on päättänyt ottaa käyttöön väärinkäytön vastaisen säännön, sen olisi sovellettava sitä samalla tavoin kaikkiin taloudellisiin toimijoihin. Valtiontukilainsäädännön mukaan tämä tarkoittaa, että kahta väärinkäytön vastaisen säännön tavoitteen kannalta toisiinsa oikeudellisesti ja tosiasiallisesti rinnastettavissa olevaa tilannetta ei pitäisi kohdella eri tavoin (81).

6.4.1.2 Sääntelytekniikka ei itsessään määritä poikkeuksen olemassaoloa

(110) Yhdistynyt kuningaskunta ja useat asianomaiset osapuolet ovat todenneet, että 9 ja 5 lukua on luettava yhdessä sen määrittämiseksi, mitä Yhdistynyt kuningaskunta tarkoittaa keinotekoisesti siirretyillä kaupankäynnin ulkopuolisilla rahoitustuloilla. Ne korostavat, että vaikka 9 luku on erillinen 5 luvusta ja sitä kutsutaan ”poikkeukseksi”, tämä ei itsessään tarkoita, että 9 luku olisi valtiontuen osalta poikkeus 5 luvussa säädetystä ”tavanomaisesta kohtelusta”. Komissio yhtyy osittain tähän näkemykseen. Poikkeuksen osoittaminen perustuu tässä tapauksessa kuitenkin laajaan rinnastettavuutta koskevaan analyysiin, jossa tarkastellaan, kohdellaanko viitejärjestelmän tavoitteen kannalta oikeudellisesti ja tosiasiallisesti toisiinsa rinnastettavia tilanteita eri tavoin. Kuten unionin tuomioistuin korosti asiassa A-Brauerei antamassaan tuomiossa (82), ”vaikka käytetty sääntelytekniikka ei ole ratkaiseva seikka verotuksellisen toimenpiteen valikoivuuden osoittamiseksi eikä aina ole tarpeen, että toimenpiteellä poikettaisiin yleisestä verojärjestelmästä, sillä seikalla, että toimenpiteellä on pääasiassa kyseessä olevan toimenpiteen tavoin tällainen ominaisuus, on tässä tarkoituksessa merkitystä, jos siitä seuraa, että kaksi toimijoiden ryhmää eli poikkeavan toimenpiteen piiriin kuuluvat ja yleisen verojärjestelmän piiriin jäävät toimijat erotellaan toisistaan ja että niitä kohdellaan a priori eri tavoin, vaikka nämä kaksi ryhmää ovat kyseiselle järjestelmälle asetetun päämäärän kannalta toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa (ks. vastaavasti tuomio 21.12.2016, komissio v. World Duty Free Group ym., C-20/15 P ja C-21/15 P, ECLI:EU:C:2016:981, 77 kohta ja tuomio 28.6.2018, Andres (Heitkamp BauHoldingin konkurssipesä) v. komissio, C-203/16 P, ECLI:EU:C:2018:505, 93 kohta)”.

(111) Tässä tapauksessa tämä tarkoittaa sen arvioimista, vapautetaanko riidanalaisella toimenpiteellä tiettyjä toimijoita CFC-maksusta sellaisten tulojen osalta, jotka muutoin kuuluisivat maksun piiriin Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-säännöissä vahvistettujen keinotekoista siirtämistä koskevien yleisten perusteiden mukaan, ja kohdellaanko näin ollen CFC-sääntöjen tavoitteen kannalta toisiinsa rinnastettavassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa olevia yrityksiä eri tavoin.

(112) Niinpä on tarkasteltava yleisiä perusteita, joiden perusteella arvioidaan, milloin ulkomaisen väliyhteisön tulot ovat Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen mukaan keinotekoisesti siirrettyjä, ottaen huomioon säännöillä torjuttujen riskien tyyppi ja taso, sääntöjen rakenne ja logiikka ja riskien torjuntaan käytetyt välineet (83).

6.4.1.3 Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen menetelmät ja logiikka

(113) Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-säännöt sisältävät erilaisia testejä, joita sovelletaan joko kaikentyyppisiin ulkomaisen väliyhteisön saamiin tuloihin tai jotka on kohdennettu tiettyihin tulolajeihin, jotta voidaan yksilöidä ulkomaisen väliyhteisön arvioidut kokonaistulot ja määrittää niiden tulojen määrä, jotka täyttävät CFC-maksun määräytymisperusteet ja jotka ovat siten maksun piiriin kuuluvia tuloja. Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan nämä testit ja edellytykset eroavat toisistaan tulon taustalla olevan toiminnan tyypin mukaan, jotta otetaan huomioon erilaisten tulonhankkimisjärjestelyjen osalta se riski, että verotuloja jää kertymättä Yhdistyneen kuningaskunnan valtiontalouteen. Niillä pyritään takaamaan se, että on hallinnollisesti mahdollista soveltaa väärinkäytön vastaista testiä lukuisten erilaisten verovelvollisten hyvin erityyppisiin järjestelyihin, ja varmistamaan siten CFC-sääntöjen vaikuttavuus ja tehokkuus.

(114) Komissio hyväksyy sen, että sellaisen säännön soveltamisala, jonka tavoitteena on suojata yhtiöverojärjestelmää tulojen keinotekoisesta siirtämisestä johtuvalta verotulojen menettämiseltä, voi olla rajattu tilanteisiin, joissa tällaisen verotulojen menettämisen riski on objektiivisesti katsottuna suurin, jotta varmistetaan säännön tehokkuus, hallinnoitavuus ja vaikuttavuus.

(115) Tämä logiikka ilmenee Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen rakenteessa. Ne kattavat ensin hyvin laajan verkon, eli Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneiden yritysten määräysvaltaan kuuluvien ulkomaisten tytäryhtiöiden kaikki tulot, ja tämän jälkeen niissä suljetaan pois erilaisia tilanteita, joissa Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäätäjä katsoo verotulojen menettämisen riskin olevan objektiivisesti katsottuna pieni. Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjä koskevissa HMRC:n ohjeissa todetaan asiasta, että jos ulkomaiseen väliyhteisöön sovelletaan jotakin ulkomaisia väliyhteisöjä koskevaa poikkeusta, ei ole tarpeen tarkastella, onko sillä mahdollisia maksun piiriin kuuluvia tuloja, ja että käytännössä konsernit voivat helposti todeta, että lähes kaikki niiden ulkomaisista tytäryhtiöistä jäävät uuden CFC-järjestelmän soveltamisalan ulkopuolelle tai niille annetaan poikkeus siitä. Tämä lähestymistapa ilmenee 3 luvussa säädetyissä yleisissä lähtötason poikkeuksissa sekä 10–14 luvussa säädetyissä yhteisötason poikkeuksissa. Ulkomaisen väliyhteisön maksun piiriin kuuluvat tulot on yksilöitävä ja niiden määrä on määritettävä vain, jos mitään näistä poikkeuksista ei sovelleta.

(116) CFC-maksun määräytymistä koskevien säännösten alkuosa on 3 luvussa. Se sisältää testejä, joita Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneet yritykset soveltavat määräysvaltaansa kuuluvaan ulkomaiseen väliyhteisöön sen määrittämiseksi, tarvitseeko mahdollisesti soveltaa 4–8 luvussa säädettyjä yksityiskohtaisempia maksun määräytymistä koskevia säännöksiä. Esimerkiksi kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen osalta 3 luvussa säädetään, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneiden yritysten ei tarvitse soveltaa 5 luvun (eikä siten myöskään 9 luvun) säännöksiä, jos ulkomaisen väliyhteisön saamat kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot liittyvät väliyhteisön muihin toimintoihin ja kuuluvat 5 prosentin ”safe harbour” -säännön piiriin (84).

(117) Vastaavasti 10–14 luvussa säädetään yhteisötason poikkeuksia (ks. johdanto-osan 19 ja 20 kappale), kuten poikkeuksen piiriin kuuluvia alueita koskeva poikkeus, pieniä tuloja koskeva poikkeus ja pientä voittomarginaalia koskeva poikkeus, joilla jätetään ulkomaisen väliyhteisön tulot Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle, jos voidaan perustellusti olettaa, että on pieni riski sille, että tällaisen ulkomaisen väliyhteisön tulot on siirretty keinotekoisesti, tai yleisemmin pieni riski sille, että verotuloja jää maksamatta Yhdistyneen kuningaskunnan valtiontalouteen. Riskin arvioiminen pieneksi todella vaikuttaa perustellulta sellaisten ulkomaisten väliyhteisöjen kohdalla, jotka saavat vähän tuloja, joiden voittomarginaali on pieni tai joihin kohdistuu suhteellisen korkea tosiasiallinen veroaste.

(118) Yhteenvetona voidaan todeta, että Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-säännöillä ja niissä säädetyillä lähtötason ja yhteisötason poikkeuksilla pyritään varmistamaan, että sääntöjä sovelletaan vain tilanteisiin, joista aiheutuu suuri riski Yhdistyneen kuningaskunnan valtiontaloudelle ja joissa tulojen keinotekoisen siirtämisen mahdollisuus on suuri.

6.4.1.4 Käytetyt välineet: maksun määräytymistä koskevat säännökset

(119) Jos mitään 10–14 luvussa säädetyistä yhteisötason poikkeuksista eikä 3 luvussa säädetyistä lähtötason poikkeuksista ei sovelleta, on sovellettava maksun määräytymistä koskevia lukuja alkaen 4 luvusta (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitetusta toiminnasta saatavat tulot). Kuten edellä on todettu, 4 lukua sovelletaan kaikkiin tuloihin, paitsi jos ulkomainen väliyhteisö saa vain kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja tai kiinteistöistä saatavia liiketoimintatuloja (85). 4 luvussa käytetty yleinen lähestymistapa keinotekoisesti siirrettyjen tulojen yksilöimiseen ja niiden määrän määrittämiseen perustuu avainhenkilötoiminnon käsitteeseen. Lähestymistavassa tulot kohdennetaan käyttäen samaa logiikkaa ja periaatteita, joita käytetään auktorisoidussa OECD:n lähestymistavassa kiinteälle toimipaikalle kohdennettavien tulojen yksilöimiseksi. Siinä yksilöidään olennaiset avainhenkilötoiminnot, jotka suoritetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja ne toiminnot, jotka suoritetaan ulkomaisen väliyhteisön kotimaassa tai muualla Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella. Tämän jälkeen on määritettävä, missä määrin ulkomaisen väliyhteisön asiaankuuluvat tulot on kohdennettavissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa suoritettaviin avainhenkilötoimintoihin (86). Tätä analyysia edellytetään eri muodoissa myös muissa maksun määräytymistä koskevissa luvuissa. Lainsäädäntöön liittyvissä HMRC:n ohjeissa (87) korostetaan avainhenkilötoimintoja koskevan testin merkitystä ja kuvataan sitä keskeiseksi sen analysoimiseksi, ovatko tulot kohdennettavissa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.

(120) Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen 5–8 luvussa on lisää maksun määräytymistä koskevia säännöksiä, joita voidaan soveltaa 4 luvun lisäksi. Näitä säännöksiä sovelletaan yksinomaan tiettyihin tulolajeihin, joiden osalta voidaan samanaikaisesti soveltaa yleistä 4 lukua ja erityistä maksun määräytymistä koskevaa lukua. On esimerkiksi mahdollista, että vain osa ulkomaisen väliyhteisön tuloista kuuluu maksun piiriin 4 luvun perusteella, mutta tämä ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että loppuosa tuloista kuuluu maksun piiriin 6 luvun perusteella (88). On myös mahdollista, että CFC-maksua ei peritä 4 luvun perusteella mutta maksua sovelletaan 5–8 luvun perusteella. Näin ollen CFC-maksu voi kasvaa sovellettaessa muita maksun määräytymistä koskevia lukuja, mutta se ei voi pienentyä siitä, mitä se on 4 luvun perusteella (89).

(121) Yksi erityisistä maksun määräytymistä koskevista säännöksistä on 5 luku, joka koskee kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja. Kuten 4 luvussa, myös 5 luvussa käytetään avainhenkilötoimintoanalyysia sen arvioimiseksi, pitäisikö CFC-maksua soveltaa. Siinä yksilöidään kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot, jotka on saatu ulkomaisen väliyhteisön omistamista varoista, ja tulot, jotka on saatu ulkomaiselle väliyhteisölle kohdennetuista riskeistä, tilanteissa, joissa olennaiset avainhenkilötoiminnot suoritetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Avainhenkilötoimintoja koskeva analyysi kuitenkin poikkeaa 4 luvun mukaisesta analyysista kahdella merkittävällä tavalla.

(122) Ensinnäkin 5 luvussa kuvattu avainhenkilötoimintoja koskeva testi on siinä mielessä ”kevyempi” kuin 4 luvussa kuvattu testi, että se on helpompi läpäistä, joten 5 luvussa säädetyn avainhenkilötoimintoja koskevan analyysin soveltaminen voi johtaa CFC-maksun määräytymiseen, vaikka 4 luvussa säädetyn avainhenkilötoimintoja koskevan analyysin perusteella maksua ei samoissa olosuhteissa olisi määräytynyt. Tämä johtuu siitä, että 5 luvussa viitataan suoraan 4 lukuun avainhenkilötoimintoja koskevan analyysin tekemistä varten keinotekoisesti siirrettyjen tulojen yksilöimiseksi ja niiden määrän määrittämiseksi, mutta 5 luvun mukaisessa analyysissa on vähemmän vaiheita (90).

(123) Lisäksi 5 luvussa on toinen testi, jonka perusteella CFC-maksu voi määräytyä myös silloin, kun avainhenkilötoimintoja ei suoriteta Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mikä voi tapahtua vain kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen kohdalla. Toisessa testissä, jonka perusteella CFC-maksu voi määräytyä, tarkastellaan sitä, kuinka ulkomaisen väliyhteisön kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen taustalla olevat lainat on rahoitettu, ja sen perusteella asetetaan CFC-maksu ulkomaisen väliyhteisön sellaisille kaupankäynnin ulkopuolisille rahoitustuloille, joiden taustalla olevat lainat on rahoitettu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvällä pääomalla. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat perustelleet 5 luvun toisen testin olemassaoloa sillä, että kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot eivät aina edellytä merkittävien avainhenkilötoimintojen läsnäoloa, joten tukeutumalla yksinomaan avainhenkilötoimintoja koskevaan testiin Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöveropohjaa ei suojattaisi riittävästi tulojen keinotekoiselta siirtämiseltä kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen osalta.

6.4.2 Konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus on poikkeus

(124) Vakiintuneen oikeuskäytännön (91) mukaan toimenpide on lähtökohtaisesti valikoiva, jos sen myötä viitejärjestelmän tavoitteen kannalta toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevia yrityksiä kohdellaan eri tavoin. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa kysymys on, vapautetaanko konsernirahoitukseen sovellettavalla poikkeuksella jotkin yritykset CFC-maksusta, joka muiden yritysten olisi maksettava tavanomaisen CFC-järjestelmän mukaan, kun molemmat tilanteet ovat viitejärjestelmän, eli Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen, tavoitteen kannalta oikeudellisesti ja tosiasiallisesti toisiinsa rinnastettavissa.

(125) Konsernirahoitukseen sovellettavalla poikkeuksella tietty kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen (92) luokka vapautetaan CFC-maksusta. Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-sääntöjen mukaan perusteet, joiden perusteella määritetään, peritäänkö CFC-maksua ja miltä osin, jos ulkomainen väliyhteisö saa tällaisia tuloja, sisältyvät 5 ja 9 lukuun. 5 luvussa säädetään säännöt ja perusteet, joita sovelletaan kaikkiin kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, olipa ne saatu samaan konserniin kuuluvalta velalliselta (konsernilainasta) tai ulkopuoliselta velalliselta (esimerkiksi pankilta) ja riippumatta siitä, onko ne saatu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelta vai ulkomaiselta velalliselta. Puolestaan 9 luku sisältää erityissääntöjä (konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus), jotka koskevat ulkomaisille konserniyrityksille annetuista lainoista, niin sanotuista ehdot täyttävistä lainasuhteista (93), saatuja kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja, ja joilla (osittain) vapautetaan nämä tulot CFC-maksusta, joka muutoin perittäisiin 5 luvun perusteella. Menettelyn aloittamispäätöksessä komissio katsoi alustavasti, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus antaa tietyille yrityksille, joiden määräysvaltaan kuuluu ehdot täyttävästä lainasuhteesta kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja saava ulkomainen väliyhteisö, lähtökohtaisesti valikoivan edun sellaisiin yrityksiin nähden, joiden määräysvaltaan kuuluu muuntyyppisiä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja saava ulkomainen väliyhteisö, kun molemmat ovat viitejärjestelmän kannalta toisiinsa verrattavissa olevassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa.

(126) Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat esittäneet kaksi perustelua sille, miksi sellaisen maksuvelvollisen yksikön tilanne, jonka määräysvaltaan kuuluu ehdot täyttävästä lainasuhteesta kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja saava ulkomainen väliyhteisö, ei olisi rinnastettavissa sellaisen maksuvelvollisen yksikön tilanteeseen, jonka määräysvaltaan kuuluu muuntyyppisiä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja (94) saava ulkomainen väliyhteisö. Viranomaisten ensimmäinen perustelu on, että ulkomaisen väliyhteisön saamat kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot, muut kuin ehdot täyttävästä lainasuhteesta saatavat rahoitustulot, ovat itsessään keinotekoisesti siirrettyjä, kun taas samaa ei voida sanoa ehdot täyttävästä lainasuhteesta saatavista kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista (95). Toinen perustelu on, että velvollisuus kunnioittaa perussopimuksissa vahvistettuja perusvapauksia vaikuttaa eri tavoin eri tulolajien osalta (96).

6.4.2.1 CFC-sääntöjen 9 luvun nojalla vapautetun ulkomaisen väliyhteisön ja muuntyyppisiä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja saavan ulkomaisen väliyhteisön rinnastettavuus

(127) Ensimmäisen perustelun mukaan Yhdistynyt kuningaskunta katsoo, että ulkomaiset väliyhteisöt, jotka antavat lainoja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneille sidososapuolille, eli niin sanottuja ketjun alkupään lainoja, ovat välitön ja ilmeinen uhka maan veropohjalle, jos lainoista saa tuloja ulkomainen väliyhteisö. Uhka ei olisi niin ilmeinen sellaisten ulkomaisten väliyhteisöjen kohdalla, joilla on ehdot täyttäviä lainasuhteita (lainoja ulkomaisille konserniyrityksille). Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan ketjun alkupään lainat ovat pohjimmiltaan kehämäisiä liiketoimia: Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunut yritys antaa pääomavaroja ulkomaiselle väliyhteisölle, joka palauttaa varat lainan muodossa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelle samaan konserniin kuuluvalle yritykselle. Yhdistynyt kuningaskunta katsoo myös, että näissä tapauksissa korkotulot on vähennetty Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjasta maahan sijoittautuneiden konserniyritysten tasolla, mikä kaventaa suoraan maan veropohjaa. Sitä vastoin kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot lainoista ulkomaisille samaan konserniin kuuluville osapuolille ovat tosiasiallisesti Yhdistyneestä kuningaskunnasta ulkomaille suuntautuvaa rahoitusta, joten niitä ei voida pitää kehämäisinä järjestelyinä. Lisäksi mahdollinen korkotulojen vähennys lainan ulkomaiselta väliyhteisöltä saavan konserniyrityksen tasolla ei kavenna Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjaa.

(128) Vastaavasti Yhdistynyt kuningaskunta katsoo, että ehdot täyttävistä lainasuhteista kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja saavat ulkomaiset väliyhteisöt ja ulkomaiset väliyhteisöt, jotka antavat lainoja ulkopuolisille osapuolille, ovat perustavanlaatuisesti erilaisessa tilanteessa ja niistä aiheutuu erilaisia riskejä Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöveropohjalle. Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan riski maan valtiontaloudelle on ilmeisempi sellaisten järjestelyjen osalta, joissa ulkomainen väliyhteisö lainaa ulkopuoliselle osapuolelle ja joita Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset kutsuvat rahalippaiksi, minkä vuoksi tällaisia tilanteita varten tarvitaan tiukka sääntö, koska tällaisille järjestelyille ei ole kaupallista perustetta eikä niillä voi olla muuta tarkoitusta kuin veron välttely Yhdistyneessä kuningaskunnassa (97). Sitä vastoin ehdot täyttävien lainasuhteiden tapauksessa kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot liittyvät aidon rahoituksen tarjoamiseen konsernin ulkomaista liiketoimintaa varten. Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan tällaisen järjestelyn kohdalla keinotekoisen siirtämisen riski ei ole yhtä välittömän ilmeinen, ja tällaisen järjestelyn yhteydessä voidaan olla siirtämättä tuloja keinotekoisesti taikka siirtää keinotekoisesti osa tuloista tai kaikki tulot (98). Koska keinotekoisen siirtämisen riski on näissä järjestelyissä erilainen, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan ne eivät ole CFC-sääntöjen tavoitteen kannalta toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa.

(129) Komissio ei voi hyväksyä Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen perustelunsa tueksi esittämiä seikkoja.

(130) Kuten johdanto-osan 111 kappaleessa todetaan, käsiteltävä kysymys on, ovatko konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille annetuista lainoista saatavat kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot CFC-sääntöjen tavoitteen kannalta tosiasiallisesti ja oikeudellisesti rinnastettavissa kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, jotka on saatu kolmansille osapuolille annetuista lainoista tai lainoista