KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 26 päivänä lokakuuta 1999,

Alankomaiden kuningaskunnan tiedoksi antamista pentakloorifenolin markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevista kansallisista säännöksistä

(tiedoksiannettu numerolla K(1999) 3419)

(Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(1999/831/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan 6 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

I TAUSTA

1. Yhteisön lainsäädäntö: Direktiivi 91/173/ETY

1) Tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetussa neuvoston direktiivissä 76/769/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 1999/77/EY(2), säädetään tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden käytön kieltämisestä ja rajoittamisesta. Direktiiviä 76/769/ETY muutetaan säännönmukaisesti uusien ihmisille ja ympäristölle vaarallisten aineiden sisällyttämiseksi sen liitteeseen.

2) Neuvoston direktiivillä 91/173/ETY(3), jolla direktiivi 76/769/ETY muutetaan yhdeksännen kerran, kielletään pentakloorifenolin (PCP) sekä sen suolojen ja estereiden markkinoille saattaminen ja käyttö aineissa tai valmisteissa pitoisuutena, joka on yhtä suuri tai suurempi kuin 0,1 painoprosenttia.

3) Kieltoon sovelletaan kuitenkin neljää poikkeusta. Pentakloorifenolin ja sen yhdisteiden käyttö teollisuuslaitoksissa sallitaan

a) puun käsittelyyn. Käsiteltyä puuta ei kuitenkaan saa käyttää rakennusten sisällä eikä viljelytarkoituksiin valmistettavissa astioissa eikä pakkauksissa, jotka saattavat joutua välittömään kosketukseen ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden kanssa;

b) sellaisten kuitujen ja kestävien erityistekstiilien kyllästämiseen, joita ei ole tarkoitettu vaatetus- tai sisustustarkoituksiin;

c) synteesi- ja/tai prosessikemikaalina teollisuusprosesseissa;

d) lattiasienen tai homesienen saastuttaman puun ja muurauksen korjauskäsittelynä kulttuurisesti ja historiallisesti arvokkaiden rakennusten käsittelyyn niiden sijaintipaikalla (tähän on saatava tapauskohtaisesti lupa asianomaiselta jäsenvaltiolta).

Edellä mainittujen poikkeusten mukaisesti sallittuihin tarkoituksiin joko sellaisenaan tai jonkin valmisteen osana käytettävän PCP:n heksaklooridibentsoparadioksiinin (H6CDD) kokonaispitoisuuden on kaikissa tapauksissa oltava alle 4 miljoonasosaa (ppm). Näitä aineita ja valmisteita saa saattaa markkinoille ainoastaan vähintään 20 litran pakkauksissa, niitä ei saa myydä suurelle yleisölle, ja muiden yhteisön säännösten edellyttämien mainintojen lisäksi pakkauksissa on oltava maininta "yksinomaan teollisuus- ja ammattikäyttöön".

4) Direktiivin mukaan näitä poikkeuksia on tarkasteltava uudelleen tiedon ja tekniikan kehityksen valossa viimeistään kolmen vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta. Direktiivi tarkistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1995. Vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia käsittelevän työryhmän keskustelujen päätelmä oli, ettei direktiiviä 76/769/ETY ole syytä muuttaa PCP:tä koskevien säännösten osalta, sillä työryhmä katsoi, ettei mahdollisten korvaavien aineiden arvioinnista ollut saatu hyväksyttäviä tuloksia ja että näitä aineita koskevaa selvitystyötä oli edelleen jatkettava.

5) Tämä työ saatiin päätökseen vuonna 1998, ja direktiivin toisen uudelleentarkastelun perusteella annettiin komission direktiivi 1999/51/EY(4), jolla muun muassa mukautetaan PCP:tä ja sen suoloja ja estereitä koskevat säännökset tekniikan kehitykseen. Muutettujen säännösten mukaan PCP:tä ja sen suoloja ja estereitä ei saa saattaa markkinoille eikä käyttää aineissa tai valmisteissa, jos PCP-pitoisuus on 0,1 painoprosenttia tai sitä suurempi. Tämä merkitsee sellaisten aineiden ja valmisteiden käytön kieltämistä, joihin on tarkoituksellisesti lisätty PCP:tä tai sen suoloja tai estereitä. Uudet säännökset on saatettava voimaan 1 päivänä syyskuuta 2000. Ranska, Irlanti, Portugali, Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta saavat poikkeuksellisesti jatkaa aikaisemman lainsäädännön soveltamista 31 päivään joulukuuta 2008 asti.

2. Kansalliset säännökset

6) Alankomaissa PCP:tä koskeva lainsäädäntö käsittää neljä eri säädöstekstiä: vuonna 1962 annettu torjunta-aineita koskeva laki(5), vuonna 1980 annetun pakkausta ja kulutustavaroita koskevan säädöksen(6) puuta ja korkkia käsittelevä luku IX, ympäristölle vaarallisista aineista vuonna 1992 annetun lain(7) 24 artiklan nojalla 18 päivänä elokuuta 1992 annettu määräys sekä 11 päivänä helmikuuta 1994 annetun kulutushyödykkeitä koskevan lain(8) nojalla annettu pentakloorifenolia koskeva määräys.

7) Vuonna 1962 annetun torjunta-aineita koskevan lain sekä sen täytäntöönpanosta 22 päivänä helmikuuta 1980 tehdyn torjunta-aineiden koostumusta, luokitusta, pakkaamista ja merkitsemistä koskevan päätöksen (jäljempänä "SIVEB-päätös")(9) ja sen muutosten mukaan kyseiset aineet on yleisesti kiellettävä ja samalla on otettava käyttöön järjestelmä, jossa aineet hyväksytään yksittäin. Torjunta-ainelaki kattaa kasvinsuojelussa käytettävät sekä muuhun kuin maatalouskäyttöön tarkoitetut torjunta-aineet (1 artiklan 1 kohdan f alakohta), joiden hankinta, hallussapito, varastossa pitäminen, markkinoille saattaminen ja käyttö Alankomaissa on kielletty, ellei niitä ole hyväksytty kyseisen lain (2 artiklan 1 kohdan) nojalla. Lain 3 artiklan 1 kohdassa määritellään yleiset edellytykset, jotka torjunta-aineen on täytettävä luvan saamiseksi (sillä ei muun muassa saa olla ihmisten terveyteen tai pohjaveteen kohdistuvia haitallisia vaikutuksia eikä sellaisia ympäristövaikutuksia, joita on mahdoton hyväksyä).

8) Torjunta-ainelakiin perustuvassa SIVEB-päätöksessä (täytäntöönpanosäädös) määrätään torjunta-aineiden hyväksyttävät tehoainepitoisuudet. Sen pohjalta toimivaltainen ministeri hyväksyy torjunta-ainelain soveltamisalaan kuuluvien aineiden käytön (eli myöntää käyttöluvan). PCP:n osalta SIVEB-päätöksessä määrätään tiettyjen epäpuhtauksien suurimmat sallitut pitoisuudet: heksaklooribentseeni (1 g/kg), heksaklooridibentsoparadioksiinit (10 mg/kg eli 10 ppm), heptaklooridibentsoparadioksiinit (100 mg/kg), trikloorifenoli (1 g/kg), klooratut dibentsofuraanit (500 mg/kg). Kaikkien puun käsittelyyn PCP:tä sisältävillä aineilla myönnettyjen lupien voimassaoloaika päättyi vuonna 1989. Viimeisen tekstiilien käsittelyyn myönnetyn luvan voimassaoloaika päättyi vuonna 1992.

9) Vuonna 1980 annetussa pakkausta ja kulutustavaroita koskevassa säädöksessä määrätään muun muassa, että pakkauksissa ja kulutustavaroissa käytettävän puun ja korkin käsittelyssä on käytettävä pakkausta ja kulutustavaroita koskevan päätöksen(10) liitteessä mainittuja aineita. Raaka-aineita ja lisäaineita saa käyttää ainoastaan kyseisessä liitteessä esitetyillä tavoilla. PCP ja sen suolat ja esterit eivät kuulu sallittuihin puunsuoja-aineisiin, eikä niitä näin ollen saa käyttää.

10) Ympäristölle vaarallisista aineista vuonna 1992 annetun lain 24 artiklan nojalla annetulla määräyksellä kielletään yleisesti PCP:n ja sen suolojen ja estereiden markkinoille saattaminen ja käyttö kaikkiin mahdollisiin tarkoituksiin, jos aineen väkevyys on yli 0,1 prosenttia. Poikkeuksellisesti hyväksytään käyttö välituotteena suljetuissa teollisissa prosesseissa edellyttäen, että päästöjä ei synny ja että heksaklooridibentsoparadioksiinin pitoisuus on alle 4 ppm, sekä käyttö laboratoriotutkimuksissa. Lisäksi määräyksellä kielletään täysin myynti yksityishenkilöille, määrätään pakkauksen vähimmäiskooksi 20 litraa sekä edellytetään pakkauksessa mainittavan "yksinomaan teollisuus- ja ammattikäyttöön".

11) Kulutushyödykkeitä koskevan lain nojalla vuonna 1994 annetun pentakloorifenolia koskevan määräyksen mukaan PCP:llä käsiteltyjä tavaroita ei saa saattaa markkinoille Alankomaissa, jos niiden PCP-pitoisuus on yli 5 mg/kg.

3. Alankomaiden lainsäädännön ja direktiivin 91/173/ETY vertailu

12) Yhteisön lainsäädännön ja Alankomaiden säännösten vertailu osoittaa, että Alankomaiden kansalliset säännökset ovat tiukemmat yhdessä olennaisen tärkeässä asiassa: puun käsittelyyn sekä kuitujen ja kestävien erityistekstiilien kyllästämiseen tarkoitettujen PCP:tä tai sen suoloja tai estereitä sisältävien aineiden ja valmisteiden saattaminen markkinoille ja käyttö, joka on sallittua yhteisön drektiivin mukaan, ei ole sallittua Alankomaissa.

13) Toisaalta Alankomaiden säännökset eivät ole yhtä tiukat kuin yhteisön direktiivi sikäli, että vuoden 1962 torjunta-ainelaissa ei selkeästi rajata käyttötarkoituksia, joita varten lupia voidaan myöntää. Tämä rajaus tehdään kunkin aineen osalta erikseen. Näin ollen Alankomaiden viranomaiset voivat hyväksyä PCP:n käytön sellaisiin tarkoituksiin, jotka direktiivin 91/173/ETY mukaan eivät ole sallittuja. Lisäksi PCP:n sisältämän heksaklooribentsoparadioksiinin suurin sallittu pitoisuus on 10 ppm, joka on korkeampi kuin yhteisön direktiivissä asetettu 4 ppm:n raja-arvo.

14) Kuten edellä on mainittu, direktiivi 76/769/ETY on muutettu PCP:tä koskevien säännösten osalta direktiivillä 1999/51/EY, joka Alankomaiden on saatettava voimaan 1 päivänä syyskuuta 2000. Alankomaiden lainsäädäntö, jonka hyväksymistä on pyydetty aikaisemman 100 a artiklan 4 kohdan nojalla, on yhteisön uusien säännösten mukainen.

II MENETTELY

15) Direktiivi 91/173/ETY annettiin 21 päivänä maaliskuuta 1991. Jäsenvaltioiden oli saatettava direktiivin noudattamisen edellyttämät kansalliset säännökset voimaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1992 (2 artiklan 2 kohta).

16) Alankomaiden pysyvä edustaja ilmoitti 21 päivänä tammikuuta 1992 päivätyllä kirjeellä komissiolle, että Alankomaat pitivät tarpeellisena pitää voimassa tai antaa, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 a artiklan 4 kohdan mukaisesti, kansallisia säännöksiä, joissa määrätään PCP:n käyttöä puun käsittelyssä tai kuitujen ja kestävien erityistekstiilien kyllästämisessä (direktiivin 91/173/ETY liitteessä olevan 23 kohdan a ja b alakohta) koskevista tiukemmista toimenpiteistä ympäristönsuojelullisista sekä myös kansanterveydellisistä syistä. Maaliskuun 30 päivänä 1992 päivätyllä kirjeellä Alankomaiden pysyvä edustaja antoi lisäksi tiedoksi luonnoksen kulutushyödykkeitä koskevan lain nojalla annettavaksi PCP:tä koskevaksi säädökseksi, jolla kielletään PCP:llä käsiteltyjen tavaroiden saattaminen markkinoille ja käyttö, sekä pyysi entisen 100 a artiklan 4 kohdan mukaista vahvistusta tämän säädöksen antamiselle.

17) Komissio kysyi 27 päivänä huhtikuuta 1992 päivätyllä kirjeellä ja sitä täydentävällä, 26 kesäkuuta 1992 päivätyllä kirjeellä muiden jäsenvaltioiden kantaa Alankomaiden pyyntöön soveltaa PCP:n osalta tiukempia kansallisia toimenpiteitä. Vastaus saatiin seitsemältä jäsenvaltiolta, joista Irlanti, Tanska ja Saksa tukevat Alankomaiden pyyntöä ja Ranska, Espanja, Kreikka ja Portugali ovat sitä vastaan.

18) Irlanti on ilmoittanut komissiolle, ettei se vastusta millään tavoin Alankomaiden viranomaisten esittämää pyyntöä.

19) Tanska tukee Alankomaiden pyyntöä ja hyväksyy Alankomaiden arvion PCP:n vaarallisuudesta ihmisten elämälle ja ympäristölle. Tanska katsoo, että ainoa hyväksyttävä ratkaisu on PCP:n täydellinen kieltäminen. Tanska myös pidättää itsellään oikeuden soveltaa tiukempia kansallisia sääntöjä.

20) Saksa tukee Alankomaiden näkemystä ja viittaa samalla omaan, entisen 100 a artiklan 4 kohdan nojalla esitettyyn pyyntöönsä.

21) Ranska vastustaa Alankomaiden pyyntöä. Ranskan viranomaisten mukaan Alankomaiden viranomaisten esittämät perustelut ovat riittämättömät, kansallisissa säännöksissä ei oteta huomioon suhteellisuusperiaatetta ja lisäksi sisämarkkinoiden toimivuuteen ja yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävään kauppaan kohdistuvat taloudelliset vaikutukset ovat huomattavat.

22) Espanja katsoo, että direktiivissä 91/173/ETY säädetyt rajoitukset ovat ympäristönsuojelun ja kuluttajien terveyden suojelun kannalta riittävät. Alankomaiden pyynnön hyväksyminen johtaisi sisämarkkinoiden toteutumiselle haitalliseen epätasapainoon. Espanjan mukaan direktiivin yleinen tarkistus olisi ongelmaan järkevin ratkaisu.

23) Kreikka katsoo, että kaikkien jäsenvaltioiden olisi pantava direktiivi 91/173/ETY täytäntöön asianmukaisesti, sillä kansallisilla toimenpiteillä olisi sisämarkkinoihin huomattava vaikutus. Kansalliset toimenpiteet ovat perusteltuja vain, jos voidaan osoittaa, ettei direktiivin edellyttämä ympäristön tai kuluttajien suojelun taso ole riittävä.

24) Portugali epäilee, etteivät Alankomaiden kansalliset toimenpiteet ole suhteellisuusperiaatteen mukaisia, sillä direktiiviin sisältyvät poikkeukset on nähty välttämättömiksi, koska turvallisempia ja yhtä tehokkaita vaihtoehtoja ei ole. Portugali vastustaa poikkeuksen sallimista Alankomaille, sillä Alankomaiden viranomaiset eivät ole esittäneet perusteita, jotka eivät olisi olleet tiedossa direktiivin antamisen ajankohtana.

25) Komissio ilmoitti Alankomaiden viranomaisille 23 päivänä syyskuuta 1993 päivätyllä kirjeellä, ettei se katso kulutushyödykkeitä koskevan lain nojalla annettavan PCP-säädöstä koskevan luonnoksen, jonka Alankomaat antoivat tiedoksi 30 päivänä maaliskuuta 1991, kuuluvan niihin toimenpiteisiin, joita direktiivin 91/173/ETY säännöksissä tarkoitettu yhdenmukaistaminen koskee. Kyseinen säädösluonnos koskee ainoastaan PCP:llä käsiteltyjä tavaroita. Alankomaat ilmoitti 4 päivänä maaliskuuta 1994 päivätyllä kirjeellä vastustavansa tätä tulkintaa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin kuitenkin tuki komission kantaa 1 päivänä lokakuuta 1998 antamallaan tuomiolla, jonka mukaan "direktiivin 76/769/ETY 1 artiklan 1 kohta, sellaisena kuin direktiivi on muutettuna direktiivillä 91/173/ETY, ei sovellu tuotteisiin, joita on käsitelty PCP:llä tai sen suoloilla tai estereillä tai tästä aineesta tuotetulla valmisteella, joten jäsenvaltiot voivat pääsääntöisesti vapaasti vahvistaa tällaisia tuotteita koskevat itsenäiset raja-arvot"(11).

26) Tammikuun 21 päivänä 1992 annetun ilmoituksen johdosta komissio ilmoitti Alankomaiden viranomaisille 8 päivänä marraskuuta 1995 päivätyllä kirjeellä aikovansa suorittaa arvioinnin, jossa kartoitettaisiin PCP:n ja sitä korvaavien tuotteiden ihmiselle ja ympäristölle aiheuttamat riskit. Arviointi oli tarkoitus saada päätökseen vuonna 1998, ja tarvittaessa yhteisön direktiivi voitaisiin mukauttaa sen pohjalta. Näissä olosuhteissa komissio ei pitänyt tarkoituksenmukaisena tehdä lopullista päätöstä Alankomaiden ilmoituksen suhteen.

27) Direktiivin uudelleentarkastelu saatiin päätökseen vuonna 1998, ja sen johdosta direktiivin 76/769/ETY PCP:tä koskevat säännökset mukautettiin direktiivillä 1999/51/EY (katso johdanto-osan 1 kappale). Muutosdirektiivillä periaatteessa poistettiin puun ja tekstiilien käsittelyä koskeva poikkeus, joka alunnperin sisältyi yhteisön direktiiviin.

28) Amsterdamissa 2 päivänä lokakuuta 1997 allekirjoitettu Amsterdamin sopimus Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, Euroopan yhteisöjen perustamissopimusten sekä niihin liittyvien tiettyjen asiakirjojen muuttamisesta tuli voimaan 1 päivänä toukokuuta 1999. Komission pääsihteeristö ilmoitti Alankomaiden viranomaisille 22 päivänä syyskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, että PCP:n markkinoille saattamista ja käyttöä koskevaa Alankomaiden ilmoitusta käsitellään perustamissopimuksen uusien määräysten mukaisesti.

III ARVIOINTI

1. Sovellettavat säännöt

29) Amsterdamin sopimuksella on muutettu merkittävästi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen entisen 100 a artiklan säännöksiä siten, että artiklan 3, 4 ja 5 kohta on korvattu kahdeksalla uudella 3:sta 10:een numeroidulla kohdalla. Kaikki artiklat on numeroitu uudelleen, minkä seurauksena muutettu artikla on nyt Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artikla.

30) Amsterdamin sopimukseen ei sisälly erityisiä siirtymämääräyksiä säännöistä, joita sovellettaisiin ennen sopimuksen voimaantuloa annettuihin ilmoituksiin, kuten tämän päätöksen aiheena olevaan Alankomaiden ilmoitukseen.

31) Koska perustamissopimuksen 100 a artiklan 4 kohdan vanhojen määräysten soveltamisen jatkamista koskevia erityismääräyksiä ei ole, ne katsotaan kumotuiksi siitä päivästä alkaen, jolloin uudet määräykset tulivat voimaan (1 päivästä toukokuuta 1999). Niiden sijasta tämän ilmoituksen tarkasteluun sovelletaan välittömästi mainitusta päivästä alkaen perustamissopimuksen uusia määräyksiä.

2. Hakemuksen hyväksyttävyyden arviointi

32) Alankomaiden viranomaisten 21 päivänä tammikuuta 1992 tekemän ilmoituksen tarkoituksena on saada lupa pitää voimassa kansalliset säännökset, jotka eivät ole direktiivin 91/173/ETY mukaisia; mainittu direktiivi on EY:n perustamissopimuksen entisen 100 a artiklan (nykyisen 95 artiklan) perusteella toteutettu yhdenmukaistamistoimenpide.

33) Perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaan "jos sen jälkeen, kun neuvosto tai komissio on toteuttanut yhdenmukaistamistoimenpiteen, jäsenvaltio pitää tärkeistä 30 artiklassa tarkoitetuista taikka ympäristön tai työympäristön suojelua koskevista syistä tarpeellisena pitää voimassa kansalliset säännöksensä tai määräyksensä, jäsenvaltio antaa nämä säännökset ja määräykset sekä perusteet niiden voimassa pitämiselle tiedoksi komissiolle".

34) Direktiivi 91/173/ETY annettiin 21 päivänä maaliskuuta 1991. Jäsenvaltioiden oli saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan ennen vuoden 1992 heinäkuun 1 päivää. Alankomaat antoi tiedoksi kansalliset säännöksensä, jotka se aikoi pitää voimassa, 21 päivänä tammikuuta 1992 eli ennen kuin säännökset, joilla direktiivi saatetaan kansallisen lainsäädännön osaksi, oli saatettava voimaan.

35) Kyseessä olevat Alankomaiden säännökset eli torjunta-ainelaki annettiin vuonna 1962. Kaikkien PCP:n käyttöön puun käsittelyssä myönnettyjen lupien voimassaoloaika päättyi ennen vuotta 1989. Vuoden 1989 toukokuun 26 päivänä päätettiin, että viimeisen luvan, joka oli myönnetty PCP:n esterin käyttöön tekstiilien käsittelyssä, voimassaoloaika päättyisi 1 päivänä heinäkuuta 1992. Näin ollen PCP:n käyttöä puun ja tekstiilien käsittelyssä koskeva tiukempi lainsäädäntö oli annettu ennen kuin direktiivi 91/173/ETY (joka annettiin 21 päivänä maaliskuuta 1991).

36) Näin ollen on täysin perusteltua katsoa, että tässä tapauksessa täyttyvät perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdassa mainitut edellytykset, joiden mukaan tiedoksi annetut kansalliset toimenpiteet, joiden voimassa pitämiselle yhteisön yhdenmukaistamistoimenpiteen täytäntöönpanon jälkeen jäsenvaltio haluaa saada hyväksynnän, on oltava annettu ennen kyseisen yhdenmukaistamissäännöksen antamista.

37) Alankomaiden viranomaiset antoivat lisäksi 30 päivänä maaliskuuta 1992 tiedoksi luonnoksen kulutushyödykkeitä koskevan lain nojalla annettavaksi PCP-säädökseksi ja pyysivät entisen 100 a artiklan 4 kohdan nojalla tämän luonnoksen hyväksymistä. Säädös annettiin 11 päivänä helmikuuta 1994. Kuten johdanto-osan edellisessä kappaleessa on selitetty, kyseisen kansallisen säädöksen säännökset eivät ole direktiivissä 91/173/ETY tarkoitettuja yhdenmukaistamistoimia eikä tämä päätös näin ollen koske niitä.

38) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että 21 päivänä tammikuuta 1992 entisen 100 a artiklan 4 kohdan mukaisesti tiedoksi annettu Alankomaiden kuningaskunnan pyyntö poiketa direktiivin 91/173/ETY säännöksistä on perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaan hyväksyttävä.

3. Perustelujen arviointi

39) Perustamissopimuksen 95 artiklan mukaisesti komission on varmistettava, että kaikki edellytykset, joiden perusteella jäsenvaltiot voivat käyttää kyseisessä artiklassa määrättyä mahdollisuutta poikkeukseen, täyttyvät. Komission on ennen kaikkea tarkastettava, ovatko jäsenvaltion tiedoksi antamat säännökset perusteltuja 30 artiklassa tarkoitetuista tärkeistä syistä taikka ympäristön tai työympäristön suojelua koskevista syistä. Jos komissio katsoo, että nämä toimenpiteet ovat perusteltuja, sen on lisäksi todettava, ovatko ne mielivaltaisen syrjinnän keino tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyä rajoittamista sekä ovatko ne este sisämarkkinoiden toiminnalle (95 artiklan 6 kohta).

40) Alankomaiden viranomaisten pyynnön perustana on tarve suojella ympäristöä ja myös ihmisten terveyttä. Tammikuun 21 päivänä 1992 esitetyn pyyntönsä tueksi viranomaiset toimittivat lyhyen arvion PCP:n terveys- ja ympäristövaikutuksista, selittävien huomautusten muodossa, lyhyet tiivistelmät voimassa tai luonnosvaiheessa olevasta kansallisesta lainsäädännöstä sekä joitakin PCP:n markkinoille saattamista ja käyttöä käsitteleviä parlamentin kysymyksiä ja vastauksia. Oltuaan useaan otteeseen yhteydessä komission yksiköihin ja perustellakseen vielä lisää pyyntöään poiketa direktiivin 91/173/ETY säännöksistä Alankomaiden viranomaiset toimittivat 26 päivänä huhtikuuta 1994 päivätyllä kirjeellä viisi uutta selvitystä(12).

41) Komissio tilasi ulkopuoliselta konsultilta selvityksen, jossa kartoitetaan dioksiinin ja furaanin aiheuttama pilaantuminen ja PCP:n käyttö Alankomaissa(13). Lisäksi käytettiin muita selvityksiä, jotka komissio oli tilannut Saksan ja Tanskan esittämien samanlaisten pyyntöjen yhteydessä. Direktiivin 91/173/ETY säännösten tarkistuksen yhteydessä komissio laati direktiivin soveltamista ja PCP:n korvattavuutta käsittelevän raportin(14) sekä tilasi ulkopuolisilta konsulteilta PCP:n aiheuttamia riskejä(15) ja puun ja tekstiilien käsittelyssä käytettäviä mahdollisia korvattavia aineita(16) koskevat selvitykset. Viimeisen PCP:n aiheuttamia riskejä koskevan selvityksen pohjalta komissio kuuli myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevää tiedekomiteaa, joka antoi lausuntonsa 27 päivänä marraskuuta 1998.

42) On todettava, että näitä komission huomattavia pyrkimyksiä hankkia lisätietoja Alankomaiden kansallisten säännösten voimassa pitämisen perusteeksi ei voida pitää ennakkotapauksena tulevaisuutta ajatellen, kun otetaan huomioon 95 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika, jota vastaavaa määräystä ei ollut entisen 100 a artiklan 4 kohdassa Alankomaiden ilmoittaessa pyynnöstään. Tarkastellessaan, ovatko 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti ilmoitetut kansalliset toimenpiteet perusteltuja tärkeistä syistä, komission on otettava lähtökohdaksi kyseisen jäsenvaltion kansallisten säännöstensä voimassa pitämisen perusteeksi ilmoittamat syyt. Tämä merkitsee sitä, että perustamissopimuksen määräysten mukaisesti kyseisten toimenpiteiden perusteleminen on pyynnön esittäneen jäsenvaltion tehtävä. Perustamissopimuksen 95 artiklassa vahvistetun menettelyn mukaisesti komission rooli rajoittuu yleensä pyynnön esittäneen jäsenvaltion perustelujen asianmukaisuuden tutkimiseen ilman, että sen tarvitsisi itse etsiä syitä toimenpiteiden perusteluksi.

3.1 Perusteluiksi esitettyjen tärkeiden syiden tarkastelu

3.1.1 PCP - yleisiä tietoja

43) PCP on synteettisesti valmistettava kemikaali, jonka on tunnustettu olevan vaarallinen sekä ihmiselle että ympäristölle. PCP:n luokittelu ja merkitseminen on yhdenmukaistettu yhteisön tasolla 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevan neuvoston direktiivin 67/548/ETY(17), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 1999/33/EY(18), mukaisesti. PCP luokitellaan

- luokkaan 3 kuuluvaksi karsinogeeniseksi aineeksi eli ihmiselle haitalliseksi aineeksi mahdollisten syöpää aiheuttavien vaikutustensa vuoksi, joiden arvioiminen tyydyttävällä tavalla ei käytettävissä olevien tietojen perusteella ole kuitenkaan mahdollista. Asiaan liittyvissä eläinkokeissa vaikutuksista on saatu näyttöä, mutta ei riittävästi aineen luokittelemiseksi karsinogeenisten aineiden luokkaan 2. Aine merkitään vaaralausekkeella "R 40: pysyvien vaurioiden vaara",

- erittäin myrkylliseksi sisään hengitettynä ja merkitään lausekkeella "R 26: erittäin myrkyllistä hengitettynä",

- myrkylliseksi ihokosketukseen joutuessaan tai sisäisesti nautittuna ja merkitään lausekkeella "R 24/25: myrkyllistä joutuessaan iholle tai nieltynä",

- silmiä, hengityselimiä ja ihoa ärsyttäväksi ja merkitään lausekkeella "R 36/37/38: ärsyttää silmiä, hengityselimiä ja ihoa",

- ympäristölle vaaralliseksi ja merkitään lausekkeella "R 50/53: erittäin myrkyllistä vesieliöille, voi aiheuttaa pitkäaikaisia haittavaikutuksia vesiympäristössä".

44) Organohalogeeniyhdisteenä PCP sisältyy tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY(19), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY(20), luetteloon I. Aineet on valittu luetteloon pääasiassa niiden myrkyllisyyden, pysyvyyden ja biokertyvyyden perusteella.

45) Sellaisten vesiympäristön osien, joihin PCP-päästöt mahdollisesti vaikuttavat, pilaantumisen estämiseksi on vahvistettu raja-arvot 12 päivänä kesäkuuta 1986 annetulla neuvoston direktiivillä 86/280/ETY(21)

, joka koskee direktiivin 76/464/ETY liitteen luetteloon I sisältyvien tiettyjen vaarallisten aineiden päästöjen raja-arvoja ja laatutavoitteita.

46) Pentakloorifenoli sisältää vaarallisia epäpuhtauksia, kuten polyklooridibentsodioksiineja (jopa 0,1 prosenttia) ja polykloorattuja fenoksifenoleja (1-5 prosenttia). PCP sinänsä sekä edellä mainitut epäpuhtaudet lisäävät päivittäin ympäristöön vapautuvan dioksiinin määrää. Dioksiinia vapautuu, kun PCP:llä käsitellyt tuotteet ovat alttiina auringonvalolle tai kun ne käyttöikänsä lopussa hävitetään polttamalla. Myös puhdistamolietteen sisältämä PCP lisää dioksiinin tuottoa.

47) PCP:tä käytetään

- puunsuoja-aineena (fungisidi ja sinistymisenestoaine)

- teollisuustekstiilien kyllästämisaineena (fungisidi)

- bakteereita tappavana aineena vuotien värjäyksessä ja paperimassateollisuudessa

- nilviäisten torjunta-aineena teollisuusvesien, erityisesti jäähdytysvesien käsittelyssä sekä joskus

- steriloivana aineena.

48) Myrkyllisyytensä vuoksi PCP:n käyttöä on rajoitettu eri tavoin yli kolmessakymmenessä maassa.

3.1.2 Alankomaiden kanta

49) Tammikuun 21 päivänä antamassaan ilmoituksessa Alankomaiden viranomaiset perustelivat tiukempia kansallisia toimenpiteitä tärkeillä ympäristöön ja ihmisten terveyteen liittyvillä tarpeilla.

50) Alankomaiden viranomaisten mukaan PCP (mukaan lukien sen suolat ja esterit) hajoaa vain niukasti ympäristössä ja on myrkyllistä ihmiselle ja vedessä eläville eliöille. PCP on suhteellisen liikkuvaa ja hajaantuu ympäristössä kaikkialle.

51) PCP kerääntyy rasvakudokseen ja rikastuu siten ravintoketjussa. Sen esterit ja suolat hajoavat PCP:ksi, ja siten ne vaikuttavat samalla tavoin. Klooratut dibentsodioksiinit ja dibentsofuraanit kontaminoivat PCP:tä ja sen suoloja ja estereitä. Näitä yhdisteitä muodostuu myös poltettaessa PCP:tä sisältäviä jätteitä. Siten PCP:n käyttö lisää huomattavasti dibentsodioksiinien ja dibentsofuraanien aiheuttamaa ympäristön saastumista.

52) Alankomaiden viranomaiset muistuttavat, että PCP:stä vesiympäristölle aiheutuvat vaarat tunnustettiin yhteisön tasolla jo vuonna 1976; direktiivissä 76/464/ETY säädetään, että on käytettävä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa estämään pintavesiin kohdistuvat PCP-päästöt.

53) Kolmannen Pohjanmerikonferenssin päätösjulistuksen liitteessä 1B olevassa c kohdassa PCP luokitellaan aineeksi, jonka käyttö torjunta-aineissa on tiukasti rajoitettava tai lopetettava kokonaan.

54) Alankomaiden viranomaiset korostavat lisäksi, että juomavettä tuotettaessa pohja- tai pintaveden PCP-pitoisuus ei saa olla yli 0,1 pg/1. Tässä yhteydessä he viittaavat Rein- ja Maas-jokien pilaantumiseen; Alankomaat ottaa myös näistä joista vettä juomavedeksi. Tämän vuoksi mitattavaa suuruusluokkaa olevat vesiin, maaperään tai ilmaan suuntautuvat PCP-päästöt olisi vältettävä korvaamalla PCP kaikissa tapauksissa muilla aineilla.

55) Vuonna 1992 PCP:tä vapautui eniten ilmakehään (48 tonnia vuodessa), ja päästöistä suurin osa oli peräisin käsitellystä puusta. PCP:n laskeuma ilmasta maahan ja vesiin oli vuodessa noin 14 tonnia, josta 11,5 tonnia oli alunperin käsitellyn puun sisältämää PCP:tä.

56) Eniten PCP:tä on käytetty puunsuoja-aineena. Tämä käyttö kiellettiin vuonna 1989, jolloin myöskään käytön edellyttämiä lupia ei enää uudistettu. Jo vuosina 1984-1987 vuotuinen kulutus oli vähentynyt 300 tonnista 0,2 tonniin. Pienemmässä mitassa PCP:tä on käytetty liimoissa, tekstiileissä, nahkatuotteissa, väriaineissa, paperissa ja jäähdytysnesteissä. PCP:tä ei ole koskaan valmistettu Alankomaissa.

57) Alankomaiden viranomaiset toimittivat 6 päivänä helmikuuta 1995 päivätyllä kirjeellä komissiolle dioksiinipäästöjä koskevat laskelmat, jotka osoittivat, että aiemmin käytetty PCP olisi vuonna 2000 dioksiinipäästöjen merkittävin lähde (20 g, samalla kun kaikista lähteistä, jätteenpoltto mukaan lukien, vapautuva määrä olisi 58 g), mikä edellyttäisi voimassa olevan PCP:n käyttökiellon jatkamista. Jos käyttö sallittaisiin uudelleen, tilanne pahenisi.

3.1.3 Alankomaiden kannan arviointi

58) Edellisessä luvussa esitetyn perusteella voidaan todeta, että Alankomaiden viranomaiset perustelevat poikkeuksen tekemistä koskevaa pyyntöään yksinomaan näkökohdilla, jotka liittyvät PCP:stä ja sen sisältämistä epäpuhtauksista terveydelle ja ympäristölle aiheutuviin yleisiin vaikutuksiin. Viranomaiset eivät väitä, että Alankomaissa vallitsisi muihin jäsenvaltioihin verrattuna jokin erityinen tilanne, joka edellyttäisi tiukempia kansallisia toimenpiteitä.

59) Tutkimuksessa, jonka komissio tilasi ulkopuoliselta konsultilta(22) vahvistetaan, että toisin kuin Saksassa, tilanne Alankomaissa ei ole mitenkään erityinen. Alankomaiden kansallisia toimenpiteitä ei voisi perustella erityisellä tarpeella suojella ihmisten terveyttä, sillä PCP:lle altistuminen on Alankomaissa selvästi vähäisempää kuin hyväksyttävät päivittäiset altistumisannokset. Tämä tuli esiin myös Alankomaiden viranomaisten toimittamista täydentävistä asiakirjoista.

60) Tutkimuksessa myös kiistetään Alankomaiden viranomaisten esittämät ympäristönsuojeluun liittyvät perustelut. PCP haihtuu, hajoaa valokemiallisesti sekä biologisesti eikä näin ollen ole pysyvä yhdiste(23). Kaikki eläimet erittävät PCP:tä virtsassa ja ulosteissa, joten se ei keräänny rasvakudokseen eikä rikastu ravintoketjussa. Tutkimuksessa todetaan lisäksi, että Alankomaiden asiakirjoissa esitetyt vesistöjen saastumisastetta kuvaavat luvut(24) ovat selvästi hyväksyttäviä arvoja pienemmät. Alankomaiden ympäristön dioksiini- ja furaanitasojen tai rintamaidon dioksiini- ja furaanipitoisuuden ja PCP:n käytön välistä korrelaatiota ei tutkimuksessa todettu. Myöskään yleisluonteisempia ongelmia ei havaittu (ei aikaisempaa PCP:n valmistusta; PCP:n käyttö hyvin vähäistä).

61) Direktiivin 91/173/ETY säännösten mukaan poikkeuksia PCP:n ja sen suolojen ja estereiden käyttöä koskevasta yleisestä kiellosta on tarkasteltava uudelleen tiedon ja tekniikan kehityksen valossa. Yhteisön direktiivissä säädetään kieltoa koskevista poikkeuksista ainoastaan sellaisilla aloilla, joilla direktiivin antamisen ajankohtana ei voitu helposti yksilöidä sopivia tai turvallisempia vaihtoehtoja. Kaiken kaikkiaan PCP:stä ihmiselle ja ympäristölle aiheutuvat riskit oli siten selvästi tunnustettu ja niitä oli tarkasteltu käytettävissä olevan tiedon pohjalta.

62) Komissio käynnisti jo vuonna 1994 direktiivin tarkistamista varten ohjelman, jossa arvioitiin PCP:tä korvaavien aineiden riskit tavoitteena direktiivissä 91/173/ETY säädettyjen rajoitusten tiukentaminen kohti täydellistä kieltoa(25). Ohjelma saatiin päätökseen vuonna 1998, ja sen tuloksena päädyttiin arvioon, että vähemmän vaarallisia vaihtoehtoja todellakin oli saatavilla.

63) Tiedekomitea esitti 27 päivänä marraskuuta 1998 antamassaan lausunnossa, julkisesti laajalti saatavilla olevaan tietoon sekä Environmental Resources Managementin selvitykseen(26) perustuen, että joillakin aloilla ihmisten altistuminen jatkuu, vaikka PCP:n käyttö on lopetettu. Toistaiseksi ei ole löydetty riittävän hyvää puhdistusmenetelmää, jolla saastunut maaperä voitaisiin puhdistaa. PCP ja siihen liittyvät kemikaalit saattavat aiheuttaa riskejä vesistöille, ainakin kriittisillä alueilla, joilla paikallisesti vapautuu PCP-päästöjä.

64) Vuosina 1994-1998 toteutetun kattavan vaihtoehtoisten aineiden tarkastelun ja arvioinnin perusteella komissio ja jäsenvaltiot, jotka pyrkivät saavuttamaan terveyden ja ympäristön suojelun korkean tason, katsoivat tarpeelliseksi antaa direktiivillä 1999/51/EY Alankomaiden säännöksiä vastaavat koko yhteisöä koskevat säännökset. Nämä yhteisön säännökset on tarkoitus saattaa jäsenvaltioissa voimaan tammikuussa 2000.

65) Alankomaiden lainsäädäntöön sisältyvien PCP:n käytön rajoitusten katsotaan olevan oikeassa suhteessa asetettuun tavoitteeseen, sillä direktiivillä 91/173/ETY säädetyt poikkeukset PCP:n käytön kiellosta eivät enää vaikuta hyväksyttäviltä, jos halutaan turvata riittävän korkea terveyden ja ympäristön suojelun taso. Tämän vuoksi voidaan katsoa, että vaikka tilanne Alankomaissa ei muihin jäsenvaltioihin verrattuna ole mitenkään erilainen, tiukempia kansallisia toimenpiteitä voidaan pitää perusteltuina.

3.2 Mielivaltaisen syrjinnän puuttuminen

66) Perustamissopimuksen 95 artiklan 6 kohta velvoittaa komission tarkastamaan, etteivät kansalliset säännökset ole mielivaltaisen syrjinnän keino. Yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan syrjinnän puuttuminen merkitsee sitä, että samankaltaisissa tilanteissa ei saa soveltaa erilaista kohtelua eikä erilaisissa tilanteissa saa soveltaa samankaltaista kohtelua.

67) Alankomaiden säännöksiä sovelletaan kaikkiin tuotteisiin riippumatta siitä, onko ne valmistettu Alankomaissa vai tuotu muista jäsenvaltioista. Siten ei ole näyttöä siitä, että Alankomaiden määräyksiä olisi käytetty mielivaltaisen syrjinnän keinona yhteisön taloudellisten toimijoiden välillä.

3.3 Jäsenvaltioiden välisen kaupan peitelty rajoittaminen

68) Tuotteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevat yhteisön direktiivin säännöksistä poikkeavat tiukemmat kansalliset toimenpiteet ovat yleensä kaupan este, sillä tuotteita, jotka on mahdollista saattaa laillisesti markkinoille muualla yhteisössä, ei voida saattaa markkinoille kyseisissä jäsenvaltioissa. Perustamissopimuksen 95 artiklan 6 kohdassa määritellyllä menettelyllä pyritään estämään 4 kohdassa tarkoitettuihin perusteisiin pohjautuvien rajoitusten soveltaminen epätarkoituksenmukaisista syistä, jolloin rajoitukset olisivatkin todellisuudessa taloudellisia toimenpiteitä, joilla pyritään estämään tuotteiden tuonti muista jäsenvaltioista ja näin suojaamaan välillisesti kansallista tuotantoa.

69) Komissio tilasi selvityksen(27) voidakseen analysoida Alankomaiden tiukempien kansallisten säännösten voimassa pitämisestä kaupalle ja kilpailulle aiheutuvia vaikutuksia. Selvityksessä koottiin tietoja sellaisten jäsenvaltioiden kanssa käytävästä kaupasta, joita asia koskee, sekä mahdollisista eduista, joita Alankomaat kenties saisi käyttämällä kansallisia sääntöjä oman etunsa ajamiseen PCP:tä korvaavien aineiden tai PCP:tä sisältäviä tuotteita korvaavien tuotteiden osalta.

70) Selvityksen mukaan PCP:tä tai siihen pohjautuvia aineita ei valmisteta missään Euroopan yhteisön jäsenvaltiossa. Puun tai tekstiilien käsittelyyn tarkoitetut korvaavat aineet on hyväksyttävä saman lainsäädännön mukaisesti kuin PCP riippumatta siitä, onko ne valmistettu Alankomaissa tai muissa jäsenvaltioissa. Alankomaissa toimivat korvaavien aineiden tuottajat eivät saa välitöntä etua PCP:tä koskevasta kansallisesta lainsäädännöstä.

71) Edellä osoitettiin, että PCP:n ja käsitellyn puun käyttö antaa todellista aihetta huoleen ihmisten terveyden ja ympäristön kannalta. PCP:tä koskevat kansalliset säännökset ovat lisäksi osa yleisempää dioksiini- ja furaanipolitiikkaa. Siten ei ole perustetta epäillä, etteikö terveyden ja ympäristön suojelu olisi todellinen syy kansallisen lainsäädännön pitämiselle edelleen voimassa.

72) Komissio katsoo näin ollen, ettei ole näyttöä siitä, että PCP:tä koskeva Alankomaiden lainsäädäntö olisi jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyä rajoittamista.

3.4 Sisämarkkinoiden toiminnan esteiden puuttuminen

73) Tämä ehto, josta määrätään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artiklan 6 kohdan ensimmäisessä alakohdassa, on uusi verrattuna EY:n perustamissopimuksen entisen 100 a artiklan 4 kohtaan. Ehtoa ei voi tulkita siten, että se kieltäisi sellaisten kansallisten säännösten antamisen, jotka voisivat vaikuttaa sisämarkkinoiden toteutumiseen. Itse asiassa kaikki sisämarkkinoiden toteutumiseen ja toimintaan tähtäävästä yhdenmukaistamistoimenpiteestä poikkeavat kansalliset säännökset todennäköisesti vaikuttavat sisämarkkinoihin. Säilyttääkseen EY:n perustamissopimuksen 95 artiklassa määrätyn poikkeusmenettelyn käyttökelpoisuuden komissio katsoo, että 95 artiklan 6 kohdan yhteydessä sisämarkkinoiden toiminnan esteeksi katsotaan vaikutus, joka on kohtuuttoman suuri asetetun tavoitteen kannalta.

74) Yhteisössä ei ole harjoitettu PCP:n tuotantoa sen jälkeen, kun viimeinen valmistaja lopetti Ranskassa tuotantonsa vuonna 1992. Saksassa vuonna 1978 tuotannon aloittaneet valmistajat lopettivat sen jo vuonna 1985. Johtuen koko yhteisön kattavista ja kansallisista rajoituksista PCP:tä käytetään puun käsittelyyn huomattavia määriä ainoastaan kolmessa jäsenvaltiossa. Tekstiilin käsittelyyn sitä käytetään erittäin pienessä mittakaavassa sotilasalalla. PCP:n käyttö Euroopan yhteisössä väheni vuosien 1986-1994 aikana 8000 tonnista 2000 tonniin.

75) PCP:n tuotanto maailmassa väheni vuosien 1986-1994 aikana 26000 tonnista 11000 tonniin. Tuotantolaitokset sijaitsevat Yhdysvalloissa, Intiassa ja Kiinassa.

76) Tuonti Alankomaihin on vähentynyt niin, että puun käsittelyä varten tuotu määrä oli 2-4 tonnia jo vuonna 1987 eli ennen kuin viimeisen luvan voimassaoloaika päättyi. Tekstiilien käsittelyä varten oli tuotu 37,5 tonnia PCP-lauraattia. Koko yhteisön markkinoista tämä oli hyvin pieni osuus. Komission tilaamassa selvityksessä(28) tultiinkin siihen tulokseen, että Alankomaiden lainsäädännön vaikutus markkinoihin oli käytännöllisesti katsoen olematon.

77) Lisäksi, vaikka Alankomaiden viranomaiset ovat soveltaneet yhteisön lainsäädännön sijasta kansallista lainsäädäntöä 1 päivästä heinäkuuta 1992, Alankomaissa tai maan ulkopuolella toimivat taloudelliset toimijat eivät ole koskaan tehneet asiaan liittyviä valituksia. Koska yhteisön lainsäädäntö on tällä välin mukautettu tekniikan kehitykseen ja 1 päivästä syyskuuta 2000 Alankomaiden lainsäädännön ja yhteisön lainsäädännön välillä ei enää ole lainkaan eroja, sisämarkkinoiden toimintaan kohdistuva kokonaisvaikutus arvioidaan pieneksi.

78) Komissio katsoo edellä esitettyjen huomioiden perusteella, ettei ole näyttöä siitä, että tässä päätöksessä tarkoitetut Alankomaiden säännökset muodostaisivat sisämarkkinoiden toiminnalle tavoitteisiin nähden kohtuuttoman suuren esteen.

IV PÄÄTELMÄT

79) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että pentakloorifenolin käyttöä koskevat säännökset, jotka Alankomaat on antanut tiedoksi entisen 100 a artiklan 4 kohdan nojalla 21 päivänä tammikuuta 1992 ja joita on tarkasteltu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artiklan 4 ja 6 kohdan mukaisesti,

- täyttävät mainittujen määräysten muodolliset vaatimukset ja ne on niin ollen hyväksyttävä,

- ovat perusteltuja ihmisten terveyden ja ympäristön suojelua koskevista tärkeistä syistä,

- eivät ole keino toteuttaa mielivaltaista syrjintää tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyä rajoittamista eivätkä muodosta kohtuutonta estettä sisämarkkinoiden toiminnalle.

80) Komissiolla on näin ollen syytä katsoa, että tiedoksi annetut kansalliset säännökset voidaan hyväksyä.

81) On pantava merkille, että PCP:tä koskevissa Alankomaiden säännöksissä määrätään hyväksymisjärjestelmästä ilman, että mahdollisia käyttötarkoituksia rajattaisiin selvästi. Lisäksi vuonna 1980 tehdyssä SIVEB-päätöksessä määrätty PCP:n epäpuhtauden heksaklooridibentsoparadioksiinin suurin sallittu määrä on suurempi kuin yhteisön direktiivissä asetettu arvo. Perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaan kansallinen lainsäädäntö voidaan hyväksyä vain 30 artiklassa mainituista tärkeistä syistä tai ympäristön tai työympäristön suojeluun liittyvistä syistä. Tämä tarkoittaa sitä, että kansallisia toimenpiteitä, jotka eivät ole yhtä suojaavia kuin direktiivissä määrätyt toimenpiteet, ei voida hyväksyä. Siten Alankomaiden lainsäädäntö voidaan hyväksyä vain, koska sen soveltaminen käytännössä on osoittanut, ettei PCP:tä sisältäviä aineita ole hyväksytty käyttötarkoituksiin, joita ei olisi sallittu yhteisön direktiivin mukaan tai jotka sisältävät heksaklooridibentsoparadioksiinia yli 4 ppm. Alankomaiden kansallisen lainsäädännön soveltaminen muulla tavoin ei ole perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti hyväksyttävää.

82) Tämä päätös ei estä Alankomaita soveltamasta direktiiviä 1999/51/EY,

ON TEHNYT SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Vuonna 1962 annetun torjunta-ainelain säännökset hyväksytään, mikäli niitä sovelletaan niin, ettei torjunta-ainelain 2 artiklan nojalla myönnetä lupia, jotka tarjoaisivat direktiivin 91/173/ETY säännöksiin nähden suuremman vapauden PCP:n käytön kieltämistä koskevien poikkeusten tai heksaklooridibentsoparadioksiinin pitoisuuden osalta.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.

Tehty Brysselissä 26 päivänä lokakuuta 1999.

Komission puolesta

Erkki LIIKANEN

Komission jäsen

(1) EYVL L 262, 27.9.1976, s. 201.

(2) EYVL L 207, 6.8.1999, s. 18.

(3) EYVL L 85, 5.4.1991, s. 34.

(4) EYVL L 142, 5.6.1999, s. 22.

(5) Nederlands Staatsblad 1962, N:o 288, sellaisena kuin se on muutettuna 15 päivänä joulukuuta 1994 annetulla lailla, Nederlands Staatsblad 1995, N:o 4.

(6) Nederlands Staatsblad 1980, N:o 18.

(7) Nederlands Staatsblad 1992, N:o 455.

(8) Nederlands Staatsblad 1994, N:o 35.

(9) Nederlands Staatsblad 1980, N:o 43.

(10) Nederlands Staatsblad 1979, N:o 558.

(11) Tapaus C-127/97, kohta 31.

(12) Integrated Criteria Document Chlorophenols. RIVM report nr. 710401013, August 1991.

Assessment of the Integrated Criteria Document Chlorophenols.

Advisor report by the Committee on Risk Assessment of Substances of the Health Council of the Netherlands.

Basisdocument dioxinen. RIVM report nr. 710401024, February 1993.

Emissies van dioxinen in Nederland. RIVM and TNO report nr. 770501003, April 1993.

Besluit luchtemissies afvalverbranding. A General Administrative Order including Explanatory Note.

(13) C. Rappe, Concerning Pentachlorophenol and Dioxins. Final report, Institut of Environmental Chemistry, Umeå University, Umeå, December 1994.

(14) Report to the Commission on Pentachlorophenol (PCP), Brussels, 14 December 1994. Raporttia varten kuultiin jäsenvaltioita ja muita asianomaisia tahoja, joille asiasta oli ilmoitettu EYVL:n numerossa C 315, s. 4, julkaistulla ilmoituksella 12.11.1994. Huomioon otettiin myös ulkopuolisten konsulttien laatimat kolme selvitystä.

(15) Environmental Resources Management, Assessment of the Risks Posed by Pentachlorophenol (PCP) through the Exposure of Man and the Environment to Dioxins, Final Report, London, December 1997.

(16) Konsulttiyritys "Cabinet Paracelse" laati viiden aineen osalta vaarojen arvion sekä raportin niiden sopivuudesta PCP:tä korvaavaksi aineeksi puun ja tekstiilien käsittelyssä. Lopulliset kertomukset luovutettiin syyskuussa 1998.

(17) EYVL 196, 16.8.1967, s. 1.

(18) EYVL L 199, 30.7.1999, s. 57.

(19) EYVL L 129, 18.5.1976, s. 23.

(20) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48.

(21) EYVL L 181, 4.7.1986, s. 16.

(22) Katso alaviite 13.

(23) Tämä vahvistetaan myös julkaisussa: WHO Environmental Health Criteria Document 71, Pentachlorophenol, WHO, Geneva 1987.

(24) Katso alaviite 12.

(25) Tämä ilmoitettiin komission päätöksellä 94/783/EY Saksan liittotasavallan tiedoksi antamasta PCP:tä koskevasta kiellosta (EYVL L 316, 9.12.1994, s. 43), sekä ilmoituksessa (EYVL C 315, 12.11.1994), joka koski asianomaisten tahojen kuulemista PCP:tä koskevaa raporttia varten.

(26) Katso alaviite 15.

(27) S. J. Davis, The Effects of the Retention by The Netherlands of its National Rules on Pentachlorophenol in Place of the Rules Established by Directive 91/173/EEC, London (UK), May 1995.

(28) Katso alaviite 27.