FI Euroopan unionin virallinen lehti L 23/54

NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 40/2013,

annettu 21 päivänä tammikuuta 2013,

EU:n vesillä ja tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä EU:n alusten käytettävissä olevien, kansainvälisten neuvottelujen alaan tai sopimusten soveltamisalaan kuuluvien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2013

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (1) vaaditaan, että unionin toimenpiteet, jotka koskevat vesialueille pääsyä ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittamista, vahvistetaan ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomukset ja alueellisilta neuvoa-antavilta toimikunnilta saadut lausunnot.

(2) Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet sekä tarvittaessa eräät niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kalakannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet.

(3) Tiettyjen suurimpien sallittujen saaliiden (total allowable catch, ‧TAC‧) osalta jäsenvaltioille tulisi antaa mahdollisuus jakaa aluksille lisäkalastusmahdollisuuksia, jos ne osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen. Koekalastuksen tarkoituksena on testata saaliskiintiöjärjestelmää, toisin sanoen järjestelmää, jossa kaikki saaliit olisi purettava ja laskettava kiintiöihin, jotta voitaisiin välttää poisheittämisiä ja niistä aiheutuvaa muuten käyttökelpoisten kalavarojen tuhlausta. Kalavarojen valvomaton poisheittäminen uhkaa niiden pitkän aikavälin kestävyyttä julkisena hyödykkeenä ja siten yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteita. Saaliskiintiöjärjestelmät tarjoavat sitä vastoin luonnostaan kalastajille kannustimen optimoida saaliin valikoiminen toimissaan. Jotta poisheittämisiä voitaisiin hallinnoida järkevästi, kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuksen olisi katettava pikemminkin kaikki toiminnot merellä kuin purkamiset satamassa. Jäsenvaltioiden edellytyksiin jakaa tällaisia lisäkalastusmahdollisuuksia olisi sen vuoksi sisällyttävä velvoite varmistaa sensorijärjestelmään yhdistettyjen valvontakameroiden, jäljempänä ‧kameravalvontajärjestelmä‧, käyttö. Tämän ansiosta voitaisiin yksityiskohtaisesti kirjata kaikki aluksella pidetyt ja poisheitetyt saaliin osat. Aluksella reaaliaikaisesti työskenteleviin tarkkailijoihin perustuva järjestelmä olisi tehottomampi, kalliimpi ja epäluotettavampi. Näin ollen kameravalvontajärjestelmien käyttö on tällä hetkellä ennakkoedellytys poisheittämisten vähennysjärjestelmien, kuten kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuksen, toteuttamiseksi. Tällaista järjestelmää käytettäessä olisi noudatettava yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (2) vaatimuksia.

(4) Sen varmistamiseksi, että kaikki kalastustiedot kirjaavan koekalastuksen avulla voidaan tehokkaasti arvioida saaliskiintiöjärjestelmien vaikutusta asianomaisten kalakantojen absoluuttiseen kalastuskuolevuuteen, on tarpeen lukea kaikki kyseisessä koekalastuksessa saadut saaliit, purkamiselle asetettua alamittaa pienemmät kalat mukaan luettuina, osallistuvalle alukselle myönnettyyn kokonaismäärään, ja varmistaa, että kalastustoimet lopetetaan, kun kyseinen alus on käyttänyt loppuun sille myönnetyn kokonaismäärän. On myös asianmukaista sallia kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuvien alusten ja muiden alusten väliset määrien siirrot edellyttäen, että voidaan osoittaa, ettei muiden alusten poisheittämien saaliiden määrä lisäänny.

(5) TACit olisi vahvistettava saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella, ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu, sekä niiden kannanottojen nojalla, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa, erityisesti alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kanssa järjestetyissä kokouksissa.

(6) Erityisten monivuotisten suunnitelmien piiriin kuuluvien kantojen TACit olisi vahvistettava mainituissa suunnitelmissa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Pohjanmeren merianturakannan, Pohjanmeren punakampelakannan, Pohjanmeren, Skagerrakin ja itäisen Englannin kanaalin turskakantojen, Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakantojen sekä Skotlannin länsipuolisen alueen sillikannan TACit olisi sen vuoksi vahvistettava niiden sääntöjen mukaisesti, joista säädetään punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantoja hyödyntävää kalastusta koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta Pohjanmerellä 11 päivänä kesäkuuta 2007 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 676/2007 (3), Skotlannin länsipuolisen alueen sillikannan ja mainittua kalakantaa hyödyntävien kalastusten monivuotisesta suunnitelmasta 18 päivänä joulukuuta 2008 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1300/2008 (4), turskakantoja ja turskakantoja hyödyntävää kalastustoimintaa koskevan pitkän aikavälin suunnitelman vahvistamisesta (‧turskasuunnitelma‧) 18 päivänä joulukuuta 2008 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1342/2008 (5) ja tonnikalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta Itä-Atlantilla ja Välimerellä 6 päivänä huhtikuuta 2009 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 302/2009 (6).

(7) Jos kannoista ei ole riittäviä tai luotettavia tietoja kokoarvioiden tekemiseksi, kantojen hoitotoimenpiteissä ja TAC-tasoissa olisi noudatettava kalastuksenhoidon ennalta varautuvaa lähestymistapaa, sellaisena kuin se määritellään asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklan i alakohdassa, samalla kun otetaan huomioon kantakohtaiset tekijät, erityisesti saatavilla olevat tiedot kantojen kehittymissuuntauksista ja sekakalastukseen liittyvät näkökohdat.

(8) TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 (7) 2 artiklan mukaisesti olisi määriteltävä kannat, joihin sovelletaan mainitussa asetuksessa tarkoitettuja eri toimenpiteitä.

(9) Tiettyjen lajien, kuten tiettyjen hailajien osalta, jopa rajoitettu kalastustoiminta voisi vaarantaa vakavasti niiden säilymisen. Tällaisten lajien kalastusmahdollisuuksia olisi sen vuoksi rajoitettava täysimääräisesti asettamalla yleinen kielto pyytää näitä lajeja.

(10) Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (International Council for the Exploration of the Sea, ICES) lausunnon mukaisesti on asianmukaista jatkaa ja tarkistaa tuulenkalan hallinnointijärjestelmää EU:n vesillä, jotka sijaitsevat ICES-alueilla II a ja III a sekä ICES-suuralueella IV.

(11) On tarpeen vahvistaa vuoden 2013 pyyntiponnistuksen enimmäismäärät asetuksen (EY) N:o 676/2007 9 artiklan, asetuksen (EY) N:o 1342/2008 11 ja 12 artiklan sekä asetuksen (EY) N:o 302/2009 5 ja 9 artiklan mukaisesti, samalla kun otetaan huomioon tiettyjen alusryhmien sulkemisesta asetuksen (EY) N:o 1342/2008 III luvussa säädetyn pyyntiponnistusjärjestelmän ulkopuolelle 27 päivänä heinäkuuta 2009 annettu asetus (EY) N:o 754/2009 (8).

(12) Norjan (9), Färsaarten (10) ja Islannin (11) kanssa tehdyissä kalastussuhteita koskevissa sopimuksissa tai pöytäkirjoissa määrätyn menettelyn mukaisesti unioni on neuvotellut kalastusoikeuksista näiden kumppanien kanssa. Neuvottelut Norjan kanssa eivät ole päättyneet, ja vuotta 2013 koskevista järjestelyistä on tarkoitus sopia vuoden 2013 alussa. Jotta unionin kalastustoiminta ei keskeytyisi ja jotta varmistettaisiin samalla riittävä joustavuus kyseisistä järjestelyistä sopimiseksi vuoden 2013 alussa, on aiheellista vahvistaa väliaikaisesti kalastusmahdollisuudet kalakannoille, joita nämä järjestelyt koskevat. Vuoden 2013 kalastusjärjestelyjä koskevia neuvotteluja Färsaarten ja Islannin kanssa ei ole ollut mahdollista saattaa päätökseen. Kalastussuhteista Grönlannin kanssa tehdyssä sopimuksessa ja pöytäkirjassa (12) määrätyn menettelyn mukaisesti sekakomitea on vahvistanut unionille konkreettisen kalastusmahdollisuuksien tason Grönlannin vesillä vuonna 2013. Sekakomitean päätöksen mukaisesti unionin käytettävissä olevia villakuoreen kiintiöitä Grönlannin vesillä ICES-suuralueilla V ja XIV korotetaan automaattisesti, jos alkuperäisestä kiintiöstä saavutetaan 70 prosenttia.

(13) Unioni on useiden kalastusjärjestöjen sopimuspuoli ja osallistuu muiden järjestöjen toimintaan yhteistyötä tekevänä muuna kuin sopimuspuolena. Lisäksi vuoden 2003 liittymisasiakirjan nojalla unioni hallinnoi Puolan tasavallan aiemmin tekemiä kalastussopimuksia, kuten seitivarojen säilyttämisestä ja hallinnoinnista keskisellä Beringinmerellä tehtyä yleissopimusta, Puolan tasavallan liittymispäivästä lähtien. Nämä kalastusjärjestöt ovat suositelleet useiden eri toimenpiteiden käyttöönottamista vuonna 2013, EU:n alusten kalastusmahdollisuudet mukaan luettuina. Nämä kalastusmahdollisuudet olisi saatettava osaksi unionin oikeutta.

(14) Alueelliset kalastuksenhoitojärjestöt voivat sallia kiintiön siirrot ja vaihdot sopimuspuolten välillä. Jotta helpotettaisiin kiintiön siirtoja ja vaihtoja unionin ja muiden sopimuspuolten välillä, jäsenvaltioilla olisi oltava valtuudet keskustella alueellisen kalastuksenhoitojärjestön muiden sopimuspuolten kanssa ja tapauksen mukaan vahvistaa aiottua kiintiön siirtoa tai vaihtoa koskevat mahdolliset linjat. Komission olisi välitettävä kiintiön siirtoa tai vaihtoa koskevaan sitoumukseen suostuminen toiselle sopimuspuolelle ja ilmoitettava alueelliselle kalastuksenhoitojärjestölle kiintiön siirrosta tai vaihdosta. Tällaisen kiintiön siirron tai vaihdon perusteella saatuja tai siirrettyjä kalastusmahdollisuuksia olisi pidettävä kyseiselle jäsenvaltiolle jaettuina taikka siltä vähennettyinä kalastusmahdollisuuksina, myös sovellettaessa yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, 20 päivänä marraskuuta 2009 annetun asetuksen (EY) N:o 1224/2009 (13) asianmukaisia säännöksiä. Tällainen tilapäinen kiintiön siirto tai vaihto ei saisi kuitenkaan muuttaa kalastustoimintaa koskevan suhteellisen vakauden periaatteen mukaista nykyistä jakoperustetta kalastusmahdollisuuksien jakamiseksi jäsenvaltioiden välillä.

(15) Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (NAFO) hyväksyi vuonna 2012 pidetyssä 34. vuosikokouksessaan eräiden kantojen vuoden 2013 kalastusmahdollisuuksia NAFO-yleissopimusalueen suuralueilla 1–4. Tässä yhteydessä NAFO hyväksyi vuodeksi 2013 menettelyn oliiviturskan TACin korottamiseksi NAFO-osa-alueella 3NO, jos tietyt tämän kannan tilaa koskevat edellytykset täyttyvät. NAFOn sopimuspuoli voi ilmoittaa NAFOn pääsihteerille, että oliiviturskan kannan osalta on todettu tavanomaista suurempia saaliita pyyntiponnistusyksikköä kohti NAFO-osa-alueella 3NO. Jos NAFO vahvistaa vuoden 2013 TACin korotuksen, se olisi saatettava osaksi unionin oikeutta.

(16) Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC) hyväksyi vuonna 2012 pidetyssä 83. vuosikokouksessaan keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin säilyttämistoimenpiteet. Tämän lisäksi IATTC antoi päätöslauselman valkopilkkahaiden suojelusta. Nämä toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin oikeutta.

(17) Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (ICCAT) hyväksyi vuoden 2012 vuosikokouksessaan tonnikalan tarkistetun monivuotisen elvytyssuunnitelman Itä-Atlantilla ja Välimerellä; suunnitelman mukaan unionin kiintiötä lisättiin. Kalastuskieltokausi myös korvattiin avoimella kaudella, jota siirrettiin kymmenellä päivällä. Lisäksi hyväksyttiin Etelä-Atlantin miekkakalan nykyisten TACien ja kiintiöiden jatkaminen vuodella sekä uusi suunnitelma sini- ja valkomarliinipopulaatioiden elvyttämiseksi. Näin ollen unionin kiintiö Etelä-Atlantin miekkakalalle pysyy samana kuin vuonna 2012 kun taas unionin kiintiötä sinimarliinille lisättiin johdonmukaisesti pienimuotoisen kalastuksen huomioon ottamiseksi unionin syrjäisimmillä alueilla. Unionin kiintiö valkomarliinille pysyi vakaana. Nämä toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin oikeutta.

(18) Intian valtameren tonnikalatoimikunta (IOTC) ei vuoden 2012 vuosikokouksessaan muuttanut unionin oikeuden osaksi saatettuja nykyisiä kalastusmahdollisuuksia koskevia toimenpiteitään. Tällä hetkellä sovellettavat IOTC:n hyväksymät toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin oikeutta.

(19) Eteläisen Tyynenmeren alueellisen kalastusjärjestön (SPRFMO) ensimmäinen vuosikokous on tarkoitus pitää 28 päivän tammikuuta ja 1 päivän helmikuuta 2013 välisenä aikana. On asianmukaista, että tällä hetkellä sovellettavia asetuksessa (EU) N:o 44/2012 tarkoitettuja väliaikaisia toimenpiteitä jatketaan kunnes tämä vuosikokous on pidetty.

(20) Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö (SEAFO) ei muuttanut vuoden 2012 vuosikokouksessaan hammaskalan, keltaroussin, limapäiden ja syvänmerenpunataskurapujen TACeja, joista oli sovittu vuosiksi 2011 ja 2012 sen vuoden 2010 vuosikokouksessa. Tällä hetkellä sovellettavat SEAFOn hyväksymät toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin oikeutta.

(21) ICESin uusimpien tieteellisten lausuntojen nojalla ja Koillis-Atlantin kalastussopimuksen (NEAFC) puitteissa tehtyjen kansainvälisten sitoumusten mukaisesti on tarpeen rajoittaa tiettyjen syvänmeren lajien pyyntiponnistusta.

(22) Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomission (WCPFC) vuonna 2012 pidetty 9. vuosikokous ei muuttanut kalastusmahdollisuuksia koskevia, unionin oikeudessa tällä hetkellä sovellettavia toimenpiteitään, paitsi että se tiukensi sääntöjä, jotka koskevat aluetta, jolla kalaparvien kokoamiseen käytettävillä laitteilla kalastaminen (FAD-kalastus) on kiellettyä. FAD-kalastusta koskevan kieltoalueen tarkistaminen edellyttää, että unioni WCPFC:n sopimuspuolena päättää toteuttaa toisen kahdesta mahdollisesta vaihtoehdosta kieltoalueen vahvistamista koskeviksi lisätoimenpiteiksi. WCPFC:n hyväksymät, tällä hetkellä sovellettavien toimenpiteiden saattamista osaksi unionin oikeutta olisi jatkettava, kunnes kyseinen päätös tehdään.

(23) Seitivarojen säilyttämistä ja hallinnointia keskisellä Beringinmerellä koskevan yleissopimuksen osapuolet eivät vuoden 2012 vuosikokouksessa muuttaneet kalastusmahdollisuuksia koskevia toimenpiteitään. Nämä toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin oikeutta.

(24) Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä käsittelevän toimikunnan (Commission for the Conservation of Antarctic Marine Living Resources, CCAMLR) osapuolet hyväksyivät vuoden 2012 vuosikokouksessaan saalisrajoitukset sekä kohde- että sivusaalislajeille. Nämä toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin oikeutta.

(25) Asianomaiset alueelliset kalastusjärjestöt hyväksyvät vuoden lopussa eräitä kansainvälisiä toimenpiteitä, joilla vahvistetaan unionille kalastusmahdollisuuksia tai rajoitetaan niitä ja joita aletaan soveltaa ennen tämän asetuksen voimaantuloa. Säännöksiä, joilla tällaiset toimenpiteet saatetaan osaksi unionin oikeutta, on sen vuoksi tarpeen soveltaa taannehtivasti. Koska Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä käsittelevän toimikunnan (CCAMLR) yleissopimusalueen kalastuskausi alkaa 1 päivänä joulukuuta ja päättyy 30 päivänä marraskuuta ja tietyt kalastusmahdollisuudet tai -kiellot CCAMLR-yleissopimusalueella vahvistetaan 1 päivänä joulukuuta 2012 alkavaksi ajanjaksoksi, tämän asetuksen asiaa koskevia säännöksiä olisi sovellettava kyseisestä päivästä alkaen. Tällainen taannehtiva soveltaminen ei loukkaa luottamuksensuojan periaatetta, koska CCAMLR-yleissopimuksen jäsenet eivät saa kalastaa CCAMLR-yleissopimusalueella ilman lupaa.

(26) Unionin Venezuelan bolivariaaniselle tasavallalle, jäljempänä "Venezuela", antaman julistuksen kalastusmahdollisuuksien myöntämisestä EU:n vesillä Venezuelan lipun alla purjehtiville kalastusaluksille Ranskan Guayanan rannikon talousvyöhykkeellä (14) mukaisesti on tarpeen vahvistaa Venezuelan käytettävissä olevat napsijoiden kalastusmahdollisuudet EU:n vesillä.

(27) Tässä asetuksessa vahvistettujen, EU:n alusten käytettävissä olevien kalastusmahdollisuuksien käyttöön sovelletaan asetusta (EY) N:o 1224/2009 ja erityisesti kyseisen asetuksen 33 artiklaa, joka koskee saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista, ja 34 artiklaa, joka koskee tietojen ilmoittamista kalastusmahdollisuuksien käyttämisestä loppuun. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä lähettäessään komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista.

(28) Kalastustoimien keskeytymisen välttämiseksi ja unionin kalastajien toimeentulon turvaamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2013 lukuun ottamatta pyyntiponnistusrajoituksia koskevia säännöksiä, joita olisi sovellettava 1 päivästä helmikuuta 2013, ja tiettyjä alueita koskevia erityisiä säännöksiä, joilla olisi oltava erityinen soveltamispäivä johdanto-osan 23 kappaleessa esitetyn mukaisesti. Asian kiireellisyyden vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu.

(29) Kalastusmahdollisuuksia käytettäessä olisi kaikilta osin noudatettava sovellettavaa unionin oikeutta,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

I OSASTO

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Kohde

1. Tässä asetuksessa vahvistetaan EU:n vesillä ja tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä EU:n alusten käytettävissä olevien, kansainvälisten neuvottelujen tai sopimusten soveltamisalaan kuuluvien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin kalastusmahdollisuuksiin kuuluvat seuraavat:

a) saalisrajoitukset vuodeksi 2013 ja, jos tässä asetuksessa niin täsmennetään, vuodeksi 2014;

b) pyyntiponnistusrajoitukset 1 päivän helmikuuta 2013 ja 31 päivän tammikuuta 2014 väliseksi ajaksi;

c) tiettyjen CCAMLR-yleissopimusalueen kantojen kalastusmahdollisuudet 1 päivän joulukuuta 2012 ja 30 päivän marraskuuta 2013 väliseksi ajanjaksoksi; ja

d) IATTC-yleissopimusalueen tiettyjen kantojen kalastusmahdollisuudet 27 artiklassa vahvistetuiksi ajanjaksoiksi, ja jos tässä asetuksessa niin täsmennetään, vuodeksi 2014.

3. Tässä asetuksessa vahvistetaan myös väliaikaiset kalastusmahdollisuudet tietyille kalakannoille ja kalakantaryhmille, joita Norjan kanssa tehtävät kahdenväliset kalastusjärjestelyt koskevat, kunnes vuoden 2013 järjestelyistä käytävät neuvottelut on saatu päätökseen.

2 artikla

Soveltamisala

Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin aluksiin:

a) EU:n alukset;

b) kolmansien maiden alukset EU:n vesillä.

3 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

a) ‧EU:n aluksella‧ jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja unionissa rekisteröityä kalastusalusta;

b) ‧kolmannen maan aluksella‧ kolmannen maan lipun alla purjehtivaa ja kolmannessa maassa rekisteröityä kalastusalusta;

c) ‧EU:n vesillä‧ jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvia vesialueita, lukuun ottamatta perussopimuksen liitteessä II lueteltujen merentakaisten maiden ja alueiden lähivesiä;

d) ‧suurimmalla sallitulla saaliilla‧ (TAC) määrää, joka voidaan pyytää ja purkaa kustakin kalakannasta vuosittain;

e) ‧kiintiöllä‧ unionille, jäsenvaltiolle tai kolmannelle maalle TACista myönnettyä osuutta;

f) ‧kansainvälisillä vesialueilla‧ vesiä, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan;

g) ‧silmäkoolla‧ asetuksen (EY) N:o 517/2008 (15) mukaisesti määritettyä kalaverkkojen silmäkokoa.

4 artikla

Kalastusalueet

Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia alueiden määritelmiä:

a) ICESin (Kansainvälinen merentutkimusneuvosto) alueilla tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 218/2009 (16) liitteessä III mainittuja maantieteellisiä alueita;

b) ‧Skagerrakilla‧ tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla;

c) ‧Kattegatilla‧ tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenørestä Gniben Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin;

d) CECAFin (Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitea) alueilla tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 216/2009 (17) liitteessä II mainittuja maantieteellisiä alueita.

e) NAFOn (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö) alueilla tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 217/2009 (18) liitteessä III mainittuja maantieteellisiä alueita;

f) ‧SEAFO (Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö) -yleissopimusalueella‧ tarkoitetaan kalavarojen säilyttämisestä ja hoidosta Kaakkois-Atlantilla tehdyssä yleissopimuksessa (19) määriteltyä maantieteellistä aluetta;

g) ‧ICCAT (Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio) -yleissopimusalueella‧ tarkoitetaan Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa (20) määriteltyä maantieteellistä aluetta;

h) ‧CCAMLR (Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä käsittelevä toimikunta) -yleissopimusalueella‧ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 601/2004 (21) 2 artiklan a alakohdassa määriteltyä maantieteellistä aluetta;

i) ‧IATTC (Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio) -yleissopimusalueella‧ tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Costa Rican tasavallan välisellä vuoden 1949 yleissopimuksella perustetun Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission vahvistamista koskevassa yleissopimuksessa (22) määriteltyä maantieteellistä aluetta;

j) ‧IOTC (Intian valtameren tonnikalatoimikunta) -yleissopimusalueella‧ tarkoitetaan Intian valtameren tonnikalatoimikunnan perustamista koskevassa sopimuksessa (23) määriteltyä maantieteellistä aluetta;

k) ‧SPRFMO (Eteläisen Tyynenmeren alueellinen kalastusjärjestö) -yleissopimusalueella‧ tarkoitetaan aavan meren maantieteellistä aluetta, joka sijaitsee etelään linjasta 10°N, CCAMLR-yleissopimusalueen pohjoispuolella, SIOFA-yleissopimusalueen, siten kuin se määritellään Eteläisen Intian valtameren kalastussopimuksessa (24), itäpuolella ja Etelä-Amerikan valtioiden lainkäyttövaltaan kuuluvien kalastusalueiden länsipuolella;

l) ‧WCPFC (Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomissio) -yleissopimusalueella‧ tarkoitetaan laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa Länsi- ja Keski-Tyynellämerellä koskevassa yleissopimuksessa (25) määriteltyä maantieteellistä aluetta;

m) ‧Beringinmeren aavalla merellä‧ tarkoitetaan Beringinmerellä olevaa aavan meren maantieteellistä aluetta, joka sijaitsee yli 200 meripeninkulman etäisyydellä perusviivoista, joista Beringinmeren rannikkovaltioiden aluemeren leveys mitataan.

II OSASTO

EU:N ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET

I LUKU

Yleiset säännökset

5 artikla

TACit ja niiden jakaminen

1. EU:n alusten TACit unionin vesillä tai tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä ja näiden TACien jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä tapauksen mukaan niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä I.

2. EU:n aluksilla on oikeus kalastaa liitteessä I säädettyjen TACien rajoissa Färsaarten, Grönlannin, Islannin ja Norjan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä sekä Jan Mayenin ympärillä sijaitsevalla kalastusalueella tämän asetuksen 14 artiklassa ja liitteessä III sekä asetuksessa (EY) N:o 1006/2008 (26) ja sen täytäntöönpanosäännöksissä säädetyin edellytyksin.

6 artikla

Lisäkalastusmahdollisuuksien jakaminen aluksille, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen

1. Jäsenvaltio voi jakaa tiettyjen kantojen lisäkalastusmahdollisuuksia sen lipun alla purjehtiville aluksille, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen. Kyseiset kannat mainitaan liitteessä I.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut lisäkalastusmahdollisuudet eivät saa ylittää liitteessä I vahvistettua kokonaismäärää prosentuaalisena osuutena kyseiselle jäsenvaltiolle jaetusta kiintiöstä.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen lisäkalastusmahdollisuuksien on oltava seuraavien edellytysten mukaisia:

a) alus käyttää sensorijärjestelmään yhdistettyjä valvontakameroita, jäljempänä ‧kameravalvontajärjestelmä‧, jotka tallentavat kaikki aluksella tapahtuvat kalastus- ja jalostustoimet;

b) yksittäiselle alukselle, joka osallistuu kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen, jaetut lisäkalastusmahdollisuudet eivät saa ylittää seuraavia rajoituksia: i) 75 prosenttia kyseisen kannan poisheitetyistä määristä, joiden asianomainen jäsenvaltio arvioi aiheutuvan sen alustyypin osalta, johon lisäkalastusmahdollisuudet saanut yksittäinen alus kuuluu; ii) 30 prosenttia alukselle ennen koekalastukseen osallistumista osoitetusta kalastusmahdollisuuksien määrästä;

c) kaikki kyseisen kalakannan lisämahdollisuuksien tuomat saaliit, asetuksen (EY) N:o 850/98 liitteessä XII määriteltyä purkamisen alamittaa pienemmät kalat mukaan luettuina, luetaan alukselle osoitettuun määrään tämän artiklan mukaisilla lisäkalastusmahdollisuuksilla korotettuna;

d) kun alus on käyttänyt sille tietyn kannan osalta osoitetut lisämahdollisuuksien tuomat kalastusmahdollisuudet kokonaisuudessaan, alus lopettaa kaikki kalastustoimet asianomaisella TAC-alueella;

e) sellaisten kantojen osalta, joihin tätä artiklaa voidaan soveltaa, jäsenvaltiot voivat sallia aluskohtaisen määrän tai sen osan siirtoja muilta aluksilta kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuville aluksille edellyttäen, että voidaan osoittaa, että muiden alusten poisheittämien saaliiden määrä ei lisäänny.

4. Sen estämättä, mitä 3 kohdan b alakohdan i alakohdassa säädetään, jäsenvaltio voi poikkeuksellisesti jakaa lippunsa alla purjehtivalle alukselle lisäkalastusmahdollisuuksia, joiden määrä ylittää 75 prosenttia kyseisen kannan poisheitetyistä määristä, joita asianomainen jäsenvaltio arvioi aiheutuvan sen alustyypin osalta, johon lisäkalastusmahdollisuudet saanut yksittäinen alus kuuluu, jos

a) kyseisen kannan arvioidut poisheitettävät saaliit ovat asianomaisen alustyypin osalta alle 10 prosenttia;

b) tällaisen aluksen osallistuminen on tärkeää, jotta voidaan arvioida kameravalvontajärjestelmän hyödyllisyyttä valvontatarkoituksissa;

c) noudatetaan kokonaismäärää, joka on 75 prosenttia kaikkien koekalastukseen osallistuvien alusten kyseisen kannan poisheitettyjen saaliiden arvioidusta määrästä.

5. Jos 3 kohdan a alakohdan mukaisesti tehtyihin tallenteisiin liittyy direktiivissä 95/46/EY tarkoitettua henkilötietojen käsittelyä, mainittua direktiiviä sovelletaan tällaisten tietojen käsittelyyn.

6. Jos jäsenvaltio havaitsee, että kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuva alus jättää täyttämättä 3 kohdassa säädetyt edellytykset, sen on viipymättä peruutettava kyseiselle alukselle jaetut lisäkalastusmahdollisuudet ja kiellettävä sen osallistuminen koekalastukseen loppuvuodeksi 2013.

7. Jäsenvaltion on ennen 1–6 kohdassa tarkoitettujen lisäkalastusmahdollisuuksien jakamista esitettävä komissiolle seuraavat tiedot:

a) luettelo kyseisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivista aluksista, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen;

b) erittely aluksille asennetuista sähköisistä etävalvontalaitteista;

c) kyseisten alusten käyttämien pyydysten kapasiteetti, tyyppi ja erittely;

d) arvioidut poisheitettävät saaliit kunkin koekalastukseen osallistuvan alustyypin osalta;

e) koekalastukseen osallistuvien alusten kyseisestä kannasta, johon sovelletaan asiaankuuluvaa TACia, vuonna 2012 pyytämät saalismäärät.

8. Komissio voi 3 kohdan b alakohdan i alakohdassa säädetyn vaatimuksen täytäntöönpanon valvomiseksi edellyttää, että tätä artiklaa soveltava jäsenvaltio toimittaa arvionsa kunkin alustyypin aiheuttamien poisheitettyjen saaliiden määrästä tieteelliselle neuvoa-antavalle elimelle arviointia varten. Jos poisheitettyjä määriä koskevaa arviointia ei ole, asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kyseisen vaatimuksen noudattamisen edellyttämät toimenpiteet ja ilmoitettava niistä komissiolle.

7 artikla

Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset

Niihin kalakantoihin, joille on vahvistettu TACit, kuuluvia kaloja saadaan pitää aluksella tai purkaa aluksesta ainoastaan, jos

a) saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla aluksilla, jolla on olemassa kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai

b) saaliit ovat osa EU:n kiintiötä, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä EU:n kiintiö ole täyttynyt.

8 artikla

Pyyntiponnistusrajoitukset

Liitteessä II A vahvistettuja pyyntiponnistusta koskevia toimenpiteitä sovelletaan 1 päivästä helmikuuta 201331 päivään tammikuuta 2014 tiettyjen turska-, punakampela- ja merianturakantojen hallinnointiin seuraavilla alueilla:

a) Skagerrak;

b) ICES-alueen III a se osa, joka ei kuulu Skagerrakiin ja Kattegatiin;

c) ICES-suuralue IV;

d) EU:n vedet ICES-alueella II a; ja

e) ICES-alue VII d.

9 artikla

Saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset syvänmerenkalastuksessa

1. Grönlanninpallakseen sovelletaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 2347/2002 (27) 3 artiklan 1 kohtaa. Grönlanninpallaksen pyyntiin, aluksella pitämiseen, jälleenlaivaukseen ja aluksesta purkamiseen sovelletaan mainitussa artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että alusten, joilla on asetuksen (EY) N:o 2347/2002 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu syvänmeren kalastuslupa, pyyntiponnistus mitattuna kilowattipäivinä poissa satamasta ei vuoden 2013 osalta ole yli 65 prosenttia kyseisen jäsenvaltion alusten vuoden 2003 keskimääräisestä vuotuisesta pyyntiponnistuksesta kalastusmatkoilla, joilla oli käytössä syvänmeren kalastuslupa tai joilla pyydettiin kyseisen asetuksen liitteissä I ja II lueteltuja syvänmeren lajeja. Tätä kohtaa sovelletaan vain kalastusmatkoihin, joilla on pyydetty yli 100 kilogrammaa muita syvänmeren lajeja kuin kultakuoretta.

10 artikla

Kalastusmahdollisuuksien jakamista koskevat erityiset säännökset

1. Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista:

a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot;

b) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan tai asetuksen (EY) N:o 1006/2008 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtävät kalastusmahdollisuuksien uudelleen jakamiset;

c) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset;

d) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät;

e) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37, 105, 106 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset;

f) tämän asetuksen 15 artiklan mukaiset kiintiön siirrot ja vaihdot.

2. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa sovelletaan kantoihin, joihin sovelletaan varo-TACia, ja mainitun asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 4 artiklaa sovelletaan kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia, jollei tämän asetuksen liitteessä I toisin säädetä.

11 artikla

Kalastuskieltokausi

1. On kiellettyä kalastaa tai pitää aluksella Porcupinematalikolla 1 päivän toukokuuta ja 31 päivän toukokuuta 2013 välisenä aikana seuraavia lajeja: keila, tylppäpyrstömolva ja molva.

2. Tämän artiklan soveltamiseksi Porcupinematalikolla tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle:

Piste Leveysaste Pituusaste 1 52° 27′ N 12° 19′ W 2 52° 40′ N 12° 30′ W 3 52° 47′ N 12° 39,600′ W 4 52° 47′ N 12° 56′ W 5 52° 13,5′ N 13° 53,830′ W 6 51° 22′ N 14° 24′ W 7 51° 22′ N 14° 03′ W 8 52° 10′ N 13° 25′ W 9 52° 32′ N 13° 07,500′ W 10 52° 43′ N 12° 55′ W 11 52° 43′ N 12° 43′ W 12 52° 38,800′ N 12° 37′ W 13 52° 27′ N 12° 23′ W 14 52° 27′ N 12° 19′ W

3. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen kulku Porcupinematalikon kautta niin, että aluksella on kyseisessä kohdassa tarkoitettua lajia, on sallittua asetuksen (EY) N:o 1224/2009 50 artiklan 3, 4 ja 5 kohdan mukaisesti.

12 artikla

Kiellot

1. Kielletään EU:n kalastusaluksia pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja:

a) jättiläishai (Cetorhinus maximus) ja valkohai (Carcharodon carcharias) kaikilla vesillä;

b) sillihai (Lamna nasus) kaikilla vesillä, paitsi jos asetuksen (EU) N:o 39/2013 (28) liitteessä I olevassa B osassa toisin säädetään;

c) merienkeli (Squatina squatina) EU:n vesillä;

d) silorausku (Dipturus batis) ICES-alueella II a sekä ICES-suuralueilla III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä;

e) aaltorausku (Raja undulata) ja pullonokkarausku (Rostroraja alba) ICES-suuralueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä;

f) kitararauskut (Rhinobatidae) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla EU:n vesillä;

g) paholaisrausku (Manta birostris) kaikilla vesillä.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen.

13 artikla

Tietojen siirtäminen

Kun jäsenvaltiot lähettävät komissiolle pyydettyjen kantojen purettujen saaliiden määriin liittyviä tietoja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä I säädettyjä kantojen koodeja.

II LUKU

Kalastusluvat kolmansien maiden vesillä

14 artikla

Kalastusluvat

1. Kolmannen maan vesillä kalastavien EU:n alusten kalastuslupien enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä III.

2. Jos jäsenvaltio siirtää asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan perusteella kiintiötä toiselle jäsenvaltiolle liitteessä III mainituilla kalastusalueilla, siirtoon on sisällyttävä asianmukainen kalastuslupien siirto, ja siitä on ilmoitettava komissiolle. Kullekin kalastusalueelle liitteessä III vahvistettua kalastuslupien kokonaismäärää ei saa kuitenkaan ylittää.

III LUKU

Kalastusmahdollisuudet alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen vesillä

15 artikla

Kiintiön siirrot ja vaihdot

1. Jos alueellisen kalastuksenhoitojärjestön säännöissä sallitaan kiintiön siirrot ja vaihdot alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sopimuspuolten välillä, jäsenvaltio, jäljempänä ‧kyseinen jäsenvaltio‧, voi keskustella alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sopimuspuolen kanssa ja tapauksen mukaan vahvistaa aiottua kiintiön siirtoa tai vaihtoa koskevan mahdollisen linjan.

2. Komissio voi kyseisen jäsenvaltion ilmoituksen saatuaan hyväksyä aiottua kiintiön siirtoa tai vaihtoa koskevan mahdollisen linjan, josta kyseinen jäsenvaltio on keskustellut alueellisen kalastuksenhoitojärjestön kyseisen sopimuspuolen kanssa. Sen jälkeen komissio välittää ilman aiheetonta viivytystä tällaista kiintiön siirtoa tai vaihtoa koskevaan sitoumukseen suostumisen alueellisen kalastusjärjestön kyseiselle sopimuspuolelle. Komissio ilmoittaa sitten sovitusta kiintiön siirrosta tai vaihdosta alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sihteeristölle tuon järjestön sääntöjen mukaisesti.

3. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille sovitusta kiintiön siirrosta tai vaihdosta.

4. Kiintiön siirron tai vaihdon perusteella alueellisen kalastusjärjestön sopimuspuolelta saatuja tai sille siirrettyjä kalastusmahdollisuuksia pidetään kyseiselle jäsenvaltiolle jaettuina taikka siltä vähennettyinä kalastusmahdollisuuksina siitä hetkestä alkaen, kun kiintiön siirto tai vaihto tulee voimaan alueellisen kalastusjärjestön kyseisen sopimuspuolen kanssa tehdyn sopimuksen ehtojen mukaisesti tai asianomaisen alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sääntöjen mukaisesti, tapauksen mukaan. Tällainen kiintiön siirto tai vaihto ei saa kuitenkaan muuttaa kalastustoimintaa koskevan suhteellisen vakauden periaatteen mukaista nykyistä jakoperustetta kalastusmahdollisuuksien jakamiseksi jäsenvaltioiden välillä.

1 Jakso

ICCAT-Yleissopimusalue

16 artikla

Tonnikalan kalastus-, kasvatus- ja lihotuskapasiteetin rajoittaminen

1. Sellaisten vapapyydyksiä käyttävien EU:n alusten ja uisteluveneiden lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja Itä-Atlantilla, rajoitetaan liitteessä IV olevan 1 kohdan mukaisesti.

2. Sellaisten pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittavien EU:n alusten lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 2 kohdan mukaisesti.

3. Sellaisten tonnikalaa Adrianmerellä kasvatustarkoituksiin pyytävien EU:n alusten lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja, rajoitetaan liitteessä IV olevan 3 kohdan mukaisesti.

4. Sellaisten kalastusalusten lukumäärä ja kokonaisbruttovetoisuus, joilla on lupa kalastaa, pitää aluksella, jälleenlaivata, kuljettaa tai purkaa tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 4 kohdan mukaisesti.

5. Itä-Atlantilla ja Välimerellä harjoitettavassa tonnikalan kalastuksessa käytettävien rysien lukumäärä rajoitetaan liitteessä IV olevan 5 kohdan mukaisesti.

6. Tonnikalan kasvatus- ja lihotuskapasiteetti sekä pyydetyn luonnonvaraisen tonnikalan enimmäismäärä, joka voidaan myöntää laitoksille Itä-Atlantilla ja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 6 kohdan mukaisesti.

17 artikla

Virkistys- ja urheilukalastus

Jäsenvaltioiden on jaettava niille liitteessä I D jaetuista kiintiöistä erityinen kiintiö tonnikalan virkistys- ja urheilukalastukseen.

18 artikla

Hait

1. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa isosilmäkettuhain (Alopias superciliosus) osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa.

2. Alopias-sukuun (Alopias spp.) kuuluvien kettuhaiden kohdennettu kalastus on kielletty.

3. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa Sphyrnidae-heimoon kuuluvan vasarahain (nuijahaita (Sphyrna Tiburo) lukuun ottamatta) osaa tai kokonaista ruhoa ICCAT-yleissopimusalueella harjoitetun kalastuksen yhteydessä.

4. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa valkopilkkahain (Carcharhinus longimanus) osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa.

5. On kiellettyä pitää aluksella haukkahaita (Carcharhinus falciformis) missään kalastusmuodossa.

2 Jakso

CCAMLR -Yleissopimusalue

19 artikla

Kiellot ja saalisrajoitukset

1. Liitteessä V olevassa A osassa mainittujen lajien kohdennettu kalastus on kielletty mainitussa liitteessä vahvistetuilla alueilla ja vahvistettuina ajanjaksoina.

2. Koekalastuksessa sovelletaan liitteessä V olevassa B osassa vahvistettuja TACeja ja sivusaalisrajoituksia mainitussa osassa ilmoitetuilla suuralueilla.

20 artikla

Koekalastus

1. Vuonna 2013 vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat CCAMLR:n komission jäseniä, saavat osallistua Dissostichus spp. -lajien pitkälläsiimalla harjoitettavaan koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a niissä osissa, jotka eivät kuulu kansalliseen lainkäyttövaltaan. Jos tällainen jäsenvaltio aikoo osallistua tällaiseen kalastukseen, sen on ilmoitettava tästä CCAMLR:n sihteeristölle asetuksen (EY) N:o 601/2004 7 ja 7 a artiklan mukaisesti ja joka tapauksessa viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2013.

2. TACeja ja sivusaaliita koskevat rajoitukset FAO-suuralueiden 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1, 58.4.2 ha 58.4.3a osalta sekä niiden jakaminen pienimuotoisille tutkimusalueille (SSRU) kullakin suuralueella ja alueella vahvistetaan liitteessä V olevassa B osassa. Kalastus SSRU-alueella on lopetettava, kun ilmoitetut saaliit saavuttavat määritellyn TACin, eikä SSRU-alueella saa enää kalastaa loppukauden aikana.

3. Kalastusta on harjoitettava maantieteellisesti ja syvyyssuunnassa niin laajalla alueella kuin mahdollista, jotta saataisiin kalastusmahdollisuuksien määrittämiseksi tarvittavat tiedot ja vältettäisiin saaliiden ja pyyntiponnistuksen liiallinen keskittyminen. FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 sekä alueilla 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a kalastus on kuitenkin kielletty alle 550 metrin syvyydessä.

21 artikla

Etelänkrillin kalastaminen kalastuskaudella 2013/2014

1. Vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat CCAMLR:n komission jäseniä, saavat kalastaa etelänkrilliä (Euphasia superba) CCAMLR-yleissopimusalueella kalastuskaudella 2013/2014. Jos tällainen jäsenvaltio aikoo kalastaa etelänkrilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, sen on ilmoitettava tästä CCAMLR:n sihteeristölle asetuksen (EY) N:o 601/2004 5 a artiklan mukaisesti, ja sen on ilmoitettava komissiolle joka tapauksessa viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2013

a) aikomuksestaan kalastaa etelänkrilliä, käyttäen liitteessä V olevassa C osassa vahvistettua lomaketta;

b) verkkotyypistä, käyttäen liitteessä V olevassa D osassa vahvistettua lomaketta.

2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa on oltava asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklassa säädetyt tiedot kustakin aluksesta, jolle jäsenvaltio aikoo antaa luvan osallistua etelänkrillin kalastukseen.

3. Jäsenvaltion, joka aikoo kalastaa etelänkrilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, on ilmoitettava aikomuksestaan tehdä niin vain sellaisten luvan saaneiden alusten osalta, jotka joko purjehtivat niiden lipun alla ilmoitusajankohtana tai purjehtivat toisen CCAMLR-jäsenen lipun alla, mutta joiden oletetaan purjehtivan kalastusajankohtana kyseisen jäsenvaltion lipun alla.

4. Jäsenvaltiot saavat antaa luvan osallistua etelänkrillin kalastukseen muilla kuin tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti CCAMLR:n sihteeristölle ilmoitetuilla aluksilla, jos luvan saanut alus on perustelluista toiminnallisista syistä tai ylivoimaisen esteen johdosta estynyt osallistumasta. Tällöin asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä heti CCAMLR:n sihteeristölle ja komissiolle sekä annettava

a) yksityiskohtaiset tiedot suunnitellusta korvaavasta aluksesta tai suunnitelluista korvaavista aluksista, mukaan luettuina asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklassa säädetyt tiedot;

b) täydellinen selvitys syistä, joilla aluksen korvaaminen perustellaan, sekä asianmukaiset tätä tukevat todisteet tai lisätiedot.

5. Jäsenvaltiot eivät saa antaa kumpaankaan CCAMLR:n laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta (LIS-kalastusta) harjoittavien alusten luetteloon kirjatuille aluksille lupaa osallistua etelänkrillin kalastukseen.

3 Jakso

IOTC-Yleissopimuksen alue

22 artikla

IOTC-yleissopimusalueella kalastavien alusten kalastuskapasiteetin rajoittaminen

1. Trooppisia tonnikaloja pyytävien EU:n alusten enimmäismäärä IOTC-yleissopimusalueella ja sitä vastaava kapasiteetti bruttovetoisuutena vahvistetaan liitteessä VI olevassa 1 kohdassa.

2. Miekkakalaa (Xiphias gladius) ja valkotonnikalaa (Thunnus alalunga) pyytävien EU:n alusten enimmäismäärä IOTC-yleissopimusalueella ja sitä vastaava kapasiteetti bruttovetoisuutena vahvistetaan liitteessä VI olevassa 2 kohdassa.

3. Jäsenvaltiot voivat jakaa uudelleen 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin kalastuksiin osoitettuja aluksia näiden kalastusten kesken, jos ne voivat osoittaa komissiolle, ettei tämä muutos johda kyseisten kalakantojen pyyntiponnistuksen lisääntymiseen.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos niiden laivastoon ehdotetaan kapasiteetin siirtoa, siirrettävät alukset kuuluvat IOTC:n alusrekisteriin tai muiden alueellisten tonnikalan kalastusjärjestöjen alusrekisteriin. Tämän lisäksi aluksia, jotka on merkitty alueellisen kalastusjärjestön laatimaan LIS-kalastusta harjoittavien alusten (LIS-alukset) luetteloon, ei saa siirtää.

5. IOTC:n käsiteltäväksi annettujen kehityssuunnitelmien täytäntöönpanon huomioon ottamiseksi jäsenvaltiot voivat lisätä kalastuskapasiteettiaan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista enimmäismääristä ainoastaan kyseisissä suunnitelmissa asetetuissa rajoissa.

23 artikla

Hait

1. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa mihin tahansa Alopiidae-heimon lajiin kuuluvan isosilmäkettuhain osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen.

4 Jakso

SPRFMO-Yleissopimusalue

24 artikla

Pelaginen kalastus – kapasiteetin rajoittaminen

Vuosina 2007, 2008 tai 2009 SPRFMO-yleissopimusalueella aktiivisesti pelagista kalastusta harjoittaneiden jäsenvaltioiden on rajoitettava lippunsa alla purjehtivien ja pelagisia kantoja vuonna 2013 pyytävien alusten bruttotonneina ilmaistu kokonaisvetoisuus kyseisellä alueella yhteensä 78 610 bruttotonniin siten, että varmistetaan Etelä-Tyynenmeren pelagisten kalavarojen kestävä hyödyntäminen.

25 artikla

Pelaginen kalastus – TACit

1. Vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat aktiivisesti harjoittaneet 24 artiklassa tarkoitettua pelagista kalastusta SPRFMO-yleissopimusalueella vuosina 2007, 2008 tai 2009, voivat pyytää pelagisia kantoja tällä alueella liitteessä I J vahvistettujen TACien mukaisesti.

2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kuukausittain tässä artiklassa tarkoitettua kalastusta harjoittavien niiden lipun alla purjehtivien alusten nimet ja tiedot, bruttovetoisuus mukaan luettuna.

3. Jäsenvaltioiden on toimitettava viimeistään seuraavan kuukauden viidentenätoista päivänä tässä artiklassa tarkoitetun kalastuksen seurantatarkoituksessa alusten satelliittiseurantajärjestelmän (VMS) tietueet, kuukausittaiset saalisraportit ja, mikäli ne ovat käytettävissä, satamakäyntejä koskevat tiedot komissiolle, joka toimittaa tiedot SPRFMO:n väliaikaiselle sihteeristölle.

26 artikla

Pohjakalastus

Jäsenvaltioiden, joilla on pohjakalastusta koskevaa kirjattua pyyntiponnistusta tai saalista SPRFMO-yleissopimusalueella 1 päivän tammikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2006 väliseltä ajalta, on rajoitettava pyyntiponnistuksensa tai saaliinsa

a) saalistasoa tai pyyntiponnistusta kuvastavien muuttujien keskitasolle kyseisellä ajanjaksolla; ja

b) ainoastaan niihin SPRFMO-yleissopimusalueen osiin, joilla on harjoitettu pohjakalastusta jollakin aikaisemmalla kalastuskaudella.

5 Jakso

IATTC-Yleissopimusalue

27 artikla

Kurenuottakalastus

1. Kielletään kurenuotta-aluksilta keltaevätonnikalan (Thunnus albacares), isosilmätonnikalan (Thunnus obesus) ja boniitin (Katsuwonus pelamis) kalastus

a) 29 päivästä heinäkuuta28 päivään syyskuuta 2013 tai 18 päivästä marraskuuta 201318 päivään tammikuuta 2014 alueella, jota rajaavat — Amerikan Tyynenmerenpuoliset rannikot, — pituuspiiri 150° W, — leveyspiiri 40° N, — leveyspiiri 40° S;

b) 29 päivästä syyskuuta29 päivään lokakuuta 2013 alueella, jota rajaavat — pituuspiiri 96° W, — pituuspiiri 110° W, — leveyspiiri 4° N, — leveyspiiri 3° S.

2. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava valitsemansa 1 kohdassa tarkoitettu kalastuskieltokausi komissiolle ennen 1 päivää huhtikuuta 2013. Asianomaisten jäsenvaltioiden kaikkien kurenuotta-alusten on valittuna kautena lopetettava kurenuotalla kalastaminen 1 kohdassa määritetyillä alueilla.

3. IATTC-yleissopimusalueella tonnikalaa pyytävien kurenuotta-alusten on pidettävä aluksella ja sen jälkeen purettava aluksesta tai jälleenlaivattava kaikki keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin saaliit.

4. Edellä olevaa 3 kohtaa ei sovelleta

a) kun kala katsotaan ihmisravinnoksi soveltumattomaksi muun syyn kuin koon takia; tai

b) kalastusmatkan viimeisellä osuudella, kun aluksella voi olla riittämättömästi tilaa kaikkien kyseisellä kalastusmatkalla saaliiksi saatujen tonnikalojen sijoittamiseksi.

5. On kiellettyä pyytää valkopilkkahaita (Carcharhinus longimanus) IATTC-yleissopimusalueella ja pitää aluksella, jälleenlaivata, varastoida, saattaa myyntiin, myydä tai purkaa aluksesta valkopilkkahain osaa tai kokonaista ruhoa tuolla alueella.

6. Edellä 5 kohdassa tarkoitettua lajia ei saa vahingoittaa, jos se saadaan sattumalta saaliiksi. Aluksen käyttäjien on päästettävä kyseisen lajin yksilöt heti takaisin mereen sekä

a) kirjattava takaisin päästettyjen yksilöiden lukumäärä ja tila (kuollut vai elävä);

b) ilmoitettava a alakohdassa tarkoitetut tiedot sille jäsenvaltiolle, jonka kansalaisia he ovat. Jäsenvaltioiden on välitettävä nämä tiedot komissiolle viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2013.

6 Jakso

SEAFO-Yleissopimusalue

28 artikla

Syvänmerenhaiden kalastuksen kieltäminen

Seuraavien syvänmerenhaiden kohdennettu kalastus kielletään SEAFO-yleissopimusalueella:

— rauskut (Rajidae),

— piikkihai (Squalus acanthias),

— pikkuhai (Etmopterus bigelowi),

— pikkuhai (Etmopterus brachyurus),

— isovalohai (Etmopterus princeps),

— pehmovalohai (Etmopterus pusillus),

— kissahai (Apristurus manis),

— samettipiikkihai (Scymnodon squamulosus),

— Selachimorpha-ylälahkon syvänmerenhait.

7 Jakso

WCPFC-Yleissopimusalue

29 artikla

Isosilmätonnikalan, keltaevätonnikalan, boniitin ja eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalan pyyntiponnistusrajoitukset

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että isosilmätonnikalan (Thunnus obesus), keltaevätonnikalan (Thunnus albacares), boniitin (Katsuwonus pelamis) ja eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalan (Thunnus alalunga) kokonaispyyntiponnistus WCPFC-yleissopimusalueella rajoitetaan unionin ja alueen rannikkovaltioiden kalastuskumppanuussopimuksissa määrättyyn pyyntiponnistukseen.

30 artikla

Kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä harjoitettavaa kalastusta koskeva kalastuskieltoalue

1. WCPFC-yleissopimusalueen osassa, joka sijaitsee leveyspiirien 20o N ja 20o S välisellä alueella, kielletään 1 päivän heinäkuuta 2013 kello 00.00 ja 30 päivän syyskuuta 2013 kello 24.00 välisenä aikana kurenuotta-aluksilta kalastustoiminta kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä. Kyseisenä aikana kurenuotta-alus saa harjoittaa kalastustoimintaa mainitussa WCPFC-yleissopimusalueen osassa vain, jos aluksella on tarkkailija, joka tarkkailee, ettei alus millään hetkellä

a) käytä tai huolla kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitettua välinettä tai siihen liittyvää elektronista laitetta;

b) pyydä parvia kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa WCPFC-yleissopimusalueen osassa kalastavien kurenuotta-alusten on pidettävä aluksella ja purettava tai jälleenlaivattava kaikki isosilmätonnikalan, keltaevätonnikalan ja boniitin saaliit.

3. Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta

a) kalastusmatkan viimeisellä osuudella, jos aluksella ei ole riittävästi tilaa kaikkien kalojen sijoittamiseksi;

b) kun kala on ihmisravinnoksi soveltumatonta muun syyn kuin koon takia; tai

c) pakastuslaitteistossa olevan vakavan toimintahäiriön sattuessa.

31 artikla

Miekkakalan kalastukseen luvan saaneiden EU:n alusten lukumäärän rajoittaminen

WCPFC-yleissopimusalueella linjan 20° S eteläpuolella sijaitsevilla alueilla miekkakalan (Xiphias gladius) kalastukseen luvan saaneiden EU:n alusten enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä VII.

8 Jakso

Beringinmeri

32 artikla

Kalastuskielto Beringinmeren aavalla merellä

Alaskanseidin (Theragra chalcogramma) kalastus Beringinmeren aavalla merellä on kiellettyä.

III OSASTO

KOLMANSIEN MAIDEN ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET EU:N VESILLÄ

33 artikla

TACit

Norjan lipun alla purjehtivat kalastusalukset ja Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat pyytää EU:n vesillä saaliita tämän asetuksen liitteessä I vahvistettujen TACien rajoissa sekä tässä asetuksessa ja asetuksen (EY) N:o 1006/2008 III luvussa säädettyjen edellytysten mukaisesti.

34 artikla

Kalastusluvat

1. EU:n vesillä kalastavien kolmansien maiden alusten kalastuslupien enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä VIII.

2. Niihin kalakantoihin, joille on vahvistettu TACit, kuuluvia kaloja saadaan pitää aluksella tai purkaa aluksesta ainoastaan, jos saaliit on pyydetty kolmannen maan aluksilla, joilla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt.

35 artikla

Kiellot

1. Kolmansien maiden kalastusaluksia kielletään pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja:

a) jättiläishai (Cetorhinus maximus) ja valkohai (Carcharodon carcharias) EU:n vesillä;

b) merienkeli (Squatina squatina) EU:n vesillä;

c) silorausku (Dipturus batis) ICES-alueella II a sekä ICES-suuralueilla III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä;

d) aaltorausku (Raja undulata) ja pullonokkarausku (Rostroraja alba) ICES-suuralueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä;

e) sillihai (Lamna nasus) EU:n vesillä;

f) kitararauskut (Rhinobatidae) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla EU:n vesillä;

g) paholaisrausku (Manta birostris) EU:n vesillä.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen.

IV OSASTO

LOPPUSÄÄNNÖKSET

36 artikla

Voimaantulo ja soveltaminen

Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2013.

Asetuksen 8 artiklaa sovelletaan kuitenkin 1 päivästä helmikuuta 2013.

Asetuksen 19, 20 ja 21 artiklassa vahvistettuja kalastusmahdollisuuksia koskevia säännöksiä ja CCAMLR-yleissopimusaluetta koskevia liitteitä I E ja V sovelletaan niissä mainituista päivistä alkaen.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 21 päivänä tammikuuta 2013. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja E. GILMORE

(1) EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59.

(2) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.

(3) EUVL L 157, 19.6.2007, s. 1.

(4) EUVL L 344, 20.12.2008, s. 6–9.

(5) EUVL L 348, 24.12.2008, s. 20.

(6) EUVL L 96, 15.4.2009, s. 1.

(7) EYVL L 115, 9.5.1996, s. 3.

(8) EUVL L 214, 19.8.2009, s. 16.

(9) Euroopan talousyhteisön ja Norjan kuningaskunnan välinen kalastussopimus (EYVL L 226, 29.8.1980, s. 48).

(10) Euroopan talousyhteisön sekä Tanskan hallituksen ja Färsaarten maakuntahallituksen välinen kalastussopimus (EYVL L 226, 29.8.1980, s. 12).

(11) Euroopan talousyhteisön ja Islannin tasavallan välinen kalastusta ja merellistä ympäristöä koskeva sopimus (EYVL L 161, 2.7.1993, s. 2).

(12) Euroopan yhteisön sekä Tanskan hallituksen ja Grönlannin maakuntahallituksen välinen kalastuskumppanuussopimus (EUVL L 172, 30.6.2007, s. 4) ja pöytäkirja tuossa sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta (EUVL L 293, 23.10.2012, s. 5).

(13) EUVL L 343, 22.12.2009, s. 1.

(14) EUVL L 6, 10.1.2012, s. 9.

(15) Komission asetus (EY) N:o 517/2008, annettu 10 päivänä kesäkuuta 2008, neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kalaverkkojen silmäkoon ja langan paksuuden määrittämisen osalta (EUVL L 151, 11.6.2008, s. 5).

(16) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 218/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, Koillis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 70).

(17) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 216/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, muualla kuin Pohjois-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 1).

(18) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 217/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, Luoteis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä ja kalastustoimintaa koskevien tilastojen toimittamisesta (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 42).

(19) Tehty neuvoston päätöksellä 2002/738/EY (EYVL L 234, 31.8.2002, s. 39).

(20) Unioni on liittynyt yleissopimukseen neuvoston päätöksellä 86/238/ETY (EYVL L 162, 18.6.1986, s. 33).

(21) Neuvoston asetus (EY) N:o 601/2004, annettu 22 päivänä maaliskuuta 2004, kalastustoimintaan sovellettavista valvontatoimenpiteistä Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella (EUVL L 97, 1.4.2004, s. 16).

(22) Tehty neuvoston päätöksellä 2006/539/EY (EUVL L 224, 16.8.2006, s. 22).

(23) Unioni on liittynyt yleissopimukseen neuvoston päätöksellä 95/399/EY (EYVL L 236, 5.10.1995, s. 24).

(24) Tehty neuvoston päätöksellä 2008/780/EY (EUVL L 268, 9.10.2008, s. 27).

(25) Unioni on liittynyt yleissopimukseen neuvoston päätöksellä 2005/75/EY (EYVL L 32, 4.2.2005, s. 1).

(26) Neuvoston asetus (EY) N:o 1006/2008, annettu 29 päivänä syyskuuta 2009, yhteisön kalastusaluksille myönnettävistä luvista kalastustoiminnan harjoittamiseksi yhteisön vesien ulkopuolella ja kolmansien maiden alusten pääsystä yhteisön vesille (EUVL L 286, 29.10.2008, s. 33).

(27) Neuvoston asetus (EY) N:o 2347/2002, annettu 16 päivänä joulukuuta 2002, syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä (EYVL L 351, 28.12.2002, s. 6).

(28) Neuvoston asetus (EU) N:o 39/2013, annettu 21 päivänä tammikuuta 2013 kuuta 2013, EU:n alusten käytettävissä olevien, kansainvälisten neuvottelujen alaan tai sopimusten soveltamisalaan kuulumattomien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2013 (EUVL L Katso tämän virallisen lehden sivu 1).