FI Euroopan unionin virallinen lehti L 130/37

PÄÄTÖS N:o 205,

tehty 17 päivänä lokakuuta 2005,

osittaisen työttömyyden käsitteen soveltamisesta niiden rajatyöntekijöihin,

(ETA:n kannalta ja EU:n ja Sveitsin sopimuksen kannalta merkityksellinen teksti)

(2006/351/EY)

SIIRTOTYÖLÄISTEN SOSIAALITURVAN HALLINTOTOIMIKUNTA, joka

ottaa huomioon sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) 81 artiklan a alakohdan, jonka mukaan hallintotoimikunnan tehtävänä on käsitellä kaikkia hallinnollisia kysymyksiä ja tulkintakysymyksiä, jotka johtuvat asetuksen (ETY) N:o 1408/71 ja myöhempien asetusten säännöksistä,

ottaa huomioon kyseisen asetuksen 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 71 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään kokonaan työttömiin rajatyöntekijöihin sovellettavasta poikkeuksesta yleiseen työskentelyvaltion lainsäädännön soveltamista koskevaan periaatteeseen (lex loci laboris), joka vahvistetaan saman asetuksen 13 artiklan 2 kohdan a alakohdassa.

(2) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että kriteerien, joiden mukaisesti ratkaistaan, onko rajatyöntekijää pidettävä kyseisen asetuksen 71 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla osittain tai kokonaan työttömänä, on oltava yhdenmukaisia ja perustuttava yhteisön oikeuteen, eikä tätä kysymystä voida ratkaista kansalliseen oikeuteen perustuvien kriteerien pohjalta (2).

(3) Koska eri jäsenvaltioiden sosiaaliturvalaitosten käytännössä on tullut esiin erilaisia tulkintoja siitä, minkälaiseksi työttömyys olisi määriteltävä, on täsmennettävä kyseisen artiklan soveltamisalaa, jotta voitaisiin antaa yhtenäiset ja tasapuoliset kriteerit artiklan soveltamiseksi edellä mainituissa laitoksissa.

(4) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt, että jos rajatyöntekijällä ei ole enää mitään yhteyttä toimivaltaiseen jäsenvaltioon ja jos hän on kokonaan työtön, työttömyysetuudet antaa asuinpaikan laitos omalla kustannuksellaan.

(5) Sen arviointi, onko työsuhde voimassa tai jatkuuko se, tehdään yksinomaan työskentelyvaltion kansallisen lainsäädännön perusteella.

(6) Asetuksen 71 artiklan tavoitetta rajatyöntekijöiden suojelusta ei saavuteta, jos työntekijä pysyy saman yrityksen palveluksessa – mutta hänen toimintansa keskeytyy – muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jonka alueella hän asuu, ja häntä kuitenkin pidetään kokonaan työttömänä ja hänen olisi käännyttävä asuinpaikkansa laitoksen puoleen saadakseen työttömyysetuuksia,

ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

1) Asetuksen 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamista varten työttömyyden luonteen – onko työntekijä osittain vai kokonaan työttömänä – määrittäminen riippuu siitä, säilyykö osapuolien välillä työsuhde vai puuttuuko se, eikä siitä, miten pitkä mahdollinen toiminnan keskeytyminen on.

2) Jos rajatyöntekijän työllistää edelleen jokin yritys muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jonka alueella hän asuu, mutta hänen toimintansa keskeytyy – kuitenkin niin, että hänellä on mahdollisuus siirtyä takaisin työhönsä milloin tahansa –, kyseistä työntekijää pidetään osittain työttömänä, ja hänelle kuuluvat etuudet myöntää työskentelyjäsenvaltion toimivaltainen laitos asetuksen (ETY) N:o 1408/71 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan mukaisesti.

3) Jos työsuhteen puuttuessa rajatyöntekijällä ei ole enää yhteyttä työskentelyjäsenvaltioon – esimerkiksi irtisanomisen tai määräaikaisen työsuhteen päättymisen vuoksi –, häntä pidetään kokonaan työttömänä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaisesti, ja työttömyysetuudet maksaa asuinpaikan laitos omalla kustannuksellaan.

4) Tätä päätöstä sovelletaan sen kuukauden ensimmäisestä päivästä, joka seuraa sen julkaisemista Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Hallintotoimikunnan puheenjohtaja Anna HUDZIECZEK

(1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 631/2004 (EYVL L 100, 6.4.2004, s. 1).

(2) Asia C-444/98, ”R.J. de Laat vastaan Bestuur van het Landelijk instituut sociale verzekeringen”, tuomio 15.3.2001, Kok. 2001, s. I-02229.