FI Euroopan unionin virallinen lehti L 257/11

KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 2 päivänä elokuuta 2004

valtiontuesta, jonka Ranska on myöntänyt France Télécomille

(tiedoksiannettu numerolla K(2004) 3060)

(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2006/621/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, JOKA

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artiklojen (1) mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa ja ottanut huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Komissio ilmoitti Ranskalle 31 päivänä tammikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä päätöksestään (jäljempänä ”menettelyn aloittamisesta tehty päätös”) aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu muodollinen tutkintamenettely Ranskan viranomaisten France Télécomin (jäljempänä ”FT” tai ”yritys”) hyväksi toteuttamista rahoitustoimenpiteistä ja kyseiseen operaattoriin sovellettavasta elinkeinoverojärjestelmästä. Menettelyn aloittamiseen johtaneita seikkoja ei kuvata tässä päätöksessä (2).

(2) Päätös menettelyn aloittamisesta annettiin Ranskalle tiedoksi 31 päivänä tammikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Sisältövirheiden korjaamisen jälkeen Ranskalle lähetettiin oikaisu 7 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä.

(3) Ranska toimitti komissiolle lisätietoja 4 päivänä huhtikuuta 2003, 15 päivänä toukokuuta 2003 ja 29 päivänä tammikuuta 2004 päivätyillä kirjeillä.

(4) Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa näistä tukitoimenpiteistä.

(5) Komissio on saanut huomautuksia seuraavilta asianomaisilta: — 21 päivänä maaliskuuta 2003: Cable and Wireless plc and Cable and Wireless SA — 11 päivänä huhtikuuta 2003: Cégétel — 10 päivänä huhtikuuta 2003: AFORS Télécom — 11 päivänä huhtikuuta 2003: LDCOM — 11 päivänä huhtikuuta 2003: A (4) — 10 päivänä huhtikuuta 2003: Tiscali — 11 päivänä huhtikuuta 2003: WorldCom France (5) — 11 päivänä huhtikuuta 2003: B (6) — 11 päivänä huhtikuuta 2003: Bouygues SA ja Bouygues Télécom (7)(jäljempänä ”BT”) — 14 päivänä huhtikuuta 2003: Telecom Italia — 14 päivänä huhtikuuta 2003: C (8) — 29 päivänä huhtikuuta 2003: B — 30 päivänä huhtikuuta 2003: LDCOM (9).

(6) Komissio toimitti huomautukset Ranskalle 16 päivänä toukokuuta 2003 päivätyllä kirjeellä lausuntoa varten. Ranska lähetti komissiolle huomautuksensa 30 päivänä kesäkuuta 2003 ja 29 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyillä kirjeillä. (10)

(7) Komissio julkaisi 30 päivänä toukokuuta 2003 hankintailmoituksen arviointi- ja analysointiavun hankkimiseksi. Tarkoituksena oli arvioida, oliko FT:lle myönnetty tuki yksityistä markkinataloussijoittajaa koskevan periaatteen mukaista, sekä analysoida FT:n tervehdyttämissuunnitelma (11). Ranskan viranomaiset lähettivät komissiolle 3 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyn edellä mainittua hankintailmoitusta koskevan kirjeen. Komissio vastasi niille 24 päivänä syyskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Sopimus palvelujen tarjoamisesta myönnettiin 24 päivänä syyskuuta 2003 NERA-konsulttitoimistolle (jäljempänä ”NERA” tai ”konsulttitoimisto”). Ranskan viranomaisille ilmoitettiin tiedot valitusta asiantuntijasta 8 päivänä lokakuuta 2003 päivätyllä faksilla.

(8) Komissio sai muita tietoja ja asiakirjoja seuraavilta kolmansilta: — LDCOMilta 23 päivänä kesäkuuta päivätyllä kirjeellä — D:ltä (12)25 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä — MCI:ltä 27 päivänä lokakuuta 2003 päivätyllä kirjeellä — ECTA:lta 16 päivänä lokakuuta 2003 päivätyllä kirjeellä — XXX:ltä 25 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä — BT:ltä 7 päivänä tammikuuta 2004 päivätyllä kirjeellä — BT:ltä 16 päivänä tammikuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (13) — FT:ltä 19 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (14) — Tiscalilta 5 päivänä huhtikuuta 2004 päivätyllä kirjeellä — LDCOMilta 17 päivänä toukokuuta 2004 päivätyllä kirjeellä — BT:ltä 26 päivänä toukokuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (15) — FT:ltä 22 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (16) — FT:ltä 30 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyllä faksilla — FT:ltä 2 päivänä heinäkuuta 2004 päivätyllä faksilla.

(9) Komissio pyysi lisätietoja Ranskan viranomaisilta seuraavilla kirjeillä: — 11 päivänä syyskuuta 2003 (johon Ranskan viranomaiset vastasivat 20 päivänä lokakuuta 2003) — 11 päivänä marraskuuta 2003 (johon Ranskan viranomaiset vastasivat 4 päivänä joulukuuta 2003) — 12 päivänä tammikuuta 2004 (johon Ranskan viranomaiset vastasivat 21 päivänä tammikuuta 2004) — 2 päivänä helmikuuta 2004 (johon Ranskan viranomaiset vastasivat 16 päivänä helmikuuta 2004) — 1 päivänä kesäkuuta 2004 (johon Ranskan viranomaiset vastasivat 16 päivänä kesäkuuta 2004 pidetyssä kokouksessa).

(10) Komissio toimitti Ranskan viranomaisille johdanto-osan 8 kappaleessa luetellut kirjeet 3 päivänä toukokuuta 2004 ja NERAn laatiman 28 päivänä huhtikuuta 2004 päivätyn raportin (jäljempänä ”NERAn raportti”) 14 päivänä kesäkuuta 2004. Raportti koostuu kahdesta erillisestä osasta: i) professori Berlinin laatima oikeudellinen raportti ja ii) talouskatsaus.

(11) Komissio on kuullut kolmansien edustajia menettelyn kuluessa pidetyissä kokouksissa.

(12) Komissio ja konsulttitoimisto tapasivat Ranskan viranomaisia sekä FT:n edustajia 22 päivänä tammikuuta ja 16 ja 23 päivänä kesäkuuta 2004.

(13) Ranskan viranomaiset korostivat 14 päivänä toukokuuta 2004 päivätyssä ja 3 päivänä kesäkuuta 2004 vahvistetussa kirjeessään, että menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä ei ollut otettu esiin kaikkia komission tutkittavana olleita seikkoja. Ranskan viranomaiset esittivät huomautuksensa NERAn raportista 9 päivänä kesäkuuta 2004 lähetetyssä sähköpostiviestissä, joka vahvistettiin 10 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyllä kirjeellä. He esittivät lisähuomautuksia 21 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyssä kirjeessä.

2. KUVAUS FRANCE TELECOMISTA

(14) Kuten menettelyn aloittamisesta tehdystä päätöksestä käy ilmi, kyseisessä menettelyssä käsitellään FT-konsernia yhtenä taloudellisena yksikkönä. Menettelyn aloittamisen jälkeen komissio onkin aina viitannut yrityksen konsernitilinpäätökseen. Komissio noudattaa näin markkinoiden taloudellisten realiteettien mukaista menettelytapaa. Markkinoilla FT:n toimintaa ja talouden vakautta arvioidaan konsernituloksen perusteella. Menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä FT-konsernia kuvaillaan seuraavasti: ”FT kuului alkujaan posti- ja teleliikenneministeriön alaisuuteen. Vuonna 1991 siitä muodostettiin julkinen yhtiö ja se sai oikeushenkilön aseman. Vuoden 1996 joulukuun 31 päivästä lähtien FT on ollut osakeyhtiö, joka on noteerattu Premier Marché d'Euronext Paris SA:ssa ja New Yorkin pörssissä (NYSE) lokakuusta 1997. Vuonna 2002 valtio omisti enemmistön, 56,45 prosenttia, FT:n pääomasta ja loput jakaantuivat seuraavasti: yleisö 32,25 %, ristiinomistus 8,26 % ja yrityksen työntekijät 3,04 %) (17) FT on Ranskassa ja muualla maailmassa toimiva verkko-operaattori sekä verkko- ja telepalvelujen tarjoaja seuraavilla markkinoilla: kiinteän verkon puhelintoiminta, matkapuhelintoiminta, Internet ja muut informaatiopalvelut, yrityspalvelut, televisiolähetykset ja kaapeli-TV. Sen jälkeen kun FT oli hankkinut omistukseensa Orange plc:n ja perustanut Orange SA:n tärkeimmäksi matkapuhelintoimintaan erikoistuneeksi tytäryhtiökseen ja kun Wanadoo SA oli listautunut pörssiin, FT:n toiminnot jaettiin neljään sektoriin: i) Orange, ii) Wanadoo, iii) kiinteät verkkopalvelut ja ääni- ja informaatiopalvelut Ranskassa ja iv) kiinteät palvelut sekä ääni- ja informaatiopalvelut Ranskan ulkopuolella, pääasiassa tytäryhtiö Equantin välityksellä. FT:llä oli 31 päivänä joulukuuta 2001 eri maissa yhteensä 211 554 työntekijää, joista Ranskassa 146 882”. (18)

(15) Tämä kuvaus pätee edelleen siltä osin kuin se koskee tämän päätöksen kattamaa aikaa. Samaan aikaan konsernin rakennetta luonnehdittiin seuraavasti: ”se perustuu liialliseen yhtiöittämiseen, mistä ovat osoituksena FT:n yhteyteen perustetut neljä pörssiyhtiötä: Orange, Wanadoo, TPSA Puolassa ja Equant. Konsernin rakenteesta on siten muodostunut ristiriitainen ja epävakaa, sillä emoyhtiö FT SA vastaa koko konsernin velasta, kun taas kasvu on keskittynyt tytäryhtiöihin …”. (19)

3. TAPAHTUMAT AIKAJÄRJESTYKSESSÄ JA YRITYKSEN TALOUDELLINEN TILANNE

3.1. Vuoden 2002 ensimmäisellä puoliskolla tiedossa olleet tiedot ja kyseisen ajan tapahtumat

(16) Komissio toteaa, että valtion toiminnasta valtiontukia koskevien sääntöjen valossa tehtävän analyysin on perustuttava kunkin valtiontukipäätöksen tekohetkellä käytettävissä olleisiin tietoihin. Koska käsiteltävänä oleva asia koskee vuoden 2002 ja vuoden 2003 alun tapahtumia, on erityisen tärkeää käydä läpi aikajärjestyksessä tilikauden 2001 tuloksen julkaisemisen jälkeen tiedossa olleet tosiasiat. Tämä auttaa ymmärtämään seikkoja, joihin komissio perustaa valtion toimintaa koskevan analyysinsä. Lisäksi on muistettava, että vuoden 2002 ensimmäisen puoliskon taloudellinen tulos julkaistiin vasta 13 päivänä syyskuuta 2002. Viimeinen tuota päivämäärää edeltävä FT:n julkaisema taloudellinen tulos koski tilikautta 2001. Rahoitusanalyytikkojen ennusteista, neuvoista ja suosituksista saatiin kuitenkin joitakin lisätietoja.

(17) Kuten seuraavasta analyysistä käy ilmi, FT kärsi kesäkuusta 2002 lähtien vakavista rakenteellisista ongelmista ja esitti epätasapainoisen tilinpäätöksen. Vuoden 2002 ensimmäisen neljänneksen jälkeen ongelmat tulivat esiin vuoden 2001 tilinpäätöksen julkaisemisen yhteydessä. Julkaistussa tilinpäätöksessä näkyy operatiivisen tuloksen suotuisa kehitys sekä huomattava kassavirta. Julkaistusta tilinpäätöksestä käy kuitenkin ilmi aikaisemman toiminnan raskaat vaikutukset, jonka vuoksi nettotulos ennen 1,9 miljardin euron erityisvarauksia muuttui 8,3 miljardin euron tappioksi. Vaikka varauksilla saadaankin FT:n osakkeiden arvo realistisemmalle tasolle, velan määrä säilyy huomattavana, 63 miljardissa eurossa. Vakavat rakenteelliset ongelmat selittyvät edellä mainituilla seikoilla sekä odotetun kassavirran riittämättömällä määrällä. Tämä käy hyvin ilmi FT:n esittämästä HSBC:n laatimasta tutkimuksesta (ks. jakso 4), jossa rahoitustarpeen arvioidaan olevan 35 miljardia euroa vuosina 2002–2005.

(18) FT:n nettovelka 31 päivänä joulukuuta 2001 oli 63,5 miljardia euroa, kuten taulukoista 1 ja 2 käy ilmi. Taulukko 1: Velkasuhde 1999 2000 2001 Velkasuhde (20) 0,78 0,89 0,92 Velka/osakepääoma (21) 3,61 8,25 12,16 Times interest earned (22) 14,52 5,39 3,2 Lähde: NERA Taulukko 2: Lainojen erääntyminen vuoden 2002 kolmannen vuosineljänneksen ja vuoden 2003 viimeisen vuosineljänneksen välillä 2002 2003 T3 T4 T1 T2 T3 T4 Total 2003 Määrä (miljardia euroa) (23) 3,89 3,61 8,86 4,08 4,09 2,23 19,26 Lähde: NERA

(19) Näiden tietojen valossa komissio toteaa, että FT:n oli huomattavan korkean velkaantumisasteensa vuoksi ilmoitettava 21 päivänä maaliskuuta 2002 tilinpäätöksensä perusteellisesta siivoamisesta, mikä tapahtui 27,2 miljardin euron laskennallisten varausten ja luovutusten avulla (luovutuksia 17 miljardia euroa ja erityisvarauksia 10,2 miljardia euroa), sekä sen lisäksi huomattavasta kassavirran lisäyksestä. Käytettävissä oleva kassavirta oli 14 miljardia euroa vuosina 2002–2005.

3.1.1. FT:n luokituksen lasku

(20) Vuoden 2002 ensimmäisellä puoliskolla FT:n tilanne heikkeni nopeasti, ja sitä heijasti yrityksen luokituksen laskeminen useaan otteeseen. Luokituslaitos Moody's ilmoitti 27 päivänä maaliskuuta 2002 FT:n pitkäaikaisten luottojen luokituksen laskemisesta. (24) (25).

(21) Standard & Poor's (”S & P”) piti FT:n luokituksen ennallaan 28 päivänä maaliskuuta 2002 mutta heikensi sen näkymiä (26) Mobilcomia koskevien uutisten vuoksi.

(22) Moody's epäili yrityksen kykyä toteuttaa velanlyhennyssuunnitelmaansa, ja se ilmoittikin 13 päivänä toukokuuta 2002 FT:n lyhytaikaisten luottojen luokituksen laskusta. (27)

(23) Standard & Poor's piti 14 päivänä toukokuuta 2002 FT:n luokituksen ennallaan. (28)

(24) Moody's laski FT:n luokitusta 24 päivänä kesäkuuta 2002. Yrityksen luokitusnäkymät pysyivät heikentyvinä. (29) Moody'sin päätöksen perustana oli se, että luokituslaitos ei odottanut FT:n ja Orangen pystyvän tuottamaan riittävästi kassavirtaa konsernin konsolidoidun velan lyhentämiseksi. Vaikka Moody's epäilikin, että yritys joutuu lähiaikoina mahdollisesti kassakriisiin, se huomautti, että FT:n olisi suoriuduttava noin 15 miljardin euron velasta, joka erääntyy vuonna 2003.

(25) Standard & Poor's heikensi FT:n lyhytaikaisen ja pitkäaikaisen velan luottoluokitusta (30) perustellen päätöstään Mobilcomin vaikeuksilla ja sillä, että yritys ei ollut kyennyt lyhentämään velkaansa riittävästi ja riittävän nopeasti. S & P mainitsi myös FT:n suuret rahoitustarpeet ja viittasi vuonna 2003 erääntyvään 15 miljardin euron velkaan.

(26) Tämä laskusuuntaus vahvistettiin useaan otteeseen (31) seuraavien päivien aikana. Heinäkuun 12 päivänä 2002 myös Standard & Poor's huomautti mahdollisesta ongelmasta vuonna 2003 erääntyvän velan jälleenrahoituksessa. FT:n luokituksen lasku paljasti selvästi yrityksen velkaantumiseen liittyvät ongelmat (32), joita pahensi Mobilcomin epävarma tilanne.

(27) Taulukossa 3 esitetään S & P:n, Moody'sin ja Fitchin erilaiset näkemykset FT:n luokituksesta. Taulukko 3 : Luottoluokitukseen liittyvät tapahtumat S & P Moody's Fitch Lyhyt aikaväli Pitkä aikaväli Lyhyt aikaväli Pitkä aikaväli Lyhyt aikaväli Pitkä aikaväli Tilanne toukokuussa 2002 A2 BBB+ P2 Baa1 F2 BBB+ 24.6.2002 P3 Baa3 25.6.2002 A3 BBB 5.7.2002 F3 BBB- 12.7.2002 BBB- Lähde: NERA

3.1.2. ”Credit spread” — analyysi

(28) On tärkeää tutkia, miten spreadit toimivat rahoitusmarkkinoilla. Yrityksen velan suhteen spreadit heijastavat markkinoiden arviota riskistä, joka liittyy kyseisen yrityksen kykyyn täyttää koron- ja velanmaksuvelvoitteensa. Spreadit vaikuttavat siihen, miten markkinat arvioivat joukkovelkakirjat ja siihen, millainen korkotaso uusilla liikkeeseen laskettavilla velkakirjoilla voi olla. Spreadien kasvaminen osoittaa sen, että liikkeeseenlaskijaan ja/tai lainaan liittyvä riski on kasvanut. Komissio on analysoinut FT:n spreadejä tilikauden 2002 ajalta ja todennut riskin olleen suhteellisen korkea heinäkuun alussa.

(29) Tavallisesti spreadit ovat pitkäaikaisissa veloissa suuremmat kuin lyhytaikaisissa veloissa. Tämä johtuu useista tekijöistä: huonosta näkyvyydestä, tulevaisuuden näkymien epävarmuudesta, makrotaloudellisista luvuista ja korkotason kehityksestä. Taulukosta 3 on kuitenkin selvästi nähtävissä, että FT:n ongelmat liittyivät erityisesti lyhytaikaiseen velkaan. Tarkasteltaessa FT:hen liittyvä spreadejä huomattiin, että hyvin lyhyen aikavälin riskit olivat suurempia kuin keskipitkän tai pitkän aikavälin riskit. Tämän ilmiön nimi on spread inversion. Näitä inversioita, joiden aikana markkinat arvioivat yhden vuoden velan riskin suuremmaksi kuin kolmen vuoden velan riskin, esiintyi erityisen paljon heinäkuun ja syyskuun 2002 välisenä aikana.

(30) Taulukossa 4 on graafinen esitys FT:n spreadien kehityksestä. Taulukko 4: Yhden ja kolmen vuoden kuluttua erääntyvät credit spreadit — France Télécom Lähde: Bloomberg

(31) Toisenlainen tapa seurata FT:n velkaan yhdistetyn riskin kasvamista on tutkia sen joukkovelkakirjojen hintaa. Taulukossa 5 esitetään osa FT:n joukkovelkakirjoista. Joukkovelkakirjojen hinnan putoaminen kesä–heinäkuussa 2002, mikä on käänteinen puoli credit spreadien kasvusta, heijastaa FT:n velan pienempää arvoa sen vuoksi, että markkinoilla oli havaittu maksujen laiminlyönnin mahdollisuuden kasvaneen. Taulukko 5: FT:n joukkovelkakirjojen hinnat toukokuusta 2002 24 päivään heinäkuuta 2002 Lähde: Bloomberg

(32) Lisäksi näyttää selvältä, että huolimatta joidenkin muiden eurooppalaisten teleoperaattoreiden vaikeuksista FT:n vaikea tilanne johtui suoraan sen taseen tilasta ja rahoitusrakenteesta.

(33) Tämä käy ilmi taulukoiden 6 ja 7 lähteenä olevasta Deutsche Telekomin ja KPN:n spreadejä koskevasta tutkimuksesta. Taulukko 6: Yhden ja kolmen vuoden päästä erääntyvät credit spreadit — KPN Lähde: Bloomberg Taulukko 7: Yhden ja neljän vuoden päästä erääntyvät credit spreadit — Deutsche Lähde: Bloomberg

(34) Tästä tutkimuksesta käy ilmi, että Deutche Telekom on myös kärsinyt spread inversion —ilmiöstä. Inversiot ovat kuitenkin kestäneet lyhyemmän aikaa, eivätkä ne ole olleet niin laajoja. FT:n osalta spread inversiot olivat kesä–heinäkuussa 2002 huomattavasti laajempia.

3.1.3. FT:n osakekurssi

(35) Myös FT:n osakekurssi laski merkittävästi vuoden 2002 ensimmäisen puoliskon aikana ja saavutti alhaisimman tasonsa ensimmäisen kerran 27 päivänä kesäkuuta 2002 (7,79 euroa) ja toisen kerran 30 päivänä syyskuuta 2002 (6,01 euroa), kuten taulukossa 8 esitetään. Taulukko 8: FT:n osakekurssi Lähde: Bloomberg

3.1.4. Heinäkuun 2002 tapahtumat

(36) Ranskan talous-, valtiovarain- ja teollisuusministeri (jäljempänä ”valtiovarainministeri”) ilmoitti Les Echos –lehdessä 12 päivänä heinäkuuta 2002 julkaistussa haastattelussa, että ”Osakkeenomistajavaltio toimii järkevän sijoittajan tavoin. Jos France Télécom joutuisi vaikeuksiin, me ryhtyisimme tarvittaviin toimenpiteisiin… Toistan, että jos France Télécomilla olisi rahoitusvaikeuksia, kuten ei tänä päivänä ole asian laita, valtio tekisi tarvittavat päätökset vaikeuksien voittamiseksi”. (33)

(37) Kuten edellä jo mainittiin, S & P alensi samana päivänä FT:n luokitusta tasolle BBB-. Luokituksen laskun jälkeinenkin luokitus kuuluu edelleen investointitasoon. Jos luokitusta olisi vielä laskettu, yrityksen velka olisi luokiteltu spekulatiiviselle tasolle (junk bond), joka ei enää ole investointitasoa. Analyytikko Goldman Sachsin laatimassa 22 päivänä heinäkuuta 2002 päivätyssä raportissa korostetaan FT:n luokituksen säilymistä investointitasolla ja todetaan, että S & P ja Moody's harkitsivat luokittelevansa FT:n lainat spekulatiiviselle tasolle (34).

(38) S & P totesi 12 päivänä heinäkuuta 2002 julkaistussa lehdistötiedotteessaan, että syy siihen, miksi se oli päättänyt säilyttää FT:n investointitasolla, oli valtion ilmaisemat aikomukset yrityksen suhteen: ”FT:llä voi olla ongelmia vuonna 2003 erääntyvän velkansa jälleenrahoituksessa. Valtion ilmaisemat aikomukset tukevat kuitenkin FT:n luokituksen säilyttämistä investointitasolla”. (”FT could face certain difficulties refinancing its debt obligations coming due in 2003. Nevertheless, the State's indication underpins France Télécom's investment-grade credit quality”.) S & P sai tämän vakuutuksen osaksi suoraan Ranskan hallitukselta: ”Ranskan hallitus, jonka omistusosuus France Télécomista on 55 prosenttia, ilmoitti selvästi Standard & Poor'sille, että se toimii järkevän sijoittajan tavoin ja ryhtyy tarvittaviin toimenpiteisiin, jos FT joutuu vaikeuksiin. France Télécomin pitkän aikavälin luokitus laski BBB-:een”. (35)(”the French State –which owns 55 % of France Télécom — has clearly indicated to Standard & Poor's that it twill behave as an aware investor and would take appropriate steps if France Télécom were to face any difficulties. France Télécom LT rating cut to BBB-”.) sekä julkisesti haastattelussa, joka mainittiin johdanto-osan 36 kappaleessa.

(39) Edellä mainittu huomioon ottaen näyttää selvältä, että FT joutui heinäkuussa 2002 luottamuskriisiin. Luokituslaitokset ja analyytikot olivat vakuuttuneita siitä, että oli olemassa riski, että yritys ei kykenisi panemaan täytäntöön johdon esittämää jälleenrahoitussuunnitelmaa erääntyvistä lainoista suoriutumiseksi. Yrityksen oli siis ratkaistava velkaantumiseensa liittyvä polttava rahoitusongelma. (36) Luokituslaitokset olivat kuitenkin säilyttäneet yrityksen luokituksen investointitasolla valtion ilmaisemien aikomusten perusteella. Luokituksen laskeminen yhtä alemmalle tasolle olisi pahentanut kriisiä ja heikentänyt yrityksen mahdollisuuksia selvittää sitä. ”FT:n rahoitusongelmat saattavat muuttua kriittisiksi kesäkuussa 2003, ja niitä saattaa olla jopa mahdoton ratkaista (konsernin entisen johtajan Michel Bonin mukaan). Jos France Télécom ei siihen mennessä ole päässyt markkinoille (haitallisen luokituksen vuoksi), valtion on löydettävä keinot France Télécomin jälleenrahoituksen onnistumiseksi”. (37)

3.2. Vuoden 2002 syyskuun 13 päivän jälkeen julkaistut tiedot ja kyseisen ajan tapahtumat

3.2.1. Vuoden 2002 syyskuun 13 päivänä julkaistut tiedot

(40) Johdanto-osan 39 kappaleessa esitetty päätös vahvistettiin takautuvasti syyskuussa 2002, kun FT:n osavuosikatsaus julkistettiin. Tarkastellessaan 13 päivänä syyskuuta 2002 julkaistua FT:n osavuosikatsausta komissio havaitsi vuoden 2002 ensimmäisellä puoliskolla kasvua edelliseen vuoteen verrattuna: liikevaihdossa 10 prosenttia, EBITDA-luvussa 13,2 prosenttia ja operatiivisessa tuloksessa 17,3 prosenttia. Komissio havaitsi myös matkapuhelintoiminnassa tapahtuneen hallitun kasvun sekä parannuksen Internet-toiminnoissa. Ranskan kiinteän verkon puhelintoiminnan markkinasegmentiltä saatu operatiivinen tulos, joka oli 31 prosenttia saman kauden liikevaihdosta, oli kuitenkin heikentynyt 12,2 prosenttia.

(41) Julkistaessaan edellä esitetyn hyvän tuloksen FT vahvisti myös epävakaan taloudellisen tilanteensa. Suuruudeltaan 12,2 miljardin euron tappiollinen tulos 30 päivänä kesäkuuta 2002 johtui pääasiassa huomattavista investointivarauksista. Tästä osavuositappiosta johtuu, että FT:n konsolidoitujen omien varojen tilanne 30 päivänä kesäkuuta 2002 oli 440 miljoonaa euroa tappiolla konsernin esittäessä voitollisen tuloksen.

(42) Kassavirrasta 30 päivänä kesäkuuta 2002 tehty yksinkertainen analyysi osoittaa, että nettovelka kasvoi vuoden 2002 ensimmäisen puoliskon aikana 6,3 miljardia euroa, koska 6,870 miljardin euron EBITDA-luku ei riittänyt kattamaan seuraavia kustannuksia: — velkojen korot (3 099 miljoonaa euroa) — investoinnit (3 820 miljoonaa euroa) — FT:n osakkeiden lunastus VODAFONElta (4 973 miljoonaa euroa) — Orangen osakkeiden lunastus E.Onilta (950 miljoonaa euroa) — verojen maksu (608 miljoonaa euroa).

(43) Kesäkuun 30 päivänä 2002 kirjatusta 69,69 miljardin euron nettovelasta suurin osa, eli 50,6 miljardia euroa, oli joukkovelkakirjalainaa. Taulukossa 9 esitetään velan jakautuminen pääluokittain. Taulukko 9 miljardia euroa 30.6.2002 Vaihtovelkakirjalainat 10,75 Obligaatiolainat 39,85 Luottotakuut 0,42 Pankkilainat 6,62 Muut kuin pankkilainat 0,72 Nostot 15 miljardin euron syndikoidusta luotosta 8,15 Nostot 1,4 miljardin Yhdysvaltain dollarin syndikoidusta luotosta 1,48 Muut shekkitililuotot ja lyhytaikaiset lainat 4,14 Bruttovelka yhteensä 72,13 Lyhytaikaiset sijoitukset (0,15) Käytettävissä olevat varat (2,29) Nettovelka 69,69 Lähde: France Télécomin konsernitilinpäätös: tilikausi päättyy 30.6.2002.

(44) Velkojen erääntymisaikataulu on lyhyt. Veloista 12,9 miljardia euroa erääntyy vuonna 2003. Kyseisestä määrästä on joukkovelkakirjalainaa (38)10,5 miljardia euroa, tytäryhtiöiltä otettua lainaa 1,0 miljardia euroa ja yksityisiä sijoituksia 1,4 miljardia euroa.

(45) Vuoden 2004 ensimmäisellä puoliskolla erääntyy joukkovelkakirjalainoja 5,5 miljardin euron arvosta ja luottolimiiteistä 6,4 miljardia euroa (15 miljardin euron limiitistä 1,4 miljardia ja 5 miljardia euroa) eli yhteensä 11,9 miljardia euroa. FT:n oli siis tammikuun 1 päivän 2003 ja kesäkuun 30 päivän 2004 välisenä aikana maksettava erääntyviä lainoja takaisin 24,8 miljardin euron edestä.

(46) Vuoden 2004 toisella puoliskolla erääntyvät 2,8 miljardin euron joukkovelkakirjalainat ja 2,6 miljardin euron lainat tytäryhtiöiltä eli yhteensä 5,4 miljardia euroa. Vuoden 2004 aikana erääntyvien lainojen kokonaismäärä on siten 17,4 miljardia euroa.

(47) Vuonna 2005 erääntyvät 8,5 miljardin euron joukkovelkakirjalainat, 15 miljardin euron luottolimiitistä 10 miljardia euroa sekä yksityisistä sijoituksista 0,1 miljardia euroa, eli yhteensä 18,6 miljardia euroa vuoden 2005 aikana.

(48) FT:n on vuosina 2003–2005 maksettava takaisin yhteensä 48,9 miljardin euron velat.

(49) Kuten menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä todettiin, komissio korostaa, että FT:n velat saivat alkunsa suureksi osaksi yrityksen vuodesta 1999 lähtien pääosin käteisellä tekemistä huomattavista hankinnoista (39). Nämä hankinnat rahoitettiin pääosin käteisellä (40). FT on siis käyttänyt kehityspolitiikkansa toteuttamiseen yhteensä yli 100 miljardia euroa, josta 80 prosenttia on maksettu käteisellä (41).

(50) Komissio korostaa, että yrityksen ulkoinen kehitys on keskittynyt matkapuhelintoimintaan (42)(erityisesti Orange plc (43), joka oli kaikkein kallein hankinta, ja Mobilcom-hanke (44) unohtamatta muita kiinteän verkon puhelintoimintaa koskevia hankkeita (esimerkiksi TPSA (45), Internet (Freeserver) ja kaapelitoiminnot (NTL) (46).

3.2.2. Syyskuu 2002

(51) Hallitus julkisti syyskuun 12 päivänä tiedon, että se oli hyväksynyt FT:n pääjohtajan Michel Bonin eron mutta ei kuitenkaan nimennyt uutta pääjohtajaa (47). Syyskuun 13 päivänä hallitus toisti lehdistötiedotteessaan tukevansa yritystä ja ilmoitti selkeästi päättäneensä osallistua tulevaan FT:n pääoman korotukseen: ”… Ensimmäisellä vuosipuoliskolla todettujen harvinaisen suurten tappioiden vuoksi France Télécom kärsii vakavasta oman pääoman puutteesta. Tällainen taloudellinen tilanne heikentää yrityksen mahdollisuuksia. Hallitus onkin päättänyt täyttää kaikki velvoitteensa …Voimakkaasti heikentyneen tilinpäätöksen johdosta, johtaja Bon esitti hallitukselle eronpyyntönsä, joka hyväksyttiin. Ero tulee voimaan hallintoneuvoston kokouksessa, joka pidetään lähiviikkojen aikana ja jossa uusi pääjohtaja esitellään... Uusi pääjohtaja tulee esittämään hallintoneuvostolle hyvin nopeasti tervehdyttämissuunnitelman yrityksen taloudellisen tilanteen parantamiseksi. Suunnitelmaan kuuluu velkojen vähentäminen ja konsernin rahoitusrakenteen parantaminen siten, että konsernin strategiset vahvuudet säilytetään. Valtio tukee France Télécomia suunnitelman täytäntöönpanossa ja osallistuu omalta osaltaan yrityksen pääoman voimakkaaseen korottamiseen markkinaolosuhteiden mukaan määritettävän aikataulun ja edellytysten mukaisesti. Tästä eteenpäin valtio ryhtyy tarvittaessa toimenpiteisiin, joiden avulla yrityksen rahoitusvaikeudet voidaan välttää.” (48)

(52) Samana päivänä luokituslaitos Moody's muutti FT:n velan luokituksen näkymät heikentyvistä vakaiksi sen perusteella, että valtion sitoutuminen FT:n tukemiseen varmistui (49).

3.2.3. Lokakuu 2002

(53) Hallitus nimitti Thierry Bretonin FT:n pääjohtajaksi 2 päivänä lokakuuta 2002. Nimitys julkistettiin valtiovarainministerin lehdistötiedotteessa. Samassa tiedotteessa hallitus vahvisti sitoumuksensa: ”Ministerineuvosto on yrityksen hallintoneuvoston ehdotuksesta päättänyt nimittää Thierry Bretonin France Télécomin pääjohtajaksi... Uusi pääjohtaja tekee välittömästi tilannearvion yrityksen tilasta, ja sen tulokset ilmoitetaan hallintoneuvostolle tulevien viikkojen aikana. Tilannearvion perusteella esitetään tervehdyttämissuunnitelma taloudellisen tilanteen parantamiseksi ja strategian luomiseksi. Näin velkaa voidaan vähentää siten, että yrityksen vahvuudet säilyvät. Thierry Breton saa tässä tukea osakkeenomistajavaltiolta, joka on päättänyt täyttää kaikki velvoitteensa. Valtio osallistuu tervehdyttämistoimenpiteiden täytäntöönpanoon ja yrityksen pääoman korotukseen niiden ehtojen mukaisesti, joista päätetään yhdessä yrityksen pääjohtajan ja hallintoneuvoston kanssa. Kuten edellä on jo mainittu, valtio ryhtyy tänä aikana tarvittaessa toimenpiteisiin, joiden avulla yrityksen rahoitusvaikeudet voidaan välttää.” (50)

3.2.4. Joulukuu 2002–tammikuu 2003

(54) FT:n uusi johto esitti yrityksen hallintoneuvoston kokouksessa 4 päivänä joulukuuta 2002 toimintasuunnitelman ”Ambitio FT 2005 (51)” (jäljempänä ”Ambitio 2005 -suunnitelma”), jonka tarkoituksena oli Ranskan viranomaisten mukaan (52) saada aikaan tuntuva parannus yrityksen operatiivisessa tuloksessa ja sellaiset kannattavuusnäkymät, jotka takaavat riittävän tuoton sijoitetulle pääomalle. Keskipitkän aikavälin tavoitteet olivat kahdenlaiset i) täyttää FT:n rahoitustarpeet ja ii) vähentää nettovelkaa sekä lisätä omaa pääomaa, jolloin välttämättömänä ehtona oli yrityksen tervehdyttäminen osakemarkkinoiden luottamuksen saavuttamiseksi. HSBC:n raportissa tarkennetaan, että: ”Jos FT toteuttaa sellaista liiketoimintasuunnitelmaa, jossa otetaan huomioon TOP-ohjelman toiminnan parantaminen, yrityksen uudelleenrahoitustarve on vuosina 2002–2007 arviomme mukaan noin 22 miljardia euroa... Jos liiketoimintasuunnitelmaan ei kuulu TOP-ohjelman toiminnan parantaminen, FT:n uudelleenrahoitustarve vuosina 2002–2007 on arviomme mukaan noin 35 miljardia euroa.”

(55) Komissiolle ilmoitettiin tärkeimmät tiedot kyseisestä suunnitelmasta sekä Ranskan viranomaisten FT:n suhteen suunnittelemat toimenpiteet 3 päivänä joulukuuta 2002 päivätyllä kirjeellä. Lisätietoja lähetettiin postitse 14 ja 15 päivänä tammikuuta 2003. Ambitio 2005 –suunnitelmasta ja sen eri osa-alueista (toiminnoista, uusista velkaneuvotteluista ja oman pääoman korottamisesta) sekä Ranskan viranomaisten suunnittelemien muista toimenpiteistä on esitetty yksityiskohtainen kuvaus menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä eikä sitä sen vuoksi esitetä tässä päätöksessä.

(56) Ambitio 2005 –suunnitelman lisäksi julkaistiin valtiovarainministerin lehdistötiedote, jossa hallitus vahvisti tukensa kyseiselle suunnitelmalle, osallistumisensa FT:n pääoman korottamiseen sekä 9 miljardin euron luottolimiittinä FT:n käyttöön asetettavan osakaslainan. Tiedotteen kappaleet, joilla on merkitystä tämän päätöksen kannalta, ovat seuraavat: ”Valtiovarainministeri Francis Mer vahvistaa valtion tuen France Télécomin hallintoneuvoston 4. joulukuuta hyväksymälle toimintasuunnitelmalle. 1/ France Télécom -konserni muodostaa kiinteän teollisuuskompleksin, jonka saavutukset ovat merkille pantavia. Yrityksen on kuitenkin löydettävä keinot epävakaan rahoitusrakenteensa vakauttamiseksi sekä oman pääoman tarpeen ja keskipitkän aikavälin jälleenrahoitustarpeen täyttämiseksi. Tämä tilanne johtuu aiemmista epäonnistuneista sijoituksista, jotka hoidettiin ja toteutettiin huonosti suurimman ’rahoituskuplan’ aikaan sekä yleisemmin ottaen heikentyneistä markkinoista. France Télécomilla ei ollut mahdollisuutta rahoittaa kehitystään muulla kuin velalla, mikä vaikeutti tilannetta. 2/ Valtio, FT:n enemmistöosakas, pyysi uusia johtajia tasapainottamaan yrityksen taloutta siten, että konsernin eheys säilyy…3/ Johtajien laatiman toimintasuunnitelman ja sijoituksista odotetun tuoton huomioon ottaen valtio osallistuu FT:n pääoman korottamiseen 15 miljardilla eurolla, eli suhteessa sen omistusosuuteen, mikä merkitsee 9 miljardin euron sijoitusta. Osakkeenomistajavaltio katsoo näin toimivansa järkevän sijoittajan tavoin. France Télécomin vastuulla on määrittää, miten ja millä aikataululla pääoman korotus toteutetaan. Hallitus toivoo, että tässä toimenpiteessä otetaan erityisesti huomioon yksityisten sijoittajien sekä yrityksen osakkeita omistavien työntekijöiden tilanne. Antaakseen yritykselle mahdollisuuden markkinatoimenpiteen käynnistämiseen mahdollisemman edulliseen aikaan valtio on valmis ennakoimaan osuuttaan France Télécomin pääoman korotuksessa ja asettaa sen käyttöön väliaikaisen markkinaehtoisen osakaslainan. 4/ Teollista ja kaupallista toimintaa harjoittavan julkisen laitoksen ERAP:n hallintaan siirrettiin valtion koko omistusosuus France Télécomista. ERAP ottaa rahoitusmarkkinoilta velkaa rahoittaakseen valtion osuuden yrityksen pääoman korotuksessa” (53).

(57) Joitakin päiviä Ambitio 2005 –suunnitelman esittelyn jälkeen FT laski liikkeeseen kaksi joukkovelkakirjalainaa, toisen 11 ja toisen 12 päivänä joulukuuta 2002. Lainojen kokonaismäärä oli 2,9 miljardia euroa. Ensimmäinen, seitsemän vuoden joukkovelkakirjalaina oli 2,5 miljardia euroa, ja siinä oli kiinteä seitsemän prosentin korko eli Euribor + 290 pp. FT:lle kiinteäkorkoisen lainan korkokulut ovat 7,165 prosenttia (kaikkine kuluineen). Toinen joukkovelkakirjalaina laskettiin liikkeeseen Englannin puntina (GBP), ja sen arvo oli 250 miljoonaa puntaa; korkoprosentti oli kiinteä 8 prosenttia ja laina-aika 15 vuotta eli LIBOR + 330 pp (54). Muut liikkeeseenlaskut toteutettiin 15 päivänä tammikuuta 2003, ja niiden kokonaismäärä on 5,5 miljardia euroa (55). Kyseessä on kolmiosainen joukkovelkakirjalaina (1 miljardia euroa kiinteällä 6 %:n korolla, laina-aika 4,7 vuotta, 3,5 miljardia euroa kiinteällä 7,5 prosentin korolla, laina-aika 10 vuotta ja 1 miljardia euroa kiinteällä 8,125 prosentin korolla, laina-aika 30 vuotta). Helmikuun 10 päivänä 2003 erääntyvä osa 15 miljardin euron syndikoidusta luotosta uusittiin, mikä merkitsee noin 5 miljardia euroa kolmeksi vuodeksi Euribor-korolla + 125 pp.

(58) S & P tarkensi 17 päivänä joulukuuta 2002, että heinäkuusta 2002 hallituksen tuki oli ollut yksi keskeisistä tekijöistä, jotka vaikuttivat siihen, että FT:n luokitus pysyi investointitasolla (56) ja että sen ilmoitus osakaslainasta ja sitoutumisesta, suhteessa omistusosuuteensa, FT:n pääomarakenteen vahvistamiseen 15 miljardilla eurolla olivat selvä osoitus hallituksen tuesta. (57)

3.2.5. Helmi–maaliskuu 2003

(59) FT:n vuoden 2002 tilikauden tulos oli 21 miljardia euroa tappiollinen ja nettovelka lähes 68 miljardia euroa.

(60) Ambitio 2005 –suunnitelman mukainen pääoman korotus käynnistettiin 4 päivänä maaliskuuta 2003. Toimenpide onnistui erittäin hyvin ja se päätettiin 11 päivänä huhtikuuta. Valtion omistusosuus FT:stä 14 päivänä huhtikuuta 2003 oli 58,9 prosenttia, josta 28,6 prosenttia ERAP:n välityksellä.

(61) Komissio toteaa, että pääoman korotus riitti suurimmalta osalta täyttämään FT:n rakenteelliset rahoitustarpeet. Tämän toimenpiteen seurauksena FT:n luokitus alkoi parantua: S & P nosti luottokelpoisuuden 14 päivänä toukokuuta 2003 luokkaan BBB, näkymät vakaat (lyhyen aikavälin luokitus A-3:sta A-2:een) ja Fitch nosti FT:luokitusta luokasta BBB- luokkaan BBB 8 päivänä elokuuta 2003. Komissio haluaa tässä yhteydessä korostaa, että luokituslaitokset eivät enää pitäneet valtiontukea keskeisenä tekijänä yrityksen luokituksessa. (58)

4. KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET

(62) Komissio sai huomautuksia useilta asianomaisilta. Huomautusten sisältö esitetään pääpiirteittäin tässä osiossa.

4.1. Telecom Italian huomautukset

(63) Telecom Italia korostaa, että FT:n hyväksi toteutetut tukitoimet voivat vaikuttaa kilpailuun erityisesti Ranskan televiestintämarkkinoilla. On siis erittäin tärkeää, että Ranskan viranomaisten tukitoimenpiteisiin kohdistetaan vastatoimia, joilla lievennetään niiden vaikutuksia kilpailuun. Tässä yhteydessä olisi aiheellista toteuttaa sääntelytoimenpiteitä, joilla helpotetaan ja nopeutetaan uusien tulokkaiden mahdollisuuksia käyttää FT:n infrastruktuureja erityisesti tilaajayhteyksien käytössä sekä yhteenliittämissopimusten tekemisessä ja varausten teossa.

4.2. WorldComin huomautukset

(64) WorldCom haluaa tarkentaa, että se on samaa mieltä menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esitetyn komission analyysin tuloksista. Se korostaa erityisesti, että valtiontuen ansiosta FT sai käyttöönsä riittävästi varoja, jotta se saattoi maksaa velkansa takaisin joutumatta luopumaan strategisesta omaisuudestaan. Se toteaa myös, että valtiontuki mahdollisti sen, että FT luotti oman liiketoimintastrategiansa jatkuvuuteen, toisin sanoen vertikaalisesti integroituneen verkko-operaattori- ja telepalveluketjun luomiseen. WorldCom päättelee, että harjoitettu liiketoimintastrategia synnyttää kilpailunvastaisia menettelytapoja, kuten päällekkäiset tuet ja hintapainostuksen FT:n loppuasiakkaalle tarjoaman hinnan ja vakiintuneen operaattorin kilpailijoille esittämän tilaajayhteyksien käyttöoikeuden hinnan välillä sekä mahdollisuus tehdä tarkasti kohdennettuja tarjouksia (esimerkkeinä näistä ”Sipperec” ja ”Assistance publique/Hôpitaux de Paris (Julkinen tuki/Pariisin sairaalat)”).

(65) FT:lle myönnettyjen tukien aiheuttaman kilpailun vääristymisen vähentämiseksi WorldCom ehdottaa rakenteellisia vastatoimia, esimerkiksi luopumista sellaisista omaisuuseristä kuten Global One/Equant, Orange, Wanadoo/Oléane ja/tai luopumista paikallisverkosta Ranskassa tai FT:n selkeää ja avointa rakenteellista erottamista sen kaupallisista toiminnoista. FT:n toimintaan vaikuttavaksi vastatoimeksi WorldCom ehdottaa sen kaupallisten ja ei-kaupallisten toimintojen kirjanpidon erottamista, sen koko tilinpäätöksen julkaisemista sekä hintavalvontaa.

4.3. C:n huomautukset

(66) C esittää seuraavat huomautukset: a) Kyseessä olevat toimenpiteet ovat valtiontukea. C korostaa, että vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja rakenneuudistusta varten myönnettäviä valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaisesti (59)(jäljempänä ”suuntaviivat”), rahoitusvaikeuksissa olevalle yritykselle julkisista varoista myönnettävää tukea on pidettävä todennäköisenä valtiontukena. C toteaa, että ilmoitus Ranskan valtion FT:n käyttöön asettamasta 9 miljardin euron luottolimiitistä, luottolimiitin myöntämisehdot sekä Ranskan valtion osallistuminen FT:n pääomarakenteen vahvistamiseen sisältävät valtiontukea. Yritys korostaa, että luottolimiitin käyttöönasettamisen ehdoissa ei ole noudatettu järkevästi toimivan sijoittajan periaatetta varsinkaan korkoprosentin ja sitoumuspalkkion (commitment fee) osalta. C korostaa myös, että samanaikaisuuden periaatetta ei noudatettu silloin, kun Ranskan valtio myönsi luottolimiitin ja ilmoitti osallistumisestaan pääomarakenteen vahvistamiseen ennen Ambitio 2005 –suunnitelman julkaisemista ja sijoittajien varmaa sitoutumista. Koska FT:n kilpailijat eivät voi lisätä pääomaa samoin ehdoin ja samassa määrin, FT sai etua, jota se ei markkinaolosuhteissa olisi saanut. b) kyseisiä toimenpiteitä ei voida pitää suuntaviivojen mukaisina. C toteaa vielä, että myönnetty tuki pitäisi rajata tarkasti FT:n elinkelpoisuuden säilyttämiseksi tarvittavaan tukeen eikä sillä tulisi rahoittaa FT:n voimakasta laajentumista. C lisää, että FT:n yksityistäminen varmistaisi sen, että rakenneuudistustukeen sovellettavan tuen ainutkertaisuuden periaatetta noudatetaan. C kehottaa komissiota kiinnittämään huomiota tukitoimenpiteiden aiheuttamaan kilpailun vääristymiseen Saksan televiestintämarkkinoilla ja ehdottaa suuntaviivojen mukaiseksi vastatoimeksi, että FT luopuisi Orangesta kokonaan tai osittain.

4.4. A:n huomautukset

(67) A katsoo, että menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä mainittu Ranskan valtion aikomus tervehdyttää FT:n talous myöntämällä sille 9 miljardin euron osakaslaina sekä ”aineeton” takaus FT:n liikkeeseen laskemien joukkovelkakirjalainojen takaamiseksi ovat toimenpiteitä, jotka eivät ole järkevästi toimivan yksityisen sijoittajan periaatteen mukaisia ja sisältävät valtiontukea. A lisää, että FT:n patenttiensa perusteella keräämät maksut sisältävät valtiontukea.

4.5. Bouyguesin ja Bouygues Télécomin huomautukset

(68) Bouygues ja Bouygues Télécom esittävät seuraavat huomautukset: a) BT katsoo, että valtion antama täysi ja peruuttamaton tuki on FT:n pääomarakenteen vahvistamiseksi laaditun suunnitelman kulmakivi, sillä se johti yrityksen tervehdyttämiseen. Kun otetaan huomioon FT:n kriittinen taloudellinen tilanne, BT:n mukaan Ranskan valtio voi palauttaa markkinoiden luottamuksen ja edistää suotuisaa kehitystä, jonka ansiosta FT voi täyttää lyhyen aikavälin velvoitteensa ja käynnistää pääomarakenteen vahvistamiseen tähtäävän laajan toimenpiteen. BT:n mukaan seuraavat toimenpiteet täyttävät perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen edellytykset: i) valtionvarainministerin 12. heinäkuuta ja 4. joulukuuta 2002 välisenä aikana antamia ilmoituksia on pidettävä valtiontakauksena, johon käytetään valtion varoja; ii) osakaslainaan ja oman pääoman korotukseen käytetään valtion varoja; iii) France Télécom saa kyseisistä toimenpiteistä etuja, joita se ei saisi tavanomaisissa markkinaolosuhteissa; iv) kyseiset toimenpiteet eivät ole markkinaolosuhteissa järkevästi toimivan yksityisen sijoittajan periaatteen mukaisia; v) kyseiset toimenpiteet vaikuttavat kilpailuun; vi) kyseiset toimenpiteet vaikuttavat yhteisön sisäiseen kauppaan. b) Kyseisiä toimenpiteitä ei voida pitää suuntaviivojen mukaisina.

(69) BT korostaa, että matkapuhelintoiminnan alalla vuonna 2000 valtion aloitteesta harjoitettu laajentumispolitiikka vaikutti operaattorin taloudellisen tilanteen heikentymiseen, jota ensimmäisellä säästösuunnitelmalla ei onnistuttu hillitsemään.

(70) Valtiovarainministerin heinäkuun 12 päivän ja joulukuun 4 päivän 2002 välisenä aikana antamat ilmoitukset valtion täydestä ja toistuvasta tuesta FT:lle sekä niitä seuraavat toimenpiteet (9 miljardin euron luottolimiitin myöntäminen ja peruuttamaton sitoutuminen pääoman korotukseen suhteessa omistusosuuteen yrityksessä) ovat osoituksena valtion sitoutumisesta yrityksen rahoitustoiminnassa mahdollisesti ilmenevien maksuhäiriöiden helpottamiseen kaikin tavoin. BT korostaa, että tämä sitoutuminen on todellinen valtiontakaus, josta aiheutuu valtion varojen käyttöön liittyviä oikeusvaikutuksia. BT lisää, että valtiontakausta ei ole rajattu määrällisesti eikä ajallisesti.

(71) BT viittaa komission päätökseen asiassa Crédit Foncier de France (CFF) (60), jossa komissio katsoi, että hallituksen julkisten ilmoitusten tarkoituksena oli vakuuttaa velkojat saataviensa luotettavuudesta. Ilmoitusten pitäminen ainoastaan poliittisesti mutta ei oikeudellisesti sitovina ei ollut mahdollista, vaikka Ranskan viranomaiset niin väittävät. BT toteaa, että kyseisessä asiassa tuenilmaisujen tarkoituksena oli vakuuttaa ne CFF:n velkojat, jotka eivät vielä olleet vaatineet saataviaan välittömästi maksettaviksi, siitä, että CFF:n ei kannata käyttää valtion sille avaamaa luottolimiittiä ja että sille annetaan mahdollisuus laatia ja toteuttaa rakenneuudistussuunnitelma.

(72) Lisäksi BT huomauttaa, että kansalliseen lainsäädäntöön perustuva analyysi tukee yhteisön oikeuden tarjoamia ratkaisuja. Erityisesti Ranskan kauppalainsäädännön mukaan tällaisten tuenilmaisujen voidaan katsoa muistuttavan aiesopimuksia, jotka tuomioistuimet rinnastavat varsinaisiin takauksiin, kuten viimeaikainen oikeuskäytäntö osoittaa. (61) BT lisää, että vaikka Ranskan kassaatiotuomioistuimella ei vielä ole periaatteellista kantaa yksipuolisen sitoumuksen velvoittavuudesta yleensä, se tunnustaa sitoumusten arvon tapauskohtaisesti.

(73) Huomautuksissaan BT viittaa asiantuntijaan (62), joka on todennut, että Ranskan hallintotuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan hallintoviranomaisen antamaa sitoumusta ei tule arvioida sen muodon vaan tärkeimpien ominaispiirteiden perusteella. BT:n asiantuntija toteaa, että tätä nimenomaista oikeuskäytäntöä sovelletaan erityisesti ilmoituksiin (declarations): hallintotuomioistuin katsoo, että lupaukset ovat sitovia, vaikka ne eivät perustuisikaan erityiseen säädökseen, koska niissä ilmaistaan hallintoviranomaisen tahto. Riittävänä perusteena voidaan pitää viranomaisten toimintaa, jonka perusteella valtion sitoumuksen voi katsoa olevan olemassa. Sillä ei ole merkitystä, onko lupaus kirjallinen vai suullinen tai voiko sen pelkästään päätellä viranomaisten toiminnasta. Ainoa hallintotuomioistuimen esittämä edellytys on se, että kyseinen lupaus on varma ja tarkka tai riittävän kannustava.

(74) BT:n asiantuntija toteaa, että valtiovarainministerin ilmoitukset täyttävät valtion sitoutumista kuvaavat edellytykset. Jokaisessa ilmoituksessa ministeri selvästi ilmaisee valmiutensa antaa FT:lle ehdoton tukensa. Lisäksi tukitoimet kuvaillaan erityisen tarkasti: oman pääoman korottaminen, toimenpiteet, joilla vältetään yrityksen rahoitusongelmat, sekä tukeutuminen ERAP:hen, jolle siirretään valtion koko omistusosuus. Koska ilmoitukset ovat vakaita ja tarkkoja eikä niiden sanamuoto sisällä varauksia, niiden voidaan katsoa ilmaisevan valtion sitoutumista. Koska ministeri piti lisäksi huolen siitä, että ilmoitukset julkaistiin, niitä ei voida pitää pelkkinä aikomuksia koskevina ilmoituksina.

(75) BT:n asiantuntija korostaa, että koska nämä lupaukset voidaan tulkita valtion sitoumukseksi, ne ovat luonteeltaan oikeudellisia ja sitovat valtiota FT:n, sen velkojien tai työntekijöiden suhteen riippumatta lupausten lakisääteisyydestä.

(76) BT huomauttaa, että Ranskan hallituksen 12 päivänä heinäkuuta 2002 antamat ilmoitukset ovat valtiota sitovia ”hallinnollisia toimenpiteitä”, joiden perusteella sen vastuu voidaan hallintotuomioistuimissa todennäköisesti todistaa. Hallintotuomioistuimissa käsitellään virkamiesten toimintaa niiden toteuttamien hallinnollisten toimenpiteiden perusteella riippumatta siitä, aiheutuuko niistä vahinkoa. Toimenpiteet vaikuttavat joko lainsäädäntöön tehtyinä muutoksina tai kantajan henkilökohtaiseen tilanteeseen vaikuttavana muutoksena. BT toimitti komissiolle 26 päivänä toukokuuta 2004 toisen tutkimuksen (63), jonka päätelmien mukaan ilmoitukset ovat valtion muodollisen, täsmällisen ja peruuttamattoman sitoumuksen ilmaisuja, ja tarvittaessa valtiota voidaan rangaista sille kuuluvan velvollisuuden perusteella, jos se rikkoo FT:n hyväksi tekemäänsä sitoumusta.

(77) BT toteaa, että on täysin varmaa, että kyseiset toimet eivät ole psykologista tukea, kuten Ranskan viranomaiset väittävät, vaan valtiota oikeudellisesti sitova takaus.

(78) Lopuksi BT toteaa, että valtiovarainministeriön 22 päivänä heinäkuuta 2003 lähettämän kiertokirjeen perusteella valtion ilmoituksia voidaan pitää takauksena, sillä siinä viitataan nimenomaan epäsuorien takausten olemassaoloon. (64)

(79) Osakaslainasta ja pääomarakenteen vahvistamisesta BT toteaa, että 9 miljardin euron luottolimiitin myöntäminen FT:lle ja valtion peruuttamaton sitoutuminen FT:n tulevaan pääoman korotukseen suhteessa omaan omistusosuuteensa ja sen jälkeinen pääomarakenteen vahvistaminen ovat jo sinällään valtiontakauksen täytäntöönpanoa, johon käytetään valtion varoja. BT lisää vielä, että Ranskan viranomaisten turvautuminen ERAP:hen 9 miljardin euron luottolimiitin myöntämisessä FT:lle ei muuta sitä tosiasiaa, että kyseessä olevat varat ovat peräisin valtiolta. BT korostaa, että FT:n lainan korko oli edullisempi sen ansiosta, että välittäjänä toimi ERAP, jolla on teollista ja kaupallista toimintaa harjoittavan julkisen laitoksen (établissement public industriel et commercial, EPIC) asema ja koska valtio myönsi nimenomaan sille 10 miljardin euron takauksen. (65) Näin ollen kyseiset toimenpiteet rahoitettiin valtiolta peräisin olevista varoista, vaikka luottolimiittiä ei lopulta käytettykään.

(80) BT väittää 11 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyissä lisähuomautuksissaan, että kun otetaan huomioon yrityksen taloudellinen tilanne, 24 päivänä maaliskuuta 2003 toteutettu pääomarakenteen vahvistamistoimenpide oli mahdollinen vain aiemmin toteutettujen tukitoimenpiteiden ansiosta. Näin ollen pääomarakenteen vahvistaminen on jo sinällään valtiontukea, koska se on seurausta aiemmin myönnetystä valtiontuesta. (66)

(81) Etuuteen liittyvän ehdon osalta BT katsoo, että takauksella pyrittiin palauttamaan markkinoiden luottamus sen jälkeen, kun luokituslaitokset olivat laskeneet FT:n luokitusta.

(82) Lisäksi BT toteaa, että takauksen tarkoituksena oli myös mahdollistaa FT:n pääsy takaisin rahoitusmarkkinoille. Takaus paransi siten FT:n luokituksen näkymiä ja auttoi sitä välttämään spekulatiivisen tason. BT toteaa, että FT:n pörssikurssi on huomattavasti parantunut. Lisäksi spreadit ovat kaventuneet joukkovelkakirjamarkkinoilla kesäkuun 2002 jälkeen ja FT on voinut pidentää velka-aikaa ja etsiä ratkaisua likviditeettiongelmaansa. BT korostaa, että sen lisäksi, että FT on takauksen ansiosta päässyt rahoitusmarkkinoille, se on myös voinut laskea joukkovelkakirjalainansa liikkeeseen korolla, joka ei kuvasta sen todellista taloudellista tilannetta.

(83) BT tarkentaa vielä 11 päivänä huhtikuuta 2003 tekemissään huomautuksissa, että valtion ilmoitus tuesta sekä tuen täytäntöönpano perustuivat osakaslainaan ja pääomarakenteen vahvistamiseen liittyviin etuihin. Etuudet liittyivät erityisesti maksuvalmiuden lisäämiseen, toisin sanoen erääntyvien velkojen maksamiseksi tarvittavien, eri rahoituslähteistä peräisin olevien summien kasvattamiseen, maksujen todelliseen ja mahdolliseen porrastamiseen sekä todellisiin ja mahdollisiin kustannussäästöihin.

(84) Lopuksi BT toteaa, että FT:n saamien etuuksien arvo on yli 40 miljardia euroa (Ranskan valtion FT:n hyväksi toteuttamia tukitoimia 3 miljardin euron edestä ja valtion osuus FT:n pääomarakenteen vahvistamisessa 36,7 miljardia euroa) ja että tähän summaan ei vielä sisälly FT:n saama tärkeä toiminnanvapaus, sillä sen ei tarvinnut enää huolehtia rahoitusasioista, koska maksuvalmius oli parantunut jo lähes 43 miljardilla eurolla.

(85) BT toteaa vielä 7 päivänä tammikuuta 2004 päivätyissä lisähuomautuksissaan, että FT:n valtiolta saaman peruuttamattoman tukisitoumuksen arvo oli yli 30 miljardia euroa ja pääomarakenteen vahvistamistoimenpiteestä saadun edun arvo yli 50 miljardia euroa.

(86) BT:n mukaan tukitoimenpiteet eivät ole järkevästi toimivan yksityisen sijoittajan periaatteen mukaisia seuraavista syistä: a) Ehdoton, rajoittamaton sitoumus: BT muistuttaa, että valtion ilmoitukset ovat oikeudelliselta sitovuudeltaan varmoja ja ehdottomia eikä sijoittaja olisi antanut vastaavia sitoumuksia esittämättä jonkinlaisia varauksia. On siis kyse rajoittamattomasta takauksesta, joka on annettu erittäin velkaantuneelle ja lyhyellä aikavälillä tarkasteltuna heikossa asemassa olevalle yritykselle. BT:n mukaan kyseinen toimenpide ei täytä EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina annetussa komission tiedonannossa mainittuja edellytyksiä (67)(jäljempänä ”takauksina annettuja valtiontukia koskeva tiedonanto”), sillä FT oli taloudellisissa vaikeuksissa, silloin kun takaus annettiin eikä takaus liity mihinkään tiettyyn toimenpiteeseen, josta saataisiin tuottoa. FT sai siis etuja, joita se ei olisi tavanomaisissa markkinaolosuhteissa saanut. b) Osakaslainan myöntämisen ehdot: BT väittää, että valtion käyttöönottama järjestelmä liittyy kokonaisuutena ottaen huoleen julkisten varojen käytöstä (erityisesti Maastrichtin kriteereiden noudattamisen osalta) eikä sillä ole tekemistä järkevän markkinataloussijoittajan toiminnan kanssa. ERAP:n valtion puolesta merkitsemän lainan takaisinmaksu ei ole varmaa. Lainalla katettiin valtion osuus FT:n pääomarakenteen vahvistamisesta. Ensisijaisesti lainan takaisinmaksu on suunniteltu toteutettavaksi arvopaperiluovutusten avulla. Niistä saatava tuotto ei ole kuitenkaan varma eikä siten riittävä peruste pitää kyseistä sijoitusta ”järkevänä”. BT katsoo, että Ranskan valtion antaman 10 miljardin euron takauksen turvin ERAP pystyi saamaan kokoon tarvittavat varat luottolimiitin myöntämiseen edullisin ehdoin, toisin sanoen 3,375 prosentin korolla. Jokainen järkevästi toimiva sijoittaja olisi toteuttanut vastaavan toimenpiteen korkeampaan hintaan, jolle se olisi vaatinut yrityksen omaisuuteen liittyviä erityisiä takuita. c) Pääomarakenteen vahvistaminen: Ranskan viranomaisten sitoutumisesta FT:n pääomarakenteen vahvistamiseen ja itse vahvistamistoimenpiteeseen BT toteaa, että järkevästi toimivan yksityisen sijoittajan periaatetta ei kyseisessä asiassa noudatettu, sillä valtio sitoutui osallistumaan FT:n pääomarakenteen vahvistamiseen 12 päivänä heinäkuuta 2002, eli ennen Ambitio 2005 –suunnitelman esittämistä, tuntematta tarkoin FT:n taloudellista tilannetta, joka oli voimakkaasti heikentynyt, ja ilman yksityisten sijoittajien samanaikaista panostusta. BT painottaa seuraavia seikkoja: — yrityksen taloudellinen tilanne: BT korostaa, että hetkellä, jolloin sijoituspäätös tehtiin, vakiintunut operaattori ei voinut taloudellisen tilanteensa vuoksi tukeutua yksityisiin sijoittajiin ilman valtion tukea (70 miljardin euron tappiot, omien varojen tilanne 8 miljardia euroa tappiollinen, erääntyviä velkoja 50 miljardin euron verran kolmen seuraavan vuoden aikana). Lisäksi johtaja Bonin tuolloin esittämä suunnitelma ei vakuuttanut markkinoita, minkä vuoksi luokituslaitokset alensivat FT:n luokitusta. BT toteaa, että tilannetta kuvasi Thierry Bretonin lausunto talousvaliokunnassa (68). — toimenpiteen tuotto: BT esittää, että kausi, jolta sijoituksen tuotto lasketaan, alkaa aikaisintaan 12 päivästä heinäkuuta 2002. Valtio antoi silloin ensimmäisen ilmoituksensa, joka sitoo sitä oikeudellisesti FT:n ja sen velkojien suhteen, ja päättyy viimeistään 4 tai 5 päivänä joulukuuta 2002, jolloin Ambitio 2005 -suunnitelma julkaistiin ja 9 miljardin euron luottolimiitti myönnettiin. BT:n mukaan tuottoa, jota järkevästi toimivan yksityisen sijoittajan olisi ollut oikeus tämän suuruisesta sijoituksesta odottaa, ei voida luotettavasti laskea. FT:n pääomarakenteen vahvistamista ei voida siten verrata mihinkään muuhun rahoitustoimenpiteeseen ottaen huomioon yrityksen kassakriisin laajuuden. Todennäköisyyslaskelmia tehdessään valtio ei kyennyt ottamaan huomioon riskejä ja joutui tekemisiin suuren epävarmuustekijän kanssa (riskin, jonka todennäköisyyttä ei pystytty määrittämään) päättäessään myöntää takauksen FT:lle. Riskitasoa ja tuottavuutta ei siis pystytty määrittämään. BT toteaa, että sijoitusta ei missään tapauksessa voitu pitää järkevänä. Erityisesti arvio FT:n pörssinoteerauksesta ja yksityisen sijoittajan sijoituksestaan odottamasta tuotosta osoittaa, että sijoitus ei ollut järkevä. Sen menetelmän mukaan, jolla komissio mittaa sijoituksen järkevyyttä, järkevästi toimiva sijoittaja olisi vaatinut sijoitukseltaan tuottoa arviolta vähintään 30–40 prosenttia ottaen huomioon erityisesti kyseiseen toimenpiteeseen liittyvät riskit. Tämä tuottotaso on se vähimmäistaso, jota komissio vaati Alitalian (69) ja Iberian (70) tapauksissa. BT:n käyttämien EPS-menetelmien (Enterprise value tai Analyst target price 12 months) mukaan sijoituksen tuotto olisi kyseisessä toimenpiteessä kuitenkin vain 16 prosenttia. Valtio ei voi luottaa tuottoon osinkojenkaan muodossa, sillä FT ilmoitti, että se ei jaa osinkoja. BT toteaa yleisesti, että FT:n voitollisen tuloksen analysointi jälkikäteen ei ole järkevästi toimivan sijoittajan periaatteen mukaista. Yksityinen sijoittaja ei olisi koskaan sitonut yritykseen rahaa ilman mitään varauksia, varsinkaan kun FT-konsernin kokonaisvelan määrää ei ollut rajattu. BT lisää tähän, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan ei voida väittää, että tehdessään sitoumuksia FT:n hyväksi valtio toimi järkevän sijoittajan tavoin pelkästään sillä perusteella, että FT:stä on tullut kannattava yritys. — yksityisen sijoittajan ja valtion toiminnan välinen ero: BT toteaa, että kun otetaan huomioon pitkittynyt maailmanlaajuinen talouskriisi ja erityisesti muutosvaiheessa olevan televiestintäalan kriisi sekä kyseessä olevan summan merkittävä määrä, kukaan yksityinen sijoittaja ei olisi pystynyt osallistumaan niin suureen pääoman korotukseen, johon ei lisäksi sisältynyt ehtoja. Vain valtio, tässä tapauksessa Ranska, pystyi sietämään tällaisia epävarmuustekijöitä. BT toteaa, että oman pääoman korotukseen tarkoitettu rahoitus, joka oli järjestetty sataprosenttisesti lainavaroin täysin ilman omia varoja, olisi vaikuttanut kaikkien samassa tilanteessa olevien yksityisten sijoittajien luokitukseen. Valtiota voivat rankaista vain äänestäjät, joilla ei ole samoja tavoitteita. Yksityisen sijoittajan lainanantajat ja osakkeenomistajat olisivat vaatineet kyseisen sijoituksen turvaamista liiketoimintasuunnitelmalla, jossa olisi tarkka selvitys tehdyistä sitoumuksista ja omaisuuden siirroista. Lopuksi BT toteaa, että järkevästi toimiva sijoittaja, jonka taloudelliset resurssit olisivat vastaavat kuin Ranskan valtiolla ja joka antaisi vastaavan takauksen, ei olisi kuitenkaan saanut osakseen kovin paljon markkinoiden luottamusta ja että on selvää, että luottamus palautui valtion sitoumusten perustana olleen joukkovelkakirjalainan ansiosta. — samanaikaisuuden vaatimus: BT toteaa, että samanaikaisuuden periaatetta ei noudatettu. Ranskan viranomaiset tekivät sijoitusta koskevan päätöksen jo 12 päivänä heinäkuuta 2002, ja jo pelkästään yrityksen silloisten rahoitusvaikeuksien perusteella voidaan päätellä, että pääomarakenteen vahvistaminen oli valtiontukea. Valtio teki sijoituspäätöksensä tuntematta tarkasti FT:n taloudellista tilannetta ja ennen rahoitussuunnitelman laatimista. BT:n mukaan yksityisten sijoittajien osallistuminen ei ollut varmaa eikä merkityksellistä sen jälkeen, kun hallitus oli ilmoittanut osallistumisestaan pääoman lisäämiseen. Tilanne on sama, vaikka sijoituspäätöksen tekopäivä siirtyikin 5 päivään joulukuuta. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan yksityisten sijoittajien valmiudella sijoittaa yritykseen vasta sen jälkeen, kun viranomaiset ovat päättäneet myöntää tukea, ei ole enää merkitystä, vaikka sijoittaminen tapahtuisikin valtion kanssa samaan aikaan. Kyseinen kiinnostus johtuu valtion antamasta tuesta eikä yksityisen sijoittajan omasta päätöksestä. Jos rahoituskonsortio tässä tapauksessa sitoutuisi antamaan toimenpiteelle suoritustakauksen, siitä ei voi päätellä, että samanaikaisuuden periaatetta olisi noudatettu. Ranskan viranomaisten sijoituspäätös on vakaa ja ehdoton kun taas yksityisten sijoittajien päätös ei sitä ole, ja yksityiset sijoittajat osallistuivat toimenpiteeseen vasta, kun ne olivat useaan otteeseen saaneet varmistuksen valtion osallistumisesta, ja erityisesti, siitä, että se ryhtyisi kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta FT ei joutuisi rahoitusongelmiin. BT katsoo, että Seleco-päätökseen liittyvän oikeuskäytännön mukaisesti, kuten johdanto-osan 80 kappaleessa esitetään, yksityisten sijoittajien merkittävä osuus ei sinällään riitä sulkemaan pois tuen mahdollisuutta. BT väittää myös, että valtion sijoitus on suurempi kuin sen omistusosuus FT:stä. Lopuksi BT huomauttaa, että erittäin suurten välityspalkkioiden ansiosta pankki voi merkitä osakkeita alhaisemmalla korolla kuin yleisö.

(87) BT korostaa erityisesti, että kyseiset toimenpiteet ovat vaikuttaneet kilpailuun matkaviestintämarkkinoilla. BT huomauttaa, että FT:n velan kasvun taustalla on matkaviestintätoiminnan kehittäminen. Orange ei vastaa hankintoihinsa liittyvästä velasta, vaan se on kokonaan emoyhtiön vastattavana. FT:llä on tässä käsiteltävien toimenpiteiden ansiosta keinot suoriutua velasta, jolloin Orange voi vahvistaa ja kehittää asemaansa matkaviestintämarkkinoilla. BT muistuttaa, että Orange on hallitsevassa asemassa Ranskan matkaviestintämarkkinoilla, joista sen osuus on 49,8 prosenttia. BT toteaa 11 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyissä huomautuksissaan, että Ranskan matkaviestintämarkkinoiden rakenne on seurausta Orangen harjoittamasta pääomaa kasvattavasta sijoitusstrategiasta (erityisesti aggressiivisesta kaupankäyntistrategiasta), joka on heikentänyt sen toiminnan kannattavuutta. Sijoitusstrategiaan on vaikuttanut valtion sille FT:n kautta myöntämä tuki, erityisesti nyt käsiteltävänä olevat tukitoimet. BT korostaa myös, että kyseiset toimenpiteet vaikuttavat kilpailuun koko televiestintämarkkinoilla ja saavat monet ulkomaiset operaattorit luopumaan ajatuksesta tarjota palvelujaan Ranskassa. Ranska on siten ainoa eurooppalainen maa, johon mikään ulkomainen matkaviestintäoperaattori ei ole voinut sijoittautua.

(88) BT katsoo, että näitä toimenpiteitä ei voida luokitella suuntaviivojen mukaiseksi pelastamistueksi, sillä ne eivät sisällä mitään suuntaviivoissa edellytettyjä erityispiirteitä. BT viittaa Ambitio 2005 –suunnitelmaan, joka ei sen mukaan täytä suuntaviivoissa edellytettyjä vähimmäisvaatimuksia. Se sisältää toimenpiteitä, jotka eivät liity pelastamiseen, kuten joukkovelkakirjamarkkinoiden hyödyntämisen ja pääomarakenteen vahvistamissuunnitelman. BT tarkentaa, että pääomarakenteen vahvistamiseen tarkoitettu summa vaikuttaa liian suurelta siihen nähden, että sitä tarvittiin ainoastaan FT:n lyhytaikaiseen käyttöön, lukuun ottamatta toimenpiteen aikana merkittyjen lainojen takaisinmaksua. BT katsoo myös, että Ambitio 2005 -suunnitelma ei ole luonteeltaan rakenneuudistussuunnitelma, jonka avulla muutettaisiin FT:n rakenteita sen kannattavuuden parantamiseksi. Sen sijaan suunnitelma rajoittuu yrityksen maksuvalmiuden parantamiseen sen nykyisten vaikeuksien helpottamiseksi. BT väittää, että kyseiset toimenpiteet vaikuttavat heiveröisiltä verrattuna FT:n kilpailijoiden (KPN, Deutsche Telekom ja British Telecom) omaisuuden luovutusta ja henkilöstöä koskeviin toimenpiteisiin.

(89) Lisäksi rakenneuudistussuunnitelma ei sisällä merkittäviä vastatoimia, joiden avulla kohtuuttomia kilpailun vääristymiä voitaisiin estää valtion myöntämän tuen kompensoimiseksi. BT huomauttaa erityisesti, että FT ei ole luopunut arvo- eikä strategisesta omaisuudestaan. FT:n suunnittelemat omaisuuden siirrot kohdistuvat muuhun kuin strategiseen omaisuuteen, ja niiden määrä on vähäinen (3,5 miljardia euroa FT:n omien arvioiden mukaan).

(90) BT katsoo, että matkaviestintämarkkinoilla on toteutettava vastasuoritteita vakiintuneen operaattorin kilpailijoiden ja varsinkin viimeksi tulleen operaattorin hyväksi, sillä sen toiminta on edellytyksenä todellisen kilpailun syntymiseen Ranskan markkinoille. Vastasuoritteiksi BT ehdottaa suuntaviivojen mukaisesti, että Orangea kielletään tarjoamasta kilpailijoitaan alhaisempia hintoja samoista palveluista viiden vuoden ajan ja että sitä vaaditaan rajoittamaan kuukausittainen markkinaosuutensa 33 prosenttiin kunnes sen nettomarkkinaosuus saadaan pienennettyä 40 prosenttiin. BT ehdottaa myös, että kuluttajien Orangen kanssa tekemien sopimusten kesto olisi rajoitettava 12 kuukauteen (hankinta ja uusiminen), Orangen GSM- ja GPRS-verkkojen laajentuminen olisi jäädytettävä, jotta saavutettaisiin tasapaino kilpailijoiden kesken, ja Orange olisi velvoitettava luovuttamaan strategista omaisuuttaan ja rajoittamaan markkinointitoimiaan.

(91) BT esitti 26 päivänä toukokuuta 2004 päivätyissä huomautuksissaan talousanalyysin, jonka mukaan valtion tuella on aivan erilainen merkitys kuin enemmistöosakkaan tuella, kun otetaan huomioon valtioiden erityinen suhtautuminen (joka vaihtelee niiden oman luotettavuustason mukaan). Analyysissä korostetaan myös, että valtion tukitoimet liittyvät pitkään perinteeseen ja että toimien arvo mitataan jo vakiintuneen maineen perusteella. BT:n mukaan on selvää, että tukiessaan FT:tä valtio vahvistaa mainettaan ja samalla valmiuttaan toimia jatkossa muidenkin ranskalaisyritysten hyväksi. Analyysissä korostetaan myös, että Ranskan valtion luotettavuutta mitataan sen kyvyssä sovittaa yhteen Ranskassa vallitsevat erityispiirteet ja yksityistäminen. Jos valtion tuki ei olisi jatkunut häiriöttä, sillä ei myöhemmin olisi ollut toimintamahdollisuuksia. Valtio pystyi toimimaan nopeasti muun muassa Alstomin tapauksessa.

(92) BT toimitti myös analyysin siitä, voidaanko Ranskan valtion ilmoituksia pitää sitovina New Yorkin osavaltion lakien mukaan, sillä yritys on noteerattu myös New Yorkin osavaltiossa. Analyysin mukaan on todennäköistä, että tällaisia ilmoituksia pidettäisiin sitovina joko sen perusteella, että ne ovat yksipuolisia sopimuksia tai estoppel-periaatteen nojalla.

(93) BT esitti myös tutkimuksen, jossa selvitettiin, olisivatko Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen antamat vastaavat ilmoitukset sitovia maan lakien perusteella. Tämän tutkimuksen johtopäätöksenä oli, että ilmoitukset olisivat sitovia tai velvoittaisivat valtion perustelemaan muuttuneen kantansa.

4.6. Cable & Wirelessin huomautukset

(94) Cable & Wireless huomauttaa, että kyseessä olevat toimenpiteet ovat valtiontukea. Markkinoiden luottamus FT:hen sen jälkeen, kun Ranskan viranomaiset olivat ilmoittaneet sille myönnetystä osakaslainasta, riitti täyttämään edun myöntämisen edellytykset. Tilanteessa, jossa järkevästi toimiva yksityinen sijoittaja ei olisi tehnyt päätöstä osallistua FT:n kaltaisen yrityksen pääomarakenteen vahvistamiseen silloin, kun sen toiminta ennen Ambitio 2005 –suunnitelman julkaisemista oli vielä selvästi tehotonta, FT sai etua, jota se ei tavanomaisissa markkinaolosuhteissa olisi saanut. Cable & Wirelessin mukaan se, että valtion annettaisiin taata julkisten yritysten rahoitus kaikissa ongelmatilanteissa, mikä heikentää kilpailua, muodostaisi vaarallisen ennakkotapauksen. Cable & Wireless lisää myös, että näitä toimenpiteitä ei voida pitää suuntaviivojen mukaisina. Suuntaviivoja ei voida soveltaa, koska yritys ei ole taloudellisissa vaikeuksissa.

4.7. AFORS Télécomin huomautukset

(95) AFORS Télécom (Association française des Opérateurs de Réseaux et Services de Télécommunications) huomauttaa, että kyseessä olevat toimenpiteet ovat valtiontukea ja toteaa seuraavaa:

(96) Ranskan viranomaisten vuoden 2002 aikana tekemät päätökset, kuten valtion ratkaisu hyväksyä osingot osakkeina eikä rahana vuonna 2002 ja FT:n käyttöön ERAP:n välityksellä asetettu 9 miljardin euron luottolimiitti, olivat konkreettisia tuen ilmaisuja ja palauttivat sijoittajien luottamuksen. AFORS Télécom katsoo myös, että vaikka FT ei käyttäisikään ERAP:n myöntämää luottolimiittiä, se symboloi takausta valtion tuesta ja merkitsee näin ollen valtion varojen käyttöä perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kappaleessa tarkoitetussa merkityksessä.

(97) Luottolimiitin myöntämisen ja takaisinmaksun ehdot eivät ole järkevästi toimivan yksityisen sijoittajan periaatteen mukaisia. AFORS Télécomin mukaan FT:n poikkeavat rahoitusjärjestelyt vuodesta 2000 eivät olisi olleet mahdollisia yksityinen sijoittajan avustuksella. Valtio ei siten ole hoitanut valvontatehtäväänsä vaan on antanut FT:n lisätä velkaansa suhteettomasti. AFORS Télécom huomauttaa, että FT ei aiemmassa hankintapolitiikassaan ottanut huomioon olennaisia riskejä, koska valtio vakuutti osakkeenomistajana tukevansa FT:tä mahdollisten rahoitusvaikeuksien sattuessa.

(98) Valtion tuen ansiosta luokituslaitokset eivät enää laskeneet FT:n luokitusta. Tämä nopeutti FT:n paluuta markkinoille ja auttoi sitä saamaan velkoihinsa jälleenrahoitusta paremmilla ehdoilla. AFORS Télécomin laskelmien mukaan FT sai etua 1,5 miljardin euron edestä. (71) Näin ollen FT:n rahoitusmarkkinoille paluun ehdot johtuivat pikemminkin Ranskan valtion uskottavuudesta tukijana eikä niinkään rakenneuudistussuunnitelmasta. Lisäksi valtion tuesta oli se etu, että FT:n ei tarvinnut tehdä muutoksia strategiseen toiminta-alueeseensa.

(99) Ambitio 2005 –suunnitelmassa käsitellään suuntautumista eikä kyse ole niinkään selvästi määritellyistä, rajoittavista ja peruuttamattomista sitoumuksista. Sitä ei voi verrata Euroopassa aiemmin toteutettuihin rakenneuudistuksiin, esimerkiksi British Telecomin rakenneuudistukseen.

(100) FT:n saamat edut pitkittävät kilpailun vääristymiä, jotka aiheuttavat haittaa AFORS Télécomin jäsenille. AFORS Télécomin mukaan Ranskan valtion myöntämä tuki vahvistaa jo olemassa olevia kilpailunvastaisia menettelytapoja, jotka ovat hyvin haitallisia muille operaattoreille. AFORS Télécom mainitsee erityisesti Orangen ja Wanadoon yksinoikeuden käyttää FT:n jakeluverkkoa, uudelleenjärjestelytarjoukset, joista on jatkuvasti hyötyä Wanadoolle ja FT:lle, sekä FT:n säilyttämän monopoliaseman tulojen jakamiseen perustuvilla palvelumarkkinoilla (puhelimitse välitettävät lisäarvolliset sisältötoimitukset kuluttajille). AFORS Télécom toteaa myös, että valtion myöntämän tuen vuoksi on olemassa vaara, että kyseiset menettelytavat pysyvät pitempään käytössä.

(101) FT:hen olisi kohdistettava vastatoimia, joiden tarkoituksena olisi toisaalta saada valtion toiminta vastaamaan sellaisen yrityksen toimintaa, jonka on järjestettävä rahoituksensa ilman mitään erityistukia ja toisaalta palauttaa terve kilpailutilanne. Kyseeseen tulee erityisesti i) FT:n sijoitusten rajoittaminen velkaantuneelle yrityksille sopiviin sijoituksiin, toisin sanoen esimerkiksi FT:n yleisen sijoituspolitiikan rajoittaminen sijoituksiin, joissa tuotto vähittäismyyntitoiminnasta saadaan alle 12 kuukaudessa, ii) konsernin toimintojen välisten rakenteiden läpinäkyvyys ja iii) sen estäminen, että valtiontukea käytetään hintakilpailuun esimerkiksi julkaisemalla järjestelmällisesti tarkasti kohdennettuja vähittäismyyntitarjouksia.

4.8. Cégételin huomautukset

(102) Cégételin näkemyksen mukaan kyseessä on kaksi eri tukitoimenpidettä: Ranskan viranomaisten ilmoitus osakasluoton myöntämisestä FT:lle ja valtion osallistuminen FT:n pääomarakenteen vahvistamiseen.

(103) Ensimmäisestä toimenpiteestä Cégétel toteaa aluksi, että yritystä, jolla on yksityinen pääosakas, ei voida verrata sellaiseen yritykseen, jolla on julkinen enemmistöosakas. Cégétel tarkentaa, että yksityisen osakkeenomistajan antama vastaava ilmoitus olisi luokituslaitoksissa otettu vastaan varovaisemmin ja että laitokset olisivat selvittäneet tarkasti, mitä keinoja kyseinen osakkeenomistaja aikoo käyttää myöntämänsä luottolimiitin jälleenrahoitukseen. Cégégel tekee tästä johtopäätöksen, että FT sai huomattavaa etua sijoittajiin nähden pelkästään siitä, että se tukeutui valtioon. Luokituslaitokset eivät enää heikentäneet FT:n luokitusta, vaikka operaattori oli muuttunut jo aiemmin maksukyvyttömäksi. Cégételin mukaan oli perusteltua, että komissio katsoi Ranskan valtion myöntäneen FT:lle tukea jo ennen 9 miljardin euron luottolimiitin myöntämisestä tehdyn sopimuksen allekirjoittamista, sillä pelkkä tuen ilmaisu oli riittävä eikä tuo hätärahoitus enää olisi ollut tarpeen. Lainanantajat saattoivat olla varmoja siitä, että FT ei koskaan joutuisi takaisinmaksujen kanssa vaikeuksiin, koska valtio olisi aina valmis myöntämään sille tarvittavat varat, jotta se voisi täyttää sitoumuksensa. Tämän ansiosta FT sai rahoitusta suoraan markkinoilta. Cégétel päätelmien mukaan hallituksen ilmoitukset oli muotoiltu siten, että markkinat voisivat olla varmoja siitä, että rahan lainaaminen FT:lle olisi sama kuin lainaisi rahaa suoraan valtiolle. FT sai näin hyväkseen etuja, joita se ei olisi tavanomaisissa markkinaoloissa saanut, erityisesti kun sen tilannetta verrataan Vivendi Universalin tilanteeseen. Joukkovelkakirjalainan liikkeeseenlasku mahdollisti sen, että FT:n ei tarvinnut kääntyä rahoituslaitosten puoleen ja täyttää kaikki tämäntapaiseen rahoitukseen liittyvät vaatimukset selviytyäkseen kassakriisistään. Cégétel toteaa, että Ranskan viranomaisten myöntämän luottolimiitin ehdot eivät täytä järkevän sijoittajan toimintaan liittyviä vaatimuksia. Järkevästi toimiva sijoittaja ei olisi koskaan hyväksynyt esimerkiksi FT:n rahoitus- ja hankintapolitiikkaa, joka perustui velanottoon ja jonka vuoksi sen taloudellinen tilanne muuttui niin kriittiseksi, että valtio joutui vahvistamaan sen pääomarakennetta. Cégétel viittaa Crédit Lyonnais II -päätökseen, jossa komissio toteaa, että tukitoimia ei voida perustella osakkeenomistajavaltion useita vuosia jatkuneilla laiminlyönneillä. (72) Lisäksi päätös tuen välittämisestä ERAP:n kautta ei Cégélin mukaan ole järkevän sijoittajan toimintaa. Tässä yhteydessä Cégétel kiinnittää erityisesti huomiota ennakkona myönnetyn osakaslainan korkoprosenttiin sekä vakuuksien ja takausten puuttumiseen. Cégétel toteaa, että osakaslainana annettu tuki kuuluu takauksina myönnettyä valtiontukea koskevan tiedonannon 3.2 kohdan neljännen alakohdan soveltamisalaan ottaen huomioon, että valtion tuen ansiosta FT saattoi lainata 16 miljardia euroa erääntyvien lainojen maksuun, vaikka sen taloudellinen tilanne oli erittäin heikko. Tuen määräksi on laskettava se summa, johon tuki kohosi valtion ilmoituksen perusteella.

(104) Cégételin mukaan pääomarakenteen vahvistamiseen voidaan taloudellisesta näkökulmasta tarkastellen soveltaa samaa perustelua, esimerkkinä FT:n 9,2 miljardin euron velka ERAP:lta, joka puolestaan sai valtion takauksen. Cégétel laskee koko summan tueksi. Se mainitsee erityisesti myös tuen, joka vastaa 1,5 miljardin euron irtisanomiskustannuksia, jotka yritys olisi joutunut maksamaan henkilöstön vähentämisen vuoksi. Summa ei kuitenkaan tullut maksettavaksi siitä syystä, että FT:n toimihenkilöitä siirrettiin julkishallinnon palvelukseen Ambitio 2005 –suunnitelman mukaisesti.

(105) Lisäksi Cégétel väittää, että FT nauttii muodollista suojaa, sillä kassaatiotuomioistuin katsoo, että erityisessä oikeusasemassa olevia yksityisoikeudellisia yrityksiä ei aseteta selvitystilamenettelyyn (esim. SEITA tai Air France). Tämän oikeuskäytännön perusteella voidaan katsoa, että yleiset oikeussäännöt eivät koske FT:tä. Cégétel myöntää, että vuodesta 1996 FT ei ole ollut teollista ja kaupallista toimintaa harjoittavan julkisen laitoksen (établissement public industriel et commercial, EPIC) asemassa, mutta huomauttaa, että takaus on käytännössä vielä olemassa, sillä valtion viranomaiset ovat toistuvilla ilmoituksillaan vakuuttaneet markkinat siitä, että FT:llä on kaikissa olosuhteissa takanaan pääosakkaansa tuki ja että valtio avustaisi sitä tarvittaessa suoriutumaan erääntyvistä lainoistaan. (73)

(106) Lopuksi Cégétel toteaa, että toimenpiteitä ei voida pitää suuntaviivojen mukaisina. Cégétel muistuttaa, että suuntaviivojen mukaan valtion sijoittaessa varoja vaikeuksissa olevaan yritykseen ”kyseistä varojen siirtoa on pidettävä todennäköisenä valtiontukena”. (74) Cégétel toteaa, että FT:n toteuttamia vastatoimia ei suuntaviivojen perusteella voida pitää riittävinä. Ambitio 2005 –suunnitelmaan ei sisälly omaisuuserien luovutusta tai henkilöstösuunnitelmaa koskevaa osiota. Lisäksi Cégétel ehdottaa seuraavia toimenpiteitä kiinteän verkon televiestintämarkkinoilla: i) tilaajayhteyksien käyttöpalvelujen ja niihin liittyvien palvelujen myynti sekä ii) FT:n toimintojen selkeämpi erottaminen Orangen ja Wanadoon toiminnoista.

4.9. LDCOM:n huomautukset (75)

(107) LDCOM katsoo, että FT:tä on tuettu kahdella eri järjestelmällä (lisäksi sen henkilöstön liikkuvuutta on tuettu): i) myöntämällä rajoittamaton takaus ja ii) myöntämällä 9 miljardin euron luottolimiitti.

(108) Rajoittamattoman takauksen myöntäminen: LCOM perustaa huomautuksensa Ranskan viranomaisten ilmoituksiin, joita on kesäkuun 20 päivän 2002 jälkeen julkaistu lehdistössä tai valtiovarainministeriön tiedonannoissa ja joista on suoraan tai epäsuorasti tiedotettu luokituslaitoksille. Nämä ilmoitukset, joiden tarkoituksena oli vakuuttaa rahoitusmarkkinat FT:n tilanteesta (76), ovat suoraan vaikuttaneet FT:n luokituksen parantumiseen markkinoilla, ja yritys on niiden ansiosta saanut ratkaistua likviditeettiongelmansa. LDCOM:n mukaan valtion tukitoimia voidaan oikeudellisesti luonnehtia monin eri tavoin. Se muistuttaa, että Ranskan lainsäädännön mukaan ilmoituksen ei tarvitse olla tietyn muotoinen, jotta se olisi oikeudellisesti sitova, ja että suullista ilmoitusta voidaan tietyin edellytyksin pitää oikeudellisesti sitovana ja vastaanottajalleen oikeutta luovana oikeustoimena. Itse asiassa yksipuolisen toimenpiteen velvoittavuus pohjautuu teoriaan yksipuoliseen tahtoon perustuvasta sitoumuksesta, joka on yksi velvoiteoikeuden perusteista. Tämä velvoite perustuu siihen, kuinka vakaasti ja täsmällisesti tahto on ilmaistu. LDCOM vahvistaa myös, että yhtiöoikeuden mukaan valtion vastuu perustuu sallimisperusteista valtuutusta ja tosiasiallista johtajaa koskevan teorian analysointiin — tässä tapauksessa erityisesti sen suhteen, otettiinko luokituslaitoksiin suoraan yhteyttä. Kansainvälisen oikeuden mukaan valtio joutuu sopimusvastuuseen silloin, kun yksipuolisen oikeudellisen toimenpiteen katsotaan olevan velvoittava, jos voidaan osoittaa, että ilmoitus on tehty julkisesti ja sen tarkoituksena on olla tekijäänsä sitova. (77) Näin ollen pelkkä valtion suullisesti tekemä julkinen ilmoitus voi olla oikeudellisesti sitova. LDCOM:n mukaan kyseisten ilmoitusten sisältö sitoo Ranskan viranomaisia, sillä ilmoitusten teksti muodostaa yksiselitteisesti valtion selvän yksipuolisen sitoumuksen, jolla se sitoutuu viime kädessä myöntämään FT:lle lainaa ja estää sitä joutumasta sellaisiin rahoitusvaikeuksiin, joissa se oli kesällä 2002. Koska sitoumus on velvoittava, laiminlyönnit sen täyttämisessä voivat aiheuttaa valtion joutumisen sopimusvastuuseen (kolmannet olisivat voineet pakottaa valtion noudattamaan sitoumustaan).

(109) LDCOM väittää, että valtio oli myös rikosoikeudellisessa vastuussa erityisesti yhteisöoikeuden nojalla. Näin ollen yritys, joka vaikuttaisi ottavan vastuulleen toisen yrityksen velat, joutuu vastaamaan kolmansien sille esittämistä saatavista. LDCOM:n mukaan valtio antoi ilmoituksillaan kolmansille takuun siitä, että se ottaa FT:n erääntyvän velan vastuulleen. LDCOM korostaa, että valtion ilmoitukset, joiden mukaan se ”osallistuu yrityksen pääoman erittäin mittavaan korotukseen (78)” luovat sille velvoitteen, jonka perusteella se on oikeudellisessa ja rahoitusvastuussa. (79) Lainopin mukaan: ”jos valtio ei noudata näin tehtyä sitoumustaan, se joutuu eittämättä vastuuseen hallinto-oikeuden edessä ja tuomittavaksi riita-asiassa, joka koskee valtion pitämättä jättämiä lupauksia”. (80) Lisäksi LDCOM toteaa, että Ranskan rahamarkkina- ja rahoituslain L465-1 pykälän kolmannessa momentissa tuomitaan henkilöt, jotka estävät markkinoiden normaalia toimintaa laittomilla, pörssikurssien kehittymiseen vaikuttavilla toimilla. LDCOM:n mukaan on selvää, että valtion ei suinkaan ollut tarkoitus antaa ilmoitusta mahdollisista tulevista tapahtumista vaan ilmoittaa, miten se itse aikoi toimia tulevaisuudessa.

(110) LDCOM:n mukaan myös yhteisöoikeudessa vahvistetaan, että kaikki lehtiartikkelit, jotka ovat peräisin kyseiseltä yritykseltä tai valtiolta ja joissa ei aseteta ehtoja, ovat todisteena valtion varojen käyttöönasettamisesta. (81) Kyseisessä tapauksessa ilmoitukset ovat peräisin valtiolta eikä niissä aseteta ehtoja.

(111) Edellä esitetyn perusteella Ranskan viranomaisten 2 päivästä kesäkuuta 2002 antamat oikeudellisesti ja taloudellisesti sitovat ilmoitukset tuesta muistuttavat takausta, jonka tarkoituksena on estää FT:n joutuminen konkurssiin ja säilyttää sen elinkelpoisuus nykyisellä toiminta-alueellaan. LDCOM:n mukaan kyse on rajoittamattomasta takauksesta. LDCOM toteaa, että kyse ei ole ainoastaan luottolimiitin käyttöönasettamisesta ja sen perusteella myönnetystä luotosta vaan käyttöönasettamista koskevasta ilmoituksesta, joka voidaan lukea tueksi. Takauksena myönnettävästä valtiontuesta annetun tiedonannon mukaan valtion varoihin liittyvät edellytykset täyttyvät riippumatta siitä, toteutuuko takaus. Ottaen huomioon että kyseiset toimenpiteet eivät täyttäneet edellä mainitussa tiedonannossa esitettyjä edellytyksiä sen perustella, että FT ei saanut tarvittavia varoja markkinoilta, LDCOM huomauttaa, että kyseiset toimenpiteet ovat tukea. LDCOM huomauttaa myös, että ”kun otetaan huomioon kyseessä olleet summat, vain valtio pystyi antamaan niille takauksen, sillä kukaan järkevästi toimiva sijoittaja ei olisi voinut vakuuttaa markkinoita siitä, että se kykenee huolehtimaan FT:n kannattavuudesta”. (82) Lopuksi LDCOM korostaa, että vastakkaisesta tulkinnasta koituisi paljon seurauksia, sillä sen lisäksi että se olisi kansallisen positiivisen oikeuden periaatteiden kanssa ristiriidassa, se antaisi myös jäsenvaltioille mahdollisuuden tukea rangaistuksetta niiden yritysten kurssia, joiden osakkaita ne ovat. (83)

(112) Tämä rajoittamaton takaus saa markkinoilta selvää vastakaikua. Reaktio on verrannollinen arvoon, joka takauksella sijoittajien mielestä tosiasiassa on. FT:n pörssikurssi on noussut heinäkuun 2002 jälkeen, jonka seurauksena operaattorin liikearvo on noussut. LDCOM toteaa, että valtion ilmoituksen ansiosta saatu arvonnousu on 5,9 miljardin euron suuruinen. FT:n spreadit (84) alkoivat parantua heinäkuussa 2002 vähentäen näin operaattorin taloudellista rasitusta ja mahdollistaen sen rahoitusaseman vahvistamisen. Spreadien välisestä erosta voidaan konkreettisesti arvioida valtion ilmoituksen taloudellinen painoarvo. Ero on sitä paitsi laskettava mukaan joukkovelkakirjalainoilla rahoitetun FT:n velan kokonaismäärään. Spreadien välinen ero on kyseisessä tapauksessa vaihdellut 2 ja 3 prosentin välillä, mikä merkitsee vuodessa 1,37–2,05 miljardin euron säästöä. Olettaen että FT:n velkaantuminen pysyy vakiona ja että velkaan on sen seurauksena saatavissa jatkuvasti rahoitusta, LDCOM arvioi säästöt 19,57–29,36 miljardiksi euroksi. Lisäksi FT on valtion tuen ansiosta voinut hankkia jälleenrahoitusta joukkovelkakirjamarkkinoilta aiempaa edullisemmin ehdoin.

(113) Ilmoitus 9 miljardin euron luottolimiitin käyttöönasettamisesta: LDCOM ei viittaa tämän toimenpiteen yhteydessä perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohtaan vaan komission päätökseen menettelyn aloittamisesta ja korostaa ERAP:n osuutta kyseisessä asiassa.

(114) LDCOM:n mukaan valtion tukea ei voida perustella järkevästi toimivan sijoittajan toiminnalla, ei määrän, ehtojen eikä tarkoituksensakaan puolesta. Kukaan järkevästi toimiva sijoittaja ei olisi syyskuussa 2002 (ajankohtana, jona valtio ilmoitti taloudellisesta tuestaan FT:lle) myöntänyt FT:lle 9 miljardin euron luottoa silloisissa taloudellisissa olosuhteissa ilman saneeraussuunnitelman antamaa turvaa. LDCOM toteaa myös, että kellään yksityisellä sijoittajalla ei olisi ollut taloudellisia mahdollisuuksia sijoittaa vastaavia summia niin lyhyellä aikavälillä. LDCOM toteaa lisäksi, että konsernin toiminnallisen rakenteen säilyttäminen eheänä on keino, jolla yksityinen sijoittaja varmistaa sijoituksensa tuoton. Ranskan viranomaisille tämä oli kuitenkin itsetarkoitus. On ymmärrettävää, että valtion toiminnalle on yhteiskunnallisia ja poliittisia perusteita, mutta niiden soveltaminen osakkeenomistajan ominaisuudessa rikkoo julkisen ja yksityisen sektorin tasa-arvoperiaatetta.

(115) LDCOM katsoo lisäksi, että valtion kanta, jonka mukaan järkevästi toimiva enemmistöosakas-sijoittaja ei olisi kyseenalaistanut FT:n toiminnallista eheyttä, ei ole nähtävissä tällaisen sijoittajan kesä-heinäkuussa 2002 todellisissa markkinaoloissa harjoittamassa toiminnassa. Näin ollen sijoittajat, jotka ovat sijoittaneet erittäin suuren määrän omaisuuttaan yritykseen, jonka maksutoiminnassa saattaa esiintyä häiriöitä, ryhtyvät ensimmäisinä vaatimaan strategiaan laajoja ja nopeita muutoksia, joiden seurauksena voidaan tarvittaessa myydä suuri määrä strategista omaisuutta. Tämän analyysin merkitys käy ilmi, kun verrataan FT:n tilannetta, jossa se olisi ollut ilman valtion tukea, Vivendi Universalin tilanteeseen. Vivendi Universal joutui markkinoiden painostuksesta myymään omaisuuttaan. LDCOM toteaa, että sen lisäksi, että komission olisi kieltäydyttävä hyväksymästä lähtökohdaksi konsernin toiminnallisen eheyden säilyttämistä, sen tulisi lisäksi analysoida kyseisen toimenpiteen vaikutukset todellisena kilpailua haittaavana tekijänä.

(116) LDCOM katsoo, että ilman valtion tukitoimia heinäkuussa 2002 FT olisi joutunut myymään omaisuuttaan, sanomaan irti henkilöstöään (85) ja asettamaan strategiset tavoitteensa uudelleen. LDCOM arvioi, että tuen kokonaismäärä on 15 miljardia euroa, joka vastaa sitä summaa, jonka FT onnistui saamaan rahoitusmarkkinoilta valtion sille myöntämän tuen ansiosta. Tuen määrää ei näin ollen voida rajata suoraan valtiolta saatuun 9 miljardiin euroon, koska FT pystyi valtion toteuttamien toimien (rajoittamaton takaus, osakaslaina, henkilöstön takaisinotto) ansiosta korottamaan pääomaansa mainitussa määrin.

(117) LDCOM:n mukaan valtion toteuttamat tukitoimet ovat rakenneuudistustukea. LDCOM vertailee tilannetta, joka vallitsi puhelintoimintamarkkinoilla ja nopeissa ja hitaissa Internet-yhteyksissä ennen julkisia tukitoimia ja niiden jälkeen, sekä tilannetta, joka olisi vallinnut ellei julkisia tukitoimia olisi toteutettu. Vertailu vahvistaa sen, että toimenpiteitä edeltänyt tilanne säilytettiin tuen ansiosta vuoteen 2005 asti (häiriintymätön toiminta- ja markkinointikapasiteetti). Tämän perusteella joitakin julkisen tuen vaikutuksia voidaan päätellä markkinaosuuksien mukaan. LDCOM ehdottaa suuntaviivojen 35 kohdan perusteella, että FT:ltä vaadittaisiin korjaavia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena olisi palauttaa markkinat siihen tilanteeseen, joka olisi vallinnut, jos FT:n olisi ollut pakko tehdä muutoksia toiminta-alueeseensa oma-aloitteisesti. Jos valtion päätavoitteena on säilyttää FT yhtenäisenä teleoperaattorina, kuten LDCOM väittää, sen päämarkkina-alueet olisivat matkapuhelintoiminta ja kiinteän verkon puhelintoiminta kuten liitynnät ja DSL-yhteydet (Digital Subscriber Line) sekä tietoliikennepalvelujen vähittäismyynti ja Internet-yhteydet erityisesti DSL:n kautta. Tämän vuoksi LDCOM ehdottaa, että komissio toteuttaisi toimintaa sääteleviä toimenpiteitä, joiden tavoitteena olisi rajoittaa näin syntynyttä kilpailun vääristymistä ja mahdollistaa se, että muut operaattorit voisivat toimia olosuhteissa, jotka olisivat vallinneet, jos tukitoimia ei olisi toteutettu. LDCOM esittää FT:n ja sen tytäryhtiöiden markkinaosuuksien vähentämistä nopeiden Internet-yhteyksien markkinoilla (enintään 42 prosenttia DSL:n kautta toteutettavien Internet-yhteyksien myyntimarkkinoista — arvona mitattuna) ja puheensiirtomarkkinoilla (enintään 55 prosenttia paikallispuhelujen, kotimaanpuhelujen ja puheensiirron markkinoilla — arvona mitattuna). Lisäksi LDCOM ehdottaa toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on rajoittaa FT:n markkinaosuuksia. (86) Toiseksi LDCOM ehdottaa, että toteutettaisiin toimenpiteitä, jotka mahdollistaisivat kilpailijoiden toimintojen kehittymisen (87).

(118) LDCOM toteaa 17 päivänä toukokuuta 2004 päivätyissä huomautuksissaan, että valtionvarainministeriön ilmoitukset olivat valtion yksipuolinen toimenpide, jonka edellyttämien velvoitteiden noudattamatta jättämisestä määrättäisiin kansainvälisen oikeuden mukainen seuraamus. LDCOM toteaa myös, että tosiasian kieltämisen toisen vahingoksi estävä periaate (estoppel) on yksi valtioonkin sovellettavista kansainvälisen kauppaoikeuden perusperiaatteista. LDCOM toteaa, että periaatetta voidaan kiistatta soveltaa kyseisessä tapauksessa, koska Ranskan valtio toimi osakkeenomistajana ja siten myös kansainvälisen kaupan toimijana.

(119) LDCOM korostaa myös, että valtio ei voisi peruuttaa ilmoituksiaan ilman, että sen oman rahoitusaseman uskottavuus kärsisi. Toteuttaessaan toimenpiteitä markkinoilla valtio toimi lainanantajana ja useiden yritysten enemmistöosakkaana. Nämä valtion kaksi roolia merkitsivät sitä, että luokituslaitokset luokittelivat sen julkisten yritysten luokittelussa kahteen kertaan, sekä lainanantajana että osakkeenomistajana. Tällaiseen kaksijakoiseen toimintakenttään on suhtauduttava erityisellä varovaisuudella, sillä mahdolliset puutteet, jotka valtiolla havaitaan sen toimiessa toisessa näistä rooleista, vaikuttavat toiseen rooliin sekä luokitukseen (LDCOM viittaa Moody's-luokituslaitoksen julkisista yrityksistä tekemään arviointiin). LDCOM korostaa myös, että valtion uskottavuus eroaa täysin muiden yritysten uskottavuudesta vastaavassa tilanteessa, jossa ne eivät pystyisi vakuuttamaan markkinoita (Vivendi Universalin tapaus). Ranskan julkinen lainanotto edustaa rahoitusmarkkinoiden kaipaamaa turvaa, johon sijoittajien valtion ilmoituksia kohtaan osoittama ehdoton luottamus perustuu, sillä valtio on aina noudattanut sitoumuksiaan. Valtion FT:lle myöntämän tuen uskottavuus nousi esiin sen jälkeen, kun se oli ottanut suoraan yhteyttä luokituslaitoksiin. Luokituslaitosten tehtävänähän on olla erittäin kriittinen kuhunkin sijoitukseen kiinteästi liittyvien riskien suhteen. LDCOM painottaa myös, että valtio saa parhaan AAA-luokituksen, koska se täyttää velvoitteensa. LDCOM korostaa, että valtion irrottautuminen sitoumuksistaan aiheuttaisi sen luokituksen laskun, jolloin julkisen velan korot arvioitaisiin uudelleen. Jos valtio sanoutuisi irti julkisen yrityksen hyväksi tekemistään sitoumuksista, sillä voisi olla vaikutusta muiden yritysten luokitukseen.

4.10. B:n huomautukset

(120) B:n mukaan varojen käyttöönasettaminen, joka sisältyi valtion julkiseen sitoutumiseen FT:n tukemiseen, voidaan rinnastaa rahoitusvakuuteen, jonka tavoitteena oli rauhoittaa yrityksen velkojien lisäksi myös koko markkinat. Tämä paransi FT:n asemaa osakemarkkinoilla. B päättelee, että kyseiseen toimenpiteeseen suostuttiin valtion varojen ansiosta. Koska valtion toimintaa ei voida pitää yksityisen markkinataloussijoittajan toimintana, yritys sai etua, jota se ei tavanomaisissa markkinaoloissa olisi saanut. Ajankohtana, jona luottolimiitti asetettiin käyttöön, FT:n taloudellinen asema oli sellainen, että kukaan järkevästi toimiva sijoittaja ei olisi toteuttanut vastaavaa toimenpidettä. Lisäksi B toteaa, että samanaikaisuuden periaatetta ei noudatettu, koska yksityisten sijoittajien osallistuminen oli mahdollista vasta ilmoituksen ja osakaslainan myöntämisen jälkeen. Lainasumma oli niin valtava, että kukaan yksityinen sijoittaja ei olisi pystynyt sijoittamaan vastaavaa määrää varoja. B korostaa, että tukitoimenpiteiden ansiosta yksityiset sijoittajat olivat vakuuttuneita siitä, että FT ei ollut enää vaarassa joutua konkurssiin. B katsoo myös, että FT:n pääomarakenteen vahvistamiseen käytetty summa (80–100 prosenttia sen pörssinoteerauksen arvosta) on niin suuri, että yksityinen sijoittaja ei FT:n taloudellisen tilanteen huomioon ottaen olisi sijoittanut vastaavaa summaa, jos hallitus ei olisi ilmaissut tukeaan ja toteuttanut ennakkorahoitustoimia.

(121) B väittää, että toimenpiteitä ei voida pitää suuntaviivojen mukaisina. B kuitenkin ehdottaa vastasuoritteita erityisesti kiinteän verkon puhelintoiminnan markkinoilla, Internet-yhteyksien markkinoilla ja matkapuhelintoiminnan markkinoilla. B erittelee Ranskan markkinoilla esiintyvät erilaiset kilpailun esteet. (88) Kiinteän verkon puhelintoiminnan osalta B suosittelee kirjanpidon erottamista sekä todellisia säästöjä FT:n verkkotoimintojen hallinnoinnissa, jotta vältyttäisiin pyrkimyksiltä käyttää kilpailunvastaisia menettelyjä. B ehdottaa myös, että FT velvoitettaisiin ilmoittamaan kiinteän puhelinverkon tilaajilleen, että niiden on mahdollista valita operaattorinsa, jotta heikennettäisiin sitä ”valtavaa kilpailuvalttia, joka sillä on puhelinverkon käytön markkinoilla ja puheluiden siirtomarkkinoilla monopoliasemaan verrattavan markkina-asemansa perusteella”. Matkapuhelintoiminnan markkinoiden osalta B ehdottaa, että Orange velvoitettaisiin tekemään markkinoille haluaville operaattoreille MVNO-tarjous (Mobile Virtual Network Operator).

4.11. Tiscalinetin huomautukset

(122) Tiscalinet katsoo, että valtion heinäkuun 2 päivän 2002 jälkeen antamat ilmoitukset antoivat markkinoille sellaisen signaalin, että FT:lle ei vahvisteta akordia. Myös valtion ratkaisu ottaa vastaan sille kuuluvat osingot osakkeina eikä rahana vuonna 2002 on toinen signaali markkinoille sen tuesta FT:lle, sillä järkevästi toimiva sijoittaja olisi ottanut osingot rahana. Tiscalinet muistuttaa, että säästö- ja talletuskassalla on hallussaan 5 prosenttia vakiintuneen operaattorin osakepääomasta. Valtiovarainministeriön toimenpiteet sen suhteen, että säästö- ja talletuskassa (Caisse des Dépôts et Consignations) jäädyttäisi arvopaperit niiden suojaamiseksi kurssivaihteluilta ja sijoittajien luottamuksen vahvistamiseksi herättää Tiscalinet'n mukaan kysymyksen siitä, kuka yksityinen sijoittaja olisi voinut toimia samalla tavoin. Tiscalinet korostaa myös, että osoituksena valtion myöntämästä peruuttamattomasta takauksesta ovat lainsäädäntötoimet ERAP:n toiminta-alan laajentamiseksi, jotta se saattoi pitää hallussaan FT:n osakkeita (89), takauksen myöntäminen ERAP:lle, jotta se pystyi sijoittamaan FT:hen (90), sekä lisäksi asiakirja ehdoista, joilla valtio pitää hallussaan FT:n osakepääomaa. Markkinatoimijat ja erityisesti joukkovelkakirjojen haltijat perustavat toimintansa tuohon takaukseen vastatessaan FT:n kyseisen päivämäärän jälkeen esittämiin tarjouksiin. Nämä seikat osoittavat, että valtio oli FT:lle ”viimeinen oljenkorsi” ja että se toimi tavalla, jolla järkevästi toimiva sijoittaja ei olisi toiminut. Tiscalinetin mukaan vain valtio pystyi käyttämään rahoitukseen niin suuren määrän varoja.

(123) Tiscalinet toteaa, että valtion antama takaus ja sen osallistuminen pääoman korottamiseen, johon kukaan järkevästi toimiva sijoittaja ei olisi ryhtynyt, mahdollistivat sen, että FT pystyi välttämään laajat omaisuuden siirrot. Niitä olisi tarvittu sen kokonaistoimintojen säilyttämiseksi ja siihen, että se olisi pystynyt hyötymään joukkovelkakirjojen hinnoista, jotka olivat verrattain alhaisia suhteessa sen omaan rahoitustilanteeseen.

(124) Tuet eivät ole suuntaviivojen mukaisia. Tiscalinet toteaa, että rakenneuudistustuen myöntämisehdot eivät täyttyneet erityisesti siitä syystä, että Ambitio 2005 –suunnitelma ei sisällä riittävästi vastatoimia kilpailun säilyttämiseksi. Tiscalinet ottaa esiin Ranskan valtion tuen aiheuttaman kilpailun vääristymisen nopeiden Internet-yhteyksien markkinoilla. Tiscalinet väittää, että FT voi tehdä suuria investointeja joihinkin verkon osiin julkisista varoista, joista Wanadoo pääsee osalliseksi. Lisäksi Wanadoon ei ole tarvinnut siirtää suuria omaisuuseriä, ja se saa edelleen tuloja sekä keltaisista sivuista että FT:n agentuuriliikkeiden verkostosta. Tiscalinet mainitsee myös, että FT:n toteuttaman strategian ansiosta FT pääsee nauttimaan verotuesta, jota se ei olisi saanut ilman valtion tukea. Tässä Tiscalinet viittaa erityisesti Wanadoon osakkeista 11 päivänä maaliskuuta 2004 esitettyyn julkiseen yksinkertaistettuun osto- ja vaihtotarjoukseen. Tiscali väittää 5 päivänä huhtikuuta 2004 päivätyssä kirjeessään, että Ranskan DSL-markkinoilla alettiin toteuttaa kilpailunvastaista strategiaa alun perin Ranskan myöntämän tuen ansiosta.

(125) Jotta tuet olisivat suuntaviivojen mukaisia, Tiscalinet ehdottaa erityisesti nopeiden Internet-yhteyksien markkinoilla toteutettavia vastatoimia, kuten esimerkiksi vähimmäishinnan määrittämistä FT:n tytäryhtiöilleen tekemissä ADSL-vähittäismyyntitarjouksissa, kieltoa tehdä yhteistarjouksia FT:n ja Wanadoon palveluista, kieltoa myydä Wanadoon palveluita FT:n agentuuriliikkeissä ja Wanadoon keltaisten sivujen ja ulkomaisten tytäryhtiöiden myyntiä.

4.12. D:n huomautukset

(126) D toimitti komissiolle asiakirjan, jonka otsikkona oli ”Väliraportti presidentti Jacques Chiracin kampanjan aikana tehtyjen sitoumusten toteuttamisesta teollisuuden, energian, televiestinnän ja postin aloilla, kesäkuu 2003.” FT:stä asiakirjassa sanotaan näin: ”Valtion määrätietoisen tuen ja Thierry Bretonin nimityksen ansiosta France Télécom pelastettiin kuolettavan lamaannuksen kourista.”

4.13. FT:n huomautukset

(127) FT esitti huomautuksensa kolmen raportin muodossa: i) Claus-Dieter Ehlermannin laatima 12 päivänä tammikuuta 2004 päivätty raportti ”Julkilausuma France Télécomille” ii) Y. Galmotin 6 päivänä tammikuuta 2004 päivätty raportti ”Voidaanko yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella päätellä, että valtion France Télécomin tukemiseksi toteuttamilla rahoitustoimilla, joista komissio on aloittanut perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, on siirretty valtion varoja kyseisen yrityksen hyväksi?” ja iii) HSBC:n raportti ”HSBC:n kanta 6. tammikuuta 2004”. Seuraavassa lyhyt kuvaus näistä kolmesta raportista:

(128) Ensimmäisessä raportissa analysoidaan Ranskan viranomaisten toimintaa yleisesti valtiontukiin sovellettavien sääntöjen kannalta ja erityisesti järkevästi toimivan sijoittajan periaatteen kannalta. Kyseisessä raportissa esitetyt perusteet, joiden tarkoituksena on osoittaa, että 5 päivänä joulukuuta 2002 annettu osakaslainaa koskeva ilmoitus ei vaikuta valtion varoihin, ovat pääosiltaan seuraavat: i) joulukuussa 2002 annettu ilmoitus osakaslainasta ei ole peruuttamaton sitoumus (vaan yksinkertainen ilmoitus aikomuksesta), joka sisältää ehtoja. Ilmoitus ei siis ole takaus eikä varsinkaan rajoittamaton takaus, ii) (edellä mainittu) Crédit Foncier de Francea koskeva päätös ei ole sopiva ennakkotapaus, ja sitä paitsi se koskee ilmoitusta, jota ei voida verrata joulukuussa 2002 annettuun ilmoitukseen. Raportissa pyritään lisäksi osoittamaan, että FT ei ollut yritys, jolla oli suuntaviivoissa tarkoitettuja rahoitusvaikeuksia, kun valtio päätti osallistua sen pääomarakenteen vahvistamiseen ja ilmoitti aikomuksestaan myöntää sille osakaslaina. Raportissa korostetaan, että on tavallista ja yleistä, että enemmistöosakas myöntää yritykselle osakaslainan ennakkona osallistumisestaan pääomarakenteen vahvistamiseen.

(129) Toisessa raportissa keskitytään pohtimaan sitä, onko pelkkä ilmoitus osakaslainan käyttöönasettamisesta luottolimiitin muodossa sellaisenaan osoitus valtion varojen sitomisesta. Raportissa todetaan, että komission mukaan peruuttamaton ilmoitus sitoumuksesta myöntää osakaslainaa ja lainan ilmeinen käyttöönasettaminen riittää osoitukseksi valtion varojen sitomisesta. Tämä toimenpide vastaa vaikutuksiltaan valtiontukea, jonka yhteisöjen tuomioistuin jo hylkäsi. Raportin mukaan valtion varojen siirtoa ei tapahtunut, koska luottolimiittiä ei lopulta käytetty eikä takausta myönnetty. Takaus olisi vaatinut rahoituslaissa annetun valtuutuksen. Valtion varojen siirtoa ei tapahtunut senkään vuoksi, että Ranskan lain mukaan viranomaisten antamat suulliset ilmoitukset eivät tyypillisesti millään lailla vaikuta julkiseen talouteen eikä niiden perusteella siirretä pientäkään määrää valtion varoja. Tässä tapauksessa kyse on vain ministeriön antamista ilmoituksista, joilla ei ole mitään kielteistä vaikutusta julkiseen talouteen.

(130) Kolmannessa raportissa keskitytään valtion toiminnan taloudelliseen järkiperäisyyteen syyskuun 4 päivän 2002 (vuoden ensimmäisen puoliskon tulosten julkistaminen) ja huhtikuun 15 päivän 2003 (pääomakorotuksen toteuttaminen) välisenä aikana. Raportti perustuu analyysiin, joka on tehty FT:n syyskuun 2002 tilanteen perusteella, ja siinä erotellaan toisistaan FT:n operatiivinen tulos (terveet toiminnot, joilla on mahdollista parantaa kassavirtaa) ja toisaalta operaattorin velka (velan määrä, velan erääntymisaikataulu ja konsolidoitujen omien varojen negatiivinen tilanne, joka johtuu satunnaisten tekijöiden aiheuttamasta tappiosta). Raportin päätelmien mukaan, viive konsernin kassavirran kasvattamisen ja lyhyen ajan sisällä (2003–2005) erääntyvien suurten lainojen välillä aiheuttaa jälleenrahoitusongelman mutta ei luottokelpoisuusongelmaa.

(131) HSBC kuvailee myös lyhyen ajan kassakriisin taustoja. Kriisiä pahensi markkinoilla vallinnut luottamuspula konsernia kohtaan. HSBC toteaa, että sellaisessa tapauksessa järkevä toiminta vaati nopeita ratkaisuja ja suunnitelman, jonka tavoitteena oli parantaa operatiivista tulosta, korottaa pääomaa, toteuttaa velan uudelleenjärjestely ja luoda omaisuuserien luovutusta koskeva käytäntö. HSBC toteaa, että Ambitio 2005 -suunnitelma on johdonmukainen, perusteellinen ja järkevä, sillä sen avulla voidaan esimerkiksi tuottaa 15 miljardin euron kassavirta toimintaa parantamalla sekä siirtää omaisuuseriä siten, että yritys pysyy ydintoiminnoiltaan elinkelpoisena. HSBC korostaa, että pääoman lisääminen yrityksen laatiman toimintojen tervehdyttämissuunnitelman pohjalta on luonnollinen ratkaisu taseen saamiseksi jälleen tasapainoon. HSBC korostaa, että on yleistä ja järkevää, että enemmistöosakas esittää suullisesti tukensa ja että tavanomainen käytäntö on, että pääosakkaat ilmoittavat päätöksestään ennakkoon muille osakkeenomistajille. HSBC korostaa myös, että tässä tapauksessa osakaslainan myöntämiseen liittyi vain vähäisiä riskejä ja että se oli kannattavaa ja perustui tavalliseen käytäntöön. Sillä ennakoitiin pääoman korotusta ja suojeltiin enemmistöosakkaan etuja, sillä pääomarakenteen vahvistamistoimenpidettä ei voitu toteuttaa joulukuussa aikatauluun liittyvistä syistä. HSBC tarkentaa myös, että laina myönnettiin markkinaehdoin.

(132) HSBC:n raportissa mainitaan myös FT:n pörssikurssin kehitys ja todetaan, että kurssi nousi heinäkuussa 2002 valtiollistamishuhujen vuoksi ja laski sitten syyskuussa, sillä vaikka markkinoilla tiedettiinkin 15 miljardin euron mahdollisesta pääoman