FI Euroopan unionin virallinen lehti L 339/1

KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2017/2336,

annettu 7 päivänä helmikuuta 2017,

väitetystä valtiontuesta SA.21877 (C 24/2007), SA.27585 (2012/C) ja SA.31149 (2012/C), jonka Saksa on myöntänyt yrityksille Flughafen Lübeck GmbH, Infratil Limited ja Ryanair sekä muille lentoasemaa käyttäville lentoyhtiöille

(tiedoksiannettu numerolla C(2017) 602)

(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (2) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

1.1 MENETTELY SA.21877

(1) Komissio sai vuosina 2002, 2003, 2004, 2005 ja 2006 Air Berlin -lentoyhtiöltä, eräältä ympäristöalan kansalaisjärjestöltä (Bund Umwelt und Naturschutz) ja yksityishenkilöiltä useita kanteluja väitetystä valtiontuesta Flughafen Lübeck GmbH:lle, jäljempänä ’FLG’, Infratil Limitedille, jäljempänä ’Infratil’ (3) ja Ryanair-lentoyhtiölle (4).

(2) Komissio pyysi 7 päivänä marraskuuta 2005 Saksalta tietoja, jotka Saksa toimitti 7 päivänä helmikuuta 2006. Lisätietoja pyydettiin 22 päivänä maaliskuuta 2006 päivätyllä kirjeellä, johon Saksa vastasi 12 päivänä kesäkuuta 2006. Komission yksiköiden, lentoaseman toiminnasta vastaavan yrityksen enemmistöosakkaan Infratilin ja Lyypekin hansakaupungin, jäljempänä ’Lyypekin kaupunki’, välillä järjestettiin kokoukset 14 päivänä lokakuuta ja 4 päivänä joulukuuta 2006. Näiden kokousten jälkeen Infratil toimitti lisätietoja 16 ja 31 päivänä lokakuuta 2006, 6 päivänä marraskuuta 2006 sekä 4, 6 ja 21 päivänä joulukuuta 2006 päivätyillä sähköpostiviesteillä ja fakseilla.

(3) Saksa pyysi 18 päivänä tammikuuta 2007 päivätyllä kirjeellä komissiota keskeyttämään asian alustavan tutkinnan. Komissio hylkäsi pyynnön 2 päivänä toukokuuta 2007 päivätyllä kirjeellä.

(4) Saksa lähetti 24 päivänä huhtikuuta 2007 komissiolle lisähuomautuksia. Saksan ja komission yksiköiden välinen kokous järjestettiin 21 päivänä kesäkuuta 2007.

(5) Komissio ilmoitti 10 päivänä heinäkuuta 2007 päivätyllä kirjeellä Saksalle päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, joka koskee Lyypekin lentoaseman rahoitusta, Lyypekin kaupungin ja Infratilin välisiä rahoitussuhteita sekä lentoaseman rahoitussuhteita Ryanairin kanssa, jäljempänä ’vuoden 2007 aloittamispäätös’. Muodollinen tutkintamenettely kirjattiin rekisteriin viitteellä SA.21877 (C 24/2007).

(6) Vuoden 2007 aloittamispäätökseen hyväksyttiin oikaisu 24 päivänä lokakuuta 2007.

(7) Vuoden 2007 aloittamispäätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (5)29 päivänä marraskuuta 2007. Oikaisu julkaistiin 7 päivänä joulukuuta 2007 (6). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kuukauden kuluessa julkaisusta.

(8) Komissio sai huomautuksia Ryanairilta, Air Berliniltä, Infratililta, FLG:ltä, kahdelta kansalaisjärjestöltä (7), Lyypekin teollisuus- ja kauppakamarilta, jäljempänä ’IHK Lübeck’ (8), Saksan lentoyhtiöiden liitolta (Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften, jäljempänä ’BDF’) ja yksityishenkilöiltä (9). Saksa vastasi näihin huomautuksiin 17 päivänä huhtikuuta 2008.

(9) Komission riippumaton konsulttiyritys Ecorys pyysi 24 päivänä heinäkuuta 2008 Saksalta tietoja laatiakseen raportin asiasta. Saksa otti 1 päivänä elokuuta 2008 yhteyttä komissioon ja kyseenalaisti Ecorysin oikeuden saada tietoja ja asiakirjoja. Komissio vastasi tähän 8 päivänä elokuuta 2008 ja vahvisti, että komissio on siirtänyt toimivaltuutensa Ecorysille tässä asiassa. Tämän jälkeen pyydetyt tiedot saatiin 18 päivänä syyskuuta 2008.

(10) Komissio pyysi Saksalta lisätietoja 16 päivänä huhtikuuta 2009. Saksa pyysi määräajan jatkamista 21 päivänä huhtikuuta 2009 ja uudelleen 7 päivänä heinäkuuta 2009. Pyydetyt tiedot toimitettiin 30 päivänä lokakuuta 2009. Komissio pyysi 29 päivänä lokakuuta 2009 lisätietoja, jotka Saksa toimitti 16 päivänä joulukuuta 2009.

(11) Komissio sai tietoja Air Berliniltä 17 päivänä lokakuuta 2010.

(12) Komissio pyysi Saksalta 28 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyllä kirjeellä lisätietoja. Saksa pyysi määräajan jatkamista 15 päivänä huhtikuuta 2011. Komissio suostui Saksan jatkamispyyntöön 20 päivänä huhtikuuta 2011. Saksa pyysi 21 päivänä huhtikuuta 2011 määräajan jatkamista edelleen, ja komissio suostui tähän 27 päivänä huhtikuuta 2011. Saksa toimitti ensimmäisen osan pyydetyistä tiedoista 16 päivänä toukokuuta 2011. Komissio katsoi 20 päivänä toukokuuta 2011 päivätyssä kirjeessä, että toimitetut tiedot olivat puutteellisia, ja pyysi puuttuvia tietoja. Saksa kyseenalaisti tämän 7 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyssä kirjeessä. Komissio vastasi 15 päivänä kesäkuuta 2011 ja pyysi puuttuvia tietoja.

(13) Komissio lähetti 8 päivänä huhtikuuta 2011 Ryanairille kyselylomakkeen. Vastaukset palautettiin komissiolle 4 päivään heinäkuuta 2011 mennessä. Komissio toimitti nämä vastaukset Saksalle 18 päivänä heinäkuuta 2011 ja kehotti sitä esittämään huomautuksensa 18 päivään elokuuta 2011 mennessä. Komissio lähetti 8 päivänä elokuuta 2011 Saksalle käännetyn toisinnon Ryanairin vastauksista ja pidensi Saksan huomautusten esittämisen määräaikaa 9 päivään syyskuuta 2011. Saksan huomautukset lähetettiin komissiolle lopulta 8 päivänä syyskuuta 2011. Komissio pyysi 7 päivänä helmikuuta 2012 Ryanairilta lisätietoja Ryanairin 4 päivänä heinäkuuta 2011 toimittamasta Oxeran tutkimuksesta. Ryanair pyysi 13 päivänä helmikuuta 2012 vastausmääräajan jatkamista. Oxera pyysi 16 päivänä 2012 komissiolta selvennystä yhteen esitetyistä kysymyksistä. Komissio toimitti selvennyksen 17 päivänä helmikuuta 2012. Ryanair lähetti huomautuksensa 13 päivänä huhtikuuta 2012. Komissio lähetti nämä huomautukset Saksalle 27 päivänä kesäkuuta 2012. Saksa esitti Ryanairin toimittamia tietoja koskevia huomautuksia 10 päivänä syyskuuta 2012 päivätyssä kirjeessä.

(14) Ecorysin 29 päivänä maaliskuuta 2011 julkaisema loppuraportti lähetettiin Saksalle 29 päivänä kesäkuuta 2011 ja Saksaa kehotettiin esittämään siitä huomautuksia. Raportin käännös lähetettiin Saksalle 24 päivänä elokuuta 2011 ja Saksaa kehotettiin esittämään huomautuksia 26 päivään syyskuuta 2011 mennessä. Saksa lähetti huomautuksensa 10 päivänä lokakuuta 2011.

(15) Saksa lähetti toisen osan komission pyytämistä tiedoista 30 päivänä kesäkuuta 2011. Saksa vastasi komission 15 päivänä kesäkuuta 2011 päivättyyn kirjeeseen 29 päivänä kesäkuuta 2011. Komissio pyysi 5 päivänä heinäkuuta 2011 Saksaa lähettämään puuttuvat tiedot. Saksa lähetti puuttuvat tiedot 15 päivänä heinäkuuta 2011.

(16) Ryanair lähetti 4 päivänä heinäkuuta 2011 komissiolle huomautuksia, jotka toimitettiin Saksalle 8 päivänä elokuuta 2011. Saksa esitti 8 päivänä lokakuuta 2011 huomautuksia näistä tiedoista.

(17) Komissio pyysi Saksalta lisätietoja 20 päivänä helmikuuta 2012. Saksa pyysi 19 päivänä maaliskuuta 2012 tietojen toimittamisen määräajan jatkamista 17 päivään huhtikuuta 2012. Komissio suostui tähän 21 päivänä maaliskuuta 2012. Saksa vastasi 17 päivänä huhtikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä komission 24 päivänä helmikuuta 2012 lähettämiin kysymyksiin. Komissio pyysi 18 päivänä huhtikuuta 2012 Saksaa lähettämään puuttuvat tiedot 28 päivään huhtikuuta 2012 mennessä ilman määräajan jatkamismahdollisuutta. Komissio ilmoitti lisäksi, että ellei pyyntöä noudateta, annettaisiin tietojen antamista koskeva välipäätös neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (10) 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Komissio ja Saksa pitivät kokouksen 2 päivänä toukokuuta 2012. Komissio suostui 3 päivänä toukokuuta 2012 jatkamaan määräaikaa 11 päivään toukokuuta 2012. Saksa viittasi 7 päivänä toukokuuta 2012 komission menettelyvirheisiin ja kieltäytyi toimittamasta lisätietoja.

(18) Ryanair lähetti 10 päivänä huhtikuuta 2013 päivätyssä kirjeessä komissiolle raportin Oxeran lähestymistavasta markkinataloustoimijaperiaatteeseen. Raportti lähetettiin Saksalle 3 päivänä toukokuuta 2013. Ryanair lähetti lisähuomautuksia komissiolle 20 päivänä joulukuuta 2013.

(19) Komissio kehotti 24 päivänä helmikuuta 2014 päivätyssä kirjeessä Ryanairia esittämään huomautuksia vuoden 2014 ilmailusuuntaviivojen (11) soveltamisesta. Komissio kehotti 21 päivänä maaliskuuta 2014 Infratiliä esittämään huomautuksia vuoden 2014 ilmailusuuntaviivojen soveltamisesta. Muodollinen kehotus kaikille asianosaisille esittää huomautuksia vuoden 2014 ilmailusuuntaviivoista julkaistiin EU:n virallisessa lehdessä 15 päivänä huhtikuuta 2014 (12). Saksa lähetti huomautuksensa 12 päivänä toukokuuta 2014. Air Berlin, Infratil ja Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung eV, jäljempänä ’SGF’ (13), esittivät täydentäviä huomautuksia.

1.2 MENETTELYT SA.27585 JA SA.31149

(20) SGF lähetti 28 päivänä tammikuuta 2009 kantelun asiasta SA.21877. Tämä kantelu kirjattiin valtiontukiasiana CP 31/2009 (SA.27585).

(21) Komissio pyysi 5 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä Saksalta tietoja Lyypekin lentoasemaa koskevista lehtiartikkeleista. Saksa vastasi 5 ja 12 päivänä maaliskuuta 2009 päivätyillä kirjeillä.

(22) Komissio pyysi Saksalta 16 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä lisätietoja. Saksa vastasi pyyntöön 9 päivänä heinäkuuta 2009.

(23) SGF toimitti 22 ja 30 päivänä kesäkuuta 2010 uuden kantelun, jonka mukaan Saksa myönsi FLG:lle ja Infratilille lisää sääntöjenvastaista valtiontukea. Tämä kantelu kirjattiin valtiontukiasiana CP 162/2010 (SA.31149).

(24) Komissio toimitti tämän kantelun Saksalle 7 päivänä heinäkuuta 2010 päivätyllä kirjeellä ja pyysi tietoja asiasta. Saksa pyysi 13 päivänä heinäkuuta 2010 päivätyllä kirjeellä määräajan jatkamista. Komissio suostui pyyntöön 14 päivänä lokakuuta 2010 päivätyllä kirjeellä.

(25) Komissio pyysi Saksalta 28 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyllä kirjeellä lisätietoja. Komissio pyysi 8 päivänä huhtikuuta 2011 päivätyllä kirjeellä Ryanairilta tietoja sen sopimuksista FLG:n kanssa.

(26) Saksa pyysi määräajan jatkamista 15 päivään heinäkuuta 2011. Komissio pyysi 20 päivänä huhtikuuta 2011 päivätyllä kirjeellä Saksaa vastaamaan kanteluita koskeviin kysymyksiin 28 päivään huhtikuuta 2011 mennessä. Saksa pyysi 21 päivänä huhtikuuta 2011 päivätyllä kirjeellä määräajan jatkamista edelleen. Komissio myönsi 27 päivänä huhtikuuta 2011 päivätyllä kirjeellä lisäaikaa 16 päivään toukokuuta 2011 saakka. Saksa lähetti tiedot 16 päivänä toukokuuta 2011.

(27) Komissio lähetti 20 päivänä toukokuuta 2011 asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan mukaisen muistutuksen, jossa se totesi lähetettyjen tietojen olevan puutteellisia. Vastauksen määräaika oli 7 päivä kesäkuuta 2011. Saksa vastasi 7 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyllä kirjeellä, jossa se kiisti, että 20 päivänä toukokuuta 2011 lähetetty kirje oli asetuksessa (EY) N:o 659/1999 tarkoitettu muistutus, koska kahden kysymyksen sanamuotoa oli ilmeisesti muutettu ja yksi kysymys oli Saksan näkemyksen mukaan uusi.

(28) Komissio lähetti 15 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyllä kirjeellä Saksalle toisen asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan mukaisen muistutuksen ja antoi mahdollisuuden toimittaa tietoja 29 päivään kesäkuuta 2011 mennessä. Mikäli tätä muistutusta ei noudatettaisi, komissio harkitsisi tietojen antamista koskevan välipäätöksen antamista. Saksa vastasi joihinkin kysymyksiin 29 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyllä kirjeellä ja ilmoitti komissiolle, että vastaukset muihin kysymyksiin toimitettaisiin heinäkuun 2011 kuluessa.

(29) Komissio sai Ryanairilta lisätietoja 4 päivänä heinäkuuta 2011 päivätyssä kirjeessä.

(30) Komissio lähetti 5 päivänä heinäkuuta 2011 päivätyllä kirjeellä Saksalle kolmannen asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan mukaisen muistutuksen ja antoi mahdollisuuden toimittaa jäljellä olevia kysymyksiä koskevia tietoja 15 päivään heinäkuuta 2011 mennessä. Saksa vastasi 15 päivänä heinäkuuta 2011 päivätyllä kirjeellä.

(31) Komissio toimitti Ryanairin 4 päivänä heinäkuuta 2011 toimittamat huomautukset 18 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyllä kirjeellä Saksalle ja kehotti sitä esittämään huomautuksia. Saksa pyysi Ryanairin huomautusten kääntämistä saksaksi. Komissio lähetti Ryanairin huomautusten saksankielisen toisinnon Saksalle 8 päivänä elokuuta 2011 päivätyllä kirjeellä.

(32) Saksa esitti 8 päivänä syyskuuta 2011 päivätyllä kirjeellä huomautuksia Ryanairin toimittamista huomautuksista. Komissio pyysi 7 päivänä helmikuuta 2012 Ryanairilta lisätietoja Oxeran tutkimuksesta. Ryanair pyysi 13 päivänä helmikuuta 2012 vastausmääräajan jatkamista. Se pyysi selvennystä yhteen komission esittämistä kysymyksistä 16 päivänä helmikuuta 2012. Komissio toimitti selvennyksen 17 päivänä helmikuuta 2012.

(33) Komissio ilmoitti 22 päivänä helmikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä Saksalle päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, joka koskee Infratilille, FLG:lle, Ryanairille ja muille Lyypekin lentoasemalta liikennöiville lentoyhtiöille mahdollisesti myönnettyä valtiontukea, jäljempänä ’vuoden 2012 aloittamispäätös’ (14). Vastauksena Saksa pyysi 14 päivänä maaliskuuta 2012 päivätyllä kirjeellä peittämään tietyt vuoden 2012 aloittamispäätökseen sisältyvät tiedot. Komissio suostui pyyntöön osittain 20 päivänä maaliskuuta 2012 päivätyllä kirjeellä ja selitti, ettei se voinut hyväksyä tiettyjen tietojen peittämistä. Saksa kyseenalaisti edelleen tietojen luottamuksellisuutta koskevan komission kannan 3 päivänä huhtikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä. Komissio lähetti 25 päivänä huhtikuuta 2012 Saksalle tätä asiaa koskevan kirjeen, jossa se toimitti toisen version vuoden 2012 aloittamispäätöksestä sekä lisäperusteluja.

(34) Ryanair lähetti 2 päivänä maaliskuuta 2012 komissiolle pyynnön saada tarkastaa vuoden 2012 aloittamispäätös ennen sen julkaisemista, jotta luottamuksellisia tietoja ei julkistettaisi. Komissio vastasi pyyntöön 6 päivänä maaliskuuta 2012 ja huomautti, että tällaisten tietojen toimittaminen Ryanairille kuuluu jäsenvaltiolle. Ryanairin, komission ja Saksan välillä käydyn runsaan kirjeenvaihdon jälkeen Ryanair toimitti 27 päivänä huhtikuuta 2012 luettelon luottamuksellisten tietojen poistamispyynnöistä ja arvosteli menettelyyn liittyviä seikkoja. Lisäksi Saksa toimitti 30 päivänä huhtikuuta komissiolle 2012 Ryanairin tekemiä lisäpyyntöjä tiettyjen tietojen peittämisestä. Vuoden 2012 aloittamispäätöksestä lähetettiin 29 päivänä kesäkuuta 2012 Ryanairille versio, jossa tietoja oli peitetty.

(35) Kuten komissio oli 7 päivänä helmikuuta 2012 pyytänyt, Ryanair toimitti huomautuksia 13 päivänä huhtikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä. Komissio välitti nämä huomautukset Saksalle 27 päivänä kesäkuuta 2012. Saksa esitti Ryanairin toimittamia tietoja koskevia huomautuksia 10 päivänä syyskuuta 2012 päivätyssä kirjeessä.

(36) Komissio pyysi 24 päivänä helmikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä Saksaa toimittamaan lisätietoja asioista 20 päivän kuluessa. Saksa pyysi 19 päivänä maaliskuuta 2012 määräajan jatkamista 20 päivään huhtikuuta 2012. Komissio suostui 21 päivänä maaliskuuta 2012 päivätyllä kirjeellä jatkamaan määräaikaa 17 päivään huhtikuuta 2012. Saksa toimitti pyydetyt tiedot 17 päivänä huhtikuuta 2012. Komissio totesi 18 päivänä huhtikuuta 2012 päivätyssä kirjeessä, että Saksan toimittamat tiedot olivat puutteellisia ja pyysi sitä toimittamaan puuttuvat tiedot 28 päivään huhtikuuta 2012 mennessä. Komissio lisäsi, että ellei pyyntöä noudateta, annettaisiin tietojen antamista koskeva välipäätös asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Komissio lähetti 3 päivänä toukokuuta 2012 Saksalle toisen kirjeen, jossa se kehotti sitä toimittamaan puuttuvat tiedot 11 päivään toukokuuta 2012 mennessä.

(37) Saksa toimitti 14 päivänä toukokuuta 2012 komissiolle huomautuksia vuoden 2012 aloittamispäätöksestä.

(38) Vuoden 2012 aloittamispäätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä10 päivänä elokuuta 2012 (15). Kaikille asianosaisille annettiin mahdollisuus esittää päätöksestä huomautuksia yhden kuukauden kuluessa. Ryanair pyysi 16 ja 22 päivänä elokuuta 2012 päivätyillä kahdella kirjeellä määräajan jatkamista 24 päivään syyskuuta 2012. Wizz Air pyysi 24 päivänä elokuuta 2012 määräajan jatkamista 24 päivään syyskuuta 2012. Infratil pyysi 31 päivänä elokuuta 2012 määräajan jatkamista 10 päivään lokakuuta 2012. Lyypekin kaupunki ja FLG pyysivät 5 päivänä syyskuuta 2012 komissiota jatkamaan määräaikaa 10 päivään lokakuuta 2012. Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen, jäljempänä ’ADV’ (16), pyysi 7 päivänä syyskuuta 2012 määräajan jatkamista 10 päivään lokakuuta 2012. Samana päivänä komissio hyväksyi Ryanairin, Wizz Airin, ADV:n, Lyypekin kaupungin, FLG:n ja Infratilin pyynnöt määräajan jatkamisesta.

(39) Pro Airport Lübeck e.V. toimitti huomautuksensa 9 päivänä syyskuuta 2012.

(40) Flughafen Hamburg GmbH, jäljempänä ’Hampurin lentoasema’, ja Schleswig-Holsteinin osavaltion hallitus pyysivät 10 päivänä syyskuuta 2012 komissiota jatkamaan huomautusten tekemisen määräaikaa 10 päivään lokakuuta 2012. Komissio suostui tähän seuraavana päivänä. SGF toimitti huomautuksensa komissiolle 10 päivänä syyskuuta 2012.

(41) Ryanair toimitti 24 päivänä syyskuuta 2012 komissiolle huomautuksensa, joihin sisältyi Oxeran laatima raportti. Lyypekin kaupunki toimitti huomautuksensa komissiolle 8 päivänä lokakuuta 2012 päivätyllä kirjeellä. ADV, FLG, Infratil ja Wizz Air toimittivat 10 päivänä lokakuuta 2012 komissiolle huomautuksia, joihin sisältyi Oxeran laatima raportti. Samana päivänä Ryanair lisäsi huomautuksiinsa useita Oxeran laatimia raportteja.

(42) Komissio toimitti 3 päivänä toukokuuta 2014 ei-luottamukselliset versiot Oxeran raporteista Saksalle ja kehotti sitä esittämään huomautuksia.

(43) Ryanair toimitti lisätietoja 15 päivänä toukokuuta 2013, 17 päivänä tammikuuta 2014 ja 31 päivänä tammikuuta 2014.

(44) Komissio pyysi 11 päivänä helmikuuta 2013 päivätyllä kirjeellä Saksaa toimittamaan kaikki Lyypekin lentoaseman yksityistämiseen liittyvät sopimukset 20 päivän kuluessa. Saksa kieltäytyi 28 päivänä helmikuuta 2014 päivätyssä kirjeessä paljastamasta tällaisia tietoja komissiolle, koska Lyypekin lentoaseman yksityistäminen ei kuulunut meneillään olevan menettelyn piiriin. Komission ja Saksan välisten neuvottelujen jälkeen Saksa lähetti Lyypekin lentoaseman yksityistämistä koskevat tiedot 13 päivänä maaliskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä.

(45) Komissio ilmoitti Saksalle 24 päivänä helmikuuta 2013 ja 17 päivänä maaliskuuta 2014 vuoden 2014 ilmailusuuntaviivojen käyttöönotosta ja niiden merkityksestä nykyisten menettelyjen kannalta ja kehotti Saksaa esittämään huomautuksia. Vastauksena Saksa toimitti tietoja 27 päivänä maaliskuuta 2014. Lisähuomautuksia esittivät Wizz Air 30 päivänä huhtikuuta 2014 päivätyllä kirjeellä ja Saksa 12 päivänä toukokuuta 2014 päivätyllä kirjeellä.

(46) Ryanair toimitti 2, 12 ja 26 päivänä syyskuuta 2014 päivätyillä kirjeillä Oxeran laatimia lisäraportteja komission markkinataloustoimijaperiaatteeseen äskettäin soveltamasta lähestymistavasta.

1.3 YHTEINEN MENETTELY, JOKA KOSKEE ASIOITA SA.21877, SA.27585 JA SA.31149

(47) Komissio yhdisti menettelyt SA.21877, SA.27585 ja SA.31149 vuonna 2014.

(48) Se pyysi Saksalta 30 päivänä syyskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä lisätietoja.

(49) Saksa pyysi 6 päivänä lokakuuta 2014 komissiota jatkamaan pyydettyjen tietojen toimittamisen määräaikaa 30 päivään marraskuuta 2014. Komissio jatkoi määräaikaa 17 päivään marraskuuta 2014. Komissio lähetti 21 päivänä marraskuuta 2014 Saksalle muistutuksen, jossa se kehotti sitä toimittamaan pyydetyt tiedot 3 päivään joulukuuta 2014 mennessä. Komissio totesi, että ellei muistutusta noudateta, annettaisiin tietojen antamista koskeva välipäätös asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Saksa toimitti pyydetyt tiedot 3 päivänä joulukuuta 2014. Joulukuun 18 päivänä 2014 järjestetyn puhelinneuvottelun jälkeen Saksa toimitti lisätietoja 12 ja 14 päivänä tammikuuta 2015.

(50) Komissio sai Ryanairilta huomautuksia 26 päivänä tammikuuta ja 9 ja 27 päivänä helmikuuta 2015 päivätyillä sähköpostiviesteillä.

(51) Air Berlin ilmaisi 30 päivänä tammikuuta 2015 kiinnostuksensa Ryanairille myönnettyä väitettyä valtiontukea koskevaan komission päätökseen.

(52) Komissio toimitti 23 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä kolmansien osapuolien esittämiä lisähuomautuksia ja kehotti Saksaa esittämään huomautuksia. Saksa vastasi 9 päivänä huhtikuuta 2015 toimittamalla huomautuksensa kolmansien osapuolten huomautuksista.

(53) Komissio pyysi 20 päivänä huhtikuuta 2015 päivätyllä sähköpostiviestillä lisätietoja Yasmina Flughafenmanagement GmbH:stä, jäljempänä ’Yasmina’ (17), joka oli Lyypekin lentoaseman pitäjä vuosina 2013 ja 2014. Lisäkysymyksiä Infratilin maksamasta myyntioptioiden hinnasta lähetettiin Saksalle 4 päivänä toukokuuta 2015.

(54) Lyypekin kaupunki vastasi 5 päivänä toukokuuta 2015 Yasminaa koskeviin kysymyksiin. Saksa vastasi 11 päivänä toukokuuta 2015 päivätyllä kirjeellä komission pyyntöön saada lisätietoja myyntioptioiden hinnasta.

(55) Komissio esitti 13 päivänä toukokuuta 2015 Oxeralle kysymyksen väitetystä valtiontuesta jäänpoistomaksujen osalta. Oxera toimitti vastauksena jäänpoistoa koskevan raportin 18 päivänä toukokuuta 2015.

(56) Komissio pyysi 22 päivänä toukokuuta 2015 päivätyllä sähköpostiviestillä Oxeralta selvennystä sen syyskuussa 2014 ja helmikuussa 2015 laatimiin raportteihin Ryanairin ja FLG:n välillä vuonna 2010 tehtyjen lisäsopimusten kannattavuudesta. Komissio sai vastauksen 28 päivänä toukokuuta 2015.

(57) Komissio esitti 23 päivänä kesäkuuta 2015 Saksalle lisäkysymyksiä. Vastaukset saatiin 25 päivänä kesäkuuta ja 3 päivänä heinäkuuta 2015. Komissio lähetti 29 päivänä kesäkuuta 2015 Saksalle lisäkysymyksiä, joihin saatiin vastaukset 24 päivänä heinäkuuta 2015 päivätyssä kirjeessä.

(58) Ryanair lähetti komissiolle Oxeran selittävän muistion 3 päivänä heinäkuuta 2015.

(59) Komissio esitti 4 päivänä elokuuta 2015 Saksalle lisäkysymyksiä. Vastaukset saatiin 10 päivänä syyskuuta 2015.

(60) Ryanair toimitti 30 päivänä marraskuuta 2015 komissiolle toisen Oxeran muistion, joka koski lentoaseman ja lentoyhtiöiden välisten sopimusten markkinataloustoimija-arviointeja lentoaseman yleisen kannattavuuden yhteydessä. Lyypekin kaupunki toimitti lisätietoja 20 päivänä tammikuuta 2016 ja Saksa teki samoin 19 päivänä helmikuuta 2016.

1.4 MUUTOKSENHAKU VUODEN 2012 ALOITTAMISPÄÄTÖKSEEN LENTOASEMAMAKSUTAULUKON OSALTA

(61) Lyypekin kaupunki haki vuoden 2012 aloittamispäätöksen osittaista kumoamista. Unionin yleinen tuomioistuin kumosi vuoden 2012 aloittamispäätöksen Lyypekin lentoaseman vuonna 2006 hyväksymän lentoasemamaksutaulukon, jäljempänä ’vuoden 2006 lentoasemamaksutaulukko’, osalta (18). Komissio valitti tästä tuomiosta unionin tuomioistuimeen, joka vahvisti unionin yleisen tuomioistuimen tuomion (19). Näin ollen vuoden 2012 aloittamispäätös kumottiin lopullisesti vuoden 2006 lentoasemamaksutaulukon osalta. Tästä syystä vuoden 2006 lentoasemamaksutaulukkoa ei arvioida tässä päätöksessä.

2. YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TOIMENPITEISTÄ

2.1 TUTKINNAN TAUSTA JA TOIMENPITEIDEN ASIAYHTEYS

2.1.1 Vaikutusalue, matkustajamäärien kehitys ja lentoasemalta liikennöivät lentoyhtiöt

(62) Lyypekin lentoasema sijaitsee noin 73 kilometrin päässä Hampurin kaupungista Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Saksassa.

(63) Lentoasema itse määrittelee vaikutusalueeksi Hampurin ja Öresundin (Kööpenhaminan suuralue / Malmö) suurkaupunkialueen. Tälle alueelle voidaan liikennöidä seuraavien lentoasemien kautta: — Hampurin lentoasema (~ 78 kilometriä Lyypekin lentoasemasta, ~ 65 minuutin ajomatka) — Rostockin lentoasema (~ 134 kilometriä Lyypekin lentoasemasta, ~ 1 tunnin ja 19 minuutin ajomatka) — Bremenin lentoasema (~ 185 kilometriä Lyypekin lentoasemasta, ~ 1 tunnin ja 56 minuutin ajomatka) — Hannoverin lentoasema (~ 208 kilometriä Lyypekin lentoasemasta, ~ 2 tunnin ja 8 minuutin ajomatka) ja — Kööpenhaminan lentoasema (~ 280 kilometriä Lyypekin lentoasemasta, ~ 3 tunnin ajo- ja lauttamatka).

(64) Lentoaseman vuonna 2009 teettämän markkinatutkimuksen mukaan suurin osa (47,20 prosenttia) Lyypekin lentoaseman (lähtevistä) matkustajista tuli Hampurista. Lentoasema odotti tanskalaisten lähtevien matkustajien määrän kasvavan Saksan ja Tanskan välisen Fehmarninsalmen kiinteän yhteyden valmistuttua. Kaaviossa 1 esitetään yhteenveto Lyypekin lentoaseman matkustajien alkuperästä. Kaavio 1 Lyypekin lentoaseman lähtevien matkustajien alkuperä (markkinatutkimus 2009)

(65) Lentoaseman matkustajaliikenne oli kasvanut 48 652 matkustajasta 546 146 matkustajaan vuosien 1999 ja 2010 välillä (ks. taulukko 1). Lentoasema odotti matkustajamääränsä kasvavan 2,2 miljoonaan vuoteen 2015 mennessä. Tämä kehitys ei kuitenkaan toteutunut. Taulukko 1 Lyypekin lentoaseman matkustajamäärien kehitys vuosina 1999–2013 (20) Vuosi Matkustajamäärä 1999 48 652 2000 142 586 2001 192 726 2002 244 768 2003 514 560 2004 578 475 2005 710 788 2006 677 638 2007 612 858 2008 544 339 2009 697 559 2010 546 146 2011 344 068 2012 359 974 2013 367 252

(66) Tämän päätöksen tekoajankohtana mikään lentoyhtiö ei liikennöi Lyypekistä. Tarjolla ei ole reitti- eikä tilauslentoja.

2.1.2 Lentoaseman omistus

(67) Lyypekin lentoaseman toiminnasta vastasi alun perin FLG, joka oli osakeyhtiö. Tietty osa lentoasemainfrastruktuurista ja maasta oli säilynyt Lyypekin kaupungin omistuksessa. FLG voi käyttää lentoasemainfrastruktuuria vuokrasopimuksen perusteella. FLG:n omistus vaihtui useita kertoja viime vuosina. Lyypekin kaupunki oli 30 päivään marraskuuta 2005 FLG:n ainoa osakas ja omisti 100 prosenttia osakkeista. ”Vuoden 2005 osallistumissopimuksen” (Beteiligungsvertrag) mukaisesti Lyypekin kaupunki myi 90 prosenttia FLG:n osakkeistaan 1 päivänä joulukuuta 2005 Infratilille. Loput 10 prosenttia pysyivät Lyypekin kaupungin omistuksessa, josta tuli vähemmistöosakas. Vuoden 2005 osallistumissopimus sisälsi joukon ehtoja ja myynti-/osto-optioita molemmille osapuolille (lisätietoja on jaksossa 2.3.1).

(68) Lyypekin kaupunki ja Infratil allekirjoittivat vuonna 2009 täydentävän sopimuksen (Ergänzungsvereinbarung 2009), jotta Infratil ei voinut käyttää myyntioptiotaan. Vuoden 2009 täydentävän sopimuksen mukaan Infratilin oli pysyttävä lentoaseman pitäjänä lokakuuhun 2009 asti, ja vastineeksi se sai korvauksen tietyistä kustannuksista (ks. taulukko 3).

(69) Vuoden 2009 lopussa Infratil käytti myyntioptionsa ja myi osakkeensa takaisin Lyypekin kaupungille.

(70) Marraskuusta 2009 lähtien Lyypekin kaupunki oli taas FLG:n ainoa omistaja (100 prosenttia osakkeista). Lyypekin kaupunginvaltuusto (Bürgerschaft) (21) päätti marraskuussa 2009, että helmikuun 2010 loppuun mennessä FLG:lle olisi löydettävä uusi yksityinen sijoittaja eikä lentoasemalle olisi myönnettävä enää rahoitusta.

(71) Lyypekin kaupungin kansalaiset päättivät 25 päivänä huhtikuuta 2010 järjestetyssä kansanäänestyksessä varmistaa Lyypekin lentoaseman selviytymisen. Lyypekin kaupunki katsoi, että lisäinvestoinnit lentoasemainfrastruktuurin parantamiseksi olivat välttämättömiä lentoaseman yksityistämiseksi.

(72) Lyypekin kaupunki julkaisi 16 päivänä elokuuta 2012 Lyypekin lentoaseman myyntiä koskevan tarjouspyynnön Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosassa (22). Syyskuun 24 päivään 2012 mennessä jätettiin seitsemän kiinnostuksenilmaisua. Viisi osapuolta jätti 15 päivään lokakuuta 2012 mennessä suuntaa-antavat, ei-sitovattarjoukset. Kolme osapuolta jätti 20 päivään marraskuuta 2012 mennessä sitovat ja lopulliset tarjoukset. Näiden kolmen tarjouksen välillä suoritettiin vertailu. Siihen sisältyi pisteytysjärjestelmä, jossa otettiin huomioon sekä taloudellinen tarjous että kunkin tarjouksen liiketoiminta- ja kehittämissuunnitelmat. Frankfurtissa päätoimipaikkaansa pitävän 3Y Logistic und Projektbetreuung GmbH -yrityksen, jäljempänä ’3Y’, tarjous, joka merkitsi liiketoimintakauppaa (niin kutsuttu asset deal), oli selvästi edullisin. 3Y oli Lyypekin lentoaseman ostamista ja pitoa varten perustetun osakeyhtiön Yasminan hallintayhtiö. Lyypekin kaupunginvaltuusto hyväksyi 29 päivänä marraskuuta 2012 ehdot ja myynnin. Myyntisopimus allekirjoitettiin 14 päivänä joulukuuta 2012, ja se tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 2013. Yasmina osti joitakin FLG:n omaisuuseristä. Omaisuuserät, joita ei myyty Yasminalle, siirrettiin Lyypekin kaupungille sulauttamalla (saksaksi Verschmelzung) FLG Lyypekin kaupunkiin. Näin ollen FLG:n olemassaolo itsenäisenä oikeushenkilönä päättyi.

(73) Koska lentoasema teki jatkuvasti tappiota, Yasmina ilmoitti maksukyvyttömyydestään huhtikuussa 2014, mikä johti maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamiseen 23 päivänä huhtikuuta 2014. Lyypekin lentoasema siirtyi 1 päivänä elokuuta 2014 yrityskaupalla kiinalaiselle sijoitusyhtiölle PuRen Germany GmbH:lle, jäljempänä ’PuRen’. PuRen ilmoitti maksukyvyttömyydestään syyskuussa 2015, mikä johti maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamiseen 30 päivänä syyskuuta 2015. Lyypekin lentoasema siirtyi 1 päivänä heinäkuuta 2016 yrityskaupalla Stöcker Flughafen GmbH & Co. KG:lle, jäljempänä ’Stöcker’.

(74) Komissio tutki seuraavat toimenpiteet, jotka saattoivat olla FLG:lle, Infratilille, Ryanairille ja muille lentoasemaa käyttäneille lentoyhtiöille myönnettyä valtiontukea.

2.2 FLG:LLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

(75) Komissio on aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn seuraavista FLG:n hyväksi toteutetuista toimenpiteistä: — kaikkien vuosina 1978–2004 syntyneiden tappioiden siirtäminen — maan ja lentoasemainfrastruktuurin vuokrasopimus (ennen 1 päivää tammikuuta 2006), jonka hinta alitti markkinahinnan — useiden FLG:n kaupallisilta pankeilta ottamien lainojen aiheuttamien maksamattomien velkojen siirtäminen — alueellisia lentoasemia koskevan vuoden 2005 päätöksen (23) avulla FLG:lle myönnetty investointituki ja kyseisen päätöksen väitetty rikkominen — FLG:n tappioiden korvaaminen marraskuusta 2009 lähtien — Lyypekin kaupungin ja Schleswig-Holsteinin osavaltion suorittama infrastruktuuri-investointien rahoitus vuosina 2010–2015 — Lyypekin kaupungin FLG:lle myöntämien osakaslainojen muuttaminen etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa oleviksi lainoiksi.

2.3 INFRATILILLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

2.3.1 FLG:n osakkeiden myynti

(76) FLG:n toiminnan jatkuvan tappiollisuuden vuoksi Lyypekin kaupunki päätti myydä osakkeensa FLG:ssä. Parhaan ostajan löytämiseksi se käynnisti tarjouskilpailun, joka julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä21 päivänä maaliskuuta 2003.

(77) Lyypekin kaupunki sai kiinnostuksenilmaisuja viideltä yritykseltä. Se lähetti yksityiskohtaisempia tietoja sisältäneen paketin neljälle ensimmäiselle yritykselle. Yksi yritys oli jättänyt suuntaa-antavan tarjouksensa 17 päivänä kesäkuuta 2003 eli määräajan umpeuduttua.

(78) Vain yksi yritys, Infratil, teki virallisen tarjouksen. Tästä syystä Lyypekin kaupunki aloitti neuvottelut Infratilin kanssa. Ensimmäinen myyntisopimus tehtiin maaliskuussa 2005. Sen ehtona oli kuitenkin lopullisen hyväksynnän (Planfeststellungsbeschluss) saaminen tietyssä ajassa lentoaseman kiitotien pidennystä koskevalle rakennusluvalle. Schleswigin hallintoylioikeuden (Oberverwaltungsgericht, OVG) 18 päivänä heinäkuuta 2005 antaman päätöksen (24) jälkeen tätä ehtoa ei enää voitu täyttää.

(79) Tuomio muutti perusteellisesti kummankin osapuolen neuvotteluasemia. Koska aiempi julkinen hankintamenettely tuotti vain yhden virallisen tarjouksen, Lyypekin kaupunki piti epätodennäköisenä, että kiinnostuneita osapuolia olisi enemmän lentokentän laajentamisen keskeyttämisen jälkeen. Näin ollen se päätti olla julkaisematta toista tarjouspyyntöä. Sen sijaan Lyypekin kaupunki ja Infratil aloittivat neuvottelut uudelleen uusien tosiseikkojen pohjalta ja sopivat ehdollisesta yksityistämissopimuksesta. Osallistumissopimus tehtiin 24 päivänä lokakuuta 2005, jäljempänä ’vuoden 2005 osallistumissopimus’. Se tuli voimaan 1 päivänä joulukuuta 2005.

(80) Vuoden 2005 osallistumissopimuksen mukaan 90 prosenttia FLG:n osakkeista siirrettiin Lyypekin kaupungilta Infratilille 1 päivänä joulukuuta 2005. Vastineeksi Infratil maksoi Lyypekin kaupungille niin kutsutun ”ostohinnan I”, joka oli […] euroa (*1) sekä lisäksi […] euroa, mikä vastasi Lyypekin kaupungin FLG:lle aiemmin myöntämää rahalainaa toimintakustannusten ja uusien investointien rahoittamiseksi. Infratilin oli myös otettava vastuulleen lentoaseman toimintatappiot vuodelta 2005.

(81) Vuoden 2005 osallistumissopimuksessa määrättiin lisäksi, että Infratilin oli maksettava myöhemmin […] euron suuruinen ”ostohinta II”, mikäli seuraavat kaksi ehtoa täyttyivät: a) lentoasema sai ehdottoman ja lopullisen rakennusluvan, joka koski sopimuksella määrättyä sisältöä (ks. johdanto-osan 82 kappale) ja jolla ei määrätä FLG:tä toteuttamaan aktiivisia melunhallintotoimenpiteitä, kuten yölentojen kieltoa tai melukiintiötä (Lärmkontingent), tai FLG oli tehnyt tietyn arvoiset sopimukset sopimuksella määrättyjä toimenpiteitä koskevista rakennustöistä b) vuonna 2008 kuljetettiin vähintään […] matkustajaa, tai jos ehto 1 oli täytetty jo vuonna 2006 tai 2007, vuonna 2006 kuljetettiin […] matkustajaa tai vuonna 2007 […] matkustajaa.

(82) Rakennusluvan sopimuksella määrätty sisältö kattoi seuraavat seikat: — kiitoteiden pidennys — kategorian II tai III mittarilaskeutumisjärjestelmän, jäljempänä ’ILS CAT II -järjestelmä’ tai ’ILS CAT III -järjestelmä’, asentaminen — pysäköintitilojen laajennus — olemassa oleva lentoasema-alue — asematason laajentaminen.

(83) Ostohinnasta II oli vähennettävä seuraavat erät: — ostohinta I ([…] euroa) — lentoaseman toimintatappiot vuosilta 2005–2008 enintään […] euron kokonaismäärältä — Air Berlinin Saksan siviilituomioistuimissa nostaman valtiontukioikeudenkäynnin aiheuttamat kustannukset, joiden Saksa arvioi olevan […] euroa — jos rakennuslupa, jossa on sopimuksessa määrätty sisältö (ks. johdanto-osan 82 kappale), myönnetään, rakennuslupakustannusten (joista on vähennetty korvaavien toimenpiteiden kustannukset) ja kiinteämääräisen […] euron määrän välinen erotus; Saksa arvioi tämän erotuksen olevan […] euroa — jos rakennuslupaa, jossa on sopimuksessa määrätty sisältö (ks. johdanto-osan 82 kappale), ei myönnetä, rakennuslupakustannukset.

(84) Vuoden 2005 osallistumissopimuksen mukaan rakennuslupakustannukset kattavat kaikki maksuvalmiuteen vaikuttavat (liquiditätswirksam) kustannukset. Tähän sisältyvät rakennuslupamenettelyyn liittyvien, 1 päivän lokakuuta 2005 ja 31 päivän joulukuuta 2008 välillä toteutettavien korvaavien toimien kustannukset (Aufwendungen für Ausgleichsmaßnahmen).

(85) Lisäksi vuoden 2005 osallistumissopimukseen sisältyi myyntioptio, jonka perusteella Infratil voi peruuttaa alkuperäisen FLG:n osakkeiden oston ja korvattava joitain sovittuja kustannuksia, jos — rakennuslupaa ei saatu tai johdanto-osan 82 kappaleessa mainittuja toimenpiteitä koskevista rakennustöistä ei ollut tehty sopimusta 31 päivään joulukuuta 2008 mennessä ja — tiettyä matkustajamäärää ei ollut saavutettu.

(86) Jos myyntioptiota käytettäisiin, Lyypekin kaupungin oli maksettava takaisin ostohinta I ja korvattava tiettyjä tappioita. Vuoden 2005 osallistumissopimuksen mukaan Lyypekin kaupungin oli maksettava […] euroa Infratilille, jos tämä käytti myyntioption. Tämä summa laskettiin seuraavasti: Taulukko 2 Myyntioptiohinta 31 päivänä joulukuuta 2008 (euroa) Osakaslainat 2005 (…) + Seuraavia seikkoja varten myönnettyjen osakaslainojen määrät: todelliset hyväksytyt toimintatappiot (…) todelliset hyväksytyt investointikustannukset (…) – julkinen rahoitus (…) rakennuslupaprosessin kustannukset (…) Air Berlinin oikeudenkäynnin aiheuttamat kustannukset (…) = myönnettyjen osakaslainojen määrä (…) + osakaslainojen 5 prosentin vuosikorko (…) + ostohinta I (…) Yhteensä (…)

2.3.2 Vuoden 2009 täydentävä sopimus ja myyntioption uudelleen neuvotteleminen – Lisätappioiden, investointien ja muiden kustannusten siirtäminen

(87) Infratil ilmoitti vuonna 2008 käyttävänsä myyntioptiotaan, koska rakennuslupaa ei ollut saatu, asiakasmäärät eivät olleet nousseet vuoden 2005 osallistumissopimuksessa määritellylle tasolle ja FLG:n toimintatappiot olivat olleet odotettua suuremmat. Säilyttääkseen Infratilin lentoaseman pitäjänä Lyypekin kaupunki suostui neuvottelemaan uudelleen tietyt vuoden 2005 osallistumissopimuksen myyntioptiota koskevat ehdot. Tämän tuloksena 12 päivänä marraskuuta 2008 allekirjoitettiin vuoden 2009 täydentävä sopimus, jolla lentoaseman toimintaan vuonna 2009 liittyvät lisätappiot, investoinnit ja muut kustannukset lisättiin myyntioptiohintaan, joka Lyypekin kaupungin olisi maksettava Infratilille vuoden 2005 osallistumissopimuksen nojalla.

(88) Vuoden 2009 täydentävän sopimuksen mukaan uusi myyntioption hinta laskettiin seuraavasti: Taulukko 3 Myyntioptiohinta lokakuussa 2009 (euroa) Myyntioption hinta (31 päivänä joulukuuta 2008) (…) + […] prosentin korko vuoden 2008 myyntioptiohinnalle vuonna 2009 (…) + Seuraavia seikkoja varten myönnettyjen osakaslainojen määrät: todelliset hyväksytyt toimintatappiot vuonna 2009 (…) todelliset hyväksytyt investointikustannukset vuonna 2009 (…) rakennuslupaprosessin kustannukset vuonna 2009 (…) muut kulut vuonna 2009 (…) Air Berlinin oikeudenkäynnin vuonna 2009 aiheuttamat kustannukset (…) = myönnettyjen osakaslainojen määrä (…) + osakaslainojen […] prosentin korko vuodelta 2009 (…) – vuonna 2009 aiheutuneet kulut, joita lainat eivät kattaneet (…) + ryhmävakuutusetuuksien korvaaminen (Infratilin ryhmävakuutusmaksujen FLG:stä johtuva osuus) (…) Yhteensä (…)

(89) Lyypekin kaupunki maksoi ryhmävakuutusetuudet Infratilin FLG:lle myöntämän osakaslainan yhteydessä. Vakuutus kattoi kaikki lentoasemat, joiden toiminnasta Infratil vastasi. FLG:stä johtuva osuus kustannuksista oli […] euroa.

(90) Vuoden 2009 täydentävän sopimuksen mukaisesti maksettavan myyntioptiohinnan ja sen myyntioptiohinnan, joka Lyypekin kaupungin olisi maksettava vuoden 2005 osallistumissopimuksen nojalla, välinen erotus on siis […] euroa.

(91) Vastikkeeksi Infratil luopui oikeudestaan käyttää myyntioptiotaan ennen 22 päivää lokakuuta 2009 ja antoi Lyypekin kaupungille lisäoikeuksia osaan voitosta. Lisäksi Infratil toimitti Lyypekin kaupungille FLG:n ja Ryanairin välisen kirjallisen aiesopimuksen, jossa molemmat osapuolet vahvistivat aikomuksensa lisätä matkustajamääriä ja tehdä yhteistyötä Ryanairin tukikohdan perustamiseksi Lyypekin lentoasemalle.

2.4 RYANAIRILLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

2.4.1 Vuoden 2000 sopimus

(92) Vuoteen 2000 asti FLG:n pitämä lentoasema oli tilauslentojen ja yleisilmailun tuottamista ilmailusta saatavista tuloista riippuvainen lentoasema. Vuonna 2000 lentoasema muutti liiketoimintamallinsa halpalentoyhtiöiden lentoasemaksi, jonka tulot syntyvät ilmailu- ja muun toiminnan yhdistelmästä.

(93) FLG allekirjoitti 29 päivänä toukokuuta 2000 Ryanairin kanssa lentoasemapalvelusopimuksen, jäljempänä ’vuoden 2000 sopimus’. Vuoden 2000 sopimuksessa eriteltiin Ryanairilta perittävät lentoasemamaksut sekä lentoaseman maksamat markkinointitukikannustimet. Vuoden 2000 sopimuksen oli määrä tulla voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2000 ja jatkua 31 päivään toukokuuta 2010.

(94) Lentoasema oli arvioinut Stanstedin reittiin liittyvät kustannukset ja tulot seuraavasti: Taulukko 4 Vuoden 2000 sopimukseen liittyvät kustannukset ja tulot FLG:n näkökulmasta Ryanairin kanssa tehdyn sopimuksen osatekijät < 18 ilma-aluksen kääntöä viikossa ≥ 18 ilma-aluksen kääntöä viikossa FLG:n kustannukset (euroa) Markkinointituki – kustannukset saapuvaa matkustajaa kohti (…) (…) 31 päivään toukokuuta 2005 asti 1 päivästä kesäkuuta 2005 lähtien FLG:n tulot (euroa) Ryanairilta perittävät maksut lentokonetta kohti (…) (…) Ryanairilta perittävät maksut saapuvaa matkustajaa kohti (…) (…) Ryanairilta perittävät nettomaksut saapuvaa matkustajaa kohti (maksuista on vähennetty markkinointituki) (…) (…) Muut: Liikevaihdosta perittävä maksu FLG:n myymää matkalippua kohti […] % […] % Liikevaihdosta perittävä palkkio FLG:n varaamaa vuokra-autoa kohti […] % […] % Turvallisuusmaksu (Ryanairilta asianomaiselle hallintoelimelle) euroina (…) (…)

2.4.2 Vuoden 2010 sopimukset

(95) Ryanair ja Lyypekin lentoasema allekirjoittivat 29 päivänä maaliskuuta 2010 vuoden 2000 sopimukseen liittyvän lisäsopimuksen nro 1, joka kattoi 28 päivän maaliskuuta 2010 ja 30 päivän lokakuuta 2010 välisen ajanjakson. Tällä lisäsopimuksella jatkettiin vuoden 2000 sopimusta 30 päivään lokakuuta 2010 ja otettiin käyttöön uusi FLG:n Ryanairille maksama matkustajakohtainen […] euron suuruinen kannustinmaksu vuoden 2000 sopimuksessa määritetyn markkinointipalvelumaksun lisäksi, joka oli […] euroa matkustajaa kohti (alle 18 vuoroa viikossa) tai […] matkustajaa kohti (yli 18 vuoroa viikossa). Koska Ryanair lensi yli 18 vuoroa viikossa, FLG maksoi Ryanairille yhteensä […] euroa matkustajaa kohti. Koska kaikki muut vuoden 2000 sopimuksen ehdot pysyivät ennallaan, FLG:lle lähtöä kohti maksettavien matkustajapalvelumaksujen määrä oli […] euroa, asematasopalvelumaksujen määrä kääntöä kohti oli […] euroa, matkustajaa kohti perittävien käsittelymaksujen määrä oli […] euroa ja matkustajaa kohti perittävien turvallisuusmaksujen määrä oli […] euroa.

(96) Lokakuussa 2010 allekirjoitettiin lisäsopimus nro 2, jossa ei säilytetty maaliskuussa 2010 tehdyn lisäsopimuksen ehtoja, vaan palattiin alkuperäisessä vuoden 2000 sopimuksessa esitettyyn markkinointimaksutaulukkoon. Lokakuussa 2010 tehdyllä lisäsopimuksella vuoden 2000 sopimuksen ehtojen voimassaoloa jatkettiin kolmella vuodella 1 päivään marraskuuta 2013 asti.

(97) Lisäsopimuksen nro 1 tekopäivänä, 29 päivänä maaliskuuta 2010, FLG allekirjoitti myös markkinointipalvelusopimuksen Airport Marketing Services Limitedin, jäljempänä ’AMS’, kanssa, joka on Ryanairin kokonaan omistama tytäryhtiö. Myös tämä markkinointipalvelusopimus kattoi 29 päivän maaliskuuta 2010 ja 30 päivän lokakuuta 2010 välisen ajanjakson, ja siinä määritettiin AMS:n verkkosivustolla www.ryanair.com toimittamat markkinointipalvelut, joista FLG maksaisi […] euroa.

2.5 LENTOASEMALLA SUORITETTAVASTA LENTOKONEIDEN JÄÄNPOISTOSTA PERITTÄVÄT MAKSUT

(98) Jäänpoistomaksut on vahvistettu kaikkiin lentoasemaa käyttäviin lentoyhtiöihin sovellettavassa erityismaksujen taulukossa. Erityismaksutaulukko on lentoasemalla sovellettavasta yleisestä maksutaulukosta erillinen asiakirja. Se päivitetään muutaman vuoden välein. Erityismaksutaulukossa erotetaan useita eri kategorioita, kuten sellaisten lentokoneiden jäänpoisto, joiden suurin sallittu lentoonlähtöpaino on enintään 10 tonnia, sellaisten lentokoneiden jäänpoisto, joiden suurin sallittu lentoonlähtöpaino on yli 10 tonnia, jäänpoistoneste sekä kuuma vesi, ja vahvistetaan kunkin tällaisen kategorian hinta.

3. MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT

(99) Vuosien 2007 ja 2012 aloittamispäätöksillä komissio aloitti tutkinnat FLG:lle, Infratilille ja Ryanairille, Wizz Airille ja muille Globalis Reisen -yhtiötä palveleville tilauslentoyhtiöille mahdollisesti myönnetystä valtiontuesta.

3.1 FLG:LLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

(100) Komissio suhtautui epäillen 19 päivänä lokakuuta 1978 tehtyyn tappioiden siirtämistä koskevaan sopimukseen, jonka mukaan Lyypekin kaupunki maksoi FLG:n toimintatappiot vuosina 1978–2004 ja maan ja lentoasemainfrastruktuurin vuokrasopimuksen ja otti vastuulleen maksamattomat velat. Komissiolla oli lisäksi epäilyksiä, jotka koskivat alueellisia lentoasemia koskevan vuoden 2005 päätöksen avulla annettua mahdollista investointitukea ja päätöksen väitettyä rikkomista, tappioiden korvaamista marraskuusta 2009 lähtien, Lyypekin kaupungin ja Schleswig-Holsteinin osavaltion suorittamaa infrastruktuuri-investointien rahoitusta ja Lyypekin kaupungin FLG:lle myöntämien osakaslainojen muuttamista etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa oleviksi lainoiksi. Komissio ilmaisi näiden toimenpiteiden suhteen epäilyksiä siitä, olisiko markkinataloustoimija tavanomaisissa markkinaolosuhteissa antanut samanlaisia etuja FLG:lle.

3.2 INFRATILILLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

(101) Kun 90 prosenttia FLG:n osakkeista myytiin Infratilille, komissiolla oli epäilyksiä siitä, oliko yksityistämisprosessi valtiontukisääntöjen mukainen. Lisäksi komissio epäili mahdollista valtiontukea myyntioption ehtojen uudelleenneuvottelun yhteydessä vuosina 2008/2009.

3.3 RYANAIRILLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

(102) Komissiolla oli epäilyksiä sen suhteen, aiheuttivatko vuoden 2000 sopimus Ryanairin kanssa sekä maalis- ja lokakuussa 2010 tehdyt lisäsopimukset Ryanairille valikoivan edun ja olivatko ne siten valtiontukea.

3.4 LENTOASEMALLA SUORITETTAVASTA LENTOKONEIDEN JÄÄNPOISTOSTA PERITTÄVÄT MAKSUT

(103) Komissio epäili, että marraskuusta 2009 perityt jäänpoistomaksut saattoivat olla valtiontukea, koska oli viitteitä siitä, että jäänpoistosta perityt hinnat eivät kattaneet siitä lentoasemalle aiheutuneita kustannuksia.

4. SAKSAN HUOMAUTUKSET

4.1 FLG:LLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

(104) Saksa huomautti, että FLG:tä ei enää ole olemassa. Lyypekin lentoaseman yksityistämisen yhteydessä FLG sulautui Lyypekin kaupunkiin. Näin ollen Lyypekin kaupungista tuli FLG:n yleisseuraaja ja kaikki FLG:n ja Lyypekin väliset saamiset raukesivat. Tästä syystä Saksa toteaa, että kaikista Lyypekin kaupungin ja FLG:n välistä valtiontukea koskevista kysymyksistä on tullut aiheettomia. Lisäksi Saksa esitti huomautuksia erityistoimenpiteistä ja totesi, että kaikki toimenpiteet olivat valtiontukisääntöjen mukaisia, koska ne olivat joko voimassa olevaa tukea tai markkinataloustoimijaperiaatteen mukaisia. — Tappioiden siirtämistä koskeva sopimus: Saksan mukaan tappioiden siirtämistä koskevaa sopimusta ei voida sisällyttää tutkintamenettelyihin, koska se tehtiin vuonna 1978 ja sen voimassaolo päättyi 31 päivänä joulukuuta 2004. Jos se luokiteltaisiin valtiontueksi, se olisi vain voimassa olevaa tukea. Saksa katsoi myös, että tappioiden siirtämistä koskeva sopimus oli yleinen talouspoliittinen toimenpide, jota ei voida pitää valtiontukena. Saksan mukaan tappioiden siirtämistä koskeva sopimus on myös markkinataloustoimijaperiaatteen mukainen, koska sen mukaisilla toimenpiteillä pyrittiin houkuttelemaan lentoyhtiöitä lentoasemalle ja lisäämään matkustajamääriä. — Vuokrasopimus ja lainojen siirtäminen: Saksan mukaan näihin toimenpiteisiin liittyvä mahdollinen tuki olisi voimassa olevaa tukea. Lisäksi Saksa totesi, että vuokra vastasi markkinatasoa, kuten Lyypekin kaupungin ennen FLG:n myyntiä Infratilille teettämä ja Saksan komissiolle toimittama Ernst & Youngin tekemä riippumaton tutkimus todistaa. Lainojen siirtämisestä Saksa totesi, että kaikki lainantakaukset annettiin ainoastaan infrastruktuuritoimiin tehtävien investointien ennakkorahoituksen yhteydessä ja ne rahoitettiin joka tapauksessa jälkikäteen tappioiden siirtämistä koskevan sopimuksen mukaisilla maksuilla. — Alueellisia lentoasemia koskevan vuoden 2005 päätöksen avulla FLG:lle annettu investointituki ja päätöksen väitetty rikkominen: Saksa totesi, että mitään kyseisistä toimenpiteistä ei koskaan toteutettu tai ne kuuluivat yleisen edun piiriin. — FLG:n tappioiden korvaaminen marraskuusta 2009 lähtien: Saksa totesi, että Lyypekin kaupungin suorittama FLG:n rahoittaminen vuodesta 2009 lähtien oli unionin valtiontukisääntöjen mukaista, koska FLG ei harjoittanut taloudellista toimintaa, sillä sen toiminta koski yleisen edun piiriin kuuluvia palveluja tai yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja. — Lyypekin kaupungin ja Schleswig-Holsteinin osavaltion suorittama infrastruktuuri-investointien rahoitus: Saksa katsoi, että infrastruktuuri-investointien rahoitus koski yleisen edun mukaisia tai yleisen edun piiriin kuuluvia palveluja ja oli siten valtiontukisääntöjen mukaista, kuten vuoden 1994 lentoliikenteen suuntaviivoissa (25) määrättiin (sama pätee tappioiden korvaamiseen vuodesta 2009 lähtien). — Lyypekin kaupungin FLG:lle myöntämien osakaslainojen muuttaminen etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa oleviksi lainoiksi: Saksa totesi, että Lyypekin kaupungin FLG:n hyväksi tekemä etuoikeusaseman huonontamista koskeva sopimus oli yleisen markkinakäytännön mukainen eikä aiheuttanut FLG:lle mitään etua.

4.2 INFRATILILLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

4.2.1 FLG:n osakkeiden myynti

(105) Saksa katsoi, että sovittu ostohinta vastasi markkinatasoa. Saksa totesi lisäksi, että tarjouskilpailu, joka koski 90 prosentin ostamista FLG:n osakkeista, oli avoin ja syrjimätön eikä siihen liittynyt ehtoja. Saksa totesi, että sopimuksen uudelleenneuvottelu, joka johtui Schleswigin hallintoylioikeuden 18 päivänä heinäkuuta 2005 antamasta päätöksestä (26), ei muuttanut tarjouskilpailun tulosta, jonka mukaan Infratilin tarjous oli ainoa ja korkein tarjous. Saksan mukaan uusi kiinnostuksenilmaisupyyntö hallintoylioikeuden päätöksen jälkeen olisi ollut tarpeeton ja hedelmätön, koska tilanne oli tuolloin mahdollisten tarjoajien kannalta vielä vähemmän houkutteleva kuin aikaisemmin.

(106) Saksa totesi, ettei uuteen kiinnostuksenilmaisupyyntöön ollut aihetta, koska Schleswigin hallintoylioikeuden päätös muutti lentoaseman arvoa, mutta ei tarjouskilpailun varsinaista kohdetta. Lisäksi Saksa katsoo, että sopimuksia on oltava mahdollista muuttaa milloin tahansa. Näitä väitteitä perusteltiin viittaamalla Saksan julkisia hankintoja koskevaan lainsäädäntöön.

(107) Lisäksi Saksa totesi, että Ernst & Youngin asiantuntijaraportin mukaan yksityistämisen ehdot vastasivat FLG:n tuolloista markkina-arvoa ja ylittivät selvästi mahdollisen selvitystilaan asettamisen taloudelliset tulokset.

4.2.2 Vuoden 2009 täydentävä sopimus ja myyntioption uudelleen neuvotteleminen – Lisätappioiden, investointien ja muiden kustannusten siirtäminen

(108) Saksa totesi, että Infratilin ja Lyypekin kaupungin välistä sopimusta on arvioitava Lyypekin lentoaseman osalta vuonna 2009 vallinneen oikeudellisen ja taloudellisen tilanteen valossa. Tämä sisältää vireillä olleen rakennusluvan, vireillä olleet oikeudenkäynnit, joissa lentoasema oli osallisena sekä talous- ja finanssikriisin.

(109) Saksa kiisti väitteen siitä, että Infratilille aiheutui etua, koska myyntioption hinta oli neuvoteltu jo Infratilin kanssa vuonna 2005 tehdyn alkuperäisen sopimuksen yhteydessä julkisella, avoimella ja syrjimättömällä tarjouskilpailulla. Saksa katsoi, että hinnan maltillista korotusta vuonna 2009 verrattuna vuonna 2005 sovittuun määrään on pidettävä oikeasuhteisena Infratilin vastasuorituksiin nähden.

(110) Saksa totesi, että tappioiden siirtäminen oli taloudellisesti edullisempaa kuin Infratilin myyntioption käytön seuraukset. Saksa korosti ensinnäkin, että lentoaseman sulkeminen ei ollut mahdollinen vaihtoehto, koska lentoaseman kokoaikainen toiminta oli julkisen palvelun velvoite. Toiseksi, uuden yksityisen sijoittajan löytäminen kohtuullisessa ajassa ei olisi ollut mahdollista, koska olisi täytynyt noudattaa unionin laajuista julkista hankintamenettelyä. Tällainen menettely vie aikaa (noin 12 kuukautta) ja resursseja.

4.3 RYANAIRILLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

4.3.1 Vuoden 2000 sopimus

(111) Saksan mukaan Ryanairille ei aiheutunut taloudellista etua. Saksa totesi, että FLG:hen rinnastettava yksityinen toimija olisi hyväksynyt Ryanairin kanssa tehdyn sopimuksen samanlaisissa olosuhteissa. Tehdessään vuoden 2000 sopimuksen FLG:n strategiana oli tulla kannattavaksi pitkällä aikavälillä. Tässä asiayhteydessä Saksa katsoi, että lentoasemien liiketoimintastrategia perustui yleensä ilmailutoimintaan sekä muuhun toimintaan, kuten myymälöiden, ravintoloiden ja pysäköintialueiden toimintaan. Tästä syystä on Saksan näkemyksen mukaan kannattavaa tarjota matalia ilmailumaksuja kaikille lentoyhtiöille matkustajamäärien kasvattamiseksi ja merkittävän kasvun aikaan saamiseksi muulla kuin ilmailualalla, koska tämä kasvu voi korvata ilmailualalta saatavien tulojen vähenemisen.

(112) Saksa totesi lisäksi, että reittilentoja tarjoavien lentoyhtiöiden rekrytointi tarjosi useita etuja. Saksa katsoi erityisesti, että lentoasema saattoi odottaa, etteivät tällaiset lentoyhtiöt tekisi sopimuksia kilpailevien lentoasemien kanssa tulevaisuudessa. Lisäksi lentoaseman odotettiin houkuttelevan muita lentoyhtiöitä.

(113) Saksa esitti markkinaehtojen noudattamista koskevan väitteensä tueksi Ernst & Youngin laatiman asiantuntijaraportin. Lisäksi Saksa huomautti, että yksityinen enemmistöosakas Infratil tuki johdanto-osan 112 kappaleessa esitettyä strategiaa edelleen lentoaseman yksityistämisen jälkeen.

(114) Saksa katsoi, että vuoden 2000 liiketoimintastrategia on pätevä jälkeenpäin arvioiden. Matkustajamäärät kasvoivat huomattavasti, Ryanair lisäsi uusia reittikohteita, ja Lyypekin lentoasema pystyi hankkimaan uusia lentoyhtiöitä, kuten Wizz Airin. Saksa totesi, että Ryanairin kanssa tehty sopimus oli oleellinen yksityisen sijoittajan Infratilin houkuttelemiseksi.

(115) Saksa totesi lisäksi, että Ryanairille ei aiheutunut valikoivaa etua, koska FLG olisi tarjonnut samat ehdot mille tahansa muulle kiinnostuneelle lentoyhtiölle.

(116) Saksa katsoo myös, että asiassa Stardust Marine annetun tuomion (27) perusteella väitettyjen etujen Ryanairin hyväksi ei voida katsoa johtuvan valtiosta. Saksan mukaan FLG toimi itsenäisesti ja ilman minkäänlaista valtion käyttämää määräysvaltaa ennen vuoden 2000 sopimuksen tekemistä, sen aikana ja sen jälkeen. Lisäksi Saksa totesi, että FLG ei sisältynyt julkishallinnon rakenteisiin. Saksa totesi myös, että FLG:n hallinnoinnin viranomaisvalvonta rajoittuu ilmailuun ja yleisen edun piiriin kuuluviin seikkoihin eikä kata liiketoiminnan johtamista. Saksa katsoi lisäksi, että Lyypekin kaupunki ja varsinkaan FLG:n hallintoneuvosto eivät osallistuneet vuoden 2000 sopimusta koskevaan päätökseen. Hallintoneuvoston 11 päivänä heinäkuuta 2000 pitämän kokouksen pöytäkirja ja FLG:n entisen toimitusjohtajan kirjallinen vakuutus vahvistavat tämän.

(117) Saksa totesi myös, että vuoden 2000 sopimus ei vääristä tai uhkaa vääristää kilpailua eikä vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska Lyypekin lentoaseman ja muiden lentoasemien välillä ei ole todellista kilpailusuhdetta.

4.3.2 Vuoden 2010 sopimukset

(118) Saksa esitti huomautuksissaan, että lisäsopimus nro 1 on markkinaehtojen mukainen eikä aiheuttanut Ryanairille etua. Komissio viittasi asiassa Helaba I annettuun määräykseen (28) ja katsoi, että etua ei aiheudu, jos muut alueellisten lentoasemien pitäjät tarjoavat Ryanairille samanlaisia ehtoja. Saksa väitti lisäksi, että Ryanairin vertailuanalyysi oli todistanut tämän.

(119) Saksa katsoi, että Ryanairin ja Wizz Airin kaltaisilla halpalentoyhtiöillä on vähemmän vaatimuksia maahuolintapalvelujen ja infrastruktuuripalvelujen suhteen. Ensinnäkin tarvitaan vähemmän lähtöselvitystiskejä, koska lähtöselvitys Ryanairin lennoille voidaan tehdä verkossa ja matkatavaroita kuljetetaan vähemmän. Toiseksi, matkustajabusseja ei ole. Kolmanneksi, Ryanairin lentokoneet ovat maassa vähemmän aikaa, koska kävelyetäisyydet Lyypekin lentoasemalla ovat lyhyet. Neljänneksi, koska jatkolentoja ei ole, niitä varten ei tarvita tiloja. Lopuksi, koska lentohenkilöstö huolehtii usein siivouksesta lentokoneen sisällä, maahuolinnan siivouspalveluja tarvitaan vähemmän.

(120) Saksa katsoi, että toimenpiteen ei voida katsoa johtuvan valtiosta, samoin perustein kuin vuoden 2000 sopimuksen kohdalla.

(121) Saksa huomautti, että lisäsopimus nro 2 on vuoden 2000 sopimuksen jatko, jolla ei oleellisesti muutettu vuoden 2000 sopimusta. Koska vuoden 2000 sopimus on markkinoiden vaatimusten mukainen, myös lisäsopimus nro 2 on Saksan mukaan sellainen.

(122) Lopuksi Saksa totesi, että kielteisiä vaikutuksia kilpailuun tai kauppaan ei ole, koska Lyypekin lentoasema on pieni alueellinen lentoasema eikä kilpaile Hampurin lentoaseman kanssa.

4.4 LENTOASEMALLA SUORITETTAVASTA LENTOKONEIDEN JÄÄNPOISTOSTA PERITTÄVÄT MAKSUT

(123) Saksa totesi, että jäänpoistomaksuja ei neuvotella erikseen, vaan ne perustuvat erityispalvelujen taulukkoon, jota sovelletaan kaikkiin lentoyhtiöihin. Se huomautti lisäksi, että tämä ei ollut valtiontukea, koska valtiontuen perustekijät puuttuivat. Ensinnäkään maksut eivät olleet valikoivia. Toiseksi, maksut eivät johtuneet valtiosta, koska Infratil ja Yasmina, kaksi yksityistä sijoittajaa, vastasivat näiden maksujen asettamisesta sinä huomattavan pitkänä aikana, jona ne vastasivat lentoaseman toiminnasta. Kolmanneksi, mitään etua ei aiheutunut. Yksityiset sijoittajat Infratil ja Yasmina päättivät olla muuttamatta erityspalvelujen taulukkoa, mikä viittaa siihen, että jäänpoistomaksut olivat markkinoiden vaatimusten mukaisia.

5. KOLMANSIEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET

5.1 FLG:LLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

(124) FLG:lle mahdollisesti myönnetyn valtiontuen osalta suurin osa huomautuksia esittäneistä osapuolista, varsinkin Ryanair, FLG, IHK Lübeck ja ADV, olivat Saksan kanssa samaa mieltä.

(125) Eri mieltä olivat kolmansista osapuolista SGF ja BDF sekä yksityishenkilöt Peter C. Klanowski ja Horst Conrad. Nämä osapuolet katsoivat, että FLG sai Lyypekin kaupungilta valtiontukea seuraavasti: — Tappioiden siirtämistä koskeva sopimus: SGF totesi, että lentoaseman pitämistä koskeva julkisen palvelun velvoite on annettu vain yleisilmailun osalta eikä sisällä kaupallista lentoliikennettä. Toisin kuin Saksa, SGF katsoi, että Saksassa sijaitsevat lentoasemat voidaan sulkea lentoaseman pitäjän pyynnöstä. SFG totesi lisäksi, että sekä FLG:n vuoteen 2006 asti että sen jälkeen maksama vuokra ovat liian alhaisia. — Vuokrasopimus ja lainojen siirtäminen: BDF:n mukaan se, ettei Saksa toimittanut riittäviä tietoja komissiolle, on viite tuen olemassaolosta. — Alueellisia lentoasemia koskevan vuoden 2005 päätöksen avulla mahdollisesti annettu investointituki ja päätöksen väitetty rikkominen: SGF oli eri mieltä aloittamispäätöksessä esitettyjen lausumien kanssa ja totesi, että tuki lentoasemalle myönnettiin ennenaikaisesti, koska päätöstä rakennusluvasta ei ollut tehty. SGF:n mukaan tämä aiheutti Lyypekin lentoasemalle ajallisen edun muihin lentoasemiin nähden ja uhkasi kilpailua markkinoilla. Mahdollisesta infrastruktuuritoimenpiteille myönnetystä tuesta SGF ja Klanowski katsoivat, että eräitä toimenpiteitä (kuten turva-aitojen, valaistuksen ja mittarilaskeutumisjärjestelmän rahoitusta) on pidettävä toimintatukena. SGF totesi lisäksi, että nämä toimenpiteet eivät täytä yhteisöjen tuomioistuimen Altmark-päätöksessä (29) määriteltyjä kirjanpitoa ja tilinpäätösraportointia koskevia kriteereitä. SGF katsoi myös, että toimenpiteillä ei pyritä selvästi määriteltyyn yleistä etua koskevaan tavoitteeseen. Lisäksi infrastruktuurilla ei ollut tyydyttäviä keskipitkän aikavälin käyttönäkymiä. Lopuksi SGF totesi, että uudenkaan maksutaulukon mukaan kaikilla käyttäjillä ei ole tasavertaista ja syrjimätöntä oikeutta uuden infrastruktuurin käyttöön, koska vain Ryanair pystyy täyttämään pienimmistä maksuista hyötymisen edellyttämät vaatimukset. — Lyypekin kaupungin ja Schleswig-Holsteinin osavaltion suorittama infrastruktuuri-investointien rahoitus: SGF katsoi, että tulevat investoinnit laskettiin virheellisten oletusten perusteella ja ne olivat tästä syystä liian suuria. SGF totesi, että sen lisäksi, että lentoasema ei pystynyt kasvattamaan matkustajamääriä, se ei pystynyt vähentämään tappioitaan. SFG viittaa Pohjois-Saksan ilmaliikenteen malliin (Norddeutsches Luftverkehrskonzept) ja katsoo, että kaikilla suurilla Pohjois-Saksan lentoasemilla (Hampuri mukaan luettuna) on käytettävissään runsaasti kapasiteettia. Sen mukaan käytettävissä olevaan kapasiteettiin liittyviä pullonkauloja ei synny ainakaan vuoteen 2030 asti. Lisäksi investointeja, varsinkaan mittarilaskeutumisjärjestelmää, ei voida pitää korvauksena julkisesta palvelusta. SGF:n mukaan oli FLG:n taloudellisen edun mukaista investoida tähän järjestelmään, jotta se pystyi saavuttamaan keskipitkän aikavälin taloudelliset tavoitteensa. — Lyypekin kaupungin FLG:lle myöntämien osakaslainojen muuttaminen etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa oleviksi lainoiksi: SGF katsoo, että Lyypekin lentoasema on ”vaikeuksissa oleva yritys” ja ollut sellainen vuosista 2008/2009 lähtien. Tässä suhteessa SGF pitää etuoikeusaseman huonontamista koskevaa sopimusta merkittävänä välineenä maksukyvyttömyyden estämiseksi. SGF:n mukaan osakaslainojen etuoikeusaseman huonontamisen rahallinen arvo oli […] euroa.

5.2 INFRATILILLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

5.2.1 FLG:n osakkeiden myynti

5.2.1.1 Infratil

(126) Infratil totesi, että FLG:n osakkeet ostettiin unionin laajuisella avoimella ja syrjimättömällä tarjouskilpailulla. Lisäksi ostohinta vastaa markkina-arvoa, joka oli 90 prosentilla FLG:n osakkeista tuolloisessa tilanteessa. Tästä syystä vuoden 2005 osallistumissopimukseen ei sisältynyt valtiontuen piirteitä. Infratil lisäsi, että se teki parhaan tarjouksen, eikä tätä muuta se, että Lyypekin kaupunki ja Infratil aloittivat toisen neuvottelukierroksen alkuperäisen sopimuksen ehtojen muuttamiseksi.

5.2.1.2 Ryanair

(127) Ryanairin mukaan yksityistäminen toteutettiin avoimella ja syrjimättömällä tarjouskilpailulla, kuten Ernst & Youngin laatima asiantuntijaraportti todisti. Tässä yhteydessä Ryanair korosti Ernst & Youngin mainetta ja riippumattomuutta. Ryanairin mukaan lentoaseman sulkeminen ei olisi ollut mahdollinen vaihtoehto taloudellisista ja poliittisista syistä.

5.2.1.3 Schutzgemeinschaft

(128) FLG:n yksityistämiseen liittyvän mahdollisen valtiontuen suhteen SGF ilmaisi epäilevänsä vahvasti, vastasiko ostohinta markkinatasoa. Lisäksi SGF katsoi, että sopimus sisälsi Lyypekin kaupungin antamia takuita, jotka myös ovat merkityksellisiä valtiontuen kannalta.

5.2.2 Vuoden 2009 täydentävä sopimus ja myyntioption uudelleen neuvotteleminen – Lisätappioiden, investointien ja muiden kustannusten siirtäminen

5.2.2.1 Infratil

(129) Infratil selitti, että vuoden 2009 täydentävää sopimusta on tarkasteltava vuoden 2005 osallistumissopimuksen ja rakennusluvan saamista koskevan ehdon asiayhteydessä. Koska rakennuslupaa ei hallintoylioikeuden päätöksen vuoksi lopulta saatu, Infratil ilmoitti käyttävänsä myyntioptiotaan vuonna 2008. Lyypekin kaupungin ainoa mahdollisuus estää Infratilia toteuttamasta tätä toimenpidettä oli vuoden 2009 täydentävä sopimus.

(130) Infratil totesi, että Lyypekin kaupungin valitsema vaihtoehto täytti markkinoiden vaatimukset. Jos Infratil olisi käyttänyt myyntioptiotaan, Lyypekin kaupungin olisi täytynyt maksaa kaikki Lyypekin lentoaseman toiminnasta aiheutuvat kustannukset ja tappiot 31 päivästä joulukuuta 2008 lähtien. Lentoaseman edelleenmyynti yksityiselle sijoittajalle ei olisi ollut mahdollista lyhyessä ajassa eikä lentoaseman sulkeminen ollut Lyypekin kaupungille mahdollinen vaihtoehto julkisoikeudellisen velvoitteen ja taloudellisten syiden vuoksi. Lisäksi Infratilin lähtö olisi luultavasti saanut aikaan sen, että Ryanair olisi vähentänyt palveluitaan Lyypekin lentoasemalla tai lopettanut niiden tarjoamisen. Tästä syystä Infratil totesi, että FLG:n toimintatappiot olisivat olleet suuremmat, jos Infratil olisi käyttänyt myyntioptiotaan.

(131) Infratil totesi, että vuoden 2009 täydentävän sopimuksen mukaisesti maksetun myyntioptiohinnan ja sen myyntioptiohinnan, joka olisi täytynyt maksaa tammikuussa 2009, välinen ero perustui osapuolten sopimiin suorituksiin. Lyypekin kaupungin olisi täytynyt joka tapauksessa maksaa julkiseen hallintaan siirtämisen jälkeen kahta lukuun ottamatta kaikki lisämäärät, minkä perusteella voidaan päätellä, että vuoden 2009 täydentävä sopimus oli taloudellisin (wirtschaftlich) päätös.

(132) Infratil katsoi myös, että lisämäärät eivät aiheuttaneet Infratilille etua. Ensinnäkin Infratilin ei olisi tarvinnut maksaa myös vuoden 2009 tappioita, jos se olisi käyttänyt myyntioptiotaan. Lisäksi Lyypekin kaupungin velvoitetta maksaa korkoa osakaslainoista 1 päivän tammikuuta 2009 ja 22 päivän lokakuuta 2009 väliseltä ajalta ei voida pitää taloudellisena etuna, koska Infratil olisi saanut saman tai jopa suuremman tuoton myyntioption tuotosta tammikuussa 2009. Hypoteettisessa skenaariossa Infratil olisi käyttänyt tuoton velkojen takaisinmaksuun säästääkseen korkomenoja. Lisäksi Infratilille ei aiheutunut etua, koska Lyypekin lentoaseman ei odotettu tuottavan voittoa lyhyellä aikavälillä, vaan pikemminkin tuottavan edelleen tappiota.

(133) Infratil katsoi, ettei se olisi myyntioptiota käyttämällä pystynyt palauttamaan täydellisesti aikaisemmin vallinnutta tilannetta, koska sen olisi täytynyt vastata tietyistä tappioista (hyväksyttyjen toimintatappioiden ja todellisten toimintatappioiden erotus) korvauksetta.

(134) Vaikka komissio katsoisi, että myyntioption neuvotteleminen uudelleen oli valtiontukea, Infratil katsoo sen soveltuvan sisämarkkinoille. Jos komissio katsoisi, että Lyypekin kaupunki myönsi Infratilille tukea ottamalla vastuulleen FLG:n vuonna 2009 tuottamat tappiot, tällainen tuki olisi Infratilin mukaan ollut vain korvaus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen suorittamisesta aiheutuneista tappioista.

5.2.2.2 Lyypekin kaupunki

(135) Lyypekin kaupunki katsoi, että tappioiden siirtämistä koskeva sopimus oli halvin ja riskittömin vaihtoehto. Tämä perustuu erityisesti Lyypekin kaupungin oikeudelliseen velvoitteeseen vastata lentoaseman toiminnasta Saksan lentoliikennelupia koskevan asetuksen (Luftverkehrs-Zulassungs-Ordnung, ”LuftVZO”) 45 §:n 1 momentin mukaisesti. Tästä syystä lentoaseman sulkeminen ei olisi ollut mahdollista. Lisäksi lentoaseman sulkemiseen olisi kulunut liikaa aikaa ja resursseja.

(136) Lyypekin kaupunki muistutti komissiota lisäksi siitä, että sen paremmin Lyypekin kaupungilla kuin Infratilillakaan ei ollut aiempaa kokemusta lentoaseman yksityistämisestä. Tämä saattoi aiheuttaa joitain virhelaskelmia, mutta niiden perusteella ei ehdottomasti voida päätellä, että jompikumpi osapuoli olisi toiminut markkinaperiaatteiden vastaisesti. Lisäksi Lyypekin kaupunki katsoi, että Infratil oli yksityistämisen yhteydessä ainoa tarjoaja, mikä teki Lyypekin kaupungin neuvotteluasemasta erittäin heikon.

5.2.2.3 Schutzgemeinschaft

(137) SGF katsoi, että vuoden 2009 täydentävä sopimus on uutta tukea, joka aiheutti Infratilille edun. Koska tuki ylittää vähämerkityksisen tuen kynnysarvon, siitä olisi pitänyt ilmoittaa, mitä Saksa ei tehnyt.

(138) SGF:n mukaan Infratil sai selvästi etua vuoden 2009 täydentävästä sopimuksesta. Markkinataloustoimijatestin soveltamisesta SGF huomautti, että sopimuksen myönteistä vaikutusta alueelle ei pitäisi ottaa huomioon. Tässä yhteydessä SGF totesi, ettei Lyypekin lentoasemalla ollut kannattavuusnäkymiä. SGF lisäsi, että FLG pystyi estämään maksukyvyttömyyden vuoden 2008 alussa vain Infratilin tekemien myönnytysten ansiosta. SGF oli eri mieltä markkinataloustoimijaperiaatteen mukaisuudesta, koska mikään yksityinen sijoittaja ei olisi ollut halukas jatkamaan näin tappiollista toimintaa, kuten Infratilin myyntioption käyttö osoittaa.

(139) Lentoaseman sulkemisesta SGF katsoi, että Hampurin lentoasemalla on riittävä kapasiteetti toimia ilman Lyypekkiä varalentoasemana. Lisäksi FLG yliarvioi SGF:n mukaan sulkemisen kustannukset. Taulukon 5 katsottiin olevan realistisempi, vaikka senkin tiedot saattavat yhä olla SGF:n mukaan yliarvioituja: Taulukko 5 SGF:n toimittamat Lyypekin lentoaseman sulkemiskustannukset Kustannukset tuhatta euroa Selvittäjän kustannukset (…) Toiminnan väliaikaisesta jatkamisesta vuoteen 2010/2011 aiheutuvat tappiot (…) Sosiaalisuunnitelma (…) Tukien takaisinmaksu (…) Tilintarkastajan kustannukset (…)

(140) Lisäksi SGF kyseenalaisti väitetyn velvollisuuden vastata lentoaseman toiminnasta julkisena palveluna, koska lupa pitää lentoasemaa ei johda yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään palveluun. Tällainen lupa voidaan peruuttaa.

5.2.2.4 Ryanair

(141) Ryanair katsoi, että vuosina 2005 ja 2009 sovittujen myyntioptiohintojen ja Lyypekin kaupungin tosiasiallisesti maksaman myyntioptiohinnan välinen ero saattoi johtua useista tekijöistä, kuten varallisuushintojen kehityksestä. Vuonna 2005 taloudelliset olosuhteet olivat paljon suotuisammat kuin vuonna 2009, ja hintaero saattoi johtua tästä.

5.3 RYANAIRILLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

5.3.1 Vuoden 2000 sopimus

5.3.1.1 Ryanair

(142) Ryanair totesi, että sopimus FLG:n kanssa tehtiin taloudellisten näkökohtien perusteella. Lyypekin lentoasemaa pidettiin kannattavana Hampurin lentoaseman toissijaisena lentoasemana ja itse Lyypekkiä arvokkaana kulttuurikohteena. Lisäksi palvelut Lyypekin lentoasemalla käynnistettiin kustannuksiltaan halvan tukikohdan varmistamiseksi ja väestötietojen analysoimiseksi sitä silmällä pitäen, oliko uuden lentoaseman ympärillä riittävä vaikutusalue. Vaikka Ryanair ei voinut esittää liiketoimintasuunnitelmaa palvelujen aloittamista Lyypekin lentoasemalla koskevan päätöksensä tueksi, Ryanair korosti, että tällaista liiketoimintasuunnitelmaa ei yleensä edellytetä yksityiseltä markkinasijoittajalta. Ryanair selitti, että sen liikennöinti Lyypekin lentoasemalta lopetettiin kaupallisten näkökohtien vuoksi, joita olivat muun muassa kustannusten nousu ja ennakoitua pienempi tuotto (talouden taantuman seurauksena).

(143) Ryanair totesi, että unionin alueelliset lentoasemat ovat vaikeassa markkina-asemassa. Tästä syystä lentoasemien tulot sekä ilmailu- että muusta toiminnasta on otettava huomioon, mihin viitataan ”single till -lähestymistapana”. Koska Ryanairin kanssa tehdyistä sopimuksista on yleensä odotettavissa suuria matkustajamääriä, tällaiset liiketoimintasuhteet auttavat usein lisäämään lentoaseman tunnistettavuutta ja houkuttelemaan muita lentoyhtiöitä sekä vähittäiskauppiaita ja muita palveluntarjoajia. Lisäksi Ryanair totesi olevan vahvaa näyttöä siitä, että matkustajamäärien kasvu johtaisi muusta kuin ilmailutoiminnasta saatavien tulojen lisääntymiseen. Todisteeksi tästä Ryanair toimitti seuraavan taulukon: Taulukko 6 Muusta kuin ilmailusta saatujen tulojen osuus kokonaistuloista tietyillä lentoasemilla miljoonaa Englannin puntaa 2010/11 (%) Bournemouth (…) Liverpool (…) Leeds Bradford (…) Humberside (…) Doncaster Sheffield (…) Exeter (…) Bristol (…) Luton (…) Manchester (…) Belfast International (…) East Midlands (…) Newcastle (…) Birmingham (…) Glasgow (…) Cardiff (…) Stansted (…) Edinburgh (…) Aberdeen (…) Southampton (…) Keskimäärin (…) Lähde: UK airports performance indicator.

(144) Ryanair katsoi, että markkinataloustoimijan näkökulmasta mikä tahansa kaupallinen tarjous olisi tavallisesti ollut parannus tuolloiseen tilanteeseen, mikäli se odottaa rajahyötyjen olevan rajakustannuksia suuremmat. Lisäksi Ryanairin mukaan on otettava huomioon, että Ryanairin tarpeet ovat huomattavasti pienemmät muihin lentoyhtiöihin verrattuna sen liiketoimintamallin ja toiminnan tehokkuuden vuoksi.

(145) Antaakseen lisää näyttöä siitä, että vuoden 2000 sopimus oli markkinoiden vaatimusten mukainen, Ryanair vertaili lentoasemia, jotka olivat saman kokoisia ja samankaltaisessa tilanteessa kuin Lyypekin lentoasema. Vertailulentoasemat ovat Bournemouthin lentoasema, Grenoblen lentoasema, Knockin lentoasema, Maastrichtin lentoasema, Nimesin lentoasema ja Prestwickin lentoasema. Ryanairin vertailulentoasemilla maksamien maksujen vertailu osoitti, että Ryanairin Lyypekin lentoasemalla maksamat kustannukset olivat vertailulentoasemien keskitasoa korkeammat sekä matkustajaa että kääntöä kohden. Ryanair kehotti komissiota ottamaan vertailuanalyysin kannattavuusanalyysia voimakkaammin huomioon arvioitaessa, onko vuoden 2000 sopimus markkinataloustoimijaperiaatteen mukainen.

(146) Oxeran laatimassa raportissa lasketaan vuoden 2000 sopimuksen nettonykyarvo. Raportin mukaan nettonykyarvo on positiivinen ja sen määrä on […] euroa. Oxera suoritti tämän laskelman osalta useita herkkyystarkastuksia.

5.3.1.2 Air Berlin

(147) Air Berlin totesi, että Ryanairin Lyypekin lentoasemalta tarjoamat reitit kilpailevat suoraan Air Berlinin Hampurin lentoasemalta tarjoamien reittien kanssa. Tämä koskee etenkin Lontoon, Milanon ja Barcelonan reittikohteita, koska molemmilla lentoyhtiöillä on ne reittivalikoimassaan.

(148) Air Berlin katsoi, että Ryanairin markkinointistrategian tarkoituksena oli houkutella muun muassa Air Berlinin mahdollisia asiakkaita. Ryanairin halpojen hintojen vuoksi asiakkaat siirtyivät Hampurista Lyypekin lentoasemalle. Air Berlin väitti, että valtiontuen tuloksena Air Berlinille aiheutui merkittäviä taloudellisia tappioita. Air Berlinin oli lopetettava joidenkin lentojensa liikennöinti Ryanairin Lyypekin lentokentällä tarjoaman rinnakkaistarjonnan vuoksi. Lisäksi Air Berlin totesi, että sen on vaikeaa avata uusia reittikohteita Hampurin lentoasemalta niin kauan kuin Ryanair tarjoaa samoja kohteita Lyypekin lentoasemalta liian alhaisin hinnoin.

(149) Air Berlin viittasi myös Lyypekin lentoaseman sulkemiseen kuuden päivän ajaksi 19 päivästä huhtikuuta 2004 lähtien tukeakseen väitteitään siitä, että Ryanair maksoi kohtuuttoman pieniä maksuja ja että Lyypekin ja Hampurin välillä oli kilpailua. Sulkemisen aikana Ryanairin oli siirrettävä liikenteensä Lyypekin lentoasemalta Hampurin lentoasemalle. Hampurin lentoaseman korkeampien lentoasemamaksujen vuoksi Ryanairille aiheutui […] euron lisäkustannukset, jotka Ryanair laskutti FLG:ltä. Air Berlin korosti, että Ryanair sai näin ollen jo […] euron edun Hampurin lentoasemalta liikennöiviin lentoyhtiöihin nähden kuuden päivän ajan.

(150) Air Berlin esitti väitteensä tueksi taulukon matkustajamääristä ja lennoista ennen kuin Ryanair aloitti liikennöinnin Lyypekin lentoasemalta (vuoteen 1999 asti) ja sen jälkeen (vuodesta 2000): Taulukko 7 Air Berlinin taulukko matkustajamääristä ja lennoista Matkustajamäärä (henkilöä) Lennot 1997 34 132 (…) 1998 60 520 (…) 1999 48 522 (…) 2000 142 586 (…) 2001 192 726 (…) 2002 244 684 (…) 2003 514 472 (…)

(151) Taulukon 7 mukaan matkustajamäärät kasvoivat merkittävästi vuonna 2000, kun Ryanair alkoi tarjota lentoja lentoasemalta. Air Berlinin mukaan 97 prosenttia tästä matkustajamäärän lisäyksestä johtuu Ryanairista. Tässä yhteydessä on otettava huomioon FLG:n tappiot ennen kuin Ryanair aloitti liikennöinnin Lyypekin lentoasemalta (vuoteen 1999 asti) ja sen jälkeen (vuodesta 2000): Taulukko 8 Air Berlinin taulukko FLG:n tappioista FLG Tappiot (euroa) 1999 (…) 2000 (…) 2001 (…) 2002 (…) 2003 (…) Yhteensä (…)

(152) Taulukon 7 ja taulukon 8 perusteella Air Berlin katsoi, että vaikka matkustajamäärät lähes kaksinkertaistuivat vuosina 2002–2003, tappiot kasvoivat tänä aikana yli […] eurolla. Lisäksi Air Berlin täsmensi, että FLG myönsi Ryanairille edullisia ehtoja, alennuksia sekä palautuksia ja muita maksuja. Ryanairin Lyypekin lentoaseman käytöstä maksamat maksut olivat pienemmät kuin tuolloin sovelletussa maksutaulukossa vahvistetut maksut. Lisäksi Air Berlin totesi, että Ryanair toimitti markkinointipalveluja, jotka eivät olleet riippuvaisia markkinointikustannuksista. Air Berlinin mukaan Ryanairille markkinointipalveluista maksetut etuudet eivät ilmeisesti liittyneet Ryanairille aiheutuneisiin todellisiin markkinointimenoihin.

(153) Tästä syystä Air Berlin katsoo, että FLG:n ja Ryanairin välinen vuoden 2000 sopimus ei täyttänyt markkinoiden vaatimuksia. Air Berlinin mukaan Lyypekin lentoasemaa pidetään aluepoliittisista syistä eikä sen kannattavuuden vuoksi.

(154) Air Berlinin mukaan edullisten ehtojen myöntämistä Ryanairille Lyypekin lentoasemalla ja lentoaseman ehdollisen yksityistämisen toteutustapaa ja ehtoa ei voida tarkastella erikseen. Air Berlin ei pidä Infratilin kanssa tehtyä osallistumissopimusta näyttönä markkinataloustoimijaperiaatteen mukaisuudesta, koska siihen sisältyy myyntioptio. Air Berlin katsoo päinvastoin, että markkinataloustoimija olisi käynnistänyt uuden tarjouskilpailun lentoasemasta vuonna 2005.

(155) Lisäksi Air Berlin totesi, että Ryanairin kanssa tehty sopimus johtui Saksan valtiosta. FLG:n yhtiöjärjestyksen mukaan hallintoneuvoston on hyväksyttävä lentoaseman käytöstä johtuvat maksut (yhtiöjärjestyksen 12 kohta). Neljä hallintoneuvoston kuudesta jäsenestä on Lyypekin kaupungin valitsemia. Tästä syystä Air Berlin katsoi, että Lyypekin kaupungin voitiin katsoa olleen vastuussa. Air Berlin pitää tiettyjä keskeisten FLG:n toimihenkilöiden lausuntoja lisänäyttönä siitä, että kyseinen sopimus johtui valtiosta.

5.3.1.3 Infratil

(156) Infratil totesi Ryanairille mahdollisesti myönnetystä valtiontuesta, että vuoden 2000 sopimus oli taloudellisesti kestävä, lentoaseman kehittämisen kannalta merkittävä ja täysin markkinataloustoimijaperiaatteen mukainen. Infratil katsoi lisäksi, että vuoden 2000 sopimus ja sen täytäntöönpano eivät johdu Lyypekin kaupungista tai muista valtiollisista yksiköistä. Lyypekin kaupunki tai hallintoneuvosto eivät antaneet mitään määräyksiä tai ohjeita vuoden 2000 sopimuksen hyväksymisestä eikä niillä ollut määräysvaltaa tähän hyväksymiseen.

5.3.1.4 Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften

(157) BDF katsoo, että FLG:n Ryanairille tarjoamat ehdot eivät sovellu sisämarkkinoille, koska ne eivät täytä avoimuuden ja syrjimättömyyden vaatimuksia eivätkä sisällä seuraamuksia siltä varalta, että Ryanair ei täytä vuoden 2000 sopimuksen mukaisia velvoitteitaan.

(158) BDF:n mukaan syrjivät poikkeukset voimassa olevista maksutaulukoista yhden tietyn lentoyhtiön hyväksi aiheuttavat kilpailun voimakasta vääristymistä ja matkustajien tuettua uudelleenjakoa samalla kaupunkialueella, mikä ei ole kokonaistaloudellisesti järkevää. Lisäksi BDF totesi, että toimenpide on ilmoitettava komissiolle, jos ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että toimenpide sisältää valtiontukea. BDF totesi, että tietyin edellytyksin on oikeudellisesti mahdollista sulkea saksalainen lentoasema sen pitäjän pyynnöstä.

5.3.2 Vuoden 2010 sopimukset

5.3.2.1 Flughafen Lübeck GmbH

(159) FLG totesi, ettei toimenpide johtunut Saksan valtiosta, koska FLG neuvotteli vuoden 2010 sopimukset itsenäisesti.

5.3.2.2 Ryanair

(160) Ryanair katsoi, että vuoden 2010 sopimukset eivät johtuneet valtiosta.

(161) Ryanair totesi, että sivusopimukset nro 1 ja nro 2 ovat vain lyhyitä lisäsopimuksia, joilla jatkettiin Ryanairin vuoden 2000 sopimuksen mukaisten järjestelyjen voimassaoloa. Ainoa uusi seikka oli lisäsopimukseen nro 1 sisältyvä kaupallisesti neuvoteltu mukautus markkinointitukeen. Näin ollen Ryanair totesi, että molempien lisäsopimusten vaikutuksia käsitellään Ryanairin huomautuksissa vuoden 2000 sopimuksesta.

(162) Ryanair toimitti Oxeran laatiman raportin (30), jossa arvioitiin lisäsopimuksen nro 1 ja lisäsopimuksen nro 2 odotettua kannattavuutta Lyypekin lentoaseman ennen lisäsopimusten nro 1 ja nro 2 allekirjoittamista laatiman vuoden 2009 liiketoimintasuunnitelman (31) perusteella. Raportin mukaan molempien lisäsopimustenallekirjoitusajankohtana kohtuullisten oletusten mukaan sopimusten oletettiin olevan riittävän kannattavia. Markkinataloustoimijan tavoin toimiva lentoasema olisi tarjonnut samanlaisia ehtoja. Oxeran mukaan näin on myös tarkasteltaessa vuoden 2010 markkinointipalvelusopimusta yhdessä maalis- ja lokakuussa 2010 tehtyjen lisäsopimusten kanssa. Näin ollen markkinointikustannukset sisältyivät arviointiin.

5.3.2.3 Air Berlin

(163) Air Berlin huomautti, että vuonna 2010 allekirjoitettiin kolme sopimusta: lisäsopimus nro 1, lisäsopimus nro 2 ja vuoden 2010 markkinointipalvelusopimus. Komission olisi otettava arvioinnissaan huomioon kaikki vuonna 2010 tehdyt sopimukset.

5.4 LENTOASEMALLA SUORITETTAVASTA LENTOKONEIDEN JÄÄNPOISTOSTA PERITTÄVÄT MAKSUT

RYANAIR JA WIZZ AIR

(164) Ryanair ja Wizz Air katsoivat, että asiassa Stardust Marine annetun tuomion (32) perusteella kaiken Lyypekin lentoaseman Wizz Airille ja muille lentoyhtiöille väitetysti myöntämän tuen ei voida katsoa johtuvan Saksan valtiosta. Wizz Air katsoo myös, että vaikka Lyypekin kaupunki oli lentoaseman ainoa omistaja kyseisenä aikana, tämä ei ole riittävä peruste, joka vahvistaisi tuen johtuvan valtiosta. Wizz Air katsoo, että se, ettei tuki johtunut Saksan valtiosta, oli vielä ilmeisempää aikana, jona Infratil omisti 90 prosenttia FLG:n osakkeista.

(165) Ryanair ja Wizz Air totesivat, että kyseiset maksut ja mahdolliset alennukset muodostavat merkityksettömän pienen osan lentoyhtiöiden lentoasemakustannuksista. Ryanairin mukaan kyseisiä maksuja ei voida arvioida erikseen, koska jäänpoistolla ei ole vähittäismarkkinoita. Jäänpoistosta myönnettävä alennus korvautuu todennäköisesti lentoaseman muissa neuvottelujen kohdissa saamilla kaupallisilla eduilla. Ryanair lainasi asiassa Charleroi annettua tuomiota, jossa vahvistetaan, että ”[y]ksityinen sijoittaja -arviointiperustetta sovellettaessa on kuitenkin tarpeen tarkastella liiketoimea kokonaisuudessaan” (33).

(166) Ryanair ja Wizz Air totesivat lisäksi, että Lyypekin lentoasemalla jäänpoistonesteestä peritty hinta oli normaali julkisilla ja yksityisillä lentoasemilla peritty hinta.

6. KOLMANSIEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSIA KOSKEVAT SAKSAN HUOMAUTUKSET

6.1 KOMMENTIT RYANAIRIN HUOMAUTUKSISTA

(167) Saksan mukaan Ryanairin huomautukset paljastavat FLG:n toimineen markkinataloustoimijaperiaatteen mukaisesti.

(168) Saksa korosti erityisesti Ryanairin hyödyllistä lähestymistapaa, jossa sopimuksen markkinaehtoisuus todistettiin kannattavuusanalyysilla ja vertailuanalyysilla.

(169) Saksan mukaan lisäsopimukset nro 1 ja nro 2 eivät ole tämän tutkinnan kannalta merkityksellisiä. Ensinnäkin maalis- ja lokakuussa 2010 tehdyt lisäsopimukset eivät johdu valtiosta, koska FLG neuvotteli ja teki ne itsenäisesti Lyypekin kaupungin puuttumatta asiaan. Toiseksi, Saksa huomautti lisäsopimuksen nro 2 osalta, että se oli vain vuoden 2000 sopimuksen jatko eikä siten sisältänyt mitään oleellisia muutoksia. Näin ollen kaikki vuoden 2000 sopimusta koskevat näkökohdat soveltuvat myös lisäsopimuksiin.

(170) Saksa totesi, ettei se ymmärrä, miksi vuoden 2010 markkinointipalvelusopimus pitäisi sisällyttää tähän tutkintaan, koska siihen ei liittynyt julkisia varoja. Vuoden 2010 markkinointipalvelusopimuksessa vahvistetuista kustannuksista vastasi IHK Lübeck. Lisäksi Saksa huomautti, että vuoden 2010 markkinapalvelusopimuksen voidaan katsoa olevan markkinaehtoinen. Tätä tukee huomio siitä, että FLG:ltä perittiin vähemmän kustannuksia kuin muilta lentoasemilta, joilla oli samanlainen sopimus. Sitä paitsi vuoden 2010 markkinapalvelusopimus perustui Ryanairin lupaukseen laajentaa lentovalikoimaansa kahdella reittikohteella.

(171) Toinen seikka, josta Saksa huomautti, on Lyypekin lentoaseman tehtävä Hampurin lentoaseman varalentoasemana ja Pohjois-Saksan väestön kannalta tarpeellisena infrastruktuurina.

6.2 KOMMENTIT SGF:N HUOMAUTUKSISTA

(172) Saksa totesi, että SGF ei ollut SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan h alakohdan mukainen asianomainen osapuoli eikä sillä siten ollut oikeutta esittää huomautuksia. SGF:n jäsenet vain omistavat maata lentoaseman lähistöllä ja haluavat siksi päästä eroon lentoaseman toiminnan aiheuttamista koetuista haitoista. Tällaisiin päämääriin on kuitenkin pyrittävä kansallisten oikeussuojakeinojen avulla.

(173) Lisäksi Saksa katsoi, että SGF:n huomautusten sisältö ei pidä paikkaansa. Saksa on ensinnäkin eri mieltä SGF:n lausumasta, jonka mukaan Lyypekin lentoasema ei hoida julkisen palvelun tehtävää. SFG oli väittänyt, että lentoaseman toiminta on yleisen edun mukaista vain ”yleisilmailua” koskevien etujen osalta. Saksa on tästä eri mieltä, koska Lyypekin lentoasemalla on toimintavelvollisuus infrastruktuuria koskeviin julkisen palvelun tehtäviin sekä Hampurin lentoaseman varalentoaseman tehtävään liittyvistä syistä. Jälkimmäinen tehtävä vahvistettiin virallisesti Pohjois-Saksan ilmaliikenteen toimintamallissa (Norddeutsches Luftverkehrskonzept).

(174) Vuokrasopimuksen suhteen Saksa toisti kantansa, jonka mukaan sen paremmin vuoden 2005 loppuun asti voimassa ollut vanha vuokrasopimus kuin vuodesta 2006 lähtien voimassa ollut uusi vuokrasopimus eivät aiheuttaneet FLG:lle etua.

(175) Saksa kommentoi myös SGF:n huomautuksia infrastruktuuri-investoinneista. Saksa totesi, että rakennuslupa on vain hallinnollinen väline, joka voidaan myöntää taannehtivasti. Se ei ole rahoituksen hyväksymisen edellytys eikä vaikuta kilpailuun. Lisäksi Saksa oli eri mieltä SGF:n kanssa investointien luokittelusta kunnossapitotoimenpiteiksi pikemmin kuin lentoaseman liikennetoimintoja parantaviksi toimenpiteiksi. Saksan näkemyksen mukaan toimenpiteet olivat tarpeen kansallisten ja kansainvälisten määräysten noudattamiseksi. Saksan mukaan siitä, että Ryanair on lentoaseman suurin käyttäjä, ei voida päätellä, että sitä suositaan.

(176) Lyypekin lentoaseman keskipitkän aikavälin näkymiä koskevista SGF:n laskelmista Saksa totesi toimitettujen huomautusten olevan virheellisiä. Saksa katsoi näytetyn toteen, että investointiajankohtana oli olemassa optimistiset keskipitkän aikavälin näkymät, kuten komissio myönsi vuoden 2007 aloittamispäätöksessä.

(177) Lisäksi Saksa kommentoi SGF:n väitteitä siitä, että FLG oli ”vaikeuksissa oleva yritys”. Saksa katsoo, että valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettuihin suuntaviivoihin perustuvat SGF:n väitteet ovat merkityksettömiä. Saksan mukaan näitä suuntaviivoja ei voida soveltaa tässä asiassa, koska myönnetyt etuudet eivät ole valtiontukea. Etuuksia ei luokiteltu koskaan pelastamis- tai rakenneuudistustueksi, jolloin ne olisi täytynyt hyväksyä muiden suuntaviivojen nojalla.

(178) Saksa on eri mieltä SGF:n lausumasta, jonka mukaan Lyypekin kaupunki väitti, että lentokentän sulkeminen oli mahdotonta ja että se ei harkinnut tällaista vaihtoehtoa. Saksan mukaan Lyypekin kaupunki harkitsi tätä vaihtoehtoa mutta hylkäsi sen, koska laskelmien mukaan se ei olisi ollut taloudellisin päätös. Lisäksi Saksa selvensi, että lentoasemaa ei voida sulkea tilapäisesti LuftVZO:n 45 §:n 1 momentin vuoksi. Lentoasemapalvelut ovat julkinen hyödyke ja niillä on toimintavelvollisuus. Näin ollen lentoaseman sulkeminen edellyttää toimintaluvan peruuttamista pitkän oikeudellisen menettelyn tuloksena. Saksa väittää, että luvan peruuttaminen on pois suljettua, jos asiasta vastaava hallinto katsoo yleisen edun edellyttävän lentoaseman toiminnan jatkamista. Näin ollen yritys sulkea lentoasema ei olisi mahdoton, mutta varmasti vaikea, aikaa vievä ja siten kallis. Tällaisia seurauksia mainittiin aiheutuneen Berliinin Tempelhofin lentoaseman sulkemisen yhteydessä. Tästä syystä Saksa katsoi, että päätös hylätä lentoaseman sulkemisen vaihtoehto ja sen sijaan laajentaa ja investoida infrastruktuuriin yksityisen sijoittajan houkuttelemiseksi oli taloudellisempi päätös. Jälkikäteen tarkasteltuna tämä oli oikea toimintatapa, koska yksityinen sijoittaja löydettiin.

6.3 KOMMENTIT AIR BERLININ HUOMAUTUKSISTA

(179) Saksan mukaan Air Berlinille olisi myönnetty samat edut kuin Ryanairille, jos se olisi täyttänyt samat matkustajamääriä ja lentotiheyttä koskevat vaatimukset. Air Berlin kuitenkin hylkäsi tarjoukset neuvotteluista FLG:n kanssa, koska se ei koskaan aikonut aloittaa liikennöintiä Lyypekin lentoasemalta. Sitä vastoin Air Berlin ei ole koskaan vastustanut ehtoja, joilla Ryanair liikennöi Hampurin lentoasemalta. Lisäksi useat lentoyhtiöt ovatvalittaneet (muun muassa komissiolle), että Air Berlin on hyötynyt huomattavasta Yhdistyneiden arabiemiirikuntien myöntämästä valtiontuesta. Näin ollen se ei voi esittää itseään uhrina pääkilpailijaansa Ryanairiin nähden.

(180) Saksa oli eri mieltä Air Berlinin huomautuksista, jotka koskivat kilpailun olemassaoloa Lyypekin lentoaseman ja Hampurin lentoaseman välillä. Saksa viittaa etenkin siihen, että Hampurin lentoasemalla oli 70 kertaa niin paljon matkustajia kuin Lyypekin lentoasemalla vuonna 2000, jolloin vuoden 2000 sopimus Ryanairin kanssa allekirjoitettiin. Muiden lentoasemien valitusten puute osoittaa, että näiden kahden lentoaseman välillä ei ollut kilpailua. Saksa lisäsi myös, että Hampurin ja Rostockin lentoasemat kasvoivat vuonna 2008, kun taas Lyypekin lentoaseman matkustajamäärät vähenivät 10 prosenttia.

(181) Lisäksi Saksa kiisti Air Berlinin väitteen siitä, että Ryanairille aiheutui taloudellinen etu. Saksa totesi, että Air Berlin käytti virheellisiä laskelmia ja että ainoa merkityksellinen peruste sen arvioimiseksi, onko lentoaseman ja lentoyhtiön välinen sopimus markkinaehtoinen, oli markkinataloustoimijaperiaate. Saksa katsoo, että Ryanairin sopimukset täyttivät markkinoiden vaatimukset, koska lentoaseman pitkän aikavälin näkymät olivat positiiviset vuonna 2000.

6.4 KOMMENTIT BDF:N HUOMAUTUKSISTA

(182) Saksa huomautti, että Air Berlin on BDF:n jäsen, ja tästä syystä niiden yhteydet ovat läheiset ja huomautukset päällekkäisiä. Saksa oli eri mieltä siitä, että FLG loisi kysyntää keinotekoisesti liian alhaisilla hinnoilla ja että FLG poikkeaisi maksutaulukosta syrjivästi yhden lentoyhtiön eduksi. Saksan mukaan FLG:llä ei olisi mitään syytä syrjiä yksittäisiä lentoyhtiöitä kysynnän lisäämiseksi. Päinvastoin, useammat lentoyhtiöt olisivat merkinneet liiketoiminnan lisääntymistä Lyypekin lentoasemalla. Näin ollen Saksa toteaa, että mikä tahansa lentoyhtiö olisi voinut tehdä sopimuksen Lyypekin lentoaseman kanssa samanlaisin ehdoin, jos se olisi tehnyt Ryanairin tarjoukseen verrattavissa olevan tarjouksen.

7. ARVIOINTI

7.1 JOHDANTO

(183) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”. SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa vahvistetut arviointiperusteet ovat kumulatiivisia. Jotta toimenpide voidaan määritellä valtiontueksi, seuraavien ehtojen on täytyttävä: — edunsaaja on yritys — toimenpiteestä koituu etua — etu myönnetään valtion varoista — etu on valikoiva ja — toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(184) Näin ollen on selvitettävä, täyttyvätkö nämä ehdot kunkin tarkasteltavana olevan toimenpiteen osalta, jotka ovat — FLG:lle mahdollisesti myönnetty valtiontuki — Infratilille mahdollisesti myönnetty valtiontuki — Ryanairille mahdollisesti myönnetty valtiontuki ja — lentoasemalla suoritettavasta lentokoneiden jäänpoistosta perittävät maksut.

(185) FLG:lle mahdollisesti myönnetyn valtiontuen osalta komissio arvioi ensin, onko valtiontuen mahdollinen edunsaaja FLG edelleen olemassa, ja jos ei ole, jatkuuko FLG:n taloudellinen toiminta edelleen. Lisäksi komission on arvioitava, onko FLG:lle mahdollisesti myönnetyn valtiontuen aiheuttama etu voitu siirtää sen seuraajille eli onko olemassa taloudellinen jatkuvuus.

(186) Ryanairille mahdollisesti myönnetyn valtiontuen osalta komissio arvioi ainoastaan vuoden 2000 sopimusta. Tämän päätöksen tekoajankohtana komissiolla ei ole riittävästi tietoja arvioidakseen, ovatko myöhemmät, varsinkin vuonna 2010 tehdyt, sopimukset Ryanairille myönnettyä valtiontukea. Tästä syystä näitä sopimuksia arvioidaan erillisessä päätöksessä.

7.2 FLG:LLE MAHDOLLISESTI MYÖNNETTY VALTIONTUKI

7.2.1 Mahdollisen valtiontuen edunsaaja

(187) Komissio on aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn FLG:lle mahdollisesti myönnetystä valtiontuesta. Osa FLG:n omaisuuseristä myytiin kuitenkin tammikuussa 2013 Yasminalle. FLG sulautui Lyypekin kaupunkiin ja FLG lakkasi olemasta oikeushenkilönä. Yasmina ilmoitti maksukyvyttömyydestään vuonna 2014, mikä johti maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamiseen huhtikuussa 2014. PuRen osti elokuussa 2014 Yasminan omaisuuserät.

(188) Tapauksissa, jossa komissio tekee kielteisen päätöksen, jolla määrätään perimään takaisin yritykselle myönnetty sisämarkkinoille soveltumaton tuki SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisesti, takaisinperintävelvollisuus voidaan ulottaa koskemaan uutta yritystä, jolle kyseisen tuen edunsaaja on luovuttanut tai myynyt osittain tai kokonaan omaisuutensa, mikäli luovutuksen tai myynnin rakenne osoittaa, että näiden kahden yrityksen välillä on taloudellinen jatkuvuus.

(189) Jos komissio havaitsee, että FLG:lle on myönnetty sisämarkkinoille soveltumatonta tukea, joka on perittävä takaisin, sen on arvioitava, kuka hyötyi tuesta ja mille yritykselle takaisinperintävelvollisuus olisi osoitettava. Jos ei ole olemassa yritystä, johon takaisinperintävelvollisuus voidaan ulottaa, komission ei tarvitse arvioida, myönnettiinkö FLG:lle tukea. Tästä syytä komissio pitää asianmukaisena arvioida ensin, oliko FLG:n ja Yasminan välillä taloudellinen jatkuvuus ja voidaanko takaisinperintävelvollisuus ulottaa Yasminaan (ks. jakso 7.2.2) ja olisiko PuRen, joka osti Yasminan omaisuuserät, voinut hyötyä tuesta (ks. jakso 7.2.3). Tämän jälkeen komissio arvioi, onko taloudellinen toiminta, joka saattoi saada tuesta hyötyä, edelleen olemassa (ks. jakso 7.2.4). Sitä, oliko FLG:n hyväksi toteutettu toimenpide valtiontukea ja jos oli, soveltuiko se sisämarkkinoille, on tarkasteltava vain, jos tuen edunsaaja voidaan tunnistaa – eli jos FLG:n ja Yasminan tai PuRenin välillä oli taloudellinen jatkuvuus – tai jos tuki säilyi taloudellisen toiminnan eli Lyypekin lentoaseman toiminnan tasolla.

7.2.2 Taloudellinen jatkuvuus FLG:n ja Yasminan välillä

(190) Päätöksessään lentoyhtiö Alitalian omaisuuserien myynnistä (34) komissio katsoi, että jos omaisuuserien osto tapahtuu markkinahintaan eikä vanhan yrityksen ja uuden rakenteen välillä ilmene taloudellista jatkuvuutta, ei voida olettaa, että uusi rakenne on hyötynyt alkuperäiselle yritykselle jo myönnetyn valtiontuen aiheuttamasta kilpailuedusta.

(191) Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan (35) taloudellinen jatkuvuus alkuperäisen yksikön ja uuden rakenteen välillä todetaan tiettyjen indikaattorien perusteella. Unionin yleinen tuomioistuin vahvisti nämä indikaattorit asiassa Ryanair Ltd v. komissio antamassaan tuomiossa (36). Ne eivät kuitenkaan muodosta joukkoa pakollisia kumulatiivisia edellytyksiä, joiden on täytyttävä jokaisessa tapauksessa (37). Arvioitaessa kahden yksikön välistä taloudellista jatkuvuutta voidaan ottaa huomioon seuraavat seikat: — myytyjen omaisuuserien laajuus (varat ja velat, työntekijöiden siirtyminen, omaisuus kokonaisuudessaan) — myyntihinta — ostajan tai ostajien henkilöllisyys — kaupan ajoitus (alustavan arvion aloittamisen, muodollisen tutkintamenettelyn vai lopullisen päätöksen jälkeen) ja — toimenpiteen taloudelliset perustelut.

7.2.2.1 Myytyjen omaisuuserien laajuus

(192) Komissio huomauttaa aluksi, että periaatteessa se, että ostaja ostaa kaikki myyjän omaisuuserät, saattaa viitata taloudelliseen jatkuvuuteen ostajan ja myyjän välillä. Näin ei kuitenkaan ehkä ole, jos kokonaisarviointi osoittaa, että myynnin laajuus määräytyy markkinoiden ehdoin. Jos esimerkiksi myynnin laajuus on avoimen, syrjimättömän ja ehtoja sisältämättömän tarjouskilpailun tulos, tämä saattaa viitata siihen, ettei taloudellista jatkuvuutta ole. Tässä yhteydessä tarjoajien olisi voitava päättää vapaasti, tekevätkö ne tarjouksen yksittäisistä omaisuuseristä, jostain omaisuuserien ryhmästä vai kaikista omaisuuseristä, niitä ei saisi velvoittaa ottamaan vastuulleen myyjän tekemiä sopimuksia ja niiden olisi voitava vapaasti valita, haluavatko ne siirtää itselleen kaikki, joitakin vai ei ketään myyjän työntekijöistä.

(193) Komissio toteaa, että FLG:n omaisuuserien myynnistä julkaistussa tarjouspyynnössä täsmennettiin, että tarjoajilla oli mahdollisuus joko ostaa 90 prosenttia FLG:n osakkeista tai toteuttaa tähän verrattava taloudellinen ratkaisu lentoaseman toiminnan ostamiseksi. Näin tarjoajilla oli mahdollisuus tehdä tarjous FLG:n osakkeista, tehdä tarjous omaisuuseristä tai omaisuuserien kokonaisuuksista tai löytää jokin muu taloudellinen ratkaisu, kuten omaisuuserien vuokraus. Tämä vahvistettiin esitteessä, joka toimitettiin kaikille kiinnostuneille tarjoajille ennen kiinnostuksenilmaisun jättämistä. Näin ollen kaikille tarjoajille oli selvää, että ne voivat tehdä tarjouksen osakkeiden ostamisesta tai omaisuuserien tai niiden kokonaisuuksien ostamisesta Kaksi suuntaa-antavan tarjouksen tehneistä viidestä tarjoajasta tarjoutuikin ostamaan omaisuuseriä, kun taas muiden tarjoajien tarjoukset koskivat osakkeiden ostoa. Sitovan tarjouksen tehneistä kolmesta tarjoajasta kaksi tarjoajaa tarjoutui ostamaan omaisuuseriä ja yksi osakkeita. Yasminan hallintayhtiö 3Y tarjosi korkeimman hinnan omaisuuseräkokonaisuuden ostosta. Saksan mukaan Yasmina osti noin […] prosenttia FLG:n omaisuuseristä omaisuuserien kokonaiskirjanpitoarvon ja ostettujen omaisuuserien arvon vertailun perusteella. Ostamatta jätettyjä omaisuuseriä olivat muun muassa […].

(194) Komissio toteaa, että ostamatta jääneistä omaisuuseristä tehtiin kaksi vuokrasopimusta Yasminan ja Lyypekin kaupungin välillä. Ensimmäinen niistä koski lentoasemainfrastruktuuria ja maata, joista oli FLG:n ja Lyypekin kaupungin välinen vuokrasopimus ennen myyntiä. Tämä vuokrasopimus siirtyi Yasminalle. Toinen koski jäljelle jääneitä lentoaseman omaisuuseriä, jotka olivat siirtyneet FLG:ltä Lyypekin kaupungille, kun FLG sulautui Lyypekin kaupunkiin.

(195) Se seikka, että FLG myytiin liiketoimintakaupalla ja ostaja ei ostanut suurta osaa omaisuuseristä, viittaa siihen, että taloudellista jatkuvuutta ei ollut. Toisaalta Yasmina vuokrasi kaupan ulkopuolelle jääneet omaisuuserät Lyypekin kaupungilta, mikä viittaa siihen, että tarjouskilpailun tuloksena Yasmina pystyi käyttämään kaikkia omaisuuseriä. Tämä viittaa pikemmin taloudellisen jatkuvuuden olemassaoloon.

(196) Työvoiman suhteen myyntisopimuksessa todettiin, että työntekijät siirtyisivät Yasminalle Saksan siviililain (Bürgerliches Gesetzbuch, jäljempänä ’BGB’) 613a §:n mukaisesti. BGB:n 613a § perustuu neuvoston direktiiviin 2001/23/EY (38). Kyseisessä pykälässä säädetään yrityksen luovutukseen liittyvistä oikeuksista ja velvollisuuksista. Tarkemmin sanottuna 613a §:ssä säädetään, että ”[j]os liike tai liikkeen osa luovutetaan oikeustoimella toiselle, tätä koskevat ne oikeudet ja velvollisuudet, jotka johtuvat luovutushetkellä voimassa olleista työehdoista. Mikäli näistä oikeuksista ja velvollisuuksista määrätään työehtosopimuksessa tai yrityskohtaisessa sopimuksessa, ne määrittävät luovutuksensaajan ja työntekijän välisen työsuhteen sisällön, eikä niitä voida muuttaa työntekijän vahingoksi ennen kuin luovutuksesta on kulunut vuosi. […]” (39) Lisäksi aikaisemman työnantajan tai uuden omistajan on ilmoitettava asiasta luovutuksessa asianosaisina oleville työntekijöille kirjallisesti ja työntekijä voi vastustaa kirjallisesti työsuhteen siirtämistä.

(197) Tämän säännöksen perusteella työntekijöille tiedotettiin luovutuksesta ja heidät siirrettiin, ellei vastalauseita esitetty. Tässä tapauksessa FLG:llä oli […] työntekijää, joista […] vastusti siirtämistä. Nämä […] työntekijää siirrettiin Lyypekin kaupungin palvelukseen.

(198) Omaisuuserien luovutukseen ei sisältynyt mitään ehtoa, joka olisi mennyt oikeudellisia velvoitteita pidemmälle, kuten siirrettävien työntekijöiden määrää koskevaa ehtoa tai velvoitetta pitää työntekijät palveluksessa tavallisia työoikeudessa määritettyjä sopimusvelvoitteita kauemmin.

(199) Ainoa työntekijöihin liittyvä sopimusmääräys on muistutus sovellettavasta työlainsäädännöstä; yleisesti ottaen se, että useimmat työntekijät siirrettiin, ei välttämättä merkitse taloudellisen jatkuvuuden olemassaoloa (40).

(200) Kokonaisuutena katsoen myytyjen omaisuuserien laajuus viittaa kuitenkin taloudellisen jatkuvuuden olemassaoloon, koska Yasmina pystyi osaa omaisuuseristä koskeneen kaupan ja jäljelle jääneitä omaisuuseriä koskeneiden kahden vuokrasopimuksen yhd