LIITE

SISÄLLYSLUETTELO

1. Johdanto 188

1.1 Asiakirjan tekninen soveltamisala 188

1.2 Asiakirjan maantieteellinen soveltamisala 188

1.3 Tämän YTE:n sisältö 188

2. Energiaosajärjestelmän kuvaus 188

2.1 Määritelmä 188

2.1.1 Virransyöttö 189

2.1.2 Ajojohtimen rakenne ja virranoton laatu 189

2.2 Liitännät muihin osajärjestelmiin 189

2.2.1 Johdanto 189

2.2.2 Tämän YTE:n liitännät rautatietunneleiden turvallisuutta koskevaan YTE:ään 189

3. Olennaiset vaatimukset 189

4. Osajärjestelmän kuvaus 191

4.1 Johdanto 191

4.2 Osajärjestelmän toiminnalliset ja tekniset eritelmät 191

4.2.1 Yleiset säännökset 191

4.2.2 Energiaosajärjestelmälle ominaiset perusparametrit 192

4.2.3 Jännite ja taajuus 192

4.2.4 Virransyöttöjärjestelmän suoritustasoa koskevat parametrit 192

4.2.5 Virtakestoisuus, tasavirtajärjestelmät, pysähdyksissä olevat junat 193

4.2.6 Hyötyjarrutus 193

4.2.7 Sähköisen suojauksen hallinta 193

4.2.8 Yliaallot ja dynaamiset ilmiöt vaihtovirtaa käyttävissä virransyöttöjärjestelmissä 193

4.2.9 Ajojohtimen rakenne 193

4.2.10 Virroittimen ulottuma 194

4.2.11 Keskimääräinen kosketusvoima 205

4.2.12 Dynaaminen käyttäytyminen ja virranoton laatu 205

4.2.13 Ajojohtimen suunnittelussa käytetty virroittimien välinen etäisyys 205

4.2.14 Ajolangan materiaali 196

4.2.15 Eri vaiheiden väliset erotusjaksot 196

4.2.16 Eri virransyöttöjärjestelmien väliset erotusjaksot 197

4.2.17 Kaluston ulkopuolinen energiatietojen keruujärjestelmä 197

4.2.18 Sähköiskulta suojaavat menetelmät 197

4.3 Liitäntöjen toiminnalliset ja tekniset eritelmät 198

4.3.1 Yleiset vaatimukset 198

4.3.2 Liitäntä liikkuvaa kalustoa koskevaan osajärjestelmään 198

4.3.3 Liitäntä infrastruktuuriosajärjestelmään 199

4.3.4 Liitäntä ohjaus-, hallinta- ja merkinanto-osajärjestelmiin 199

4.3.5 Liitäntä käyttötoiminnan ja liikenteen hallinnan osajärjestelmään 199

4.4 Käyttösäännöt 199

4.5 Kunnossapitosäännöt 199

4.6 Ammatillinen pätevyys 200

4.7 Työterveyttä ja -turvallisuutta koskevat vaatimukset 200

5. Yhteentoimivuuden osatekijät 200

5.1 Osatekijöiden luettelo 200

5.2 Osatekijöiden suoritustasot ja eritelmät 200

5.2.1 Ajojohdin 200

6. Yhteentoimivuuden osatekijöiden vaatimustenmukaisuuden arviointi ja osajärjestelmien EY-tarkastus 201

6.1 Yhteentoimivuuden osatekijät 201

6.1.1 Vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt 201

6.1.2 Moduulien soveltaminen 201

6.1.3 Yhteentoimivuuden osatekijöitä koskevat innovatiiviset ratkaisut 202

6.1.4 Yhteentoimivuuden osatekijänä olevan ajojohtimen erityinen arviointimenettely 202

6.1.5 Yhteentoimivuuden osatekijänä olevaa ajojohdinta koskeva EY-vaatimustenmukaisuusvakuutus 203

6.2 Energiaosajärjestelmä 203

6.2.1 Yleiset säännökset 203

6.2.2 Moduulien soveltaminen 203

6.2.3 Innovatiiviset ratkaisut 204

6.2.4 Energiaosajärjestelmää koskevat erityiset arviointimenettelyt 204

6.3 Osajärjestelmä, joka sisältää yhteentoimivuuden osatekijöitä, joilla ei ole EY-vakuutusta 205

6.3.1 Ehdot 205

6.3.2 Asiakirjat 205

6.3.3 EY-tarkastustodistuksen 6.3.1 kohdan mukaisesti saaneiden osajärjestelmien kunnossapito 206

7. Energiaosajärjestelmän YTE:n käyttöönotto 206

7.1 Tämän YTE:n soveltaminen ratoihin 206

7.2 Tämän YTE:n soveltaminen uusiin, uudistettuihin tai parannettuihin ratoihin 206

7.2.1 Johdanto 206

7.2.2 Jännitettä ja taajuutta koskeva käyttöönottosuunnitelma 206

7.2.3 Ajojohtimen rakennetta koskeva käyttöönottosuunnitelma 207

7.2.4 Kaluston ulkopuolisen energiatietojen keruujärjestelmän käyttöönotto 207

7.3 Tämän YTE:n soveltaminen nykyisiin ratoihin 207

7.3.1 Johdanto 207

7.3.2 Ajojohtimen ja/tai virransyötön parantaminen/uudistaminen 208

7.3.3 Kunnossapitoon liittyvät parametrit 208

7.3.4 Nykyiset osajärjestelmät, jotka eivät kuulu uudistus- tai parannushankkeisiin 208

7.4 Erityistapaukset 208

7.4.1 Yleistä 208

7.4.2 Erityistapausten luettelo 208

Lisäys A — Yhteentoimivuuden osatekijöiden vaatimuksenmukaisuuden arviointi 212

Lisäys B — Energiaosajärjestelmän EY-tarkastus 213

Lisäys C — Keskimääräinen käytettävä jännite 215

Lisäys D — Virroittimen ulottuman määrittäminen 216

Lisäys E — Luettelo viitestandardeista 224

Lisäys F — Avointen kohtien luettelo 225

Lisäys G — Sanasto 226

1. JOHDANTO

1.1 Asiakirjan tekninen soveltamisala

1) Tämä YTE koskee unionin rautatiejärjestelmän energiaosajärjestelmää ja osia kunnossapito-osajärjestelmästä direktiivin 2008/57/EY 1 artiklan mukaisesti.

2) Energiaosajärjestelmä on määritelty direktiivin 2008/57/EY liitteessä II olevassa 2.2 kohdassa.

3) Tämän YTE:n tekninen soveltamisala on määritelty tarkemmin tämän asetuksen 2 artiklassa.

1.2 Asiakirjan maantieteellinen soveltamisala

Tämän YTE:n maantieteellinen soveltamisala on määritelty tämän asetuksen 2 artiklan 4 kohdassa.

1.3 Tämän YTE:n sisältö

1) Direktiivin 2008/57/EY 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti tässä YTE:ssä a) esitetään sen aiottu soveltamisala (2 luku) b) täsmennetään energiaosajärjestelmän olennaiset vaatimukset (3 luku) c) määritellään toiminnalliset ja tekniset eritelmät, jotka osajärjestelmän ja sen muihin osajärjestelmiin kohdistuvien liitäntöjen on täytettävä (4 luku) d) täsmennetään yhteentoimivuuden osatekijät ja liitännät, joita varten on oltava olemassa eurooppalaiset eritelmät, myös eurooppalaiset standardit, jotka ovat välttämättömiä unionin rautatiejärjestelmän yhteentoimivuuden toteuttamiseksi (5 luku) e) kerrotaan, mitä menettelyjä on kussakin käsiteltävässä tapauksessa käytettävä toisaalta yhteentoimivuuden osatekijöiden vaatimuksenmukaisuuden tai käyttöönsoveltuvuuden arvioimisessa ja toisaalta osajärjestelmien EY-tarkastuksessa (6 luku) f) esitetään tämän YTE:n käyttöönottosuunnitelma (luku 7) g) ilmoitetaan kyseisen henkilöstön osalta ammattiosaamista sekä työterveyttä ja -turvallisuutta koskevat vaatimukset, joita osajärjestelmän käyttö ja kunnossapito sekä tämän YTE:n käyttöönotto edellyttävät (4 luku).

2) Direktiivin 2008/57/EY 5 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävistä erityistapauksista kerrotaan 7 luvussa.

3) Tämän YTE:n vaatimukset koskevat kaikkia tämän YTE:n soveltamisalaan kuuluvia raideleveysjärjestelmiä, ellei kohdassa viitata tiettyyn raideleveysjärjestelmään tai tiettyihin nimellisiin raideleveyksiin.

2. ENERGIAOSAJÄRJESTELMÄN KUVAUS

2.1 Määritelmä

1) Tämä YTE kattaa kaikki kiinteät laitteet, joita tarvitaan virran syöttämiseksi junille.

2) Energiaosajärjestelmään kuuluvat seuraavat osat: a) Syöttöasemat: Niiden ensiö on yhdistetty suurjänniteverkkoon, ja niissä jännite muunnetaan junille sopivaksi jännitteeksi ja/tai virransyöttöjärjestelmä muutetaan junille sopivaksi. Syöttöasemien toisio on yhdistetty rautatien ajojohdinjärjestelmään. b) Välikytkinasemat: syöttöasemien välillä sijaitsevien kytkinasemien tehtävänä on pitää erillään erivaiheiset syötöt sekä mahdollistaa ratajohdon suojaus, erotus ja varasyöttö. c) Erotusjaksot: Erotusjaksot ovat laitteita, jotka mahdollistavat siirtymisen kahden erilaisen sähköjärjestelmän tai saman sähköjärjestelmän eri vaiheiden välillä. d) Ajojohdinjärjestelmä: Järjestelmä jakaa sähköenergiaa radalla kulkeville junille ja siirtää sen niille virroittimien välityksellä. Ajojohdinjärjestelmässä on myös manuaalisesti käytettävät tai kauko-ohjattavat erottimet, joita tarvitaan ajojohdinjärjestelmän osuuksien tai ryhmien eristämiseksi toisistaan toiminnan niin vaatiessa. Myös syöttöjohdot ovat ajojohdinjärjestelmän osa. e) Paluuvirtapiiri: Paluuvirtapiiriin kuuluvat kaikki johtimet, jotka muodostavat käyttövirran paluuvirtapiirin. Tältä kannalta paluuvirtapiiri on siis energiaosajärjestelmän osa, ja sillä on liitäntä infrastruktuuriosajärjestelmään.

3) Direktiivin 2008/57/EY liitteessä II olevan 2.2 kohdan mukaisesti sähkönkulutuksen mittausjärjestelmän ratalaitteisto, johon viitataan tässä YTE:ssä kaluston ulkopuolisena energiatietojen keruujärjestelmänä, esitetään tämän YTE:n 4.2.17 kohdassa.

2.1.1 Virransyöttö

1) Virransyöttöjärjestelmän tavoite on toimittaa jokaiseen junaan virtaa siten, että ne pysyvät suunnitelluissa aikatauluissa.

2) Virransyöttöjärjestelmän perusparametrit on määritelty 4.2 kohdassa.

2.1.2 Ajojohtimen rakenne ja virranoton laatu

1) Tavoitteena on varmistaa luotettava ja jatkuva sähköenergiansiirto virransyöttöjärjestelmästä liikkuvaan kalustoon. Ajojohtimen ja virroittimen vuorovaikutus on olennainen osa yhteentoimivuutta.

2) Ajojohtimen rakennetta ja virranoton laatua koskevat perusparametrit esitetään 4.2 kohdassa.

2.2 Liitännät muihin osajärjestelmiin

2.2.1 Johdanto

1) Energiaosajärjestelmällä on liitäntöjä rautatiejärjestelmän muihin osajärjestelmiin suunnitellun suoritustason saavuttamiseksi. Nämä osajärjestelmät on lueteltu seuraavassa: a) liikkuva kalusto b) infrastruktuuri c) ratalaitteiden ohjaus, hallinta ja merkinanto d) junaan asennetut ohjaus-, hallinta- ja merkinantolaitteet e) käyttötoiminta ja liikenteen hallinta.

2) Kyseisten liitäntöjen toiminnalliset ja tekniset eritelmät on esitetty tämän YTE:n 4.3 kohdassa.

2.2.2 Tämän YTE:n liitännät rautatietunneleiden turvallisuutta koskevaan YTE:ään

Energiaosajärjestelmään liittyvät vaatimukset, jotka koskevat rautatietunneleiden turvallisuutta, on esitetty rautatietunneleiden turvallisuutta koskevassa YTE:ssä.

3. OLENNAISET VAATIMUKSET

Seuraavassa taulukossa esitetään tämän YTE:n perusparametrit ja niitä vastaavat direktiivin 2008/57/EY liitteessä III esitetyt ja numeroidut olennaiset vaatimukset.

YTE:n kohta YTE:n kohdan otsikko Turvallisuus Luotettavuus ja käytettävyys Terveysvaikutus Ympäristönsuojelu Tekninen yhteensopivuus Esteettömyys ja saavutettavuus 4.2.3 Jännite ja taajuus — — — — 1.5 2.2.3 — 4.2.4 Virransyöttöjärjestelmän suoritustasoa koskevat parametrit — — — — 1.5 2.2.3 — 4.2.5 Virtakestoisuus, tasavirtajärjestelmät, pysähdyksissä olevat junat — — — — 1.5 2.2.3 — 4.2.6 Hyötyjarrutus — — — 1.4.1 1.4.3 1.5 2.2.3 — 4.2.7 Sähköisen suojauksen hallinta 2.2.1 — — — 1.5 — 4.2.8 Yliaallot ja dynaamiset ilmiöt vaihtovirtaa käyttävissä virransyöttöjärjestelmissä — — — 1.4.1 1.4.3 1.5 — 4.2.9 Ajojohtimen rakenne — — — — 1.5 2.2.3 — 4.2.10 Virroittimen ulottuma — — — — 1.5 2.2.3 — 4.2.11 Keskimääräinen kosketusvoima — — — — 1.5 2.2.3 — 4.2.12 Dynaaminen käyttäytyminen ja virranoton laatu — — — 1.4.1 2.2.2 1.5 2.2.3 — 4.2.13 Ajojohtimen suunnittelussa käytetty virroittimien välinen etäisyys — — — — 1.5 2.2.3 — 4.2.14 Ajolangan materiaali — — 1.3.1 1.3.2 1.4.1 1.5 2.2.3 — 4.2.15 Eri vaiheiden väliset erotusjaksot 2.2.1 — — 1.4.1 1.4.3 1.5 2.2.3 — 4.2.16 Eri virransyöttöjärjestelmien väliset erotusjaksot 2.2.1 — — 1.4.1 1.4.3 1.5 2.2.3 — 4.2.17 Kaluston ulkopuolinen energiatietojen keruujärjestelmä — — — — 1.5 — 4.2.18 Sähköiskulta suojaavat menetelmät 1.1.1 1.1.3 2.2.1 — — 1.4.1 1.4.3 2.2.2 1.5 — 4.4 Käyttösäännöt 2.2.1 — — — 1.5 — 4.5 Kunnossapitosäännöt 1.1.1 2.2.1 1.2 — — 1.5 2.2.3 — 4.6 Ammatillinen pätevyys 2.2.1 — — — — — 4.7 Työterveyttä ja -turvallisuutta koskevat vaatimukset 1.1.1 1.1.3 2.2.1 — — 1.4.1 1.4.3 2.2.2 — —

4. OSAJÄRJESTELMÄN KUVAUS

4.1 Johdanto

1) Koko direktiivin 2008/57/EY mukainen rautatiejärjestelmä on integroitu järjestelmä, jonka osana energiaosajärjestelmä toimii ja jonka yhdenmukaisuus on tarkastettava. Yhdenmukaisuus on tarkastettava erityisesti siltä osin kuin on kyse energiaosajärjestelmän eritelmistä, sen liitännöistä järjestelmään, johon se on integroitu, sekä käyttö- ja kunnossapitosäännöistä. Osajärjestelmän ja sen liitäntöjen toiminnalliset ja tekniset eritelmät, jotka on kuvattu 4.2 ja 4.3 kohdassa, eivät edellytä tietyn tekniikan tai teknisten ratkaisujen käyttöä paitsi silloin, kun se on ehdottoman tarpeellista rautatieverkon yhteentoimivuuden kannalta.

2) Yhteentoimivuuden innovatiiviset ratkaisut, jotka eivät täytä tässä YTE:ssä esitettyjä vaatimuksia ja joita ei voida arvioida tässä YTE:ssä esitetyillä tavoilla, edellyttävät uusia eritelmiä ja/tai arviointimenetelmiä. Teknisen innovoinnin mahdollistamiseksi nämä eritelmät ja arviointimenetelmät on kehitettävä 6.1.3 ja 6.2.3 kohdassa kuvatun innovatiivisia ratkaisuja koskevan prosessin mukaisesti.

3) Energiaosajärjestelmä määritetään 4.2–4.7 kohdassa kaikki sovellettavat olennaiset vaatimukset huomioon ottaen.

4) Energiaosajärjestelmän EY-tarkastuksen menettelyt esitetään tämän YTE:n 6.2.4 kohdassa ja lisäyksessä B olevassa taulukossa B.1.

5) Erityistapaukset luetellaan 7.4 kohdassa.

6) Viitattaessa EN-standardeihin ei sovelleta mahdollisia eroja, joita kutsutaan ”kansallisiksi poikkeamiksi” tai ”kansallisiksi erityisehdoiksi” EN-standardissa, eivätkä ne muodosta tämän YTE:n osaa.

4.2 Osajärjestelmän toiminnalliset ja tekniset eritelmät

4.2.1 Yleiset säännökset

Energiaosajärjestelmän suoritustaso määritellään rautatiejärjestelmältä vaadituksi suoritustasoksi vähintään seuraavien osalta:

a) radan enimmäisnopeus

b) junatyyppi (-tyypit)

c) junille asetettavat palveluvaatimukset

d) junien virroittimien kautta saatava teho.

4.2.2 Energiaosajärjestelmälle ominaiset perusparametrit

Energiaosajärjestelmälle ominaiset perusparametrit:

4.2.2.1 Virransyöttö a) Jännite ja taajuus (4.2.3) b) Virransyöttöjärjestelmän suoritustasoa koskevat parametrit (4.2.4) c) Virtakestoisuus, tasavirtajärjestelmät, pysähdyksissä olevat junat (4.2.5) d) Hyötyjarrutus (4.2.6) e) Sähköisen suojauksen hallinta (4.2.7) f) Yliaallot ja dynaamiset ilmiöt vaihtovirtaa käyttävissä virransyöttöjärjestelmissä (4.2.8)

4.2.2.2 Ajojohtimen rakenne ja virranoton laatu a) Ajojohtimen rakenne (4.2.9) b) Virroittimen ulottuma (4.2.10) c) Keskimääräinen kosketusvoima (4.2.11) d) Dynaaminen käyttäytyminen ja virranoton laatu (4.2.12) e) Ajojohtimen suunnittelussa käytetty virroittimien välinen etäisyys (4.2.13) f) Ajolangan materiaali (4.2.14) g) Eri vaiheiden väliset erotusjaksot (4.2.15) h) Eri virransyöttöjärjestelmien erotusjaksot (4.2.16)

4.2.2.3 Kaluston ulkopuolinen energiatietojen keruujärjestelmä (4.2.17)

4.2.2.4 Sähköiskulta suojaavat menetelmät (4.2.18)

4.2.3 Jännite ja taajuus

1) Energiaosajärjestelmän jännitteen ja taajuuden on noudatettava jotakin neljästä seuraavasta, 7 luvun mukaisesti määritetystä järjestelmästä: a) vaihtovirta 25 kV, 50 Hz b) vaihtovirta 15 kV, 16,7 Hz c) tasavirta 3 kV d) tasavirta 1,5 kV.

2) Valitun järjestelmän jännitteen ja taajuuden arvojen ja rajojen on oltava standardin EN 50163:2004 kohdan 4 mukaiset.

4.2.4 Virransyöttöjärjestelmän suoritustasoa koskevat parametrit

Seuraavat parametrit on otettava huomioon:

a) junan huippuvirta (4.2.4.1)

b) junien tehokerroin ja keskimääräinen käytettävä jännite (4.2.4.2).

4.2.4.1 Junan huippuvirta

Energiaosajärjestelmän suunnittelussa on varmistettava, että virransyöttö voi saavuttaa määritetyn suoritustason ja että junia, joiden teho on alle 2 MW, on mahdollista käyttää ilman tehon tai virransyötön rajoitusta.

4.2.4.2 Keskimääräinen käytettävä jännite

Lasketun keskimääräisen käytettävän jännitteen virroittimessa on oltava standardin EN 50388:2012 kohdan 8 mukainen (lukuun ottamatta kohtaa 8.3, joka korvataan lisäyksessä C olevalla C.1 kohdalla). Simuloinnissa on otettava huomioon junien todellisen tehokertoimen arvot. Lisäyksessä C olevassa C.2 kohdassa annetaan lisätietoja standardin EN 50388:2012 kohdasta 8.2.

4.2.5 Virtakestoisuus, tasavirtajärjestelmät, pysähdyksissä olevat junat

1) Tasavirtajärjestelmien ajojohdin on suunniteltava siten, että se kestää joko 300 A (1,5 kV:n virransyöttöjärjestelmässä) tai 200 A (3,0 kV:n virransyöttöjärjestelmässä) virroitinta kohden, kun juna on pysähdyksissä.

2) Pysähdyksissä olevien junien virtakestoisuus on saavutettava standardin EN 50367:2012 kohdan 7.2 taulukossa 4 annetulla staattisen kosketusvoiman testiarvolla.

3) Ajojohtimen suunnittelussa on otettava huomioon standardin EN 50119:2009 kohdan 5.1.2 mukaiset lämpötilarajat.

4.2.6 Hyötyjarrutus

1) Vaihtovirtaa käyttävät tehonsyöttöjärjestelmät on suunniteltava siten, että sähköjarrutuksen teho voidaan hyödyntää saumattomasti tehonsyöttönä joko muihin juniin tai muilla tavoin.

2) Tasavirtaa käyttävät tehonsyöttöjärjestelmät on suunniteltava siten, että sallitaan sähköjarrun käyttö ainakin hyödynnettäväksi muiden junien tehonsyöttöön.

4.2.7 Sähköisen suojauksen hallinta

Energiaosajärjestelmän sähköisen suojauksen hallinnoinnin suunnittelussa on täytettävä standardin EN 50388:2012 kohdan 11 vaatimukset.

4.2.8 Yliaallot ja dynaamiset ilmiöt vaihtovirtaa käyttävissä virransyöttöjärjestelmissä

1) Virransyöttöjärjestelmän ja liikkuvan kaluston vuorovaikutus voi johtaa järjestelmän sähköiseen epävakauteen.

2) Sähköjärjestelmän yhteensopivuuden saavuttamiseksi yliaaltojen synnyttämät ylijännitteet on rajoitettava standardin EN 50388:2012 kohdan 10.4 mukaisten kriittisten arvojen alapuolelle.

4.2.9 Ajojohtimen rakenne

1) Ajojohdin on suunniteltava käytettäväksi sellaisten virroittimien kanssa, joiden kelkan rakenne on määritelty LOC & PAS YTE:n 4.2.8.2.9.2 kohdassa, ottamalla huomioon tämän YTE:n 7.2.3 kohdan säännöt.

2) Ajolangan korkeus ja ajolangan sivuttaispoikkeama sivutuulessa ovat tekijöitä, jotka vaikuttavat rautatieverkon yhteentoimivuuteen.

4.2.9.1 Ajolangan korkeus

1) Taulukossa 4.2.9.1 on tietoja ajolangan korkeuden sallituista rajoista. Taulukko 4.2.9.1 Ajolangan korkeus Kuvaus v ≥ 250 (km/h) v < 250 (km/h) Ajolangan nimelliskorkeus (mm) 5 080 –5 300 5 000 –5 750 Ajolangan vähimmäissuunnittelukorkeus (mm) 5 080 Standardin EN 50119:2009 kohdan 5.10.5 mukaisesti ja valitun raideleveyden mukaan Ajolangan enimmäissuunnittelukorkeus (mm) 5 300 6 200 (1)

2) Ajolangan korkeuden ja virroittimen toimintakorkeuden välinen suhde on esitetty standardin EN 50119:2009 kuvassa 1.

3) Ajolangan korkeus tasoristeyksissä on määritettävä kansallisten sääntöjen tai niiden puuttuessa standardin EN 50122-1:2011 kohtien 5.2.4 ja 5.2.5 mukaan.

4) Ajolangan korkeusarvot ovat 1 520:n ja 1 524 mm:n raideleveysjärjestelmissä seuraavat: a) ajolangan nimelliskorkeus: 6 000–6 300 mm b) ajolangan vähimmäissuunnittelukorkeus: 5 550 mm c) ajolangan enimmäissuunnittelukorkeus: 6 800 mm.

4.2.9.2 Suurin sallittu sivuttaispoikkeama

1) Ajolangan suurin sallittu sivuttaispoikkeama suhteessa raiteen keskikohtaan sivutuulessa on annettu taulukossa 4.2.9.2. Taulukko 4.2.9.2 Virroittimen leveydestä riippuva suurin sallittu sivuttaispoikkeama Virroittimen leveys (mm) Suurin sallittu sivuttaispoikkeama (mm) 1 600 400 (2) 1 950 550 (2)

2) Kun rata on moniraiteinen, jokaisen (erillisenä ratana käytettäväksi suunnitellun) kiskoparin, josta aiotaan arvioida YTE:n mukaisuus, on täytettävä sivuttaispoikkeamaa koskeva vaatimus.

3) Raideleveysjärjestelmä 1 520 mm: Jäsenvaltioissa, jotka soveltavat LOC & PAS YTE:n 4.2.8.2.9.2.3 kohdan mukaista virroittimen profiilia, ajolangan suurin sallittu sivuttaispoikkeama suhteessa raiteen keskikohtaan sivutuulessa on 500 mm.

4.2.10 Virroittimen ulottuma

1) Mikään energiaosajärjestelmän osa ei saa olla virroittimen mekaanisen kinemaattisen ulottuman sisäpuolella (ks. lisäyksessä D oleva kuva D.2) lukuun ottamatta ajolankaa ja ajolangan ohjainta.

2) Yhteentoimivilla radoilla käytettävä virroittimen mekaaninen kinemaattinen ulottuma määritetään käyttäen lisäyksessä D olevassa D.1.2 kohdassa esitettyä menetelmää ja LOC & PAS YTE:n 4.2.8.2.9.2.1 ja 4.2.8.2.9.2.2 kohdassa määriteltyjä virroittimen profiileja.

3) Tämä ulottuma on laskettava kinemaattisella menetelmällä käyttämällä seuraavia arvoja: a) virroittimen heiluminen — epu — 0,110 m alemmalla tarkastuskorkeudella h′u 5,0 m ja b) virroittimen heiluminen — epo — 0,170 m ylemmällä tarkastuskorkeudella h′o 6,5 m lisäyksessä D olevan D.1.2.1.4 mukaisesti, ja muut arvot ovat lisäyksessä D olevan D.1.3 kohdan mukaisia.

4) Raideleveysjärjestelmä 1 520 mm: Jäsenvaltioissa, jotka soveltavat LOC & PAS YTE:n 4.2.8.2.9.2.3 kohdan mukaista virroittimen profiilia, virroittimen sallittu staattinen ulottuma määritellään lisäyksessä D olevassa D.2 kohdassa.

4.2.11 Keskimääräinen kosketusvoima

1) Keskimääräinen kosketusvoima Fm on kosketusvoiman tilastollinen keskiarvo. Fm muodostuu virroittimen kosketusvoiman staattisista, dynaamisista ja aerodynaamisista komponenteista.

2) Standardin EN 50367:2012 taulukossa 6 määritellään Fm:n vaihteluvälit kullekin virransyöttöjärjestelmälle.

3) Ajojohtimet on suunniteltava siten, että ne kestävät standardin EN 50367:2012 taulukossa 6 annetun Fm:n yläsuunnittelurajan.

4) Käyriä sovelletaan enintään 320 km/h:n nopeuteen. Yli 320 km/h:n nopeuksissa on sovellettava 6.1.3 kohdan mukaisia menettelyjä.

4.2.12 Dynaaminen käyttäytyminen ja virranoton laatu

1) Ajojohtimen on arviointimenetelmästä riippuen saavutettava (suunnittelunopeudella) taulukossa 4.2.12 annetut dynaamisen suorituskyvyn ja ajolangan nousun arvot. Taulukko 4.2.12 Dynaamista käyttäytymistä ja virranoton laatua koskevat vaatimukset Vaatimus v ≥ 250 (km/h) 250 > v > 160 (km/h) v ≤ 160 (km/h) Ajolangan ohjaimen nousun vaatima tila 2S 0 Keskimääräinen kosketusvoima Fm Ks. 4.2.11. Standardipoikkeama radan enimmäisnopeudella σmax (N) 0,3Fm Valokaariprosentti radan enimmäisnopeudella, NQ (%) (valokaaren vähimmäiskesto 5 ms) ≤ 0,2 ≤ 0,1 vaihtovirtajärjestelmissä ≤ 0,2 tasavirtajärjestelmissä ≤ 0,1

2) S0 on laskettu, simuloitu tai mitattu ajolangan nousu ajolangan ohjaimessa normaaleissa käyttöolosuhteissa, kun käytössä on yksi tai useampia virroittimia Fm:n ylärajalla radan enimmäisnopeudella. Kun ajolangan ohjaimen nousu on fyysisesti rajallinen ajojohtimen suunnittelutavan vuoksi, vaadittava tila voidaan pienentää arvoon 1,5S0 (ks. EN 50119:2009 kohta 5.10.2).

3) Enimmäisvoima (Fmax) on yleensä vaihteluvälillä Fm plus kolme standardipoikkeamaa σmax; tietyissä paikoissa voi esiintyä suurempia arvoja, jotka on esitetty standardin EN 50119:2009 taulukon 4 kohdassa 5.2.5.2. Kun on kyse jäykistä laitteista, kuten erotusjaksoista ajojohdinjärjestelmissä, kosketusvoima voi nousta enintään 350 N:iin.

4.2.13 Ajojohtimen suunnittelussa käytetty virroittimien välinen etäisyys

Ajojohdin on suunniteltava vähintään kahdelle peräkkäiselle virroittimelle siten, että peräkkäisten virroittimien kelkkojen keskiviivojen välinen vähimmäisetäisyys on alhaisempi tai sama kuin taulukon 4.2.13 sarakkeesta A, B tai C valitut arvot:

Taulukko 4.2.13

Ajojohtimen suunnittelussa käytettävä virroittimien välinen etäisyys

Nopeusalue (km/h) Vaihtovirta, vähimmäisetäisyys (m) 3 kV:n tasavirta, vähimmäisetäisyys (m) 1,5 kV:n tasavirta, vähimmäisetäisyys (m) Tyyppi A B C A B C A B C v ≥ 250 200 200 200 200 35 160 < v < 250 200 85 35 200 115 35 200 85 35 120 < v ≤ 160 85 85 35 20 20 20 85 35 20 80 < v ≤ 120 20 15 15 20 15 15 35 20 15 v ≤ 80 8 8 8 8 8 8 20 8 8

4.2.14 Ajolangan materiaali

1) Ajolangan ja virroittimen hiilen kuluminen riippuu merkittävästi niiden valmistusmateriaalista.

2) Sallitut liukuhiilimateriaalit määritellään LOC & PAS YTE:n 4.2.8.2.9.4.2 kohdassa.

3) Ajolangan sallitut materiaalit ovat kupari ja kupariseos. Ajolangan on oltava standardin EN 50149:2012 kohdissa 4.2, (lukuun ottamatta viittausta standardin liitteeseen B) 4.3 ja 4.6–4.8 esitettyjen vaatimusten mukainen.

4.2.15 Eri vaiheiden väliset erotusjaksot

4.2.15.1 Yleistä

1) Eri vaiheiden välisten erotusjaksojen suunnittelussa on varmistettava, että junat voivat siirtyä oikosulkematta yhdeltä erotusjaksolta toiselle erotusjaksolle. Junan (ajomoottoreiden, apulaitteiden ja muuntajan joutokäyntivirran) sähkönkulutus on katkaistava ennen eri vaiheiden välistä erotusjaksoa. Eri vaiheiden väliselle erotusjaksolle pysähtyneen junan uudelleen käynnistämiseksi on varattava asianmukaiset keinot (lyhyttä erotusjaksoa lukuun ottamatta).

2) Erotusjaksojen kokonaispituus D on määritelty standardin EN 50367:2012 kohdassa 4. D:n vapaat välit lasketaan standardin EN 50119:2009 kohdan 5.1.3 mukaisesti, ja ajolangan nousu S0 on otettava huomioon.

4.2.15.2 Radan nopeus v ≥ 250 km/h

Eri vaiheiden välisten erotusjaksojen suunnittelussa on valittavana kaksi tyyppiä, joko

a) eri vaiheiden välinen erotusjakso, jossa pisimpien YTE-yhteensopivien junien kaikki virroittimet ovat erotusjakson sisällä, ja erotusjakson kokonaispituuden on oltava vähintään 402 m; yksityiskohtaiset vaatimukset on esitetty standardin EN 50367:2012 liitteessä A.1.2 tai

b) lyhyempi eri vaiheiden välinen erotusjakso, jossa on kolme eristettyä ohiajovaraa standardin EN 50367:2012 liitteen A.1.4 mukaisesti. Erotusjakson kokonaispituus on alle 142 m vapaat välit ja toleranssit mukaan luettuina.

4.2.15.3 Radan nopeus v < 250 km/h

Erotusjakso on yleensä suunniteltava siten, että voidaan käyttää standardin EN 50367:2012 liitteessä A.1 kuvattuja ratkaisuja. Jos ehdotetaan vaihtoehtoista ratkaisua, on osoitettava, että kyseinen vaihtoehto on vähintään yhtä luotettava.

4.2.16 Eri virransyöttöjärjestelmien väliset erotusjaksot

4.2.16.1 Yleistä

1) Eri virransyöttöjärjestelmien välisten erotusjaksojen suunnittelussa on varmistettava, että junat voivat siirtyä ilman oikosulkua toisesta virransyöttöjärjestelmästä toiseen peräkkäiseen virransyöttöjärjestelmään. Kalusto voi kulkea eri virransyöttöjärjestelmien välisten erotusjaksojen läpi kahdella eri tavalla: a) Virroitin on nostettu ylös ja koskettaa ajolankaa. b) Virroitin on laskettu alas eikä kosketa ajolankaa.

2) Peräkkäisten infrastruktuurien haltijoiden on valittava joko vaihtoehto a tai b vallitsevien olosuhteiden mukaisesti.

3) Erotusjaksojen kokonaispituus D on määritelty standardin EN 50367:2012 kohdassa 4. D:n vapaat välit lasketaan standardin EN 50119:2009 kohdan 5.1.3 mukaisesti, ja ajolangan nousu S0 on otettava huomioon.

4.2.16.2 Virroittimet ylös nostettuina

1) Junan (ajomoottoreiden, apulaitteiden ja muuntajan joutokäyntivirran) sähkönkulutus on katkaistava ennen eri virransyöttöjärjestelmien välistä erotusjaksoa.

2) Jos peräkkäisten virransyöttöjärjestelmien erotusjaksojen yli ajetaan virroittimet ylös ja kiinni ajolankaan nostettuina, erotusjaksojen toiminnallinen suunnittelutapa on seuraava: a) Ajojohtimen eri osien rakenteen on oltava sellainen, että se estää virroittimia oikosulkemasta kumpaakaan sähköjärjestelmää. b) Energiaosajärjestelmässä on varauduttava estämään molempien peräkkäisten virransyöttöjärjestelmien oikosulkeminen, mikäli yhden tai useamman junaan asennetun katkaisimen avaaminen epäonnistuu. c) Ajolangan korkeuden vaihtelun on koko erotusjakso-osuudella oltava standardin EN 50119:2009 kohdassa 5.10.3 esitettyjen vaatimusten mukainen.

4.2.16.3 Virroittimet alas laskettuina

1) Tämä vaihtoehto on valittava, elleivät virroittimet ylös nostettuina ajamista koskevat edellytykset täyty.

2) Jos peräkkäisten virransyöttöjärjestelmien erotusjaksojen yli ajetaan virroittimet alas laskettuina, erotusjaksot on suunniteltava niin, että virroittimen ollessa vahingossa ylhäällä vältetään kahden virransyöttöjärjestelmän sähköinen yhdistäminen.

4.2.17 Kaluston ulkopuolinen energiatietojen keruujärjestelmä

1) LOC & PAS YTE:n 4.2.8.2.8 kohdassa annetaan vaatimukset junaan asennettuja energian mittausjärjestelmiä varten. Niiden tarkoituksen on tuottaa koottuja energialaskutustietoja kaluston ulkopuoliseen energiatietojen keruujärjestelmään.

2) Kaluston ulkopuolisen tietojenkeruujärjestelmän on otettava vastaan, tallennettava ja siirrettävä koottuja energialaskutustietoja niitä vääristämättä.

3) Energian mittausjärjestelmän ja tietojenkeruujärjestelmän välisiä liitäntäprotokollia koskeva eritelmä ja siirrettyjen tietojen formaatti ovat avoin kohta, joka on joka tapauksessa ratkaistava kahden vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.

4.2.18 Sähköiskulta suojaavat menetelmät

Ajojohdinjärjestelmän sähköturvallisuus ja sähköiskuilta suojaaminen on varmistettava noudattamalla standardin EN 50122-1:2011+A1:2011 kohtaa 5.2.1 (vain julkisilla alueilla) sekä kohtia 5.3.1, 5.3.2, 6.1 ja 6.2 (lukuun ottamatta raidevirtapiirien liitäntöjä koskevia vaatimuksia), ja henkilöiden turvallisuus on varmistettava vaihtovirtajännitteen raja-arvojen osalta noudattamalla standardin kohtia 9.2.2.1 ja 9.2.2.2 ja vaihtovirtajännitteen raja-arvojen osalta standardin kohtia 9.3.2.1 ja 9.3.2.2.

4.3 Liitäntöjen toiminnalliset ja tekniset eritelmät

4.3.1 Yleiset vaatimukset

Teknisen yhteensopivuuden kannalta liitännät luetellaan seuraavassa osajärjestelmien mukaisessa järjestyksessä: liikkuva kalusto; infrastruktuuri; ohjaus, hallinta ja merkinanto; käyttötoiminta ja liikenteen hallinta.

4.3.2 Liitäntä liikkuvaa kalustoa koskevaan osajärjestelmään

Viittaus energiaosajärjestelmän YTE:ssä Viittaus LOC & PAS YTE:ssä Parametri Kohta Parametri Kohta Jännite ja taajuus 4.2.3 Toiminta erilaisten jännite- ja taajuusarvojen puitteissa 4.2.8.2.2 Virransyöttöjärjestelmän suoritustasoa koskevat parametrit: — junan huippuvirta — junien tehokerroin ja keskimääräinen käytettävä jännite 4.2.4 Suurin ajojohtimesta otettava virta Tehokerroin 4.2.8.2.4 4.2.8.2.6 Virtakestoisuus, tasavirtajärjestelmät, pysähdyksissä olevat junat 4.2.5 Enimmäisvirta junan seistessä 4.2.8.2.5 Hyötyjarrutus 4.2.6 Hyötyjarrutus ja energian palautus ajojohtimelle 4.2.8.2.3 Sähköisen suojauksen hallinta 4.2.7 Junan sähköinen suojaus 4.2.8.2.10 Yliaallot ja dynaamiset ilmiöt vaihtovirtaa käyttävissä virransyöttöjärjestelmissä 4.2.8 Energiajärjestelmän häiriöt vaihtovirtajärjestelmissä 4.2.8.2.7 Ajojohtimen rakenne 4.2.9 Käyttöalue virroittimen korkeudella Virroittimen kelkan rakenne 4.2.8.2.9.1 4.2.8.2.9.2 Virroittimen ulottuma 4.2.10 Lisäys D Virroittimen kelkan rakenne Ulottumat 4.2.8.2.9.2 4.2.3.1 Keskimääräinen kosketusvoima 4.2.11 Virroittimen staattinen kosketusvoima 4.2.8.2.9.5 Virroittimen kosketusvoima ja dynaaminen käyttäytyminen 4.2.8.2.9.6 Dynaaminen käyttäytyminen ja virranoton laatu 4.2.12 Virroittimen kosketusvoima ja dynaaminen käyttäytyminen 4.2.8.2.9.6 Ajojohtimen suunnittelussa käytetty virroittimien välinen etäisyys 4.2.13 Virroittimien asennustavat 4.2.8.2.9.7 Ajolangan materiaali 4.2.14 Virroittimen hiilen materiaali 4.2.8.2.9.4 Erotusjaksot: vaihe virransyöttöjärjestelmä 4.2.15 4.2.16 Eri vaiheiden tai eri virransyöttöjärjestelmien välisten erotusjaksojen läpi kulkeminen 4.2.8.2.9.8 Kaluston ulkopuolinen energiatietojen keruujärjestelmä 4.2.17 Junaan asennettu energian mittausjärjestelmä 4.2.8.2.8

4.3.3 Liitäntä infrastruktuuriosajärjestelmään

Viittaus energiaosajärjestelmän YTE:ssä Viittaus INF YTE:ssä Parametri Kohta Parametri Kohta Virroittimen ulottuma 4.2.10 Aukean tilan ulottuma 4.2.3.1

4.3.4 Liitäntä ohjaus-, hallinta- ja merkinanto-osajärjestelmiin

1) Tehonsäädön liitäntä on energiaosajärjestelmän ja liikkuvan kaluston osajärjestelmän välinen liitäntä.

2) Tieto kuitenkin siirretään ohjaus-, hallinta- ja merkinanto-osajärjestelmien kautta, joten liitäntä määritetään CCS YTE:ssä ja LOC & PAS YTE:ssä.

3) Asiaankuuluvat tiedot, joiden perusteella katkaisin kytketään, junan huippuvirtaa muutetaan, virransyöttöjärjestelmää vaihdetaan ja virroitinta hallitaan, on välitettävä ERTMS:n kautta, jos rata on varustettu ERTMS-järjestelmällä.

4) Ohjaus-, hallinta- ja merkinanto-osajärjestelmiin vaikuttavia yliaaltoja käsitellään CCS YTE:ssä.

4.3.5 Liitäntä käyttötoiminnan ja liikenteen hallinnan osajärjestelmään

Viittaus energiaosajärjestelmän YTE:ssä Viittaus OPE YTE:ssä Parametri Kohta Parametri Kohta Junan huippuvirta 4.2.4.1 Junan kokoonpano Reittikirjan laatiminen 4.2.2.5 4.2.1.2.2.1 Erotusjaksot: Vaihe Virransyöttöjärjestelmä 4.2.15 4.2.16 Junan kokoonpano Reittikirjan laatiminen 4.2.2.5 4.2.1.2.2.1

4.4 Käyttösäännöt

1) Käyttösääntöjen kehittämisessä noudatetaan rataverkon haltijan turvallisuusjohtamisjärjestelmässä kuvailtuja menettelyjä. Säännöissä otetaan huomioon käyttöön liittyvät asiakirjat, jotka ovat osa direktiivin 2008/57/EY 18 artiklan 3 kohdassa edellytettyjä ja liitteessä VI määriteltyjä teknisiä asiakirjoja.

2) Joissakin etukäteen suunniteltujen töiden tapauksissa saattaa olla tarpeen tilapäisesti poiketa YTE:n 4 ja 5 luvussa määritellyistä energiaosajärjestelmän eritelmistä ja sen yhteentoimivuuden osatekijöistä.

4.5 Kunnossapitosäännöt

1) Kunnossapitosääntöjen kehittämisessä noudatetaan rataverkon haltijan turvallisuusjohtamisjärjestelmässä kuvailtuja menettelyjä.

2) Yhteentoimivuuden osatekijöitä ja osajärjestelmän elementtejä koskeva kunnossapitokansio on valmisteltava ennen osajärjestelmän käyttöönottoa osana tarkastusvakuutukseen liitettäviä teknisiä asiakirjoja.

3) Osajärjestelmälle on laadittava kunnossapitosuunnitelma, jolla varmistetaan, että tämän YTE:n vaatimukset täyttyvät koko osajärjestelmän käyttöiän ajan.

4.6 Ammatillinen pätevyys

Energiaosajärjestelmän käyttöön ja kunnossapitoon tarvittavan henkilöstön ammatillinen pätevyys kuuluu rataverkon haltijan turvallisuusjohtamisjärjestelmässä kuvailtujen menettelyjen alaan eikä sitä käsitellä tässä YTE:ssä.

4.7 Työterveyttä ja -turvallisuutta koskevat vaatimukset

1) Energiaosajärjestelmän käyttöön ja kunnossapitoon tarvittavan henkilöstön työterveyttä ja -turvallisuutta koskevissa vaatimuksissa on noudatettava asiaankuuluvaa EU:n ja kansallista lainsäädäntöä.

2) Myös tätä asiaa käsitellään rataverkon haltijan turvallisuusjohtamisjärjestelmässä kuvailluissa menettelyissä.

5. YHTEENTOIMIVUUDEN OSATEKIJÄT

5.1 Osatekijöiden luettelo

1) Yhteentoimivuuden osatekijöihin sovelletaan direktiivin 2008/57/EY asiaa koskevia säännöksiä, ja ne on lueteltu jäljempänä energiaosajärjestelmän osalta.

2) Ajojohdin: a) Yhteentoimivuuden osatekijänä oleva ajojohdin koostuu jäljempänä luetelluista energiaosajärjestelmään asennettavista komponenteista sekä niihin liittyvistä suunnittelu- ja asennusmääräyksistä. b) Ajojohdin koostuu radan yläpuolelle ripustetusta johtoasetelmasta, josta jaetaan sähköä sähköjuniin, sekä siihen kuuluvista yhdistävistä liitännöistä, eristimistä ja muista varusteista, mukaan lukien syöttöjohdot ja ohitusjohdot. Se on asennettu kalustoyksikön ulottuman ylärajan yläpuolelle, ja se välittää kalustoyksiköille energiaa virroittimien välityksellä. c) Tukiosat, kuten kannatinorret, pylväät ja perustukset, paluujohtimet, säästömuuntajien syöttöjohdot, kytkimet ja muut eristimet, eivät ole osa yhteentoimivuuden osatekijänä olevaa ajojohdinta. Osajärjestelmän vaatimuksia sovelletaan niihin vain yhteentoimivuuden osalta.

3) Vaatimustenmukaisuuden arvioinnin on katettava ne vaiheet ja ominaisuudet, jotka on esitetty 6.1.4 kohdassa ja merkitty X:llä tämän YTE:n lisäyksessä A olevassa taulukossa A.1.

5.2 Osatekijöiden suoritustasot ja eritelmät

5.2.1 Ajojohdin

5.2.1.1 Ajojohtimen rakenne

Ajojohtimen suunnittelussa on noudatettava 4.2.9 kohtaa.

5.2.1.2 Keskimääräinen kosketusvoima

Ajojohdin on suunniteltava käyttämällä 4.2.11 kohdassa määrättyä keskimääräistä kosketusvoimaa Fm.

5.2.1.3 Dynaaminen käyttäytyminen

Ajojohtimen dynaamista käyttäytymistä koskevat vaatimukset luetellaan 4.2.12 kohdassa.

5.2.1.4 Ajolangan ohjaimen nousun vaatima tila

Ajojohdin on suunniteltava niin, että ajolangan nousulle jätetään sen vaatima tila 4.2.12 kohdan mukaisesti.

5.2.1.5 Ajojohtimen suunnittelussa käytetty virroittimien välinen etäisyys

Ajojohdin on suunniteltava 4.2.13 kohdassa määritettyä virroittimien välistä etäisyyttä varten.

5.2.1.6 Seisontavirta

Tasavirtajärjestelmissä ajojohdin on suunniteltava 4.2.5 kohdan vaatimusten mukaisesti.

5.2.1.7 Ajolangan materiaali

Ajolangan materiaalin on oltava 4.2.14 kohdassa asetettujen vaatimusten mukainen.

6. YHTEENTOIMIVUUDEN OSATEKIJÖIDEN VAATIMUSTENMUKAISUUDEN ARVIOINTI JA OSAJÄRJESTELMIEN EY-TARKASTUS

Vaatimustenmukaisuuden ja käyttöönsoveltuvuuden arviointimenettelyjen ja EY-tarkastusmenettelyn moduulit on kuvattu komission päätöksessä 2010/713/EU.

6.1 Yhteentoimivuuden osatekijät

6.1.1 Vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt

1) Tämän YTE:n 5 luvussa määriteltyjen yhteentoimivuuden osatekijöiden vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt on suoritettava soveltamalla asianmukaisia moduuleja.

2) Yhteentoimivuuden osatekijää koskevien erityisvaatimusten arviointimenettelyt esitetään 6.1.4 kohdassa.

6.1.2 Moduulien soveltaminen

1) Käytössä ovat seuraavat yhteentoimivuuden osatekijöiden vaatimustenmukaisuuden arviointia koskevat moduulit: a) CA sisäinen tuotannonvalvonta b) CB EY-tyyppitarkastus c) CC sisäiseen tuotannonvalvontaan perustuva tyypinmukaisuus d) CH kattavaan laatujärjestelmään perustuva vaatimustenmukaisuus e) CH1 kattavaan laatujärjestelmään ja suunnittelutarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus. Taulukko 6.1.2 Yhteentoimivuuden osatekijöiden vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa käytettävät moduulit Menettelyt Moduuli EU:n markkinoilla ennen tämän YTE:n voimaantuloa CA tai CH Tuotu EU:n markkinoille tämän YTE:n voimaantulon jälkeen CB + CC tai CH1

2) Yhteentoimivuuden osatekijöiden vaatimustenmukaisuuden arviointiin käytettävät moduulit on valittava taulukossa 6.1.2 esitetyistä moduuleista.

3) Jos tuote on saatettu markkinoille ennen asiaankuuluvien YTE:ien julkaisemista, tyyppi katsotaan hyväksytyksi, ja tämän vuoksi EY-tyyppitarkastus (moduuli CB) ei ole välttämätön. Tällöin valmistajan on kuitenkin osoitettava, että yhteentoimivuuden osatekijät ovat läpäisseet testit ja tarkastukset aiempien hakemusten yhteydessä vastaavissa olosuhteissa ja että ne ovat tämän YTE:n vaatimusten mukaisia. Tällöin nämä arvioinnit jäävät voimaan uuden hakemuksen osalta. Jos ratkaisun aiempaa hyväksyntää ei voida osoittaa, sovelletaan tämän YTE:n julkaisemisen jälkeen EU:n markkinoille tuoduille yhteentoimivuuden osatekijöille määrättyä menettelyä.

6.1.3 Yhteentoimivuuden osatekijöitä koskevat innovatiiviset ratkaisut

Jos yhteentoimivuuden osatekijäksi ehdotettu ratkaisu on innovatiivinen, on sovellettava tämän asetuksen 10 artiklassa kuvattua menettelyä.

6.1.4 Yhteentoimivuuden osatekijänä olevan ajojohtimen erityinen arviointimenettely

6.1.4.1 Dynaamisen käyttäytymisen ja virranoton laadun arviointi

1) Menetelmät: a) Dynaamisen käyttäytymisen ja virranoton laadun arviointi tehdään ajojohtimelle (energiaosajärjestelmä) ja virroittimelle (liikkuvan kaluston osajärjestelmä). b) Dynaamista käyttäytymistä koskevien vaatimusten noudattaminen on todennettava arvioimalla — ajolangan nousu ja joko — keskimääräinen kosketusvoima Fm ja standardipoikkeama σmax tai — valokaariprosentti. c) Hankintayksikön on ilmoitettava tarkastuksessa käytettävä menetelmä. d) Ajojohtimen suunnittelutapa on arvioitava käyttämällä standardin EN 50318:2002 mukaisesti validoitua simulointityökalua ja standardin EN 50317:2012 mukaisilla mittauksilla. e) Jos nykyinen ajojohtimen suunnittelutapa on ollut käytössä vähintään 20 vuotta, 2 alakohdassa määritelty simulointivaatimus on valinnainen. Jäljempänä 3 alakohdassa määritellyt mittaukset on toteutettava käyttämällä virroitinten pahimman tapauksen järjestelyjä vuorovaikutuksessa tämän erityisen ajojohtimen suunnittelutavan kanssa. f) Mittaus voidaan suorittaa erityisesti rakennetulla testiosuudella tai radalla, jonka ajojohdin on rakenteilla.

2) Simulointi: a) Tulosten simulointia ja analysointia varten on otettava huomioon edustavat piirteet (esimerkiksi tunnelit, risteymäpaikat ja erotusjaksot). b) Simulaatiot on tehtävä siten, että käytetään vähintään kahta eri YTE-yhteensopivaa kyseisen nopeuden virroitinta (3) ja virransyöttöjärjestelmää yhteentoimivuuden osatekijäksi ehdotetun ajojohtimen suunniteltuun nopeuteen saakka. c) On sallittua tehdä simulointi käyttämällä sellaisia virroitintyyppejä, joilla sertifiointimenettely on vielä käynnissä, jos ne täyttävät LOC & PAS YTE:n muut vaatimukset. d) Simulointi on tehtävä käyttämällä yhtä ainoaa virroitinta ja useita virroittimia, joiden välinen etäisyys on 4.2.13 kohdassa esitettyjen vaatimusten mukainen. e) Hyväksyttävän simuloidun virranoton laadun on kussakin virroittimessa oltava 4.2.12 kohdassa nousulle, keskimääräiselle kosketusvoimalle ja standardipoikkeamalle asetettujen vaatimusten mukainen.

3) Mittaus a) Jos simulointitulokset ovat hyväksyttäviä, suoritetaan dynaaminen testi paikan päällä ratajohto-osuudella, joka edustaa uutta ratajohtotyyppiä. b) Mittaus voidaan tehdä ennen käyttöönottoa tai normaaleissa käytön aikaisissa oloissa. c) Edellä mainittua paikan päällä tehtävää testiä varten toinen simulointiin valituista kahdesta virroitintyypistä on asennettava liikkuvaan kalustoon, joka voi kulkea asianmukaisella testausnopeudella edustavalla osuudella. d) Testit on suoritettava virroittimille käyttämällä vähintään simuloinneista saatuja pahimman vuorovaikutustapauksen järjestelyjä. Jos testiä ei ole mahdollista tehdä käyttämällä virroitinten välisenä etäisyytenä 8 m:ä, kahden peräkkäisen virroittimen välistä etäisyyttä on sallittua lisätä enintään 15 m:iin testeissä, joissa nopeus on enintään 80 km/h. e) Jokaisen virroittimen keskimääräisen kosketusvoiman on täytettävä 4.2.11 kohdan vaatimukset, kun nopeus on enintään ajojohtimen suunniteltu enimmäisnopeus. f) Hyväksyttävän mitatun virranoton laadun on oltava 4.2.12 kohdassa asetettujen nousua ja joko keskimääräistä kosketusvoimaa ja standardipoikkeamaa tai valokaariprosenttia koskevien vaatimusten mukainen. g) Jos testattu ajojohtimen suunnittelutapa hyväksytään kaikissa edellä mainituissa arvioinneissa, se on katsottava vaatimustenmukaiseksi ja sitä voidaan käyttää radoilla, joiden rakenteelliset ominaisuudet ovat yhteensopivia. h) Yhteentoimivuuden osatekijänä olevan virroittimen dynaamisen käyttäytymisen ja virranoton laadun arviointi on esitetty LOC & PAS YTE:n 6.1.3.7 kohdassa.

6.1.4.2 Seisontavirran arviointi

Edellä 4.2.5 kohdassa määritellyn staattisen voiman vaatimustenmukaisuuden arviointi on tehtävä standardin EN 50367:2012 liitteen A.3 mukaisesti.

6.1.5 Yhteentoimivuuden osatekijänä olevaa ajojohdinta koskeva EY-vaatimustenmukaisuusvakuutus

Direktiivin 2008/57/EY liitteessä IV olevan 3 kohdan mukaisesti EY-vaatimustenmukaisuusvakuutukseen on liitettävä lausuma, jossa esitetään seuraavat käyttöedellytykset:

a) suunnittelun perustana oleva suurin nopeus

b) nimellisjännite ja -taajuus

c) nimellisvirta

d) hyväksytty virroittimen profiili.

6.2 Energiaosajärjestelmä

6.2.1 Yleiset säännökset

1) Ilmoitettu laitos suorittaa EY-tarkastuksen hakijan pyynnöstä direktiivin 2008/57/EY 18 artiklan mukaisesti sekä noudattaen asiaa koskevien moduulien määräyksiä.

2) Jos hakija osoittaa, että energiaosajärjestelmään liittyvät testit tai tarkastukset ovat antaneet hyväksyttävän tuloksen aiemman hakemuksen yhteydessä vastaavissa olosuhteissa, ilmoitetun laitoksen on otettava nämä testit ja tarkastukset huomioon EY-tarkastuksessa.

3) Osajärjestelmää koskevien erityisvaatimusten arviointimenettelyt esitetään 6.2.4 kohdassa.

4) Hakijan on laadittava energiaosajärjestelmän EY-tarkastusvakuutus direktiivin 2008/57/EY 18 artiklan 1 kohdan ja liitteen V mukaisesti.

6.2.2 Moduulien soveltaminen

Hakija tai sen yhteisön alueelle sijoittautunut edustaja voi valita energiaosajärjestelmän EY-tarkastusmenettelyjä varten joko

a) moduulin SG: yksikkötarkastukseen perustuvan EY-tarkastuksen tai

b) moduulin SH1: täydelliseen laatujärjestelmään ja suunnittelutarkastukseen perustuvan EY-tarkastuksen.

6.2.2.1 Moduulin SG soveltaminen

Ilmoitettu laitos voi moduulia SG soveltaessaan ottaa huomioon todisteet tarkastuksista tai testeistä, joita muut elimet ovat hyväksyttävästi tehneet tai hakija on hyväksyttävästi tehnyt (tai joita on hyväksyttävästi tehty hakijan puolesta) vastaavissa oloissa.

6.2.2.2 Moduulin SH1 soveltaminen

Moduuli SH1 voidaan valita vain, jos käytössä on tarkastettavaksi esitettävään osajärjestelmään vaikuttavat toiminnot (suunnittelu, valmistus, kokoonpano, asennus) kattava ilmoitetun laitoksen hyväksymä ja valvoma laatujärjestelmä, joka kattaa suunnittelun, tuotannon, tuotteen lopputarkastuksen ja testauksen.

6.2.3 Innovatiiviset ratkaisut

Jos energiaosajärjestelmäksi ehdotettu ratkaisu on innovatiivinen, on sovellettava tämän asetuksen 10 artiklassa kuvattua menettelyä.

6.2.4 Energiaosajärjestelmää koskevat erityiset arviointimenettelyt

6.2.4.1 Keskimääräisen käytettävän jännitteen arviointi

1) Arviointi on osoitettava standardin EN 50388:2012 kohdan 15.4 mukaisesti.

2) Arviointi on osoitettava vain, jos kyseessä on vasta rakennettu tai parannettu osajärjestelmä.

6.2.4.2 Hyötyjarrutuksen arviointi

1) Vaihtovirtaa käyttävien virransyöttöjärjestelmien kiinteiden laitteiden arviointi on osoitettava standardin EN 50388:2012 kohdan 15.7.2. mukaisesti.

2) Tasavirtaa käyttävien virransyöttöjärjestelmien arviointi on osoitettava suunnittelun katselmuksessa.

6.2.4.3 Sähköisen suojauksen hallinnan arviointi

Syöttöasemien suunnittelun ja käytön arviointi on osoitettava standardin EN 50388:2012 kohdan 15.6 mukaisesti.

6.2.4.4 Yliaaltojen ja dynaamisten ilmiöiden arviointi vaihtovirtaa käyttävissä virransyöttöjärjestelmissä

1) Yhteensopivuustutkimus on tehtävä standardin EN 50388:2012 kohdan 10.3 mukaisesti.

2) Tutkimus on tehtävä vain, jos virransyöttöjärjestelmässä otetaan käyttöön aktiivisilla puolijohteilla toteutetut suuntaajat.

3) Ilmoitetun laitoksen on arvioitava, täyttyvätkö standardin EN 50388:2012 kohdan 10.4 kriteerit.

6.2.4.5 Dynaamisen käyttäytymisen ja virranoton laadun (osajärjestelmään integroinnin) arviointi

1) Tämän testin päätavoitteena on löytää kohteen suunnittelu- ja rakennusvirheet, ei arvioida perussuunnittelua teoriassa.

2) Vuorovaikutusparametrien mittaukset on tehtävä standardin EN 50317:2012 mukaisesti.

3) Mittaukset on tehtävä yhteentoimivuuden osatekijänä olevalla virroittimella, jolla on tämän YTE:n 4.2.11 kohdassa vaaditut keskimääräisen kosketusvoiman ominaisuudet radan suunnitellulla nopeudella ottaen huomioon vähimmäisnopeuteen ja sivuraiteisiin liittyvät näkökohdat.

4) Asennettu ajojohdin on hyväksyttävä, jos mittaustulokset ovat 4.2.12 kohdan vaatimusten mukaisia.

5) Dynaamisen käyttäytymisen mittaaminen ei ole pakollista enintään 120 km/h:n liikennöintinopeudella vaihtovirtajärjestelmissä ja enintään 160 km/h:n liikennöintinopeudella tasavirtajärjestelmissä. Siinä tapauksessa rakennusvirheiden tunnistamiseen on käytettävä vaihtoehtoisia menetelmiä, kuten ajojohtimen rakenteen mittausta 4.2.9 kohdan mukaisesti.

6) Liikkuvan kaluston osajärjestelmään integroitavan virroittimen dynaamisen käyttäytymisen ja virranoton laadun arviointi on esitetty LOC & PAS YTE:n 6.2.3.20 kohdassa.

6.2.4.6 Sähköiskulta suojaavien menetelmien arviointi

1) Jokaisessa asennuksessa on osoitettava, että sähköiskulta suojaavien menetelmien perussuunnittelussa on noudatettu 4.2.18 kohtaa.

2) Lisäksi on tarkastettava, että käytössä on säännöt ja menettelyt, joilla varmistetaan, että asennus tehdään suunnitellusti.

6.2.4.7 Kunnossapitosuunnitelman arviointi

1) Arviointi on tehtävä tarkastamalla, että kunnossapitosuunnitelma on laadittu.

2) Ilmoitettu laitos ei vastaa suunnitelmassa esitettyjen yksityiskohtaisten vaatimusten soveltuvuudesta.

6.3 Osajärjestelmä, joka sisältää yhteentoimivuuden osatekijöitä, joilla ei ole EY-vakuutusta

6.3.1 Ehdot

1) Ilmoitettu laitos saa 31 päivään toukokuuta 2021 saakka myöntää osajärjestelmälle EY-tarkastustodistuksen, vaikka jotkin osajärjestelmään kuuluvat yhteentoimivuuden osatekijät eivät ole saaneet tämän YTE:n mukaista EY:n vaatimustenmukaisuus- ja/tai käyttöönsoveltuvuusvakuutusta, jos seuraavat ehdot täyttyvät: a) ilmoitettu laitos on tarkastanut osajärjestelmän vaatimustenmukaisuuden tämän YTE:n 4 luvun vaatimusten osalta sekä 6.2 ja 6.3 kohdan ja 7 luvun (lukuun ottamatta 7.4 kohtaa) vaatimusten mukaisesti; yhteentoimivuuden osatekijöihin ei kuitenkaan sovelleta 5 luvun ja 6.1 kohdan vaatimuksia; ja b) yhteentoimivuuden osatekijöitä, joille ei ole asianmukaista EY-vaatimustenmukaisuus- ja/tai EY-käyttöönsoveltuvuusvakuutusta, on käytetty osajärjestelmässä, joka on jo hyväksytty ja otettu käyttöön vähintään yhdessä jäsenvaltiossa ennen tämän YTE:n voimaantuloa.

2) EY:n vaatimustenmukaisuus- ja/tai käyttöönsoveltuvuusvakuutuksia ei saa laatia tällä tavoin arvioiduille yhteentoimivuuden osatekijöille.

6.3.2 Asiakirjat

1) Osajärjestelmän EY-tarkastustodistuksessa on ilmoitettava selvästi, mitkä yhteentoimivuuden osatekijät ilmoitettu laitos on arvioinut osana osajärjestelmän tarkastusta.

2) Osajärjestelmän EY-tarkastusvakuutuksesta on selvästi käytävä ilmi seuraavat asiat: a) yhteentoimivuuden osatekijät, jotka on arvioitu osajärjestelmän osana b) vahvistus siitä, että osajärjestelmä sisältää yhteentoimivuuden osatekijät, jotka ovat identtisiä osajärjestelmän osana tarkastettujen kanssa c) niiden yhteentoimivuuden osatekijöiden osalta, joilla ei ole EY:n vaatimustenmukaisuus- ja/tai käyttöönsoveltuvuusvakuutusta, on mainittava syy(t) siihen, ettei niiden valmistaja antanut mainittua vakuutusta ennen osatekijän sisällyttämistä osajärjestelmään, sekä ilmoitettava myös direktiivin 2008/57/EY 17 artiklan mukaisesti ilmoitettujen kansallisten sääntöjen soveltamisesta.

6.3.3 EY-tarkastustodistuksen 6.3.1 kohdan mukaisesti saaneiden osajärjestelmien kunnossapito

1) Yhteentoimivuuden osatekijöitä, joilla ei ole EY-vaatimustenmukaisuus- ja/tai EY-käyttöönsoveltuvuusvakuutusta ja jotka ovat samantyyppiset, voidaan käyttää osajärjestelmän kunnossapitoon liittyvissä töissä (varaosina) kunnossapidosta vastaavan elimen vastuulla siirtymäkauden aikana ja siirtymäkauden jälkeen siihen saakka, kun osajärjestelmää parannetaan tai uudistetaan (ottaen huomioon YTE:ien soveltamista koskeva jäsenvaltion päätös).

2) Kunnossapidosta vastaavan elimen on kaikissa tapauksissa varmistettava, että osat soveltuvat kunnossapitotöissä käytettäviksi varaosiksi ja että niitä käytetään oikeissa paikoissa. Myös rautatiejärjestelmän yhteentoimivuus on taattava ja täytettävä samanaikaisesti olennaiset vaatimukset. Osien on oltava jäljitettäviä ja kansallisten tai kansainvälisten määräysten tai rautatiealalla laajasti tunnustettujen käytännesääntöjen mukaisesti sertifioituja.

7. ENERGIAOSAJÄRJESTELMÄN YTE:N KÄYTTÖÖNOTTO

Jäsenvaltioiden on kehitettävä tämän YTE:n käyttöönottoa varten kansallinen suunnitelma ottamalla huomioon Euroopan unionin koko rautatiejärjestelmän yhtenäisyys. Suunnitelman on käsitettävä kaikki uudet, uudistetut ja parannetut radat 7.1–7.4 kohdassa esitettyjen yksityiskohtien mukaisesti.

7.1 Tämän YTE:n soveltaminen ratoihin

Tämän YTE:n 4–6 lukua ja 7.2 ja 7.3 kohdan mahdollisia erityisäännöksiä sovelletaan kokonaisuudessaan tämän YTE:n maantieteelliseen soveltamisalaan kuuluviin ratoihin, jotka otetaan käyttöön yhteentoimivina ratoina tämän YTE:n voimaantulon jälkeen.

7.2 Tämän YTE:n soveltaminen uusiin, uudistettuihin tai parannettuihin ratoihin

7.2.1 Johdanto

1) Tässä luvussa ”uudella radalla” tarkoitetaan rataa, jonka avulla syntyy junareitti paikkaan, jossa ei sellaista ole ennestään.

2) Seuraavia tilanteita voidaan pitää nykyisen radan uudistamisena tai parantamisena: a) vanhan radan osan oikaisu; b) ohitusradan rakentaminen; c) yhden tai useamman lisäraiteen rakentaminen vanhalle reitille riippumatta siitä, mikä on alkuperäisten raiteiden ja lisäraiteiden välinen etäisyys.

3) Direktiivin 2008/57/EY 20 artiklan 1 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti käyttöönottosuunnitelmassa ilmoitetaan tapa, jolla 2.1 kohdassa määriteltyjä nykyisiä kiinteitä laitteita on mukautettava, silloin kun se on taloudellisesti perusteltua.

7.2.2 Jännitettä ja taajuutta koskeva käyttöönottosuunnitelma

1) Virransyöttöjärjestelmän valinta kuuluu jäsenvaltion toimivaltaan. Päätös olisi tehtävä taloudellisin ja teknisin perustein ottamalla huomioon ainakin seuraavat osatekijät: a) jäsenvaltion nykyinen virransyöttöjärjestelmä; b) mahdollinen yhteys naapurivaltioiden rataan, jossa on käytössä oleva sähköjärjestelmä; c) tehon tarve.

2) Uudet radat, joiden nopeus on yli 250 km/h, on varustettava 4.2.3 kohdan mukaisella vaihtovirtaa käyttävällä virransyöttöjärjestelmällä.

7.2.3 Ajojohtimen rakennetta koskeva käyttöönottosuunnitelma

7.2.3.1 Käyttöönottosuunnitelman soveltamisala

Jäsenvaltioiden käyttöönottosuunnitelmassa on otettava huomioon seuraavat osatekijät:

a) eri ajojohdinten rakenteellisten erojen poistaminen;

b) mahdollinen yhteys rakenteeltaan tietyn tyyppiseen käytössä olevaan ajojohtimeen lähialueilla;

c) käytössä oleva yhteentoimivuuden osatekijäksi sertifioitu ajojohdin.

7.2.3.2 Käyttöönottosäännöt 1 435 mm:n raideleveysjärjestelmää varten

Ajojohtimen suunnittelussa on otettava huomioon seuraavat säännöt:

a) Uusilla radoilla, joiden nopeus on yli 250 km/h, on voitava käyttää sekä LOC & PAS YTE:n 4.2.8.2.9.2.1 kohdan (1 600 mm) että 4.2.8.2.9.2.2 kohdan (1 950 mm) mukaisia virroittimia. Jos tämä ei ole mahdollista, ajojohdin on suunniteltava vähintään yhden sellaisen virroittimen käytölle, jonka kelkan rakenne on määritelty LOC & PAS YTE:n 4.2.8.2.9.2.1 kohdassa (1 600 mm).

b) Uudistetuilla tai parannetuilla radoilla, joiden nopeus on vähintään 250 km/h, on voitava käyttää ainakin virroitinta, jonka kelkan rakenne on määritelty LOC & PAS YTE:n 4.2.8.2.9.2.1 kohdassa (1 600 mm).

c) Muut tapaukset: ajojohdin on suunniteltava vähintään yhden sellaisen virroittimen käytölle, jonka kelkan rakenne on määritelty LOC & PAS YTE:n 4.2.8.2.9.2.1 (1 600 mm) tai 4.2.8.2.9.2.2 kohdassa (1 950 mm).

7.2.3.3 Muut kuin 1 435 mm:n raideleveysjärjestelmät

Ajojohdin on suunniteltava vähintään yhden sellaisen virroittimen käytölle, jonka kelkan rakenne on määritelty LOC & PAS YTE:n 4.2.8.2.9.2 kohdassa.

7.2.4 Kaluston ulkopuolisen energiatietojen keruujärjestelmän käyttöönotto

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että koottuja energialaskutustietoja vaihtamaan kykenevä kaluston ulkopuolinen energiatietojen keruujärjestelmä otetaan käyttöön kahden vuoden kuluessa siitä, kun 4.2.17 kohdassa mainittu ”avoin kohta” on ratkaistu.

7.3 Tämän YTE:n soveltaminen nykyisiin ratoihin

7.3.1 Johdanto

Sikäli kuin tätä YTE:ää on sovellettava nykyisiin ratoihin ja rajoittamatta 7.4 kohdan soveltamista (erityistapaukset), seuraavat osatekijät on otettava huomioon:

a) Jos direktiivin 2008/57/EY 20 artiklan 2 kohtaa sovelletaan, jäsenvaltioiden on päätettävä, mitä YTE:n vaatimuksia on sovellettava ottamalla huomioon käyttöönottosuunnitelma.

b) Jos direktiivin 2008/57/EY 20 artiklan 2 kohtaa ei sovelleta, suositellaan tämän YTE:n noudattamista. Jos noudattaminen ei ole mahdollista, hankintayksikön on ilmoitettava jäsenvaltiolle syyt siihen.

c) Jos jäsenvaltio edellyttää uutta käyttöönottolupaa, hankintayksikön on määriteltävä vaaditun suoritustason saavuttamiseksi tarvittavat käytännön toimenpiteet ja hankkeen eri vaiheet. Hankkeen vaiheisiin voi sisältyä siirtymäkausia, jolloin laitteet ovat käytössä, mutta suoritustaso on vaadittua alempi.

d) Nykyinen osajärjestelmä voi mahdollistaa YTE:n mukaisten kalustoyksiköiden liikennöinnin siten, että direktiivin 2008/57/EY olennaiset vaatimukset täyttyvät. Menettelyn, jolla osoitetaan, missä määrin YTE:n perusparametreja on noudatettu, on oltava komission suosituksen 2011/622/EU (4) mukainen.

7.3.2 Ajojohtimen ja/tai virransyötön parantaminen/uudistaminen

1) Kaikki ajojohtimen ja/tai virransyöttöjärjestelmän elementit tai osa niistä voidaan muuttaa pitkällä aikavälillä yksitellen tämän YTE:n mukaisiksi elementeiksi.

2) Osajärjestelmä voidaan kuitenkin ilmoittaa kokonaan YTE:n mukaiseksi vasta, kun koko reittiosuuden kaikki elementit ovat YTE:n mukaisia.

3) Parantamisen tai uudistamisen yhteydessä olisi otettava huomioon tarve säilyttää yhteensopivuus nykyisen energiaosajärjestelmän ja muiden osajärjestelmien kanssa. Hankkeessa, johon kuuluu muita kuin YTE:n mukaisia elementtejä, vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa ja EY-tarkastuksessa käytettävistä arviointimenettelyistä olisi sovittava jäsenvaltion kanssa.

7.3.3 Kunnossapitoon liittyvät parametrit

Energiaosajärjestelmän kunnossapidossa ei vaadita virallisia tarkastuksia eikä käyttöönottolupia. Kunnossapitoon liittyvä osien vaihtaminen tehdään kuitenkin tämän YTE:n vaatimusten mukaisesti ja yhteentoimivuutta edistämällä, jos se on käytännössä mahdollista.

7.3.4 Nykyiset osajärjestelmät, jotka eivät kuulu uudistus- tai parannushankkeisiin

Menettelyn, jolla osoitetaan, missä määrin nykyinen rata noudattaa tämän YTE:n perusparametreja, on oltava suosituksen 2011/622/EU mukainen.

7.4 Erityistapaukset

7.4.1 Yleistä

1) Jäljempänä 7.4.2 kohdassa luetellut erityistapaukset kuvaavat kunkin jäsenvaltion rataverkoissa tarvittavia ja niihin hyväksyttyjä erityisjärjestelyjä.

2) Erityistapaukset luokitellaan seuraavasti: — P-tapaukset: pysyvät tapaukset — T-tapaukset: tilapäiset tapaukset, joissa suunnitellaan, että tavoitteena oleva järjestelmä saavutetaan tulevaisuudessa.

7.4.2 Erityistapausten luettelo

7.4.2.1 Viron rataverkon erityispiirteitä

7.4.2.1.1 Jännite ja taajuus (4.2.3)

P-tapaus

Virossa ajojohdinten suurin sallittu jännite on 4 kV (tasavirtaverkoissa 3 kV).

7.4.2.2 Ranskan rataverkon erityispiirteitä

7.4.2.2.1 Jännite ja taajuus (4.2.3)

T-tapaus

Syöttöaseman toisiossa ja virroittimessa olevan jännitteen ja taajuuden arvot ja rajat 1,5 kV:n tasavirtaa käyttävillä sähköistetyillä radoilla

— rataosuudella Nîmes–Port Bou

— rataosuudella Toulouse–Narbonne

voivat olla suurempia kuin standardin EN 50163:2004 kohdassa 4 olevat arvot (Umax2 lähes 2 000 V).

7.4.2.2.2 Eri vaiheiden erotusjaksot — radan nopeus v ≥ 250 km/h (4.2.15.2)

P-tapaus

Suurnopeusratojen LN 1, 2, 3 ja 4 parantamisessa/uudistamisessa eri vaiheiden välisten erotusjaksojen suunnittelussa sallitaan erityinen suunnittelutapa.

7.4.2.3 Italian rataverkon erityispiirteitä

7.4.2.3.1 Eri vaiheiden erotusjaksot — radan nopeus v ≥ 250 km/h (4.2.15.2)

P-tapaus

Suurnopeusradan Rooma–Napoli parantamisessa/uudistamisessa eri vaiheiden välisten erotusjaksojen sallitaan erityinen suunnittelutapa.

7.4.2.4 Latvian rataverkon erityispiirteitä

7.4.2.4.1 Jännite ja taajuus (4.2.3)

P-tapaus

Latviassa ajojohdinten suurin sallittu jännite on 4 kV (tasavirtaverkoissa 3 kV).

7.4.2.5 Liettuan rataverkon erityispiirteitä

7.4.2.5.1 Dynaaminen käyttäytyminen ja virranoton laatu (4.2.12)

P-tapaus

Ajojohtimen nykyisessä suunnittelutavassa ajolangan ohjaimen nousun vaatima tila lasketaan tätä tarkoitusta varten ilmoitettujen kansallisten teknisten sääntöjen mukaisesti.

7.4.2.6 Puolan rataverkon erityispiirteitä

7.4.2.6.1 Sähköisen suojauksen hallinta (4.2.7)

P-tapaus

Puolan 3 kV:n tasavirtaverkossa standardin EN 50388:2012 taulukossa 7 oleva huomautus c korvataan seuraavalla huomautuksella: Katkaisimen pitäisi avautua erittäin nopeasti, kun oikosulkuvirta on suuri. Jos mahdollista, vetoyksikön katkaisimen pitäisi avautua, jotta voitaisiin välttää syöttöaseman katkaisimen avautuminen.

7.4.2.7 Espanjan rataverkon erityispiirteitä

7.4.2.7.1 Ajolangan korkeus (4.2.9.1)

P-tapaus

Joillakin tulevien ratojen osuuksilla, joiden v ≥ 250 km/h, sallitaan ajolangan nimelliskorkeudeksi 5,60 m.

7.4.2.7.2 Eri vaiheiden erotusjaksot — radan nopeus v ≥ 250 km/h (4.2.15.2)

P-tapaus

Nykyisten suurnopeusratojen parantamisessa/uudistamisessa eri vaiheiden välisten erotusjaksojen suunnittelussa on säilytettävä erityinen suunnittelutapa.

7.4.2.8 Ruotsin rataverkon erityispiirteitä

7.4.2.8.1 Keskimääräisen käytettävän jännitteen arviointi (6.2.4.1)

P-tapaus

Vaihtoehtona keskimääräisen käytettävän jännitteen arvioinnille standardin EN 50388:2012 kohdan 15.4 mukaisesti virransyötön suoritustasoa saa arvioida myös

— vertaamalla viitearvoon, jossa virransyöttöratkaisua on käytetty samanlaiseen tai enemmän tehoa vaativaan junien kulkuväliin. Viitearvolla on oltava sama tai suurempi — etäisyys jännitteeltään säädeltyyn virtakiskoon (taajuudenmuuttaja-asemaan); — ajojohdinjärjestelmän impedanssi.

— arvioimalla karkeasti keskimääräinen käytettävä jännite yksinkertaisissa tapauksissa, jotta saadaan lisäkapasiteettia tulevia liikennetarpeita varten.

7.4.2.9 Yhdistyneen kuningaskunnan rataverkon erityispiirteitä Isossa-Britanniassa

7.4.2.9.1 Jännite ja taajuus (4.2.3)

P-tapaus

Sellaisia verkkoja on edelleen sallittua parantaa, uudistaa ja laajentaa tätä tarkoitusta varten ilmoitettujen kansallisten teknisten sääntöjen mukaisesti, jotka on varustettu 600/750 V:n tasavirralla toimivalla sähköistysjärjestelmällä ja jotka toimivat kolmen tai neljän raiteen kokoonpanossa.

Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskunta koskeva erityistapaus, jota sovelletaan vain Ison-Britannian päärataverkkoon.

7.4.2.9.2 Ajolangan korkeus (4.2.9.1)

P-tapaus

Nykyisen infrastruktuurin uudessa, parannetussa tai uudistetussa energiaosajärjestelmässä on sallittua suunnitella ajojohtimen ajolangan korkeus tätä tarkoitusta varten ilmoitettujen kansallisten teknisten sääntöjen mukaisesti.

Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskunta koskeva erityistapaus, jota sovelletaan vain Ison-Britannian päärataverkkoon.

7.4.2.9.3 Suurin sallittu sivuttaispoikkeama (4.2.9.2) ja virroittimen ulottuma (4.2.10)

P-tapaus

Nykyisen infrastruktuurin uudessa, parannetussa tai uudistetussa energiaosajärjestelmässä on sallittua laskea suurimman sallitun sivuttaispoikkeaman mukautus, tarkastuskorkeudet ja virroittimen ulottuma tätä tarkoitusta varten ilmoitettujen kansallisten teknisten sääntöjen mukaisesti.

Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskunta koskeva erityistapaus, jota sovelletaan vain Ison-Britannian päärataverkkoon.

7.4.2.9.4 Sähköiskulta suojaavat menetelmät (4.2.18)

P-tapaus

Nykyisen energiaosajärjestelmän parantamisessa tai uudistamisessa taikka nykyiseen infrastruktuuriin rakennettavassa uudessa energiaosajärjestelmässä sähköiskulta suojaavat menetelmät on sallittua suunnitella tätä tarkoitusta varten ilmoitettujen kansallisten teknisten sääntöjen mukaisesti standardin EN 50122-1:2011 + A1:2011 kohdan 5.2.1 sijasta.

Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskunta koskeva erityistapaus, jota sovelletaan vain Ison-Britannian päärataverkkoon.

7.4.2.9.5 Ajojohtimen vaatimustenmukaisuuden arviointi rakenneosana

P-tapaus

Kansallisissa säännöissä voidaan määrittää 7.4.2.9.2 ja 7.4.2.9.3 kohtaa ja niihin liittyviä todistuksia koskeva vaatimustenmukaisuusmenettely.

Menettelyyn voi kuulua sellaisten osien vaatimustenmukaisuuden arviointi, joihin ei sovelleta erityistapausta.

7.4.2.10 Eurotunnelin rataverkon erityispiirteitä

7.4.2.10.1 Ajolangan korkeus (4.2.9.1)

P-tapaus

Nykyisen infrastruktuurin uudessa, parannetussa tai uudistetussa energiaosajärjestelmässä on sallittua suunnitella ajojohtimen ajolangan korkeus tätä tarkoitusta varten ilmoitettujen teknisten sääntöjen mukaisesti.

7.4.2.11 Luxemburgin rataverkon erityispiirteitä

7.4.2.11.1 Jännite ja taajuus (4.2.3)

T-tapaus

Seuraavilla 25 kV:n vaihtovirtaa käyttävillä sähköistetyillä radoilla Bettembourgin ja Rodangen (rajalla) välillä sekä Pétangen ja Leudelangen välisellä rataosuudella syöttöaseman toisiossa ja virroittimessa olevan jännitteen ja taajuuden arvot ja rajat saavat ylittää standardin EN 50163:2004 kohdassa 4 esitetyt arvot (Umax1 lähes 30 kV ja Umax2 lähes 30,5 kV).

(1) Kun otetaan huomioon toleranssit ja standardin EN 50119:2009 kuvan 1 mukainen ajolangan nousu, ajolangan enimmäiskorkeus on 6 500 mm.

(2) Arvoja on mukautettava ottamalla huomioon virroittimen liike ja raiteen toleranssit lisäyksessä D olevan D.1.4 kohdan mukaisesti.

(3) Toisin sanoen kahden virroitintyypin nopeuden on oltava vähintään sama kuin simuloidun ajojohtimen suunniteltu nopeus.

(4) Komission suositus 2011/622/EU, annettu 20 päivänä syyskuuta 2011, yhteentoimivuuden teknisten eritelmien perusparametrien noudattamistason todentamismenettelystä olemassa olevilla radoilla (EUVL L 243, 21.9.2011, s. 23).