2004/341/EY: Komission päätös, tehty 10 päivänä joulukuuta 2003, valtiontuesta, jonka Campanian alue Italiassa on toteuttanut maatalousalan hyväksi (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 4469)



Virallinen lehti nro L 119 , 23/04/2004 s. 0046 - 0052



Komission päätös, tehty 10 päivänä joulukuuta 2003, valtiontuesta, jonka Campanian alue Italiassa on toteuttanut maatalousalan hyväksi (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 4469) (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (2004/341/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, on mainitun artiklan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset, sekä katsoo seuraavaa: I MENETTELY (1) Italia on ilmoittanut komissiolle perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti 31 päivänä lokakuuta 1994 päivätyllä ja 4 päivänä marraskuuta 1994 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä luonnonmukaisen viljelyn edistämistä ja tukemista koskevista säännöistä 12 päivänä elokuuta 1993 annetussa Campanian alueellisessa laissa nro 24 säädetystä tuesta. (2) Tuki kirjattiin rekisteriin aluksi numerolla N 645/94 ja sen jälkeen ilmoittamattomien tukien rekisteriin numerolla NN 140/94 komission todettua, että laki oli jo hyväksytty ja tullut voimaan ilman komission hyväksymistä koskevaa lykkäysehtoa. (3) Komissio on ilmoittanut Italialle 27 päivänä heinäkuuta 1995 päivätyllä kirjeellä (SG(95) D/10012) päätöksestään aloittaa kyseisen tuen osalta perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely. (4) Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa. (5) Komissio on saanut Italian huomautukset kyseisestä tuesta 29 päivänä syyskuuta 1995 päivätyssä ja 3 päivänä lokakuuta 1995 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä. (6) Komissio on saanut 6 päivänä joulukuuta 1995 päivätyssä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Tanskan pysyvän edustuston Euroopan unionissa esittämät huomautukset ja toimittanut ne Italialle 8 päivänä tammikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä nro VI/001809 lausuntoa varten. Komissio ei kuitenkaan ole saanut Italialta niitä koskevia huomautuksia. (7) Komission yksiköt kehottivat 22 päivänä heinäkuuta 1996 päivätyllä teleksillä nro VI/29692 Italian viranomaisia toimittamaan selvityksiä huomautuksiin, joita kyseiset viranomaiset olivat esittäneet menettelyn aloittamisen yhteydessä 29 päivänä syyskuuta 1995 päivätyssä ja 3 päivänä lokakuuta 1995 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä. Komission yksiköt eivät ole saaneet vastausta edellä mainittuun teleksiin. (8) Asian tarkastelemisen loppuunsaattamiseksi komission yksiköt vaativat 7 päivänä elokuuta 2003 päivätyllä teleksillä nro AGR 021605 Italian viranomaisia vastaamaan 22 päivänä heinäkuuta 1996 päivättyyn edelliseen teleksiinsä nro VI/29692. Siihen ei ole saatu vastausta. II YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA (9) Tarkasteltavana olevassa alueellisessa laissa säädetään luonnonmukaisten viljelymenetelmien edistämisestä ja käyttöönottamisesta alueellisella tasolla. Ainoa siihen sisältyvä tukitoimenpide koskee tuen myöntämistä uudelleensuuntautumisen kohteena oleville maatalousyrityksille (alueellisen lain nro 24/93 19 pykälä). Tuen tarkoituksena on korvata enintään neljän vuoden ajan tulonmenetykset, jotka aiheutuvat yrityksille niiden siirtyessä perinteisistä viljelymenetelmistä luonnonmukaisiin menetelmiin asetuksen (ETY) N:o 2092/91 mukaisesti. Tuki kattaa enintään 75 prosenttia tulonmenetyksistä. (10) Jäljempänä esitettyjen syiden perusteella komissio on päättänyt aloittaa kyseisen tuen osalta perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn. (11) Komissio on yleensä suhtautunut myönteisesti tukiin, joilla helpotetaan siirtymistä maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2092/91(3) mukaisiin luonnonmukaisiin tuotantotapoihin edellyttäen, että tuen määrä ei ylitä siirtymisestä viljelijälle aiheutuvien tulonmenetysten tosiasiallista arvoa. (12) Asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 vahvistetaan sitovasti edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta maataloustuotteet voidaan määritellä luonnonmukaisiksi tuotteiksi, ja näitä edellytyksiä on noudatettava myös kaikissa asiaa koskevissa kansallisissa (tai alueellisissa) säännöksissä. (13) Tarkasteltavana oleva alueellinen laki ei täyttänyt kyseisiä edellytyksiä erityisesti seuraavien seikkojen osalta: a) siirtymävaiheen kesto (alueellisessa laissa säädetään kahden vuoden mittaisesta siirtymävaiheesta sekä yksivuotisten kasvien että monivuotisten kasvien osalta, kun asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteessä I viimeksi mainituille vahvistetaan kestoltaan vähintään kolmen vuoden siirtymävaihe); b) mahdollisuus sisällyttää tuotteisiin ainesosia, joita ei ole saatu luonnonmukaista tuotantotapaa käyttäen (ilman viittausta sallittuihin enimmäisprosenttiosuuksiin käytettäessä luonnonmukaista tuotantotapaa koskevia mainintoja tuotteen myyntinimityksessä tai ainesosaluettelossa, kuten asetuksen (ETY) N:o 2092/91 5 artiklassa täsmennetään); c) tarkastuslaitokset (joita ei mainittu Italian hyväksymien tarkastuslaitosten luettelossa); d) tuotantosääntöjen liitteenä oleva tuoteluettelo (ei vastaa asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteissä olevaa tuoteluetteloa). (14) Lisäksi alueellisen lain 12 pykälässä säädetään, että alueen ulkopuolelta peräisin olevien tuotteiden mukana on oltava alkuperäalueen toimivaltaisten viranomaisten asianmukaisesti antama todistus. (15) Luonnonmukaisesti tuotettujen maataloustuotteiden liikkuvuus yhteisössä on vapaata, jos asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteessä III säädettyjä tuotantoa, pakkaamista ja kaupan pitämistä koskevia vaatimuksia noudatetaan. Tämän vuoksi tarkasteltavana oleva laki oli myös asetuksen (ETY) N:o 2092/91 12 artiklan säännösten vastainen, koska kyseisessä artiklassa kielletään luonnonmukaisesti tuotettujen maataloustuotteiden kaupan rajoittaminen. (16) Ottaen huomioon, että Campanian alueellisen lain nro 24/93 säännökset poikkesivat monessa suhteessa asetuksen (ETY) N:o 2092/91 sitovista säännöksistä, komissio totesi, että kyseisen lain 19 pykälässä säädettyyn tukeen ei voida soveltaa mitään perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätyistä poikkeuksista. III ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET (17) Komissio sai 6 päivänä joulukuuta 1995 päivätyssä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatussa kirjeessä huomautukset Tanskan pysyvältä edustustolta Euroopan unionissa. (18) Huomautuksissaan Tanskan maatalous- ja kalastusministeriö ilmoitti olevansa samaa mieltä väitteistä, jotka komissio oli esittänyt päätöksessään aloittaa menettely kyseisen tuen osalta. Ministeriön käsityksen mukaan luonnonmukaiseen viljelyyn tarkoitettua tukea olisi myönnettävä ainoastaan sellaisille maatalousyrityksille, jotka noudattavat asetuksen (ETY) N:o 2092/91 säännöksiä. (19) Maatalousministeriö ilmaisi kirjeessään myös huolestuneisuutensa siitä, että Italian säännöksissä rajoitettiin luonnonmukaisten tuotteiden tuontia kyseiselle alueelle. Tarkasteltavana olevassa laissa vahvistetun tuen laskentamenetelmän osalta ministeriö muistutti, että ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92(4) mukaisesti edunsaajien olisi pidettävä sitoumuksensa voimassa vähintään viiden vuoden ajan (eikä enintään neljän vuoden ajan). IV ITALIAN HUOMAUTUKSET (20) Komissio sai Italian Campanian alueen nimissä esittämät huomautukset 29 päivänä syyskuuta 1995 päivätyssä ja 3 päivänä lokakuuta 1995 päivätyssä kirjeessä. (21) Huomautuksissaan Italian viranomaiset esittivät, että "lakia ei ollut sovellettu, koska alueneuvosto oli päättänyt lykätä sen soveltamista 28 päivänä maaliskuuta 1995 tehdyllä päätöksellä nro 1703", osittain siksi, että laista ei ollut ilmoitettu riittävän ajoissa komissiolle perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ja toisaalta siksi, että lakiin oli tehtävä muutoksia sen saattamiseksi yhdenmukaisemmaksi luonnonmukaista maataloutta koskevan yhteisön lainsäädännön kanssa. (22) Jälkimmäisen vaatimuksen täyttämiseksi valmisteltiin lakiluonnos, joka kuitenkin jäi pöydälle alueellisen lainsäädäntökauden päättymisen vuoksi. (23) Italian viranomaiset ilmoittivat huomautuksissaan yhtyvänsä komission näkemykseen ja pitävänsä sitä kehotuksena tehdä tarkistuksia alueelliseen lakiin nro 24/93. Ne vahvistivat myös, että alueellisen lain nro 24/93 soveltamista lykättiin edelleen. V ARVIOINTI TUESTA (24) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltion myöntämä tai valtion varoista myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (25) Tarkasteltavana oleva toimenpide koskee tuen myöntämistä julkisista varoista tietyille maatalousyrityksille, joille siten kiistatta koituu ansaitsematonta taloudellista ja rahallista etua verrattuna muihin yrityksiin, jotka eivät pääse osallisiksi samasta tuesta. Yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tietyn yrityksen aseman lujittaminen valtiontuen avulla saattaa vääristää kilpailua niihin yrityksiin nähden, jotka eivät pääse osallisiksi samasta tuesta(5). (26) Toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska maataloustuotteiden yhteisön sisäinen kauppa on määrällisesti merkittävää, kuten jäljempänä olevasta taulukosta ilmenee(6). Taulukossa on esitetty Italian ja muun EU:n välisen maataloustuotteiden tuonnin ja viennin kokonaisarvo vuosina 1993-2001(7). On syytä ottaa huomioon, että Campania on huomattava maataloustuotteiden tuotantoalue Italiassa. >TAULUKON PAIKKA> (27) On myös pidettävä mielessä, että yhteisöjen tuomioistuimen mukaan yritykselle myönnetty tuki voi olla luonteeltaan sellaista, että se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua, jos kyseinen yritys kilpailee muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden kanssa, vaikka se ei itse toimittaisikaan tuotantoaan vientiin. Jos tietty jäsenvaltio myöntää tukea yritykselle, maan sisäinen tuotanto voi joko pysyä ennallaan tai kasvaa, jolloin muiden jäsenvaltioiden yritysten mahdollisuudet viedä tuotteitaan kyseisen jäsenvaltion markkinoille heikkenevät. Siksi tällainen tuki voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua(8). (28) Tämän vuoksi komissio päättelee, että tukitoimenpide kuuluu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätyn kiellon soveltamisalaan. (29) Perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätään poikkeuksista saman artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun kieltoon. (30) Perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdassa määrättyjä poikkeuksia ei ilmeisestikään voida soveltaa tarkasteltavana olevassa tapauksessa tukitoimenpiteen luonteen ja tarkoituksen vuoksi, eikä Italia ole myöskään vedonnut 87 artiklan 2 kohdan a, b tai c alakohdan soveltamiseen. (31) Myöskään 87 artiklan 3 kohdan a alakohtaa ei voida soveltaa, koska tukea ei ole tarkoitettu taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma. (32) Myöskään 87 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ei voida soveltaa, koska tukea ei ole tarkoitettu Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai Italian taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen. (33) Tarkasteltavana olevaa tukea ei ole tarkoitettu - eikä se myöskään sovellu - 87 artiklan 3 kohdan d alakohdassa määrättyjen tavoitteiden saavuttamiseen. (34) Tarkasteltavana olevan tuen luonteen ja tarkoituksen perusteella ainoa poikkeus, jota mahdollisesti voitaisiin soveltaa, on 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettu poikkeus. Sovellettavat säännökset ja määräykset (35) Mahdollisuutta soveltaa edellä mainittua poikkeusta on arvioitava valtiontuen myöntämiseen maatalousalalla sovellettavien sääntöjen perusteella. Nämä säännöt on määritelty maatalousalan valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa(9) (jäljempänä "suuntaviivat"), jotka tulivat voimaan 1 päivänä tammikuuta 2000. (36) Suuntaviivojen 23.3 kohdan mukaisesti komissio soveltaa kyseisiä suuntaviivoja 1 päivästä tammikuuta 2000 sellaisiin uusiin valtiontukiin, joista tehdään ilmoitus tai joista on ilmoitus vireillä mainittuna päivänä. Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 88 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(10) 1 artiklan f alakohdan mukaista sääntöjenvastaista tukea tarkastellaan niiden sääntöjen ja suuntaviivojen mukaisesti, jotka olivat voimassa, kun tuki myönnettiin. (37) On aiheellista ottaa huomioon, että "täytäntöönpano" ei tarkoita yksinomaan tuen tosiasiallista myöntämistä, vaan myös sellaisten valtuuksien myöntämistä, joiden nojalla tuen maksaminen voi tapahtua ilman erityisiä muodollisuuksia(11). (38) Edellä mainittujen seikkojen perusteella kyseessä olevaa tukea on tarkasteltava tällaiseen valtiontukeen ennen maatalousalan valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen(12) voimaantuloa sovellettujen sääntöjen perusteella. (39) Tarkasteltavana oleva tukitoimenpide, josta säädetään alueellisen lain nro 24/93 19 pykälässä, koskee tuen myöntämistä maatalousyrityksille, jotka siirtyvät luonnonmukaiseen tuotantoon, ja sen tarkoituksena on korvata siirtymävaiheen tulonmenetykset, jotka aiheutuvat yrityksille niiden siirtyessä perinteisistä viljelymenetelmistä asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 tarkoitettuihin luonnonmukaisiin menetelmiin, enintään neljän vuoden ajan. Tuki kattaa enintään 75 prosenttia edellä mainituista tulonmenetyksistä. (40) Ennen nykyisin sovellettavien suuntaviivojen hyväksymistä komissio arvioi tällaisten tukien soveltuvuutta ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92(13) säännösten perusteella. (41) Asetuksen (ETY) N:o 2078/92 2 artiklassa säädetään, että jos tuella on myönteisiä vaikutuksia ympäristöön ja maaseutuympäristöön, maataloustuottajille, jotka sitoutuvat vähentämään merkittävästi lannoitteiden ja/tai kasvinsuojeluaineiden käyttöä tai säilyttämään käytön jo vähennetyllä tasolla taikka ottamaan käyttöön tai käyttämään edelleen luonnonmukaisia viljelymenetelmiä, voidaan myöntää tukea. (42) Asetuksen (ETY) N:o 2078/92 10 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioilla on mahdollisuus toteuttaa lisätukitoimenpiteitä, joiden edellytykset tai yksityiskohtaiset myöntämissäännöt poikkeavat kyseisessä asetuksessa säädetyistä, tai joiden määrä on suurempi kuin asetuksessa säädetty enimmäistaso(14) edellyttäen, että nämä toimenpiteet eivät kuulu asetuksen 5 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan ja että ne vahvistetaan kyseisen asetuksen sekä perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 (nykyisin 87, 88 ja 89) artiklan tavoitteita noudattaen. (43) Kuten komissio ilmaisi tarkasteltavana olevaa tapausta koskevan menettelyn aloittamispäätöksessään, se suhtautuu yleensä myönteisesti tukiin, joilla helpotetaan siirtymistä maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2092/91 mukaisiin luonnonmukaisiin tuotantotapoihin edellyttäen, että tuen määrä ei ylitä siirtymisestä viljelijälle aiheutuvien tulonmenetysten tosiasiallista arvoa. (44) Sovellettavan lainsäädännön perusteella voidaan päätellä, että tarkasteltavana oleva tukitoimenpide, joka on tarkoitettu helpottamaan siirtymistä asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 säädettyihin luonnonmukaisiin tuotantomenetelmiin, noudattaa asetuksen (ETY) N:o 2078/92 2 artiklan a alakohdassa vahvistetulle toimenpiteelle asetettuja tavoitteita (edistää luonnonmukaisten viljelymenetelmien käyttöönottamista ja käyttöä). (45) Tarkasteltavana oleva toimenpide koskee kuitenkin ainoastaan tukea, jonka tarkoituksena on korvata enintään 75 prosenttia tulonmenetyksistä, joita maatalousyrityksille aiheutuu siirtymävaiheessa niiden siirtyessä perinteisistä viljelymenetelmistä luonnonmukaisiin menetelmiin, enintään neljän vuoden ajan. Kyseisten tulonmenetysten arviointi- ja laskentatapaa, joiden perusteella tuki määräytyy, ei ole ilmoitettu, minkä vuoksi komissio ei voi todeta, että tuki ei ylitä siirtymisestä viljelijälle aiheutuneiden tulonmenetysten tosiasiallista arvoa. (46) Tanskan viranomaisten esittämien huomautusten perusteella on lisäksi otettava huomioon, että Italian viranomaiset eivät ole ilmoittaneet selkeästi luonnonmukaiseen viljelyyn siirtymistä koskevan sitoumuksen kestoaikaa (joka ilmeisestikin on enintään neljä vuotta) tai tuen myöntämisedellytyksiä siinä tapauksessa, että viljelijä ei henkilökohtaisesti pysty tekemään sitoumusta vaadituksi vähimmäisajanjaksoksi (neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92(15) mukaisesti viisi vuotta). (47) Lisäksi - kuten komissio muistuttaa menettelyn aloittamispäätöksessään - asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 säädetään sitovat edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta maataloustuotteet voidaan määritellä luonnonmukaisiksi tuotteiksi, ja näitä edellytyksiä on noudatettava myös kaikissa asiaa koskevissa kansallisissa (tai alueellisissa) säännöksissä. (48) Kuten myös Italian viranomaiset myöntävät 29 päivänä syyskuuta 1995 päivätyssä kirjeessään, tarkasteltavana oleva alueellinen laki ei täytä kyseisiä edellytyksiä erityisesti seuraavien seikkojen osalta: a) siirtymävaiheen kesto (alueellisessa laissa säädetään kahden vuoden mittaisesta siirtymävaiheesta sekä yksivuotisten kasvien että monivuotisten kasvien osalta, kun asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteessä I viimeksi mainituille vahvistetaan kestoltaan vähintään kolmen vuoden siirtymävaihe); b) mahdollisuus sisällyttää tuotteisiin ainesosia, joita ei ole saatu luonnonmukaista tuotantotapaa käyttäen (erityisesti laista puuttuu viittaus sallittuihin enimmäisprosenttiosuuksiin käytettäessä luonnonmukaista tuotantotapaa koskevia mainintoja tuotteen myyntinimityksessä tai ainesosaluettelossa, kuten asetuksen (ETY) N:o 2092/91 5 artiklassa täsmennetään); c) tarkastuslaitokset (joita ei mainittu Italian hyväksymien tarkastuslaitosten luettelossa); d) tuotantosääntöjen liitteenä oleva tuoteluettelo (ei vastaa asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteissä olevaa tuoteluetteloa). (49) Toistuvista pyynnöistä huolimatta Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet tietoja tarkasteltavana olevaan alueelliseen lakiin tehdyistä tosiasiallisista muutoksista sen saattamiseksi asetuksen (ETY) N:o 2092/91 mukaiseksi. (50) Edellä olevan arvioinnin perusteella komission on pääteltävä, että sen menettelypäätöksessään ilmaisemat epäilykset tarkasteltavana olevan tukitoimenpiteen suhteen vahvistuvat, koska kyseinen toimenpide ei ole asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 tarkoitettuihin luonnonmukaisiin viljelymenetelmiin siirtymiselle myönnettävää tukea ennen 1 päivää tammikuuta 2000 sovelletun valtiontukia koskevan lainsäädännön mukainen. (51) Komission arviointi kyseisestä tukitoimenpiteistä ei muutu, vaikka toimenpidettä tarkasteltaisiin valtiontukea koskevien uusien suuntaviivojen perusteella. (52) Huolimatta 7 päivänä elokuuta 2003 päivätyssä teleksissä nro AGR 021605 esitetystä muistutuksesta Italian viranomaiset eivät ole tähän mennessä toimittaneet tietoja tarkasteltavana olevaan alueelliseen lakiin tehdyistä tosiasiallisista muutoksista sen saattamiseksi asetuksen (ETY) N:o 2092/91 mukaiseksi. (53) Lisäksi on syytä ottaa huomioon, että tällaiseen tukeen sovellettavien maatalousalan valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen(16) 5.3 kohdassa (tuki maatalouden ympäristösitoumuksiin) viitataan asetuksen (EY) N:o 1257/1999(17), jolla asetus (ETY) N:o 2078/92 on kumottu ja korvattu, 22, 23 ja 24 artiklaan sekä niiden täytäntöönpanoa koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin, joista säädetään Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 26 päivänä helmikuuta 2002 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 445/2002(18). (54) Tällaiseen tukeen nykyisin sovellettavissa uusissa säännöksissä vahvistetaan uusien edellytysten (joita tarkasteltavana oleva tukitoimenpide ei täytä(19)) lisäksi samat perusedellytykset kuin asetuksessa (ETY) N:o 2078/92. (55) Kuten edellä on osoitettu, nämä perusedellytykset eivät täyty alueellisen lain nro 24/93 19 pykälässä säädetyn tukitoimenpiteen osalta erityisesti siltä osin, kun on kyse viljelijän velvollisuudesta esittää komissiolle todisteet aiheutuneista tulonmenetyksistä, tulonmenetysten yksityiskohtaisista laskentasäännöistä ja viljelijöiden sitoumusten kestoajasta. (56) Edellä esitetyn arvioinnin perusteella alueellisen lain nro 24/93 19 pykälässä säädetty tuki ei ole asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 tarkoitettuihin luonnonmukaisiin viljelymenetelmiin siirtymiselle myönnettävää tukea koskevan lainsäädännön mukainen, minkä vuoksi siihen ei voida soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta. Kuten edellä 30-33 kohdassa mainitaan, tukeen ei voida soveltaa mitään muutakaan perustamissopimuksessa määrätyistä poikkeuksista, minkä vuoksi sitä on pidettävä yhteismarkkinoille soveltumattomana. (57) Koska Italian viranomaiset ovat kuitenkin lykänneet lain soveltamista (ks. tämän päätöksen johdanto-osan 21 kappale), tukea ei ole tarpeen periä takaisin. (58) Alueellisen lain 12 pykälän osalta (jonka mukaan alueen ulkopuolelta peräisin olevien tuotteiden mukana on oltava alkuperäalueen toimivaltaisten viranomaisten asianmukaisesti antama todistus) on syytä ottaa huomioon seuraavaa: luonnonmukaisesti tuotettujen maataloustuotteiden liikkuvuus yhteisössä on vapaata, jos asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteessä III säädettyjä tuotantoa, pakkaamista ja kaupan pitämistä koskevia vaatimuksia noudatetaan. Tämän vuoksi tarkasteltavana oleva alueellinen laki oli myös asetuksen (ETY) N:o 2092/91 12 artiklan säännösten vastainen, koska kyseisessä artiklassa kielletään luonnonmukaisesti tuotettujen maataloustuotteiden kaupan rajoittaminen. Tällä tekijällä ei kuitenkaan ole vaikutusta tuen soveltuvuuteen yhteismarkkinoille, vaan se on sinällään yhteisön lainsäädännön vastainen ja voisi johtaa rikkomismenettelyyn (EY:n perustamissopimuksen 226 artikla). Komissio pidättää itselleen oikeuden puuttua kyseiseen asiaan, mutta koska Italian viranomaiset ovat päättäneet lykätä lain soveltamista, menettelyn aloittaminen ei ole tässä vaiheessa tarpeellista. VI PÄÄTELMÄT (59) Edellä esitettyjen seikkojen perusteella Campanian alueen alueellisen lain nro 24/93 19 pykälässä säädettyyn tukitoimenpiteeseen, jonka tarkoituksena on korvata siirtymävaiheen tulonmenetykset, jotka aiheutuvat maatalousyrityksille niiden siirtyessä perinteisistä viljelymenetelmistä asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 säädettyihin luonnonmukaisiin viljelymenetelmiin, ei voida soveltaa mitään perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätyistä poikkeuksista, minkä vuoksi kyseinen tuki ei sovellu yhteismarkkinoille. (60) Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan alueellista lakia nro 24/93 ei ole pantu täytäntöön. (61) Tämän vuoksi ei ole tarpeen säätää tarkasteltavana olevan tuen takaisinperinnästä, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Campanian alueen alueellisen lain nro 24/93 19 pykälässä käyttöön otettu valtiontuki, jonka Italia aikoi panna täytäntöön korvatakseen asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 tarkoitettujen luonnonmukaisten viljelymenetelmien käyttöön siirtymistä maatalousyrityksille aiheutuvat tulonmenetykset, ei sovellu yhteismarkkinoille. Kyseistä tukea ei voida panna täytäntöön. 2 artikla Italian on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle. Tehty Brysselissä 10 päivänä joulukuuta 2003. Komission puolesta Franz Fischler Komission jäsen (1) EYVL C 292, 7.11.1995, s. 14. (2) Ks. alaviite 1. (3) EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1. (4) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 85. Asetus on kumottu asetuksella (EY) N:o 1257/1999 (EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80). (5) Ks. yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-730/79, Philip Morris vastaan komissio, 17.9.1980 antama tuomio, Kok. 1980, s. 2671, 11 ja 12 kohta. (6) Lähde: Eurostat. (7) Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan vaikutusta kauppaan koskeva edellytys täyttyy, koska tuensaajayrityksen toiminta kuuluu jäsenvaltioiden välisen kaupan piiriin. Se tosiseikka, että tuki vahvistaa kyseisen yrityksen kilpailuasemaa muihin yhteisön sisäisessä kaupassa toimiviin kilpaileviin yrityksiin nähden, antaa aiheen päätellä, että tuki vaikuttaa kyseiseen kauppaan. Maatalousalan valtiontukien osalta vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan katsotaan, että huolimatta tukien suhteellisen alhaisesta kokonaismäärästä ja niiden jakautumisesta useiden viljelijöiden kesken ne vaikuttavat yhteisön sisäiseen kauppaan ja kilpailuun. (Ks. yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-113/2000, Espanjan kuningaskunta vastaan komissio, 19.9.2002 antama tuomio, Kok. 2002, s. 7601, 30-36 ja 54-56 kohta, sekä asiassa C 114/2000 samana päivänä annettu tuomio, Kok. 2002, s. 7657, 46-52 sekä 68 ja 69 kohta). (8) Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 102/87, Ranskan tasavalta vastaan komissio, 13.7.1988 antama tuomio, Kok. 1988, s. 4067. (9) EYVL C 232, 12.8.2000, s. 19. (10) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1. (11) Ks. 27.4.1989 päivätty komission kirje SG(89) D/5521. (12) Ks. alaviite 9. (13) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 85. (14) Asetuksen (ETY) N:o 2078/92 4 artiklassa (Tukien luonne ja määrät) säädetään vuosittaisen palkkion myöntämisestä poistettua hehtaaria tai eläinyksikköä kohti viljelijöille, jotka tekevät vähintään viideksi vuodeksi yhden tai useamman 2 artiklassa tarkoitetun sopimuksen kyseiseen alueeseen sovellettavan ohjelman mukaisesti. Tuki on myönnettävä samassa asetuksessa määriteltyjen edellytysten mukaisesti. Erityisesti 5 artiklassa (Tukien myöntämisedellytykset) säädetään, että asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on määritettävä: a) tuen myöntämisedellytykset; b) tukien määrä edunsaajan tekemän sopimuksen perusteella ja tulonmenetysten sekä toimenpiteen kannustavuuden perusteella; c) edellytykset, joiden mukaisesti tuki 2 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetun viljelemättömän maanpinnan hoitamiseksi voidaan myöntää muille kuin maanviljelijöille, jos tehtävän hoitamiseen ei ole maanviljelijää; d) edunsaajan täytettäväksi tarkoitetut edellytykset erityisesti tehtyjen sopimusten noudattamisen varmistamiseksi ja tarkastamiseksi; e) edellytykset, joiden mukaisesti tuki voidaan myöntää, jos maanviljelijä ei voi tehdä sopimusta vähintään vaadituksi vähimmäisajaksi. Asetuksen nojalla tukea ei voida myöntää aloille, jotka kuuluvat yhteisön järjestelmään maan poistamiseksi viljelykäytöstä ja joita käytetään muuhun kuin elintarviketuotantoon. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa tuen tilakohtaiseksi enimmäismääräksi tai eriyttää sen tilojen koon mukaan siten, että toimenpide säilyttää kuitenkin kannustavan luonteensa. (15) Asetuksen (ETY) N:o 2078/92 5 artikla, ks. alaviite 4. (16) EYVL C 232, 12.8.2000. (17) EYVL L 160, 26.6.1999. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1783/2003 (EUVL L 270, 21.10.2003, s. 70). Viimeksi mainitulla asetuksella korvataan erityisesti kaikki asetuksen (EY) N:o 1257/1999 VI luvun maatalouden ympäristötoimenpiteitä koskevat säännökset. (18) EYVL L 74, 15.3.2002, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 963/2003 (EUVL L 138, 5.6.2003, s. 32). Ks. erityisesti asetuksen (EY) N:o 445/2002 13-21 artikla. (19) Ks. alaviite 18 ja erityisesti asetuksen (EY) N:o 445/2002 13-21 artikla. Asetuksen (EY) N:o 445/2002 20 artiklassa esimerkiksi säädetään, että viljelijän, joka antaa yhtä tilan osaa koskevan maatalouden ympäristösitoumuksen, on noudatettava vähintään tavanomaista hyvää viljelykäytäntöä koko tilalla.