FI Euroopan unionin virallinen lehti L 244/12

KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 897/2014,

annettu 18 päivänä elokuuta 2014,

Euroopan naapuruusvälineen perustamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla rahoitettavien rajatylittävän yhteistyön ohjelmien täytäntöönpanoa koskevien erityissäännösten vahvistamisesta

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 291 artiklan,

ottaa huomioon Euroopan naapuruusvälineen perustamisesta 11 päivänä maaliskuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 232/2014 (1) ja erityisesti sen 12 artiklan,

ottaa huomioon unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden täytäntöönpanoa koskevista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä 11 päivänä maaliskuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 236/2014 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 2 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Yksi asetuksen (EU) N:o 232/2014 osa-alue on yhden tai useamman Euroopan unionin jäsenvaltion ja yhden tai useamman, asetuksen liitteessä I määritellyn kumppanimaan ja/tai Venäjän federaation välinen yhteistyö, jota tehdään maiden yhteisenä rajana olevalla unionin ulkorajan osalla rajatylittävän yhteistyön tehostamiseksi.

(2) Asetuksella (EU) N:o 236/2014 vahvistetaan avun täytäntöönpanosäännöt, jotka ovat yhteiset kaikille ulkoisen toiminnan rahoitusvälineille.

(3) Asetuksessa (EU) N:o 232/2014 säädetään rajatylittävän yhteistyön ohjelmien toteuttamista koskevat erityissäännökset sisältävien täytäntöönpanosääntöjen vahvistamisesta. Kyseisissä säännöissä säädetään muun muassa osarahoituksen määrästä ja menetelmistä; yhteisten toimintaohjelmien sisällöstä, laadinnasta, muuttamisesta ja päättämisestä; ohjelman rakenteiden tehtävästä, mukaan lukien niiden asema, tosiasiallinen määrittely, vastuuvelvollisuus ja vastuu, hallinnointi- ja valvontajärjestelmien kuvaus sekä unionin tuen teknistä hallinnointia ja varainhoitoa koskevat edellytykset; takaisinperintämenettelyistä kaikissa osallistujamaissa; seurannasta ja arvioinnista; näkyvyydestä ja tiedottamisesta; yhteistyössä suoritettavasta ja välillisestä hallinnoinnista.

(4) Asetuksen (EU) N:o 232/2014 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitetään strategiset tavoitteet, joihin rajatylittävällä yhteistyöllä pyritään, yhteistyön temaattiset tavoitteet ja odotettavissa olevat alustavat tulokset sekä luettelo perustettavista yhteisistä toimintaohjelmista.

(5) Rajatylittävää yhteistyötä olisi toteutettava monivuotisina yhteisinä toimintaohjelmina, jotka kattavat johonkin rajaan tai useamman rajan kokonaisuuteen liittyvän yhteistyön ja joihin sisältyy monivuotisia ensisijaisia tavoitteita, jotka edistävät johdonmukaisesti asetettuja temaattisia tavoitteita ja jotka voidaan toteuttaa unionin tuella.

(6) On tarpeen laatia täytäntöönpanosäännöt, joissa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännökset asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla rahoitettavien rajatylittävän yhteistyön ohjelmien toteuttamiseen ja joissa osallistujamaille suodaan tietty liikkumavara kunkin ohjelman organisoinnin ja toteutuksen yksityiskohtien suhteen ohjelman erityispiirteet huomioon ottaen. Tämän periaatteen ja tämän asetuksen mukaisesti osallistujamaiden olisi yhdessä tehtävä ehdotuksia yhteisiksi toiminta-ohjelmiksi komissiolle, joka hyväksyy ne asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

(7) Ottaen huomioon, että kaikki osallistujamaat on otettava mukaan ohjelman päätöksentekorakenteisiin, kun taas täytäntöönpanotehtävät annetaan yleensä jäsenvaltiossa toimivalle hallintoviranomaiselle, tarvitaan organisaatiorakennetta sääteleviä sääntöjä, jotka kattavat hallintoviranomaisen tehtävät sekä tehtävänjaon ohjelman rakenteisiin kuuluvien elinten välillä ja kunkin elimen sisällä.

(8) Vuosien 2007–2013 ohjelmakaudelta saatujen kokemusten perusteella komissio ei automaattisesti kanna lopullista vastuuta kumppanimaissa suoritettavasta takaisinperinnästä. Siksi täytäntöönpanosääntöihin sisältyy uusia säännöksiä, joilla osallistujamaille annetaan enemmän hallinnointi-, valvonta- ja tarkastusvastuuta. Ohjelmissa on määriteltävä niiden hallinto- ja valvontajärjestelmät, jotka perustuvat näihin sääntöihin. Kumppanimaiden on avustettava hallintoviranomaisia ohjelmien toteutuksessa perustamalla kansalliset viranomaiset, valvonnan yhteyspisteet ja tarkastajaryhmä.

(9) Asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 8 kohdan mukaisesti osallistujamaiden on tarvittaessa tehtävä hallintoviranomaisen kanssa sopimus, joka sisältää kumppanimaiden tai Venäjän federaation kanssa tehtyihin rahoitussopimuksiin sisältymättömiä määräyksiä.

(10) Vuosien 2007–2013 ohjelmakaudelta saatujen kokemusten perusteella ei ole enää pakollista noudattaa avustusten myöntämistä koskevia menettelyjä ja sääntöjä, jotka komissio on laatinut ulkoista toimintaa varten. Ohjelmissa pitäisi olla lupa soveltaa osallistujamaiden kehittämiä menettelyjä edellyttäen, että tiettyjä tässä asetuksessa säädettyjä normeja noudatetaan.

(11) Asetuksen (EU) N:o 232/2014 7 artiklan 7 kohdan mukaisesti tämän asetuksen perusteella myönnettävä rahoitus voidaan yhdistää rahoitukseen, jota myönnetään muiden asiaankuuluvien unionin asetusten perusteella. Tämä mahdollistaa asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla myönnetyn rahoituksen siirtämisen ohjelmiin, joita rahoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1299/2013 (3) nojalla. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 231/2014 (4) on vastaavanlaiset säännöt rahoituksen siirtämisestä asetukseen (EU) N:o 232/2014, jotta voitaisiin kattaa jälkimmäisen asetuksen edunsaajien osallistuminen rajatylittävään yhteistyöhön tässä asetuksessa säädetyllä tavalla. Näillä uusilla säännöillä yksinkertaistetaan menettelyjä, joita sovelletaan näiden maiden osallistumiseen kyseisiin ohjelmiin.

(12) Koska ohjelmat pannaan yleensä täytäntöön yhteistyössä hallinnoiden, hallinto- ja valvontajärjestelmien pitäisi olla linjassa unionin sääntöjen, varsinkin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (5), komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 (6) ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (7), kanssa. Komission olisi varmistettava, että unionin varoja käytetään ohjelmien täytäntöönpanon aikana asiassa sovellettavien sääntöjen mukaisesti.

(13) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksella (EU) N:o 232/2014 perustetun komitean lausunnon mukaisia.

(14) Jotta ohjelmat voidaan suunnitella ja panna täytäntöön hyvissä ajoin, tämän asetuksen olisi tultava voimaan sitä päivää seuraavana kolmantena päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

ENSIMMÄINEN OSA

KOHDE JA MÄÄRITELMÄT

1 artikla

Kohde

Tällä asetuksella annetaan rajatylittävän yhteistyön ohjelmien täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännökset asetuksen (EU) N:o 232/2014 12 artiklassa ja asetuksen (EU) N:o 236/2014 6 artiklan 2 kohdassa esitetyn mukaisesti.

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan

a) ’ohjelmalla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklassa tarkoitettua yhteistä toimintaohjelmaa;

b) ’osallistujamailla’ kaikkia ohjelmaan osallistuvia jäsenvaltioita, rajatylittävän yhteistyön kumppanimaita ja Euroopan talousalueen maita;

c) ’ohjelmasuunnitteluasiakirjalla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua asiakirjaa, jossa vahvistetaan strategiset tavoitteet, luettelo ohjelmista, niiden alustavat monivuotiset määrärahat ja maantieteellinen tukikelpoisuus;

d) ’ohjelma-alueella’ ydinalueita, rajoittuvia alueita, asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja merkittäviä yhteiskunta-, talous- ja kulttuurielämän keskuksia ja 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja alueyksikköjä;

e) ’ydinalueilla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja alueyksikköjä sekä liittymistä valmistelevan tukivälineen maantieteellisissä yksiköissä ja Euroopan talousalueen maissa sijaitsevia raja-alueita ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitetyn mukaisesti;

f) ’rajoittuvilla alueilla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja alueyksikköjä sekä liittymistä valmistelevan tukivälineen maantieteellisissä yksiköissä ja Euroopan talousalueen maissa sijaitseviin ydinalueisiin rajoittuvia alueyksikköjä;

g) ’yhteisellä seurantakomitealla’ yhteistä komiteaa, jonka tehtävänä on seurata ohjelman täytäntöönpanoa;

h) ’hallintoviranomaisella’ viranomaista tai elintä, jonka osallistujamaat ovat nimenneet vastaamaan ohjelman hallinnoinnista;

i) ’kansallisella viranomaisella’ kunkin osallistujamaan nimeämää tahoa, jolla on ylin vastuu hallintoviranomaisen tukemisesta ohjelman täytäntöönpanossa omalla alueellaan;

j) ’yhteisellä teknisellä sihteeristöllä’ osallistujamaiden perustamaa elintä, joka avustaa ohjelman eri elimiä;

k) ’rahoitusvälineillä’ unionin rahoitustukea, jota myönnetään täydentävyyden pohjalta yhden tai useamman unionin toimintapoliittisen tavoitteen tukemiseen. Tällaiset välineet voivat olla muodoltaan pääomasijoituksia tai oman pääoman luonteisia sijoituksia, lainoja tai vakuuksia taikka muita riskinjakovälineitä, ja niitä voidaan tarvittaessa yhdistää avustuksiin;

l) ’rajatylittävän yhteistyön kumppanimailla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 liitteessä I lueteltuja maita ja alueita, Venäjän federaatiota ja asetuksen (EU) N:o 231/2014 liitteessä I lueteltuja edunsaajia, kun jälkimmäisestä asetuksesta myönnetään osarahoitusta;

m) ’sääntöjenvastaisuudella’ mitä tahansa rahoitussopimuksen, muun sopimuksen tai sovellettavan lain rikkomista, joka johtuu ohjelman täytäntöönpanoon osallistuvan talouden toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja joka tuottaa tai voisi tuottaa vahinkoa unionin talousarviolle siihen kohdistuvan perusteettoman menoerän vuoksi;

n) ’unionin rahoitusosuudella’ ohjelman tai hankkeen tukikelpoisten menojen sitä osaa, jonka unioni rahoittaa;

o) ’sopimuksella’ mitä tahansa ohjelman puitteissa tehtyä hankinta- tai avustussopimusta;

p) ’suurilla infrastruktuurihankkeilla’ hankkeita, joihin sisältyy työ-, toimi- tai palvelukokonaisuus, jolla on tarkkaan määritetty jakamaton tarkoitus ja selvästi määritetyt yhteisen edun mukaiset tavoitteet sellaisten investointien toteuttamiseksi, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia ja hyötyjä, ja joiden talousarviosta vähintään 2,5 miljoonaa euroa on osoitettu infrastruktuurin hankintaan;

q) ’välittävällä toimielimellä’ julkista tai yksityistä elintä, joka toimii hallintoviranomaisen alaisuudessa tai hoitaa sen puolesta edunsaajien täytäntöönpanohankkeisiin liittyviä tehtäviä;

r) ’toimeksisaajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka kanssa on tehty hankintasopimus;

s) ’edunsaajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka kanssa on tehty avustussopimus;

t) ’tilivuodella’ 1 päivänä heinäkuuta alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta päättyvää jaksoa, lukuun ottamatta ensimmäistä tilivuotta, jonka osalta tarkoitetaan menojen tukikelpoisuuden alkamispäivänä alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta 2015 päättyvää jaksoa. Viimeinen tilivuosi on 1 päivänä heinäkuuta 2023 alkava ja 30 päivänä syyskuuta 2024 päättyvä jakso. Kun on kyse välillisestä hallinnoinnista 80 artiklassa tarkoitetun kansainvälisen järjestön kanssa, tilivuosi on sama kuin varainhoitovuosi;

u) ’varainhoitovuodella’ 1 päivänä tammikuuta alkavaa ja 31 päivänä joulukuuta päättyvää jaksoa.

TOINEN OSA

YHTEISET SÄÄNNÖKSET

I OSASTO

YLEINEN TÄYTÄNTÖÖNPANOKEHYS

1 LUKU

Ohjelmat

3 artikla

Laadinta

Kaikki osallistujamaat osallistuvat ohjelmien laadintaan yhteisymmärryksessä asetuksen (EU) N:o 232/2014, ohjelmasuunnitteluasiakirjan ja tämän asetuksen mukaisesti.

4 artikla

Sisältö

Kunkin ohjelman on sisällettävä seuraavat tiedot:

1. Johdanto: lyhyt kuvaus ohjelman laadintavaiheista, myös tiedot kuulemisista ja toimista, joilla osallistujamaita ja muita sidosryhmiä on kannustettu osallistumaan ohjelman laadintaan.

2. Ohjelma-alueen kuvaus: a) ydinalueet: luettelo ohjelmasuunnitteluasiakirjassa vahvistetuista tukikelpoisista alueyksiköistä ja tapauksen mukaan niiden laajennuksista asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 4 kohdan ja ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti; b) rajoittuvat alueet tapauksen mukaan: luettelo rajoittuvista alueista, perustelut niiden mukaan ottamiselle ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti ja osallistujamaiden päättämät ehdot niiden ohjelmaan osallistumiselle; c) asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut merkittävät yhteiskunta-, talous- ja kulttuurielämän keskukset tapauksen mukaan: luettelo keskuksista ensisijaisten tavoitteiden mukaisesti jaoteltuina, perustelut niiden mukaan ottamiselle ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti ja osallistujamaiden päättämät ehdot niiden ohjelmaan osallistumiselle; d) ohjelma-alueen kartta, jossa mainitaan kunkin alueyksikön nimi ja tehdään tapauksen mukaan ero a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen alueyksiköiden välillä; e) ohjelma-alueen kuvauksen lisäksi ohjelmassa on tapauksen mukaan ilmoitettava aikomus hyödyntää asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 5 kohtaa ohjelmasuunnitteluasiakirjassa vahvistetuin ehdoin.

3. Ohjelmastrategia: a) kuvaus ohjelmastrategiasta, mukaan lukien temaattisten tavoitteiden valinta ja niitä vastaavat ensisijaiset tavoitteet ohjelmasuunnitteluasiakirjan vaatimusten mukaisesti; b) valitun strategian perustelut seuraavien pohjalta: — analyysi ohjelma-alueen sosioekonomisesta tilanteesta ja ympäristön tilasta: vahvuudet, heikkoudet ja analyysiin perustuvat keskipitkän aikavälin tarpeet; — kuvaus rajatylittävän yhteistyön ohjelmista saaduista kokemuksista; — sidosryhmien laajempaan kuulemiseen perustuvat tiedot yhdenmukaisuudesta muiden ohjelmien kanssa, joita unioni rahoittaa asianomaisissa maissa ja asianomaisilla alueilla, ja analyysi yhdenmukaisuudesta kansallisten ja alueellisten strategioiden ja politiikkojen kanssa; — riskianalyysi ja hillitsemistoimenpiteet; c) kuvaus objektiivisesti todennettavissa olevista indikaattoreista, erityisesti seuraavista: — kunkin ensisijaisen tavoitteen osalta odotettavissa olevat tulokset sekä vastaavat tulosindikaattorit lähtö- ja tavoitearvoineen; — kunkin ensisijaisen tavoitteen osalta tuotosindikaattorit, joiden oletetaan vaikuttavan tulosten syntymiseen, kvantifioitu tavoitearvo mukaan lukien; d) kuvaus keinoista, joilla seuraavat monialaiset kysymykset voidaan tapauksen mukaan valtavirtaistaa: demokratia ja ihmisoikeudet, ympäristön kestävyys, sukupuolten tasa-arvo ja hiv/aids.

4. Toimivaltaisten viranomaisten ja hallintoelinten rakenteet ja nimittäminen: a) yhteisen seurantakomitean kokoonpano ja tehtävät; b) hallintoviranomainen ja sen nimitysprosessi; c) kaikkien osallistujamaiden kansalliset viranomaiset, erityisesti kunkin osallistujamaan 20 ja 31 artiklassa tarkoitettu viranomainen ja tapauksen mukaan muut kuin e ja f alakohdassa tarkoitetut tukirakenteet; d) menettely yhteisen teknisen sihteeristön ja tapauksen mukaan sivutoimipisteiden perustamiseksi ja niiden tehtävien määrittelemiseksi; e) tarkastusviranomainen ja tarkastajaryhmän jäsenet; f) valvonnan yhteyspisteeksi kussakin osallistujamaassa nimetty elin (nimetyt elimet) ja sen (niiden) tehtävät 32 artiklan mukaisesti.

5. Ohjelman täytäntöönpano: a) lyhyt kuvaus hallinto- ja valvontajärjestelmistä 30 artiklan mukaisesti, b) ohjelman täytäntöönpanon aikataulu; c) kuvaus hankkeiden valintamenettelyistä 30 artiklan mukaisesti; d) kuvaus tuen luonteesta kunkin ensisijaisen tavoitteen osalta 38 artiklan mukaisesti, mukaan lukien luettelo hankkeista, jotka valitaan ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella, tai rahoitusvälineisiin maksettavista rahoitusosuuksista. Kuvaus sisältää myös alustavan aikataulun 41 artiklan mukaisesti rahoitettavien hankkeiden valinnalle; e) kuvaus teknisen avun suunnitellusta käytöstä ja sovellettavista sopimuksentekomenettelyistä; f) kuvaus seuranta- ja arviointijärjestelmistä sekä ohjelman koko keston kattava alustava seuranta- ja arviointisuunnitelma; g) viestintästrategia koko ohjelmakaudelle ja alustava tiedotus- ja viestintäsuunnitelma ensimmäiselle vuodelle; h) tiedot Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/42/EY (8) vahvistettujen sääntelyvaatimusten täyttymisestä; i) alustava rahoitussuunnitelma, johon sisältyy kaksi taulukkoa (ilman jaottelua osallistujamaittain): — taulukko, jossa eritellään alustavat vuotuiset maksusitoumus- ja maksumäärärahat tuelle, jota unioni aikoo myöntää kuhunkin temaattiseen tavoitteeseen ja tekniseen tukeen. Ensimmäisen vuoden määrärahoihin sisältyvät 16 artiklassa tarkoitettujen valmistelutoimien kustannukset; — taulukko, jossa eritellään alustavat määrät unionin tuelle ja osarahoitukselle koko ohjelmakauden ajaksi kunkin temaattisen tavoitteen ja teknisen tuen osalta; j) 48 ja 49 artiklassa tarkoitetut menojen tukikelpoisuussäännöt; k) vastuiden jakaminen osallistujamaiden kesken 74 artiklan mukaisesti; l) osarahoituksen siirtoa, käyttöä ja seurantaa koskevat säännöt; m) kuvaus hallintoviranomaisen ja komission välisessä raportoinnissa ja tiedonvaihdossa käytettävistä IT-järjestelmistä; n) ohjelman kieli/kielet 7 artiklan mukaisesti.

5 artikla

Hyväksyminen

1. Vuoden kuluessa ohjelmasuunnitteluasiakirjan hyväksymisestä osallistujamaat tekevät yhdessä komissiolle ohjelmaehdotuksen, joka sisältää kaikki 4 artiklassa tarkoitetut osat. Ennen ehdotuksen jättämistä komissiolle osallistujamaat vahvistavat kirjallisesti hyväksyvänsä ohjelman sisällön.

2. Komissio todentaa, että ohjelma sisältää kaikki 4 artiklassa tarkoitetut osat. Komissio arvioi ohjelman johdonmukaisuutta suhteessa asetukseen (EU) N:o 232/2014, ohjelmasuunnitteluasiakirjaan, tähän asetukseen ja mihin tahansa unionin asiaankuuluvaan säädökseen. Arvioinnissa tarkastellaan erityisesti seuraavia:

a) analyysin laatu ja johdonmukaisuus suhteessa ehdotettuihin ensisijaisiin tavoitteisiin ja muihin unionin rahoittamiin ohjelmiin;

b) rahoitussuunnitelmaan tarkkuus;

c) direktiivin 2001/42/EY vaatimusten mukaisuus.

3. Kolmen kuukauden kuluessa ohjelman jättöpäivästä komissio esittää siitä huomautuksia ja pyytää tarvittaessa sen tarkistamista. Osallistujamaiden on toimitettava kaikki tarvittavat tiedot kahden kuukauden kuluessa komission pyynnöstä. Komissio hyväksyy ohjelman kuuden kuukauden kuluessa sen jättöpäivästä edellyttäen, että kaikki sen esittämät huomautukset on otettu asianmukaisesti huomioon. Komissio voi tarvittavien tarkistusten luonteesta riippuen pidentää näitä määräaikoja.

4. Jokainen ohjelma hyväksytään komission päätöksellä ohjelman koko keston ajaksi asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

6 artikla

Mukautukset ja tarkistaminen

1. Mukautuksia, jotka eivät merkittävästi muuta ohjelman luonnetta ja tavoitteita, ei pidetä olennaisina. Tällaisia ovat erityisesti

a) enintään 20 prosentin kumulatiiviset muutokset kuhunkin temaattiseen tavoitteeseen tai tekniseen apuun alun perin kohdennettuun unionin rahoitusosuuteen tai 2 kohdan mukaiset muutokset, joissa on kyse siirrosta temaattisten tavoitteiden välillä tai siirrosta teknisestä tuesta temaattisiin tavoitteisiin;

b) enintään 20 prosentin kumulatiiviset muutokset kuhunkin temaattiseen tavoitteeseen alun perin kohdennettuun unionin rahoitusosuuteen tai 2 kohdan mukaiset muutokset, joissa on kyse siirrosta temaattisista tavoitteista tekniseen tukeen.

Hallintoviranomainen voi tehdä suoraan a alakohdassa tarkoitetut muutokset ohjelman rahoitussuunnitelmaan, kunhan yhteinen seurantakomitea on ne ensin hyväksynyt. Hallintoviranomaisen on ilmoitettava komissiolle näistä muutoksista viimeistään seuraavassa vuosikertomuksessa ja annettava komissiolle kaikki tarvittavat lisätiedot.

Kun on kyse b alakohdassa tarkoitetuista muutoksista ohjelman rahoitussuunnitelmaan, hallintoviranomaisen on saatava ennakkohyväksyntä sekä yhteiseltä seurantakomitealta että komissiolta.

2. Ohjelmia voidaan tarkistaa seuraavista syistä ja yhteisen seurantakomitean perustellusta pyynnöstä tai komission aloitteesta sen jälkeen, kun se on kuullut yhteistä seurantakomiteaa:

a) ohjelmasuunnitteluasiakirjan uudelleentarkastelu;

b) suuret sosioekonomiset muutokset tai olennaiset muutokset ohjelma-alueella;

c) täytäntöönpano-ongelmat;

d) edellä 1 kohdassa tarkoitettua joustomarginaalia suuremmat muutokset rahoitussuunnitelmassa tai mikä tahansa muutos, joka muuttaa merkittävästi ohjelman luonnetta tai tavoitteita;

e) tarkastukset, seuranta ja arviointi.

3. Ohjelmien tarkistuspyynnöt on perusteltava asianmukaisesti ja niissä on huomioitava muutosten odotettavissa oleva vaikutus ohjelmaan.

4. Komissio arvioi sille 2 ja 3 kohdan mukaisesti toimitettuja tietoja. Jos komissio esittää huomautuksia, hallintoviranomaisen on toimitettava kaikki tarvittavat lisätiedot komissiolle. Komissio hyväksyy tarkistuspyynnön viiden kuukauden kuluessa sen esittämisestä edellyttäen, että kaikki sen esittämät huomautukset on otettu asianmukaisesti huomioon.

5. Ohjelman tarkistus 2 kohdassa tai 66 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa hyväksytään komission päätöksellä, ja se saattaa edellyttää 8 ja 9 artiklassa tarkoitettujen rahoitussopimusten muuttamista.

7 artikla

Kielten käyttö

1. Kunkin ohjelman työkielenä on käytettävä yhtä tai useampaa unionin virallista kieltä. Osallistujamaat voivat myös päättää käyttää muita kuin unionin virallisia kieliä työkielinä. Työkiel(t)en valinta on kuvattava ohjelmassa 4 artiklan mukaisesti.

2. Ohjelmien kumppanuusaspektin huomioon ottaen edunsaajat voivat toimittaa hallintoviranomaiselle hankettaan koskevat asiakirjat kansallisella kielellään, jos tämä mahdollisuus on erikseen mainittu ohjelmassa ja yhteinen seurantakomitea huolehtii mahdollisesti tarvittavien tulkkaus- ja käännöspalvelujen järjestämisestä hallintoviranomaisen välityksellä.

3. Ohjelmaan valittujen kaikkien kielten tulkkaus- ja käännöskulut katetaan ohjelmatasolla teknisen avun määrärahoista ja hanketasolla yksittäisten hankkeiden määrärahoista.

2 LUKU

Rahoitussopimukset

8 artikla

Rahoitussopimukset rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden kanssa

1. Komissio tekee rahoitussopimuksen kunkin rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan kanssa. Rahoitussopimuksen voivat allekirjoittaa myös muut osallistujamaat ja hallintoviranomainen tai maa, jossa hallintoviranomainen sijaitsee.

2. Rahoitussopimus allekirjoitetaan viimeistään sitä vuotta seuraavan vuoden lopussa, jona komissio tekee päätöksen ohjelman hyväksymisestä. Jos ohjelmaan osallistuu useampi kuin yksi rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa, kaikki osapuolet allekirjoittavat kuitenkin vähintään yhden rahoitussopimuksen ennen kyseistä ajankohtaa. Muut rajatylittävän yhteistyön kumppanimaat voivat allekirjoittaa rahoitussopimuksensa myöhemmin. Rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan kanssa sovitun ohjelman ulkoista osiota ei voi aloittaa ennen kuin rahoitussopimus kyseisen kumppanimaan kanssa on tullut voimaan. Jos ohjelma osarahoitetaan asetuksen (EU) N:o 232/2014 mukaisesti ja siihen osallistuu useampi kuin yksi rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa, kaikki osapuolten on allekirjoitettava vähintään yksi rahoitussopimus yhden, asetuksen (EU) N:o 232/2014 liitteessä I luetellun osallistuvan kumppanimaan tai Venäjän federaation kanssa viimeistään sitä vuotta seuraavan vuoden lopussa, jona komissio tekee päätöksen ohjelman hyväksymisestä.

9 artikla

Rahoitussopimukset rahoitukseen osallistuvien rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden kanssa

1. Jos rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan osarahoitusosuus siirretään hallintoviranomaiselle, 8 artiklassa tarkoitetun rahoitussopimuksen allekirjoittavat myös muut osallistuvat jäsenvaltiot ja rajatylittävän yhteistyön kumppanimaat sekä hallintoviranomainen tai maa, jossa hallintoviranomainen sijaitsee.

2. Rahoitussopimuksen on sisällettävä määräyksiä rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan osarahoitusosuudesta, esimerkiksi

a) määrä;

b) aiottu käyttö ja käyttöehdot, myös ehdot rahoituksen hakemiselle;

c) maksuehdot;

d) varainhoito;

e) tietojen säilyttäminen;

f) raportointivelvoitteet;

g) tarkastukset;

h) sääntöjenvastaisuudet ja takaisinperintä.

3 LUKU

Muut sopimukset tai yhteisymmärryspöytäkirjat

10 artikla

Sisältö

Hallintoviranomainen voi tehdä osallistujamaiden kanssa yhteisymmärryspöytäkirjan tai minkä tahansa muun ohjelmaa koskevan sopimuksen, joka sisältää määräyksiä varsinkin kansallisesta osarahoituksesta, rahoitusvastuista, tarkastuksesta ja takaisinperinnästä.

Tällaisen yhteisymmärryspöytäkirjan tai muun sopimuksen sisällön on oltava tämän asetuksen säännösten ja rahoitussopimuksen/-sopimusten määräysten mukainen.

4 LUKU

Täytäntöönpano

11 artikla

Täytäntöönpanotavat

Ohjelmat pannaan yleensä täytäntöön jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä hallinnoiden asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 59 artiklan mukaisesti. Osallistujamaat voivat ehdottaa täytäntöönpanoa niin, että rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa tai kansainvälinen organisaatio hallinnoi sitä välillisesti asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 60 artiklan mukaisesti.

Ohjelmiin, jotka pannaan täytäntöön välillisesti hallinnoiden, sovelletaan tämän asetuksen kolmatta osaa.

II OSASTO

OSARAHOITUS

12 artikla

Osarahoitusosuus

1. Osarahoituksen määrä on vähintään 10 prosenttia unionin rahoitusosuudesta.

2. Osarahoitus jaetaan mahdollisuuksien mukaan tasapuolisesti koko ohjelman keston ajalle sen varmistamiseksi, että 10 prosentin vähimmäistavoite saavutetaan ohjelman loppuun mennessä.

3. Ohjelmasta myönnetyn avun on oltava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettujen unionin valtiontukisääntöjen mukaista.

13 artikla

Osarahoituslähteet

1. Osarahoituksen on oltava peräisin muista lähteistä kuin unionilta.

2. Osallistujamaat voivat kussakin ohjelmassa päättää vapaasti osarahoituksen lähteen, määrän ja jakautumisen.

3. Jos rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa sitoutuu siirtämään osarahoitusosuutensa hallintoviranomaiselle, järjestelyt osarahoituksen myöntämiseksi, käyttämiseksi ja seuraamiseksi on vahvistettava 9 artiklassa tarkoitetussa rahoitussopimuksessa ja tapauksen mukaan 10 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa.

4. Kaikissa muissa tapauksissa osarahoitukseen sovellettavat järjestelyt voidaan vahvistaa 10 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa.

14 artikla

Luontoissuoritukset

1. Kolmannen osapuolen maksutta tarjoamat muut kuin taloudelliset resurssit katsotaan luontoissuorituksiksi ohjelma- tai hanketasolla. Hankkeeseen tai ohjelmaan osoitetusta henkilöstöstä aiheutuvia kustannuksia ei katsota luontoissuorituksiksi, mutta ne voidaan katsoa osaksi 12 artiklassa tarkoitettua osarahoituksen 10 prosentin vähimmäismäärää, kun maksajana ovat edunsaajat tai osallistujamaat.

2. Luontoissuoritukset eivät ole tukikelpoisia kustannuksia, eikä niitä voida katsoa osaksi 12 artiklassa tarkoitettua osarahoituksen 10 prosentin vähimmäismäärää.

III OSASTO

TÄYTÄNTÖÖNPANOJAKSO

15 artikla

Täytäntöönpanojakso

Kunkin ohjelman täytäntöönpanojakso alkaa aikaisintaan päivänä, jona komissio hyväksyy ohjelman, ja loppuu viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2024.

16 artikla

Ohjelman aloitusvaihe

1. Yhteistyössä hallinnoitaessa ohjelma alkaa osallistuvissa jäsenvaltioissa siitä, kun ne vastaanottavat 25 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen, jonka mukaan komissio ei aio pyytää kyseisessä artiklassa tarkoitettuja asiakirjoja tai esittää huomautuksia. Osallistujamaat voivat aloittaa sitä ennen hallinto- ja valvontajärjestelmien perustamisen edellyttämät valmistelutoimet. Kustannukset ovat tukikelpoisia 36 artiklan mukaisesti.

2. Kun ohjelmaa hallinnoidaan välillisesti 80 ja 82 artiklassa tarkoitetulla tavalla, se alkaa osallistuvissa jäsenvaltioissa sen jälkeen, kun sopimus, jolla talousarvion toteutustehtäviä siirretään kansainväliselle organisaatiolle tai rajatylittävän yhteistyön kumppanimaalle, on tullut voimaan.

3. Lisäksi voidaan toteuttaa seuraavat ohjelman aloittamisen edellyttämät valmistelutoimet:

a) hallintoviranomaisen ja tapauksen mukaan yhteisen teknisen sihteeristön perustaminen;

b) yhteisen seurantakomitean ensimmäiset kokoukset, joihin osallistuu myös edustajia sellaisista rajatylittävän yhteistyön kumppanimaista, jotka eivät ole vielä allekirjoittaneet rahoitussopimusta tai joiden rahoitussopimus ei ole vielä tullut voimaan;

c) hankevalinnan tai sopimusten tekomenettelyiden valmistelu ja käynnistäminen, joihin sovelletaan rahoitussopimusten voimaantuloon sidottua keskeyttämislauseketta.

4. Ennen rahoitussopimusten voimaantuloa rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan kanssa voidaan aloittaa ainoastaan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetut valmistelutoimet.

17 artikla

Ohjelman keskeyttäminen

1. Jos yksikään rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa ei ole allekirjoittanut rahoitussopimusta ennen 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua päivää, ohjelma keskeytetään.

Euroopan aluekehitysrahaston jo sidotut vuotuiset erät ovat käytettävissä tavanomaisen ajan, mutta niitä voidaan käyttää ainoastaan asianomaisissa jäsenvaltioissa toteutettavaan toimintaan ja niistä on täytynyt tehdä sopimus ennen komission keskeyttämispäätöstä. Hallintoviranomainen toimittaa loppukertomuksen kolmen kuukauden kuluessa sopimusten päättämisestä komissiolle, joka toimii asiassa 2 ja 3 kohdan mukaisesti.

2. Jos ohjelmaa ei voida toteuttaa osallistujamaiden välisissä suhteissa ilmenevien ongelmien vuoksi tai muista perustelluista syistä, komissio voi päättää keskeyttää ohjelman ennen täytäntöönpanojakson päättymispäivää yhteisen seurantakomitean pyynnöstä tai omasta aloitteestaan yhteistä seurantakomiteaa kuultuaan.

3. Jos ohjelma päätetään keskeyttää, hallintoviranomainen toimittaa loppukertomuksen kuuden kuukauden kuluessa komission päätöksestä. Komissio suorittaa loppumaksun tai antaa tarvittaessa perintämääräyksen sen jälkeen, kun aiemmat ennakkorahoitusmaksut on tarkastettu ja hyväksytty. Komissio vapauttaa myös sitoumusten jäljellä olevan määrän.

Vaihtoehtoisesti se voi päättää vähentää ohjelman määrärahoja 6 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti.

4. Euroopan aluekehitysrahaston tuki, joka vastaa vielä sitomattomia vuotuisia eriä tai sidottuja ja saman varainhoitovuoden aikana kokonaan tai osittain vapautettuja vuotuisia eriä, joita ei ole uudelleen kohdennettu toiseen, samaan ulkoisen yhteistyön ohjelmien luokkaan kuuluvaan ohjelmaan, on 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa kohdennettava sisäisiin rajatylittävän yhteistyön ohjelmiin asetuksen (EU) N:o 1299/2013 4 artiklan mukaisesti.

Asetuksesta (EU) N:o 232/2014 myönnettävä tuki, joka vastaa vielä sitomattomia vuotuisia eriä tai sidottuja ja saman varainhoitovuoden aikana kokonaan tai osittain vapautettuja vuotuisia eriä, on käytettävä toisten, asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla tukikelpoisten ohjelmien tai hankkeiden rahoittamiseen.

18 artikla

Hankkeet

1. Sopimukset suurista infrastruktuurihankkeista, jotka valitaan ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella, on allekirjoitettava ja maksut rahoitusvälineisiin suoritettava ennen 30 päivää kesäkuuta 2019.

2. Kaikki muut sopimukset on allekirjoitettava ennen 31 päivää joulukuuta 2021.

3. Hankkeiden kaikkien ohjelmasta rahoitettavien toimien on loputtava viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2022.

19 artikla

Ohjelman päättäminen

1. Ainoastaan ohjelman päättämiseen liittyviä toimia voidaan toteuttaa 1 päivän tammikuuta 2023 ja 30 päivän syyskuuta 2024 välisenä aikana.

2. Ohjelma katsotaan päätetyksi, kun

a) kaikki ohjelman puitteissa tehdyt sopimukset on päätetty;

b) loppumaksu on maksettu tai palautettu;

c) komissio on vapauttanut jäljellä olevat määrärahat.

3. Ohjelman päättäminen ei vaikuta komission oikeuteen tehdä myöhemmin hallintoviranomaisen tai edunsaajien osalta rahoitusoikaisuja, jos ohjelman tai hankkeiden loppusummaa on tarkistettava päättämispäivän jälkeen suoritetun valvonnan tai tarkastuksen johdosta.

IV OSASTO

OHJELMAN RAKENTEET

20 artikla

Viranomaisten ja hallintoelinten nimittäminen

1. Osallistujamaat valitsevat hallintoviranomaiseksi kansallisen, alueellisen tai paikallisen viranomaisen tai julkisoikeudellisen yhteisön taikka julkisen palvelun tehtäviä suorittavan yksityisoikeudellisen elimen. Sama hallintoviranomainen voidaan valita useampaan kuin yhteen ohjelmaan.

2. Osallistujamaat nimeävät yhdeksi ainoaksi tarkastusviranomaiseksi kansallisen, alueellisen tai paikallisen viranomaisen tai elimen, jonka toiminta on riippumatonta hallintoviranomaisesta. Tarkastusviranomaisen on sijaittava samassa jäsenvaltiossa kuin hallintoviranomainen. Sama tarkastusviranomainen voidaan valita useampaan kuin yhteen ohjelmaan.

3. Tiettyjä hallintoviranomaisen tehtäviä suorittamaan voidaan nimetä yksi tai useampi välittäjäelin, joka toimii hallintoviranomaisen alaisuudessa. Hallintoviranomaisen ja välittäjäelinten väliset järjestelyt on vahvistettava kirjallisesti. Välittäjäelimen on osoitettava vakavaraisuutensa ja asianomaista alaa koskeva pätevyytensä sekä hallinnolliset ja varainhoidolliset valmiutensa.

4. Osallistujamaiden on vahvistettava hallinto- ja valvontajärjestelmissä ja tapauksen mukaan 8 ja 9 artiklassa tarkoitetuissa rahoitussopimuksissa ja/tai 10 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa säännöt, joita sovelletaan niiden suhteisiin hallintoviranomaiseen ja tarkastusviranomaiseen, kyseisten viranomaisten välisiin suhteisiin sekä kyseisten viranomaisten ja komission välisiin suhteisiin.

5. Jäsenvaltio, jossa hallintoviranomainen sijaitsee, voi omasta aloitteestaan nimetä koordinointielimen, jonka tehtävänä on pitää yhteyttä komissioon ja toimittaa sille tietoja, koordinoida muiden nimettyjen elinten toimintaa ja edistää lainsäädännön yhdenmukaista soveltamista.

6. Kunkin osallistujamaan on nimettävä

a) kansallinen viranomainen tukemaan hallintoviranomaista ohjelman hallinnoinnissa moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti;

b) valvonnan yhteyspiste tukemaan hallintoviranomaista ohjelmasta johtuvien velvoitteiden valvonnassa;

c) edustaja 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun tarkastajien ryhmään;

d) edustajat 21 artiklassa tarkoitettuun yhteiseen seurantakomiteaan.

1 LUKU

Yhteinen seurantakomitea

21 artikla

Yhteinen seurantakomitea

Osallistujamaiden on perustettava yhteinen seurantakomitea kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona komissio on hyväksynyt ohjelman.

22 artikla

Yhteisen seurantakomitean kokoonpano

1. Yhteinen seurantakomitea koostuu kunkin osallistujamaan nimeämästä yhdestä tai useammasta edustajasta. Edustajia ei nimetä yksityishenkilöinä vaan tehtävien perusteella. Yhteinen seurantakomitea voi nimetä muita henkilöitä tarkkailijoiksi.

2. Osallistujamaiden on huolehdittava kaikkien asianomaisten toimijoiden ja varsinkin paikallisten sidosryhmien, myös kansalaisjärjestöjen ja paikallisviranomaisten, soveltuvasta osallistumisesta aina, kun se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, sen varmistamiseksi, että ne osallistuvat ohjelman täytäntöönpanoon.

3. Komissio osallistuu yhteisen seurantakomitean työhön tarkkailijana. Se on kutsuttava yhteisen seurantakomitean jokaiseen kokoukseen samanaikaisesti osallistujamaiden edustajien kanssa. Komissio päättää kunkin yhteisen seurantakomitean kokouksen osalta, osallistuuko se kokoukseen ja miltä osin.

4. Yhteisen seurantakomitean puheenjohtajana toimii joku sen jäsenistä, hallintoviranomaisen edustaja tai kuka tahansa muu henkilö työjärjestyksessä esitetyn mukaisesti.

5. Yhteisen seurantakomitean sihteeriksi nimetään hallintoviranomaisen, yhteisen teknisen sihteeristön tai 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun välittäjäelimen edustaja.

23 artikla

Toiminta

1. Yhteinen seurantakomitea laatii ja hyväksyy työjärjestyksensä yksimielisesti.

2. Yhteinen seurantakomitea pyrkii tekemään päätöksensä yksimielisesti. Tietyistä, varsinkin hankkeiden lopulliseen valintaan ja niille myönnettävien avustusten määriin liittyvistä päätöksistä voidaan järjestää äänestys työjärjestyksen mukaisesti.

3. Jokaisella osallistujamaalla on yhtäläinen äänioikeus sen nimeämien edustajien lukumäärästä riippumatta.

4. Sihteerillä, komissiolla ja muilla tarkkailijoilla ei ole äänioikeutta.

5. Yhteisen seurantakomitean puheenjohtaja toimii moderaattorina ja johtaa puhetta. Puheenjohtajalla on osallistujamaata edustaessaan äänioikeus.

6. Yhteinen seurantakomitea kokoontuu vähintään kerran vuodessa. Puheenjohtaja kutsuu sen koolle hallintoviranomaisen pyynnöstä tai minkä tahansa osallistujamaan tai komission asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä. Komitea voi myös tehdä päätöksiä kirjallisessa menettelyssä puheenjohtajan, hallintoviranomaisen tai minkä tahansa osallistujamaan aloitteesta työjärjestyksensä mukaisesti.

7. Yhteisen seurantakomitean kokousten päätteeksi laaditaan pöytäkirja, jonka puheenjohtaja ja sihteeri allekirjoittavat. Pöytäkirjasta toimitetaan jäljennös osallistujamaiden edustajille, komissiolle ja mahdollisille muille tarkkailijoille.

24 artikla

Yhteisen seurantakomitean tehtävät

1. Yhteinen seurantakomitea seuraa ohjelman täytäntöönpanoa ja edistymistä sen ensisijaisissa tavoitteissa käyttäen objektiivisesti todennettavissa olevia indikaattoreita ja niihin liittyviä tavoitearvoja, jotka on määritelty ohjelmassa. Yhteinen seurantakomitea tarkastelee kaikkia ohjelman tuloksiin vaikuttavia kysymyksiä.

2. Yhteinen seurantakomitea voi antaa hallintoviranomaiselle suosituksia ohjelman täytäntöönpanosta ja arvioinnista. Sen on seurattava antamiensa suositusten pohjalta toteutettuja toimia.

3. Erityisesti yhteinen seurantakomitea

a) hyväksyy hallintoviranomaisen työohjelman ja rahoitussuunnitelman, mukaan lukien teknisen avun suunniteltu käyttö;

b) seuraa, miten hallintoviranomainen toteuttaa työohjelmaa ja rahoitussuunnitelmaa;

c) hyväksyy ohjelmasta rahoitettavien hankkeiden valintakriteerit;

d) vastaa ohjelmasta rahoitettaviin hankkeisiin sovellettavasta arviointi- ja valintamenettelystä;

e) hyväksyy ohjelman tarkistamista koskevat ehdotukset;

f) käy läpi kaikki hallintoviranomaisen toimittamat kertomukset ja ryhtyy tarvittaessa aiheellisiin toimenpiteisiin;

g) tutkii kaikki hallintoviranomaisen sen tietoon saattamat riita-asiat;

h) tarkastaa ja hyväksyy 77 artiklassa tarkoitetun vuosikertomuksen;

i) tarkastaa ja hyväksyy 78 artiklassa tarkoitetun vuotuisen seuranta- ja arviointisuunnitelman;

j) tarkastaa ja hyväksyy 79 artiklassa tarkoitetut vuotuiset tiedotus- ja viestintäsuunnitelmat.

4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdan d alakohdassa säädetään, yhteinen seurantakomitea voi perustaa alaisuuteensa hankkeiden valintakomitean.

2 LUKU

Hallintoviranomainen

25 artikla

Nimittäminen

1. Osallistujamaiden valitsema hallintoviranomainen käy sijaintijäsenvaltiossaan läpi nimitysmenettelyn, joka vahvistetaan asianmukaisella tasolla tehtävällä päätöksellä.

2. Nimitysmenettely perustuu riippumattoman tarkastuselimen kertomukseen ja lausuntoon. Tarkastuselin arvioi, vastaavatko hallinto- ja valvontajärjestelmät, mukaan lukien välittäjäelinten rooli niissä, tämän asetuksen liitteessä I vahvistettuja nimityskriteerejä. Tarkastuselin ottaa tapauksen mukaan huomioon sen, ovatko ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmät samankaltaisia kuin edellisellä ohjelmakaudella käytössä olleet järjestelmät, sekä kaiken näytön järjestelmien tehokkaasta toiminnasta.

Riippumattomana tarkastuselimenä toimii tarkastusviranomainen tai muu julkis- tai yksityisoikeudellinen elin, jolla on tarvittavat tarkastusvalmiudet, ja sen toiminta on riippumatonta hallintoviranomaisesta. Se hoitaa tehtävänsä kansainvälisesti hyväksyttyjä tilintarkastusstandardeja noudattaen.

3. Jäsenvaltioiden on toimitettava 1 kohdassa tarkoitettu muodollinen päätös komissiolle mahdollisimman pian sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt ohjelman.

4. Komissio voi pyytää riippumattoman tarkastuselimen kertomusta ja lausuntoa sekä kuvausta hallinto- ja valvontajärjestelmistä, erityisesti niiden hankevalintaa koskevista osista, kahden kuukauden kuluessa 1 kohdassa tarkoitetun muodollisen päätöksen vastaanottamisesta. Jos komissio ei aio pyytää näitä asiakirjoja, se ilmoittaa asiasta jäsenvaltiolle mahdollisimman pian. Jos komissio pyytää näitä asiakirjoja, se voi esittää niistä huomautuksia kahden kuukauden kuluessa niiden vastaanottamisesta, ja asiakirjoihin on tehtävä tarvittavat tarkistukset huomautusten huomioon ottamiseksi. Jos komissiolla ei ole alustavia tai myöhemmässä vaiheessa esitettäviä huomautuksia, se ilmoittaa asiasta jäsenvaltiolle mahdollisimman pian.

5. Jos olemassa olevat tarkastus- ja valvontatulokset osoittavat, että nimetty viranomainen ei enää täytä 2 kohdassa tarkoitettuja kriteerejä, jäsenvaltion on asianmukaisella tasolla vahvistettava tarvittavat korjaavat toimet ja asetettava ongelman vakavuuden mukainen koeaika, jonka kuluessa korjaavat toimet on toteutettava.

Jos nimetty viranomainen ei toteuta tarvittavia korjaavia toimia jäsenvaltion asettaman koeajan puitteissa, jäsenvaltion on asianmukaisella tasolla peruttava sen nimitys.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä

— nimetyn viranomaisen asettamisesta koeajalle sekä korjaavista toimista ja niitä koskevasta koeajasta; tai

— koeajan päättymisestä, kun korjaavat toimenpiteet on toteutettu; tai

— viranomaisen nimityksen perumisesta.

Jäsenvaltion ilmoitus siitä, että nimetty elin on asetettu koeajalle, ei johda maksupyyntöjen käsittelyn keskeyttämiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 61 artiklan soveltamista.

Jos hallintoviranomaisen nimitys perutaan, osallistujamaiden on nimitettävä uusi 20 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viranomainen tai elin jatkamaan hallintoviranomaisen tehtäviä. Kyseinen elin tai viranomainen käy läpi 2 kohdassa tarkoitetun nimitysmenettelyn, ja komissiolle on ilmoitettava asiasta 4 kohdan mukaisesti. Tämä muutos edellyttää ohjelman tarkistamista 6 artiklan mukaisesti.

26 artikla

Hallintoviranomaisen tehtävät

1. Hallintoviranomainen vastaa ohjelman hallinnoinnista moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen ja huolehtii siitä, että yhteisen seurantakomitean päätökset noudattavat asiassa sovellettavia lakeja ja määräyksiä.

2. Ohjelman hallinnoinnin osalta hallintoviranomainen

a) tukee yhteisen seurantakomitean työtä ja toimittaa sille tietoja, joita se tarvitsee tehtäviensä hoitamiseksi, erityisesti tiedot edistymisestä ohjelman oletettujen tulosten ja tavoitteiden saavuttamisessa;

b) laatii vuosikertomuksen ja loppukertomuksen ja toimittaa ne komissiolle saatuaan yhteisen seurantakomitean hyväksynnän;

c) jakaa välittäjäelinten, yhteisen teknisen sihteeristön, tarkastusviranomaisen ja edunsaajien kanssa tietoja, jotka ovat olennaisia niiden tehtävien hoitamisen tai hankkeiden täytäntöönpanon kannalta;

d) ottaa käyttöön tietokonejärjestelmän sellaisten tietojen syöttämistä ja tallentamista varten, joita tarvitaan kunkin hankkeen seurannassa, arvioinnissa, varainhoidossa, valvonnassa ja tarkastamisessa, tapauksen mukaan myös tiedot hankkeen yksittäisistä osallistujista, ja ylläpitää kyseistä järjestelmää. Erityisesti järjestelmään syötetään ja tallennetaan kunkin hankkeen tekniset kertomukset ja varainhoitokertomukset. Järjestelmästä saa kaikki tiedot, joita tarvitaan maksupyyntöjen ja tilinpäätösten tekemiseen, myös tiedot perittävistä ja perityistä määristä sekä hankkeelle tai ohjelmalle myönnetyn rahoitusosuuden koko määrän tai osan peruuttamisen seurauksena vähennetyistä määristä;

e) toteuttaa tapauksen mukaan ympäristövaikutusten arviointeja ohjelmatasolla;

f) panee tiedotus- ja viestintäsuunnitelmat täytäntöön 79 artiklan mukaisesti;

g) panee seuranta- ja arviointisuunnitelmat täytäntöön 78 artiklan mukaisesti.

3. Hankkeiden valinnan ja hallinnoinnin osalta hallintoviranomainen

a) laatii ja käynnistää valintamenettelyt:

b) hallinnoi hankkeiden valintamenettelyjä;

c) toimittaa johtavalle edunsaajalle asiakirjan, jossa esitetään hankekohtaiset tukiehdot, mukaan lukien rahoitussuunnitelma ja täytäntöönpanon määräajat;

d) allekirjoittaa sopimukset edunsaajien kanssa;

e) hallinnoi hankkeita.

4. Teknisen avun osalta hallintoviranomainen

a) hallinnoi sopimusten tekomenettelyjä;

b) allekirjoittaa sopimukset toimeksisaajien kanssa;

c) hallinnoi sopimuksia.

5. Ohjelman varainhoidon ja valvonnan osalta hallintoviranomainen

a) todentaa, että palvelut, tavaratoimitukset ja urakat on suoritettu, toimitettu ja/tai asennettu, että edunsaajien ilmoittamat menot on maksettu niille ja että asiassa on noudatettu sovellettavaa lakia, ohjelman sääntöjä ja hanketuen ehtoja;

b) varmistaa, että hankkeen täytäntöönpanoon osallistuvilla edunsaajilla on käytössään joko erillinen kirjanpitojärjestelmä tai soveltuva kirjanpitokoodi kaikille hankkeeseen liittyville tapahtumille;

c) ottaa käyttöön tehokkaita ja oikeasuhteisia petostentorjuntatoimenpiteitä havaitut riskit huomioon ottaen;

d) ottaa käyttöön menettelyt, joilla varmistetaan, että kaikki menoja ja tarkastuksia koskevat asiakirjat, joita tarvitaan asianmukaisen jäljitysketjun turvaamiseksi, säilytetään 30 artiklan vaatimusten mukaisesti;

e) laatii 68 artiklassa tarkoitetut johdon vahvistuslauman ja vuotuisen yhteenvedon;

f) laatii ja toimittaa maksupyynnöt komissiolle 60 artiklan mukaisesti;

g) laatii tilinpäätöksen;

h) ottaa huomioon kaikkien tarkastusviranomaisen suorittamien tai sen alaisuudessa suoritettujen tarkastusten tulokset maksupyyntöjä laatiessaan ja toimittaessaan;

i) säilyttää komissiolle ilmoitettuja menoja ja edunsaajille suoritettuja maksuja koskevan kirjanpitoaineiston sähköisessä muodossa;

j) pitää kirjaa takaisin perittävistä määristä ja määristä, joita on vähennetty koko avustuksen tai sen osan peruuttamisen johdosta.

6. Edellä olevan 5 kohdan a alakohdan mukaisten tarkastusten on sisällettävä seuraavat menettelyt:

a) hallinnolliset tarkastukset kustakin edunsaajien esittämästä maksupyynnöstä;

b) hanketarkastukset paikan päällä.

Paikan päällä tehtävien tarkastusten tiheys ja kattavuus on suhteutettava hankkeelle myönnetyn avustuksen määrään ja riskitasoon, joka on määritetty näissä tarkastuksissa ja tarkastusviranomaisen suorittamissa tarkastuksissa hallinto- ja valvontajärjestelmien muodostamalle kokonaisuudelle.

7. Edellä olevan 6 kohdan b alakohdan mukaiset tarkastukset paikan päällä voidaan suorittaa otantaperiaatteella.

8. Mikäli hallintoviranomaisen isäntänä toimiva instituutio on myös ohjelman edunsaaja, 5 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tarkastuksia koskevilla järjestelyillä on varmistettava tehtävien asianmukainen eriyttäminen.

27 artikla

Yhteinen tekninen sihteeristö ja sen sivutoimipisteet

1. Osallistujamaat voivat päättää perustaa yhteisen teknisen sihteeristön, joka on kuvattava ohjelmassa 4 artiklan mukaisesti.

2. Yhteinen tekninen sihteeristö avustaa hallintoviranomaista, yhteistä seurantakomiteaa ja tapauksen mukaan tarkastusviranomaista niiden tehtävien hoitamisessa. Se tiedottaa mahdollisille edunsaajille ohjelmissa tarjolla olevista rahoitusmahdollisuuksista ja avustaa edunsaajia hankkeen täytäntöönpanossa. Se voidaan myös nimittää 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi välittäjäelimeksi.

3. Osallistujamaihin voidaan niiden päätöksellä perustaa sivutoimipisteitä. Niiden rooli on kuvattava ohjelmassa; siihen voi kuulua viestintää, tiedottamista ja hallintoviranomaisen avustamista hankkeen arvioinnissa ja täytäntöönpanon seurannassa. Sivutoimipisteille ei voi missään tapauksessa siirtää tehtäviä, joihin liittyy julkisen vallan käyttöä tai hankkeita koskevaa päätösvaltaa.

4. Yhteinen tekninen sihteeristö ja sen sivutoimipisteet rahoitetaan teknisen avun määrärahoista.

3 LUKU

Tarkastusviranomainen

28 artikla

Tarkastusviranomaisen tehtävät

1. Ohjelman tarkastusviranomaisen on varmistettava, että tarkastukset tehdään hallinto- ja valvontajärjestelmistä, tarkoituksenmukaisesta otoksesta hankkeita ja ohjelman tilinpäätöksestä.

2. Tarkastusviranomaisen apuna on tarkastajaryhmä, johon kuuluu edustaja kustakin ohjelmaan osallistuvasta maasta.

3. Jos tarkastukset suorittaa jokin muu elin kuin tarkastusviranomainen, tarkastusviranomaisen on varmistettava, että tällaisen elimen toiminta on riippumatonta vaaditulla tavalla.

4. Tarkastusviranomaisen on huolehdittava siitä, että tarkastustyössä noudatetaan kansainvälisesti hyväksyttyjä tilintarkastusstandardeja.

5. Tarkastusviranomaisen on toimitettava komissiolle tarkastusstrategia yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun ensimmäinen rahoitussopimus on allekirjoitettu 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tarkastusstrategiassa on esitettävä tilinpäätöstä ja hankkeita koskevat tarkastusmenetelmät, hanketarkastuksissa sovellettava otantamenetelmä sekä kuluvan tilivuoden ja kahden seuraavan tilivuoden tarkastussuunnitelma. Tarkastusstrategiaa on päivitettävä vuosittain vuodesta 2017 vuoden 2024 loppuun. Jos yhteistä hallinto- ja valvontajärjestelmää sovelletaan useampaan kuin yhteen ohjelmaan, kyseisille ohjelmille voidaan laatia yksi ainoa tarkastusstrategia. Päivitetty tarkastusstrategia toimitetaan komissiolle yhdessä ohjelman vuosikertomuksen kanssa.

6. Tarkastusviranomaisen on laadittava 68 artiklan mukaisesti

a) tarkastuslausuma edeltävän tilivuoden tilinpäätöksestä;

b) vuotuinen tarkastuskertomus.

Jos yhteistä hallinto- ja valvontajärjestelmää sovelletaan useampaan kuin yhteen ohjelmaan, b alakohdassa vaaditut tiedot voidaan esittää yhdessä ainoassa kertomuksessa.

29 artikla

Yhteistyö tarkastusviranomaisen kanssa

Komissio tekee yhteistyötä tarkastusviranomaisen kanssa sen tarkastussuunnitelmien ja -menetelmien yhteensovittamiseksi ja jakaa tulokset asianomaisen ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmien tarkastuksista.

V OSASTO

HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMÄT

30 artikla

Hallinto- ja valvontajärjestelmien yleiset periaatteet

1. Hallinto- ja valvontajärjestelmiin sisältyvät seuraavat:

a) kunkin hallinnointiin ja valvontaan osallistuvan elimen tehtävät, myös tehtävien jakautuminen kussakin elimessä, ja niiden organisaatio tehtävien eriyttämistä elinten välillä ja sisällä koskevan periaatteen mukaisesti;

b) menettelyt ilmoitettujen menojen oikeellisuuden ja asianmukaisuuden varmistamiseksi;

c) sähköiset tietojärjestelmät kirjanpitoa, tietojen tallentamista, seurantaa ja raportointia varten;

d) seuranta- ja raportointijärjestelmät, jos vastuullinen elin siirtää tehtävien suorittamisen toiselle elimelle;

e) järjestelyt hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnan tarkastamiseksi;

f) järjestelmät ja menettelyt riittävän jäljitysketjun turvaamiseksi;

g) menettelyt sääntöjenvastaisuuksien, myös petosten, ehkäisemiseksi, toteamiseksi ja korjaamiseksi sekä aiheettomasti maksettujen summien takaisin perimiseksi mahdolliset korot mukaan lukien;

h) menettelyt teknistä apua koskevien sopimusten tekemiseksi ja hankkeiden valitsemiseksi;

i) osallistujamaiden kansallisten viranomaisten rooli ja vastuut 31 artiklan mukaisesti.

2. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmät perustetaan tämän asetuksen säännösten mukaisesti ja että kyseiset järjestelmät toimivat tehokkaasti.

31 artikla

Osallistujamaiden kansalliset viranomaiset ja vastuut

1. Edellä olevan 20 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti nimitetyn kansallisen viranomaisen on muun muassa

a) vastattava hallinto- ja valvontajärjestelmien perustamisesta ja tehokkaasta toiminnasta kansallisella tasolla;

b) varmistettava ohjelman täytäntöönpanoon kansallisella tasolla osallistuvien instituutioiden yleinen koordinointi, mukaan lukien instituutiot, jotka toimivat valvonnan yhteyspisteinä ja tarkastajaryhmän jäseninä;

c) edustettava maataan yhteisessä seurantakomiteassa.

Rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden osalta kansallinen viranomainen on viime kädessä vastuussa 8 ja 9 artiklassa tarkoitetun rahoitussopimuksen määräysten täytäntöönpanosta.

2. Osallistujamaat tukevat hallintoviranomaista sen hoitaessa 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua velvollisuuttaan.

3. Osallistujamaiden on omilla alueillaan ehkäistävä, havaittava ja korjattava sääntöjenvastaisuudet, myös petokset, ja perittävä takaisin aiheettomasti maksetut määrät mahdollisine korkoineen 74 artiklan mukaisesti. Niiden on viipymättä ilmoitettava sääntöjenvastaisuuksista hallintoviranomaiselle ja komissiolle ja tiedotettava niille hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen etenemisestä.

4. Osallistujamaiden vastuista edunsaajalle aiheettomasti maksettujen määrien osalta säädetään 74 artiklassa.

5. Komission tekemä rahoitusoikaisu ei vaikuta hallintoviranomaisen velvollisuuteen hoitaa takaisinperinnät 74 ja 75 artiklan mukaisesti eikä jäsenvaltioiden velvollisuuteen periä takaisin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (9) 14 artiklan mukaisesti.

32 artikla

Tarkastus- ja valvontarakenteet

1. Tarkastaja tai edunsaajasta riippumaton toimivaltainen virkamies tarkastaa menot, jotka edunsaaja on ilmoittanut maksupyynnön tueksi. Tarkastaja tai toimivaltainen viranomainen tarkastaa, ovatko edunsaajan ilmoittamat kustannukset ja hankkeen tulot todellisia, asianmukaisesti kirjattuja ja sopimuksen ehtojen mukaisesti tukikelpoisia.

Tarkastus tehdään sovitun menettelyn mukaisesti, ja siinä noudatetaan seuraavia:

a) IFAC:n (International Federation of Accountants) julkaisema International Standard on Related Services 4400 -standardi (Engagements to perform Agreed-upon Procedures regarding Financial Information);

b) Code of Ethics for Professional Accountants -säännöt, jotka on laatinut ja julkaissut IFAC:n alainen eettisiä tilintarkastusstandardeja käsittelevä kansainvälinen lautakunta (International Ethics Standards Board for Accountants).

Virkamiesten osalta kyseiset menettelyt ja standardit vahvistetaan kansallisella tasolla kansainväliset standardit huomioon ottaen.

Tarkastajan on täytettävä vähintään yksi seuraavista vaatimuksista:

a) tämän on oltava jäsen kansallisessa tilintarkastus- tai tarkastuselimessä tai -laitoksessa, joka puolestaan on IFAC:n jäsen;

b) tämän on oltava kansallisen tilintarkastus- tai tarkastuselimen tai -laitoksen jäsen. Jos kyseinen elin tai laitos ei ole IFAC:n jäsen, tarkastajan on sitouduttava noudattamaan IFAC:n standardeja ja eettisiä normeja työssään;

c) tämän on oltava jäsenvaltion julkisen valvontaelimen julkiseen rekisteriin rekisteröitynyt lakisääteinen tilintarkastaja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/43/EY (10) vahvistettujen julkisen valvonnan periaatteiden mukaisesti;

d) tämän on oltava rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan julkisen valvontaelimen julkiseen rekisteriin rekisteröitynyt lakisääteinen tilintarkastaja edellyttäen, että kyseiseen rekisteriin sovelletaan asianomaisen maan lainsäädännössä vahvistettuja julkisen valvonnan periaatteita.

Virkamiehellä on oltava tarkastustyössä tarvittava tekninen asiantuntemus.

2. Myös hallintoviranomainen tekee omat, 26 artiklan 5 kohdan a alakohdassa ja 6 kohdassa tarkoitetut tarkastukset. Valvonnan yhteyspisteet voivat avustaa hallintoviranomaista tarkastusten tekemisessä koko ohjelma-alueella.

Osallistujamaiden on toteutettava kaikki mahdolliset toimenpiteet hallintoviranomaisen tukemiseksi sen valvontatehtävissä.

3. Tarkastusviranomaisen on 28 artiklan mukaisesti varmistettava, että tarkastukset tehdään hallinto- ja valvontajärjestelmistä, tarkoituksenmukaisesta otoksesta hankkeita ja ohjelman tilinpäätöksestä. Edellä 28 artiklan 2 kohdassa mainittu tarkastajaryhmä on perustettava kolmen kuukauden kuluessa hallintoviranomaisen nimittämisestä. Ryhmä laatii oman työjärjestyksensä. Sen puheenjohtajana toimii ohjelman tarkastusviranomainen.

Kukin osallistujamaa voi valtuuttaa tarkastusviranomaisen suorittamaan tehtävänsä suoraan sen alueella.

4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetun elimen (tarkoitettujen elinten) riippumattomuus on taattava.

33 artikla

Unionin harjoittama valvonta

1. Komissio, Euroopan petostentorjuntavirasto, Euroopan tilintarkastustuomioistuin ja kuka tahansa näiden instituutioiden ja elinten valtuuttama ulkopuolinen tarkastaja saa asiakirjoja tutkimalla ja/tai paikalla tarkastuksia tekemällä todentaa, miten rahoitustukea saava(t) hallintoviranomainen, edunsaajat, toimeksisaajat, alihankkijat ja kolmannet osapuolet käyttävät unionin varoja. Kussakin sopimuksessa on nimenomaisesti määrättävä, että nämä instituutiot ja elimet saavat käyttää toimitiloja, asiakirjoja ja tietoja koskevaa valvontavaltaansa riippumatta siitä, missä muodossa tiedot on tallennettu.

2. Komissio varmistaa saatavilla olevien tietojen perusteella, että hallinto- ja valvontajärjestelmät ovat tämän asetuksen mukaisia ja toimivat tehokkaasti. Tällaisia tietoja ovat esimerkiksi nimityspäätös, vuotuinen johdon vahvistuslausuma, vuotuiset valvontakertomukset, vuotuinen tarkastuslausuma, vuosikertomus sekä kansallisten ja unionin elinten suorittamat tarkastukset.

3. Komissio voi pyytää hallintoviranomaista toteuttamaan tarvittavat toimet hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkuuden ja menojen asianmukaisuuden varmistamiseksi.

VI OSASTO

TEKNINEN APU

34 artikla

Teknisen avun määrärahat

1. Tekniseen apuun voidaan kohdentaa enintään 10 prosenttia unionin myöntämästä kokonaisrahoituksesta. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa ja komission suostumuksella määrä voi olla suurempi.

2. Teknisen avun määrä olisi sovitettava ohjelman todellisiin tarpeisiin ottaen huomioon erityisesti ohjelman kokonaismäärärahat, sen maantieteellisen soveltamisalan laajuus ja osallistujamaiden määrä.

35 artikla

Tarkoitus

1. Tekninen apu kattaa ohjelman täytäntöönpanoon liittyvät toimet eli valmistelun, hallinnoinnin, seurannan, arvioinnin, tiedotuksen, viestinnän, verkottumisen, erimielisyyksien ratkomisen, valvonnan ja tarkastuksen sekä toimet täytäntöönpanossa tarvittavien hallinnollisten valmiuksien parantamiseksi.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja teknisen avun toimia olisi käytettävä sekä ohjelman rakenteiden että edunsaajien tarpeisiin.

3. Edistämisestä ja valmiuksien kehittämisestä ohjelma-alueen ulkopuolella aiheutuneet menot voidaan kattaa 39 artiklan 2 kohdassa vahvistettuun enimmäismäärään asti edellyttäen, että kyseisessä kohdassa asetetut ehdot täyttyvät.

36 artikla

Tukikelpoisuus

1. Jäljempänä 48 artiklassa esitettyjä tukikelpoisuusvaatimuksia sovelletaan teknisen avun kustannuksiin soveltuvin osin. Osallistujamaiden ohjelmaan kiinnitettyihin virkamiehiin liittyvät kustannukset voidaan katsoa tukikelpoisiksi teknisen avun kustannuksiksi. Rinnakkaisia korvausjärjestelmiä ja lisäkorvauksia on vältettävä. Jäljempänä 49 artiklassa tarkoitettuja kustannuksia ei katsota tukikelpoisiksi teknisen avun kustannuksiksi.

2. Edellyttäen että komissio hyväksyy ohjelman 5 artiklan mukaisesti, 16 artiklassa tarkoitettujen valmistelutoimien kustannukset ovat tukikelpoisia ajankohdasta, jona ohjelma toimitetaan komissiolle 4 artiklan mukaisesti, mutta eivät ennen 1 päivää tammikuuta 2014.

37 artikla

Hankintasäännöt

1. Jos teknisen avun määrärahojen käyttöä koskevan vuotuisen suunnitelman täytäntöönpano edellyttää hankintoja, hankintasopimuksen tekemisessä on noudatettava seuraavia sääntöjä:

a) jos hankintaviranomainen on jäsenvaltioon sijoittautunut yhteisö, se soveltaa joko kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka on annettu julkisiin hankintoihin sovellettavan unionin lainsäädännön yhteydessä, tai hankintasääntöjä, jotka on vahvistettu asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 toisen osan IV osastossa ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 toisen osan II osastossa;

b) kaikissa muissa tapauksissa sovellettavat hankintasäännöt kuvataan 8 ja 9 artiklassa tarkoitetussa rahoitussopimuksessa tai 81 ja 82 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa.

2. Kaikissa tapauksissa on noudatettava kansalaisuutta ja alkuperää koskevia sääntöjä, jotka on vahvistettu asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklassa.

3. Sivutoimipisteiden tekemät hankinnat rajoitetaan tavanomaisiin toimintakuluihin sekä viestinnästä ja näkyvyyttä lisäävistä toimista aiheutuviin kuluihin.

VII OSASTO

HANKKEET

1 LUKU

Yleiset säännökset

38 artikla

Tuen luonne

1. Hanke muodostuu joukosta toimia, jotka määritellään ja joita hallinnoidaan suhteessa niihin tavoitteisiin, tuotoksiin, tuloksiin ja vaikutuksiin, jotka sillä pyritään saavuttamaan määrätyn ajan ja käytettävissä olevien määrärahojen puitteissa. Kyseiset tavoitteet, tuotokset, tulokset ja vaikutukset tukevat ohjelman ensisijaisia tavoitteita.

2. Hankkeille ohjelmasta myönnettävä rahoitus annetaan avustuksina ja poikkeuksellisesti rahoitusvälineisiin tehtävinä siirtoina. Avustuksilla rahoitettaviin hankkeisiin sovelletaan 2–4 luvun säännöksiä.

3. Avustuksia myönnetään hankkeille, jotka on valittu ehdotuspyyntömenettelyllä ohjelmassa asetettujen sääntöjen mukaisesti 41 artiklassa tarkoitettuja asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta.

4. Isoille infrastruktuurihankkeille myönnettävä unionin rahoitusosuus ja 42 artiklassa tarkoitetut rahoitusvälineisiin maksettavat rahoitusosuudet voivat olla enintään 30 prosenttia.

39 artikla

Rahoitusehdot

1. Hankkeet voivat saada ohjelmasta rahoitusta, jos ne täyttävät kaikki seuraavat ehdot:

a) niillä on selvät rajatylittävät vaikutukset ja hyödyt ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitetyn mukaisesti ja ne tuottavat lisäarvoa unionin strategioihin ja ohjelmiin;

b) ne toteutetaan ohjelma-alueella;

c) ne kuuluvat johonkin seuraavista ryhmistä: i) integroidut hankkeet, joissa kukin edunsaaja toteuttaa osan hankkeen toimista omalla alueellaan; ii) symmetriset hankkeet, joissa osallistujamaissa toteutetaan samanaikaisesti samankaltaisia toimia; iii) vain yhtä maata koskevat hankkeet, jotka toteutetaan pääasiassa tai kokonaan yhdessä osallistujamaassa mutta joista hyötyvät kaikki osallistujamaat tai osa niistä ja joiden rajatylittävät vaikutukset ja hyödyt ovat tiedossa.

2. Hankkeet, jotka täyttävät 1 kohdassa asetetut kriteerit, voidaan toteuttaa osittain ohjelma-alueen ulkopuolella, jos kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:

a) hankkeet ovat välttämättömiä ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi ja niistä on hyötyä ohjelma-alueelle;

b) ohjelma-alueen ulkopuolisiin toimiin ohjelmasta myönnetyn rahoituksen kokonaismäärä on enintään 20 prosenttia unionin rahoituksesta ohjelmatasolla;

c) hankkeen hallinnointia, valvontaa ja tarkastusta koskevista hallintoviranomaisen ja tarkastusviranomaisen velvollisuuksista vastaavat joko ohjelmaviranomaiset tai niistä tehdään sopimus niiden maiden viranomaisten kanssa, joissa toimi toteutetaan.

3. Hankkeessa, johon kuuluu infrastruktuuriosio, on maksettava unionin rahoitusosuus takaisin, jos viiden vuoden kuluessa hankkeen päättämisestä tai, tapauksen mukaan, valtiontukisäännöissä asetetussa määräajassa siihen tehdään olennainen muutos, joka vaikuttaa sen luonteeseen, tavoitteisiin tai täytäntöönpanoehtoihin tavalla, joka kyseenalaistaisi sen alkuperäiset tavoitteet. Hallintoviranomaisen on perittävä takaisin hankkeen puitteissa aiheettomasti maksetut määrät suhteutettuna ajanjaksoon, jonka aikana vaatimus ei täyttynyt.

4. Hallintoviranomaisen on pyrittävä estämään päällekkäiset toimet unionin rahoittamissa hankkeissa. Sitä varten hallintoviranomainen voi järjestää aiheellisiksi katsomiaan kuulemisia, ja kuultujen tahojen, myös komission, on annettava tarvittava tuki.

5. Hallintoviranomaisen on toimitettava kunkin valitun hankkeen johtavalle edunsaajalle asiakirja, jossa esitetään hankkeen tukiedellytykset, mukaan lukien erityisvaatimukset, jotka koskevat hankkeessa tuotettavia tuotteita tai suoritettavia palveluja, rahoitussuunnitelmaa ja täytäntöönpanoaikataulua.

40 artikla

Ehdotuspyynnöt

Hallintoviranomaisen on toimitettava kunkin ehdotuspyynnön hakijoille asiakirja, jossa esitetään ehdot pyyntöön osallistumiselle sekä hankkeiden valinnalle ja täytäntöönpanolle. Asiakirjaan sisältyy myös erityisvaatimuksia, jotka koskevat hankkeen tuotoksia, rahoitussuunnitelmaa ja täytäntöönpanoaikataulua.

41 artikla

Ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella tapahtuva valinta

1. Hanke voidaan valita ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella ainoastaan seuraavissa tapauksissa ja edellyttäen, että valinta perustellaan asianmukaisesti sitä koskevassa päätöksessä:

a) hankkeen toteuttava elin on oikeudellisesti tai tosiasiallisesti monopoliasemassa;

b) hanke liittyy toimiin, joiden erityispiirteet edellyttävät tietyntyyppistä elintä sen teknisen osaamisen, pitkälle viedyn erikoistumisen tai hallintovallan perusteella.

2. Ohjelmaan sisällytetään lopullinen luettelo isoista infrastruktuurihankkeista, joita ehdotetaan valittavaksi ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella. Hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle ohjelman hyväksymisen jälkeen mutta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 täydelliset hankehakemukset, myös 43 artiklassa tarkoitetut tiedot sekä perustelut menettelyn ulkopuolella tapahtuvalle valinnalle.

3. Ohjelmaan sisällytetään alustava luettelo muista kuin isoista infrastruktuurihankkeista, joita ehdotetaan valittavaksi ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella. Yhteinen seurantakomitea voi päättää valita ylimääräisiä hankkeita ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella milloin tahansa ohjelman hyväksymisen jälkeen. Molemmissa tapauksissa tarvitaan komission ennakkohyväksyntä. Tätä varten hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle 43 artiklassa tarkoitetut tiedot sekä perustelut ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella tapahtuvalle valinnalle.

4. Komissio hyväksyy hankkeet, joita ehdotetaan valittavaksi ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella, kaksivaiheisella menettelyllä: ensimmäisessä vaiheessa toimitetaan hanketiivistelmä ja toisessa täydellinen hankehakemus. Molemmissa vaiheissa komissio ilmoittaa päätöksensä hallintoviranomaiselle kahden kuukauden kuluessa asiakirjan toimituspäivästä. Määräaikaa voidaan tarvittaessa jatkaa. Jos komissio hylkää hanke-ehdotuksen, se ilmoittaa hallintoviranomaiselle hylkäämisperusteet.

42 artikla

Rahoitusvälineisiin maksettavat rahoitusosuudet

1. Ohjelmasta voidaan rahoittaa rahoitusvälinettä edellyttäen, että asianomainen väline on ohjelman ensisijaisten tavoitteiden mukainen.

2. Ohjelmaan sisällytetään lopullinen luettelo rahoitusvälineisiin maksettavista rahoitusosuuksista. Hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle 43 artiklassa tarkoitetut tiedot ohjelman hyväksymisen jälkeen mutta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017.

3. Komissio tarkastelee ehdotettua rahoitusosuutta määrittääkseen sen lisäarvon ja johdonmukaisuuden suhteessa ohjelmaan.

4. Hyväksymismenettelyssä noudatetaan rahoitusvälineiden sääntöjä. Jos komissio hylkää ehdotetun rahoitusosuuden, se ilmoittaa hallintoviranomaiselle hylkäämisperusteet.

5. Rahoitusvälineisiin maksettaviin rahoitusosuuksiin sovelletaan kyseisiä rahoitusvälineitä koskevia sääntöjä.

43 artikla

Hankkeiden sisältö

1. Hankkeiden hakuasiakirjoihin on sisällyttävä vähintään seuraavat:

a) analyysi ongelmista ja tarpeista, joiden perusteella hanketta ehdotetaan, ottaen huomioon ohjelmastrategia ja se, miten strategian odotetaan edistävän vastaavan ensisijaisen tavoitteen saavuttamiseen;

b) arvio rajatylittävästä vaikutuksesta;

c) logiikka;

d) arvio hankkeen oletettujen tulosten kestävyydestä hankkeen päättymisen jälkeen;

e) objektiivisesti todennettavissa olevat indikaattorit;

f) tiedot hankkeen maantieteellisestä soveltamisalasta ja kohderyhmistä;

g) hankkeen oletettu toteutusajanjakso ja yksityiskohtainen työsuunnitelma;

h) tapauksen mukaan analyysi hankkeen vaikutuksista 4 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettuihin monialaisiin kysymyksiin;

i) hankkeen täytäntöönpanovaatimukset, muun muassa seuraavat: i) edunsaajien määrittely ja johtavan edunsaajan nimeäminen. Johtavan edunsaajan on annettava takeet pätevyydestään asianomaisella alalla sekä hallinnollisista ja varainhoidollisista valmiuksistaan; ii) kuvaus hankkeen hallinto- ja täytäntöönpanorakenteesta; iii) edunsaajien väliset järjestelyt 46 artiklan mukaisesti; iv) seuranta- ja arviointijärjestelyt; v) tiedotus- ja viestintäsuunnitelmat ja varsinkin toimenpiteet, joilla levitetään tietoa unionin tuesta hankkeelle;

j) yksityiskohtainen rahoitussuunnitelma ja talousarvio.

2. Vähintään miljoonan euron infrastruktuuriosion sisältävien hankkeiden hakemuksiin on sisällyttävä lisäksi seuraavat:

a) yksityiskohtainen kuvaus infrastruktuuri-investoinnista ja infrastruktuurin sijainnista;

b) yksityiskohtainen kuvaus hankkeeseen sisältyvästä valmiuksienkehittämisosiosta asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta;

c) kattava toteutettavuustutkimus tai vastaava, vaihtoehtojen arviointi, tulokset ja riippumaton laadunarviointi mukaan lukien;

d) arvio hankkeen ympäristövaikutuksista Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/92/EU (11) mukaisesti ja niiden osallistujamaiden osalta, jotka ovat valtioiden rajat ylittävien ympäristövaikutusten arvioinnista Espoossa 25 päivänä helmikuuta 1991 tehdyn YK:n Euroopan talouskomission yleissopimuksen osapuolia, kyseisen sopimuksen mukaisesti;

e) todiste siitä, että edunsaajat joko omistavat maan tai niillä on siihen käyttöoikeus;

f) rakennuslupa.

3. Hallintoviranomainen voi poikkeuksellisesti ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa hyväksyä f alakohdassa tarkoitettujen asiakirjojen toimittamisen myöhemmin.

44 artikla

Hankeluettelon julkaiseminen

1. Ohjelmasta tuettavien hankkeiden läpinäkyvyyden varmistamiseksi hallintoviranomaisen on ylläpidettävä valituista hankkeista laskentataulukon muotoon laadittua luetteloa, joka mahdollistaa tietojen järjestämisen, etsimisen, poimimisen, vertailemisen ja helpon julkaisemisen internetissä. Hankeluettelo on saatavilla ohjelman verkkosivuilla ja sitä päivitetään vähintään kuuden kuukauden välein. Yksityissektorin, kansalaisyhteiskunnan ja kansallisten julkishallintojen rohkaisemiseksi käyttämään hankeluetteloa uudelleen, verkkosivuilla voidaan antaa selvä viittaus sovellettaviin lisenssisääntöihin, joiden nojalla tiedot julkaistaan.

2. Luettelossa on oltava vähintään seuraavat tiedot:

— edunsaajan nimi (ainoastaan oikeussubjektit, luonnollisia henkilöitä ei saa mainita nimeltä);

— hankkeen nimi;

— hanketiivistelmä;

— hankkeen toteutusajanjakso;

— tukikelpoiset kokonaismenot;

— unionin osarahoitusosuus;

— hankkeen postinumero tai muu soveltuva sijainnin indikaattori;

— maantieteellinen soveltamisala;

— hankeluettelon viimeisimmän päivityksen päivämäärä.

3. Hankeluettelo on toimitettava komissiolle viimeistään sitä varainhoitovuotta seuraavan vuoden kesäkuun 30 päivänä, jona hankkeet valittiin. Nämä tiedot julkaistaan unionin toimielinten verkkosivuilla.

2 LUKU

Edunsaajat

45 artikla

Osallistuminen hankkeisiin

1. Hankkeessa on oltava edunsaajia vähintään yhdestä ohjelmaan osallistuvasta jäsenvaltiosta ja yhdestä asetuksen (EU) N:o 232/2014 liitteessä I luetellusta ohjelmaan osallistuvasta kumppanimaasta tai Venäjän federaatiosta.

2. Edunsaajat ovat luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joille on myönnetty hankeavustus. Luonnolliset henkilöt voivat olla edunsaajia, jos toimen luonne tai ominaisuudet tai hakijan asettama tavoite sitä edellyttävät. Luonnollisten henkilöiden osallistumisesta päätetään ohjelmatasolla.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen edunsaajien on täytettävä kaikki seuraavat ehdot:

a) Niiden on oltava jonkin osallistujamaan kansalaisia tai oikeushenkilöitä, jotka ovat sijoittautuneet ohjelma-alueelle, tai kansainvälisiä järjestöjä, joiden keskustoimipaikka on ohjelma-alueella. Eurooppalainen alueellisen yhteistyön yhtymä voi olla sijoittautumispaikastaan riippumatta edunsaaja edellyttäen, että sen maantieteellinen toiminta-alue sijaitsee ohjelma-alueen sisällä.

b) Niiden on täytettävä kullekin valintamenettelylle asetetut tukikelpoisuuskriteerit.

c) Ne eivät ole yhdessäkään asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 106 artiklan 1 kohdassa ja 107 artiklassa tarkoitetuista poissulkemiseen johtavista tilanteista.

4. Edunsaajat, jotka eivät täytä 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja kriteerejä, voivat osallistua 1 kohdassa tarkoitettujen edunsaajien lisäksi edellyttäen, että kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:

a) Ne voivat osallistua asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklan mukaisesti.

b) Hankkeen luonne, tavoitteet ja tehokas täytäntöönpano edellyttävät niiden osallistumista.

c) Edunsaajille, jotka eivät täytä 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja kriteerejä, ohjelmasta myönnetyn rahoituksen kokonaismäärä ei ylitä 39 artiklan 2 kohdan b alakohdassa asetettua enimmäismäärää.

46 artikla

Edunsaajien velvollisuudet

1. Kussakin hankkeessa on nimettävä yksi johtava edunsaaja kumppanuuden edustajaksi.

2. Kaikkien edunsaajien on osallistuttava aktiivisesti hankkeiden kehittämiseen ja toteuttamiseen. Lisäksi niiden on tehtävä yhteistyötä henkilöstön osoittamisessa hankkeisiin ja/tai hankkeiden rahoittamisessa. Kukin edunsaaja on oikeudellisesti ja taloudellisesti vastuussa toteuttamistaan toimista ja sille osoitetusta unionin varojen osuudesta. Edunsaajien erityisvelvollisuudet ja taloudelliset velvollisuudet vahvistetaan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa sopimuksessa.

3. Johtava edunsaaja

a) vastaanottaa hallintoviranomaiselta hankkeen toimien toteuttamiseen tarkoitetun rahoitusosuuden;

b) varmistaa, että edunsaajat saavat avustuksen koko määrän mahdollisimman pian c alakohdassa tarkoitettujen järjestelyjen mukaisesti. Siitä ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä eikä siitä saa periä vaikutukseltaan vastaavia erityismaksuja, jotka vähentäisivät edunsaajille maksettavia määriä;

c) vahvistaa kumppanuusjärjestelyt edunsaajien kanssa sopimuksella, joka sisältää muun muassa hankkeeseen kohdennettujen varojen moitteettoman varainhoidon takaavat määräykset, mukaan lukien järjestelyt aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperimiseksi;

d) vastaa koko hankkeen täytäntöönpanon varmistamisesta;

e) varmistaa, että edunsaajien esittämät menot ovat aiheutuneet hankkeen täytäntöönpanosta ja vastaavat sopimuksessa esitettyjä, kaikkien edunsaajien kesken sovittuja toimia;

f) todentaa, että edunsaajien esittämät menot on tarkastettu 32 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

3 LUKU

Menojen tukikelpoisuus

47 artikla

Avustusmuodot

1. Avustuksia voidaan myöntää seuraavissa muodoissa:

a) 48 artiklassa tarkoitettujen tosiasiallisesti syntyneiden tukikelpoisten kustannusten tietyn osuuden korvaus;

b) kiinteämääräinen rahoitus, joka määritetään soveltamalla tiettyä prosenttiosuutta yhteen tai useampaan tarkemmin määriteltyyn kustannuslajiin;

c) kertakorvaukset;

d) korvaus yksikkökustannusten perusteella;

e) a–d alakohdassa tarkoitettujen muotojen yhdistelmä ainoastaan siinä tapauksessa, että niistä kukin kattaa eri kustannuslajin.

2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa muodossa olevat avustukset lasketaan edunsaajalle tosiasiallisesti aiheutuneiden tukikelpoisten kustannusten perusteella, joiden alustava ennakkoarvio on esitetty ehdotuksen yhteydessä ja sisällytetty sopimukseen. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu kiinteämääräinen rahoitus kattaa tukikelpoisten kustannusten tietyt lajit, jotka on selvästi yksilöity etukäteen tiettyä prosenttiosuutta soveltamalla. Edellä 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut kertakorvaukset kattavat yleisesti ottaen kaikki tai tietyt tukikelpoiset kustannuslajit, jotka on selvästi yksilöity etukäteen. Edellä 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetut yksikkökustannukset kattavat kaikki tai tietyt tukikelpoisten kustannusten lajit, jotka on selvästi yksilöity etukäteen ilmoittamalla menon yksikkökohtainen määrä.

3. Avustuksen tarkoituksena tai tuloksena ei saa olla voiton tuottaminen hankkeessa. Sovelletaan asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 125 artiklan 4 kohdassa säädettyjä poikkeuksia.

48 artikla

Kustannusten tukikelpoisuus

1. Avustukset eivät saa ylittää enimmäismäärää, joka ilmaistaan prosenttiosuutena ja arvioitujen tukikelpoisten kustannusten perusteella vahvistettavana absoluuttisena arvona. Avustukset eivät saa ylittää tukikelpoisia kustannuksia.

2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat edunsaajalle tosiasiallisesti aiheutuneet kustannukset, jotka täyttävät kaikki seuraavat kriteerit:

a) kustannukset syntyvät hankkeen toteutusajanjaksolla. Tällaisia ovat erityisesti seuraavat: i) Palveluista ja työsuorituksista aiheutuvien kustannusten on liityttävä toimiin, jotka suoritetaan toteutusajanjaksolla. Tarvikkeista aiheutuvien kustannusten on liityttävä tavaroiden toimitukseen ja asennukseen toteutusajanjaksolla. Sopimuksen allekirjoittaminen, tilauksen tekeminen tai menoihin sitoutuminen toteutusajanjaksolla palvelujen tarjoamiseksi, työsuoritusten tekemiseksi tai tarvikkeiden toimittamiseksi toteutusajanjakson päätyttyä ei vastaa tätä vaatimusta. Johtavan edunsaajan ja muiden edunsaajien välisiä käteissiirtoja ei katsota aiheutuneiksi kustannuksiksi. ii) Aiheutuneet kustannukset pitäisi maksaa ennen loppukertomusten toimittamista. Ne voidaan maksaa jälkikäteen edellyttäen, että ne on mainittu loppukertomuksessa yhdessä arvioidun maksupäivämäärän kanssa. iii) Kustannuksiin, jotka liittyvät loppukertomuksiin, menojen todentaminen, tarkastukset ja hankkeen loppuarviointi mukaan lukien, sovelletaan poikkeusta, koska kyseiset kustannukset voivat aiheutua hankkeen toteutusajanjakson jälkeen. iv) Edunsaaja(t) on voinut (ovat voineet) aloittaa 52 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa tarkoitetut sopimusten tekomenettelyt ja tehdä sopimukset ennen hankkeen toteutusajanjakson alkamista edellyttäen, että 52 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen määräyksiä on noudatettu;

b) kustannukset on ilmoitettu hankkeen alustavassa kokonaisbudjetissa;

c) kustannukset ovat hankkeen toteutuksen kannalta välttämättömiä;

d) kustannukset ovat yksilöitävissä ja todennettavissa ja ne on viety edunsaajan kirjanpitoon ja määritetty kirjanpitostandardien ja edunsaajaan sovellettavien tavanomaisten kustannuslaskentakäytäntöjen mukaisesti;

e) kustannukset täyttävät sovellettavassa vero- ja sosiaalilainsäädännössä asetetut vaatimukset;

f) kustannukset ovat kohtuullisia ja perusteltuja ja täyttävät moitteettoman varainhoidon vaatimukset erityisesti taloudellisuuden ja tehokkuuden osalta;

g) kustannusten tueksi on esittää lasku tai vastaava kirjanpitotosite.

3. Avustus voidaan myöntää takautuvasti seuraavissa tapauksissa:

a) jos hakija voi osoittaa, että hanke oli tarpeen aloittaa ennen sopimuksen allekirjoittamista. Tukikelpoiset kustannukset eivät kuitenkaan ole saaneet aiheutua ennen avustushakemuksen jättöpäivää; tai

b) kustannukset liittyvät sellaisen hankkeen selvityksiin ja asiakirjoihin, johon kuuluu infrastruktuuriosio.

Avustusta ei voida myöntää takautuvasti hankkeeseen, joka on jo päättynyt.

4. Jotta kumppanuuksista saataisiin vahvoja, avustuksen saaneissa hankkeissa ennen avustushakemuksen jättämistä aiheutuneet kustannukset ovat tukikelpoisia edellyttäen, että myös seuraavat ehdot täyttyvät:

a) kustannukset ovat aiheutuneet ehdotuspyynnön julkaisemisen jälkeen;

b) kustannukset rajoittuvat edunsaajien palveluksessa olevan henkilöstön matka- ja oleskelukustannuksiin ja täyttävät 5 kohdan b alakohdassa asetetut ehdot;

c) kustannukset eivät ylitä ohjelmatasolla vahvistettua enimmäismäärää.

5. Jollei 1 ja 2 kohdasta muuta johdu, seuraavat edunsaajan välittömät kustannukset ovat tukikelpoisia:

a) hankkeeseen osoitetun henkilöstön kustannukset seuraavin kumulatiivisin ehdoin: — kustannukset liittyvät toimiin, joihin edunsaaja ei ryhtyisi, jos hanketta ei toteutettaisi, — kustannukset eivät saa ylittää edunsaajalle tavanomaisesti aiheutuvia kustannuksia, paitsi jos voidaan osoittaa, että ne ovat hankkeen toteuttamisen kannalta välttämättömiä, — kustannukset liittyvät todellisiin bruttopalkkoihin, sosiaaliturvamaksut ja muut palkkaukseen liittyvät kustannukset mukaan lukien;

b) henkilöstön ja muiden hankkeeseen osallistuvien henkilöiden matka- ja oleskelukustannukset edellyttäen, että ne eivät ylitä edunsaajan sääntöjensä ja määräystensä mukaisesti tavallisesti maksamia kustannuksia eivätkä komission matkan ajankohtana julkaisemia määriä, jos korvaus suoritetaan kertakorvauksena, yksikkökustannusten perusteella tai kiinteämääräisenä;

c) nimenomaan hanketta varten hankittujen laitteiden (uusien tai käytettyjen) ja tarvikkeiden osto- tai vuokrakulut edellyttäen, että ne vastaavat markkinahintoja;

d) nimenomaan hanketta varten ostettujen kulutushyödykkeiden kustannukset;

e) edunsaajien osana hanketta tekemistä sopimuksista aiheutuvat kustannukset;

f) tässä asetuksessa ja hankkeessa asetetuista vaatimuksista suoraan aiheutuvat kustannukset (esimerkiksi tiedotus, näkyvyyttä lisäävät toimet, arvioinnit, ulkoiset tarkastukset ja käännökset), mukaan lukien rahoituspalvelujen kustannukset (esimerkiksi tilisiirroista ja pankkitakauksista aiheutuvat kustannukset).

6. Edellä olevan 4 artiklan nojalla voidaan vahvistaa ylimääräisiä koko ohjelmaa koskevia tukikelpoisuussääntöjä.

49 artikla

Ei-tukikelpoiset kustannukset

1. Seuraavat hankkeen täytäntöönpanoon liittyvät kustannukset eivät ole tukikelpoisia:

a) velat ja velanhoitomaksut (korko);

b) varaukset tappioiden tai velkojen varalta;

c) edunsaajan ilmoittamat ja unionin talousarviosta jo katetut kustannukset;

d) maan tai rakennusten osto hintaan, joka on enemmän kuin 10 prosenttia asianomaisen hankkeen tukikelpoisista kustannuksista;

e) kurssitappiot;

f) tullit, verot ja muut maksut, myös arvonlisävero, paitsi jos niitä ei kansallisen verolainsäädännön mukaan palauteta, jollei rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden kanssa neuvotelluista määräyksistä muuta johdu;

g) lainat kolmansille osapuolille;

h) sakot, muut taloudelliset seuraamukset ja oikeudenkäyntikulut;

i) luontoissuoritukset 14 artiklan 1 kohdassa määritellyn mukaisesti.

2. Muita kustannuslajeja voidaan 4 artiklan nojalla määritellä tietyn ohjelman osalta tukeen kelpaamattomiksi.

50 artikla

Kertakorvaukset, yksikkökustannukset ja kiinteämääräinen rahoitus

1. Rahoituksen kokonaismäärä kertakorvausten, yksikkökustannusten ja kiinteämääräisen rahoituksen perusteella voi olla enintään 60 000 euroa edunsaajaa ja hanketta kohti, ellei ohjelmassa 4 artiklan nojalla toisin määrätä, jolloin enimmäismäärä on 100 000 euroa.

2. Kertakorvausten, yksikkökustannusten ja kiinteämääräisen rahoituksen käytön tukena on oltava vähintäänkin seuraavat:

a) tällaisten rahoitusmuotojen soveltuvuusperustelut ottaen huomioon hankkeen luonne, sääntöjenvastaisuuksien ja petosten riski ja valvonnasta aiheutuvat kustannukset;

b) kertakorvauksilla, yksikkökustannuksilla tai kiinteämääräisellä rahoituksella katettujen kustannusten tai kustannuslajien yksilöinti niin, että huomioon ei oteta 49 artiklassa tarkoitettuja tukeen kelpaamattomia kustannuksia;

c) kuvaus kertakorvausten, yksikkökustannusten tai kiinteämääräisen rahoituksen määritysmenetelmistä sekä edellytyksistä, joilla voidaan kohtuudella varmistaa voitontavoittelukiellon ja osarahoitusperiaatteiden noudattaminen ja päällekkäisen rahoituksen välttäminen. Nämä menetelmät perustuvat i) tilastotietoihin tai samankaltaisiin objektiivisiin keinoihin; tai ii) edunsaajakohtaiseen lähestymistapaan, joka perustuu sertifioituihin tai tarkastettavissa oleviin edunsaajaa koskeviin aiempiin tietoihin tai edunsaajan tavanomaisiin kustannuslaskentakäytäntöihin.

3. Sen jälkeen kun hallintoviranomainen on arvioinut ja hyväksynyt määrät, niitä ei riitauteta jälkitarkastuksissa.

51 artikla

Välilliset kustannukset

1. Välilliset kustannukset voidaan laskea kiinteämääräisinä niin, että niiden osuus välittömistä tukikelpoisista kustannuksista on enintään 7 prosenttia, pois lukien infrastruktuurin toimittamisesta aiheutuvat kustannukset ja edellyttäen, että käytetty laskumenetelmä on oikeudenmukainen, tasapuolinen ja todennettavissa.

2. Hankkeen välillisinä kustannuksina pidetään tukikelpoisia kustannuksia, joita ei voida yksilöidä hankkeen täytäntöönpanoon suoraan liittyvinä kustannuksina ja joita ei voi kirjata suoraan sen kuluiksi 48 artiklassa määriteltyjen tukikelpoisuusehtojen mukaisesti. Niihin ei saa sisältyä 49 artiklassa tarkoitettuja ei-tukikelpoisia kustannuksia eikä kustannuksia, jotka on jo ilmoitettu hankkeen toisessa kustannuserässä tai toisessa budjettikohdassa.

4 LUKU

1 jakso

Hankinnat

52 artikla

Sovellettavat säännöt

1. Jos hankkeen täytäntöönpano edellyttää, että edunsaaja hankkii tavaroita, työsuorituksia tai palveluja, hankintaan sovelletaan seuraavia sääntöjä:

a) jos edunsaaja on hankintamenettelyihin sovellettavassa unionin lainsäädännössä tarkoitettu hankintaviranomainen tai hankintayksikkö, se voi soveltaa kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka on annettu unionin lainsäädännön tai 2 kohdan sääntöjen yhteydessä;

b) jos edunsaaja on kansainvälinen järjestö, se voi soveltaa omia hankintasääntöjään, jos ne tarjoavat kansainvälisesti hyväksyttyjä standardeja vastaavat takeet;

c) jos edunsaaja on rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan viranomainen, jonka osarahoitusosuus siirretään hallintoviranomaiselle, se voi soveltaa kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä edellyttäen, että rahoitussopimus sen sallii ja 2 kohdan a alakohdassa esitettyjä yleisiä periaatteita noudatetaan.

2. Kaikissa muissa tapauksissa on noudatettava seuraavia velvollisuuksia:

a) sopimus tehdään taloudellisesti edullisimmasta tarjouksesta tai tapauksen mukaan halvimmasta tarjouksesta niin, että vältetään eturistiriitojen syntyminen;

b) arvoltaan yli 60 000 euron sopimuksiin sovelletaan myös seuraavia sääntöjä: i) perustetaan arviointikomitea arvioimaan hakemuksia ja/tai tarjouksia edunsaajan tarjouskilpailuasiakirjoissa ennakkoon julkaisemien poissulkemis-, valinta- ja sopimuksentekokriteereiden pohjalta. Komiteassa on oltava pariton määrä jäseniä, joilla on oltava tarvittavat tekniset ja hallinnolliset valmiudet antaa asiantunteva lausunto tarjouksista/hakemuksista; ii) on varmistettava riittävä läpinäkyvyys, tasapuolinen kilpailu ja asianmukainen ennakkotiedotus; iii) on varmistettava tasa-arvoinen kohtelu, suhteellisuus ja syrjimättömyys; iv) tarjouskilpailuasiakirjat on laadittava parhaita kansainvälisiä käytäntöjä noudattaen; v) hakemusten tai tarjousten tekemiselle asetettujen määräaikojen on oltava tarpeeksi pitkiä, jotta asiasta kiinnostuneilla on riittävästi aikaa tarjoustensa laatimiseen; vi) ehdokkaat tai tarjousten tekijät suljetaan hankintamenettelyn ulkopuolelle, jos ne ovat jossakin asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 106 artiklan 1 kohdassa kuvatuista tilanteista. Ehdokkaiden tai tarjousten tekijöiden on todistettava, ettei yksikään kyseistä tilanteista koske niitä. Sopimusta ei saa myöskään tehdä sellaisen ehdokkaan tai tarjouksen tekijän kanssa, joka hankintamenettelyn aikana joutuu johonkin asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 107 artiklassa kuvatuista tilanteista; vii) 53–56 artiklassa vahvistettuja hankintamenettelyjä on noudatettava.

3. Kaikissa tapauksissa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklassa vahvistettuja kansalaisuutta ja alkuperää koskevia sääntöjä.

53 artikla

Palvelusopimuksia koskevat hankintamenettelyt

1. Arvoltaan vähintään 300 000 euron palvelusopimukset tehdään kansainvälisellä rajoitetulla tarjouskilpailumenettelyllä sen jälkeen, kun asiasta on julkaistu ilmoitus. Ilmoitus julkaistaan kaikissa soveltuvissa medioissa ohjelma-alueen ulkopuolella, ja siinä vahvistetaan niiden ehdokkaiden määrä (4-8), joilta pyydetään tarjousta; näin varmistetaan aito kilpailu.

2. Arvoltaan yli 60 000 mutta alle 300 000 euron suuruiset palvelusopimukset tehdään kilpailuun perustuvalla neuvottelumenettelyllä, josta ei ilmoiteta. Edunsaajan on kuultava vähintään kolmea valitsemaansa palvelun tarjoajaa ja neuvoteltava niistä vähintään yhden kanssa sopimuksen ehdoista.

54 artikla

Tavarantoimitussopimuksia koskevat hankintamenettelyt

1. Arvoltaan vähintään 300 000 euron tavarantoimitussopimukset tehdään kansainvälisellä avoimella tarjouskilpailumenettelyllä sen jälkeen, kun asiasta on julkaistu ilmoitus kaikissa soveltuvissa medioissa ohjelma-alueen ulkopuolella.

2. Tavarantoimitussopimukset, joiden arvo on vähintään 100 000 mutta alle 300 000 euroa, tehdään avoimella, ohjelma-alueella julkaistavaan tarjouspyyntöön perustuvalla menettelyllä. Kaikille tukikelpoisille tarjouksen tekijöille on annettava samat mahdollisuudet kuin paikallisille yrityksille.

3. Arvoltaan yli 60 000 mutta alle 100 000 euron suuruiset tavarantoimitussopimukset tehdään kilpailuun perustuvalla neuvottelumenettelyllä, josta ei ilmoiteta. Edunsaajan on kuultava vähintään kolmea valitsemaansa tavaran toimittajaa ja neuvoteltava niistä vähintään yhden kanssa sopimuksen ehdoista.

55 artikla

Urakkasopimuksia koskevat hankintamenettelyt

1. Arvoltaan vähintään 5 000 000 euron suuruiset urakkasopimukset tehdään kansainvälisellä avoimella tarjouskilpailumenettelyllä tai tiettyjen työsuoritusten erityispiirteiden takia rajoitetulla tarjouskilpailumenettelyllä sen jälkeen, kun asiasta on julkaistu ilmoitus kaikissa soveltuvissa medioissa ohjelma-alueen ulkopuolella.

2. Urakkasopimukset, joiden arvo on vähintään 300 000 mutta alle 5 000 000 euroa, tehdään avoimella, ohjelma-alueella julkaistavaan tarjouspyyntöön perustuvalla menettelyllä. Kaikille tukikelpoisille tarjouksen tekijöille on annettava samat mahdollisuudet kuin paikallisille yrityksille.

3. Arvoltaan yli 60 000 mutta alle 300 000 euron suuruiset urakkasopimukset tehdään kilpailuun perustuvalla neuvottelumenettelyllä, josta ei ilmoiteta. Edunsaajan on kuultava vähintään kolmea valitsemaansa urakoitsijaa ja neuvoteltava niistä vähintään yhden kanssa sopimuksen ehdoista.

56 artikla

Neuvottelumenettelyn käyttö

Edunsaaja voi päättää käyttää delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 266, 268 ja 270 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa neuvottelumenettelyä yhden ainoan tarjouksen perusteella.

2 jakso

Rahoitustuki kolmansille osapuolille

57 artikla

Rahoitustuki kolmansille osapuolille

1. Jos hanke edellyttää rahoitustuen myöntämistä kolmansille osapuolille, sitä voidaan antaa edellyttäen, että

a) kukin kolmas osapuoli tarjoaa riittävät takeet määrien takaisin perinnästä;

b) noudatetaan suhteellisuuden, läpinäkyvyyden, moitteettoman varainhoidon, tasa-arvoisen kohtelun ja syrjimättömyyden periaatteita;

c) estetään eturistiriitojen syntyminen;

d) se ei ole kumulatiivista, sitä ei myönnetä takautuvasti, se sisältää periaatteessa osarahoitusta ja sen tarkoituksena tai tuloksena ei saa olla voiton tuottaminen kullekin kolmannelle osapuolelle;

e) sen myöntämisehdot on määritelty sopimuksessa tarkkaan edunsaajan harkintavallan käytön estämiseksi. Sopimuksessa on erityisesti määriteltävä tukikelpoisten henkilöiden ryhmät ja sopimuksentekokriteerit (myös kriteerit tarkan määrän määrittämiseksi) ja vahvistettava luettelo erityyppisistä toimista, joille voidaan myöntää tällaista rahoitustukea;

f) rahoitustuen enimmäismäärä on 60 000 euroa kolmatta osapuolta kohti, paitsi jos rahoitustuki on hankkeen päätavoite.

2. Asiassa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklassa vahvistettuja kansalaisuutta ja alkuperää koskevia sääntöjä. Jos edelleen myönnetty avustus on suurempi kuin 60 000 euroa, 52 artiklan 2 kohdan b alakohdan vi alakohdassa vahvistettuja osallistumissääntöjä sovelletaan soveltuvin osin.

VIII OSASTO

MAKSUT, TILIEN ESITTÄMINEN JA HYVÄKSYMINEN, RAHOITUSOIKAISUT JA TAKAISINPERINTÄ

1 LUKU

Maksut

58 artikla

Vuotuiset sitoumukset

1. Yhteistyössä tapahtuvassa hallinnoinnissa komissio tekee alustavat sitoumukset sen jälkeen, kun se on hyväksynyt ohjelman 5 artiklan mukaisesti.

2. Välillisesti hallinnoitaessa komissio tekee alustavat sitoumukset ohjelman hyväksymisen ja sen jälkeen kun sopimus, jolla talousarvion toteutustehtäviä delegoidaan 81 artiklassa tarkoitetulle kansainväliselle järjestölle tai 82 artiklassa tarkoitetulle rajatylittävän yhteistyön kumppanimaalle, on tullut voimaan.

3. Tämän jälkeen komissio tekee vastaavan sitoumuksen viimeistään kunkin varainhoitovuoden 1 päivänä toukokuuta. Vuotuisten sitoumusten määrä määritetään rahoitussuunnitelman mukaisesti ottaen huomioon ohjelman edistyminen ja varojen saatavuus. Komissio ilmoittaa vuotuisen sitoumuksen tekemisestä hallintoviranomaiselle.

59 artikla

Maksuja koskevat yhteiset säännöt

1. Maksut hallintoviranomaisille voidaan suorittaa ennakkomaksuna tai loppumaksuna.

2. Ohjelmaa varten on avattava euromääräinen pankkitili. Jos komission suorittamat maksut kanavoidaan toisen pankkitilin kuin ohjelman pankkitilin kautta, kyseiset määrät ja mahdollisesti kertyneet korot siirretään ohjelman pankkitilille viipymättä ja täysimääräisinä.

3. Kyseisistä määristä ja mahdollisesti kertyneistä koroista ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä eikä periä erityismaksuja tai muita vaikutukseltaan vastaavia maksuja.

60 artikla

Ennakkomaksun laskemista koskevat yhteiset säännöt

1. Hallintoviranomainen voi kunakin varainhoitovuotena sen jälkeen, kun sille on ilmoitettu vuotuisesta sitoumuksesta, pyytää ennakkomaksuna määrää, joka on enintään 80 prosenttia unionin kyseisen varainhoitovuoden rahoitusosuudesta. Toisesta varainhoitovuodesta alkaen ennakkomaksupyyntöihin on liitettävä alustava talousarvio, jossa esitetään yksityiskohtaisesti hallintoviranomaisen sitoumukset ja maksut 68 artiklassa tarkoitettua viimeisintä tarkastuslausumaa seuraavien kahden tilivuoden osalta. Komissio tarkistaa alustavan talousarvion, arvioi ohjelman todelliset rahoitustarpeet ja todentaa varojen saatavuuden, minkä jälkeen se suorittaa pyydetyn ennakkomaksun kokonaan tai osittain viimeistään 60 päivän kuluttua päivästä, jona maksupyyntö on kirjattu komissiossa.

2. Hallintoviranomainen voi varainhoitovuoden aikana pyytää jo sidottujen varojen siirtämistä ylimääräisenä ennakkomaksuna joko kokonaan tai osittain. Pyyntönsä tueksi hallintoviranomainen antaa välivaiheen rahoituskertomuksen, josta käy ilmi, että varainhoitovuoden loppuun mennessä todella aiheutuneet tai todennäköisesti aiheutuvat menot ovat suuremmat kuin jo maksetun ennakkomaksun määrä. Tällaiset myöhemmät siirrot katsotaan ylimääräiseksi ennakkomaksuksi, mikäli niitä ei tueta 68 artiklassa tarkoitetussa tarkastuslausumassa.

3. Kunakin ohjelman täytäntöönpanon varainhoitovuotena komissio tarkastaa ja hyväksyy edelliset ennakkomaksut todella aiheutuneiden tukikelpoisten menojen, joita tuetaan 68 artiklassa tarkoitetussa tarkastuslausumassa, perusteella sen jälkeen, kun tilit on hyväksytty 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämän tarkastus- ja hyväksymismenettelyn tulosten perusteella komissio voi tarvittaessa tehdä rahoitusoikaisuja.

61 artikla

Maksun määräajan kulumisen keskeyttäminen

1. Asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012 tarkoitettu valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää maksupyyntöä vastaavan maksun määräajan kulumisen enintään kuudeksi kuukaudeksi missä tahansa seuraavista tilanteista:

a) kansallisen tai unionin tarkastuselimen toimittamien tietojen mukaan on olemassa selvää näyttöä, joka viittaa huomattaviin puutteisiin hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnassa;

b) valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on tehtävä lisätarkastuksia saatuaan tietoja, joiden perusteella hän epäilee, että menot ovat kytköksissä sääntöjenvastaisuuteen, jolla on vakavia taloudellisia seurauksia;

c) jokin 77 artiklassa vaadituista asiakirjoista on jätetty toimittamatta;

d) jokin 60 ja 64 artiklassa vaadituista asiakirjoista on jätetty toimittamatta.

Hallintoviranomainen voi hyväksyä kolmen kuukauden jatkoajan maksun määräajan kulumisen keskeytykseen.

2. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on rajattava keskeytys koskemaan sitä osaa maksupyynnön kattamista menoista, johon 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut seikat vaikuttavat, paitsi jos kyseistä osaa ei ole mahdollista yksilöidä. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on ilmoitettava hallintoviranomaisen sijaintijäsenvaltiolle ja hallintoviranomaiselle välittömästi keskeyttämisen syyt ja pyydettävä niitä korjaamaan tilanne. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on päätettävä keskeytys heti, kun tarvittavat toimenpiteet on toteutettu. Jos tarvittavia toimenpiteitä ei ole toteutettu, keskeytystä voidaan jatkaa pidempään kuin kuusi kuukautta.

62 artikla

Maksujen keskeyttäminen

1. Komissio voi keskeyttää maksut kokonaan tai osittain missä tahansa seuraavista tilanteista:

a) ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaassa toiminnassa on vakava puute, joka on vaarantanut unionin rahoitusosuuden ja jonka osalta ei ole toteutettu korjaavia toimenpiteitä;

b) osallistujamaat rikkovat vakavalla tavalla 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan;

c) menot ovat kytköksissä sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole korjattu ja jolla on vakavia taloudellisia seurauksia;

d) arviointi- ja seurantajärjestelmän laadussa ja luotettavuudessa on vakava puute;

e) seurannasta, arvioinnista tai tarkastuksesta on saatu näyttöä, jonka mukaan ohjelma ei tuota tulosta 4 artiklassa annetuissa määräajoissa eikä 77 artiklassa esitetyn mukaisesti.

2. Komissio voi päättää keskeyttää ennakkomaksut kokonaan tai osittain sen jälkeen, kun se on antanut hallintoviranomaiselle mahdollisuuden esittää huomautuksia.

3. Komissio päättää kaikkia maksuja tai niiden osaa koskevan keskeytyksen, kun hallintoviranomainen on toteuttanut keskeytyksen päättämisen edellyttämät toimenpiteet.

63 artikla

Maksut johtaville edunsaajille

1. Maksut johtaville edunsaajille voidaan suorittaa yhdessä seuraavista muodoista:

a) ennakkomaksu;

b) välimaksu;

c) loppumaksu.

2. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että maksut johtaville edunsaajille suoritetaan mahdollisimman pian allekirjoitetun sopimuksen mukaisesti. Niistä ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä, ellei allekirjoitetusta sopimuksesta muuta johdu, eikä periä erityismaksuja tai muita vaikutukseltaan vastaavia maksuja, jotka vähentäisivät näiden maksujen määrää.

64 artikla

Loppumaksun suorittaminen

1. Hallintoviranomaisen on toimitettava loppumaksupyyntö ja 77 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut asiakirjat viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2024.

2. Loppumaksu maksetaan viimeistään kolmen kuukauden kuluttua viimeisen tilivuoden tilien tarkastus- ja hyväksymispäivästä tai yhden kuukauden kuluttua lopullisen täytäntöönpanokertomuksen hyväksymispäivästä sen mukaan, kumpi päivämäärä on myöhempi.

65 artikla

Vapauttamista koskevat poikkeukset

1. Vapauttamisen kohteena olevasta määrästä on vähennettävä määrät, joita hallintoviranomainen ei ole voinut ilmoittaa komissiolle seuraavista syistä:

a) hankkeet on keskeytetty sellaisen oikeudellisen menettelyn tai hallinnollisen muutoksenhaun vuoksi, jolla on lykkäävä vaikutus;

b) ylivoimainen este, joka vaikeuttaa vakavalla tavalla koko ohjelman tai sen osan täytäntöönpanoa;

c) 61 ja 62 artiklan soveltaminen.

2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun ylivoimaiseen esteeseen vetoavan hallintoviranomaisen on osoitettava, mitä välittömiä seurauksia ylivoimaisella esteellä on koko ohjelman tai sen osan täytäntöönpanolle. Edellä olevien 1 kohdan a ja b alakohdan soveltamiseksi vähennystä voidaan pyytää kerran, jos keskeytys tai ylivoimainen este on kestänyt enintään yhden vuoden, tai niin monta kertaa kuin ylivoimaisen esteen kesto tai niiden vuosien määrä edellyttää, jotka ovat kuluneet hankkeen täytäntöönpanon keskeyttäneen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen ja lopullisen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen välillä.

3. Hallintoviranomaisen on lähetettävä komissiolle viimeistään 15 päivänä helmikuuta tiedot 1 kohdassa tarkoitetuista poikkeuksista sen määrän osalta, joka on ilmoitettava viimeistään edellisen varainhoitovuoden 31 päivänä joulukuuta.

66 artikla

Vapautusmenettely

1. Komissio ilmoittaa hallintoviranomaiselle hyvissä ajoin asetuksen (EU) N:o 236/2014 6 artiklaan perustuvan vapauttamisen riskistä.

2. Komissio ilmoittaa 15 päivästä helmikuuta alkaen saamiensa tietojen perusteella hallintoviranomaiselle määrän, joka kyseisten tietojen perusteella vapautetaan.

3. Hallint