NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2678/98,

annettu 10 päivänä joulukuuta 1998,

Norjasta peräisin olevan viljellyn merilohen tuontiin sovellettavia lopullisia polkumyynti- ja tasoitustulleja koskevien asetusten (EY) N:o 1890/97 ja (EY) N:o 1891/97 muuttamisesta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1) (jäljempänä "polkumyynnin perusasetus") ja erityisesti sen 8 artiklan 9 kohdan ja 9 artiklan,

ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97 (2) (jäljempänä "tuettua tuontia koskeva perusasetus"), ja erityisesti sen 13 artiklan 9 kohdan ja 15 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen, joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa komiteaa,

sekä katsoo seuraavaa:

A. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET

(1) Komissio hyväksyi päätöksellä 97/634/EY (3) sitoumukset, jotka Norjan kuningaskunta ja 190 norjalaista viejää olivat esittäneet tuettua tuontia ja polkumyyntiä koskevissa tutkimuksissa. Tutkimukset oli pantu vireille kahdella erillisellä Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (4) julkaistulla ilmoituksella.

(2) Vuoden 1997 neljättä vuosineljännestä koskevien ilmoitusten tarkastelusta ilmeni, että kolme norjalaista viejää - Icelandic Freezing Plants Norway AS, Incofood AS, ja Ma-vo Norge AS - olivat myyneet tuotteitaan yhteisön markkinoilla sitoumuksessa määrättyjä hintoja alhaisemmilla hinnoilla. Yritykset olivat näin ollen rikkoneet sitoumuksen mukaisia velvoitteitaan. Kun yrityksille annettiin mahdollisuus korjata mahdolliset kirjoitusvirheet, yksi yrityksistä osoitti, että se oli erheellisesti ilmoittanut komissiolle myynnistään siihen etuyhteydessä oleville yrityksille yhteisössä eikä, kuten sitoumuksessa määrättiin, jälleenmyynnistään ensimmäiselle riippumattomalle ostajalle. Myynti etuyhteydessä oleville yrityksille muodosti pääosan tämän yrityksen kyseisen tuotteen kokonaisviennistä yhteisöön.

(3) Tämän vuoksi komissio otti asetuksella (EY) N:o 1789/98 (5), jäljempänä "väliaikaista tullia koskeva asetus", käyttöön väliaikaiset polkumyynti- ja tasoitustullit edellä mainittujen kolmen yrityksen viemän CN-koodeihin ex 0302 12 00, ex 0304 10 13, ex 0303 22 00 ja ex 0304 20 13 kuuluvan Norjasta peräisin olevan viljellyn merilohen tuonnissa. Komissio poisti samalla asetuksella kyseiset yritykset päätöksen 97/634/EY liitteestä, jossa luetellaan yritykset, joiden esittämä sitoumus on hyväksytty.

B. MENETTELYN JATKO

(4) Kyseisille kolmelle norjalaiselle yritykselle ilmoitettiin heti väliaikaisten tullien käyttöön ottamisen jälkeen kirjallisesti niistä olennaisista seikoista ja huomioista, joiden perusteella kyseiset tullit oli otettu käyttöön.

(5) Yksi yrityksistä ei lainkaan kommentoinut komission ilmoitusta. Lisäksi se oli jo aiemmin ilmoittanut komissiolle, että se oli palauttanut Norjan viranomaisten antamat vientilisenssit 1 päivänä tammikuuta 1998.

(6) Kaksi muuta norjalaista yritystä toimittivat huomautuksensa kirjallisesti väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa asetetussa määräajassa.

(7) Nämä kirjalliset huomautukset saatuaan komissio hankki ja tarkisti kaikki kyseisten ilmeisten rikkomusten lopullista määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot.

(8) Etuyhteydessä oleville yrityksille suuntaamastaan myynnistä ilmoittaneen yrityksen osalta lisätarkastelut vahvistivat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 11 kappaleessa esitetyt väliaikaiset toteamukset. Vahvistettiin siis, että asetetussa määräajassa annetut vuoden 1997 kolmatta ja neljättä sekä vuoden 1998 ensimmäistä ja toista vuosineljännestä koskevat ilmoitukset koskivat lähes kokonaisuudessaan myyntiä etuyhteydessä oleville yrityksille yhteisössä eivätkä, kuten sitoumuksessa selvästi määrätään, myyntiä riippumattomille asiakkaille. Väliaikaisten tullien käyttöönoton jälkeen lähetetyn ilmoituksen osalta yritys totesi ainoastaan tehneensä virheen myynnin ilmoittamisessa. Se totesi lähettäneensä 15 päivänä syyskuuta 1998 komissiolle uudet ilmoitukset vuoden 1997 kolmannesta ja neljännestä vuosineljänneksestä ja vuoden 1998 ensimmäisestä ja toisesta vuosineljänneksestä. Tarkistetuista ilmoituksista ilmenisi yrityksen mukaan, että sen myynnissä ensimmäisille riippumattomille asiakkaille oli noudatettu sitoumuksessa asetettua vähimmäishintavelvoitetta. Yhteisön tuotannonalalle ei siis olisi aiheutunut vahinkoa.

(9) Yritys velvoittautui sitoumuksessaan lähettämään asetetussa määräajassa komissiolle luottamuksellisen ilmoituksen kaikista myyntitapahtumista ensimmäisille riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Lisäksi sitoumuksessa määrättiin, että neljännesvuosittaisten ilmoitusvelvollisuuksien laiminlyöntiä ja määräaikojen noudattamatta jättämistä pidettäisiin kaikissa muissa paitsi ylivoimaisen esteen tapauksessa sitoumuksen rikkomisena. Yritys oli täysin tietoinen sitoumuksessa asetetuista selkeistä ehdoista mutta jätti määräajassa ainoastaan luovutushintaan tapahtunutta myyntiään koskevan ilmoituksen ja rikkoi siten ilmoittamisvelvoitettaan. Tämän myynnin perusteella ei voida tehdä päätelmiä ensimmäisiltä riippumattomilta asiakkailta veloitetuista hinnoista, eikä komissio näin ollen voi valvoa sitoumuksen noudattamista.

(10) Koska polkumyynnin perusasetuksen 8 artiklan 7 kohdan ja tuettua tuontia koskevan perusasetuksen 13 artiklan 7 kohdan mukaisesti on katsottava, että nimenomaisen ilmoittamisvelvoitteen noudattamatta jättämistä pidetään sitoumuksen rikkomisena, ei ole tarpeen määrittää, alittivatko tosiasialliset myyntihinnat sitoumuksessa asetetun vähimmäishinnan. Määrittelystä olisikin saatu korkeintaan se lisätieto, että ilmoittamisvelvollisuuden noudattamatta jättämisen ja siten komission suorittaman valvonnan tehokkuuden estämisen lisäksi yritys ei ehkä olisi noudattanut sitoumuksessa I asetettua vähimmäishintaa.

(11) Kolmas yritys myönsi alittaneensa sitoumuksessa asetetun vähimmäishinnan mutta totesi, että muita myyntitapahtumia ei ollut ollut kyseisenä ajanjaksona. Viejä väitti, että vähimmäishintaa olisi noudatettu myös kyseisessä myyntitapahtumassa, joka oli erityisjärjestelyn mukaisesti tarkoitettu voittoa tuottamattomaksi, elleivät yllätykselliset kuljetusjärjestelyt olisi johtaneet ennakoimattoman alhaiseen myyntihintaan. Väitettiin, että tavarat laivattiin jonkin muun kuin yrityksen tarkoittaman raja-aseman kautta ja että kuorma olisi vajaa vaikka sen olisi pitänyt olla täysi. Tämä kasvatti kuljetuskustannuksia, mikä puolestaan yhteisön rajalla -hintaa muodostettaessa lisäsi yhteisössä aiheutuneiden kuljetuskustannusten johdosta tehtävää kilokohtaista vähennystä toimitettuna tullattuna -hinnasta (DDP-hinnasta) ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle.

Tällaisten hypoteettisten ja tipoittain esitettyjen yksittäisten väitteiden tarkastaminen on vaikeaa, eivätkä väitteet ole yhteydessä siihen, että rikkominen näyttää johtuvan myyntihinnan katteettomuudesta ja asettamisesta liian lähelle vähimmäishintaa. Kun otetaan huomioon, että sitoumuksessa nimenomaisesti esitettyyn vähimmäishintavelvoitteeseen sisältyy, että välittömistä myyntikustannuksista tehdään vähennys DDP-myynnin tapauksessa, yrityksen tehtävänä on varmistaa, että vähimmäishintaa noudatetaan kuljetusjärjestelyiden onnistumisesta riippumatta.

C. LOPULLISET TOIMENPITEET

(12) Asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista seikoista ja huomioista, joiden perusteella komissio aikoi vahvistaa peruuttavansa niiden osalta hyväksymänsä sitoumukset ja suositella lopullisten polkumyynti- ja tasoitustullien käyttöönottoa sekä väliaikaisten tullien vakuutena olevien määrien lopullista kantamista. Lisäksi asetettiin määräaika, jonka kuluessa osapuolet voivat esittää tähän ilmoitukseen liittyviä huomautuksia.

(13) Esitettyjen huomautusten tarkastelun perusteella päätellään, että liitteessä I lueteltujen yritysten viemän Norjasta peräisin olevan viljellyn merilohen tuonnissa olisi otettava käyttöön lopulliset polkumyynti- ja tasoitustullit.

(14) Sitoumuksiin johtaneet tutkimukset päätettiin polkumyynnin ja vahingon lopullisen määrityksen jälkeen asetuksella (EY) N:o 1890/97 (6) ja tuonnin tukemisen ja vahingon lopullisen määrityksen jälkeen asetuksella (EY) N:o 1891/97 (7). Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 8 artiklan 9 kohdan ja tuettua tuontia koskevan perusasetuksen 13 artiklan 9 kohdan mukaan lopulliset tullit on otettava tästä syystä käyttöön kyseisten kolmen norjalaisyrityksen osalta edellä mainituissa kahdessa asetuksessa vahvistettujen tullien tasoisina.

D. VÄLIAIKAISTEN TULLIEN LOPULLINEN KANTAMINEN

(15) Tämän asetuksen liitteessä I lueteltujen kolmen viejän on vahvistettu rikkoneen sitoumustaan. Tästä syystä on tarpeen kantaa lopullisesti väliaikaisten polkumyynti- ja tasoitustullien vakuutena olevat määrät lopullisten tullien tasoisina.

E. POLKUMYYNTI- JA TASOITUSTULLEISTA VAPAUTETTUJA VIEJIÄ KOSKEVAN LUETTELON AJANTASAISTAMINEN

(16) Asetuksen (EY) N:o 1890/97 ja asetuksen (EY) N:o 1891/97 liitteitä, joissa luetellaan tullista vapautetut osapuolet, olisi muutettava niin, että tullista vapautus poistetaan tämän asetuksen liitteessä I luetelluilta kolmelta yritykseltä,

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

1. Korvataan asetuksen (EY) N:o 1890/97 liite tämän asetuksen liitteellä II.

2. Korvataan asetuksen (EY) N:o 1891/97 liite tämän asetuksen liitteellä II.

2 artikla

Kannetaan lopullisesti tämän asetuksen liitteessä I lueteltujen yritysten viemän ja CN-koodeihin ex 0302 12 00 (Taric-koodi 0302 12 00 * 19), ex 0304 10 13 (Taric-koodi 0304 10 13 * 19), ex 0303 22 00 (Taric-koodi 0303 22 00 * 19) ja ex 0304 20 13 (Taric-koodi 0304 20 13 * 19) kuuluvan Norjasta peräisin olevan viljellyn (muun kuin luonnonvaraisen) merilohen tuonnissa asetuksella (EY) N:o 1126/98 käyttöön otettujen väliaikaisten polkumyynti- ja tasoitustullien vakuutena olevat määrät.

3 artikla

Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 10 päivänä joulukuuta 1998.

Neuvoston puolesta

W. SCHÜSSEL

Puheenjohtaja

(1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 905/98 (EYVL L 128, 30.4.1998, s. 18).

(2) EYVL L 288, 21.10.1997, s. 1

(3) EYVL L 267, 30.9.1997, s. 81, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2249/98 (EYVL L 282, 20.10.1998, s. 57).

(4) EYVL C 235, 31.8.1996, s. 18 ja EYVL C 235, 31.8.1996, s. 20.

(5) EYVL L 228, 15.8.1998, s. 4

(6) EYVL L 267, 30.9.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2052/98 (EYVL L 264, 29.9.1998, s. 17).

(7) EYVL L 267, 30.9.1997, s. 19, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2052/98 (EYVL L 264, 29.9.1998, s. 17).

LIITE I

>TAULUKON PAIKKA>

LIITE II

>TAULUKON PAIKKA>