FI Euroopan unionin virallinen lehti L 236/10

KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 23 päivänä lokakuuta 2007,

valtiontuesta C 34/06 (ex N 29/05 ja ex CP 13/04), jonka Saksan liittotasavalta aikoo myöntää maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten (DVB-T) aloittamiseksi Nordrhein-Westfalenissa

(tiedoksiannettu numerolla K(2007) 5109)

(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2008/708/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa edellä mainittujen artiklojen mukaisesti (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I MENETTELY

(1) Komissio pyysi 26 päivänä tammikuuta 2004 päivätyllä kirjeellä Saksan liittohallitukselta lisätietoja lehtikirjoituksista, jotka koskivat julkista rahoitusta maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten aloittamiseen Nordrhein-Westfalenissa. Liittohallitus toimitti nämä tiedot 23 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyllä (ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla) kirjeellä. Komission yksiköt ja kyseisen toimenpiteen toteuttamisesta vastaava Nordrhein-Westfalenin viestintäviranomainen Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen, jäljempänä ’LfM’, tapasivat 2 päivänä kesäkuuta 2004. Nordrhein-Westfalenin osavaltion edustajien kanssa järjestettiin tapaaminen 10 päivänä joulukuuta 2004.

(2) Liittohallitus ilmoitti 13 päivänä tammikuuta 2005 päivätyllä (ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla) kirjeellä komissiolle EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimenpiteestä DVB-T-lähetysten aloittamiseksi Nordrhein-Westfalenissa. Liittohallitus ilmoitti toimenpiteestä oikeusvarmuuteen liittyvistä syistä.

(3) Komissio pyysi 10 päivänä maaliskuuta 2005 päivätyllä kirjeellä lisätietoja, jotka liittohallitus toimitti määräajan pidentämisen jälkeen 29 päivänä huhtikuuta 2005 päivätyllä (ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla) kirjeellä. Komission yksiköt tapasivat LfM:n ja Nordrhein-Westfalenin osavaltion edustajat 23 päivänä kesäkuuta 2005. Nordrhein-Westfalen esitti tässä yhteydessä lisätietoja.

(4) Komissio teki 9 päivänä marraskuuta 2005 lopullisen päätöksen, jossa DVB-T:n rahoittaminen valtion varoilla Berlin-Brandenburgissa julistettiin yhteismarkkinoille soveltumattomaksi (2). Asioiden samankaltaisuuden vuoksi komissio ja Saksa sopivat ilmoitusmenettelyn keskeyttämisestä nyt käsiteltävänä olevassa asiassa (3), jotta viranomaiset pystyisivät arvioimaan, kuinka Berlin-Brandenburgia koskevassa asiassa tehty päätös vaikuttaa Nordrhein-Westfalenia koskevassa asiassa käynnissä olevaan esitutkintamenettelyyn. Samanaikaisesti keskeytettiin myös ilmoitusmenettely samankaltaisessa Baijerin osavaltiota koskevassa asiassa, josta oli ilmoitettu komissiolle 8 päivänä joulukuuta 2004 (4).

(5) Komissio vaati 12 päivänä huhtikuuta 2006 päivätyllä kirjeellä Saksaa ilmoittamaan kuukauden kuluessa kantansa käynnissä olevaan ilmoitusmenettelyyn. Saksa ilmoitti komissiolle 12 päivänä toukokuuta 2006 päivätyllä (ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla) kirjeellä, ettei se aikonut peruuttaa tai muuttaa ilmoitettua Nordrhein-Westfalenia koskevaa toimenpidettä.

(6) Komissio ilmoitti Saksalle 19 päivänä heinäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa tässä asiassa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely. Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (5). Komissio on pyytänyt asianomaisia esittämään asiaa koskevat huomautuksensa.

(7) Saksa otti kantaa menettelyn aloittamisesta tehtyyn päätökseen määräajan pidentämisen jälkeen 4 päivänä lokakuuta 2006 päivätyllä (ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla) kirjeellä. Lisäksi komissiolle esittivät huomautuksia Euroopan satelliittioperaattoriliitto European Satellite Operators Association, jäljempänä ’ESOA’ (6), Saksan yksityisten kaapeliverkko-operaattoreiden liitto Verband Privater Kabelnetzbetreiber e.V., jäljempänä ’ANGA’ (7), ja ish NRW GmbH, jäljempänä ’ish’ (8).

(8) Komissio toimitti nämä huomautukset Saksalle 19 päivänä joulukuuta 2006 päivätyllä kirjeellä ja pyysi sitä ottamaan niihin kantaa. Asianomaiset viranomaiset toimittivat kannanottonsa määräajan pidentämisen jälkeen 16 päivänä helmikuuta 2007 päivätyllä (ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla) kirjeellä. Komissio tapasi LfM:n edustajat viimeisen kerran 19 päivänä huhtikuuta 2007 vaihtaakseen niiden kanssa mielipiteitä ennen lopullisen arvioinnin tekemistä. Komissio pyysi 24 päivänä toukokuuta 2007 sähköpostitse lisätietoja, jotka Saksa toimitti 5 päivänä heinäkuuta 2007 lähetetyllä sähköpostiviestillä, joka kirjattiin saapuneeksi 6 päivänä heinäkuuta 2007.

II YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TOIMENPITEESTÄ

1. TAUSTA

(9) Ilmoitettu toimenpide koskee maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten aloittamista Nordrhein-Westfalenissa. Sitä on tarkasteltava ottaen huomioon lähetystoiminnan digitalisointi, joka koskee kaikkia saatavilla olevia lähetysjärjestelmiä, toisin sanoen kaapeli-, satelliitti- ja maanpäällistä lähetysjärjestelmää.

(10) Digitalisoinnin suurin hyöty kaikissa lähetysjärjestelmissä on suurempi siirtokapasiteetti, joka on seurausta taajuusspektrin tehokkaammasta käytöstä. Näin voidaan tarjota uusia tai parempia lähetyspalveluja. Lisäksi analogisten maanpäällisten televisiolähetysten lopettaminen vapauttaisi taajuuksia uuteen käyttöön. Mahdollinen uusien yritysten markkinoilletulo voisi edistää kilpailua ja innovointia. Näiden etujen vuoksi komissio tukee aktiivisesti digitalisointia (9). Saksa on muiden jäsenvaltioiden tavoin tällä hetkellä tässä siirtymävaiheessa, jonka päätavoitteena on analogisten lähetysten täydellinen lopettaminen kaikissa Euroopan unionin maissa vuoden 2012 alkuun mennessä (10).

(11) Televisio- ja radiolähetysten digitalisoinnin tukemiseksi Saksassa käynnistettiin vuoden 1997 lopulla osavaltioiden pääministereiden päätöksen jälkeen tehdyllä liittohallituksen päätöksellä digitaalisia lähetyksiä koskeva aloite Initiative Digitaler Rundfunk, jäljempänä ’IDR’. Liittovaltio, osavaltiot ja useat muut markkinatoimijat laativat IDR:n puitteissa digitalisointia koskevia suosituksia. Liittohallitus hyväksyi ensimmäisen IDR-selvityksen elokuussa 1998 ja sen jälkeen digitaalisten televisiolähetysten aloittamista koskevan kokonaisvaltaisen suunnitelman, jota kutsuttiin nimellä ”Startszenario 2000” (11). Tässä suunnitelmassa vahvistetaan muun muassa, että kaapeli- ja satelliittiverkon sekä maanpäällisen verkon lähetysten digitalisointi Saksassa olisi saatettava päätökseen vuoteen 2010 mennessä.

(12) Nordrhein-Westfalenissa digitaalisiin lähetyksiin siirtymisestä vastaa LfM. Nordrhein-Westfalenin medialain (Landesmediengesetz Nordrhein-Westfalen (12)) 27 §:n 1 momentin mukaan ”[LfM] tukee ja ohjaa siirtymistä analogisista lähetyksistä digitaalisiin lähetyksiin”. Siirryttäessä digitaalisiin lähetyksiin sen on varmistettava ”kohtuullisin ehdoin monipuolinen kanavatarjonta eri lähetysjärjestelmien yhteistoiminnalla”. LfM:n yleisiin tehtäviin kuuluu myös yksityisten lähetysyhtiöiden valvonta.

(13) Digitalisointi koskee kaapeli- ja satelliittilähetyksiä sekä maanpäällisiä lähetyksiä, mutta kyseessä oleva toimenpide liittyy ainoastaan maanpäällisten lähetysten digitalisointiin. Digitaalinen maanpäällinen lähetystoiminta koskee yleensä kahdentyyppisiä operaattoreita, jotka voivat olla integroituneita: verkko-operaattoreita, joiden tehtävänä on ohjelmasignaalien siirtäminen, ja lähetysyhtiöitä, jotka tuottavat ohjelmasisältöä ja tarjoavat sitä kanavapaketteina.

(14) Kaapeli- ja satelliittilähetysten alettua Saksassa 1980-luvulla maanpäällisen verkon markkinaosuus laski jyrkästi. Saksan toimittamien tietojen mukaan kaapeliverkkojen rakentamista tuettiin 1980-luvulla mittavalla valtiontuella (13). Saksa toteaa, että lähes kaikki Saksan kotitaloudet pystyvät vastaanottamaan ilmaisia televisiolähetyksiä satelliitin välityksellä.

(15) Markkinaosuuden pienentyminen esitetään seuraavassa kuviossa, joka oli mukana myös menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä. Kuvio 1 Maanpäällisen verkon markkinaosuus koko Saksassa ja Nordrhein-Westfalenissa (NRW) (14)

(16) Kun digitaalisiin televisiolähetyksiin siirtyminen aloitettiin vuonna 2004, maanpäällisen verkon markkinaosuuden pienentyminen pysähtyi, ja vuonna 2005 osuus alkoi nousta. Vuonna 2007 julkaistun digitalisointia koskevan raportin (15) mukaan eri vastaanottomuotojen osuudet jakautuivat Saksassa vuoden 2007 puolivälissä seuraavasti: kaapeli 53,7 prosenttia, satelliitti 42,5 prosenttia ja maanpäällinen 11,5 prosenttia (kahden prosenttiyksikön kasvu vuodesta 2006). Raportin mukaan maanpäällisen digitaalitelevision osuus on kasvanut merkittävästi: 3,6 miljoonaa kotitaloutta – lähes puolet enemmän kuin edellisvuonna – vastaanottaa DVB-T-verkon lähetyksiä. Lisäksi maanpäällisistä lähetyksistä lähes 90 prosenttia on jo digitalisoitu. Digitalisointia koskevassa raportissa luodaan myös katsaus DVB-T:n levinneisyyteen alueittain (16). Näiden tietojen mukaan katsojaosuudet Nordrhein-Westfalenissa niin sanotuilla ydinalueilla, joihin sisältyvät ainoastaan alueet, joilla DVB-T:n vastaanotto on mahdollista, ovat nousseet 16,5 prosenttiin vuonna 2007 verrattuna 9,5 prosenttiin vuonna 2005 (ks. kuvio 2). Kuvio 2 Maanpäällisen digitaaliverkon markkinaosuus koko Saksassa ja Nordrhein-Westfalenissa siirtymisen jälkeen

(17) Tekniseltä kannalta digitaalisen maanpäällisen lähetystoiminnan kehittäminen edellyttää sitä, että verkko-operaattori mukauttaa lähetystekniikkaa ja että lähetystaajuudet jaetaan. Jotta voitaisiin todella hyötyä digitalisoinnin eduista, analogiset lähetykset on lopetettava asteittain. Siirtymisen siinä vaiheessa, jossa lähetetään rinnakkain analogisia ja digitaalisia lähetyksiä (ns. ”simulcast”), siirtyminen voi käytännössä pahentaa taajuuspulaa (17). Jotta voitaisiin välttää taajuuspula ja pitää rinnakkaislähetyksistä aiheutuvat kustannukset mahdollisimman pieninä, markkinatoimijoiden on sovittava ajankohdasta, jolloin analogiset lähetykset lopetetaan ja siirrytään digitaalisiin lähetyksiin. Koska siirtyminen maanpäällisiin digitaalilähetyksiin ei ole yksinkertaista, Startszenario 2000 -suunnitelmassa hahmotellaan DVB-T:n asteittaista käyttöönottoa yksittäisissä osavaltioissa siten, että DVB-T otetaan ensin käyttöön niillä alueilla, joilla asukastiheys on suurin (18).

(18) Ensimmäisenä Nordrhein-Westfalenissa toteutettavana aloitteena LfM (19) päätti 27 päivänä marraskuuta 1998 käynnistää DVB-T-kokeiluhankkeen, joka toteutettiin Kölnissä vuosina 1999 ja 2000. Startszenario 2000 -suunnitelman tavoitteiden saavuttamiseksi Nordrhein-Westfalenin viranomaiset ilmoittivat myöhemmin olevansa valmiita yhteistyöhön Pohjois-Saksassa sijaitsevien Niedersachsenin, Schleswig-Holsteinin, Hampurin ja Bremenin osavaltioiden kanssa maanpäällisten televisiolähetysten digitalisoinnin toteuttamiseksi samanaikaisesti ja siten tehokkaammin.

(19) LfM, julkisoikeudelliset yleisradioyhtiöt ARD, ZDF ja WDR Köln, jäljempänä ’julkisoikeudelliset yleisradioyhtiöt’ (20), yksityiset lähetysyhtiöt RTL Television (RTL), VOX Film und Fernseh-GmbH & Co. KG (VOX) ja ProSiebenSat.1 Media AG (ProSiebenSat.1) allekirjoittivat 20 päivänä lokakuuta 2003 Kölnissä sopimuksen maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten (DVB-T) aloittamisesta Nordrhein-Westfalenissa. Tässä periaatesopimuksessa sovittiin, että DVB-T-lähetysjärjestelmään siirtymisen onnistuttua Berliinin ja Potsdamin alueella se otetaan seuraavaksi käyttöön taajama-alueilla Köln/Bonn ja Düsseldorf/Ruhr. Sopimuksessa ei kuvailla yksityiskohtaisesti suunniteltuja tukitoimenpiteitä. Siinä todetaan ainoastaan, että tukitoimenpiteenä Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen rahoittaa DVB-T-lähetysten teknistä infrastruktuuria Nordrhein-Westfalenissa. Liitteessä viitataan lisäksi suunnitelmaan, joka laadittaisiin sosiaalisesti heikossa asemassa olevien henkilöiden tukemiseksi (21).

(20) Lokakuun 20 päivänä 2003 tehtyä periaatesopimusta täydennettiin maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten aloittamista Nordrhein-Westfalenissa koskevalla yhteistyösopimuksella. Samat osapuolet (WDR myös ADR:n nimissä) ja Nordrhein-Westfalenin osavaltio allekirjoittivat sen 10 päivänä joulukuuta 2003. Yhteistyösopimuksessa vahvistetaan yhteiset periaatteet DVB-T-järjestelmää koskevalle viestinnälle ja elimet, jotka vastaavat sopimuksen täytäntöönpanosta: ohjauskomitea, jolla on päätöksentekovaltuudet, ja täytäntöönpanosta vastaava hanketoimisto. Hanketoimisto perustettiin 14 päivänä tammikuuta 2004 LfM:n (LfM Nova GmbH), WDR:n (myös ARD:n nimissä) ja ZDF:n välisellä sopimuksella.

(21) DVB-T-verkon kokonaissiirtokapasiteetti on kuusi multipleksiä (22), jolla voidaan tarjota yhteensä 24 kanavapaikkaa alueilla Köln/Bonn ja Düsseldorf/Ruhr. Maanpäällisiä digitaalilähetyksiä ei voida aloittaa ennen kuin tarvittavat taajuudet on jaettu toimiluvilla, jotka oikeuttavat lähetysyhtiöt lähettämään kanaviaan ja verkko-operaattorit käyttämään DVB-T-lähetysjärjestelmää. Alueilla Köln/Bonn ja Düsseldorf/Ruhr myönnettiin kullekin julkisoikeudelliselle yleisradioyhtiölle (ARD, ZDF ja WDR) yksi multipleksi kanavien lähettämistä varten. LfM järjesti tarjouskilpailun yksityisille lähetysyhtiöille varatusta kapasiteetista, ja vastaavat DVB-T-toimiluvat myönnettiin 14 päivänä toukokuuta 2004. Verkkotoimiluvat myönsi vuonna 2004 tele- ja postialan sääntelyviranomainen (Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post, RegTP), joka on nykyisin nimeltään Bundesnetzagentur für Elektrizität, Telekommunikation, Post und Eisenbahn (BNetzA) (myöntämismenettelyä käsitellään tarkemmin johdanto-osan 24–30 kappaleessa).

(22) Maanpäälliset digitaalilähetykset aloitettiin alueella Köln/Bonn 24 päivänä toukokuuta 2004 ja alueella Düsseldorf/Ruhr 8 päivänä marraskuuta 2004. Aikataulut noudattivat 20 päivänä lokakuuta 2003 päivätyssä periaatesopimuksessa vahvistettuja määräaikoja. Yksityisten lähetysyhtiöiden maanpäälliset analogiset lähetykset lopetettiin sinä päivänä, kun DVB-T-lähetykset alkoivat. Julkisoikeudellisten yleisradioyhtiöiden (ARD-Das Erste, ZDF ja WDR) maanpäällisiä analogisia lähetyksiä jatkettiin vielä noin viisi kuukautta (simulcast). Ne lopetettiin alueella Köln/Bonn 8 päivänä marraskuuta 2004 ja alueella Düsseldorf/Ruhr 4 päivänä huhtikuuta 2005. LfM antoi 19 päivänä marraskuuta 2004 DVB-T:n rahoitusta koskevan ohjesäännön (Förderrichtlinie DVB-T), joka tuli voimaan takautuvasti 3 päivänä toukokuuta 2004.

(23) DVB-T-lähetyksiä on laajennettu taajama-alueista Köln/Bonn ja Düsseldorf/Ruhr myös muihin Nordrhein-Westfalenin alueisiin. DVB-T-lähetykset aloitettiin 29 päivänä toukokuuta 2006 kahdessa muussa Nordrhein-Westfalenin osassa (Wuppertal ja Ostwestfalen-Lippe). Münsterlandissa DVB-T-lähetykset alkoivat 12 päivänä kesäkuuta 2007, ja marraskuussa 2007 ne on tarkoitus ulottaa Aacheniin ja Südwestfaleniin. Toisin kuin alueilla Köln/Bonn ja Düsseldorf/Ruhr näillä alueilla siirtymisen toteuttavat ainoastaan julkisoikeudelliset yleisradioyhtiöt ilman yksityisiä lähetysyhtiöitä (23).

(24) Televisio- ja radiolähetyksiä yhdistyneessä Saksassa koskevan sopimuksen (Staatsvertrag über den Rundfunk im vereinten Deutschland, RStV) (24) 52a §:n 1 momentissa todetaan seuraavaa: ”Kun maanpäällisen digitaalitelevision siirtokapasiteettia jaetaan ensimmäisen kerran, etusijalle on asetettava ne televisioyhtiöt, joiden kanavia lähetetään kyseisellä alueella analogisesti.”

(25) LfM antoi 14 päivänä marraskuuta 2003 televisio- ja radio-ohjelmien sekä mediapalvelujen maanpäällisen siirtokapasiteetin jakoa koskevat säännöt (ns. Zuweisungssatzung). Digitalisointi edellytti kuitenkin myös olemassa olevien maanpäällisten analogisten kanavien käyttöä. Nämä kanavat oli jaettu RTL Television -yhtiölle (RTL Television GmbH:n kautta), VOX/DTCP:lle (VOX Film- und Fernseh GmbH & Co. KG:n kautta, joka yhdessä DTCP GmbH:n kanssa kuuluu RTL-konserniin) ja SAT1:lle (Sat1 Satelliten Fernsehen GmbH, jäljempänä ’ProSiebenSat.1’). LfM oli myöntänyt näitä vastaavat analogiset toimiluvat vuosina 2002 ja 2003, ja ne olisivat umpeutuneet 21 päivänä heinäkuuta 2008 (RTL Television), 31 päivänä tammikuuta 2007 (VOX) ja 31 päivänä lokakuuta 2010 (SAT1). LfM pyysi 13 päivänä marraskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä yksityisiä lähetysyhtiöitä RTL, VOX ja ProSiebenSat.1 ilmoittamaan kirjallisesti, että ne ovat valmiita vapauttamaan analogiset kanavansa, jotta siirtokapasiteetin jakamista voitaisiin jatkaa. Saatuaan lähetysyhtiöiden suostumuksen (25) LfM ilmoitti 4 päivänä joulukuuta 2003 DVB-T-siirtokapasiteetin ensimmäisestä jaosta yksityisille lähetysyhtiöille alueilla Köln/Bonn ja Düsseldorf/Ruhr (julkaistu osavaltion virallisessa lehdessä 30 päivänä joulukuuta 2003) (26).

(26) Tarjouskilpailu koski yksityisille lähetysyhtiöille varattua siirtokapasiteettia, toisin sanoen kolmea multipleksiä eli 12 kanavapaikkaa kullakin kohdealueella. Tarjouskilpailuun sisältyi valintakriteerejä siltä varalta, että hakijoita olisi kanavapaikkoja enemmän ja jouduttaisiin valintatilanteeseen. Nordrhein-Westfalenin medialain mukaisesti kriteereihin kuului kanavan vaikutus ohjelmatarjonnan moninaisuuteen ja lähetysyhtiöiden paljouteen sekä lähetysyhtiön toiminta maanpäällisessä analogisessa verkossa (27). Tarjouskilpailussa ei ilmoitettu yksityiskohtia kustannuksista, joita aiheutuu kanavan lähettämisestä DVB-T-verkon kautta, eikä siinä viitattu digitaalilähetyksiin siirtymiselle mahdollisesti myönnettävään rahoitukseen. Tarjoukset oli jätettävä 3 päivään maaliskuuta 2004 mennessä.

(27) LfM sai tarjouskilpailussa yhteensä 21 tarjousta lähetysyhtiöiltä ja mediayhtiöiltä. ProSiebenSat.1 ja RTL-konserni hakivat kumpikin useilla kanavanipuilla yhtä multipleksiä (28). LfM:n medialautakunta päätti 23 päivänä huhtikuuta 2004 yksityisille lähetysyhtiöille varattujen kanavapaikkojen myöntämisestä. Tämän päätöksen perusteella LfM teki 14 päivänä toukokuuta 2004 päätöksen vastaavien DVB-T-toimilupien myöntämisestä. Tällä päätöksellä myönnettiin yksityisille lähetysyhtiöille RTL-konsernille ja ProSiebenSat.1:lle kummallekin yksi multipleksi ja jäljelle jääneen multipleksin kapasiteetti seuraaville yhtä kanavaa lähettäville yhtiöille: VIVA (VIVA Fernsehen GmbH), CNN (Turner Broadcasting Systems Deutschland GmbH), Eurosport (Eurosport S.A.) ja onyx.tv/Terra Nova (Onyx Television GmbH) (29).

(28) Tarjouskilpailuilmoituksessa viitataan Nordrhein-Westfalenin medialain 12 §:n 2 momenttiin, jonka mukaan ensimmäiset toimiluvat myönnetään vähintään neljäksi vuodeksi ja enintään kymmeneksi vuodeksi. LfM:n 14 päivänä toukokuuta 2004 tekemässä päätöksessä toimiluvat myönnettiin ProSiebenSat.1:lle, RTL:lle ja CNN:lle viideksi vuodeksi, VIVAlle 2 päivään joulukuuta 2008 asti, Eurosport S.A:lle kolmeksi vuodeksi ja Terra Novalle 17 päivään kesäkuuta 2009 asti. Terra Nova kuitenkin lopetti 1 päivänä heinäkuuta 2007 lähetykset DVB-T-järjestelmän kautta, ja sen tilalle tuli Tele 5 (TM-TV GmbH) (30), jonka LfM valitsi seitsemän hakijan joukosta. Taulukossa 1 luodaan katsaus siirtymistilanteeseen julkisoikeudellisten yleisradioyhtiöiden osalta alueella Köln/Bonn, simulcast-vaihe mukaan luettuna (ilman yksityisiä lähetysyhtiöitä, ks. johdanto-osan 23 kappale). Taulukko 1 Maanpäälliset lähetykset alueella Köln/Bonn siirtymistä ennen ja sen jälkeen Lähetyskanava Analoginen TV Palvelualue 4.4.2005 alkaen Kanavat 24.5.2004 alkaen Kanavat 8.11.2004 alkaen Kanavat 4.4.2005 alkaen K 05 Sat.1 ARD – Simulcast X X K 26 ZDF Koko Saksa ZDF-kanavanippu ZDF-kanavanippu ZDF-kanavanippu K 29 ZDF D ZDF – Simulcast RTL-kanavanippu RTL-kanavanippu K 34 VOX ZDF-kanavanippu X X K 36 RTL E Viva/Eurosport/CNN/Terra Nova (1.7.2007 alkaen Tele5) K 43 ARD C RTL/VOX/ProSieben/Sat.1 Pro7Sat.1-kanavanippu Pro7Sat.1-kanavanippu K 49 WDR B WDR – Simulcast WDR-kanavanippu WDR-kanavanippu K 65 X A ARD-kanavanippu ARD-kanavanippu ARD-kanavanippu K 66 X N24/Kabel 1/RTL II/Super RTL Viva/Eurosport/CNN/Terra Nova X Huomautukset: Verkkopalvelut DVB-T-lähetyskanaville K26, K29, K36 ja K43 tarjoaa T-Systems, kun taas lähetyskanavat K49 ja K65 myönnettiin WDR:lle, mutta myös niiden verkkopalveluista osan tarjoaa T-Systems. Analogiset lähetykset on merkitty kursiivilla. Kanavanippu koostuu neljästä kanavasta, jotka lähetetään digitaalisen multipleksin kautta. Alueella Düsseldorf/Ruhr toimiville yhtiöille myönnetyt DVB-T-kanavapaikat eivät ole mukana taulukossa. Siirtyminen oli alueella Köln/Bonn saatu päätökseen 8 päivänä marraskuuta 2004, mutta kanavapaikkajakoon tehtiin 4 päivänä huhtikuuta 2005 joitakin pieniä teknisiä muutoksia alueella Düsseldorf/Ruhr käynnissä olevan siirtymisen vuoksi. Sen jälkeen kun simulcast-vaihe saatiin päätökseen, lähetyskanavia K05, K65 ja K66 ei komissiolla olevien tietojen mukaan ole käytetty televisiolähetyksiin. Taulukon tarkoituksena on ainoastaan havainnollistaa tilannetta

(29) Nordrhein-Westfalenin osavaltion kanslian pyynnöstä tele- ja postialan sääntelyviranomainen RegTP aloitti 4 päivänä helmikuuta 2004 menettelyn taajuuksien jakamiseksi (31). Lähetysyhtiöiden tavoin maanpäällisten analogisten verkkojen operaattorit olivat sitä ennen luopuneet analogisista toimiluvistaan, joiden voimassaoloaikaa ei ollut rajoitettu. Digitaalilähetysten kokonaistarve jaettiin viiteen palvelualueeseen (A–E), jotka vastaavat yksittäisiä lähetyskanavia (digitaaliset multipleksit). Asiaa koskevassa säädöksessä ei kuitenkaan otettu huomioon, että jo 27 päivänä marraskuuta 2002 oli tämän lisäksi julkaistu koko Saksan kattava palvelualue (32). Tämä palvelualue myönnettiin T-Systemsille (Deutsche Telekomin tytäryhtiö), ja se käsittää ZDF:n televisiokanavien lähettämisen.

(30) Taajuuksien myöntämismenettelyssä Nordrhein-Westfalenissa T-Systems haki taajuuksia palvelualueille C, D ja E, jotka on varattu yksityisten lähetysyhtiöiden multiplekseille, ja WDR palvelualueille A ja B, jotka on varattu julkisoikeudellisille yleisradioyhtiöille. Koska näistä viidestä palvelualueesta kutakin kohden oli jätetty vain yksi hakemus, RegTP jakoi taajuudet niin sanotussa hakemusmenettelyssä eikä sen vuoksi joutunut aloittamaan taajuuksien myöntämismenettelyn toista vaihetta eli tarjouskilpailumenettelyä. Koska T-Systems ja WDR toimivat jo operaattoreina analogisessa maanpäällisessä verkossa telelainsäädännön mukaisen toimiluvan turvin, myös tämä edellytys taajuuksien myöntämiselle hakemusten perusteella täyttyi. DVB-T-verkon toimiluvat myönnettiin noin 20 vuodeksi 31 päivään joulukuuta 2025 asti.

2. YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA

(31) Ilmoitus koskee rahoitusta, jota LfM myöntää yksityisille lähetysyhtiöille niiden kanavien maanpäälliseen digitaaliseen lähettämiseen taajama-alueilla Köln/Bonn ja Düsseldorf/Ruhr. Saksan arvioiden mukaan DVB-T-lähetysten aloittamisen seurauksena noin 14 miljoonaa Nordrhein-Westfalenin osavaltion 18 miljoonasta asukkaasta pystyy vastaanottamaan DVB-T-lähetyksiä (33).

(32) Rahoituksen oikeusperustan muodostavat yleisradiolähetyksiä koskevan valtiosopimuksen (RStV) 40 § (1 momentin 2 alamomentti) ja Nordrhein-Westfalenin medialain 88 § (3 momentin 8 alamomentti). Niiden mukaan Landesanstalt für Medien -viranomaisen (LfM) tehtävänä on tukea omilla lupamaksutuloillaan muun muassa yleisradiopalveluissa käytettävän teknisen infrastruktuurin kehittämistä ja uudenlaiseen lähetystekniikkaan liittyviä hankkeita. LfM:n talousarvio rahoitetaan pääasiassa 2 prosentin osuudella Nordrhein-Westfalenin lupamaksutuloista (RStV:n 40 §:n mukaisesti tulkittuna yhdessä RStV:n 55 §:n, RfinStV:n 10 ja 11 §:n sekä Nordrhein-Westfalenin medialain 116 §:n 1 momentin kanssa) (34). Lupamaksujen perinnästä vastaa lupamaksujen perintätoimisto, joka siirtää maksut LfM:lle ja muille niihin oikeutetuille vastaanottajille.

(33) LfM:n kaupallisille televisioyhtiöille myöntämän rahoituksen tarkat ehdot esitetään 19 päivänä marraskuuta 2004 annetussa DVB-T:n rahoitusta koskevassa ohjesäännössä (Förderrichtlinie DVB-T) (35). Ohjesäännön 2 §:n mukaan tukikelpoisia ovat verkon käytöstä aiheutuvat maksut. Ohjesäännön 3 §:n mukaan avustusta voivat saada kaikki yksityiset televisioyhtiöt ja/tai mediapalvelujen tarjoajat, joille on myönnetty maanpäällisten digitaalilähetysten siirtokapasiteettia. Ohjesäännön 4 §:n mukaan rahoitus myönnetään avustuksena. Rahoituksen kesto on 5 §:n 1 momentissa rajoitettu viiteen toimintavuoteen. Ohjesäännön 5 §:n 2 momentissa todetaan seuraavaa: ”Rahoitus saa (…) kattaa enintään 30 prosenttia verkon käytöstä aiheutuvista maksuista ja se pienenee asteittain. Se on ensimmäisenä toimintavuonna 40 prosenttia verkon käytöstä aiheutuvista maksuista ja alenee viisi prosenttiyksikköä vuodessa, jolloin rahoitus on viidentenä toimintavuonna enää 20 prosenttia”. Ohjesäännön 5 §:n 3 momentissa sanotaan seuraavaa: ”Analogisten lähetysten lopettamisesta seuraavat säästöt vähennetään rahoituksesta”.

(34) Rahoitusta koskevan ohjesäännön täytäntöönpanoa kuvailtiin yksityiskohtaisesti ilmoituksessa. Yhtiöille, jotka lähettävät kanavia Viva, Eurosport, CNN ja Terra Nova (tai 1 päivästä heinäkuuta 2007 alkaen Tele 5) ja jotka eivät ole aikaisemmin lähettäneet kanaviaan analogisesti, suunniteltu rahoitus on sama. Ohjesäännön 5 §:n 2 momentin mukaan se kattaa alussa 40 prosenttia verkon käytöstä aiheutuvista maksuista ja alenee sitten asteittain viidellä prosenttiyksiköllä vuodessa, jolloin rahoitus on viidentenä toimintavuonna enää 20 prosenttia.

(35) Ilmoituksen mukaan RTL-konsernin ja ProSiebenSat.1:n – eli yksityisten lähetysyhtiöiden, jotka lähettivät ohjelmiaan aikaisemmin analogisesti – rahoitusta ei ollut tarkoitus pienentää asteittain ohjesäännön 5 §:n 2 momentin mukaisesti. Näiden lähetysyhtiöiden, joille kummallekin myönnettiin kokonainen multipleksi, tapauksessa avustuksen laskenta perustuu analogisista ja digitaalisista lähetyksistä Nordrhein-Westfalenissa ja pohjoisissa osavaltioissa perittävien lähetysmaksujen kokonaismäärän erotukseen. Saksan mukaan tällä tavoin pyritään ohjesäännön 5 §:n 3 momentin mukaisesti ottamaan avustuksen laskennassa huomioon analogisten lähetysten lopettamisesta saatavat säästöt.

(36) Ilmoituksessa Saksa esitti lisäksi tietoja arvioitujen DVB-T-lähetysmaksujen perusteella suunnitellusta rahoituksesta. Se viittasi myös siihen, että julkisen rahoituksen laskeminen perustuisi niihin todellisiin lähetysmaksuihin, jotka verkko-operaattorit perivät yksityisiltä lähetysyhtiöiltä rahoituksen myöntämisajankohtana. Telelain mukaan liittovaltion verkkovirasto (Bundesnetzagentur) määrittää lähetysmaksut ainoastaan silloin, kun verkko-operaattorilla on huomattavaa markkinavoimaa merkityksellisillä markkinoilla. BNetzA määritteli lähetyssignaalien siirtämisen merkitykselliset markkinat heinäkuussa 2006 sovellettavien yhteisön sääntöjen mukaisesti. Sen mukaan yksityisten lähetysyhtiöiden verkko-operaattorilla T-Systemsillä oli huomattavaa markkinavoimaa ainoastaan maanpäällisten VHF-radiolähetysten markkinoilla (36). Sen vuoksi T-Systems voi määrittää itse yksityisiltä lähetysyhtiöiltä perittävien DVB-T-lähetysmaksujen suuruuden.

(37) Ilmoituksen mukaan Saksa arvioi DVB-T-lähetysmaksujen olevan yhdeltä multipleksiltä 2,7 miljoonaa euroa vuodessa. Yhtä kanavapaikkaa koskevien lähetysmaksujen arvioitiin vastaavasti olevan 0,675 miljoonaa euroa vuodessa ja 3,375 miljoonaa euroa niiden viiden vuoden aikana, jonka tukiohjelma on voimassa (37). Näin ollen ne ovat pienemmät kuin maanpäällisten analogisten lähetysten lähetysmaksut kanavapaikkaa kohden.

(38) Näiden tietojen perusteella kanaville Viva, Eurosport, CNN ja Terra Nova (1 päivästä heinäkuuta 2007 alkaen Tele 5) suunnitellun rahoituksen kokonaismäärä oli 4 050 000 euroa. Viideksi vuodeksi suunniteltu rahoitus kanavapaikkaa kohden esitetään taulukossa 2. Taulukko 2 Vivan, Eurosportin, CNN:n ja Terra Novan (Tele 5:n) arvioidut lähetysmaksut (euroa) Vuosi Lähetysmaksut kanavapaikkaa kohden Tuki-intensiteetti Tukimäärä 1. vuosi 675 000 40 % 270 000 2. vuosi 675 000 35 % 236 250 3. vuosi 675 000 30 % 202 500 4. vuosi 675 000 25 % 168 750 5. vuosi 675 000 20 % 135 000 Yhteensä kanavapaikkaa kohden 3 375 000 1 012 500

(39) RTL-konsernia ja ProSiebenSat.1:tä koskeva laskelma esitetään taulukossa 3. Muut osavaltiot sisältyvät ”Pohjois-Saksaan” (38). Taulukko 3 Saksan esittämä lisäkustannuslaskelma ProSiebenSat.1:n ja RTL:n osalta (39) (euroa) RTL-konserni ProSiebenSat.1 NRW Pohjois-Saksa NRW Pohjois-Saksa Analogiset kanavat/Lähetysmaksut vuodessa euroissa RTL, VOX RTL Sat1 Sat1, Pro7 2,2 milj. 3,9 milj. 0,8 milj. 4,6 milj. Digitaaliset kanavat/Lähetysmaksut vuodessa euroissa RTL, VOX, RTL2, S.RTL RTL, VOX, RTL2, S.RTL Sat1, Pro7, N24, K1 Sat1, Pro7, N24, K1 2,7 milj. 3,3 milj. 2,7 milj. 3,3 milj. Lähetysmaksujen ero analogiset/digitaaliset – 0,5 milj. + 0,6 milj. – 1,9 milj. + 1,3 milj. Kokonaistase + 0,1 milj. – 0,6 milj.

(40) Tämän laskelman perusteella LfM ei aio myöntää RTL-konsernille rahoitusta. Yhtäältä todettiin, että RTL-konsernin kokonaistase on positiivinen. Toisaalta ilmoituksessa mainittiin, että analogisten toimilupien palauttamisesta käydyissä neuvotteluissa RTL-konserni nimenomaisesti luopui rahoituksesta. ProSiebenSat.1:n tapauksessa lisäkustannukset ovat enintään 600 000 euroa vuodessa, minkä perusteella Saksa arvioi vuotuisen rahoituksen määräksi tukiohjelman viisivuotisen voimassaoloajan aikana enintään 550 000 euroa (yhteensä 2,75 miljoonaa euroa). Tämä vastaa noin 28 prosenttia ProSiebenSat.1:n Nordrhein-Westfalenissa maksamista DVB T-lähetysmaksuista.

(41) Näiden laskelmien mukaan rahoitusbudjetti yksityisten lähetysyhtiöiden DVB-T-lähetysten tukemiseen viiden vuoden aikana on arviolta 6,8 miljoonaa euroa.

(42) LfM myöntää kuvailtua rahoitusta ainoastaan yksityisten lähetysyhtiöiden kanavapaikoille. Julkisoikeudelliset yleisradioyhtiöt rahoittavat DVB-T-lähetyksistä aiheutuvat kustannukset niille kuuluvasta lupamaksutulojen osuudesta. Saksan toimittamista tiedoista ilmenee, että WDR:llä on vuosina 2001–2008 käytettävissään noin 40,8 miljoonaa euroa siirtymisestä aiheutuvien kustannusten rahoittamiseen. Sen sijaan ZDF:llä oli vuosina 2001–2004 yhteensä 36,8 miljoonaa euroa ja vuosina 2005–2008 yhteensä 33,2 miljoonaa euroa käytössä DVB-T-järjestelmään siirtymiseksi koko Saksan alueella.

(43) Rahoitusta koskeva ohjesääntö tuli takautuvasti voimaan 3 päivänä toukokuuta 2004. Saksa on kuitenkin sitoutunut LfM:n medialautakunnan tekemän päätöksen kautta siihen, ettei se myönnä rahoitusta ennen kuin komissio on hyväksynyt tuen. Sen vuoksi yksityisille lähetysyhtiöille ei ole vielä myönnetty rahoitusta tukiohjelman perusteella.

III SYYT MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEEN

(44) Menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä komissio katsoi alustavasti, että LfM:n suunnittelema rahoitus täyttää kaikki EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan arviointiperusteet ja on sen vuoksi valtiontukea. Komission mielestä toimenpide myönnetään valtion varoista ja se on katsottava valtion toteuttamaksi. Lisäksi komissio toteaa, että rahoitus suosii siitä suoraan hyötyviä yksityisiä lähetysyhtiöitä ja siitä voisi välillisesti saada etua myös verkko-operaattori T-Systems.

(45) Komissio epäili menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä lisäksi sitä, oliko ohjelma- ja verkkotoimilupien myöntämismenettely sellainen, että se rajoittaisi avustuksen tuomaa valikoivaa taloudellista hyötyä tai poistaisi sen ja siten estäisi kilpailun vääristymisen. Komissio katsoi, että toimenpide on alakohtaista tukea, joka on omiaan vääristämään kilpailua eri lähetysjärjestelmien välillä (maanpäällinen, kaapeli, satelliitti). Lisäksi viitattiin siihen, että toimenpide voisi vääristää myös yksityisten lähetysyhtiöiden välistä kilpailua. Sekä lähetysyhtiöiden että verkko-operaattoreiden kansainvälisen kilpailun vuoksi komissio katsoi, että toimenpide voisi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(46) Komissio epäili lisäksi, onko toimenpide perustamissopimuksen mukainen. Menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä komissio tuli siihen tulokseen, että edellytykset perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c ja d alakohdan sekä 86 artiklan 2 kohdan soveltamiselle eivät täyty. Komissio katsoi erityisesti, ettei ole todisteita siitä, että toimenpidettä voitaisiin Nordrhein-Westfalenin markkinatilanteen vuoksi pitää tarkoituksenmukaisena, välttämättömänä ja oikeasuhteisena tietyn markkinahäiriön poistamiseksi, joka voisi vaikeuttaa siirtymistä digitaaliseen televisioon. Menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä katsottiin, että rahoitus ei ole yhteydessä tiettyyn kulttuurisisältöön. Komissio asettaa kyseenalaiseksi myös sen, että toimenpidettä voitaisiin pitää korvauksena yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta.

(47) Komissio päätti aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn myös antaakseen Saksalle ja asianomaisille kolmansille tilaisuuden esittää huomautuksia komission kyseisestä toimenpiteestä laatimasta alustavasta arvioinnista ja toimittaa komissiolle asian kannalta merkityksellisiä tietoja.

IV KOLMANSIEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET (40)

(48) Yksityisten kaapeliverkko-operaattoreiden liitto ANGA on korostanut, että DVB-T:n rahoitus vääristää eri lähetysjärjestelmien välistä kilpailua kaapelioperaattoreiden kustannuksella. DVB-T-lähetysten aloittaminen on jo johtanut kaapelioperaattoreiden asiakasmäärien pienentymiseen kyseessä olevissa osavaltiossa. Sitä vastoin asiakkaiden siirtyminen maanpäällisestä televisiosta kaapelitelevisioon maanpäällisten analogisten televisiolähetysten lopettamisen jälkeen on ollut vain vähäistä eikä missään tapauksessa tasoita kaapeliasiakkaiden jatkuvaa menetystä. ANGA:n mukaan toimenpiteen tarkoituksena on pienentää kaapelilähetysten osuutta siitä huolimatta, että kilpailu satelliitti- ja laajakaista- (eli IPTV-) operaattoreiden kanssa sekä eri kaapelioperaattoreiden välillä on jo nyt erittäin voimakasta. Lisäksi ANGA kiistää ohjelma- ja verkkotoimilupien myöntämismenettelyn avoimuuden. Ohjelmatoimilupien myöntämisestä se toteaa, että menettely on suosinut niitä lähetysyhtiöitä, jotka lähettivät kanaviaan jo analogisesti (ProSiebenSat.1 ja RTL-konserni). Niille myönnettiin nimittäin kokonaiset multipleksit, joita ne voivat käyttää myös sellaisten kanavien lähettämiseen, joita ne eivät olleet lähettäneet analogisesti. Verkkotoimilupien osalta ANGA:n mukaan oli alusta alkaen selvää, että ARD:n yleisradioyhtiöille ja verkko-operaattori T-Systemsille myönnettäisiin toimiluvat. ANGA väittää, että Deutsche Telekom saisi avustuksista hyötyä, joka ei johtaisi kilpailun vääristymiseen pelkästään televisiolähetysten alalla vaan myös sähköisen viestinnän alalla, jos Deutsche Telekom yhdistäisi tytäryhtiönsä T-Systemsin DVB-T-tarjonnan omien laajakaistapalvelujensa kanssa. Lopuksi ANGA toteaa, että DVB-T:tä voitaisiin rahoittaa myös vaihtoehtoisilla markkinalähtöisillä tavoilla, kuten kanavien salauksella ja niiden katselusta perittävillä maksuilla.

(49) Nordrhein-Westfalenin suurin laajakaistakaapelioperaattori ish NRW GmbH oli samoilla linjoilla ANGA:n kanssa ja yhtyi yleisesti ottaen menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esitettyyn komission kantaan. Huomautuksissaan ish väittää kärsineensä DVB-T-lähetysten aloittamisen vuoksi tuntuvia asiakasmenetyksiä (noin 500 000 asiakasta vuonna 2005). Ne johtuivat ennen kaikkea siitä, että maksullisiin kaapelilähetyksiin verrattuna (tuettuja) DVB-T-lähetyksiä oli mahdollista vastaanottaa ”maksutta” (41). Vähäinen asiakkaiden lisääntyminen sen jälkeen, kun maanpäälliset analogiset lähetykset lopetettiin, ei sen mukaan tasoittanut näitä asiakasmenetyksiä. Asiakasmäärät saatiin ish:n mukaan vakiinnutettua vasta kaapeli-infrastruktuurin nykyaikaistamiseen ja tuoterakenteen uudistamiseen tehtyjen suurten investointien jälkeen. Avustusten tavoitteena on sen mukaan sellaisen teknologian säilyttäminen markkinoilla, jonka kannattavuus on kyseenalainen ja joka voitaisiin rahoittaa muilla tavoilla kuten salauksella tai katselusta perittävillä maksuilla. ish on ANGA:n tavoin sitä mieltä, että toimenpide vahvistaisi myös Deutsche Telekomin asemaa laajakaistamarkkinoilla. Lopuksi ish toteaa, että suora taloudellinen tuki merkitsee lisäetua maanpäällistä verkkoa käyttäneille lähetysyhtiöille, joilla jo on kaapelioperaattoreihin nähden se etu, että Nordrhein-Westfalenin medialain 16 §:n 2 momentissa vahvistettujen lähetysvelvoitemääräysten perusteella kaapelioperaattoreiden on lähetettävä omassa verkossaan kanavia, joita lähetetään LfM:n toimiluvalla maanpäällisessä verkossa.

(50) Euroopan satelliittioperaattoriliitto ESEO yhtyy suurelta osin menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esitettyyn komission kantaan. ESEO katsoo, että LfM:n myöntämä rahoitus vääristää eri lähetysjärjestelmien välistä kilpailua. Se on periaatteessa sitä mieltä, että digitaaliseen järjestelmään siirtymiselle myönnettävän valtion rahoituksen on oltava avointa, oikeudenmukaista, syrjimätöntä ja teknologiselta kannalta neutraalia. Maanpäällisten lähetysten rahoitus vaikuttaisi muiden lähetysjärjestelmien sulkemiseen markkinoilta. ESEO korostaa sitä, että satelliittioperaattorit ovat toteuttaneet digitaalisiin satelliittilähetyksiin siirtymisen ilman valtiontukea. Se toteaa, että vaadituista mittavista investoinneista huolimatta satelliittilähetyksillä on maanpäällisiin lähetyksiin verrattuna tiettyjä etuja (esim. laaja kattavuus, saumattomat lähetykset, vähäiset infrastruktuurikustannukset).

V SAKSAN LIITTOTASAVALLAN HUOMAUTUKSET

(51) Saksa ei katso toimenpiteen olevan valtiontukea. Vaikka toimenpiteeseen sisältyisi tukiosia, se soveltuisi Saksan mielestä yhteismarkkinoille. Toimenpiteen luokittelua ja yhteismarkkinoille soveltumista koskevien yksityiskohtaisten selvitysten lisäksi kirjallisissa huomautuksissa esitettiin myös yleisiä argumentteja komission politiikasta ja toimivaltuuksista valtiontukisääntöjen nojalla.

(52) Pohjimmiltaan Saksa on sitä mieltä, että komissiolla ei ole oikeutta puuttua liittovaltion ja osavaltioiden poliittiseen päätökseen säilyttää ja digitalisoida maanpäällinen lähetysjärjestelmä. Sen mukaan komissiolla ei ole valtuuksia arvioida jäsenvaltion viranomaisten sijasta, olisivatko toiset toimenpiteet olleet tarkoituksenmukaisempia. Saksan mielestä teknologianeutraalisuus ei ole sopiva peruste arvioida tukitoimenpiteiden soveltumista yhteismarkkinoille digitaalitelevision alalla. Se asettaa kyseenalaiseksi, onko komission kanta ja kyseessä olevaa toimenpidettä koskevan tutkimuksen pituus sopusoinnussa digitalisoinnin edistämisen kanssa, jonka komissio on ilmoittanut olevan tavoitteenaan. Se huomauttaa, että komission päätökset eivät ole yhdenmukaisia varsinkaan yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointiperusteiden osalta. Saksan mielestä Berlin-Brandenburgissa toteutetusta toimenpiteestä tehdyssä lopullisessa päätöksessä annettuja ohjeita ei voida soveltaa tässä asiassa eikä viranomaisten olisi niiden avulla mahdollista määrittää yhteismarkkinoille soveltuvia toimenpiteitä, joilla voitaisiin säilyttää maanpäällinen lähetysjärjestelmä.

(53) Toimenpiteen luokittelun osalta Saksa vahvistaa useita kertoja, että suunnitellut maksut ovat korvausta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta ja että Altmark-asiassa vahvistetut kriteerit täyttyvät. Saksa väittää myös, että toimenpide ei vääristä lähetysyhtiöiden eikä eri lähetysjärjestelmien välistä kilpailua. Se korostaa, että LfM:n noudattama ohjelmatoimilupien myöntämismenettely samoin kuin RegTP:n noudattama verkkotoimilupien myöntämismenettely olivat avoimia ja kaikissa suhteissa riittäviä voimassa olleiden kansallisten määräysten suhteen. Vaikka rahoitusta ei mainittu 20 päivänä lokakuuta 2003 tehdyn yhteistyösopimuksen mukaisesti julkaistussa ohjelmatoimilupien tarjouskilpailuilmoituksessa, Saksa väittää, että kaikki hakijat olivat tietoisia suunnitellusta tukitoimenpiteestä.

(54) Kannanotossaan kaapelialan huomautuksiin Saksa asettaa kyseenalaiseksi kaapelioperaattoreiden väitetyt asiakasmenetykset ja epäilee ish:n esittämiä lukuja. Vaikka kaapeliasiakkaiden määrä olisikin vähentynyt, se ei Saksan mukaan välttämättä johtuisi DVB-T-lähetysten aloittamisesta. Tässä yhteydessä Saksa viittaa siihen, että valtio tuki 1980-luvulla laajakaistakaapeliverkkojen rakentamista ja että kaapelilähetyksiä suositaan myös lainsäädännössä (vuokrauskuluja koskeva asetus eli ns. Mietnebenkostenverordnung). Lisäksi Saksa toteaa, että noudatettu kokonaislähestymistapa on teknologisesti neutraali ja että tarvittaessa ollaan valmiita tukemaan myös kaapelilähetysten digitalisointia.

(55) Koska kaapeli- ja satelliittilähetysten markkinaosuudet ovat suuret, Saksan mielestä ei ole riskiä, että lähetysyhtiöt siirtyisivät DVB-T:n vuoksi pois näistä lähetysjärjestelmistä tai vaikuttaisivat asiakkaiden valintoihin. Toimenpide ei heikennä kaapeli- ja satelliittioperaattoreiden markkina-asemaa vaan ennemminkin niihin kohdistuu myönteistä kilpailupainetta, joka edistää myös näiden lähetysjärjestelmien digitalisointia. Lisäksi Saksan kannanotossa epäillään sitä, kuuluvatko kaapeli-, satelliitti- ja maanpäälliset lähetykset samoille markkinoille ottaen huomioon suuret teknologiset erot ja lähetysjärjestelmästä toiseen siirtymisestä aiheutuvat kustannukset. Saksan mukaan maanpäällinen televisio ei kilpaile suoraan satelliitti- ja kaapelitelevision kanssa vaan ennemminkin täydentää niitä.

(56) Saksan mielestä toimenpide ei luo verkko-operaattori T-Systemsille välillistä etua. Verkko-operaattorille rahoituksesta mahdollisesti koituva etu ei ole todennettavissa eikä mitattavissa eikä T-Systemsiä ole mahdollista sen perusteella luokitella välilliseksi edunsaajaksi valtiontukisääntöjen nojalla. Saksa väittää, että verkon taattu käyttö ei ole seurausta toimenpiteestä vaan ohjelmatoimilupien myöntämisestä. Lisäksi toimenpide ei välttämättä anna T-Systemsille mahdollisuutta periä suurempia maksuja ja saada suuremmat tulot. Toimenpiteen vaikutuksista jäsenvaltioiden väliseen kauppaan Saksa katsoo, että pelkästään sen seikan perusteella, että lähetysyhtiöiden ja verkko-operaattoreiden alalla on kansainvälistä kilpailua, ei voida päätellä, että sillä on vaikutusta yhteisön sisäiseen kauppaan.

(57) Jos toimenpiteen katsottaisiin olevan valtiontukea, se olisi Saksan mielestä julistettava perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan tai 87 artiklan 3 kohdan c tai b alakohdan nojalla yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Saksa vahvistaa, että maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten aloittamisessa on kyse yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta. Tämä tehtävä on annettu yksityisille lähetysyhtiöille myöntämällä niille DVB-T-lähetyskapasiteettia.

(58) Saksa väittää lisäksi perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan osalta, että komissio ei ole ottanut riittävässä määrin huomioon DVB-T-lähetysten aloittamisen myönteisiä puolia. Komissio ei ole ottanut huomioon varsinkaan DVB-T:n vaikutusta media-alan monimuotoisuuteen, maanpäällisen lähetysjärjestelmän soveltuvuutta alueellisten ja paikallisten ohjelmien lähettämiseen, DVB-T:n innovaatiopotentiaalia (erityisesti langattomiin päätelaitteisiin vastaanoton osalta) eikä toimenpiteen vaikutusta DVB-T-verkon kattavuuden varmistamiseen maaseudulla ja syrjäisillä alueilla. Komissio ei myöskään ole ottanut huomioon tehokkuusetuja, jotka LfM on saavuttanut tukemalla nopeaa siirtymistä digitaalilähetyksiin ja koordinoimalla tätä prosessia Pohjois-Saksan osavaltioiden kanssa. Se, että DVB-T-järjestelmään siirtyminen on muissa Nordrhein-Westfalenin osissa toteutettu ilman yksityisten lähetysyhtiöiden osallistumista, viittaa Saksan mukaan siihen, että yksityiset toiminnanharjoittajat eivät ole kiinnostuneita osallistumaan tähän lähetysjärjestelmään ilman lisäkannustinta. Pohjimmiltaan Saksa on sitä mieltä, että toimenpide on sopusoinnussa siirtymisestä analogisista digitaalisiin radio- ja televisiolähetyksiin annetun komission tiedonannon kanssa, jäljempänä ’digitaalilähetyksiin siirtymistä koskeva tiedonanto’ (42). Saksan mukaan rahoituksella pyritään poistamaan tiedonannossa mainittuja vaikeuksia ja sillä korvataan osittain siirtymisestä lyhyellä aikavälillä aiheutuvia merkittäviä kustannuksia, joihin myös viitataan tiedonannossa.

(59) Lisäksi Saksa katsoo, että komission olisi tarkasteltava yhteismarkkinoille soveltuvuutta perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla, koska toimenpiteessä on kyse Euroopan yhteistä etua koskevasta tärkeästä hankkeesta. Tämä käy ilmi myös digitaalilähetyksiin siirtymistä koskevasta tiedonannosta sekä digitalisoinnin tuomista huomattavista taloudellisista, yhteiskunnallisista ja poliittisista hyödyistä.

VI TOIMENPITEEN ARVIOINTI

1. EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 87 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUN VALTIONTUEN OLEMASSAOLO

(60) Komissio on tutkinut, voidaanko toimenpide katsoa perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi. Kyseisen kohdan mukaisesti ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”. Toimenpide luokitellaan valtiontueksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) toimenpide myönnetään valtion varoista ja se on valtion toteuttama; b) siitä on taloudellista etua kyseessä olevalle yritykselle; c) etu on valikoiva ja se vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua; d) toimenpide vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan.

1.1 VALTION VAROILLA TOTEUTETTU VALTION TOIMENPIDE

(61) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan etuja voidaan pitää perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna tukena, kun ne myönnetään suoraan tai välillisesti valtion varoista ja ovat seurausta valtion toiminnasta (43). Valtion myöntämät tuet ja valtion varoista myönnetyt tuet erotetaan toisistaan, jotta valtion suoraan myöntämien tukien lisäksi myös valtion nimeämien tai perustamien julkisten tai yksityisten elinten välityksellä myönnetyt tuet saadaan tukimääritelmän piiriin (44). Yhteisön oikeudessa ei voida hyväksyä sitä, että valtiontukisääntöjä voitaisiin kiertää pelkästään sillä, että luodaan riippumattomia laitoksia, joiden tehtävänä on tukien jakaminen (45).

(62) Menettelyn aikana Saksa on väittänyt, että rahoitusta ei myönnetä valtion varoista, koska se rahoitetaan katsojilta perittävillä lupamaksuilla eikä rahoitus sen vuoksi rasita valtion talousarviota. Saksan mukaan tämä tulkinta noudattaa yhteisöjen tuomioistuimen tuomioita asioissa PreussenElektra (46), Sloman Neptun (47) ja Pearle ym (48).

(63) Saksa ei kiistä sitä, että LfM on valtion perustama julkinen laitos, joka hoitaa julkisia tehtäviä, ja että rahoitus myönnetään sen varoista. LfM on julkisoikeudellinen laitos, joka on perustettu Nordrhein-Westfalenin medialain nojalla. Tässä laissa vahvistetaan LfM:n organisaatiorakenne ja annetaan sen vastuulle moninaisia yleisradiolähetystoimintaan ja taajuuksien hallintaan liittyviä julkisia tehtäviä. LfM kuuluu Nordrhein-Westfalenin osavaltion hallituksen oikeudellisen valvonnan piiriin (49). Osavaltion tilintarkastustuomioistuin tarkastaa sen tilinpäätöksen (50). Asian kannalta merkityksellisistä julkisista tehtävistä sekä teknisen lähetysinfrastruktuurin ja uudenlaisia lähetystekniikoita koskevien hankkeiden rahoituksesta säädetään yleisradiolähetyksiä koskevassa valtiosopimuksessa (51). Lisäksi Nordrhein-Westfalenin medialaissa säädetään, että LfM tukee ja ohjaa siirtymistä analogisista lähetyksistä digitaalisiin (52). Sen vuoksi LfM on katsottava julkiseksi laitokseksi, jonka valtio on perustanut yleisen edun vuoksi.

(64) Kyseessä olevan toimenpiteen puitteissa suunniteltu rahoitus rasittaa selvästi LfM:n talousarviota. Vaikka LfM:n käytössä olevat valtion varat ovat peräisin kotitalouksien maksamista lupamaksuista, ei se muuta sitä, että LfM:n talousarviovarat luokitellaan valtion varoiksi. Avustusten myöntäminen julkisen laitoksen talousarviosta on riittävä peruste todeta, että kyse on valtion varoista. Lisäksi radio- ja televisiolaitteiden omistajilta perittävä lupamaksu on pakollinen, ja maksut peritään kuten verot. Osavaltiot päättävät lupamaksujen suuruudesta yhdessä, ja lupamaksut vahvistetaan asianmukaisissa laissa. Kuten johdanto-osan 32 kappaleessa todetaan, LfM:n osuus lupamaksutuloista vahvistetaan yleisradiotoimintaa koskevassa yleissopimuksessa, yleisradiotoiminnan rahoitusta koskevassa valtiosopimuksessa ja Nordrhein-Westfalenin medialaissa. Näin ollen lupamaksut ovat valtion valvoma lakisääteinen maksu, ja ne on katsottava valtion varoiksi (53).

(65) Edellä esitetyn perusteella ja veronluonteisia maksuja koskevan vakiintuneen oikeuskäytännön (54) mukaisesti komissio katsoo, että kyseessä oleva toimenpide myönnetään valtion varoista. Tämä näkemys noudattaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, johon Saksa vetoaa. Saksan mainitsemissa yhteisöjen tuomioistuimen käsittelemissä asioissa on kyse erilaisista toimenpiteistä, joihin ei liittynyt julkisten laitosten varoista myönnettyä etua.

(66) Saksa väitti lisäksi, että kyseessä oleva toimenpide ei ole valtion toteuttama. Viitaten asioihin Stardust Marine (55) ja Pearle ym. (56) Saksa väitti, että se seikka, että LfM on valtion valvonnan alainen julkinen laitos, ei merkitse sitä, että toimenpide on valtion toteuttama. Saksan lainsäädännössä vahvistetun LfM:n riippumattomuuden vuoksi valtiolla ei sen mukaan ole valtaa toimenpiteeseen nähden.

(67) Komissio katsoo, että tämä Saksan lainsäädännön mukainen LfM:n riippumattomuus ei vaikuta siihen, että valtiontukisääntöjen kannalta toimenpide on katsottava valtion toteuttamaksi. Saksan toimittamista tiedoista ilmenee, että LfM toteuttaa toimenpiteen RStV:n ja Nordrhein-Westfalenin medialain mukaisten julkisten tehtäviensä puitteissa. Vaikka LfM:lle annetaan lainsäädännössä tietynasteinen itsemääräämisoikeus yleisradiotoiminnan riippumattomuuden suojelemiseksi, on sillä vähän harkintavaltaa käytössään olevien varojen suhteen.

(68) Itsemääräämisoikeudestaan huolimatta LfM on – kuten edellä on esitetty – julkinen laitos, jonka toimintaa ohjaavat selvästi yleisen järjestyksen periaatteet. Toimenpiteen puitteissa on tarkoitus myöntää yksityisille lähetysyhtiöille avustuksia, joita ei tarvitse maksaa takaisin. Koska näiden avustusten myöntämisestä ei ole taloudellista hyötyä LfM:lle, ei niiden myöntämistä voida perustella taloudellisilla syillä. Komission mielestä juuri näiden seikkojen perusteella voidaan todeta, että LfM:n myöntämä rahoitus on katsottava valtion toimenpiteeksi. Yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot, joihin Saksa viittaa, koskevat toisenlaisia tilanteita (Pearlen ynnä muiden tapauksessa puhtaasti kaupallisiin tarkoituksiin perittyjä maksuja ja Stardust Marinen tapauksessa kaupallista toimintaa harjoittavia julkisia yhtiöitä), eivätkä ne sovellu Saksan kannan tukemiseen.

(69) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että kyseessä oleva toimenpide myönnetään valtion varoista ja on katsottava valtion toteuttamaksi toimenpiteeksi.

1.2 TALOUDELLINEN ETU YRITYKSILLE

(70) Jotta tuki voitaisiin luokitella perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, sen on suosittava yhtä tai useampaa yritystä. Menettelyn aloittamisesta tekemässään päätöksessä komissio katsoi alustavasti, että toimenpide näyttää suosivan suorina edunsaajina yksityisiä lähetysyhtiöitä, joille rahoitus myönnettiin. Lisäksi se suosii välillisesti myös T-Systemsiä, joka vastaa DVB-T-verkon käytöstä yksityisten lähetysyhtiöiden puolesta. Saksa on väittänyt, että toimenpide ei luo välitöntä etua yksityisille lähetysyhtiöille eikä välillistä etua verkko-operaattorille.

(71) Saksa katsoo, että rahoituksesta ei ole taloudellista etua toimenpiteen perusteella rahoitusta saaville yksityisille lähetysyhtiöille. Ensinnäkin sen mukaan kyse ei ole edusta, koska lähetysyhtiöt saavat ainoastaan korvauksen taloudellisista riskeistä, joita liittyy niiden osallistumiseen DVB-T-lähetysten aloittamiseen. Toiseksi toimenpide koskee ainoastaan ”lisäkustannuksia”, joita maanpäällisistä digitaalilähetyksistä syntyisi analogisiin lähetyksiin verrattuna.

(72) Saksan toimittamista tiedoista ilmenee, että toimenpiteellä tuetaan lähetysmaksuja, jotka yksityiset lähetysyhtiöt maksavat verkko-operaattoreille. Nämä kustannukset kuuluvat lähetysyhtiöiden toimintakustannuksiin. Koska toimenpide kattaa osan näistä maksuista, lähetysyhtiöt vapautetaan maksuista, jotka kuuluvat niiden tavanomaisiin toimintakustannuksiin. Sen vuoksi komissio on sitä mieltä, että suunniteltu julkinen rahoitus luo rahoituksen saajille taloudellista etua riippumatta siitä, onko rahoituksen tarkoituksena korvata ”taloudellisia riskejä” vai ”lisäkustannuksia”.

(73) Komissio toteaa, että Saksan esittämän argumentin vastaisesti ei voida katsoa, että toimenpiteellä katettaisiin aitoja, DVB-T-lähetyksistä lähetysyhtiöille aiheutuvia lisäkustannuksia. Ei myöskään ole osoitettu, että tämä argumentti koskee myös niitä lähetysyhtiöitä, jotka eivät aikaisemmin lähettäneet kanaviaan maanpäällisessä analogisessa lähetysjärjestelmässä ja joille ei sen vuoksi ole syntynyt kustannuksia maanpäällisistä analogisista lähetyksistä Nordrhein-Westfalenissa. Näiden lähetysyhtiöiden osalta ei ole suoritettu minkäänlaista kustannusvertailua eikä Saksa ole esittänyt perusteluja toimenpiteellä katettujen lähetysmaksujen osuudelle.

(74) Lisäksi laskentamenetelmä, jota Saksa sovelsi niihin yksityisiin lähetysyhtiöihin, jotka lähettivät aikaisemmin kanavia maanpäällisessä analogisessa lähetysjärjestelmässä, ei osoita maanpäällisiin digitaalilähetyksiin siirtymisestä aiheutuvia todellisia lisäkustannuksia. Vertailtaessa kanavapaikkoja DVB-T-lähetysten lähetysmaksut ovat itse asiassa pienempiä kuin analogisten lähetysten. Väitetyt ”lisäkustannukset” ovat seurausta ainoastaan näiden lähetysyhtiöiden lähettämien kanavien suuremmasta määrästä (ks. taulukko 4, jossa esitetään katsaus lähetysmaksujen tasoon Nordrhein-Westfalenissa ja suunniteltuihin avustuksiin). Taulukko 4 Katsaus lähetysmaksuihin kanavapaikkaa kohden ja suunniteltuun julkiseen rahoitukseen Nordrhein-Westfalenissa – kaikki summat ovat euroissa Lähetysyhtiöt/Kanavat Lähetysmaksut vuodessa Digitaalisten/analogisten lähetysten vuotuisten lähetysmaksujen kokonaiserotus (57) Suunniteltu keskimääräinen rahoitus vuodessa (58) Keskimääräinen tuki-intensiteetti analoginen (59) digitaalinen (60) RTL 1 351 640 675 000 – 676 640 VOX 783 663 675 000 – 108 663 RTL2 ei saatavilla 675 000 675 000 SUPER RTL ei saatavilla 675 000 675 000 RTL yhteensä 2 135 303 2 700 000 564 697 0 0 SAT 1 722 789 675 000 –47 789 Pro 7 ei saatavilla 675 000 675 000 N 24 ei saatavilla 675 000 675 000 Kabel 1 ei saatavilla 675 000 675 000 P7Sat1 yhteensä 722 789 2 700 000 1 977 211 550 000 28 % Terra Nova ei saatavilla 675 000 ei saatavilla 202 500 30 % Eurosport ei saatavilla 675 000 ei saatavilla 202 500 30 % CNN ei saatavilla 675 000 ei saatavilla 202 500 30 % VIVA ei saatavilla 675 000 ei saatavilla 202 500 30 %

(75) Kolmanneksi Saksa väittää, että avustus muodostaa korvauksen niille lähetysyhtiöille, jotka luopuivat analogisista toimiluvistaan ennen niiden voimassaolon päättymistä DVB-T-järjestelmän käyttöönoton mahdollistamiseksi. Komissio toteaa, että tämä argumentti ei koske niitä lähetysyhtiöitä, jotka eivät harjoittaneet toimintaa analogisessa järjestelmässä ja joilla ei sen vuoksi ollut analogisia toimilupia.

(76) Analogisessa järjestelmässä toimintaa harjoittaneiden lähetysyhtiöiden osalta Saksa toteaa huomautuksissaan myös, että toimiluvan olemassaolo ja sen voimassaoloaika eivät vaikuta tukimäärään, koska analogisesta siirtokapasiteetista luopumisen aiheuttamaa taloudellista haittaa ei voida määrittää tarkkaan. Saksan mukaan ennenaikainen luopuminen analogisista toimiluvista otettaisiin sen sijaan huomioon myönnettäessä digitaalisia multipleksejä kyseisille lähetysyhtiöille (61). Sen vuoksi RTL-konsernille, joka lähetti aikaisemmin kahta maanpäällistä analogista kanavaa, ja ProSiebenSat.1:lle, joka lähetti yhtä kanavaa maanpäällisessä analogisessa järjestelmässä, myönnettiin kummallekin neljää kanavapaikkaa kattava toimilupa. Saksan ilmoittaman laskentamenetelmän mukaan ainoastaan ProSiebenSat.1 on oikeutettu rahoitukseen. Tämän perusteella voidaan päätellä, että rahoitus ei ole yhteydessä toimiluvista luopumiseen. Sen vuoksi komissio katsoo, että toimenpidettä ei voida pitää korvauksena niiden analogisten toimilupien jäljellä olevan voimassaoloajan taloudellisesta arvosta, joista RTL Television, VOX/DTCP ja Sat1 luopuivat.

(77) Saksa viittaa ProSiebenSat.1:n Berlin-Brandenburgia koskevassa asiassa esittämiin huomautuksiin (62) ja väittää muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta esittämissään huomautuksissa, että menettelyn aloittamisesta tehdyn komission päätöksen mukaisesti yksityiset lähetysyhtiöt siirtäisivät rahoituksesta saamansa taloudellisen edun joka tapauksessa lähetysmaksujen muodossa verkko-operaattori T-Systemsille.

(78) Komissio katsoo, että tämä argumentti on ristiriidassa muiden argumenttien kanssa, joita Saksa on esittänyt taloudellisen edun olemassaolosta, eikä Saksa ole näyttänyt sitä toteen. Kuten jäljempänä johdanto-osan 80 ja 88 kappaleessa todetaan, komissio katsoo, että verkko-operaattori T-Systems voisi hyötyä toimenpiteestä välillisesti. Sen perusteella ei kuitenkaan voida päätellä, että lähetysyhtiöiden tavanomaisten toimintakustannustensa suorasta rahoituksesta saama taloudellinen etu siirtyisi kokonaisuudessaan verkko-operaattorille. Sen vuoksi komission on hylättävä myös tämä argumentti.

(79) Komissio toteaa lisäksi, että edellä johdanto-osan 24 ja 28 kappaleessa kuvaillun toimilupien myöntämismenettelyn ei voida katsoa poistavan yksityisten lähetysyhtiöiden saamaa etua eikä edes pienentävän sitä. Tarjouskilpailuilmoituksessa ei viitattu ollenkaan rahoitukseen. LfM:n, julkisoikeudellisten yleisradioyhtiöiden ja analogisessa järjestelmässä toimintaa harjoittaneiden yksityisten lähetysyhtiöiden 20 päivänä lokakuuta 2003 tekemässä periaatesopimuksessa mainittiin mahdolliset tukitoimenpiteet ainoastaan epäsuoraan ilman tarkempia tietoja suunnitellusta rahoituksesta. Sen vuoksi lähetysyhtiöt eivät voineet ottaa rahoituksen suuruutta huomioon jättäessään toimilupahakemuksensa.

(80) Saksa pitää kiinni siitä, että verkko-operaattori T-Systems ei hyödy välillisesti yksityisten lähetysyhtiöiden saamasta rahoituksesta. Sen mukaan välillisten edunsaajien käsitettä voidaan soveltaa ainoastaan poikkeustapauksissa. Saksa viittaa yhteisöjen tuomioistuimen asioissa Saksa v. komissio (63) ja Alankomaat v. komissio (64) antamiin tuomioihin ja katsoo, että valtiontukisääntöjen mukaan yritystä voidaan pitää välillisenä edunsaajana ainoastaan silloin, kun se saa edun, joka on automaattisesti seurausta toimenpiteestä. Lisäksi Saksa väittää, että välillisen edunsaajan käsitettä voidaan soveltaa ainoastaan silloin, kun etu on todennettavissa ja mitattavissa – toisin kuin tässä tapauksessa.

(81) Käsiteltävänä olevaan tapaukseen liittyvien olosuhteiden vuoksi Saksa väittää, että verkko-operaattori T-Systems ei toimenpiteen seurauksena voi välttämättä vaatia lähetysyhtiöiltä suurempia lähetysmaksuja. Saksan mukaan lähetysmaksujen suuruus riippuu useista muista tekijöistä. Lisäksi sääntelyviranomainen (BNetzA, aikaisemmin RegTP) rankaisisi kaikista lähetysmaksuihin liittyvistä väärinkäytöksistä. Lähetysyhtiöiden suosimista koskevaan argumenttiinsa liittyen Saksa väittää, että niiden edun mukaista ei olisi maksaa markkinahinnan ylittäviä lähetysmaksuja, sillä ne saivat korvauksen ainoastaan ”lisäkustannuksista”.

(82) Saksa kiistää, että toimenpide takaisi T-Systemsille tietyt tulot. Nämä ”taatut tulot” tulevat sen mukaan infrastruktuurin käytöstä, joka riippuu ohjelmatoimilupien myöntämisestä eikä rahoituksesta. Vaikka verkon käyttö todella lisääntyisi toimenpiteen seurauksena, T-Systemsin tarjoamista verkkopalveluista aiheutuvat lisäkustannukset pienentäisivät tulojen mahdollista nousua.

(83) Komissio katsoo Saksan argumenttien vastaisesti, että T-Systems voisi saada toimenpiteestä välillistä etua, sillä toimenpiteellä tuetaan lähetysyhtiöiden T-Systemsille maksamia lähetysmaksuja, jolloin tämä etu riippuu DVB-T-järjestelmän käytöstä ja T-Systemsin operoimaa järjestelmää tuetaan tarkoituksellisesti.

(84) Komissio ei voi hyväksyä Saksan esittämää rajoittavaa tulkintaa välillisen edunsaajan käsitteestä. Kummassakin Saksan mainitsemassa tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut yritysten luokittelun välillisiksi edunsaajiksi. Asiassa Saksa v. komissio yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että se seikka, että välillinen etu on seurausta välittömien edunsaajien itsenäisistä päätöksistä, ei poista toimenpiteen ja myönnetyn välillisen edun välistä yhteyttä, joka on seurausta toimenpiteen aiheuttamasta markkinaolosuhteiden muutoksesta (65). Koska tukea ei tarkasteltavana olevassa asiassa ole vielä myönnetty, T-Systemsin toimenpiteestä mahdollisesti saamaa välillistä etua ei todellakaan voida mitata. Komissiolla ei kuitenkaan ole velvollisuutta mitata etua tarkkaan voidakseen todeta valtiontukisääntöjen mukaisesti, että yritys saa taloudellisen edun.

(85) Komissio katsoo tässä asiassa, että yksityisten lähetysyhtiöiden tulevien lähetysmaksujen rahoittaminen johtaa lähetysyhtiöiden liiketoimintaolosuhteiden muuttumiseen, jolloin ne voivat lopulta maksaa suurempia lähetysmaksuja. Kuten edellä johdanto-osan 73 ja 74 kappaleessa todetaan, rahoituksen ei voida katsoa kattavan DVB-T-järjestelmän käyttöönotosta yksityisille lähetysyhtiöille aiheutuvia todellisia lisäkustannuksia. Lähetysmaksun suuruus riippuu useista tekijöistä. Se, pystyvätkö yksityiset lähetysyhtiöt selviytymään korkeammista kustannuksista, on kuitenkin epäilemättä yksi taloudellisista peruskysymyksistä, joita verkko-operaattori tarkastelee vahvistaessaan lähetysmaksut. Telelain mukaan BnetzA:lla on valtuudet vahvistaa lähetysmaksut ainoastaan silloin, kun operaattorilla on huomattavaa markkinavoimaa. Kuten johdanto-osan 36 kappaleessa todetaan, BnetzA ei tähän mennessä ole luokitellut T-Systemsiä huomattavaa markkinavoimaa omaavaksi verkko-operaattoriksi. Sen vuoksi T-Systems voi määrittää itse yksityisiltä lähetysyhtiöiltä perittävien DVB-T-lähetysmaksujen suuruuden.

(86) Mitä tulee argumenttiin, jonka mukaan T-Systemsin ”taatut tulot” johtuvat toimilupien myöntämisestä eivätkä toimenpiteestä, komissio myöntää, että yksityisten lähetysyhtiöiden kiinnostus osallistua lähetysjärjestelmään ja niiden valmius maksaa siihen liittyvät kustannukset on nähtävissä jo toimilupahakemusten suuresta määrästä. Toisaalta komissio kuitenkin katsoo, että toimintakustannusten osittainen rahoittaminen viiden vuoden ajan lisää valmiuksia maksaa vielä suuremmat kustannukset lähetysjärjestelmässä pysymiseksi. Näin toimenpide voisi johtaa T-Systemsin tulojen lisääntymiseen seurauksena yksityisten lähetysyhtiöiden sille maksamista lähetysmaksuista. Ei voida olettaa, että nämä tulot käytetään kokonaisuudessaan tarjottuihin verkkopalveluihin ja että markkinaehdoin toimiva verkko-operaattori ei saa ollenkaan voittoa.

(87) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että T-Systems voisi saada tukitoimenpiteestä välillistä etua. Lähetysmaksujen rahoittaminen valtiontuella voisi johtaa siihen, että T-Systems saa enemmän tuloja kuin ilman tukea.

(88) Lisäksi komissio toteaa, että RegTP:n verkkotoimilupien myöntämisessä soveltaman menettelyn ei voida katsoa poistavan tai edes pienentävän välillistä etua, jonka verkko-operaattori T-Systems mahdollisesti saa toimenpiteestä. Menettelyn aikana ei mainittu LfM:n suunnittelemaa tukitoimenpidettä. Sen vuoksi T-Systems ei voinut ottaa tällaista yksityisille lähetysyhtiöille myönnettävää rahoitusta huomioon jättäessään verkkotoimilupahakemuksensa. Lisäksi T-Systems on Saksan johtava maanpäällisen analogisen verkon operaattori ja omistaja, ja sillä on verkkotoimilupien myöntämisessä kilpailuetu uusiin markkinatoimijoihin verrattuna. Sille myönnettiin vuonna 2002 aloitetussa menettelyssä jo toimilupa koko Saksan kattavan DVB-T-multipleksin käyttöön. Lisäksi taajuuksien myöntämismenettelyn määräajan (17 päivän maaliskuuta 2004) ja DVB-T-toiminnan aloittamisen (24 päivän toukokuuta 2004) välillä oli ainoastaan noin kaksi kuukautta, joten mahdollisilla uusilla markkinatoimijoilla olisi ollut vain vähän aikaa sellaisen verkon rakentamiseen, jossa todella olisi voitu aloittaa DVB-T-lähetykset määräaikaan mennessä.

(89) Saksa vetosi huomautuksissaan myös Altmark-tuomioon (66) perustellakseen, että suunnitelluissa maksuissa ei ole kyse valtiontuesta vaan ennemminkin korvauksesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta. Tämän tuomion mukaan korvaus julkisten palvelujen tuottamisesta ei merkitse perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua suosimista, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) edunsaajayrityksellä on julkisen palvelun tehtävä, johon liittyvät tehtävät ja velvoitteet on määritelty selvästi; b) ne parametrit, joiden perusteella palvelun tuottamisesta maksettava korvaus lasketaan, on vahvistettu etukäteen objektiivisesti ja läpinäkyvästi; c) korvaus ei ylitä julkisen palvelun tehtävän täyttämisestä aiheutuvia nettokustannuksia; d) kustannusten pitämiseksi yleisen edun vuoksi mahdollisimman pieninä, julkisen palvelun tehtävästä vastaava yritys on valittava julkisessa tarjouskilpailussa; muussa tapauksessa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta aiheutuvat kustannukset on määritettävä hyvin johdetun keskivertoyrityksen perusteella.

(90) Ensimmäisen Altmark-kriteerin mukaan on ensin tutkittava, onko edunsaajayrityksillä selvästi määritelty julkisen palvelun tehtävä.

(91) Saksa väittää, että yksityisten lähetysyhtiöiden harjoittamat maanpäälliset digitaalilähetykset ovat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu, eivätkä ne sen vuoksi ole ristiriidassa digitaalilähetyksiin siirtymistä koskevan tiedonannon kanssa. Saksan mielestä maanpäällinen digitaalitelevisio (DVB-T) koskee yleistä etua, sillä se edistää paikallisten ja alueellisten ohjelmien lähettämistä, innovointia ja media-alan monimuotoisuutta sekä eri lähetysjärjestelmien välistä infrastruktuurikilpailua. Saksan mukaan julkisen palvelun tehtävä on johdettavissa Nordrhein-Westfalenin medialaista, jossa LfM:n tehtäväksi annetaan nimenomaisesti tukea ja ohjata siirtymistä analogisista lähetyksistä digitaalisiin (67).

(92) Saksa väittää, että toimiluvilla yksityisille lähetysyhtiöille osoitetaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu, jonka tuottamiseen ne ovat velvoitettuja. Saksan dualistisessa lähetysjärjestelmässä, joka muodostuu julkisoikeudellisista yleisradioyhtiöistä ja yksityisistä lähetysyhtiöistä, myös yksityiset lähetysyhtiöt hoitavat yleisiä etuja ja niitä sitovat ohjelmia koskevat oikeudelliset velvoitteet. Ilman julkisten viranomaisten rahoitusta jotkin yksityisistä lähetysyhtiöistä (erityisesti ProSiebenSat.1) eivät olisi osallistuneet DVB-T-lähetysten aloittamiseen Nordrhein-Westfalenissa. Riittämätön valtion rahoitus olisi vaikeuttanut näiden palvelujen tarjontaa ja vaarantanut maanpäällisen lähetysjärjestelmän jatkumisen (68).

(93) Komissio ei voi hyväksyä Saksan esittämiä näkemyksiä. Komissio ei aseta kyseenalaiseksi sitä, etteikö televisiolähetysten digitalisointi olisi yleisen edun mukaista. Vaikka digitaalilähetyksiin siirtymiseen liittyy yleishyödyllisiä tavoitteita, se ei riitä perusteeksi luokitella tässä erityistapauksessa yksityisten lähetysyhtiöiden maanpäällisen digitaalisen järjestelmän kautta harjoittamaa lähetystoimintaa julkisen palvelun tehtäväksi. Vaikka yksityiset lähetysyhtiöt ovat erottamaton osa Saksan dualistista lähetysjärjestelmää ja niiden kanavia koskevat Nordrhein-Westfalenin yleisradiotoimintaa koskevat yleiset määräykset, ei sen perusteella voida päätellä, että ne hoitavat julkisen palvelun tehtävää lähettäessään kanaviaan maanpäällisen digitaalisen järjestelmän kautta (69).

(94) Komissio katsoo, että yleisissä määräyksissä, jotka koskevat LfM:n tehtäviä siirryttäessä analogisista lähetyksistä digitaalisiin, ei määritellä selvästi julkisen palvelun tehtävää yksityisille lähetysyhtiöille. Lisäksi komissio toteaa, että yhdessäkään DVB-T-lähetysten aloittamista Nordrhein-Westfalenissa koskevassa julkisessa asiakirjassa (esim. siirtymistä koskevissa sopimuksissa tai DVB-T-toimilupien myöntämistä koskevissa virallisissa asiakirjoissa) ei viitata julkisen palvelun tehtävään. Lisäksi ohjelmatoimilupia koskevat ehdot eivät sisällä erityisiä velvoitteita, jotka koskisivat julkisen palvelun tehtävän täyttämistä (70). Lähetysyhtiöillä ei myöskään Saksan väitteen vastaisesti ole velvollisuutta lähettää kanaviaan DVB-T-järjestelmän kautta. Kuten Terra Novan tapaus osoittaa, lähetysyhtiöt voivat omasta päätöksestään luopua toimiluvista.

(95) Kuten jo menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä todettiin (71), Saksa näyttää katsovan, että toimilupien myöntäminen ja lähetysten aloittaminen maanpäällisessä digitaalisessa verkossa merkitsee tapauskohtaisesti yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun olemassaoloa. Komission mielestä kanavien lähettämisessä maanpäällisen digitaalisen verkon kautta ei ole kyse julkisen palvelun tehtävästä vaan yksityisten lähetysyhtiöiden tavanomaisesta kaupallisesta tarjonnasta.

(96) Näistä syistä komissio katsoo, että kyseessä olevalla toimenpiteellä tuetaan kaupallista toimintaa harjoittavien yritysten tavanomaista liiketoimintaa eikä sillä korvata julkisen palvelun tehtävästä aiheutuvia kustannuksia. Näin ollen ensimmäinen Altmark-kriteeri ei täyty.

(97) Toisen Altmark-kriteerin osalta komissio katsoo, että korvauksen laskennassa käytettäviä parametreja ei ole vahvistettu etukäteen objektiivisesti ja läpinäkyvästi. DVB-T:n rahoitusta koskeva säädös annettiin 19 päivänä marraskuuta 2004 (takautuvasti voimassa 3 päivästä toukokuuta 2004), kun taas toimiluvat myönnettiin 14 päivänä toukokuuta 2004 tehdyllä päätöksellä (DVB-T-toimilupien myöntämisestä tehty LfM:n päätös). Näin ollen rahoitusparametreja ei käsiteltävänä olevassa asiassa vahvistettu etukäteen. Lisäksi toimilupien myöntämisestä tehdystä päätöksestä ei ilmennyt selvästi, kuinka niiden lähetysyhtiöiden saama rahoitus lasketaan, jotka lähettivät kanaviaan aikaisemmin analogisesti. Tämä kävi ilmi ainoastaan ilmoituksesta. Parametreja ei sen vuoksi vahvistettu läpinäkyvästi. Komission mielestä laskentamenetelmää ei voida pitää myöskään objektiivisena, sillä yksittäisten lähetysyhtiöiden saaman rahoituksen laskennassa ei oteta huomioon niiden lähetysyhtiöiden kanavapaikkojen lisääntymistä, jotka harjoittivat toimintaa jo analogisessa järjestelmässä, eikä odotettavissa olevaa mainostulojen kasvua seurauksena toiminnasta maanpäällisessä järjestelmässä (ks. myös johdanto-osan 123 kappale). Sen vuoksi komissio katsoo, että toinen Altmark-kriteeri ei täyty.

(98) Kolmannen Altmark-kriteerin mukaan korvaus ei saa ylittää julkisen palvelun tehtävästä aiheutuvia nettokustannuksia kohtuullinen voitto mukaan luettuna. Saksan mielestä tätä kriteeriä voitaisiin soveltaa ainoastaan tapauksissa, joissa kustannukset, tulot ja kohtuullinen voitto voidaan todella laskea. Käsiteltävänä olevan asian kaltaisissa tapauksissa, joissa myönnettiin käynnistysvaiheen rahoitusta markkinatoimijoiden taloudellisten riskien pienentämiseksi, olisi päätettävä muiden arviointiperusteiden perusteella, onko toimenpiteessä kyse valtiontuesta. Tarkasteltavana oleva toimenpide on Saksan mukaan rajattu vähimmäismäärään ja osa teknologianeutraalia lähestymistapaa.

(99) Komissio katsoo, että Altmark-tuomiossa vahvistettuja edellytyksiä ei voida korvata muilla arviointiperusteilla kuten Saksa esittää. Kuten johdanto-osan 97 kappaleessa jo todetaan, suunniteltu valtion rahoitus ei perustu objektiivisesti vahvistettuihin arviointiperusteisiin ottaen huomioon kunkin lähetysyhtiön tulot. Lisäksi rahoitus ei vastaa yksityisille lähetysyhtiöille aiheutuvia todellisia lisäkustannuksia (ks. johdanto-osan 73 ja 74 kappale).

(100) Neljännen Altmark-kriteerin osalta komissio toteaa, että ilman selvästi määriteltyä julkisen palvelun tehtävää ei voida määrittää, vastaako julkisen palvelun tehtävästä maksettavan korvauksen suuruus hyvin johdetun keskivertoyrityksen kustannuksia. Saksa ei ole esittänyt tätä koskevia näkemyksiä. Avustus kattaa osan lähetysmaksuista, jotka on vahvistanut T-Systems, yksityisten lähetysyhtiöiden verkosta vastaava operaattori. Koska verkkotoimiluvat myönnettiin ilman tarjouskilpailua niin sanotussa hakemusmenettelyssä, on lähdettävä siitä, että näiden lähetysmaksujen suuruutta ei ole vahvistettu julkisessa tarjouskilpailussa.

(101) Näistä syistä komissio katsoo, että yhdenkään neljästä Altmark-kriteeristä ei voida katsoa täyttyvän käsiteltävänä olevassa asiassa.

1.3 VALIKOIVUUS JA KILPAILUN VÄÄRISTYMINEN

(102) Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan toimenpide on valtiontukea, kun se on valikoiva ja vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua. Menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä komissio katsoi alustavasti, että toimenpide on alakohtaista tukea, koska sillä suositaan DVB-T-järjestelmää muihin lähetysjärjestelmiin verrattuna. Lisäksi komissio katsoi, että julkisten viranomaisten myöntämät erilaiset tukimäärät voivat johtaa Nordrhein-Westfalenissa DVB-T-järjestelmään osallistuvien lähetysyhtiöiden välisen kilpailun vääristymiseen. Tarvittavien ohjelma- ja verkkotoimilupien myöntämismenettelyssä ei kiinnitetty riittävästi huomiota toimenpiteen valikoivan luonteen poistamiseen ja mahdollisen toimenpiteestä aiheutuvan kilpailun vääristymisen estämiseen.

(103) Saksa pitää kiinni siitä näkemyksestä, että toimenpide ei vääristä kilpailua, koska tarvittavat ohjelma- ja verkkotoimiluvat myönnettiin avoimessa ja läpinäkyvässä menettelyssä, joka noudattaa sovellettavaa Saksan lainsäädäntöä. Mikä tahansa lähetysyhtiö tai verkko-operaattori olisi periaatteessa voinut hyötyä rahoituksesta eikä toimenpidettä voida sen vuoksi katsoa valikoivaksi.

(104) Ohjelmatoimilupien myöntämisen osalta Saksa perustelee aikaisemmin analogisessa lähetysjärjestelmässä toimineiden lähetysyhtiöiden asettamista etusijalle sillä, että kyse on analogisista toimiluvista luopumisesta maksettavasta korvauksesta ja sen vuoksi digitaaliseen järjestelmään siirtymisen kannalta välttämättömästä toimenpiteestä.

(105) LfM on todellakin myöntänyt kaikki yksityisille lähetysyhtiöille tarkoitetut DVB-T-kanavapaikat avoimella toimilupien myöntämismenettelyllä (ks. johdanto-osan 24–28 kappale). Valintakriteereissä viitattiin ohjelmatarjonnan moninaisuuteen ja lähetysyhtiöiden lukumäärään ja asetettiin etusijalle ne lähetysyhtiöt, jotka ovat aikaisemmin lähettäneet kanaviaan maanpäällisessä analogisessa järjestelmässä. Tämän ensisijaisen kohtelun mukaisesti suurille lähetysyhtiöille RTL:lle ja ProSiebenSat.1:lle myönnettiin kokonaiset multipleksit tiettyä kanavamäärää varten. Julkisen ilmoituksen jälkeen saatiin yhteensä 21 toimilupahakemusta, joista lopulta otettiin huomioon kuusi.

(106) Komissio ei aseta kyseenalaiseksi toimilupien myöntämismenettelyn asianmukaisuutta. Se epäilee kuitenkin, poistaako menettely kyseessä olevan toimenpiteen valikoivuuden valtiontukisääntöjen kannalta. Ensinnäkin on huomattava, että menettelyllä voitiin valita ainoastaan rajoitettu määrä lähetysyhtiöitä. Valintamenettelyssä etusijalle asetettiin ne lähetysyhtiöt, jotka olivat aikaisemmin lähettäneet kanaviaan analogisesti (72). Lisäksi ainoastaan DVB-T-toimiluvan omaavat lähetysyhtiöt voivat saada rahoitusta toimenpiteen puitteissa. Toiseksi toimilupien myöntäminen koski ainoastaan televisio-ohjelmien lähettämistä DVB-T-järjestelmän kautta.

(107) Verkkotoimilupien myöntämismenettelystä vastasi RegTP (ks. johdanto-osan 29 ja 30 kappale). Koska kunkin Nordrhein-Westfalenille määritellyn viiden palvelualueen osalta saatiin ainoastaan yksi hakemus (T-Systems haki itselleen yksityisiä lähetysyhtiöitä koskevia palvelualueita ja WDR niitä, jotka koskivat ARD:n osia), toimiluvat myönnettiin niin sanotussa hakemusmenettelyssä ilman julkista tarjouskilpailua.

(108) Kuten ohjelmatoimilupien tapauksessa komissio katsoi myös tässä tapauksessa, että verkkotoimilupien myöntämismenettely ei ole valtiontukisääntöjen kannalta omiaan poistamaan toimenpiteen valikoivuutta. Menettely koski erityisesti lähetysten hoitamista DVB-T-verkossa Nordrhein-Westfalenissa. Lisäksi T-Systemsillä oli vakiintuneena maanpäällisen verkon operaattorina erityisen suotuisa asema verkkotoimilupia haettaessa.

(109) Menettelyn aloittamisesta tekemässään päätöksessä komissio katsoi, että toimenpiteessä on kyse alakohtaisesta tuesta DVB-T-järjestelmän kautta lähetettäville televisiolähetyksille, koska avustukset on tarkoitettu maanpäällistä digitaalista järjestelmää käyttäville lähetysyhtiöille eikä niillä esimerkiksi tuettu muita lähetysmuotoja.

(110) Saksa vahvistaa, että toimenpide ei vääristä kilpailua kaapeli-, satelliitti- ja maanpäällisten lähetysten välillä. Sen mukaan nämä lähetysmuodot kilpailevat keskenään vain rajoitetusti. Ennemminkin maanpäälliset lähetykset täydentävät kaapeli- ja satelliittilähetyksiä, koska niiden avulla voidaan kattaa alueet, joilla ei ole kaapelitelevisiota. Lisäksi ne mahdollistavat Saksan mukaan alueellisten ja paikallisten ohjelmien lähettämisen ja niitä voidaan käyttää perustana langattomiin päätelaitteisiin vastaanoton kehittämiselle.

(111) Saksa väittää, että DVB-T:n rahoitus ei juuri vaikuta kielteisesti muiden lähetysmuotojen markkina-asemaan ottaen huomioon kaapeli- ja satelliittitelevision suuri markkinalevinneisyys ja maanpäällisen järjestelmän pieni markkinaosuus. Saksan mukaan maanpäällinen järjestelmä ei pienen markkinaosuutensa vuoksi pysty houkuttelemaan muita lähetysmuotoja käyttäviä lähetysyhtiöitä. Toisaalta toimenpide ei myöskään vaikuttaisi kuluttajien valintamahdollisuuksiin, sillä toiseen lähetysmuotoon siirtyminen ei ole esteetöntä teknisten, oikeudellisten ja taloudellisten seikkojen vuoksi. DVB-T ei Saksan mukaan korvaa kaapeli- ja satelliittilähetyksiä vaan ennemminkin luo ”myönteistä kilpailupainetta” muille lähetysmuodoille, edistää infrastruktuurikilpailua ja siten muiden lähetysjärjestelmien digitalisointia.

(112) Lisäksi Saksa kiistää kaapelioperaattoreiden esittämät numerotiedot DVB-T-lähetysten aloittamisen vaikutuksista kaapeliasiakkaiden lukumäärään. LfM:n käytössä olevien tietojen mukaan asiakasmenetykset olisivat ish NRW GmbH:n esittämiä pienempiä (81 000 kotitaloutta 147 000 kotitalouden sijasta vuosina 2003–2006). Saksa väittää edelleen, että kaapeliasiakkaiden väheneminen ei välttämättä ole yhteydessä DVB-T-lähetysten aloittamiseen. Toimenpiteen tavoitteena ei missään tapauksessa ole kaapelioperaattoreiden vahingoittaminen. Saksa viittaa siihen, että laajakaistainen kaapeliverkko perustettiin 1980-luvulla valtiontuella ja että kaapelioperaattorit hyötyvät vielä tänä päivänäkin hallinnollisista määräyksistä (esim. vuokrauskuluja koskevan asetuksen (Mietnebenkostenverordnung) mukainen käyttömaksu). Saksan mukaan rahoitusohjelma on kokonaisuudessaan teknologianeutraali: Saksa tukisi tarvittaessa myös kaapelivastaanoton digitalisointia. Todisteeksi tästä myönteisestä kannasta kaapelilähetyksiin Saksa toteaa, että LfM hyväksyi 17 päivänä helmikuuta 2007 tehdyllä päätöksellä ish:n analogisen kaapelikanavan digitalisoinnin (73).

(113) Komission mielestä johdanto-osan 110–112 kappaleessa ei aseteta kyseenalaiseksi sitä, että kyse on alakohtaisesta tuesta, jolla tuetaan valikoivasti DVB-T-verkon lähetysyhtiöitä ja josta verkko-operaattori T-Systems mahdollisesti saa välillistä etua. Suunniteltu toimenpide koskee tiettyä taloudellista toimintaa, nimittäin lähetyssignaalien siirtämistä. Sillä tuetaan valikoivasti maanpäällistä järjestelmää. Toimenpide on valikoiva sekä kysyntäpuolen (yksityiset lähetysyhtiöt, jotka lähettävät kanaviaan maanpäällisessä digitaalijärjestelmässä) että tarjontapuolen (maanpäällisen digitaalisen verkon operaattorin eli T-Systemsin) suhteen.

(114) Komissio katsoo, että lähetyssignaalien eri siirtomuodot (kaapeli, satelliitti, maanpäällinen järjestelmä ja lisääntyvässä määrin myös IPTV) kilpailevat suoraan keskenään. Erilaisista vahvuuksistaan ja heikkouksistaan huolimatta eri lähetysjärjestelmät palvelevat periaatteessa samaa tarkoitusta, joka on radio- ja televisio-ohjelmien lähettäminen. Ne ovat sekä tukkukaupan tasolla (yksityisten lähetysyhtiöiden kannalta) että vähittäiskaupan tasolla (katselijoiden kannalta) korvattavissa toisillaan. Saksassa kaikissa kolmessa lähetysjärjestelmässä (kaapeli, satelliitti ja maanpäällinen) on runsaasti ilmaisia televisiokanavia, mikä viittaa tietynasteiseen tarjonnan samankaltaisuuteen. Tällä hetkellä tarjolla on yhteensä 24 digitaalista maanpäällistä televisiokanavaa, mikä vastaa tarjontaa analogisessa kaapeliverkossa, joka on edelleen Nordrhein-Westfalenin hallitseva lähetysjärjestelmä, vaikka digitaalisten kaapelilähetysten merkitys kasvaakin jatkuvasti.

(115) Maanpäällisen television suhteellisen pieni markkinaosuus suhteessa kaapeli- ja satelliittivastaanottoon Saksassa yleensä ja erityisesti Nordrhein-Westfalenissa ei sulje pois sitä, että eri lähetysjärjestelmät kilpailevat keskenään. Kaapelioperaattoreiden esittämistä numerotiedoista ilmenee, että DVB-T-lähetysten aloittamisen jälkeen Nordrhein-Westfalenissa kaapeliasiakkaiden määrä on laskenut. Samanaikaisesti kaapelioperaattorit viittasivat huomautuksissaan siihen, että maanpäällisten analogisten televisiolähetysten lopettamisen jälkeen kaapeliasiakkaiden lukumäärä nousi hieman, mikä osoittaa näiden lähetysjärjestelmien olevan loppukuluttajien kannalta toisensa korvaavia. Kun Saksa väittää, että toimenpide luo ”myönteistä kilpailupainetta” muille lähetysjärjestelmille ja edistää ”infrastruktuurikilpailua”, se viittaa epäsuoraan kaapelin, satelliitin ja maanpäällisen järjestelmän väliseen kilpailusuhteeseen. Vaikka valtio on aikaisemmin rahoittanut kaapeliverkkoa ja kaapelioperaattorit nauttivat tietyistä eduista hallinnollisten määräysten vuoksi, se ei vaikuta toimenpiteen valikoivuuteen ja siihen liittyvään kilpailun vääristymiseen.

(116) Toimenpiteestä aiheutuva kilpailun vääristyminen voisi lisäksi vaikuttaa myös muilla kuin televisiolähetysten markkinoilla. Lähetysyhtiöt pystyvät kyseessä olevan alakohtaisen tuen avulla saavuttamaan suuremman yleisön ja hankkimaan mainosasiakkaita. Kun mainosasiakkaita houkutellaan muilta tiedotusvälineiltä, DVB-T:n rahoitus voisi vaikuttaa kielteisesti useisiin yrityksiin muilla media-aloilla.

(117) Verkko-operaattorin osalta DVB-T:n rahoitus voisi mahdollisesti olla merkityksellistä myös uusille markkinoille. DVB-T-järjestelmän kautta voidaan tarjota maksutelevisiopalveluita, kuten viimeaikaiset tapahtumat muissa jäsenvaltioissa kuten Italiassa, Ranskassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa osoittavat.

(118) Menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä komissio totesi, että toimenpide voisi vääristää DVB-T-järjestelmän kautta kanaviaan lähettävien eri lähetysyhtiöiden välistä kilpailua, sillä kaikkien yksityisten lähetysyhtiöiden lähetysmaksuja ei rahoiteta yhtä suuressa määrin.

(119) Saksa väittää, että toimenpide ei vääristä yksityisten lähetysyhtiöiden välistä kilpailua, koska avustuksen suuruus lasketaan aina samojen periaatteiden mukaisesti. Erisuuruiset avustukset johtuvat sen mukaan lähetysyhtiöiden erilaisesta asemasta ja digitaalilähetyksiin siirtymisestä aiheutuvista erisuuruisista kustannuksista.

(120) Kuten johdanto-osan 34–40 kappaleessa selvitetään, niiden lähetysyhtiöiden, jotka aikaisemmin lähettivät kanaviaan analogisessa järjestelmässä (RTL-konserni ja ProSiebenSat.1, joilla kummallakin on neljä digitaalista kanavapaikkaa), saama avustus lasketaan eri tavalla kuin niiden lähetysyhtiöiden, jotka aloittivat maanpäälliset lähetykset vasta DVB-T-järjestelmässä ja joille kullekin myönnettiin yksi kanavapaikka.

(121) Jälkimmäisten yhtiöiden saama rahoitus kattaa viitenä ensimmäisenä vuotena keskimäärin 30 prosenttia lähetysmaksuista kanavapaikkaa kohden. Ensimmäisenä toimintavuonna rahoitusaste on 40 prosenttia, ja se laskee joka vuosi 5 prosenttia kunnes se on viidentenä vuonna 20 prosenttia. Tämä koskee kaikkia neljää yksityistä lähetysyhtiötä.

(122) RTL-konsernin ja ProSiebenSat.1:n saama avustus lasketaan analogisista lähetyksistä ja maanpäällisistä digitaalisista lähetyksistä Nordrhein-Westfalenissa ja Pohjois-Saksan osavaltioissa aiheutuvien kokonaiskustannusten eron perusteella (ks. taulukko 3 sekä johdanto-osan 35, 39 ja 40 kappale). Saksan mukaan RTL-konsernille ei voida myöntää rahoitusta, koska se voi kattaa kokonaiskustannusten nousun Nordrhein-Westfalenissa muissa Pohjois-Saksan osavaltioissa saavutetuilla digitaalisen lähetysjärjestelmän lähetysmaksujen säästöillä. Lisäksi RTL ei ole edes hakenut rahoitusta.

(123) Komission mielestä avustusten laskentatapa ei ole objektiivinen, koska siinä ei oteta erikseen huomioon yhtäältä lähetysyhtiöille DVB-T-lähetyksistä aiheutuvia kustannuksia ja toisaalta niiden saamia tuloja. Kuten johdanto-osan 74 kappaleessa jo todettiin, myöskään niiden lähetysyhtiöiden osalta, jotka harjoittivat aikaisemmin toimintaa analogisessa järjestelmässä, ei tarkasteltavaa laskentatapaa voida pitää objektiivisena menetelmänä digitaalilähetyksistä mahdollisesti aiheutuvien lisäkustannusten määrittämiseksi, koska siinä ei oteta huomioon kanavapaikkojen suurempaa määrää, josta nämä kustannukset johtuvat. Taulukossa 3 esitetty laskelma on myös mielivaltainen, sillä RTL-konserni ja ProSiebenSat.1 eivät saaneet yhtä paljon kanavapaikkoja Nordrhein-Westfalenissa ja Pohjois-Saksassa, ja erilaisten peittoalueiden vuoksi niiden kustannukset olivat erilaiset. Saksan esittämistä luvuista ilmenee, että tässä tapauksessa lähetysmaksut kanavapaikkaa kohden ovat digitaalisessa lähetysjärjestelmässä pienemmät kuin analogisessa järjestelmässä (ks. taulukko 4). Saksan mukaan ProSiebenSat.1:lle ja RTL:lle voitaisiin ohjelmatoimilupien myöntämismenettelyssä ja seurauksena analogiseen järjestelmään osallistuneiden yhtiöiden etusijalle asettamisesta myöntää kokonaiset multipleksit korvauksena analogisten toimilupien palauttamisesta ennen niiden varsinaisen voimassaoloajan päättymistä. Lisäksi rahoitus antaa niille mahdollisuuden lähettää Nordrhein-Westfalenissa enemmän kanavia lähes samoin kustannuksin kuin analogisessa lähetysjärjestelmässä. Saksa ei ole selittänyt, miksi rahoituksella katettu osuus kustannuksista on ProSiebenSat.1:n tapauksessa erilainen kuin niiden lähetysyhtiöiden tapauksessa, jotka eivät osallistuneet analogiseen lähetysjärjestelmään.

(124) Näistä syistä komissio katsoo, että aikaisemmin analogisessa lähetysjärjestelmässä toimineiden lähetysyhtiöiden ohjelmatoimilupien myöntämisestä saamat edut ja avustuksen laskentatapa, joka ei ollut objektiivisesti perusteltu, johtavat näiden yhtiöiden ja maanpäälliset lähetykset vasta DVB-T-järjestelmässä aloittaneiden yhtiöiden välisen kilpailun vääristymiseen.

1.4 VAIKUTUS KAUPPAAN

(125) Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan valtion toimenpiteessä on kyse valtiontuesta ainoastaan silloin, kun se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Komissio katsoi menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä, että toimenpide saattaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska lähetysyhtiöt harjoittavat kansainvälistä toimintaa ja verkko-operaattori kilpailee kansainvälisten kaapeliverkko-operaattoreiden ja mediakonsernien sekä satelliittioperaattoreiden kanssa.

(126) Saksa on edelleen sitä mieltä, että toimenpide ei vaikuttaisi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tuki olisi niin pientä, että sen vaikutukset kauppaan olisivat tuskin havaittavissa. Lisäksi Saksan mielestä pelkästään sen perusteella, että kyseessä olevat yritykset harjoittavat kansainvälistä toimintaa, ei voida päätellä, että on odotettavissa vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Saksa päätteleekin, että yksityisten lähetysyhtiöiden osalta ei ole kauppaan kohdistuvia vaikutuksia.

(127) Yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytännön mukaan ”silloin kun valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty taloudellinen tuki vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä kaupassa muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna, tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan” (74). Lisäksi on huomattava, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tuen suhteellisen vähäinen määrä ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (75), erityisesti jos kilpailu edunsaajayrityksen toimialalla on kovaa (76).

(128) Sen vuoksi komissio katsoo, että suunniteltu toimenpide on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kuten jo todettiin, toimenpiteellä suositaan suoraan yksityisiä lähetysyhtiöitä ja lisäksi verkko-operaattori T-Systems voisi saada siitä välillistä etua. Sekä yksityiset lähetysyhtiöt että verkko-operaattori kilpailevat kansainvälisellä tasolla muiden yritysten kanssa. Kaikki tarkasteltavan toimenpiteen kohteena olevat yksityiset lähetysyhtiöt toimivat televisiomainonnan ja elokuvaoikeuksien markkinoilla, joilla ne kilpailevat muiden lähetysyhtiöiden ja teleyhtiöiden kanssa (77). Verkko-operaattorit kuten Deutsche Telekomin tytäryhtiö T-Systems kilpailevat UPC:n (Liberty Media) kaltaisten kaapelioperaattoreiden ja mediakonsernien kanssa, SES Astran, NSAB:n ja Eutelsatin kaltaisten satelliittioperaattoreiden ja muiden lähetystoiminnassa käytettävien infrastruktuuripalveluiden tarjoajien kanssa. Samanaikaisesti eri jäsenvaltioissa maanpäällisten lähetysten, laajakaistaisten kaapelilähetysten ja satelliittilähetysten tarjoajat kilpailevat loppukuluttajista.

(129) Komission mielestä yhteensä 6,8 miljoonan euron tukea ei voida pitää ”suhteellisen vähäisenä”. Kuten yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, pienikin tukimäärä voi vaikuttaa kauppaan, varsinkin kilpailun ollessa kovaa.

1.5 TOIMENPITEEN TUKILUONNETTA KOSKEVA PÄÄTELMÄ

(130) Näistä syistä komissio päättelee, että LfM:n suunnittelemat avustukset ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Välittömiä edunsaajia ovat yksityiset lähetysyhtiöt, joille rahoitus myönnetään. Samanaikaisesti T-Systems, joka on yksityisten lähetysyhtiöiden käyttämistä multiplekseistä vastaava operaattori, voisi hyötyä toimenpiteestä välillisesti.

2. TUEN SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE

2.1 YLEISIÄ HUOMIOITA

(131) Komissio tukee aktiivisesti televisio- ja radiolähetysten digitalisointia. Digitaalisiin lähetyksiin siirtymisen etuja kuvailtiin perusteellisesti toimintasuunnitelmassa ”eEurope 2005: Tietoyhteiskunta kaikille” ja digitaalilähetyksiin siirtymistä koskevissa kahdessa tiedonannossa (78). Digitaalilähetyksiin siirtyminen tuo suuria etuja, sillä se tehostaa taajuuksien käyttöä ja parantaa lähetysmahdollisuuksia. Tämä johtaa uusiin ja parempiin palveluihin sekä kuluttajien saatavilla olevan valikoiman suurentumiseen. Komission tiedonannossa ”i2010 – Kasvua ja työllisyyttä edistävä eurooppalainen tietoyhteiskunta” korostetaan, että vuodeksi 2012 suunniteltu analogisten maanpäällisten televisiolähetysten lopettaminen helpottaa taajuuksien saatavuutta.

(132) Komissio tietää sen vuoksi, että digitaalilähetyksiin siirtyminen voi viivästyä, jos se jätetään kokonaan markkinavoimien varaan. Näin ollen komissiolla ei ole periaatteessa mitään valtion toimenpiteitä vastaan tällä alalla. Valtion viranomaiset voivat helpottaa ja tukea digitaalilähetyksiin siirtymistä monin eri tavoin, esimerkiksi koordinointijärjestelyillä, tiedotuskampanjoilla, sääntelyyn liittyvillä keinoilla tai rahoitustuella. Jos valtion interventio toteutetaan valtiontuen muodossa, on tuen noudatettava perustamissopimuksen määräyksiä.

(133) Valtiontukien vähentämistä ja tarkempaa kohdentamista koskevan komission yleisen tavoitteen mukaisesti jäsenvaltiot voivat periaatteessa myöntää valtiontukia tietyn markkinahäiriön poistamiseksi taikka sosiaalisen tai alueellisen yhteenkuuluvuuden varmistamiseksi. Näissä tapauksissa on kuitenkin osoitettava joka kerta, että suunnitellut tuet ovat tarkoituksenmukainen keino ongelman ratkaisemiseksi, että ne rajataan välttämättömään vähimmäismäärään eivätkä ne vääristä kohtuuttomasti kilpailua. Samanaikaisesti digitaalilähetyksiin siirtymistä koskevassa tiedonannossa määrätään, että tietyillä digitalisoinnin aloilla valtion toimenpiteet ovat oikeutettuja kahden edellytyksen täyttyessä: ensinnäkin yleisen edun ollessa kyseessä ja toiseksi markkinoiden toiminnan ollessa puutteellista, eli kun markkinavoimat eivät pysty yksin saavuttamaan yleisen edun nimissä asetettuja tavoitteita. Joka tapauksessa julkisten viranomaisten toteuttaman intervention on tiedonannon mukaisesti perustuttava huolelliseen markkina-analyysiin.

(134) Digitaalilähetyksiin siirtymistä koskevassa tiedonannossa siirtymisen todetaan olevan alalla suuri haaste, johon on vastattava markkinavoimin. Periaatteessa jokaisen verkon tulisi kilpailla omien vahvuuksiensa turvin. Jotta tätä periaatetta voitaisiin noudattaa, valtion toimenpiteiden on oltava mahdollisimman teknologianeutraaleja Edellä todetun mukaisesti poikkeukset ovat sallittuja ainoastaan silloin, kun suunnitellun valtion toimenpiteen tavoitteena on poistaa tietty markkinahäiriö tai epätasapaino ja kun kyseinen tuki on tarkoituksenmukainen, välttämätön ja oikeasuhteinen keino näiden ongelmien poistamiseksi.

(135) Yleisesti tunnustetaan, että tietynlaiset markkinahäiriöt voivat vaikeuttaa digitaalilähetyksiin siirtymistä. Lisäksi on olemassa vaara, että sosiaalisesti heikommassa asemassa olevat väestöryhmät eivät pääse osalliseksi digitaalitelevision mukanaan tuomista eduista (sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen liittyvä ongelma). Kuten DVB-T-lähetysten aloittamisesta Berlin-Brandenburgissa tehdyssä komission päätöksessä todetaan, markkinahäiriö voi syntyä esimerkiksi silloin, kun markkinatoimijat eivät ole valmiit sopimaan yhteisestä aikataulusta digitaalitelevisioon siirtymiseksi, koska ne odottavat toisten ottavan ensimmäisen askeleen (koordinointiongelma), tai kun markkinatoimijat eivät ota huomioon digitaalilähetysten aloittamisen myönteisiä vaikutuksia koko yhteiskunnan kannalta sopivien kannustimien puuttumisen takia (myönteiset ulkoiset vaikutukset).

(136) Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden osalta jäsenvaltiot haluavat varmistaa, että kaikilla kansalaisilla on mahdollisuus vastaanottaa digitaalilähetyksiä analogisten lähetysten lopettamisen jälkeen. Koska digitaalilähetyksiin siirtyminen aiheuttaa kuluttajille jonkin verran kustannuksia ja edellyttää muutoksia tottumuksissa, jäsenvaltiot haluavat ehkä tukea erityisesti heikommassa asemassa olevia yhteiskuntaryhmiä, kuten iäkkäämpiä henkilöitä, matalatuloisia kotitalouksia tai syrjäseutujen asukkaita.

(137) Viimeisten kolmen vuoden aikana komissio on arvioinut useita eri jäsenvaltioiden tukitoimenpiteitä, joilla edistetään digitaalilähetyksiin siirtymistä (79). Useissa digitaalilähetyksiin siirtymistä koskevaan tiedonantoon perustuvissa valtiontukipäätöksissä komissio on ottanut kantaa valtiontukisääntöjen soveltamiseen tällä alalla ja antanut niin julkisille kuin yksityisillekin toimijoille käytännön ohjeita. Jäsenvaltiot voivat tukea siirtymistä digitaalilähetyksiin erilaisilla toimenpiteillä, kunhan ne eivät aiheuta tarpeetonta kilpailun vääristymistä eri teknologioiden ja yritysten välillä ja ne on rajattu vähimmäismäärään (80): a) pilottihankkeet ja tutkimustoiminta esimerkiksi digitaalilähetystekniikan ja interaktiivisten sovellusten testaamiseksi; b) kuluttajille myönnettävät avustukset sovittimien hankintaa varten lähetysjärjestelmästä riippumatta, jotta voidaan estää matalatuloisten kotitalouksien jääminen televisiolähetysten ulkopuolelle ja saavuttaa kriittinen määrä katsojia erityisesti alueilla, joilla maanpäälliset lähetykset muutetaan ilman rinnakkaislähetyksiä (simulcast) suoraan maanpäällisiksi digitaalilähetyksiksi taajuuksien puuttumisen vuoksi; c) yrityksille myönnettävät avustukset innovatiivisten digitaalipalveluiden, esimerkiksi sähköisten ohjelmaoppaiden ja mobiilisovellusten kehittämiseen; d) lähetysyhtiöille myönnettävät avustukset, joilla korvataan analogisen ja digitaalisen television rinnakkaislähetysten aikana (simulcast-vaihe) syntyviä ylimääräisiä lähetysmaksuja; e) kuluttajille myönnettävät avustukset digisovittimien hankintaan. Tällaisten avustusten olisi oltava teknologianeutraaleja. Avustuksia myöntämällä viranomaiset voivat tukea interaktiivisuuteen painottuvien avointen standardien käyttöä. Avoimet standardit mahdollistavat kuluttajille eri palveluntarjoajien interaktiivisten palveluiden käytön; f) tuki lähetysverkon rakentamiseen alueilla, joilla televisiolähetysten vastaanotto olisi muussa tapauksessa riittämätöntä; g) julkisille yleisradioyhtiöille suunnattu rahoitus, jonka avulla nämä voivat käyttää kaikkia lähetysjärjestelmiä saavuttaakseen koko väestön. Tässä yhteydessä jäsenvaltioiden on määriteltävä selkeästi yleisradioyhtiöille mahdollisesti määrättävä velvollisuus tietyn lähetysjärjestelmän käyttöön; h) rahoitus kohtuullisena korvauksena lähetysyhtiöille, joiden on luovuttava analogisten taajuuksien käytöstä ennen toimilupiensa voimassaolon päättymistä. Korvauksessa olisi otettava huomioon lähetysyhtiöille siirtymisestä aiheutuvat todelliset kustannukset, tarvittaessa mukaan lukien mukautuskustannukset, joita aiheutuu toisella kanavalla tai toisessa multipleksissä lähettämisestä.

2.2 SUUNNITELLUN TOIMENPITEEN YHTEISMARKKINOILLE SOVELTUVUUDEN ARVIOINNISSA KÄYTETTÄVÄT OIKEUSPERUSTAT

(138) Saksa on vedonnut perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c, b ja d alakohtaan sekä 86 artiklan 2 kohtaan perustellakseen toimenpiteen soveltumista yhteismarkkinoille. Komissio arvioi seuraavassa toimenpiteen soveltumista yhteismarkkinoille näiden määräysten nojalla ottaen huomioon edellä esitetyt yleiset näkökohdat (81).

2.3 PERUSTAMISSOPIMUKSEN 87 ARTIKLAN 3 KOHDAN C ALAKOHTA

(139) Komissio epäilee menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä toimenpiteen soveltumista yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla. Komissio pysyy tässä kannassa myös arvioituaan asianomaisten esittämät huomautukset ja Saksan selvitykset.

(140) Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohta koskee ”tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisön edun kanssa ristiriitaisella tavalla”.

(141) Jotta tuen voitaisiin katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, sillä on pyrittävä yhteisen edun mukaiseen tavoitteeseen ja sen välttämättömyys ja oikeasuhteisuus on osoitettava. Tutkittaessa toimenpidettä on erityisesti otettava huomioon seuraavat seikat: 1) Onko tukitoimenpiteen tavoitteet määritelty selvästi ja ovatko ne yhteisen edun mukaisia? 2) Onko tukiväline sellainen, että yhteisen edun mukainen tavoite voidaan saavuttaa (esimerkiksi poistaa markkinahäiriö tai saavuttaa muu tavoite)? Erityisesti: a) Onko tukitoimenpide tarkoituksenmukainen väline? b) Onko sillä kannustava vaikutus eli muuttaako tuki yritysten toimintatapaa? c) Onko tuki oikeasuhteinen eli voitaisiinko sama toimintatapojen muutos saada aikaan vähäisemmällä tuella? 3) Onko kilpailun vääristyminen ja vaikutus kauppaan niin vähäistä, että vaikutukset ovat kokonaisuudessaan myönteisiä?

(142) Saksan mukaan suunniteltu toimenpide noudattaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohtaa. Saksa väittää digitaalilähetyksiin siirtymis