2003/675/EY: Komission päätös, tehty 30 päivänä lokakuuta 2002, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asiat COMP/35.587 PO Videopelit, COMP/35.706 PO Nintendon jakelu ja COMP/36.321 Omega–Nintendo) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti.)(tiedoksiannettu numerolla K(2002) 4072)



Virallinen lehti nro L 255 , 08/10/2003 s. 0033 - 0100



Komission päätös, tehty 30 päivänä lokakuuta 2002, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asiat COMP/35.587 PO Videopelit, COMP/35.706 PO Nintendon jakelu ja COMP/36.321 Omega-Nintendo) (tiedoksiannettu numerolla K(2002) 4072) (Ainoastaan englannin-, portugalin-, kreikan-, saksan-, italian- ja ruotsinkieliset toisinnot ovat todistusvoimaiset) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2003/675/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäisen täytäntöönpanoasetuksen(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1/2003(2), ja erityisesti sen 3 artiklan ja 15 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon Omega Electro BV:n 28 päivänä marraskuuta 1996 tekemän kantelun, jossa Nintendo Netherlands BV:n ja Nintendo UK Ltd:n väitettiin rikkovan EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa ja komissiota pyydettiin vaatimaan rikkomisen lopettamista ja määräämään sakon, ottaa huomioon menettelyn aloittamisesta tässä asiassa 25 päivänä huhtikuuta 2000 tehdyn komission päätöksen, on antanut asianomaisille yrityksille mahdollisuuden esittää huomautuksensa komission väitteistä asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan ja kuulemisesta tietyissä EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan mukaisissa menettelyissä 22 päivänä joulukuuta 1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2842/98 mukaisesti(3), ottaa huomioon kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomuksen(4), on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, SEKÄ KATSOO SEURAAVAA: 1. TOSISEIKAT 1.1 Menettelyn osapuolet (1) Osapuoliin viitataan päätöksessä seuraavalla tavalla: osassa "Tosiseikat" mainitaan rikkomiseen syyllistyneet osapuolet. Osassa "Oikeudellinen arviointi" viitataan osapuoliin, joille päätös on osoitettu. 1.1.1 Nintendo-yrityskonserni (2) Nintendo-yrityskonsernin emoyhtiö on Nintendo Corporation Ltd ("NCL"), joka on Kiotoon, Japaniin sijoittautunut pörssiyhtiö. Nintendon liiketoimintaa hoitavat ETA-alueella seuraavat kokonaan emoyhtiön omistuksessa olevat(5) tytäryhtiöt: - Nintendo of Europe GmbH ("NOE"). NOE on Nintendon tärkein ETA-alueella toimiva tytäryhtiö. Se koordinoi joitakin Nintendon liiketoimia Euroopassa ja toimi yksinmyyjänä Saksassa ainakin tammikuusta 1991(6) 31 päivään joulukuuta 1997, - Nintendo of America Inc. ("NOA"), joka myös vastasi joidenkin Nintendon liiketoimien koordinoinnista Euroopassa päätöksen kannalta merkityksellisenä ajanjaksona, vaikka se ei itse myynytkään Nintendon tuotteita ETA-alueella, - Nintendo Netherlands BV ("NN"). NN toimi yksinmyyjänä Alankomaissa ainakin 31 päivästä joulukuuta 1993(7) 31 päivään joulukuuta 1997. Yhtiön nykyinen nimi on Nintendo Benelux BV, - Nintendo France SARL ("NF"). NF toimi yksinmyyjänä Ranskassa ainakin 31 päivästä joulukuuta 1992(8) 31 päivään joulukuuta 1997, - Nintendo España SA ("NE"). NE toimi yksinmyyjänä Espanjassa ainakin 1 päivästä tammikuuta 1994(9) 31 päivään joulukuuta 1997, - Nintendo Belgium SPRL ("NB") toimi yksinmyyjänä Belgiassa ja Luxemburgissa ainakin 1 päivästä tammikuuta 1994 huhtikuuhun 1997(10), - Nintendo UK Ltd ("NUK") toimi yksinmyyjänä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa ainakin maaliskuusta 1993 4 päivään elokuuta 1995(11). (3) Nimellä "Nintendo" voidaan viitata mihin tahansa edellä mainituista tai kaikkiin edellä mainittuihin Nintendo-konsernin yhtiöihin. 1.1.2 Riippumattomat Nintendon jakelijat (4) Muilla alueilla toimivat Nintendon nimeämät riippumattomat yksinmyyjät: (5) THE Games Ltd on John Menzies Distribution Limitedin myyntidivisioona, ja John Menzies Distribution Limited on puolestaan John Menzies plc:n kokonaan omistama tytäryhtiö (jäljempänä yhteisesti "THE"). THE Games Ltd nimettiin elokuussa 1995 Nintendon riippumattomaksi yksinmyyjäksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa, kun NUK oli lakannut hoitamasta tätä tehtävää. THE säilyi Nintendon yksinmyyjänä tällä alueella ainakin 31 päivään joulukuuta 1997. (6) Chaves Feist & Cia LDA, syyskuusta 2001 Soc. Rep. Concentra - Produtos para crianças SA, (jäljempänä "Concentra") oli Nintendon yksinmyyjä Portugalissa ainakin 14 päivästä toukokuuta 1991 31 päivään joulukuuta 1997(12). (7) Linea GIG SpA (jäljempänä "Linea") oli Nintendon yksinmyyjä Italiassa ainakin 1 päivästä lokakuuta 1992(13) 31 päivään joulukuuta 1997. (8) Bergsala AB (jäljempänä "Bergsala") on toiminut Nintendon yksinmyyjänä Ruotsissa vuodesta 1981 lähtien ja vuodesta 1986 lähtien myös Tanskassa, Norjassa, Suomessa ja Islannissa(14). (9) Itochu Hellas EPE (johon viitataan kirjeenvaihdossa usein nimellä "Itochu Hellas Ltd") toimi Nintendon yksinmyyjänä Kreikassa ainakin 14 päivästä toukokuuta 1991 helmikuuhun 1997. Kaikki Itochu Hellas EPE:n osakkeet olivat Itochu Corporationin hallussa tai Itochu Corporationin kokonaan omistamien tytäryhtiöiden hallussa(15). Itochu Hellas EPE on siis viime kädessä Itochu Corporationin (jäljempänä "Itochu") täysin omistama tytäryhtiö. Itochu Corporationin päätoimipaikka on Tokiossa, Japanissa. (10) Nortec AE. (jäljempänä "Nortec") oli Nintendon yksinmyyjä Kreikassa Itochun jälkeen ainakin 4 päivästä huhtikuuta 1997 31 päivään joulukuuta 1997(16). (11) CD-Contact Data GmbH oli Nintendon yksinmyyjä Belgiassa ja Luxemburgissa ainakin huhtikuusta 1997 31 päivään joulukuuta 1997. Se perusti tätä tarkoitusta varten sataprosenttisen tytäryhtiön, Contact Data Belgium NV:n (jäljempänä "Contact"), joka hoiti tuotteiden jakelun kyseisellä alueella(17). (12) Activision Inc., Delawaren osavaltion (Yhdysvallat) lain mukaan muodostettu yhtiö, sai 29 päivänä syyskuuta 1998 haltuunsa CD-Contact Data GmbH:n ostamalla kaikki sen osakkeet. (13) Tämän jälkeen CD-Contact Data GmbH perusti 9 päivänä kesäkuuta 1999 sataprosenttisen tytäryhtiön, CD Contact data BV:n, joka on sijoittautunut Alankomaihin. Kaikki CD-Contact Data GmbH:n hallussa aiemmin olleet Contact Data Belgium NV:n osakkeet siirrettiin vastaperustetun yhtiön omistukseen. CD-Contact Data GmbH toimii yhä holdingyhtiönä(18). 1.1.3 Omega (14) Omega Electro BV (jäljempänä "Omega") on Alankomaihin sijoittautunut yhtiö, joka harjoittaa elektroniikkapelien tuontia ja myyntiä. Se teki 26 päivänä marraskuuta 1996 asetuksen N:o 17 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisen kantelun, joka koski pääasiallisesti Nintendon pelikasettien ja -konsolien jakelua ja joka sisälsi lukuisia väitteitä, muun muassa, että Nintendo rajoittaa rinnakkaismyyntiä ja että se harjoittaa määrähinnoittelua Alankomaissa. 1.2 Merkitykselliset tuotemarkkinat (15) Tämä asia koskee pelikonsoleita ja videopelejä, tai pelikasetteja, joiden avulla käyttäjät voivat pelata kuvaruudulta seurattavia pelejä. (16) Osapuolten kirjeenvaihdossa sanaa "laitteisto" käytetään usein "pelikonsolin" synonyyminä. Tässä päätöksessä käytetään kaikkialla paitsi suorissa lainauksissa sanaa "pelikonsoli". Samaten osapuolten kirjeenvaihdossa sanaa "ohjelmisto" käytetään usein "pelikasetin" synonyyminä. Tässä päätöksessä käytetään kaikkialla paitsi suorissa lainauksissa sanaa "pelikasetti". (17) Rikkomisen aikaan Nintendo tuotti useita erilaisia pelikonsoleita (ks. taulukko 1 alla) ja niiden kanssa käytettäviä pelikasetteja. Näihin kaikkiin viitataan jäljempänä sanalla "tuotteet" tai "tavara"(19). 1.2.1 Pelikonsolit (18) Pelikonsolit ovat elektronisia laitteita, jotka on tarkoitettu yksinomaan videopelien pelaamiseen, ja ne on suunniteltu erityisesti siihen. Käyttöliittymänä toimii ohjauslaite (pad) tai -sauva (joy stick), jonka avulla käyttäjä voi ohjata kuvaruudulla liikkuvien hahmojen liikkeitä. Pelikonsolit voidaan jakaa kiinteisiin ja kannettaviin pelikonsoleihin. Rikkomisen aikaan kiinteiden pelikonsoleiden sukupolvia kutsuttiin tehokkuuden nousevassa järjestyksessä 8 bitin, 16 bitin, 32 bitin ja 64 bitin konsoleiksi. Ne eri konsolit, jotka olivat markkinoilla tämän päätöksen kannalta merkityksellisenä ajanjaksona, sekä niiden valmistajat on koottu taulukkoon 1. TAULUKKO 1 Pelikonsoleiden suurimpien valmistajien konsolit tämän päätöksen kannalta merkityksellisenä ajanjaksona >TAULUKON PAIKKA> 1.2.1.1 Pöytätietokoneet ja pelikonsolit eivät voi korvata toisiaan Kysyntäpuoli (19) Pelikonsolien tavoin myös pöytätietokoneilla voidaan pelata pelejä. Pöytätietokonetta ei kuitenkaan voida pitää kiinteää tai kannettavaa pelikonsolia korvaavana laitteena seuraavista syistä: (20) Pöytätietokoneet ja pelikonsolit on suunniteltu täyttämään erilaiset kuluttajien tarpeet: - Pöytätietokoneet ovat monikäyttölaitteita, ja ne täyttävät erilaisia tarpeita. Pelien pelaaminen on vain yksi monista mahdollisuuksista(20). Sen sijaan pelikonsolit on suunniteltu yksinomaan tai ainakin ensisijaisesti täyttämään vain - etenkin nuorten - pelaamiseen liittyvät tarpeet. - Kiinteiden pelikonsoleiden tekninen suorituskyky ja ominaisuudet ovat kiistattomasti paremmat kuin pöytätietokoneiden. Tämä ilmenee THE:n ja Nintendon toimitusjohtajien asiaa koskevista lausunnoista(21). - Pöytätietokoneen käyttöikä on uusimpien pelien pelaamiseen sopivana pelivälineenä lyhyempi kuin kiinteiden pelikonsoleiden käyttöikä, ellei pöytätietokoneeseen tehdä kalliita päivityksiä(22). - Tarve päivittää pöytätietokone tekee siitä myös pelikonsolia monimutkaisemman pelilaitteen, ja näin ollen se on pelivälinettä etsivän kuluttajan kannalta todennäköisesti vähemmän houkutteleva vaihtoehto. (21) Pöytätietokoneet ovat lisäksi keskimäärin viisi kertaa kalliimpia kuin pelikonsolit(23). (22) Edellä esitetyistä syistä on epätodennäköistä, että pelilaitetta hankkiva kuluttaja päätyisi hankkimaan tietokoneen pelkästään pelikonsolin pienen mutta pysyvän hinnankorotuksen sijasta. Sama pätee myös toisin päin: kuluttaja, jolle ei riitä pelkkä pelilaite, tuskin ostaa pelikonsolia vain siksi, että pöytätietokoneiden hintoihin on tehty pieni pysyvä korotus. (23) Kuluttajatutkimuksen(24) tulokset tukevat tätä päätelmää: niistä kuluttajista, joilla jo oli kiinteä pelikonsoli ja jotka suunnittelivat toisen hankkimista, alle 15 prosenttia oli harkinnut hankkivansa tähän tarkoitukseen pöytätietokoneen. Tarjontapuoli (24) Tarkoituksenmukainen peruste tarjontapuolen korvattavuuden arvioimiseen on se, pystyvätkö vaihtoehtoiset toimittajat vaihtamaan tuotannon asianmukaisiin tuotteisiin ja markkinoimaan niitä lyhyellä aikavälillä ilman merkittäviä lisäkustannuksia tai riskejä, jotka liittyvät pieniin ja pysyviin muutoksiin kyseisten tuotteiden hinnoissa. Käsiteltävänä olevassa asiassa todisteet osoittavat, ettei yksikään pöytätietokoneiden valmistaja ole koskaan pyrkinyt pelikonsolien markkinoille. Yksi kuluttajaelektroniikan valmistaja (Sony) ja yksi ohjelmistotuottaja (Microsoft) on pyrkinyt markkinoille. Niiden markkinoilletulo vaikutti kuitenkin vain kiinteiden pelikonsoleiden markkinoihin. Sitä paitsi Microsoft tuli markkinoille vasta rikkomisen ajanjakson jälkeen. Tarjontapuolen korvattavuus ei siis ole merkityksellinen markkinoiden määrittelyn kannalta(25). (25) Edellä 20 kappaleessa esitetyt huomiot auttavat osoittamaan, etteivät myöskään kannettavat pelikonsolit ole korvattavissa pöytätietokoneilla tai kannettavilla tietokoneilla. Tarpeiden täyttämisen osalta kannettavat pelikonsolit ovat paitsi pelilaitteita myös kannettavia laitteita (toisin kuin pöytätietokoneet). Niitä ei ole suunniteltu mihinkään muuhun tarkoitukseen kuin pelien pelaamiseen. Pöytätietokoneet ovat lisäksi 10-15 kertaa kalliimpia kuin kannettavat konsolit. Vertailu kannettaviin tietokoneisiin ei muuta päätelmää, jonka mukaan kannettavat konsolit eivät korvaa tietokoneita. Kannettavat tietokoneet ovat pöytätietokoneiden tavoin monikäyttölaitteita, jotka on suunniteltu täyttämään monia erilaisia tarpeita. Kannettavat tietokoneet ovat lisäksi tietyn suorituskyvyn tasolla huomattavasti kalliimpia kuin pöytätietokoneet. Tämä johtuu lähinnä joidenkin rakenneosien, etenkin nestekidenäytön ja energiaa säästävän prosessorin, kustannuksista. Kannettavissa tietokoneissa on myös käytettävä pienoiskoossa rakennettavia rakenneosia, jotka ovat yleensä muita kalliimpia. Pöytätietokoneet ja kannettavat tietokoneet eivät siis voi korvata kiinteitä tai kannettavia pelikonsoleita, eli laitteet kuuluvat eri markkinoille(26). Yksikään osapuoli ei ole kiistänyt sitä, että pöytätietokoneet ja kannettavat tietokoneet kuuluvat eri tuotemarkkinoille kuin kiinteät ja kannettavat pelikonsolit. 1.2.1.2 Kiinteät pelikonsolit ja kannettavat pelikonsolit kuuluvat eri tuotemarkkinoille (26) Laitteet voidaan jakaa kiinteisiin ja kannettaviin pelikonsoleihin. Seuraavat huomiot tukevat päätelmää, että kannettaville ja kiinteille pelikonsoleille on määriteltävä erilliset merkitykselliset markkinat. Kysyntäpuoli (27) Kiinteät ja kannettavat konsolit on tarkoitettu täyttämään kuluttajien erilaiset tarpeet, etenkin kannettavuuden vaatimuksen osalta. Kiinteät konsolit sijoitetaan kiinteästi, yleensä tavanomaisen TV-vastaanottimen yhteyteen. Kannettavat konsolit taas on suunniteltu käytettäväksi missä vain. Kannettaviin konsoleihin tarvitaan vain pelikasetti, kun taas kiinteisiin konsoleihin tarvitaan myös TV-vastaanotinliityntä. (28) Konsoleiden tekniset ominaisuudet ovat hyvin erilaiset. Kiinteissä konsoleissa kuvan erotuskyky on parempi, värejä on enemmän ja laskentavoima suurempi (jolloin käyttäjät voivat pelata kehittyneempiä pelejä), ja usein useat eri pelaajat voivat käyttää niitä yhtä aikaa. Kannettavissa konsoleissa pelattavat pelit ovat varsin alkeellisia kiinteissä konsoleissa pelattaviin peleihin verrattuna. (29) Lisäksi kannettavien ja kiinteiden pelikonsoleiden välillä on merkittäviä hintaeroja. Kannettava konsoli on huomattavasti edullisempi kuin kiinteä konsoli. Esimerkiksi vuodelle 1997/1998 THE suunnitteli seuraavia ohjevähittäishintoja: N64 249,99 Englannin puntaa, SNES (sisältää yhden pelin) 79,99 Englannin puntaa ja Gameboy Classic 39,99 Englannin puntaa. Toisen Gameboy-tuotelinjan (Game Boy Pocket) ohjevähittäishinta oli 49,99 Englannin puntaa(27). Nintendon tällä hetkellä suosituin kiinteä pelikonsoli, N64, oli näin ollen ainakin viisi kertaa kalliimpi kuin Nintendon kannettava konsoli. (30) Näin ollen on epätodennäköistä, että merkittävä osuus jommankumman konsolityypin nykyisistä tai uusista käyttäjistä vaihtaisi toiseen tyyppiin jonkin konsolin pienen mutta pysyvän hinnankorotuksen johdosta. Tarjontapuoli (31) Kiinteiden konsoleiden toimittajien välistä kilpailua leimaa se, että markkinoille ilmaantuu kolmen tai neljän vuoden välein uusi kiinteiden konsoleiden sukupolvi, jossa on käytetty paljon edellistä sukupolvea kehittyneempää tekniikka. Kun markkinoille tulee kiinteiden konsoleiden uusi sukupolvi, vähemmän kehittyneiden kiinteiden konsoleiden myynti laskee(28). Ilmiötä ei ole havaittu kannettavien konsoleiden alalla(29). Rikkomisen aikana ja sen jälkeen Nintendo oli ainoa, joka toi markkinoille uuden tuotteen, mutta se oli vain uusi versio sen aiemmasta kannettavasta konsolista. Tuotekehitys rajoittui lähinnä laitteen koon pienentämiseen ja tarjolla olevan värivalikoiman lisäämiseen. (32) Toisin kuin kiinteiden konsoleiden kohdalla, kannettavien konsoleiden markkinoille ei ole tullut uusia valmistajia rikkomisen aikana eikä toistaiseksi sen jälkeenkään. (33) Vielä merkittävämpää on, että Nintendon ainoa kilpailija Sega oli vuoteen 1995 mennessä menettänyt asemansa varteenotettavana kilpailijana (ks. taulukko 4 ja 75 kappale). Sen jälkeen yksikään muu yhtiö kuin Nintendo ei ole tuonut markkinoille uutta tuotetta. (34) Koska kiinteät ja kannettavat konsolit eivät näin ollen ole korvaavia tuotteita, niiden katsotaan kuuluvan eri tuotemarkkinoille. Osapuolet eivät ole kiistäneet sitä, että kiinteät ja kannettavat pelikonsolit kuuluvat eri markkinoille. 1.2.2 Pelit (35) Pelikonsolin ostaminen ei vielä tarjoa käyttäjälle mahdollisuutta alkaa pelata pelejä. Pelitoiminnon mahdollistava ohjelmisto on tallennettu pelikaseteille, joiden avulla pelejä voidaan pelata suoraan pelikonsoleilla. Näitä pelikasetteja toimitetaan ja myydään loppukäyttäjille. (36) Tallenteiden ja ohjelmistojen tekniset ominaisuudet vaihtelevat konsolimerkeittäin ja saman konsolivalmistajan tekemien eri konsolien välillä. Täten tiettyä konsolia varten suunniteltua pelikasettia ei voida käyttää minkään muun konsolin kanssa(30), ja kun käyttäjä on valinnut tietyn pelikonsolin, hän voi käyttää vain siihen sopivia pelikasetteja. (37) Edellä mainituista syistä pelikonsolin käyttäjä tuskin vaihtaa toiseen konsoliin sopivaan pelikasettiin, jos jonkin pelikasetin hinnassa tapahtuu pieni pysyvä korotus. Tämä johtuu siitä, että käyttäjä joutuisi maksamaan paitsi uuden kasetin hinnan myös sen kanssa yhteensopivan uuden konsolin hinnan. On kiistämätön tosiasia, että se määrä pelikasetteja, joka pitäisi ostaa, jotta vaihto olisi kannattava, on huomattavasti suurempi kuin keskiverto pelikonsolin omistajan omistamien pelikasettien keskimääräinen määrä. Vaihdon kustannukset olisivat kenties alhaisemmat, jos pelikonsolit olisivat yhteentoimivia, mutta erimerkkiset konsolit tai Nintendon valmistamien pelikonsolien eri sukupolvet eivät ole olleet yhteentoimivia(31). (38) Johtopäätöksenä voidaan todeta, että saatavilla olevat tiedot viittaavat siihen, että eri pelikonsolien ja valmistajien pelikaseteille on olemassa erilliset markkinat. Markkinoita ei kuitenkaan tarvitse määritellä täsmällisemmin, sillä Nintendo on hyväksynyt a) komission tosiseikkoja ja oikeudellisia näkökohtia koskevat päätelmät sellaisina kuin ne esitetään väitetiedoksiannossa; ja b) sen, että komission väitetiedoksiannossa yksilöimillä kilpailunrajoituksilla oli EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan mukainen merkittävä vaikutus kilpailuun(32). 1.2.3 Nintendon tuotemarkkinoiden määrittelyä koskevat väitteet (39) Vaikka Nintendo ei kiistänytkään väitetiedoksiannossa esitettyjä tosiseikkoja, se vaati tuotemarkkinoille laajempaa määritelmää. Sen mukaan kilpailua käydään "järjestelmien" välillä (ts. pelikonsoli ja pelikasetit yhdessä). Merkitykselliset tuotemarkkinat olisi näin ollen määriteltävä markkinoiksi, jotka kattavat kaikki pelikonsolit ja niihin sopivat pelikasetit. Nintendon väite on kaksitahoinen. (40) Ensinnäkin Nintendo väittää, ettei valmistajan kannata nostaa konsoliensa hintoja, sillä paitsi, että se johtaisi konsolimyynnin vähenemiseen, siitä seuraisi myös konsolin kanssa pelattavien pelikasettien myynnin menetyksiä(33), sillä konsolit ja pelit ovat toisiaan täydentäviä tuotteita. Koska konsolien merkityksellisten tuotemarkkinoiden määritelmästä seuraa, että eri valmistajien pelikonsolien välisen hintajouston on oltava tuntuvaa, tästä seuraa myös se, että konsolien hinnankorotuksista aiheutuvat pelikasettien myynnin menetykset ovat huomattavia. Menetykset voivat kohota vieläkin suuremmiksi, koska pelikasettien katteet ovat korkeat. (41) Nintendon toisen väitteen mukaan pelikonsolin hinnankorotus lisää kilpailevien konsoleiden kysyntää - ja siten näihin kilpaileviin konsoleihin soveltuvien pelikasettien kysyntää -, minkä vuoksi pelikonsolit ja niihin soveltuvat pelikasetit kuuluvat samoille markkinoille. Nintendo väittää komission myöntäneen, että pelikasettien hinnanmuutokset vaikuttavat pelikonsolien kysyntään(34). (42) Ensiksikin komissio toteaa, että tuotemarkkinoiden määritteleminen käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole ratkaiseva rikkomuksen toteennäyttämiseksi. Toiseksi Nintendo on tulkinnut korvattavuustestiä virheellisesti. Asianmukainen peruste sen määrittelemiseen, kuuluuko jokin tuote erillisille markkinoille, on se, siirtyvätkö käyttäjät heti saatavilla oleviin vaihtoehtoisiin tuotteisiin samaan tuotteeseen tehdyn pienen pysyvän hinnankorotuksen vuoksi. Nintendo käyttää kuitenkin sen määrittelemiseen, kuuluvatko tiettyyn pelikonsoliin sopivat pelikasetit samoille markkinoille kuin eri konsoleihin sopivat pelikasetit, pelikonsolien eikä pelikasettien hypoteettisiin hinnankorotuksiin perustuvaa päättelyä. (43) Lisäksi Nintendon ensimmäisen väitteen osalta komissio toteaa, että Nintendo myöntää pelikonsoleiden ja -kasettien olevan toisiaan täydentäviä tuotteita. Komissio katsoo Nintendon ensimmäisen väitteen viittaavan juuri siihen, että kiinteät pelikonsolit kuuluvat samoille tuotemarkkinoille, mikä vastaa komission näkemystä. Jos Nintendon väite pitää paikkansa, se tarkoittaa kenties vain, ettei konsoleiden valmistajilla ole kovin merkittävää markkinavoimaa. (44) Toisen väitteen osalta komissio katsoo, että Nintendo sekoittaa keskenään tuotteiden keskinäisen korvaavuuden (jolla on merkitystä markkinoiden määrittelyn kannalta) ja täydentävyyden käsitteet. Kahden tuotteen välinen täydentävyys ei ole merkityksellinen seikka markkinoiden määrittelyssä, sillä se tarkoittaa määrittelyn mukaan, että molempien tuotteiden kysyntä korreloi positiivisesti siten, että jommankumman hinnankorotus johtaa molempien kysynnän vähenemiseen. Vaikka yritykset voivatkin hyvin ottaa tämän seikan huomioon suunnitellessaan tuotteidensa hintapolitiikkaa, se ei ole tuotemarkkinoiden määrittelyn kannalta merkityksellinen. (45) Jotta pelikasettien kysyntää ja sen vuorovaikutusta pelikonsoleiden kysynnän kanssa voitaisiin analysoida kunnolla, komissio katsso, että on erotettava toisistaan yhtäältä nykyiset pelikonsoleiden omistajat ja toisaalta pelikonsoleiden uudet ostajat ja sellaiset kuluttajat, jotka haluavat korvata vanhentuneen pelikonsolinsa uudella. (46) Kuten edellä 37 kappaleessa todetaan, pelikonsoleiden nykyisille omistajille aiheutuisi huomattavat vaihtokustannukset, jos he vaihtaisivat toisiin pelikasetteihin, ja he ovat yleensä sidotut samaan järjestelmään vähintään kolmen tai neljän vuoden ajan, kunnes heidän pelikonsolinsa käy vanhanaikaiseksi. Heidän kannaltaan kilpailu käytiin jo silloin, kun he päättivät, minkä konsolin he ostavat. Pelikonsolin jo hankkineet asiakkaat eivät reagoi voimakkaasti heidän omaan konsoliinsa sopivien pelikasettien pieneen pysyvään hinnankorotukseen, koska sellaisen pelin ostaminen, joka ei sovi heidän konsoliinsa, on järkevää vain, jos samalla ostetaan tähän uuteen peliin tarvittava konsoli. (47) NOE toteaakin, että käytännössä "kun asiakas on ostanut laitteiston - ostopäätöksen syistä riippumatta - hän ostaa ohjelmat joka tapauksessa".(35) Nintendo siis myöntää, ettei konsoleiden omistajien odoteta vaihtavan tuotetta. (48) Pelikasettien hinnat saattavat olla yksi kilpailumuuttuja, kun konsoleiden valmistajat kilpailevat markkinoilla niistä kuluttajista, jotka eivät vielä omista konsolia tai joiden konsoli on vanhentunut ja jotka harkitsevat uuden ostamista. Asiakirjoista ei kuitenkaan ilmene, että pelien hinta olisi enemmän tai vähemmän tärkeä tekijä kuin muut tekijät, kuten konsoleiden hinta, niiden tekniset ominaisuudet, tuotesukupolvien välisen ajan pituus, saman valmistajan perättäisten konsolisukupolvien välinen yhteentoimivuus, pelityyppien saatavuus(36)(37) ja uusien pelien julkaisuajankohta. (49) Nintendo ei ole tehnyt tarkkaa laskelmaa hintajoustoista. Saatavilla olevat tiedot viittaavat kuitenkin siihen, että sekä pelikonsoleiden että pelikasettien kysyntä on melko joustamatonta.(38) Pelikasettien ja pelikonsoleiden vähäinen hintajousto osoittaa, etteivät kuluttajat pidä hintaa tärkeimpänä tekijänä ostopäätöstä tehdessään. (50) Vaikka N64-konsoliin sopivia pelikasetteja myytiin hieman kalliimmalla kuin esimerkiksi Sonyn Playstationiin sopivia kasetteja, N64-konsolilla päästiin sen markkinoilletulon jälkeen parempiin myyntilukuihin kuin pelien myynnissä koskaan aiemmin(39), mikä viittaa siihen, että N64-pelikasettien korkeammalla hintatasolla oli vain vähäinen vaikutus tai ei lainkaan vaikutusta kuluttajien halukkuuteen hankkia N64-konsoli. (51) Jos nykyiset pelikonsolin omistajat eivät vaihda korvaaviin tuotteisiin pelikasettien hinnan pienen pysyvän korotuksen vuoksi ja jos tällainen pelikasettien hinnankorotus ei johda tai johtaa vain vähäisessä määrin siihen, että ne kuluttajat, joilla ei ole vielä omaa konsolia tai jotka aikovat ostaa vanhentuneen tilalle uuden, ostavat eri konsolin, tämä tarkoittaa, ettei Nintendon väite järjestelmien välisestä kilpailusta pidä paikkaansa, vaan tiettyyn pelikonsoliin sopivat pelikasetit kuuluvat eri markkinoille kuin ne, jotka sopivat käytettäviksi toisessa konsolissa. (52) Kysymys siitä, käydäänkö kilpailua järjestelmien välillä tai onko pelien hinnalla merkittävä vaikutus uuden pelikonsolin ostopäätökseen, voidaan joka tapauksessa jättää avoimeksi, sillä Nintendo on hyväksynyt ensinnäkin komission tosiseikkoja ja oikeudellisia näkökohtia koskevat päätelmät sellaisina kuin ne esitetään väitetiedoksiannossa ja toiseksi sen, että komission väitetiedoksiannossa yksilöimillä kilpailunrajoituksilla oli EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu merkittävä vaikutus kilpailuun(40). 1.3 Markkinoiden maantieteellinen laajuus 1.3.1 Tekninen yhteentoimivuus (53) Se, että kiinteitä konsoleita on käytettävä TV-vastaanottimen kanssa, tarkoittaa, että niihin voidaan joutua tekemään TV-vastaanotinten eri standardien edellyttämiä mukautuksia. PAL-standardia käytetään kaikissa ETA-alueen maissa paitsi Ranskassa, jossa käytetään SECAM-standardia. Nintendon mukaan(41) kiinteät konsolit, jotka on tehty SECAM-standardin mukaisiksi, eivät toimi kunnolla PAL-standardia käyttävässä maassa (ja päinvastoin). Eri televisiojärjestelmät ovat siten jossain määrin konsolien kauppaa rajoittava tekninen kaupan este. Näin ollen kiinteiden konsoleiden alueellisista markkinoista puhuttaessa on syytä erottaa Ranska muista ETA-alueen maista. (54) PAL-alueella N64-konsolit voidaan ilmeisesti saada koko ETA-alueella toimiviksi vain pienehköin teknisin muutoksin(42). Muutkin Nintendon valmistamat kiinteät konsolit saadaan ilmeisesti toimimaan koko PAL-alueella vain vähäisin muutoksin tai jopa ilman muutoksia(43). Näin ollen ei ole ainakaan yhteentoimivuuden vuoksi tarpeen jakaa ETA-alueen sisäistä PAL-aluetta enää pienempiin maantieteellisiin markkina-alueisiin. (55) Koska pelikasettien ja TV-vastaanottimien välillä ei ole suoraa vuorovaikutusta (molemmat liitetään pelikonsoliin), ei pelikasettien kohdalla ole samanlaisia teknisiä yhteentoimivuusongelmia. SNES-konsoleiden pelit toimivat riippumatta siitä, mitä TV-standardia varten konsolit on suunniteltu(44). N64-konsoliin tarkoitetuilla pelikaseteilla harjoitettiinkin rinnakkaistuontia Belgiasta Ranskaan(45) ja NES-konsoliin tarkoitetuilla pelikaseteilla harjoitettiin rinnakkaistuontia Espanjasta Ranskaan(46). Espanjassa ja Belgiassa käytetään PAL-standardia ja Ranskassa SECAM-standardia. Koska kiinteiden konsoleiden pelikasetit toimivat riippumatta siitä, olivatko konsolit, joissa niitä käytettiin, suunniteltu käytettäväksi SECAM- vai PAL-standardin kanssa, ei näille tuotteille ollut teknisiä kaupan esteitä. (56) Kannettavat konsolit ovat teknisesti toistensa kaltaisia kaikkialla maailmassa. Myös näiden konsolien kanssa yhteentoimivat pelikasetit ovat teknisesti toistensa kaltaisia kaikkialla maailmassa. 1.3.2 Maantieteellisten markkinoiden määrittelemisessä merkitykselliset muut näkökohdat (57) Osana kokonaisratkaisua rinnakkaismyynnin estämiseksi NOE katsoi tarpeelliseksi "pyrkiä pitämään hintojen väliset erot Euroopassa korkeintaan 10 prosentin suuruisina maksimiehtojen mukaan"(47), mikä tarkoitti, että hintaerot eivät saaneet ylittää 10:tä prosenttia, jotta estettäisiin tietylle alueelle sijoittautuneita jälleenmyyjiä vaihtamasta toimittajakseen toiselle alueelle sijoittautunutta toimittajaa. Tämä tarkoittaa, että eri alueiden toimittajat ovat tosiasiassa vaihtoehtoinen toimituslähde tuotteille. Jo yksin tämän seikan pohjalta voidaan päätellä, että teknisesti identtisille tuotteille on olemassa ETA-alueen laajuiset markkinat. Edellä mainittu päätelmä on yhdenmukainen sen havainnon kanssa, että kysyntäolot olivat hyvin yhtenäiset koko ETA-alueella. (58) Tämän päätelmän tueksi voidaan vielä todeta, että tuotteiden tarjonnan rakenne kaikilla merkityksellisillä tuotemarkkinoilla on varsin samankaltainen eri puolilla ETA-aluetta, koska Nintendon, Segan ja Sonyn valmistamia pelikonsoleita myydään kaikissa ETA-maissa ja valtaosa saatavilla olevista näihin konsoleihin tarkoitetuista pelikaseteista on myynnissä koko ETA-alueella(48). Uudet tuotteet tuodaan usein samana päivänä koko ETA-alueen markkinoille(49). Nintendon, Sonyn ja Segan markkinaosuudet olivat jokseenkin samankaltaiset ETAn eri alueilla, ja Sonyn tulo kiinteiden konsoleiden markkinoille vaikutti hyvin samalla tavoin osapuolten markkinaosuuksiin eri puolilla ETA-aluetta(50). Näin ollen ETA-alueella ei ollut tarjonnan kannalta merkittäviä eroja kilpailuoloissa. (59) Kuljetuskustannukset ja muut kaupan esteet eivät myöskään haittaa merkittävästi tuotteiden kauppaa, sillä pelikasetit ja -konsolit olivat usein rinnakkaismyynnissä eri jäsenvaltioissa. Pelikasettien ja kannettavien konsolien kohdalla kaupan esteet ovat kiinteitäkin konsoleita vähäisemmät, kun otetaan huomioon pelikasettien ja kannettavien konsoleiden varsin pieni koko ja alhainen paino sekä se, ettei ole ilmeistä tarvetta mukauttaa näitä tuotteita paikallisia oloja vastaaviksi. (60) Joissakin maissa oli yrityksiä, jotka tarjosivat aktiivisesti rinnakkaistuotua tavaraa vähittäismyyjille myytäväksi. Tämä vahvistaa päätelmää, jonka mukaan rinnakkaistuontiin ja rinnakkaistuotujen tuotteiden jälleenmyyntiin loppukuluttajille sisältyi liiketoimintapotentiaalia, joka ei edellyttänyt merkittäviä muutoksia tuotteiden teknisiin ominaisuuksiin tai pakkauksiin(51). Myös se, että rinnakkaismyyjiä oli olemassa, teki rinnakkaistuoduilla tuotteilla käytävästä kaupasta potentiaalisten ostajien kannalta avoimempaa ja kustannustehokkaampaa(52), mikä vähensi ennestään esteitä, jotka estivät myyjiä vaihtamasta muilla alueilla toimiviin tavarantoimittajiin. (61) Eri ETA-maiden välillä oli kuitenkin huomattavia hintaeroja. Nintendo ei loppujen lopuksi asettanut hintojaan tasolle, joka olisi estänyt rinnakkaismyynnin, vaan sen sijasta rajoitti rinnakkaismyyntiä. Edellä mainittujen seikkojen johdosta nämä hintaerot eivät ole osoitus siitä, että olisi ollut olemassa erilliset maantieteelliset markkinat, vaan niissä korostuu se, että rikkomisen tosiasiallisena vaikutuksena oli sisämarkkinoiden jakaminen osiin. 1.3.3 Tekijänoikeudet (62) Komissio harkitsi sitä, voisivatko maantieteelliset markkinat olla ETA-aluetta laajemmat. Näin ei kuitenkaan ole, sillä Nintendolla on ollut tapana haastaa aktiivisesti oikeuteen kauppiaita, jotka harjoittavat Nintendon pelikonsoleiden ja pelikasettien rinnakkaistuontia ETA-alueen ulkopuolelta. Perusteena on se, että tällainen myynti loukkaa ETA-alueella Nintendon hallussa olevia tekijänoikeuksia(53). 1.3.4 Markkinoiden maantieteellinen laajuus Concentran mukaan (63) Concentra väittää, että Portugalin markkinoita olisi pidettävä erillisinä markkinoina(54). Concentra ei ole kiistänyt edellä esitettyä komission analyysia merkityksellisten tuotemarkkinoiden maantieteellisestä laajuudesta tai analyysin taustalla olevia tosiseikkoja. Se väittää olevansa erityistilanteessa vain siksi, että Portugalin lakien mukaan kuluttajilla on oikeus saada tietoa portugalin kielellä ja että Portugalissa toimivat yhtiöt on velvoitettu tarjoamaan tietoja portugalin kielellä(55). (64) Rinnakkaismyynnin puute ei kuitenkaan tarkoita välttämättä, että olisi olemassa erilliset kansalliset markkinat. Rinnakkaismyynti voi puuttua alueelta, jolla kilpailuolot ovat riittävät yhtenäiset, jotta sen voidaan katsoa muodostavan yhdet maantieteelliset markkinat. (65) Konsoleiden myynti ETA-alueella saattaa edellyttää erinäisiä toimia, mutta toimet rajoittuvat yhteen tai useampaan seuraavista: kiinteän konsolin virtapistokkeen vaihtaminen, niin sanotun scart-johdon liittäminen, jotta pelikonsoli voidaan kytkeä kohdemaassa käytettäviin TV-vastaanottimiin, ja ohjekirjan toimittaminen paikallisella kielellä. Komission hallussa on useita osapuolten toimittamia asiakirjoja(56), joissa arvioidaan näiden toimien kustannuksia. Concentra ei ole kiistänyt näitä tosiseikkoja, eikä se ole toimittanut mitään lisätietoja. Kyseisten asiakirjojen perusteella on ilmeistä, että nämä kustannukset ovat merkityksettömiä verrattuna konsolin arvoon, eivätkä ne selkeästikään olleet esteenä rinnakkaismyynnille. (66) Vaikka ETA-alueella käytävään kauppaan saattaa liittyä joitakin kustannuksia, ne eivät edellä olevan perusteella ole niin suuret, että voitaisiin perustellusti väittää, että käsiteltävänä olevassa asiassa oli kyse erillisistä maantieteellisistä markkinoista. (67) Portugalin erillisten maantieteellisten markkinoiden olemassaoloa vastaan puhuu sekin seikka, että, toisin kuin Concentra väitti, pelikonsoleita ja -kasetteja on ollut ainakin ajoittain rinnakkaismyynnissä merkittäviä määriä eikä mitenkään vähempää kuin muilla alueilla(57). (68) Johtopäätös on, että kiinteiden konsoleiden kohdalla on erotettava toisistaan kahdet maantieteelliset markkinat eli Ranskan markkinat ja muun ETA-alueen kattavat markkinat. Kannettavien konsoleiden maantieteelliset markkinat kattavat koko ETA-alueen. Myös Nintendon eri konsoleihin sopivien pelikasettien markkinoiden maantieteellinen laajuus on koko ETA-alue. 1.4 Kilpailutilanne merkityksellisillä markkinoilla 1.4.1 Pelikonsoleiden markkinat (69) Rikkomisen aikaan pelikonsoleja valmisti vain muutama merkittävä yritys, nimittäin Nintendo, Sony ja Sega. Ne ovat kaikki Japaniin sijoittautuneita yhtiöitä. Muilla pelilaitteilla, kuten 3DO:lla, Commodore CD32:lla, Philips CD-i:llä ja Atari Jaguarilla ei ollut merkittävää asemaa markkinoilla(58). (70) Tilivuoden päättyessä 31 päivänä maaliskuuta 1997 Nintendon liikevaihto oli koko maailmassa 417,6 miljardia Japanin jeniä(59), Sonyn pelisegmentin liikevaihto oli yli 419 miljardia Japanin jeniä(60) ja Segan kulutuslaitedivisioonan liikevaihto oli 114,5 miljardia Japanin jeniä(61). Euroissa Nintendon liikevaihto oli 2990 miljoonaa, Sonyn liikevaihto 3001 miljoonaa ja Segan liikevaihto 820 miljoonaa. (71) Vuonna 1994 Nintendolla oli hallussaan huomattavat markkinaosuudet tuolloin markkinoilla olleiden kaikentyyppisten konsoleiden alalla sekä Ranskassa että muissa ETA-maissa (ks. jäljempänä taulukot 2 ja 4). Ennen vuoden 1995 syyskuuta lähes sata prosenttia kaikista ETA-alueella myydyistä pelikonsoleista oli joko Segan tai Nintendon valmistamia(62). Syyskuun lopussa vuonna 1995 Sony tuli mukaan pelikonsolien markkinoille ETA-alueella tuomalla markkinoille 32-bittisen Sony Playstationin ja sai haltuunsa merkittävän osuuden markkinoista. Myös Sega toi vuorostaan markkinoille 32-bittisen konsolin (Saturn), joka ei kuitenkaan menestynyt yhtä hyvin. Nintendon vastaus tähän haasteeseen oli N64-konsoli, joka tuotiin ETA-alueen markkinoille vasta maaliskuussa 1997. Nintendon vuosien 1995 ja 1996 vuosikertomusten mukaan se oli edelleen maailman suurin yksittäinen kotitalouksien käyttöön tarkoitettujen videotuotteiden valmistaja(63). Vuonna 1997 Nintendon kokonaisliikevaihto maailmassa oli vain hieman alle Sonyn pelisegmentin liikevaihdon. (72) Datamonitorin mukaan(64) Sony myi vuonna 1997 Euroopassa kiinteitä konsoleita 673 miljoonan Yhdysvaltojen dollarin eli 530 miljoonan euron arvosta vähittäishinnoilla laskettuna. Konsolien alalla Nintendon liikevaihto ETA-alueella oli noin [...]* miljoonaa euroa tukkuhinnoilla laskettuna maaliskuussa 1998 päättyneen tilivuoden aikana(65). Segan liikevaihto Euroopassa konsolien alalla ei ole tiedossa. Segan konsolien myynnin oletetaan kuitenkin yleisesti olleen Sonyn ja Nintendon konsolien myyntiä huomattavasti alhaisemmalla tasolla. Segan liikevaihto Euroopassa konsolien ja pelien alalla oli tilivuonna 1996/1997 173 miljoonaa Englannin puntaa eli 250 miljoonaa euroa(66), joten Segan kokonaisliikevaihto ETA-alueella oli vähemmän kuin Nintendon konsolimyynti yksinään. Nintendon osuus ETA-markkinoista vuonna 1997 oli siis pelikonsoleiden alalla edelleenkin vähintään [...]* prosenttia(67). 1.4.1.1 Kiinteiden pelikonsoleiden markkinat (73) Taulukon 2 luvut osoittavat, että Nintendolla oli merkittävät markkinaosuudet kaikkien vuonna 1994 markkinoilla olleiden kiinteiden pelikonsolityyppien alalla niin Ranskan markkinoilla kuin muut ETA-maat (Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta) kattavilla markkinoilla. TAULUKKO 2 Nintendon ja Segan vuoden 1994 markkinaosuudet prosentteina kiinteän konsolin tyypin ja maan mukaan >TAULUKON PAIKKA> Lähde: GFK, Nielsen. (74) Screen Digestistä saatujen tietojen mukaan vuonna 1997 Nintendolla oli Ranskan kiinteiden pelikonsoleiden markkinoista 31 prosentin ja kaikkien muiden ETA-valtioiden kiinteiden pelikonsoleiden markkinoista 37 prosentin markkinaosuus volyymin ja ainoastaan kehittyneempien kiinteiden konsoleiden mukaan laskettuna siten, että ulkopuolelle on jätetty Nintendon 16 bitin SNES-konsolin myynti (ks. taulukko 3). Itochu on vahvistanut, että Nintendon kilpailutilanne kiinteiden konsoleiden alalla oli Kreikassa samankaltainen kuin muissa ETA-maissa(68). Tästä seuraa, että vaikka Nintendon asema kiinteiden pelikonsoleiden toimittajana saattoikin heikentyä sen jälkeen, kun Sony tuli markkinoille, Nintendo oli edelleen tärkeä kiinteiden pelikonsoleiden toimittaja sekä Ranskassa että muualla ETA-alueella. TAULUKKO 3 Markkinaosuus vuonna 1997 kehittyneiden (32 ja 64 bitin) kiinteiden konsoleiden myyntivolyymin mukaan laskettuna((Ks. s. 2575-2576. Vuonna 1997 kehittymättömämmillä 16 bitin kiinteillä konsoleilla ei ollut enää merkittävää osuutta kiinteiden konsolien myynnistä. CTW:n "UK market soars to £890m"-artikkeliin sisältyvästä taulukosta (s. 2293) voidaan päätellä, että Nintendon osuus kehittyneempien konsolien markkinoista Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli vain 31,7 %. Tämä luku on varsin lähellä lukua, joka mainitaan Yhdistyneen kuningaskunnan osalta taulukossa 3, mutta se on peräisin eri lähteestä, mikä lisää taulukossa 3 esitettyjen lukujen luotettavuutta. Samasta taulukosta ilmenee, että 16 bitin konsolien myynti oli noin 6 % yksinomaan pelaamiseen tarkoitettujen pelikonsolien myynnistä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.)) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Screen Digestin toimittamat tiedot. Pyöristysten vuoksi kaikkien sarakkeiden yhteenlaskettu summa ei ole 100 prosenttia. 1.4.1.2 Kannettavien pelikonsoleiden markkinat (75) Vuonna 1994 Nintendolla oli hallussaan (ks. taulukko 4) merkittävä osuus ETA-alueen kannettavien konsoleiden markkinoista. Tämän ajankohdan jälkeen sen markkinaosuus on lisääntynyt huomattavasti. Vuonna 1995 Nintendon Game Boylla oli jo [...]* prosentin osuus kannettavien konsolien markkinoista Saksassa, [...]* prosentin osuus Espanjassa ja [...]* prosentin osuus Ranskassa(69). Yhdistyneessä kuningaskunnassa THE:n vuoden 1997/1998 liiketoimintasuunnitelman mukaan "Game Gearin poistuttua markkinoilta Game Boy hallitsee kannettavien pelien markkinoita [...]* prosentin osuudellaan"(70). Näin ollen voidaan myös todeta, että Nintendo on selvästi kaikkein suurin toimittaja ETA-alueen kannettavien pelikonsoleiden markkinoilla. Itochu on tässäkin yhteydessä vahvistanut, että Nintendon kilpailutilanne kannettavien pelikonsoleiden alalla oli Kreikassa samankaltainen kuin muissa ETA-maissa(71). TAULUKKO 4 Nintendon ja Segan osuudet kannettavien konsoleiden markkinoista maittain vuonna 1994 >TAULUKON PAIKKA> Lähde: GFK, Nielsen. 1.4.2 Pelikasettien markkinat (76) Kutakin konsolia varten on tarjolla monenlaisia pelejä. Pelien suuri määrä onkin yksi pelikonsolin menestykseen eniten vaikuttavista tekijöistä. Pelikasetteja kehittää/markkinoi joko konsolin valmistaja itse tai kolmas osapuoli tavallisesti konsolin valmistajilta saamallaan lisenssillä. Kolmantena osapuolena olevat pelien valmistajat voivat käyttää pelikasetteja markkinoidessaan Nintendon jakelukanavista riippumattomia jakelukanavia(72). (77) Pelikasetteja myydään käytettäväksi pelikonsoleihin kuuluvissa laitteistoissa. Nintendon vuoden 1997 vuosikertomuksen mukaan huhtikuun 1997 lopussa koko maailman Game Boy -konsolien laitemäärä oli 55 miljoonaa kappaletta ja niihin soveltuvia pelikasetteja oli myyty 235 miljoonaa kappaletta. Samat luvut SNES-konsolien ja niihin sopivien pelikasettien kohdalla olivat 46 miljoonaa ja 359 miljoonaa kappaletta(73). (78) Kilpailu pelikasettien markkinoilla perustuu ensisijaisesti siihen, esiintyykö kaseteissa suosittuja hahmoja (kuten Nintendon Mario-hahmo), mikä on pelin graafinen taso, ja onko peli omaleimainen omassa sarjassaan(74) sekä kasettien hintaan verrattuna muihin peleihin, joita konsolilla voi pelata. Tietyn pelin kysyntä on tavallisesti verraten lyhytaikaista ja kestää vain 3-12 kuukautta. Vaikka saattaakin olla olemassa suuri määrä tiettyyn konsoliin sopivia pelejä, tiettynä ajankohtana pelikasettien myynti kohdistuu usein vain muutamiin kaikkein tuoreimpiin peleihin. THE:n mukaan(75) [...]* prosenttia pelien myynnistä muodostuu 10:stä kulloinkin suosituimmasta pelistä. Ainoastaan kaikkein suosituimmille peleille saattaa olla kysyntää useiden vuosien ajan. Kun pelin kysyntä hiipuu, jäljellä olevat varastot myydään halvemmalla, minkä vuoksi pelikasetteja myydään sekä premium-tuotteina että alennustuotteina. Alennustuotteiden ohjevähittäishinnat ovat suunnilleen puolet premium-tuotteiden hinnoista(76). (79) On mahdotonta laskea tarkalleen Nintendon tuotteiden markkinaosuuksia Nintendon konsoleihin sopivien eri kasettien markkinoilla jokaisena vuonna(77). Kuitenkin Nintendon merkitystä pelien valmistajana kuvastaa se, että Charttrackin laatimalla Yhdistyneen kuningaskunnan 20 suosituimman julkaisijan listalla vuonna 1997 Nintendo on toisella sijalla(78). Jos laskennassa käytetään kaikentyyppisiin pelikonsoleihin sopivien pelikasettien yhteenlaskettua myyntiä (liikevaihto), joka on huomattavasti suurempi kuin merkityksellisten markkinoiden yhteenlaskettu liikevaihto Nintendon valmistamaan konsoliin sopivien pelien osalta(79), Nintendon markkinaosuus oli 18,5 prosenttia. Näin ollen Nintendon osuuden merkityksellisistä markkinoista on oltava Nintendon konsoliin sopivien pelien osalta huomattavasti suurempi, koska Nintendo valmistaa ainoastaan omiin konsoleihinsa sopivia kasetteja. Saksassa Nintendon osuus markkinoista on 54 prosenttia, jos lähtökohtana ovat kaikki pelikonsoleita varten tehdyt pelitallenteet(80). (80) Nintendon merkitystä pelien valmistajana voidaan havainnollistaa myös jäljempänä 1.4.2.1-1.4.2.3 kohdassa esitettävillä tosiseikoilla. Ne osoittavat, että Nintendo oli suurin toimittaja kaikilla Nintendon valmistamiin SNES-, N64- ja Game Boy -konsoliin sopivien pelikasettien markkinoilla. 1.4.2.1 SNES-konsoliin sopivien pelikasettien markkinat (81) Jos lähtökohtana pidetään 16 bitin konsoleita varten tehtyjen pelikasettien kokonaismyyntiä Euroopassa, Nintendon vuosien 1995 ja 1996 myynnin perusteella vaikuttaisi ensi silmäyksellä, että Nintendon markkinaosuus oli [...]* prosenttia vuonna 1995 ja [...]* prosenttia vuonna 1996(81). Kuitenkin näin laskettuna Nintendon markkinaosuus on edelleenkin todellista osuutta alhaisempi SNES-konsoliin sopivien pelikasettien merkityksellisillä markkinoilla ETA-alueella. Ensinnäkin Nintendo valmistaa ainoastaan omiin konsoleihinsa sopivia pelikasetteja, kun taas nämä prosenttiosuudet koskevat SNES-konsoliin sopivien pelikasettien ja Segan 16 bitin konsoliin sopivien pelikasettien yhteenlaskettuja markkinoita. Näin ollen Nintendon osuuden tässä asiassa merkityksellisinä pidettävistä markkinoista eli SNES-konsoliin sopivien pelien markkinoista on oltava välttämättä korkeampi kuin sen osuus laajemmista markkinoista. Toiseksi kokonaismarkkinoita kuvaavat luvut on saatu vähittäishintojen perusteella, kun taas "Nintendon osuus" onkin laskettu Nintendon tukkuhintojen mukaisen liikevaihdon perusteella; vähittäismyyjien ja riippumattomien jakelijoiden katetta ei ole otettu huomioon. (82) Yhdistyneessä kuningaskunnassa teetetyn kyselyn mukaan SNES-konsoliin sopivien pelikasettien markkinoilla Nintendon markkinaosuus volyymin mukaan laskettuna oli 43,0 prosenttia 31 päivänä joulukuuta 1994 päättyneenä neljänneksenä. Sen suurimpia kilpailijoita näillä markkinoilla olivat tuolloin Virgin (markkinaosuus 9,5 prosenttia), Acclaim (9,1 prosenttia), Ocean (7,9 prosenttia) ja Sony (4,2 prosenttia). Nintendon markkinaosuus volyymin mukaan laskettuna oli 29,4 prosenttia 31 päivänä maaliskuuta 1995 päättyneenä neljänneksenä. Virginin, Acclaimin, Oceanin ja Sonyn markkinaosuudet olivat tuolloin 11,4 prosenttia, 9,5 prosenttia, 8,5 prosenttia ja 8,9 prosenttia(82). Nintendon markkinaosuus näyttää pysyneen Yhdistyneessä kuningaskunnassa rikkomisen aikana melko vakaana(83). 1.4.2.2 N64-konsoliin sopivien pelikasettien markkinat (83) Vuonna 1997 Yhdistyneessä kuningaskunnassa myytiin Nintendon N64-konsoliin sopivia kasetteja 63 miljoonalla Englannin punnalla eli 91 miljoonalla eurolla vähittäishintojen mukaan laskettuna(84). Nintendon liikevaihto oli vuonna 1997 Yhdistyneessä kuningaskunnassa tukkuhinnoissa laskettuna [...]* miljoonaa euroa maaliskuussa 1998 päättyneenä tilivuotena(85). Tämä tarkoittaa, että Nintendon osuus N64-konsoliin sopivien kasettien markkinoista oli vuonna 1997 vähintään [...]* prosenttia(86). Vuoden 1998 toisella puoliskolla arveltiin 17:n kolmantena osapuolena olevan pelien valmistajan tuoneen markkinoille N64-konsolia varten yhteensä 33 muuta kuin Nintendon markkinoimaa peliä. Näistä valmistajista tärkeimmät ovat viisi peliä valmistanut Acclaim ja kuusi peliä valmistanut Infogrames(87). Luvut koskevat vain Yhdistynyttä kuningaskuntaa. N64-kasettien markkinaosuus ETA-alueen markkinoilla ei voi kuitenkaan olla tätä pienempi. 1.4.2.3 Game Boy -konsoliin sopivien pelikasettien markkinat (84) Yhdistyneessä kuningaskunnassa teetetyn kyselytutkimuksen mukaan Nintendon osuus Game Boy -konsoliin sopivien kasettien markkinoista volyymin mukaan laskettuna oli 57,0 prosenttia 31 päivänä joulukuuta 1994 päättyneenä neljänneksenä ja 53,6 prosenttia 31 päivänä maaliskuuta 1995 päättyneenä neljänneksenä. Markkinoilla sen pahimmat kilpailijat olivat Ocean ja Acclaim. Näiden kahden yrityksen keskimääräinen markkinaosuus vastaavina ajanjaksoina oli 8 prosenttia ja 6,3 prosenttia(88). 1.5 Menettely (85) Maaliskuussa 1995 komissio aloitti videopeliteollisuutta koskevan tutkinnan (asia IV/35.587 PO Videopelit). Alustavien tulostensa pohjalta komissio käynnisti erityisesti Nintendon jakeluverkostoa koskevan lisätutkinnan syyskuussa 1995 (asia N:o IV/35.706 PO Nintendon jakelu). Asia N:o IV/36.321 Omega-Nintendo pantiin vireille asetuksen N:o 17 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla Omega Electro BV:n marraskuussa 1996 tekemän virallisen kantelun pohjalta. 1.5.1 Yhteydenpito Nintendon ja komission välillä tutkinnan aikana (86) Komissio lähetti kesäkuussa 1995(89) asetuksen N:o 17/62 11 artiklan nojalla Nintendolle tietopyynnön, jossa pyydettiin muun muassa Nintendon ETA-alueen jakelijoita ja tytäryhtiöitä koskevia tietoja sekä kopiot Nintendon Ranskassa, Saksassa, Italiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivien yritysten kanssa tehdyistä muodollisista jakelusopimuksista. NOE toimitti 31 päivänä heinäkuuta 1995 päivätyssä vastauksessaan(90) Nintendon ETA-alueen tärkeimpien jakelijoiden ja tytäryhtiöiden nimet sekä kopion muodollisesta jakelusopimuksesta italialaisen jakelijan, Linean kanssa. NOE ilmoitti, ettei muilla mainituista alueista ollut tehty sopimuksia, koska näillä markkinoilla toimivat yritykset olivat Nintendon kokonaan omistamia tytäryhtiöitä. (87) Komissio pyysi 19 päivänä syyskuuta 1995 kopion myös NOE:n yleisistä myyntiehdoista(91). Komissiolle ilmoitettiin, että näitä ehtoja oltiin tarkistamassa ja että kopiot uusista ehdoista toimitettaisiin komissiolle heti, kun ne olisivat valmiit. Komissiolle lähetettiin 26 päivänä syyskuuta 1995 11 artiklan mukaiseen 26 päivänä kesäkuuta 1995 päivättyyn pyyntöön annetussa täydentävässä vastauksessa kopiot kreikkalaisten ja portugalilaisten jakelijoiden kanssa tehdyistä jakelusopimuksista(92). Komissio lähetti 9 päivänä lokakuuta 1995(93) tietopyynnön, joka liittyi näiden sopimusten joihinkin ehtoihin. Nintendo ilmoitti 20 päivänä marraskuuta 1995(94) komissiolle, että se oli parhaillaan tarkistamassa jakelusopimuksiaan ja toimittaisi komissiolle kaikki tarkat muutosehdotukset. (88) Sen jälkeen 19 päivänä tammikuuta 1996(95) komission ja Nintendon edustajien välillä pidettiin kokous, jossa Nintendoa pyydettiin kuvaamaan jakelupolitiikkaansa. Nintendo totesi, että sopimuksia oltiin tarkistamassa ja että lopullinen sopimusluonnos lähetetään komissiolle, kun se saadaan valmiiksi. Nintendo ilmoitti, että tätä versiota olisi tarkoitus käyttää kaikkien jakelijoiden kanssa tehtävien sopimusten mallina. Nintendo vakuutti komissiolle, että kaikki jakelijoiden velvoitteisiin liittyvät kysymykset otettaisiin huomioon uudessa jakelusopimusmallissa. (89) Nintendo toimitti 19 päivänä huhtikuuta 1996(96) riippumattomille jakelijoille uuden sopimusluonnoksen, kuten 19 päivänä tammikuuta 1996 pidetyssä kokouksessa oli sovittu. Komission ja Nintendon edustajien välillä pidettiin kokous 24 päivänä huhtikuuta 1996(97). Komissio pyysi tuossa kokouksessa selvitystä useisiin seikkoihin, muun muassa "valtuutettuihin myyjiin" sovellettaviin ehtoihin ja vanhojen sopimusten asemaan. Nintendo ilmoitti komissiolle, että italialaisen jakelijan kanssa tehty sopimus oli rauennut ja että muut sopimukset olivat edelleen voimassa. Nintendo teki tässä yhteydessä myös selväksi, että "valtuutettu myyjä" sai myydä vapaasti kenelle tahansa. Nintendo vakuutti, että uutta sopimusta sovellettaisiin koko ETA-alueella. (90) Kaikkia ETA-alueen jakelijoita varten laadittu tarkistettu sopimusluonnos lähetettiin komissiolle 27 päivänä marraskuuta 1996(98). Tähän sopimukseen sisältyivät ne seikat, joita oli käsitelty 24 päivänä huhtikuuta 1996 pidetyssä kokouksessa. Tämän vakiosopimuksen version mukaisesti laaditut sopimukset otettiin lopulta käyttöön vuoden 1997 alussa. (91) Komissio laajensi tutkintaansa Omegan loppuvuodesta 1996 tekemän kantelun johdosta(99). Nintendoa pyydettiin 7 päivänä maaliskuuta 1997(100) toimittamaan asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaisesti riippumattomien yksinmyyjiensä kanssa tekemänsä jakelusopimukset, yleiset myyntiehtonsa ja asiakkaiden kanssa tehdyt jakelusopimukset niistä maista, joissa Nintendon tytäryhtiöt toimivat ajanjaksona 1994-1996 yksinmyyjinä. (92) Nintendo myönsi 16 päivänä toukokuuta 1997 päivätyssä vastauksessaan(101), että joihinkin sen jakelusopimuksiin ja yleisiin ehtoihin oli sisältynyt joitakin rinnakkaismyyntiä koskevia ETA-alueella sovellettavia rajoituksia. Koska siihen mennessä kaikki sopimukset eivät olleet rauenneet, niitä aiottiin muuttaa siten, että rajoituksista luovuttaisiin. NOA teki 15 päivänä toukokuuta 1997(102) NE:lle tiettäväksi erityisesti sen, että yleisistä myyntiehdoista poistettaisiin ehdot, joissa kielletään myynti alueen ulkopuolelle. Lisäksi NOA muistutti 15 päivänä toukokuuta 1997 päivätyssä kirjeessään ETA-alueella toimivia tytäryhtiöitään ETA-alueen sisäistä rinnakkaismyyntiä koskevista yhteisön lainsäädännön edellytyksistä(103). (93) Kuten edellä on mainittu(104), Omegan kanteluun sisältyi väite, jonka mukaan Nintendo harjoitti Alankomaissa määrähinnoittelua(105). Nintendon Omegan kanteluun antamassa 11 päivänä huhtikuuta 1997 päivätyssä vastauksessa Nintendo totesi, että "Nintendo ei pakota noudattamaan ohjevähittäishintojaan"(106). Komission NOE:lle lähettämässä 22 päivänä lokakuuta 1997 päivätyssä kirjeessä komissio ehdotti sellaisen kiertokirjeen lähettämistä Nintendon alankomaalaisille myyjille, jossa niille ilmoitettaisiin, että ne pystyivät päättämään vapaasti jälleenmyyntihinnoistaan(107). Nintendo suostui tällaisen kiertokirjeen lähettämiseen 30 päivänä lokakuuta 1997(108). (94) Nintendo kirjoitti 23 päivänä joulukuuta 1997(109) komissiolle, että se oli tullut tietoiseksi "rinnakkaismyyntiä yhteisössä koskevan asian vakavuudesta". Se ilmaisi olevansa halukas tekemään komission kanssa vapaaehtoisesti yhteistyötä, tiedottamaan komissiolle Euroopan jakelupolitiikkaansa liittyneistä toimintatavoista ja toimittamaan kirjallisen selvityksen oleellisista seikoista. Nintendo toimitti komissiolle satoja asiakirjoja 21 päivänä tammikuuta, 1 päivänä huhtikuuta ja 15 päivänä toukokuuta 1998 saapuneissa kirjelähetyksissä(110). (95) Myönnettyään asiantilan Nintendo ryhtyi asianmukaisilta vaikuttaneisiin toimiin varmistaakseen yhteisön lainsäädännön noudattamisen tulevaisuudessa. Näihin toimiin sisältyivät ylimmälle johdolle 25 päivänä helmikuuta 1998 suunnatut opastukset, kolme seminaaria, joista kahteen osallistuivat Nintendon ETA-alueella toimivien tytäryhtiöiden lisäksi myös sen riippumattomat jakelijat, sekä ETA-alueella toimiville tytäryhtiöille toimitettavat ohjeet. Nintendo on jatkanut tällaisten opastusten ja ohjeiden antamista(111). 1.5.2 Kirjeenvaihto THE:n ja komission välillä tutkinnan ja THE:n yhteistyöhön suostumisen aikana (96) Komissio lähetti THE:lle 7 päivänä maaliskuuta 1997 päivätyn muodollisen tietopyynnön, jonka taustalla olivat komissioon saapuneet tiedot, joiden mukaan myyjiä oli saatettu estää ostamasta tavaraa muista jäsenvaltioista(112). THE totesi 25 päivänä huhtikuuta 1997 päivätyssä vastauksessa, ettei se rajoittanut myyjiensä harjoittamaa rinnakkaismyyntiä eikä se ollut koskaan evännyt myyjältä Nintendon tuotteiden toimituksia sillä perusteella, että tuotteet menevät vientiin(113). (97) Tämän jälkeen komissio sai uutta tietoa siitä, että erityisesti Yhdistyneestä kuningaskunnasta muualle suuntautuvaa rinnakkaismyyntiä rajoitettiin kaikesta huolimatta. Tämän vuoksi THE:lle lähetettiin uusi komission tietopyyntö, jonka saapumispäivä oli 10 päivänä lokakuuta 1997(114). THE:n tähän pyyntöön 1 päivänä joulukuuta 1997 toimittamasta vastauksesta(115) ilmeni, että THE, Nintendo ja jotkin muut osapuolet olivat pyrkineet estämään rinnakkaismyynnin laittomin keinoin. THE toimitti oma-aloitteisesti 13 päivänä tammikuuta 1998 lisätodisteita(116). (98) Kun THE oli myöntänyt asiantilan, se ryhtyi useisiin toimiin varmistaakseen, ettei jatkossa enää tapahtuisi kilpailulainsäädännön rikkomista. Näihin toimiin sisältyi virallinen lakien noudattamiseen tähtäävä ohjelma, opastusta John Menziesin kaikkien tytäryhtiöiden toimitusjohtajille ja kaikille talousjohtajille, vierailuja paikan päälle ja pysyvien ohjeiden antaminen, joiden mukaan mahdollisesti kilpailulainsäädännön vastaiset järjestelyt ja käytännöt on oikaistava. 1.5.3 Yhteydenpito komission ja muiden jakelijoiden välillä menettelyn aikana (99) Komissio ei ollut ennen väitetiedoksiantonsa lähettämistä yhteydessä Nintendon ja THE:n lisäksi muihin jakelijoihin lukuun ottamatta kirjeenvaihtoa, joka liittyi eräiden komission hallussa olleiden asiakirjojen luottamuksellisuuteen. Soc. Rep. Concentra LDA:lle (nykyään Concentra - Produtos para crianças SA), Linea GIG SpA:lle, Nortec AE:lle, Bergsala AB:lle, Itochu Hellas EPE:lle ja CD-Contact Data GmbH:lle lähetetyssä, 9 päivänä kesäkuuta 1999 päivätyssä kirjeessä komissio totesi myös, että se harkitsi näihin yhtiöihin (sekä Nintendoon ja THE:hen) kohdistuvan muodollisen menettelyn aloittamista(117). 1.5.4 Hallinnollinen menettely (100) Komissio lähetti 25 päivänä huhtikuuta 2000 väitetiedoksiannon Nintendo Corporation Ltd:lle (kopio lähetettiin Nintendo of Europe GmbH:lle), John Menzies plc:lle (kopio lähetettiin THE Games Ltd:lle), Soc. Rep. Concentra LDA:lle (nykyään Concentra - Produtos para crianças SA), Linea GIG SpA:lle, Nortec AE:lle, Bergsala AB:lle, Itochu Corporationille (kopio lähetettiin Itochu Hellas EPE:lle) ja CD-Contact GmbH:lle (kopio lähetettiin Contact-Data Belgiumille). (101) Koska yksikään osapuoli ei pyytänyt asetuksen (EY) N:o 2842/98 mukaista muodollista kuulemista, tällaista kuulemistilaisuutta ei järjestetty. 1.6 Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Irlantiin liittyvät tapahtumat (102) Jäljempänä kuvataan yksityiskohtaisesti Nintendon ja sen riippumattomien jakelijoiden toimintatapaa aloittaen Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Irlannista. Kunkin alueen tiedot ja tarvittaessa kullakin alueella eri aikoina toimineiden osapuolien tiedot esitetään erikseen. 1.6.1 Nintendo UK Ltd:hen liittyvät tapahtumat (103) Ainakin maaliskuusta 1993(118) 4 päivään elokuuta 1995(119) Nintendon yksinmyyjänä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa toimi Nintendo UK Ltd (NUK). (104) Yhdistyneessä kuningaskunnassa tukkuhinnat olivat Saksaan verrattuna alhaiset ja rinnakkaismyytävää tavaraa tarjottiin saksalaisille vähittäismyyjille NOE:n hintoja edullisemmin(120). Se, että vuosina 1994-1995 harjoitettiin huomattavassa määrin rinnakkaismyyntiä Saksaan ja muihin ETA-maihin, viittaa myös hintaeroihin(121). (105) Useissa huhtikuussa ja toukokuussa 1995 lähettämissään kirjeissä NOE pyysi [...]*:aa(122) [...]* antamaan kaikille Nintendon tytäryhtiöille ohjeet, koska "harmaatuonti on toden teolla paheneva ongelma [...] Teidän on tehtävä seuraavat päätökset: [...] B. Kaikille tytäryhtiöille pitäisi antaa selkeä ohje [...] karsia pois kaikki sellaiset asiakkaat, joiden tiedetään vievän tai jotka saattavat viedä tuotteita muihin maihin. [...] Yhdistyneessä kuningaskunnassa [...] ei kiinnitetä tähän seikkaan riittävästi huomiota [...] meidän on saatava välittömästi kaikin mahdollisin toimin tällainen harmaatuonti loppumaan [...] Hyvä [...]*, olisin iloinen, jos voisitte antaa ohjeita [...] kaikille tytäryhtiöille [...] tarkoituksena harmaatuonnin lopettaminen jatkossa ja kaikkien asiakkaiden suurempien tilausmäärien välitön valvonta".(123) (106) NOE:n kaipaamia ohjeita tarkennettiin NOE:n NOA:lle lähettämässä kirjeessä, joka oli päivätty 19 päivänä huhtikuuta 1995(124). Kirjeessä ehdotettiin seuraavia toimia: kieltäytymistä toimittamasta asiakkaille, jotka harjoittavat vientiä, rinnakkaistuotujen tavaroiden ostamista vähittäismyyjiltä ja tukkuhintojen koordinoimista. Onnistuneimpia olivat toimet, joilla rinnakkaismyynti pyrittiin tyrehdyttämään sen alkulähteillä. Kyseessä oli vakiokäytäntö koko ETA-alueella. Tarkennetut ohjeet olivat seuraavat: "I. Kaikkia tytäryhtiöitä koskeva ehdoton määräys ryhtyä kaikkiin mahdollisiin toimiin harmaatuonnin lopettamiseksi. Tämä tarkoittaa seuraavaa: 1. Älä toimita tuotteita asiakkaille, varsinkaan jakelijoille, jos ne eivät ole sataprosenttisesti luotettavia ja moitteettomia. 2. Tarkista säännöllisesti asiakkaiden tilaukset ennen tavaroiden lähettämistä varmistaaksesi, että määrät vastaavat asiakkaiden myyntipotentiaalia. II. Tytäryhtiöillä on oikeus lunastaa harmaatuotu tavara ja lähettää se takaisin tavaraa toimittaneisiin Euroopan maihin hankintahinnalla, joka maksetaan tuojalle/asiakkaalle, sillä edellytyksellä, että vähimmäismäärä on yli 500 tai 1000 kappaletta. III. Tytäryhtiöiden välillä välitetään tietoa: - tuotteiden halvimmista hinnoista ja alehinnoin myytävien tuotteiden määristä, - niistä uusista tuotteista, jotka on tarkoitus myydä alehinnoilla vakituisille asiakkaille. [...] D. Hintojen ja saatavuuden koordinointi Euroopassa Teidän ehdotuksenne/suunnitelmanne [eli NOA:n ehdotuksen/suunnitelman] mukaan meidän olisi keskityttävä seuraaviin kohtiin [...] II. Hinnoittelu 1. Tukkuhintojen väliset erot on pyrittävä pitämään Euroopassa korkeintaan 10 prosentin suuruisina maksimiehtojen mukaan [...]. 2. Nykyisten tuotetyyppien kohdalla on pyrittävä pitämään hintaerot alle 10 prosentin suuruisina ja sallittava korkeintaan 15 prosentin suuruiset hintaerot, kun sitä ei voida välttää senhetkisten sitoumusten vuoksi. 3. Kaikkien avaintuotteiden hintoja on vertailtava. [...] Tässä onnistutaan kuitenkin vain, jos yksi yhtiö/henkilö johtaa peliä ja koordinoi." (107) Pian sen jälkeen, kun suunnitelma oli laadittu, NOA totesi NUK:lle 22 päivänä toukokuuta 1995 lähettämässään kirjeessä: "Tavatessamme muita eurooppalaisia jakelijoita saimme tietää, että harmaiden markkinoiden ongelma on pahentunut huomattavasti kuluneen vuoden aikana ja tehnyt jakelijoillemme ja tytäryhtiöillemme lähes mahdottomaksi myydä tuotteitaan omilla markkinoillaan."(125) Lainauksesta voidaan päätellä, että rinnakkaismyynnin "ongelmasta" ei keskusteltu pelkästään Nintendo-konsernin sisällä vaan myös Nintendon silloisten riippumattomien jakelijoiden kanssa. Erityisesti Bergsalan ja NOA:n välisessä kokouksessa, joka pidettiin E3-näyttelyn aikana noin viikko ennen toukokuun 22 päivää 1995, keskusteltiin ongelmista, joita Bergsalalla oli Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen rinnakkaisviejän, [...]*, harjoittaman Ruotsiin suuntautuvan mittavan harmaatuonnin vuoksi. Tämän takia NOA neuvoi samaisessa 20 päivänä toukokuuta 1995 päivätyssä kirjeessä, johon on jo edellä viitattu, NUK:ta "ottamaan selvää, myykö Nintendo tuotteitaan [...]*:lle tai asiakkaalle, joka käy kauppaa sen kanssa"(126). 1.6.2 THE:hen liittyvät tapahtumat (108) THE(127) sai 4 päivänä elokuuta 1995 Nintendolta yksinoikeuden jakeluun Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. THE oli Nintendon yksinmyyjä tällä alueella ainakin 31 päivään joulukuuta 1997 saakka. Nintendo säilytti edustuksensa Yhdistyneessä kuningaskunnassa täysin omistamansa tytäryhtiön, Nintendo Services Ltd:n, kautta. Tytäryhtiö ei kuitenkaan vastannut suoraan tuotteiden jakelusta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 1.6.2.1 Nintendon ja THE:n väliset muodolliset jakelusopimukset (109) THE oli 1 päivään tammikuuta 1998 mennessä tehnyt Nintendon kanssa kolme peräkkäistä sopimusta(128). Sopimusten mukaan THE sitoutui ostamaan tuotteita ainoastaan Nintendolta, ja Nintendon oli puolestaan myytävä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa tuotteita ainoastaan THE:lle. Kyseisillä tuotteilla tarkoitettiin Nintendon valmistamia pelikonsoleja ja Nintendon niitä varten valmistamia pelikasetteja. (110) Tammikuun 1 päivään 1997 saakka sopimuksiin sisältyi määräyksiä, joiden mukaan THE sai myydä ainoastaan tietyille asiakasryhmille, erityisesti kuluttajille suuntautuvaan vähittäismyyntiin erikoistuville vähittäismyyjille(129). Rinnakkaismyyntiä rajoitettiin näiden määräysten avulla ankarasti, koska THE:n asiakkaita kiellettiin myymästä tuotteita edelleen muille tukkukauppiaille, mukaan luettuina Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolelle sijoittautuneille tukkukauppiaille. Kuten jäljempänä osoitetaan, määräystä sovellettiin käytännössä estämään THE:n asiakkaita harjoittamasta rinnakkaisvientiä. (111) THE:n ja Nintendon välisten eri jakelusopimusten mukaan THE:llä oli muodollisesti oikeus viedä tuotteita mihin tahansa oman alueensa ulkopuoliseen maahan, vaikka THE:tä kiellettiinkin aktiivisesti pyrkimästä harjoittamaan vientimyyntiä. Tosiseikat osoittavat kuitenkin, että tämä oikeus oli tosiasiallisesti vailla merkitystä, koska Nintendo pakotti THE:n ryhtymään toimiin sen alueelta peräisin olevan viennin estämiseksi (ks. jäljempänä 162-169 kappale). 1.6.2.2 THE Gamesin valtuutettuihin asiakkaisiinsa soveltama liiketoimintakäytäntö (112) THE toimitti 1 päivänä joulukuuta 1997 päivätyssä kirjeessään komissiolle kopion asiakirjasta "THE Games Commercial Policy Regarding Authorised Customer" (THE Gamesin valtuutettuihin asiakkaisiinsa soveltama liiketoimintakäytäntö), johon sisältyy mm. seuraavat toimintaohjeet(130): 1) "THE Gamesin tarkoituksena on myydä tuotteita ainoastaan niitä suoraan loppukuluttajille markkinoiville yrityksille, (eli vähittäismyyjille, posti- ja verkkomyyntiyrityksille)": [...]. 2) "THE Games kehottaa jokaista Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin ulkopuolelta yhteyttä ottavaa vähittäismyyjää kääntymään ensisijaisesti paikallisen jakelijan puoleen muttei kieltäydy tavaran toimittamisesta, jos vähittäismyyjä sitä edelleenkin pyytää." Tälle toimintaohjeelle esitettiin seuraava kaupallinen perustelu: "Yhdistyneen kuningaskunnan tuotteiden myyminen Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin alueen ulkopuolella toimivalle vähittäismyyjälle, ei ole suotavaa toimintaa [...]". 3) "THE Games ei myy tuotteita toiselle tukkukauppiaalle tai edelleenjakelijalle." Esitetty kaupallinen perustelu tälle toimintaohjeelle on, että "jos me [THE] toimittaisimme Nintendon tuotteita tukkumyyjille, jo tukkumyyjä-sanan määritelmästä seuraisi, että ne myisivät tavaraa joko vähittäismyyjille Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai vähittäismyyjille alueemme ulkopuolella [...]". THE myöntää kolmatta toimintalinjausta koskevassa perustelussaan, että myynti tukkumyyjille ja edelleenjakelijoille tarkoittaisi myös THE:n ensimmäisen ja toisenkin toimintalinjauksen rikkomista. (113) THE myöntää itsekin, että sen toimintatapa rajoitti rinnakkaismyyntiä(131). THE:n mukaan näiden toimintatapojen perusteet käyvät ilmi 114, 135 ja 158 kohdassa käsitellystä [...]*:n ja [...]*:n kanssa käydystä kirjeenvaihdosta. THE:n kirjeenvaihto [...]*:n kanssa on päivätty 14 päivänä elokuuta 1995, mistä voidaan päätellä, että THE:n toimintaohjeet oli laadittu ennen tätä päivämäärää(132). 1.6.2.3 THE:n toimet [...]*:a vastaan (114) Yksi ensimmäisistä toimista, joihin THE ryhtyi saatuaan tuotteiden jakeluoikeuden itselleen, kohdistui [...]*-nimiseen yhtiöön. [...]* oli Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunut Nintendon tuotteiden tukkumyyjä ja osa vähittäismyyntiketjuna toimivaa [...]*-konsernia. Sen lisäksi, että [...]* toimitti tavaraa [...]*:n myymälöihin, se toimi riippumattomana tukkumyyjänä. THE kirjoitti 14 päivänä elokuuta 1995 päivätyssä kirjeessä [...]*:lle: "THE Games on nimetty Yhdistyneessä kuningaskunnassa Nintendo-valmisteisten tuotteiden yksinmyyjäksi 'valtuutetuille myyjille' (eli asianmukaisille vähittäismyyjille). Sopimusehtojen mukaan emme voi toimittaa tavaraa muille väliportaan jakelijoille. Näin ollen vaikka olemme kovin iloisia siitä, että voimme toimittaa [...]*:lle Nintendon tuotteita myytäviksi [...]*:n vähittäismyymälöissä, emme voi toimittaa [...]*:lle Nintendon tuotteita muuta tarkoitusta varten."(133) [...]*:n THE:lle toimittamasta 25 päivänä elokuuta 1995 päivätystä kirjeestä ilmenee, että [...]*:n oli annettu ymmärtää, että THE "ei suhtautunut enää suopeasti siihen, että [...]* toimi tämän tuotteen jakelijana millekään asiakkaistamme paitsi [...]*:lle"(134). 1.6.2.4 THE:n ja Nintendon liikesuhteiden huonontuminen (115) Helmikuussa 1996 THE käynnisti tarjouskampanjan, jonka aikana THE tarjosi tuotteitaan huomattavasti muita Nintendon jakelijoita edullisemmin. Tästä seurasi, että Yhdistyneestä kuningaskunnasta harjoitettavasta rinnakkaisviennistä tuli yhä houkuttelevampi toimitusvaihtoehto. THE:n tarjoushintoja mainostettiin myös CTW-nimisessä kaupan alan julkaisussa 19 päivänä helmikuuta 1996, ja niihin viitattiin sanoin "The Big Deal" (loistokaupat). THE perusteli hinnanalennuksiaan kilpailukykyisyydellä Yhdistyneen kuningaskunnan vähittäismyyntimarkkinoilla, hyllytilan puutteella ja aikomuksella pidentää SNES- ja Game Boy -tuotteiden elinkaarta(135). (116) THE:n tarjoushinnat olivat merkittävästi edullisemmat kuin hinnat muissa ETA-maissa, esimerkiksi Saksassa(136), Italiassa(137), Alankomaissa(138), Kreikassa(139), Ranskassa(140) ja Espanjassa(141). Saksaan verrattuna konsolien hintaero oli 20-31 prosenttia ja pelikasettien hintaero 4-65 prosenttia(142). Linean tukkuhintoihin verrattuna rinnakkaistuontia harjoittavien maahantuojien SNES-konsoleista veloittamat tukkuhinnat olivat 18 prosenttia edullisemmat. SNES-konsoliin sopivien pelien osalta tukkuhintojen ero oli 3-30 prosenttia ja Game Boy -konsoliin sopivien pelikasettien osalta 13-39 prosenttia(143). SNES-konsoliin sopivien pelien kuluttajahinnat olivat Yhdistyneessä kuningaskunnassa 7-66 prosenttia edullisemmat kuin Alankomaissa, 26 prosenttia edullisemmat Game Boy -konsolin ja sen kylkiäisenä myydyn yhden pelikasetin osalta ja noin 35 prosenttia edullisemmat kahdella pelikasetilla myytävän Game Boy -konsolin osalta(144). Yhdistyneen kuningaskunnan rinnakkaismyyjät tarjosivat Game Boy -konsoleita espanjalaisille vähittäismyyjille 18 prosenttia NE:n veloittamia tukkuhintoja edullisemmin(145). Game Boy -konsolia, jonka kylkiäisenä myytiin yksi pelikasetti, tarjottiin kauppiaille tukkuhinnalla, joka oli jopa 35 prosenttia edullisempi kuin edullisin hinta, jonka NE veloitti asiakkailtaan samasta paketista(146). Tukkuhintojen ero oli Game Boy -kasettien osalta 46 prosenttia ja SNES-konsoliin sopivien pelikasettien osalta 10-39 prosenttia(147). Bergsala arvioi, että yleisesti ottaen rinnakkaistuotujen tavaroiden vähittäishinnat olivat 10-30 prosenttia alemmat kuin Bergsalan itsensä vähittäismyyjille toimittaman tavaran hinnat(148). NOE:n mukaan(149) huomattavaa harmaatuontia oli suuntautunut Yhdistyneestä kuningaskunnasta myös Tanskaan, Norjaan ja Suomeen. Tästä voidaan päätellä, että myös näissä maissa, joissa rinnakkaistuontia ilmeni, hinnat olivat Yhdistyneessä kuningaskunnassa veloitettuja hintoja korkeammat(150). Hintaerot näyttävät säilyneen huomattavan pitkän ajan(151). Koska hintataso oli alhaisempi Yhdistyneessä kuningaskunnassa, oli kannattavaa harjoittaa tuotteiden rinnakkaismyyntiä Yhdistyneestä kuningaskunnasta muihin ETA-alueen maihin. (117) Nintendon kreikkalaisen jakelijan Itochun NOE:lle lähettämässä 22 päivänä helmikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä Itochu arvioi, että hinta, jonka THE veloitti Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivilta vähittäismyyjiltä, oli itse asiassa alempi kuin hinta, jonka Itochu maksoi itse Nintendolle sen toimittamasta tavarasta, ja että tämän seurauksena "kuka tahansa kreikkalainen vähittäismyyjä voi ostaa tuotteita Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja kilpailla Nintendon paikallisen jakelijan kanssa, ja kaikki tämä tapahtuu Nintendon siunauksella"(152). (118) Kaksi päivää sen jälkeen, kun "Big Deal" -kampanja oli käynnistynyt eli 21 päivänä helmikuuta 1996, NOA:n toimitusjohtaja [...]* puuttui suoraan asiaan. THE vakuutti NOA:lle, että "tarkoituksenamme ei ole ryhtyä koko Euroopan tavarantoimittajaksi"(153). THE vakuutteli samaa muissa ETA-alueen jäsenmaissa toimiville kollegoilleen. THE totesi: "Voin antaa teille seuraavanlaista tietoa hinnoista, joilla tarjoamme tuotteita Yhdistyneessä kuningaskunnassa vähittäismyyjille ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa tapahtuvaa myyntiä varten" (alleviivaus komission) ja "yritämme kaikin keinoin estää tuotteita rantautumasta Eurooppaan"(154). 1.6.2.5 Nintendo asettaa THE:n boikottiin (119) THE ei saanut Nintendoa vakuuttuneeksi, sillä 27 päivänä helmikuuta 1996 NOA:n [...]* antoi Nintendo Services Ltd:ssä työskentelevälle [...]*:lle seuraavat ohjeet: "NCL on varsin huolestunut siitä, että THE Games Limited markkinoi parhaillaan aggressiivisesti Super NES ja Game Boy -laitteistoja ja -ohjelmistoja tekemänsä jakelusopimuksen useiden määräysten vastaisesti. [...] Älkää hyväksykö tuotetilauksia THE:ltä, ennen kuin THE:n nykyisten markkinointiponnistelujen tulokset on arvioitu ja asiassa on päästy NCL:ää tyydyttävään ratkaisuun."(155) Todori tiedotti myöhemmin näistä ohjeista THE:lle ja selitti sille, että "nämä tilaukset jäädytetään, kunnes hän ([...]*) on selvittänyt perinpohjin, onko Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevaa tavaraa päätynyt muihin Euroopan maihin"(156). Ainakin tuolloin NOA näyttää ajatelleen, että THE:n kanssa tehty kirjallinen sopimus edellytti THE:n estävän sen alueelta muualle suuntautuvan viennin. NOA on myös myöntänyt tämän komissiolle(157). (120) Tällä Nintendon toimella oli huomattava vaikutus THE:n liiketoimintaan. Viisi jäädytettyä tilausta kattoi [...]* pelikonsolia ja [...]* pelikasettia, ja niiden kokonaishankinta-arvo oli noin [...]* Englannin puntaa(158). Ensimmäinen tilaus vastasi noin [...]* prosenttia ja jälkimmäinen noin [...]* prosenttia vuodelle 1996-1997 ennustetusta THE:n myyntivolyymista(159). Jäädytettynä oli myös THE:n suunnittelema noin [...]* Englannin punnan arvoinen jatkotilaus. THE:n mukaan nämä tilaukset olivat olennaisen tärkeitä kulutuskysynnän tyydyttämiseksi, koska varastoissa ei ollut tarpeeksi tavaraa tyydyttämään kysyntää. Tavaran loppuminen olisi vaarantanut THE:n suhteet tärkeisiin ja vaikutusvaltaisiin asiakkaisiin. Itse asiassa THE katsoi olevansa vaarassa menettää jakelusopimuksensa(160). (121) Niinpä THE kirjoitti 5 päivänä maaliskuuta 1996 NOA:n [...]*:lle, että "tapahtunut ei tule toistumaan, [...] olemme ryhtyneet kaikkiin mahdollisiin varotoimiin varmistaaksemme sen, ettei yksikään tuote päädy meille osoitetun alueen ulkopuoliseen maahan"(161). (122) Tarkistaakseen, oliko THE todella ryhtynyt toimiin, NOA teki kyselyn eurooppalaisten jakelijoidensa keskuudessa. Kun kyselyn tulokset olivat selvillä, pidettiin 20 päivänä maaliskuuta 1996 kokous, jossa oli läsnä NOA:n ([...]* ja [...]*), NOE:n (mm. [...]*) ja THE:n edustajia. Ne toimet, joihin THE ryhtyi, näyttivät tyydyttäneen Nintendoa (alustavasti). Lopputuloksena oli, että Nintendo poisti THE:n tilauksiin kohdistetut pakkotoimet. Nintendon boikotti oli voimassa 26 päivästä helmikuuta 1996 21 päivään maaliskuuta 1996(162). 1.6.2.6 THE:n painostaminen jatkuu (123) Saatuaan jakelutehtävän itselleen Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa THE sai myös oikeuden "toimittaa tavaraa [...]*:lle Etelä-Afrikan jakelun järjestämiseksi, kunnes tähän maahan on nimetty NCL:n varsinainen jakelija"(163). Huhtikuuhun 1996 mennessä ei ollut nimetty NCL:n Etelä-Afrikasta vastaavaa jakelijaa. THE aikoi hankkia tämän oikeuden pysyvästi ja laajentaa sen koskemaan muita Afrikan maita. (124) Pian maaliskuun 21 päivän 1996 jälkeen, jolloin Nintendo päästi THE:n tilaukset boikotista, NOE tarkisti, oliko rinnakkaisvienti Yhdistyneestä kuningaskunnasta vähentynyt. NOE lähetti 1 päivänä huhtikuuta 1996 "Nintendon jakelijoille ja tytäryhtiöille" saman kyselyn, [joka koski] "harmaiden markkinoiden tarjousten, erityisesti Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja USA:sta tehtävien tarjousten nykytilaa", [jonka tarkoituksena oli] "parantaa Nintendon liiketoiminnan koordinointia"(164). Kyselyssä pyydettiin tietoja "sellaisista tarjouksista markkinoillanne, jotka poikkeavat suuresti omista hintatarjouksistanne seuraavien osalta: A. Tuote [jossa] [...] erityisen huomion kohteena ovat liitteenä olevan CTW:n raportin tuotteet. B. Hinnat - hintavertailu: 1. omaan tukkuhintaan verrattuna 2. vähittäishintoihin verrattuna."(165) CTW:n raportissa ja kyselylomakkeeseen liitetyissä THE:n mainoksissa kuvaillaan yksityiskohtaisesti hinnanalennuksia, joita Yhdistyneen kuningaskunnan vähittäismyyjille tarjottiin joistakin Nintendon tuotteista, ja nimetään selkeästi THE hintapolitiikasta suoraan vastaavaksi jakelijaksi. Kyselylomakkeessa siis yhdistettiin selkeästi toisiinsa Yhdistyneen kuningaskunnan muita matalammat hinnat ja rinnakkaisvienti Yhdistyneestä kuningaskunnasta muualle ETA-alueella ja nimettiin THE vastuussa olevaksi jakelijaksi. Vastausta pyydettiin samaksi päiväksi. Nintendon omien tytäryhtiöiden kyselyyn vastasivat myös riippumattomat jakelijat Linea, Concentra ja Itochu(166). Linea myös liitti vastaukseensa kopion [...]*:n asiakkaalleen tekemästä tarjouksesta. (125) Kyselyllä oli välittömiä seuraamuksia. NOE kirjoitti NOA:han [...]*:lle 1 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyssä kirjeessään seuraavaa: "Harmaavienti Yhdistyneestä kuningaskunnasta - THE:n valvonnan tehottomuus - THE:n Etelä-Afrikkaan (ja ehkä muihinkin maihin) suuntautuvaa vientioikeutta koskeva pyyntö. [...] Olen tällä välin ottanut selvää tilanteesta lähes kaikissa Euroopan maissa ja päätynyt seuraavaan tulokseen: A. Harmaatuontia tapahtuu yleisesti, ja sen syynä ovat erityisesti THE:n tekemät liitteenä olevan CTW:n raportin (nro 3, 19.2.1996) mukaiset uudet erikoistarjoukset. [...] D. Selvä suositus: [...] 6. Niiden ei pidä missään tapauksessa saada vientilupaa yhteenkään maahan [...]."(167) NOE oli sitä mieltä, että THE:n toiminnan olisi johdettava seuraamuksiin lyhyellä aikavälillä ja NOE pyysi NOA:ta ryhtymään pikaisiin toimiin. (126) THE ilmeisesti arveli, että jakeluoikeuksien saaminen (Etelä-) Afrikkaan riippuisi NOE:n esittämien vaatimusten täyttymisestä. THE kirjoitti NOE:lle 11 päivänä huhtikuuta 1996, että "olemme kiinnostuneita hankkimaan Nintendon tuotteiden Afrikan jakeluoikeudet. [...] Aioin esittää jakelulisenssiä koskevan virallisen pyynnön ja hakemuksen toimitusjohtaja [...]*:lle. Päätin kuitenkin lykätä tämän tekemistä, kunnes olemme tavanneet [...]"(168). 1.6.2.7 Nintendon huolenaiheet ja THE:n reaktiot (127) Nintendo oli huolestunut useista seikoista THE:n liiketoiminnassa, muun muassa THE:n hinnoittelupolitiikasta ja siitä, että THE valvoi vientiä harjoittavia asiakkaitaan puutteellisesti. Tästä valitettiin NOE:n THE:lle lähettämässä 4 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä(169) ja NOE:n NOA:lle lähettämässä 1 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä(170). NOE:n THE:lle lähettämä 4 päivänä huhtikuuta 1996 päivätty kirje alkaa seuraavasti: "Olimme yhtä mieltä siitä, että haluamme molemmat tehdä yhteistyötä keskinäisen hyödyn maksimoimiseksi ja Nintendon Euroopan markkinoiden kokonaisedun nimissä."(171) Tämä viittaa siihen, että THE ja NOE olivat sopineet konfliktinsa ratkaisemisesta ja että NOE edusti kaikkien Euroopan jakelijoiden etua. NOE edusti myös muiden osapuolten etuja, mikä voidaan päätellä myös siitä, että kyseiseen THE:lle lähetettyyn kirjeeseen sisältyy taulukko rinnakkaismyyntivirroista sellaisina kuin NOE otaksui niiden toteutuneen(172), ja siinä annetaan useiden rinnakkaismyyjien nimet ja sijoittautumispaikka. Rinnakkaismyyjät olivat sijoittautuneet Belgiaan, Alankomaihin, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Tanskaan, Ruotsiin, Italiaan, Ranskaan, Itävaltaan ja Sveitsiin. Tämä tarkoittaa, että THE:n oli täytynyt tietää, että NOE ei etsinyt ratkaisua pelkästään omalle alueelleen (Saksaan) vaan koko ETA-alueelle - myös muiden riippumattomien yksinmyyjien alueille - suuntautuvan rinnakkaistuonnin lopettamiseksi. (128) Samassa kirjeessä NOE käytti THE:hen kohdistamansa arvostelun tukena ETA-alueen tytäryhtiöille ja riippumattomille jakelijoilleen 1 päivänä huhtikuuta 1996 lähettämänsä kyselyn avulla kerättyä tietoa. Esimerkkinä ovat Linean NOE:lle toimittamaan 1 päivänä huhtikuuta 1996 päivättyyn vastaukseen sisältyvät tiedot(173). 1.6.2.8 THE:n hinnoittelukäyttäytyminen (129) THE:n hinnoittelupolitiikkaan liittyen NOE valitti [...]*:lle NOA:han 1 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä(174), että THE:llä oli "kaikkien muiden hintoja halvemmat hinnat"(175) ja "Yhdistyneen kuningaskunnan halvat hinnat ja harmaavienti pakottavat vähentämään katteita [...] muissa maissa"(176). Lisäksi THE:n alhaiset hinnat "vaikeuttavat koordinointia Euroopassa: - tuotteen, - hinnan osalta"(177). NOE:n mukaan "ei voida sallia [...], että THE [...] vaarantaa koko Euroopan markkinat siksi, että tuotteita virtaa muihin Euroopan maihin hinnoilla, joita kukaan ei voi ymmärtää tai joihin kenelläkään ei ole varaa"(178). NOE myös korosti sitä, että: "THE:n on valvottava markkinoitaan ja asiakkaitaan - mitä se ei ilmiselvästi tee tällä hetkellä."(179) THE ei kuitenkaan nostanut hintojaan(180). 1.6.2.9 THE:n harjoittama asiakkaidensa viennin valvonta (130) Selitykseksi NOE:n THE:n hintapolitiikkaan kohdistamaan arvosteluun THE vastasi 11 päivänä huhtikuuta 1996 NOE:lle seuraavasti: "Ymmärrän täysin, millaisia vaikeuksia tästä erilaisesta hinnoittelusta aiheutuu muille Euroopan maille, joissa markkinat pystyvät selvästi hyväksymään paljon korkeamman hintatason kuin mikä täällä Yhdistyneessä kuningaskunnassa olisi mahdollista [...] Olen varma, että tekemällä tiiviisti yhteistyötä voimme hallita paremmin harmaatuonnin ja löytää paljon paremman tavan pitää tuotteemme ja hintamme vain Yhdistyneen kuningaskunnan rajojen sisäpuolisina, jolloin voimme vähentää hinnoitteluerosta Manner-Eurooppaan heijastuvia vaikutuksia." On selvää, että THE ryhtyi tiiviiseen yhteistyöhön NOE:n kanssa valvoakseen alueensa ulkopuolelle suuntautuvaa vientiä(181). "Olen (THE on) päättänyt vakaasti, että teemme kaiken voitavamme lopettaaksemme harmaatuonnin Yhdistyneestä kuningaskunnasta Manner-Eurooppaan tai rajoittaaksemme sitä [...]."(182) (131) NOE esitti THE:lle lähettämässään 1 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyssä kirjeessään(183) joukon erityisselvityksiä toimituksista eräille tiedossa olleille rinnakkaismyyjille. NOE:lle lähettämässään 11 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä THE raportoi toimista, joihin se oli jo ryhtynyt tilanteen valvomiseksi, ja erityisesti niistä vastatoimista, joita se oli kohdistanut neljään asiakkaaseensa ([...]*, [...]*, [...]* ja [...]*), ja lupasi laatia väliraportin NOE:n ja THE:n välillä lähiaikoina pidettävää kokousta varten(184). NOE:n pyynnöstä THE otti selvää myös siitä, oliko se tai olivatko sen asiakkaat mahdollisesti toimittaneet tavaraa kolmelle tiedossa olevalle rinnakkaismyyjälle ([...]*, [...]* ja [...]*). THE vakuutti NOE:lle(185), ettei se ollut koskaan toimittanut tavaraa näille myyjille. THE oletti, että [...]*, [...]*, [...]* ja [...]* olivat toimittaneet näille yrityksille tavaraa ja että näin ollen ongelma oli hoidettu siksi, että se oli ryhtynyt vastatoimiin näitä yhtiöitä kohtaan. Tämän vuoksi THE aloitti 11 päivänä huhtikuuta 1996 laaja-alaisen yhteistyön NOE:n kanssa voidakseen tehostaa THE:n alueelta suuntautuvan rinnakkaisviennin valvontaa. 1.6.2.10 THE:n toimet vientiä harjoittavia asiakkaita vastaan (132) [...]*:lle NOA:han lähettämässään 24 päivänä toukokuuta 1996 päivätyssä kirjeessä THE esitti tiivistetyssä muodossa ne toimet, joihin se oli ryhtynyt vientiä harjoittavia asiakkaitaan vastaan: "Voin kertoa, että THE on ollut varsin aktiivinen kuluvan vuoden tammikuusta/helmikuusta lähtien Yhdistyneestä kuningaskunnasta Manner-Euroopan markkinoille suuntautuvan harmaaviennin lopettamiseksi. Tässä asiassa tärkeimmät toimenpiteemme ovat olleet joko toimitusten lopettaminen kokonaan tietyille kyseenalaisille vähittäismyyjille tai toimitusten tiukka valvonta/rajoittaminen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Emme enää myy kenellekään, joka ei voi osoittaa harjoittavansa todellista vähittäismyynti- tai postimyyntitoimintaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. [...] Yhtiöt, joiden kanssa emme enää harjoita liiketoimintaa, ovat: [...]*, [...]*(186), [...]*, [...]* ja muutama muu. Olen osoittanut, että nämä yhtiöt ovat toimittaneet tavaraa Manner-Eurooppaan muun muassa [...]*:n ja [...]*:n välityksellä, ja tämän vuoksi ne eivät enää ole asiakkaitamme."(187) Tänä aikana THE myös lakkasi käymästä kauppaa [...]*-nimisen yhtiön kanssa, sillä "epäilimme sen toimittaneen tavaraa Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolelle"(188). (133) Nämä toimet yhdessä muodostivat järjestelmällisen liiketoimintatavan. Kuten myöhemmästä kirjeenvaihdosta ilmenee, THE harjoitti aktiivisesti tällaista toimintatapaa koko vuoden 1996 ajan. THE kirjoitti 20 päivänä tammikuuta 1997 päivätyssä faksissaan NN:lle: "Olemme kuluneen vuoden aikana pyrkineet aktiivisesti varmistamaan, että toimitamme ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa 'vilpittömässä mielessä' toimiville vähittäismyyjille(189). Käymme myös läpi kaikki vähittäismyyjiltämme saamamme tilaukset tarkistaaksemme, että määrät vastaavat tilaajan hallussa olevien vähittäismyymälöiden määrää."(190) (134) Komission hallussa on THE:n kirjeenvaihtoa kolmen 132 kappaleessa mainitun yhtiön kanssa(191). Kirjeenvaihdosta käy ilmi, että THE ryhtyi toden teolla toimiin kyseisiä yhtiöitä vastaan joko sinä aikana, kun Nintendo oli asettanut THE:n boikottiin, tai heti sen jälkeen. Etenkin kahden jäljempänä esitetyn [...]*:a ja [...]*:a koskevan esimerkin perusteella on selvää, että i) THE yritti tarmokkaasti paljastaa rinnakkaisviejät; ii) THE toimi näin vertaamalla kunkin asiakkaan esittämiä tilauksia kunkin vähittäismyyntipotentiaaliin Yhdistyneessä kuningaskunnassa; iii) THE vetosi Nintendon kanssa tekemäänsä sopimukseen oikeuttaakseen vientiä harjoittaviin asiakkaisiinsa kohdistamat vastatoimet; iv) THE:n asiakkaita koskeva velvoite myydä ainoastaan vähittäismyyjille Yhdistyneessä kuningaskunnassa tarkoitti tosiasiallisesti vientikieltoa; ja v) vientikielto saatiin aikaan toimitusboikotilla. (135) Myös THE:n ja rinnakkaismyyntiä harjoittaneen [...]*:n(192) välillä käydystä kirjeenvaihdosta ilmenee, että THE valvoi tehokkaasti rinnakkaismyyntiä harjoittaneita yrityksiä vuosina 1996-1997(193). Esimerkiksi 30 päivänä huhtikuuta 1996 [...]* kirjoitti THE:lle: "Mainitsitte olevanne huolestunut siitä, että tavaraanne myydään edelleen ja että SEGA of America [kirjeen tekstiyhteyden huomioon ottaen kyseessä on täytynyt olla NOA] on käynyt rajusti kimppuunne. Ilmoitamme tiedoksenne, että myymme kaiken teiltä hankkimamme tavaran Yhdistyneessä kuningaskunnassa."(194) Vastaavanlaisia tapauksia sattui myös vuonna 1997 (ks. 158 kappale). [...]* (136) THE esittää yhteenvedon [...]*:a ja [...]*:a koskeneista tapahtumista [...]*:lle NOA:han lähettämässään 4 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä(195). "1. [...]* esitti suuria tilauksia tietyistä tuotteista, joiden määrät vaikuttivat kohtuuttomilta hänen kolmeen vähittäismyymäläänsä nähden. 2. Näitä tilauksia pienennettiin vastaamaan hänen kolmeen vähittäismyymäläänsä soveltuvaa tasoa. 3. [...]* puhui [...]*:lle [THE] siitä, että olimme pienentäneet hänen tilaustaan, ja [...]* vihjasi, että tämä johtui hänen vientitoiminnastaan. [...] 5. [...]* [THE][...] sai lopulta hankituksi näyttöä siitä, että [...]* liittyi [...]*:iin, joka vei tuotteita maasta(196). 6. [...]*:lle kerrottiin, että hän voi esittää ainoastaan tilauksia, jotka vastasivat tasoltaan hänen vähittäismyyntitoimintaansa sen vuoksi, että THE saattoi toimittaa tavaraa ainoastaan vilpittömässä mielessä toimiville vähittäismyyjille. 7. [...]* asetti päivittäiset tilaukset tilaustensa enimmäistason mukaisiksi, ja tämän havaittuamme lakkasimme käymästä kauppaa hänen kanssaan. [...]"(197) (137) THE käytti toimitusboikotin perusteena Nintendon kanssa tekemäänsä muodollista jakelusopimusta. THE lähetti [...]*:n asianajajille 28 päivänä maaliskuuta 1996 päivätyn kirjeen, jossa todetaan seuraavaa: "THE Gamesilla on jakelusopimus Nintendon kanssa. Meidän on kuitenkin lupa toimittaa ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa vilpittömässä mielessä toimiville todellisille vähittäismyyjille. [...] Ottaen huomioon, että [...]*:lla on kolme vähittäismyymälää, saamiemme tilausten määrät viittaavat siihen, että kaikki tuotteet eivät mene näiden myymälöiden kautta. [...] THE Games olisi iloinen voidessaan toimittaa tavaraa [...]*:lle, jos vain voisimme olla varmoja, että kaikki tuotteet menevät vähittäismyyntiin. Ymmärrätte varmasti, että meidän on noudatettava jakelusopimustamme. Toivon, että asiakkaanne voi saada meidät vakuuttumaan tästä ja että me voimme palauttaa liikesuhteemme ennalleen"(198) (alleviivaus komission). [...]*:n asianajajien antamasta 19 päivänä huhtikuuta päivätystä vastauksesta(199) ilmenee, että [...]* oli valmis tekemään tämänsuuntaisen sitoumuksen. Lopulta 23 päivänä huhtikuuta 1996 THE pyysi [...]*:a antamaan kirjallisen sitoumuksen(200) siitä, että tuotteita pidettäisiin kaupan kuluttajille ainoastaan THE:n kanssa sovittavissa myymälöissä eikä niitä tarjottaisi myytäväksi [...]*:lle tai muille, joista [...]* tiesi tai epäili, että tavara ostettaisiin edelleenmyytäväksi. [...]*:n [...]*:sta oli sitouduttava olemaan ostamatta tavaraa tulevaisuudessa [...]*:lta. Nämä sitoumukset annettiin, ja THE aloitti toimitukset uudelleen 28 päivään kesäkuuta 1996 mennessä(201). [...]* (138) [...]* kirjoitti THE:lle 26 päivänä maaliskuuta 1996: "Viimeaikaiset ongelmat, joita teillä [THE:llä] on ilmennyt joidenkin asiakkaiden kanssa, eli niiden yritysten kanssa, joiden tiedätte vievän tavaraa Eurooppaan [...][...]* takaa THE Gamesille, että tavaraa ei tukkumyydä eri puolille Eurooppaa [...] luotan siihen, että voimme taas pikaisesti jatkaa yhteistyötämme [...]"(202) (alleviivaus komission). (139) THE vetosi kuitenkin jälleen kerran muodolliseen jakelusopimukseensa perustellakseen toteuttamansa toimenpiteet. THE kirjoitti [...]*:lle 1 päivänä huhtikuuta 1996: "Nintendon kanssa tekemämme jakelusopimus on erinomaisen selväsanainen ja täsmällinen sikäli, että voimme myydä tuotteitamme ainoastaan vähittäiskauppaketjuille ja aidosti riippumattomille, vilpittömässä mielessä toimiville tietokonepelien myyjille Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoilla. Lisäksi voimme toimittaa tavaraa tunnetuille posti- ja verkkomyyntiyrityksille [...]. Emme saa myydä tuotteitamme Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoilla toimiville tukkukauppiaille tai edelleenjakelijoille. [...] Kirjeenne oli kiinnostavaa luettavaa, ja ehkäpä voisitte toimittaa minulle tarkat tiedot vähittäiskauppaketjustanne ja postimyyntiyrityksistä, joille haluaisitte toimittaa tuotteitamme."(203) 1.6.2.11 THE:n toimien vaikutukset markkinoihin (140) NOE kirjoitti 29 päivänä toukokuuta 1996 jälleen kaikille ETA-alueella toimiville Nintendon jakelijoille ja tytäryhtiöille [seuraavaa] "Aihe: maahanne virtaavan 'harmaatuonnin' volyymit i [...] Tarvitsemme kiireesti - ylimmän johdon tarpeisiin - tietoa maiden välisistä ('harmaista') tavaralähetyksistä, joita Nintendo ei voi valvoa ja joihin se ei voi vaikuttaa."(204) Kirjeessä pyydettiin kaikkia tytäryhtiöitä ja riippumattomia jakelijoita toimittamaan yksityiskohtaisia tietoja rinnakkaismyytyjen tuotteiden volyymista vuosina 1994, 1995 ja 1996 ja niistä tuotteista, joihin myynti kohdistui siten, että vastauksesta ilmenisivät volyymi ja alkuperämaa erikseen jokaisen rinnakkaismyydyn tuotteen osalta sekä hintaerot vähittäismyyntitasolla rinnakkaismyytyjen tuotteiden ja jakelijan myymien tuotteiden välillä. NOE:n 29 päivänä toukokuuta 1996 päivätyn kirjeen liitteenä oli yksityiskohtainen kyselylomake, jossa pyydettiin tietoja harmaatuonnin volyymistä, niistä tuotteista, joita se koski, alkuperämaasta, rinnakkaistuotujen tuotteiden vähittäismyyntihinnoista sekä hintaeroista harmaatuodun tavaran ja kunkin tytäryhtiön tai jakelijan toimittaman tavaran välillä ajanjaksolla 1994-1996. Kaikki Nintendon tytäryhtiöt sekä Nintendon riippumattomat jakelijat Linea, Bergsala, Concentra ja Itochu vastasivat kyselyyn(205). (141) Nintendo on toimittanut komissiolle yhteenvetotaulukon, jonka otsikko on "Harmaatuonnin volyymi"(206). Taulukko lienee laadittu NOE:n kyselylomakkeeseen annettujen vastausten perusteella. Taulukosta ja kyselyyn annetuista vastauksista ilmenee, että lähes kaikissa maissa ja kaikkien Nintendon silloisten tuoteryhmien, SNES-konsolien ja SNES-konsoliin sopivien pelikasettien sekä Game Boy -konsoleiden ja niihin sopivien pelikasettien(207) rinnakkaistuonti oli vähentynyt huomattavasti vuoden 1996 aikana(208). Väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa THE toimitti tilastotietoja, joista ilmenee, että THE:n myynti komission yksilöimille rinnakkaismyyjille väheni merkittävästi maaliskuusta 1996 lähtien(209). (142) Myös NOE oli havainnut asiaintilan, koska 20 päivänä kesäkuuta 1996 se kirjoitti THE:lle seuraavaa: "Haluaisin onnitella teitä siitä, että olette onnistuneet vähentämään merkittävästi rinnakkaisvientiä, minkä kaikki Euroopassa ovat huomanneet ja mistä kaikki onnittelevat teitä."(210) Myöhemmin, 26 päivänä kesäkuuta 1996, NOE kirjoitti THE:lle: "Kiitos siitä, että olette tehneet hyvää yhteistyötä ja pitäneet lupauksenne harmaaviennin valvomisesta, minkä vuoksi kaikki eri puolella Eurooppaa ovat sitä mieltä, että lopultakin olette osa perhettämme"(211). 1.6.2.12 THE:n yhteistyö (143) Nyt THE:lle oli käynyt selväksi, että "meidän kaikkien on juuri nyt jatkettava tilanteen seurantaa ja [...] kerrottava muille kumppaneillemme Euroopassa, sekä tytäryhtiöille että jakelijoille, niistä toimista, joihin olemme ryhtyneet, ja pyydettävä heitä ilmoittamaan minulle suoraan, jos he tulevaisuudessa havaitsevat harmaatuontia, jonka he uskovat olevan peräisin Yhdistyneestä kuningaskunnasta"(212). [...]*:n ja [...]*:n joutuminen boikottiin (144) Kuten edellä 136 ja 137 kohdassa on selvitetty, [...]*:n ja [...]*:n johtaja [...]* oli antanut kirjallisen sitoumuksen siitä, että kaikki THE:n toimittamat tuotteet jälleenmyytäisiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. THE sai kuitenkin 27 päivänä kesäkuuta 1996 tietoonsa, että [...]* oli mainostanut tuotteita Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella(213). Seuraavana päivänä THE ryhtyi määrätietoisiin toimiin. Se lähetti [...]*:lle kirjeen, jossa todettiin, että koska kyseinen yritys oli rikkonut [...]*:n antaman sitoumuksen, sen asiakassuhde THE:hen päättyisi välittömästi. THE selvensi, että "kaikki [...]*:lle toimitettu tavara oli tarkoitettu ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitseviin vähittäismyymälöihin. Äskeinen mainos [...] Continental Europe -lehdessä rikkoo sopimusta"(214). THE otti perusteellisesti selvää asiasta, sillä [...]*:lta saamaansa faksiin antamassaan 27 päivänä kesäkuuta 1996 päivätyssä vastauksessa todetaan: "Epäilemme, että [...]* on saattanut saada tavaraa [...]* -nimiseltä yritykseltä. [...] Tällä hetkellä olemme ryhtymässä [...]*:a koskeviin lisäselvityksiin, mutta jos epäilymme saavat vahvistusta, lakkaamme toimittamasta tavaraa sillekin [...]."(215) Lisäksi kirjeessä todetaan seuraavaa: "Jos huomaatte, että Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevaksi epäilemäänne harmaatuotua tavaraa on liikkeellä, pyytäisin teitä tekemään koeostoja ja keräämään kaikki mahdolliset tiedot, jotta voimme jäljittää, mikä on viime kädessä [...]*:n toimituslähde"(216). THE:n yhteistyö Linean kanssa (145) Heinäkuun 10 päivänä 1996 eli sen jälkeen, kun Linea oli esittänyt kyselyn Italiaan suuntautuvasta rinnakkaistuonnista, jossa pyydettiin "pikaisia toimia ilmiön tukahduttamiseksi"(217). THE totesi, että "meillä ei ole rekisterissä tietoja [...]*:n kanssa koskaan tehdyistä liiketoimista, mutta jos voitte toimittaa minulle lisätietoja, pystymme ehkä jäljittämään, olemmeko toimittaneet tavaraa epäilyttäville kauppiaille, jotka ovat saattaneet tehdä kaupan [...]*:n kanssa. [...] jotta voimme jatkaa tarmokkaita toimiamme tämän ongelman ratkaisemiseksi"(218). (146) THE:n Linealle lähettämässä 3 päivänä joulukuuta 1996 päivätyssä myöhemmässä kirjeessä todetaan seuraavaa: "Emme missään nimessä ole toimittaneet tavaraa kirjeessänne mainitsemillenne kolmelle henkilölle, eli tavaran on kuljettava jotain muuta reittiä. Jos voitte omalla tahollanne tehdä jotakin tämän lähteen jäljittämiseksi, siitä olisi sangen paljon hyötyä, sillä välin me aiomme jatkaa selvitysten tekemistä omasta puolestamme. [...] Olen pahoillani, että teillä on ongelmia harmaatuonnin kanssa varsinkin, kun täällä päässä olemme nähneet kovasti vaivaa sen lopettamiseksi, eli olisimme kiitollisia kaikesta siitä, millä tavoin voitte vielä auttaa meitä ponnisteluissamme."(219) Yhteistyö jatkui vuoteen 1997 saakka(220) (ks. jäljempänä). NN ja [...]* (147) On ilmeistä, että Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevaa rinnakkaistuotua tavaraa oli edelleen tarjolla. NOE epäili Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen [...]*:n vievän tavaraa maasta. THE vakuutti NOE:n [...]*:lle 20 päivänä marraskuuta 1996: "Emme käy kauppaa [...]*:n kanssa" [mutta] "koska olen nähnyt niin paljon vaivaa Yhdistyneestä kuningaskunnasta suuntautuvan harmaatuonnin lopettamiseksi, haluaisin nyt kovasti yrittää selvittää, mistä se saa tavaransa. Voisimmeko yrittää järjestää jonkun ostamaan tavaraa nähdäksemme, voimmeko jäljittää lähteen [...]?"(221) (148) NOE noudatti tätä ehdotusta ja kehotti NN:ää ostamaan rinnakkaismyytyä tavaraa. NN:n THE:lle lähettämässä 6 päivänä joulukuuta 1996 päivätyssä kirjeessä NN kirjoitti: "Viitaten [...]*:n (NOE) kanssa käytyyn rinnakkaismyyntiä koskeneeseen keskusteluun pyysitte koeostojen tekemistä. Tämän vuoksi kävimme läpi pari pelimyymälää ja löysimme Super Metroidia, johon sisältyy Giant Players guide. [...] löysimme myös Winter Goldia [...], [minä] pidän teidät ajan tasalla, kun uutta ilmenee."(222) NN toimitti 10 päivänä joulukuuta 1996 päivätyssä kirjeessä THE:lle lisätietoja, jotka koskivat Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevan rinnakkaismyydyn tavaran tarjoamista kahdelle sen tärkeimmistä asiakkaista, [...]*:lle ja [...]*:lle(223). (149) On ilmeistä, että nämä toimet katsottiin riittämättömiksi ja tarvittiin kehittyneempiä menetelmiä. NN ilmoitti kirjeessään 10 päivänä joulukuuta 1996 THE:lle: "Osaamme arvostaa panostanne, koska se, että teemme näissä asioissa työtä 'yksituumaisesti', saattaa ehkäistä ongelmia"(224). Pian sen jälkeen THE kirjoitti NN:lle 20 päivänä tammikuuta 1997 päivätyssä faksissa: "Olemme parhaillaan lisäämässä turvakelmutunnisteita joidenkin asiakkaiden yksittäisiin pakkauslaatikoihin voidaksemme selvittää, onko jokin asiakkaista ongelmienne aiheuttaja. [...] pyytäisin teitä lähettämään kaikki sääntöjenvastaiset uudet paketit minulle. Kun tiedämme, mikä on ongelmien aiheuttaja, voimme ryhtyä tarpeellisiin toimiin. [...] Voitte olla aivan varmoja, että teemme kaikkemme auttaaksemme teitä tässä asiassa, ja voinen toistaa, että haluamme toimittaa tavaraa vain asiakkaiden Yhdistyneessä kuningaskunnassa tapahtuvaa vähittäismyyntiä varten."(225) (150) Helmikuussa 1997 THE teki jälleen tiiviisti yhteistyötä NN:n kanssa varmistaakseen, ettei [...]*:lle toimitettaisi Nintendon tuotteita(226). Maaliskuussa 1997 NN pyysi THE:tä tutkimaan asiaa ja toimitti edellä mainittuun merkintäjärjestelmään perustuvia tietoja auttaakseen THE:tä asian selvittämisessä. Maaliskuun 26 päivänä 1997 NN kirjoitti THE:lle seuraavaa: "Joihinkin suurimpiin kaupunkeihin tehty pikakierros N64-tuotteiden katsastamiseksi osoitti, että THE:ltä peräisin olevaa tavaraa löytyy huomattavia määriä [...] Eräässä paikassa tuotteet olivat edelleen alkuperäispakkauksissa, ja löysimme tuotenumeron 02 06 01 97. Toivottavasti saatte tästä numerosta johtolangan kyseisen asiakkaan selvittämiseksi."(227) (151) THE:n komission tietopyyntöön antaman vastauksen mukaan THE:n käyttöönottama merkintäjärjestelmä ei johtanut toimiin yhtäkään asiakasta vastaan. Merkintäjärjestelmä otettiin käyttöön 2 päivänä tammikuuta 1997(228) ja se lopetettiin huhtikuussa 1997(229). (152) NOE osasi arvostaa THE:n jatkuvia ponnisteluja, kuten käy ilmi kirjeestä, jonka NOE lähetti Linealle 6 päivänä marraskuuta 1997: "Tämän vuoden tammikuusta lähtien - Yhdistyneestä kuningaskunnasta ei ole tullut juuri lainkaan tuotetarjouksia, ja toivon näin olevan lopulta myös N64-laitteistojen kohdalla."(230) NOE odotti yhteistyön jatkuvan ja THE:n puuttuvan muihinkin rinnakkaismyyntiin liittyviin ongelmiin. Rinnakkaistuonnin alkaminen uudelleen N64-sarjan tuotteiden osalta (153) Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevan rinnakkaismyynnin mahdollisuus nousi taas puheenaiheeksi 22 päivänä lokakuuta 1997 THE:n N64-sarjan tuotteita sekä N64-konsoleita ja niihin sopivia kasetteja koskevan tuoreimman hinnoittelupolitiikan vuoksi(231). Tuolloin NOE ilmoitti kaikille eurooppalaisille jakelijoille ja sisaryhtiöille, että "THE (jakelijamme Yhdistyneessä kuningaskunnassa) aikoo alentaa ohjevähittäishintoja" [ja] "Yhdistyneen kuningaskunnan tilanne on oma lukunsa - Manner-Eurooppaan ei missään tapauksessa kaavailla hinnanalennuksia eikä sellaisia ole edes harkittu"(232). NOE perusteli tätä toimenpidettä sillä, että N64-konsolit olivat "ylihinnoiteltuja" verrattuna Sonyn Playstationin hintaan ja muihin entistä parempien Sonyn tuotteiden hintatarjouksiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa(233). N64-konsolin ohjevähittäishinta laski [...]* Englannin punnasta (tuolloin noin [...]* euroa) [...]* Englannin puntaan (n. [...]* euroa) eli noin 33 prosenttia. (154) Tämä johti siihen, että Kreikassa, Italiassa, Tanskassa, Norjassa ja Portugalissa(234) toimivat rinnakkaistuojat tarjosivat paikallisille vähittäismyyjille hintoja, jotka olivat edullisemmat kuin ne hinnat, joilla paikalliset yksinmyyjät hankkivat tavaraa Nintendolta. Ainoa järkevä selitys tällaisille hintaeroille