Komission asetus (EY) N:o 362/1999, annettu 18 päivänä helmikuuta 1999, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Meksikosta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa ja tiettyjen unkarilaisten ja puolalaisten viejien esittämien sitoumusten hyväksymisestä



Virallinen lehti nro L 045 , 19/02/1999 s. 0008 - 0025



KOMISSION ASETUS (EY) N:o 362/1999, annettu 18 päivänä helmikuuta 1999, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Meksikosta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa ja tiettyjen unkarilaisten ja puolalaisten viejien esittämien sitoumusten hyväksymisestä EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 905/98 (2), ja erityisesti sen 7 ja 8 artiklan, on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta, sekä katsoo seuraavaa: A. MENETTELY (1) Komissio ilmoitti 20 päivänä toukokuuta 1998 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (3) polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Korean tasavallasta, jäljempänä "Korea", Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnin osalta. Lisäksi komissio ilmoitti 30 päivänä heinäkuuta 1998, että polkumyynnin vastainen menettely aloitettaisiin myös Unkarista, Meksikosta ja Puolasta peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa (4). (2) Menettelyt aloitettiin sen jälkeen, kun Liaison Committee of European Union Wire Rope Industries (EWRIS) oli jättänyt kaksi valitusta huhtikuussa ja kesäkuussa 1998 edustaen yhteisön tuottajia, joiden tuotanto muodostaa pääosan teräsköysien ja -kaapeleiden tuotannosta yhteisössä. Valituksissa esitetyt todisteet kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin kuulemisen jälkeen riittäviksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen. Myöhemmin katsottiin, että sekä polkumyynnin että vahingon tutkimisen kannalta olisi tarkoituksenmukaista yhdistää nämä kaksi menettelyä (ks. johdanto-osan 6 kappale). (3) Komissio ilmoitti menettelyjen aloittamisesta virallisesti valituksen tehneille yhteisön tuottajille, niille vientiä harjoittaville tuottajille ja tuojille, tavarantoimittajille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä niiden järjestöille ja viejämaiden edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevissa ilmoituksissa asetetussa määräajassa. Kaikkia kuulemispyynnön esittäneitä osapuolia kuultiin asiassa. (4) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan. Koska valituksen tehneitä yhteisön tuottajia oli runsaasti, komissio päätti asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 6 artiklan 9 kohdassa vahvistetut määräajat huomioon ottaen tutkia vahinkoa valituksen tehneistä yhteisön tuottajista valitun otoksen perusteella perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti. Komission kyselylomakkeeseen vastasi 21 tarkasteltavina olevien maiden vievää tuottajaa, kolme tuojaa ja kolme varhaisemman jalostusasteen teollisuuden tavarantoimittajaa. Tuotetta käyttävältä tuotannonalalta ei saatu vastauksia. (5) Komissio hankki ja tarkisti polkumyynnin, vahingon ja yhteisön edun alustavan määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja teki tarkastuskäyntejä seuraavien yritysten toimitiloihin: A) Valituksen tehneet yhteisön tuottajat a) Tanska Randers Rebslageri b) Ranska Trefileurope c) Saksa BTS Drahtseile GmbH d) Italia Redaelli Tecnacordati SpA e) Espanja Trenzas y Cables SL f) Yhdistynyt kuningaskunta Bridon International Limited B) Vievät tuottajat a) Unkari Drótáru és Drótkötél Ipari és Kereskedelmi Rt, Miskolc b) Intia Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd, Kalkutta Mohatta & Heckel, Mumbai (Bombay) c) Korea Kiswire Ltd, Soul ja Pusan Manho Rope & Wire Ltd, Pusan Chung Woo Rope Co., Ltd, Pusan Chun Kee Steel and Wire Rope Co., Ltd, Suncheon d) Meksiko Aceros Camesa SA de CV, Mexico Cablesa SA de CV, Queretaro Jälkimmäistä yritystä tutkittiin, mutta sen ei todettu vieneen kyseessä olevaa tuotetta tutkimusajanjakson aikana, mistä syystä tämä polkumyynnin vastainen menettely ei koske sitä. e) Puola Drumet SA, Wloclawek "Linodrut" Group (5) f) Etelä-Afrikka Haggie Rand Limited, Cleveland C) Viejiin etuyhteydessä olevat tuojat yhteisössä a) >TAULUKON PAIKKA> b) >TAULUKON PAIKKA> c) >TAULUKON PAIKKA> (6) Polkumyyntitutkimus kattoi molempien menettelyjen osalta 1 päivän tammikuuta 1997 ja 31 päivän maaliskuuta 1998 välisen ajan, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahingon tarkastelu koski 1 päivän tammikuuta 1994 ja 31 päivän maaliskuuta 1998 välistä aikaa, jäljempänä "tarkastelujakso". B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 1. Tarkasteltavana oleva tuote (7) Tarkasteltavana olevan tuotteen muodostavat teräsköydet ja -kaapelit, myös lukitut köydet (eivät kuitenkaan ruostumattomasta teräksestä valmistetut köydet ja kaapelit), joiden poikkileikkauksen suurin läpimitta on suurempi kuin 3 millimetriä ja joissa voi olla liitos- ja muita osia, jäljempänä tuotannonalan omaa termiä käyttäen "teräsvaijerit". Ne luokitellaan CN-koodeihin 7312 10 82, 7312 10 84, 7312 10 86, 7312 10 88 ja 7312 10 99. Teräsvaijereissa on kolme perusosaa: säikeen muodostava teräslanka, ytimen ympärille kiedotut säikeet ja ydin itse. Näiden osien rakenne vaihtelee teräsvaijerin aiotun käytön asettamista fyysisistä vaatimuksista riippuen. Joskus voidaan yhtä ainutta säiettä käyttää teräsvaijerina. Teräslankaa on useita eri laatuja, joiden vetolujuus ja läpimitta vaihtelevat. Teräslanka voi olla galvanoitua (sinkillä päällystettyä) tai kirkasta. Säie muodostetaan kiertämällä tiiviisti yhteen useita lankoja erilaisina geometrisinä kuvioina tai rakenteina (esim. tavanomainen rakenne taikka Seal-, Filler- tai Warrington-rakenne). Kunkin teräsvaijerityypin ominaispiirteet riippuvat teräslangan määrästä, koosta ja laadusta sekä käytetystä rakenteesta. Yleensä säikeet kootaan ja kiedotaan ytimen ympärille; tämä ydin voi olla luonnonkuitua tai synteettistä kuitua, terästä tai näiden yhdistelmää. Teräsvaijereita voidaan luokitella myös esimerkiksi punontasuunnan tai mahdollisten esimuovaus- tai muiden erityisominaisuuksien perusteella (esim. tiivistys, kaapelipunonta, kiertymisvastus). Teräsvaijerit ovat tavallisesti poikkileikkaukseltaan pyöreitä, mutta voivat olla myös suorakulmaisia. Ne voivat olla määrämittaisiksi leikattuja tai erilaisilla osilla (koukut, renkaat) varustettuja ja voivat olla myös muovipäällysteisiä. Teräsvaijereita käytetään useisiin eri tarkoituksiin, joihin kuuluvat muun muassa yleiskäyttö, kalastus, merenkulku/laivat, öljy- ja kaasuteollisuus, kaivosteollisuus, metsätalous, ilmaliikenne, tie- ja vesirakennus, rakennustoiminta ja nostolaitteet. Näistä erilaisista käyttötarkoituksista ja pienehköistä fyysisistä eroista huolimatta kyseiset tuotteet katsotaan yhdeksi ja samaksi tuotteeksi. 2. Samankaltainen tuote (8) Vaikka tietyt vievät tuottajat väittivät, että eri viejämaista peräisin olevat tuotteet eivät olleet kaikki samanlaisia, komissio totesi, että erityyppisten teräsvaijereiden (ks. edellä oleva kuvaus) fyysisissä ja teknisissä perusominaisuuksissa ei ollut merkittäviä eroja. Teräsvaijereiden käyttötarkoituksista voidaan todeta, että vaikka kyseisiä tuotteita käytetään monilla eri aloilla, niiden käyttö on pohjimmiltaan samanlaista. Unkarissa, Intiassa, Koreassa, Meksikossa, Puolassa ja Etelä-Afrikassa tuotettujen ja kyseisten maiden kotimarkkinoilla myytyjen teräsvaijereiden sekä yhteisön tuotannonalan tuottamien ja myymien teräsvaijereiden todettiin olevan fyysisiltä ja teknisiltä ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan samanlaisia kuin mainituista maista yhteisöön viedyt teräsvaijerit. Lisäksi voitiin kunkin tuotetyypin osalta todeta, että asianomaisista maista yhteisöön tuodut teräsvaijerit ja yhteisössä tuotetut teräsvaijerit olivat keskenään vaihtokelpoisia. Tästä syystä pääteltiin, että kaikki teräsvaijerit olivat samankaltaisia tuotteita perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla. C. POLKUMYYNTI 1. Normaaliarvo a) Yleismenetelmä (Kiinan kansantasavalta, Unkari, Intia, Korea, Meksiko, Puola, Etelä-Afrikka ja Ukraina) (9) Normaaliarvon määrittämistä varten selvitettiin ensin kunkin tarkasteltavana olevan maan yhteistyössä toimivan vievän tuottajan osalta, oliko asianomaisen tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti eli muodostiko kyseinen myynti enemmän kuin 5 prosenttia asianomaisen tuotteen vientimyynnistä yhteisöön. Tämän jälkeen tutkittiin, oliko kunkin tuotetyypin kokonaismyynti kotimarkkinoilla vähintään 5 prosenttia saman tyypin vientimyynnistä yhteisöön. Niiden tuotteiden osalta, jotka täyttivät tämän 5 prosentin ehdon, tutkittiin, oliko tuotetta myyty riittävässä määrin tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jos tuotetyyppiä kohti määritetty yksikkökustannukset ylittävillä hinnoilla tapahtunut kotimaanmyynti oli vähintään 80 prosenttia myynnistä, normaaliarvo määritettiin kaikessa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotetyyppiä kohti määritetty kannattavien liiketoimien määrä oli vähemmän kuin 80 prosenttia mutta vähintään 10 prosenttia kokonaismyynnistä, normaaliarvo määritettiin jäljellä olevassa kannattavassa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. (10) Jos tuotetyyppiä kohti määritetty kotimaanmyynnin määrä oli vähemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön suuntautuneen viennin määrästä tai jos vähemmän kuin 10 prosenttia kotimaanmyynnistä oli kannattavaa, kyseisen tuotetyypin myyntiä kotimarkkinoilla pidettiin riittämättömänä perusasetuksen 2 artiklan 2 ja 4 kohdan mukaisesti ja se jätettiin tästä syystä huomiotta. Tällöin normaaliarvo määritettiin muiden asianomaisen maan tuottajien vastaavasta, edustavassa määrin kotimarkkinoilla myymästä tuotetyypistä tavanomaisessa kaupankäynnissä veloittamien hintojen painotetun keskiarvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. (11) Jos tiettyä tuotetyyppiä ei myyty riittävästi tai asianomaisen maan muut tuottajat eivät myyneet sitä edustavassa määrin kotimarkkinoilla, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti asianomaiselle vievälle tuottajalle kyseisen viedyn tuotetyypin valmistamisesta aiheutuneiden kustannusten perusteella siten, että näihin kustannuksiin lisättiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa. Myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset määritettiin edustavan kotimaanmyynnin perusteella ja voittomarginaali tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen edustavan myynnin perusteella. b) Käytettävissä olevien tietojen käyttö (Intia ja Puola) (12) Yksi intialainen ja yksi puolalainen vievä tuottaja ei toimittanut riittävästi tietoja normaaliarvosta; erityisesti tuotantokustannuksiin liittyvät tiedot olivat riittämättömiä. Näin ollen normaaliarvo oli näiden yritysten osalta määritettävä perusasetuksen 18 artiklan 1 ja 5 kohdan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella. Tältä osin päätettiin alustavasti, että asianomaisen maan toisen vievän tuottajan toimittamat tiedot muodostivat sopivan perustan normaaliarvon määrittämiselle. c) Vertailumaa muita kuin markkinatalousmaita varten (Kiinan kansantasavalta ja Ukraina) (13) Koska Kiinan kansantasavaltaa ja Ukrainaa ei pidetä markkinatalousmaina, niitä koskevan normaaliarvon määrittämisessä oli perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti käytettävä kolmatta maata, joka on markkinatalousmaa. Valituksen tekijä ehdotti kolmanneksi markkinatalousmaaksi Norjaa, joka mainittiin myös menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa. Yksi kiinalainen vievä tuottaja ilmoitti kyseisessä ilmoituksessa asetetussa määräajassa vastustavansa tätä ehdotusta ja ehdotti puolestaan Intiaa vertailumaaksi. Myös yksi ukrainalainen tuottaja vastusti Norjan valitsemista ja ehdotti Turkkia. Tutkimus osoitti, että Norja ei ollut sopiva vertailumaa, koska siellä oli vain yksi tuottaja ja tuontia harjoitettiin vain vähän, mistä syystä kilpailua oli näillä markkinoilla erittäin rajoitetusti; lisäksi kotimarkkinat olivat erittäin pienet. Tämän jälkeen tutkittiin, voitaisiinko normaaliarvon määrittämisessä käyttää Yhdysvaltoja, jonka markkinoilla on laaja tuotevalikoima ja runsaasti kilpailua. Vain yksi niistä yhdysvaltalaisista yrityksistä, joihin otettiin yhteyttä, suostui toimimaan yhteistyössä. Tutkimuksen kuluessa kävi kuitenkin ilmi, että kyseisen tuottajan yhteistyö ei ollut riittävää, mistä syystä komissio ei pystynyt todentamaan tyydyttävällä tavalla kustakin tuotetyypistä Yhdysvaltojen markkinoilla maksettuja hintoja ja kyseisten tyyppien tuotantokustannuksia. Samanaikaisesti komissio selvitti, voitaisiinko Thaimaata tai Turkkia käyttää vertailumaana. Tässä yhteydessä otettiin yhteyttä useisiin yrityksiin, mutta komission huomattavista ponnisteluista huolimatta ne kieltäytyivät yhteistyöstä. Näissä oloissa päätettiin käyttää yhtä menettelyn piiriin kuuluvista markkinatalousmaista. Intiaa pidettiin sopivimpana vertailumaana perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan nojalla. Intian kotimarkkinat ovat ensinnäkin kooltaan suurimmat ja niillä toimii huomattava määrä kilpailevia paikallisia tuottajia; toiseksi asianomaisen tuotteen kotimaanmyynti on Intiassa edustavinta suhteessa Kiinan kansantasavallan ja Ukrainan yhteisöön suuntautuvaan vientiin. Edellä esitetyistä syistä Kiinan kansantasavallan ja Ukrainan yhteisöön suuntautuvan viennin normaaliarvo määritettiin riippumattomien asiakkaiden Intian markkinoilla tosiasiallisesti maksamien tai niiden maksettaviksi tulevien hintojen perusteella. 2. Vientihinta a) Yleismenetelmä (14) Jos tuotetta vietiin suoraan yhteisössä toimiville riippumattomille asiakkaille, vientihinnat määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti näiden asiakkaiden tosiasiallisesti maksamien tai niiden maksettaviksi tulevien hintojen perusteella. (15) Intian, Korean ja Etelä-Afrikan osalta vientihinnat muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti niiden hintojen perusteella, joilla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomille ostajille yhteisössä. Tässä yhteydessä tehtiin oikaisuja tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten, myös kohtuullisten myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton määrän, huomioon ottamiseksi. Voiton määrä vahvistettiin kyseistä tuotetta yhteisöön tuovien, yhteistyössä toimineiden riippumattomien tuojien toimittamien voittoa koskevien tietojen perusteella aina, kun näitä tietoja pidettiin luotettavina ja edustavina. b) Yksilöllinen kohtelu (Kiinan kansantasavalta) (16) Neljä kiinalaista vievää tuottajaa pyysi yksilöllistä kohtelua eli erillisten vientihintojen vahvistamista ja siten myös oman polkumyyntimarginaalin laskemista kullekin niistä. Komissio tarkisti, olivatko nämä yritykset tosiasiallisesti ja oikeudellisesti niin riippumattomia valtiosta, että niitä voitiin verrata markkinatalousmaiden yrityksiin. Tätä varten yrityksille esitettiin yksityiskohtaisia omistusta, johtamista, valvontaa ja kaupallisten ja liiketoiminnallisten periaatteiden määrittämistä koskevia kysymyksiä. Kyseiset neljä yritystä eivät pystyneet komissiota tyydyttävällä tavalla osoittamaan, että niiden toiminta oli riittävän itsenäistä suhteessa Kiinan kansantasavallan viranomaisiin. Erityisesti voitiin todeta, että näiden yritysten pääoma on valtion omistuksessa ja että valtio omistaa myös tuotantolaitokset. Yhden yrityksen yhtiösäännöistä kävi selvästi ilmi, että päätösvalta kuuluu kaikkien merkittävien toimien osalta valtiolle, mutta kolme muuta yritystä eivät toimittaneet jäljennöksiä yhtiöjärjestyksestään. Tästä syystä oli mahdotonta päätellä, oliko näiden yritysten toiminta riippumatonta Kiinan kansantasavallan viranomaisista eli saivatko ne vapaasti päättää palkkatasosta, tuotantomääristä ja hintapolitiikasta sekä erityisesti koti- ja vientimarkkinoilla myytävistä määristä. Tämän vuoksi päätettiin, että kyseisiin neljään yritykseen ei voida soveltaa yksilöllistä kohtelua. 3. Vertailu (17) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin oikaisujen muodossa asianmukaisesti huomioon seuraavat perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan nojalla esitetyt eroavuudet: välilliset verot, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannukset, pakkaus- ja luottokustannukset, myynnin jälkeiset kustannukset ja palkkiot. (18) Kolme korealaista yritystä, unkarilainen yritys ja yksi intialainen yritys pyysi tuontimaksujen huomioon ottamista. Pyyntöön suostuttiin unkarilaisen yrityksen sekä korealaisten yritysten osalta lukuun ottamatta yhtä yritystä, joka ei pystynyt osoittamaan, että kyseisen kotimarkkinoilla myydyn tuotteen tuotannossa käytettyjen, maahantuotujen raaka-aineiden ja tuontimaksujen pyydetyn oikaisun välillä oli suora yhteys. Pyyntöön ei suostuttu myöskään intialaisen yrityksen osalta, koska se ei pystynyt osoittamaan, että tiettyjen raaka-aineiden, lähinnä sinkin, maahantuonnista kannettiin tulleja ja että kyseiset raaka-aineet sisältyivät fyysisesti tarkasteltavana olevaan, kotimarkkinoilla myytyyn tuotteeseen. (19) Tarkastelun kohteena oleva eteläafrikkalainen yritys ja yksi puolalainen yritys pyysivät oikaisun tekemistä kaupan portaiden erojen mukaisesti. Eteläafrikkalainen yritys perusteli pyyntöään sillä, että se myi tuotetta kotimarkkinoilla suoraan riippumattomille asiakkaille tai sivuliikkeiden kautta, kun taas vientimyynti suuntautui suurille jakelijoille, jotka jälleenmyivät tuotteen. Sivuliikkeiden kautta tapahtuvan myynnin osalta väitettiin, että niiden suorittamat toiminnot olivat laajempia ja hinnat korkeampia kuin suoraan tehtaalta myytäessä. Väitettä ei voitu hyväksyä, koska yritys ei pystynyt osoittamaan, että kotimarkkinoiden hinnoissa oli pysyviä eroja riippumattomille asiakkaille tapahtuvan myynnin ja sivuliikkeiden kautta tapahtuvan myynnin välillä. (20) Yksi puolalainen yritys väitti, että vientimyynti yhteisöön suuntautui jakelijoille ja tukkukauppiaille, jotka ostivat suuria määriä, kun taas myynti kotimarkkinoilla suuntautui jakelijoille ja loppukäyttäjille, jotka ostivat pieniä määriä. Yritys ei kuitenkaan osoittanut, että näiden väitetysti erilaisten asiakasryhmien suorittamat toiminnot olivat erilaisia tai että kaupan eri portaiden hinnat olivat pysyvästi ja selvästi erilaisia viejämaan kotimarkkinoilla. Tästä syystä oikaisua ei pidetty perusteltuna. (21) Yksi intialainen yritys esitti, että komission olisi käytettävä luottokustannusten laskemisessa todellista maksupäivää eikä laskussa mainittua maksuaikaa. Tähän pyyntöön ei suostuttu, koska katsottiin, että laskussa mainittu maksuaika eikä todellinen maksupäivä oli oleellinen tekijä veloitettujen hintojen määrittämisessä. (22) Eteläafrikkalainen yritys pyysi valuutan muuntamiseen liittyvän oikaisun tekemistä perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisesti sillä perusteella, että vientihintoja olisi oikaistava, koska Etelä-Afrikan randi oli revalvoitunut suhteessa Euroopan valuuttoihin tutkimusajanjakson aikana. Tähän pyyntöön ei voitu suostua, koska vaihtokurssien vaihtelut eivät olleet pitkän aikavälin muutoksia. (23) Edellä mainittu puolalainen yritys pyysi normaaliarvonsa oikaisemista sillä perusteella, että sen kotimaanmyynti tapahtui pääosin varastosta, mistä aiheutui varaston rahoittamiseen liittyviä kuluja, kun taas vientimarkkinoille tarkoitetut tuotteet valmistettiin tilauksesta. Tätä oikaisua pyydettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan nojalla. Koska yritys ei osoittanut, että tämä rahoituskustannusten ero vaikutti hintojen vertailtavuuteen ja koska ei ollut todisteita siitä, että asiakkaat maksoivat tämän seurauksena pysyvästi eri hintoja kotimarkkinoilla, pyyntöön ei voitu suostua. 4. Polkumyyntimarginaalit a) Menetelmä (24) Painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin tuotetyypeittäin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla -tasolla ja samassa kaupan portaassa perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti. Tämä vertailu osoitti, että kaikki maat Koreaa lukuun ottamatta harjoittivat polkumyyntiä. (25) Niiden yhteistyöhön osallistumattomien yritysten osalta, jotka eivät vastanneet komission kyselylomakkeeseen, eivätkä ilmoittautuneet muulla tavoin tai toimittaneet tarvittavia tietoja tutkimuksen aikana, polkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Yhteistyön laajuuden määrittämiseksi tehtiin vertailu Eurostat-lukujen ja yhteistyössä toimineiden vievien tuottajien toimittamien, yhteisöön suuntautuvaa vientiä koskevien tietojen välillä. Tämän vertailun tuloksena voitiin todeta, että yhteistyö oli kaikissa tutkimuksen kohteena olevissa maissa yleensä ottaen laajaa. Komissio katsoi tästä syystä tarkoituksenmukaiseksi vahvistaa yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntimarginaalin korkeimman tai ainoan asianomaisen maan yhteistyössä toimineelle vievälle tuottajalle määritetyn polkumyyntimarginaalin perusteella, koska ei ollut mitään syytä uskoa, että yhteistyöhön osallistumattoman vievän tuottajan polkumyynti olisi ollut vähäisempää kuin korkein todettu taso. Tätä menettelytapaa pidettiin välttämättömänä myös, koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen ja toimenpiteiden kiertäminen. b) Polkumyyntimarginaalit (26) Väliaikaisesti vahvistettu polkumyyntimarginaali on prosentteina CIF-hinnasta yhteisön rajalla ilmaistuna seuraava: >TAULUKON PAIKKA> (27) Unkari: >TAULUKON PAIKKA> (28) Intia: >TAULUKON PAIKKA> (29) Korea: >TAULUKON PAIKKA> Nämä marginaalit ovat vähimmäistasoa. (30) Meksiko: >TAULUKON PAIKKA> (31) Puola: >TAULUKON PAIKKA> (32) Etelä-Afrikka: >TAULUKON PAIKKA> (33) >TAULUKON PAIKKA> D. YHTEISÖN TUOTANNONALA 1. Yhteisön tuotanto (34) Useat vievät tuottajat vaativat yhden valitukseen osallistuneen yhteisön tuottajan sulkemista yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle, koska se oli perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla etuyhteydessä yhteen tuojaan ja jakelu-/kauppayhtiöiden ketjuun, jotka olivat tuoneet asianomaista tuotetta yhteisöön tutkimuksen kohteena olevista maista tarkastelujakson aikana. Olisi huomattava, että kyseinen valituksen tehnyt yhteisön tuottaja ei ollut itse tuonut kyseistä tuotetta tutkimusajanjakson aikana. Yhtymään kuuluvien kauppayhtiöiden harjoittaman tuonnin osalta komissio totesi, että asianomainen valituksen tehnyt yhteisön tuottaja kuului todellakin yritysryhmittymään, jossa oli mukana tuoja ja jakeluyhtiöitä, ja että nämä olivat tuoneet teräsvaijereita tarkasteltavina olevista maista tutkimusajanjakson aikana. Yhtymän rakenteen todettiin muuttuneen vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä. Kyseinen valituksen tehnyt yhteisön tuottaja oli kuitenkin koko tutkitun ajanjakson ajan ollut saman holdingyhtiön hallinnassa kuin sekä mainittu tuoja että mainitut jakeluyhtiöt, mistä syystä ne katsottiin keskenään etuyhteydessä oleviksi yrityksiksi. Komissio tarkasteli yhtymän rakennetta ja totesi, että ei voida jättää huomioon ottamatta sitä vaihtoehtoa, että kyseisten etuyhteydessä olevien yritysten välillä on saattanut olla jonkinasteista valvontaa joko suoraan tai yhteisen holdingyhtiön kautta. Komissio totesi, että näiden etuyhteydessä olevien yritysten polkumyynnillä tuomien tuotteiden määrä tutkimusajanjaksona oli kaksi prosenttia yhteisön kulutuksesta, kuusi prosenttia kolmansista maista peräisin olevan tuonnin kokonaismäärästä ja vain 11 prosenttia kyseisen valituksen tehneen yhteisön tuottajan tuotantomäärästä. Kyseisen yhteisön tuottajan pääasiallinen toimintamuoto oli siten teräsvaijereiden tuotanto. Asianomaisen valituksen tehneen yhteisön tuottajan toiminnasta yhteisön markkinoilla voidaan todeta, että vaikka jonkinasteinen valvontasuhde saattaakin olla olemassa, kyseinen tuottaja on komission tutkimusten mukaan kärsinyt samoista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin aiheuttamista vahingollisista vaikutuksista kuin muutkin tämän menettelyn kuluessa tutkitut valituksen tehneet yhteisön tuottajat. Tässä yhteydessä olisi huomattava, ettei asianomaisen yrityksen toiminta yhteisön markkinoilla eronnut tarkasteltavana olevan tuonnin suhteen merkittävästi muiden valituksen tehneiden yhteisön tuottajien toiminnasta. Tarkasteltavina olevista maista peräisin olevan tuonnin hintojen todettiin olleen tutkimusajanjakson aikana pysyvästi ja merkittävästi alempia kuin kyseisen yhteisön tuottajan hinnat (painotettu keskimääräinen hinnan alittavuus oli 75,8 prosenttia). Tästä syystä katsottiin, että kyseinen valituksen tehnyt yhteisön tuottaja ei hyötynyt asiattomasti tarkasteltavana olevasta tuonnista ja että se ei ollut välttynyt polkumyynnin vahingollisilta vaikutuksilta. Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi, että kyseisen yhteisön tuottajan sulkeminen yhteisön kokonaistuotannon ulkopuolelle ei ollut perusteltua. (35) Komissio totesi, että tietyt valituksen tehneistä yhteisön tuottajista olivat tutkimusajanjakson aikana hankkineet teräsvaijereita eri lähteistä yhteisön ulkopuolelta ja myös tarkasteltavina olevista maista. Tämän tuonnin määrä suhteessa kokonaistuotantoon oli kuitenkin vähäinen (eli vähemmän kuin yksi prosentti valituksen tehneiden yhteisön tuottajien teräsvaijereiden kokonaistuotannosta). Komissio katsoi tästä syystä, että näissä hankinnoissa oli noudatettu sellaisten tuottajien tavanomaista kaupallista käytäntöä, joiden on täydennettävä omaa tuotevalikoimaansa pienellä määrällä tuontituotteita. Tuontia tarvittiin, jotta voitaisiin tarjota täydellinen tuotevalikoima ja kilpailla yhteisön markkinoilla. (36) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi, että yhteisön tuotannon muodostavat kaikki teräsvaijereita yhteisössä tutkimuksen ajankohtana tuottavat yritykset. Näihin yrityksiin viitataan jatkossa ilmaisulla "yhteisön tuottajat". 2. Yhteisön tuotannonala (37) Eräät valitusta tukeneet pienet tuottajat eivät vastanneet komission kyselylomakkeeseen. Yhteisön tuotannonalan katsottiin perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti käsittävän jäljellä olevat yhteistyössä toimivat tuottajat. (38) Tällä perusteella yhteisön tuotannonalaan kuuluivat seuraavat 20 valituksen tehnyttä yhteisön tuottajaa: Bremer Drahtseilerei Lüling GmbH (Saksa), Bridon International Limited (Yhdistynyt kuningaskunta), BTS Drahtseile GmbH (Saksa), Cables Y Alambres Especiales Sa. (Espanja), Casar Drahtseilwerk Saar GmbH (Saksa), Cordoaria Oliveira SA (Portugali), Drahtseilerei Gustav Kocks GmbH (Saksa), Holding Ficadi (Ranska), Iscar Funi Metalliche (Italia), D. Koronakis SA (Kreikka), Metalcalvi Wire Ropes (ltalia), Midland Wire Cordage Co. Ltd (Yhdistynyt kuningaskunta), Randers Rebslageri (Tanska), Redaelli Tecnacordati SpA (Italia), Trefileurope (Ranska), Trenzas Y Cables S.L. (Espanja), Vereinigte Drahtseilwerke GmbH (Saksa), Voest-Alpine Austria Draht GmbH (Itävalta), Vornbäumen-Stahlseile GmbH ja Wadra GmbH (molemmat Saksasta). (39) Yhteisön tuotannonalan tuotanto muodosti 97 prosenttia yhteisön arvioidusta kokonaistuotannosta eli pääosan yhteisön tuotannosta perusasetuksen 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. E. VAHINKO 1. Alustavat huomiot (40) Kuten edellä todettiin, komissio on vahingon määrittämiseksi analysoinut tarkastelujaksoa koskevia tietoja. On kuitenkin huomattava, että komissio on vahingon osoittimien kehitystä tarkastelujakson aikana tarkastellessaan käyttänyt vuositason vertailun yhteydessä perustana koko 15 kuukauden pituista tutkimusajanjaksoa koskevia lukuja (vuosi 1997 ja kolme kuukautta vuodelta 1998) suhteuttaessaan lukuja 12 kuukauden tutkimusajanjaksoa varten. 2. Vahinkoa koskevien tietojen kerääminen (41) Komissio pyysi ja sai yhteisön tuotannonalalta tietoja tuotannosta, tuotantokapasiteetista, kapasiteetin käytöstä, myynnistä, varastoista ja työllisyydestä ("yleiset tiedot"). Koska yhteisön tuotannonalaan kuului runsaasti tuottajia, komissio teki jäljellä olevia vahingon osoittimia eli hintoja, kannattavuutta, tuotantokustannuksia ja investointeja koskevat päätelmänsä perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti yhteisön tuotannonalan yrityksistä valitun otoksen perusteella ("otokseen perustuvat tiedot"). (42) Otanta tehtiin yritysten maantieteellisen sijainnin ja tuotantomäärien perusteella. Otokseen kuuluu sekä suuria että pieniä yrityksiä. Lisäksi on huomattava, että komissio sisällytti otokseensa kuusi tuottajaa kuudesta eri jäsenvaltiosta. Otokseen kuuluvien yritysten osuus yhteisön tuotannonalan kyseisen tuotteen tuotannosta tutkimusajanjakson aikana oli 61 prosenttia. 3. Yhteisön kulutus (43) Yhteisön kulutus määritettiin kyselylomakkeeseen annettujen vastausten (yhteisön tuotannonalan myyntimäärät), Eurostat-tietojen (tuonnin määrä) ja valituksessa esitettyjen tietojen (valitukseen osallistumattomien yhteisön tuottajien myyntimäärät) perusteella. Edellä selostetulla tavalla arvioituna yhteisön kulutus kasvoi hieman jakson aikana lisääntyen vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä 141 000 tonnista 147 500 tonniin, mikä vastaa 5 prosentin kokonaiskasvua. Olisi huomattava, että kulutus kasvoi vuosina 1994-1995 (7 %) ja väheni vuodesta 1995 vuoteen 1996 (7 %). Vuonna 1997 kulutus kasvoi hieman vuoteen 1996 verrattuna. 4. Tarkasteltavina olevista maista yhteisöön tuleva tuonti a) Tuonti Koreasta (44) Koska polkumyyntimarginaalien todettiin Koreasta tuotujen teräsvaijereiden osalta olevan vähimmäistasoa, ei Koreasta tulevan tuonnin vaikutuksia ole otettu huomioon seuraavassa vahinkoa koskevassa tarkastelussa. b) Tuonti Meksikosta (45) Valituksen tekijät väittivät, että Meksikosta peräisin olevaa tuontia koskevien Eurostat-tilastojen luvut olivat huomattavasti alempia kuin tarkastelujakson todelliset tuontimäärät. Syyksi ilmoitettiin se, että teräsvaijereita tuotiin teräslangan nimikkeellä kahden virheellisen CN-koodin perusteella. Komissio otti yhteyttä asianomaisen jäsenvaltion tulliviranomaisiin, jotka asiaa tutkittuaan vahvistivat, että teräsvaijereita tuotiin valituksen tekijöiden ilmoittamiin CN-koodeihin kuuluvina. Tämän perusteella komissio päätti ottaa tarkastelussaan huomioon myös niitä kahta CN-koodia koskevat Eurostat-tilastot, joita oli käytetty teräsvaijereiden tuonnissa Meksikosta. c) Kumulaatio (46) Komissio tutki, olisiko Kiinan kansantasavallasta, Unkarista, Intiasta, Meksikosta, Puolasta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevien teräsvaijereiden tuontia arvioitava kumulatiivisesti perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti. (47) Tältä osin yksi vievä tuottaja katsoi, että Unkarista peräisin olevaa tuontia ei tulisi kumuloida, koska tuonti Unkarista ei ollut kehittynyt määrällisesti ottaen samalla tavoin kuin tuonti muista tarkasteltavina olevista maista. Komissio tutki nämä väitteet ja totesi, että Unkarista peräisin olevan tuonnin määrä oli koko ajan merkittävä ja kasvoi vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä 1 407 tonnista 2 121 tonniin. Todettakoon, että yksittäisistä maista peräisin olevan tuonnin kehitys ei sinänsä ole peruste kumulaation tekemättä jättämiselle. Unkarista peräisin olevan tuonnin kehityksen todettiin joka tapauksessa vastaavan asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin yleistä kehitystä. Komissio päätti tämän vuoksi, että Unkarista tuleva tuonti on kumuloitava. (48) Toinen vievä tuottaja väitti, että tuonti Meksikosta oli vähimmäistasoa ja että Meksiko olisi tämän vuoksi jätettävä tutkimuksen ulkopuolelle ja että Meksikosta peräisin olevaa tuontia ei ainakaan pitäisi kumuloida muista asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin kanssa. Komissio totesi kuitenkin, että Meksikosta tuleva tuonti oli enemmän kuin vähimmäistasoa (ks. edellä oleva tuontia Meksikosta käsittelevä kohta), koska se vastasi kolmea prosenttia yhteisön kulutuksesta tutkimusajanjaksona. (49) Kuten edellä todettiin, asianomaisille maille vahvistetut polkumyyntimarginaalit vaihtelivat 34 prosentista 132 prosenttiin ja olivat siten vähimmäistasoa suurempia. Kustakin maasta peräisin olevan tuonnin määrät ovat vertailukelpoisia sekä absoluuttisina määrinä mitattuna että suhteellisesti ottaen. Asianomaisista seitsemästä maasta peräisin olevan tuonnin määrää ei myöskään voitu pitää vähäpätöisenä. (50) Kilpailuedellytyksiä tutkittaessa voitiin todeta, että asianomaisista maista tuodut teräsvaijerit olivat tuotetyypeittäin tarkasteltuina samanlaisia kaikilta oleellisilta fyysisiltä ja teknisiltä ominaisuuksiltaan. Lisäksi nämä teräsvaijerityypit olivat vaihtokelpoisia muiden asianomaisista maista tuotujen ja yhteisössä tuotettujen tyyppien kanssa ja niitä markkinoitiin yhteisössä samana ajanjaksona samanlaisia myyntikanavia käyttäen ja samanlaisissa markkinaolosuhteissa. Maahantuotujen teräsvaijereiden katsottiin tästä syystä kilpailevan keskenään ja yhteisössä tuotettujen teräsvaijereiden kanssa. (51) Edellä esitetty huomioon ottaen komissio katsoi, että kaikki perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa asetetut edellytykset täyttyivät, koska kunkin viejämaan polkumyyntimarginaali oli vähimmäistasoa suurempi, yhdestäkään maasta tapahtuvan tuonnin määrä ei ollut vähäpätöinen ja tuotavien tuotteiden väliset kilpailuedellytykset sekä tuotavien tuotteiden ja yhteisön samankaltaisten tuotteiden väliset kilpailuedellytykset vastasivat toisiaan. Kyseisistä seitsemästä maasta peräisin olevaa tuontia tarkasteltiin tästä syystä kumulatiivisesti. d) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja markkinaosuus (52) Tarkasteltavina olevista maista yhteisöön suuntautuvan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä kasvoi vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä 17 429 tonnista 33 668 tonniin, mikä vastaa 93 prosentin kokonaislisäystä. (53) Kyseisten maiden markkinaosuus kasvoi vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä 12 prosentista 23 prosenttiin eli kasvua oli tarkastelujakson aikana 11 prosenttiyksikköä. Kunkin maan markkinaosuus oli tutkimusajanjaksona 1,4-7,8 prosenttia. e) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hinnat (54) Hinnan alittavuutta tutkittiin tuotetyyppikohtaisesti. Komissio vertasi kunkin teräsvaijerityypin osalta vievien tuottajien ja valituksen tehneiden yhteisön tuottajien ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta veloittamia painotettuja keskimääräisiä hintoja ilman hyvityksiä ja veroja. Valituksen tehneiden yhteisön tuottajien keskimääräinen myyntihinta painotettiin suhteessa kunkin teräsvaijerityypin myyntimäärään. Tätä verrattiin sitten kunkin vievän tuottajan vastaavaan, myyntimäärien mukaan painotettuun hintaan, joka perustui sen jälleenmyyntihintoihin yhteisössä. (55) Jotta tuontia ja valituksen tehneiden yhteisön tuottajien myyntiä voitaisiin verrata toisiaan vastaavassa kaupan portaassa, asianomaisista maista peräisin olevien tuotteiden tuontihintoja oikaistiin käsittelykustannusten ja maksettavan tullin huomioon ottamiseksi. Oikaisut perustuivat tuojilta saatuihin tietoihin. (56) Vertailun tuloksena saatiin seuraavat painotetut keskimääräiset hinnan alittavuuden marginaalit, jotka ilmaistaan prosentteina yhteisön tuottajien hinnoista: - Kiinan kansantasavalta: 60,1 % - Unkari: 47,3 % - Intia: 40,1-41,2 % - Meksiko: 31,9 % - Puola: 38,7-43,7 % - Etelä-Afrikka: 21,6 % - Ukraina: 54,0 % (57) Olisi huomattava, että asianomaisista maista tulevan tuonnin hinnat ovat vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana olleet pysyvästi ja merkittävästi alempia kuin yhteisön tuotannonalan hinnat. 5. Yhteisön tuotannonalan tilanne a) Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja sen käyttöaste (58) Yhteisön tuotannonalan tarkasteltavana olevan tuotteen tuotanto pysyi vakaana tarkastelujakson aikana lisääntyen vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä 144 484 tonnista 145 192 tonniin, mikä vastaa alle 1 prosentin kokonaiskasvua. (59) Yhteisön tuotannonalan tuotantokapasiteetti kasvoi 11 prosentilla. Tuotannon lisäyksen osalta olisi kuitenkin huomattava, että vaijerien valmistuskoneilla on pitkä elinkaari (joissakin tapauksissa yli 20 vuotta), ja tämän seurauksena todettiin, että vanhojen koneiden korvaaminen johti väistämättä kapasiteetin kasvuun uudenaikaisten koneiden paremman suorituskyvyn vuoksi. Vuonna 1995 tehdyt merkittävät investoinnit voidaan suurimmalta osin katsoa yhden yhteisön tuottajan ansioksi, joka vaihtoi vanhanaikaiset koneet uusiin. Tuotantokapasiteetin käyttöaste pieneni vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä 64 prosentista 58 prosenttiin. b) Varastot (60) Yhteisön tuotannonalan varastot kasvoivat jakson aikana merkittävästi lisääntyen vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä 30 607 tonnista 39 780 tonniin, mikä vastaa 30 prosentin kasvua. Varastot kasvoivat erityisesti vuosina 1994-1995 (24 %). c) Myynnin määrä ja markkinaosuus (61) Yhteisön tuotannonalan myynti yhteisön markkinoilla laski vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä 106 042 tonnista 96 776 tonniin, mikä vastaa 9 266 tonnin (9 %) laskua. (62) Myynnin määrän kehittyminen verrattuna kulutuksen määrään osoittaa, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus väheni tarkastelujakson aikana. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus väheni vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä 75 prosentista 66 prosenttiin, mikä vastaa 9 prosenttiyksikön menetystä tarkastelujakson aikana. d) Hinnat (63) Yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla myymien teräsvaijerien myyntihintojen painotetussa keskiarvossa oli havaittavissa vähäistä nousua vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä (l,34 ecusta/kg 1,46 ecuun/kg). Olisi otettava huomioon, että kyseessä olevan tuontitavaran hinnat olivat koko ajan huomattavasti yhteisön tuotannonalan hintoja alemmat. e) Kannattavuus (64) Olisi otettava huomioon, että kaikkien otokseen kuuluvien yritysten teräsvaijerituotannon kannattavuudesta ei ollut saatavissa tietoja (teräsvaijereita ei eritelty joidenkin yritysten kustannuslaskentajärjestelmissä). Tästä johtuen komissio käytti perusasetuksen 3 artiklan 8 kohdan mukaisesti lähimmän käytettävissä olevan alan kannattavuutta edustamaan yhteisön tuotannonalan tilaa. Yritysten kokonaiskannattavuuden katsottiin edustavan tilannetta teräsvaijereiden osalta ottaen huomioon, että teräsvaijerit edustivat merkittävää osuutta kaikkien kyseisten yritysten kokonaisliikevaihdosta. Otokseen kuuluvien valituksen tehneiden yhteisön tuottajien keskimääräinen kannattavuus laski vuosien 1994 ja 1997 välillä +1,3 prosentista -0,6 prosenttiin. Tutkimus osoitti, että keskimääräisten myyntihintojen ja tuotantomäärän lievästä kasvusta huolimatta yhteisön tuotannonalan myynti ja vastaavasti markkinaosuus laskivat (9 % ja vastaavasti 9 prosenttiyksikköä). f) Investoinnit (65) Investoinnit kasvoivat yhteensä 24 prosenttia vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä eli 7 094 000 ecusta 8 826 000 ecuun. Investointeja tehtiin yleensä koneiden uusimiseen. g) Työllisyys (66) Yhteisön tuotannonalan työntekijämäärä väheni vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä 2 710 työllistetystä 2 559 työntekijään (mikä vastaa 6 %:n vähennystä). h) Tuottavuus (67) Yhteisön tuotannonalan tuottavuus (tuotettu määrä työntekijää kohti) lisääntyi tarkastelujakson aikana (6 prosentin lisäys vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä). 6. vahinkoa koskeva päätelmä (68) Komissio päätteli, että yhteisön tuotannonalaan kohdistui tarkastelujakson aikana huomattavia hintapaineita, jotka aiheutuivat tarkasteltavina olevista maista peräisin olevista, yhteisön markkinoille kasvavina määrinä tulevista tuontituotteista, joiden hinnat olivat tutkimusajanjaksona huomattavasti yhteisön tuotannonalan hintoja alempia. Yhteisön tuotannonala menetti merkittävän osan markkinaosuudestaan aikana, jolloin markkinoiden kulutus oli hieman kasvanut (5 %:n kasvu). Olisi myös huomattava, että vaikka tuotantotaso oli vakaa, myynti laski koko ajan ja varastot kasvoivat jatkuvasti ja merkittävästi. Lisäksi yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne heikkeni jakson aikana vuonna 1994 todetusta 1,3 prosentin voitosta tappiolliseksi vuonna 1997 (-0,6 %). Edellä esitetyn perusteella komissio on alustavasti päätellyt, että yhteisön tuotannonala kärsi perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa. F. VAHINGON SYYT (69) Komissio tutki, johtuiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut merkittävä vahinko Kiinan kansantasavallasta, Unkarista, Intiasta, Meksikosta, Puolasta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevasta polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista, minkä lisäksi tutkittiin perusasetuksen 3 artiklan 7 kohdan mukaisesti myös muita tekijöitä sen varmistamiseksi, että niiden aiheuttamaa vahinkoa ei luettaisi polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin syyksi. a) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutukset (70) Tarkastelujakson aikana todettu merkittävä hinnan alittavuus ja tuonnin määrän ja polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin markkinaosuuden kasvu sekä yhteisön tuotannonalan tilanteen huononeminen osuvat selvästikin yksiin. Tämä ilmenee erityisesti siinä, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni ja sen kannattavuus heikkeni tutkimusajanjakson aikana. Markkinaosuuksien osalta olisi huomattava, että tuonti asianomaisista maista lisääntyi vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä enemmän kuin kulutus (kokonaislisäys oli 93 %). Kyseisten maiden markkinaosuus kasvoi näin ollen kokonaisuudessaan 11 prosenttiyksiköllä, samalla kun yhteisön tuottajien markkinaosuus laski 9 prosenttiyksiköllä. Erityisesti tuonnissa vuosina 1994-1995 havaittavissa oleva merkittävä lisäys (73 %) osuu yksiin yhteisön tuotannonalan samana ajanjaksona kärsimän markkinaosuuksien menetyksen kanssa (10 prosenttiyksikköä). Komissio päätteli tästä syystä, että yhteisön tuotannonalan kärsimä markkinaosuuden menetys osuu ajallisesti yksiin kyseisten maiden markkinaosuuden kasvun kanssa. (71) Lisäksi yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne huononi merkittävästi tarkastelujakson aikana taantuen voittoa tuottavasta tilanteesta tappiota tuottavaan tilanteeseen markkinoilla, joilla kysyntä kasvoi koko ajan. Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne huononi erityisesti vuosina 1994-1995 (+1,3 prosentista -0,3 prosenttiin), ja tämä tapahtui samanaikaisesti, kun se menetti huomattavasti markkinaosuuksiaan (10 prosenttiyksikköä). (72) Lopuksi olisi otettava huomioon, että yhteisön tuotannonala nosti hintojaan vuosina 1994-1995. Tämä hintojen nousu osui yksiin raaka-ainekustannusten nousun kanssa. Yhteisön tuotannonalan hinnat merkittävästi alittavilla hinnoilla tapahtuneen halpatuonnin valtavan lisääntymisen aiheuttaman paineen takia vuonna 1995 (+73 %), yhteisön tuotannonala ei kuitenkaan pystynyt kattamaan kustannuksiaan hintojen korotuksesta huolimatta. Yrittäessään saada takaisin markkina-asemansa vuonna 1996 yhteisön tuotannonala laski hintoja ja sai takaisin jonkin verran menettämiään markkinaosuuksia. Kannattavuus kuitenkin huononi entisestään. Vuonna 1997 yhteisön tuotannonala kykeni säilyttämään asemansa markkinoilla parantamalla tuottavuutta ja nostamalla hintoja, mutta sen taloudellinen tilanne pysyi edelleen negatiivisena (-0,6 %). b) Muiden tekijöiden vaikutus (73) Komissio tutki, voisiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtua muista tekijöistä kuin polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista. Komissio tarkasteli erityisesti kulutuksen kehittymistä, muista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin kehittymistä ja vaikutusta, raaka-ainekustannusten nousun vaikutusta sekä sitä, voisiko aiheutunut vahinko johtua yhteisön tuotannonalan tuonnista. i) Kulutus (74) Komissio tutki, oliko kulutuksessa tapahtuneella kehityksellä ollut vaikutusta yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. On syytä todeta, että vaikka kulutus laski vuosien 1995 ja 1996 välillä (8 %), kokonaiskulutus lisääntyi tarkastelujakson aikana 5 prosentilla. Tästä syystä on epätodennäköistä, että vahinko voisi johtua kulutuksessa tapahtuneesta kehityksestä. ii) Tuonti muista kolmansista maista (75) Tämän menettelyn soveltamisalaan kuulumattomista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin osalta komissio totesi, että vaikka kyseisen tuonnin osuus yhteisön markkinoista oli merkittävä (9 % tutkimusajanjaksona), se väheni tarkastelujakson aikana laskien vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä 10 prosentista 9 prosenttiin. Tässä yhteydessä komissio tarkasteli Eurostatin tilastojen pohjalta erityisesti Koreasta peräisin olevan tuonnin määrässä ja hinnoissa tapahtunutta kehitystä sekä T Osekistä, Romaniasta, Venäjältä ja Turkista peräisin olevan tuonnin kehitystä. Korea (76) Tämän tutkimuksen yhteydessä tarkasteltiin Koreasta peräisin olevaa tuontia ja todettiin, että sitä koskevat polkumyyntimarginaalit olivat vähimmäistasoa. Komissio tarkasteli tuonnin määrää tarkastelujakson aikana ja totesi, että se oli pysynyt vakaana. Koreasta peräisin olevan tuonnin hintojen todettiin olevan verrattavissa yhteisön tuotannonalan hintoihin, mistä syystä Koreasta peräisin oleva tuonti ei ole voinut aiheuttaa yhteisön tuotannonalan kärsimää vahinkoa. T Osekki (77) T Osekistä peräisin olevan tuonnin yksikköhinnat olivat yhteisön tuotannonalan hintojen alapuolella tutkimusajanjakson aikana, mutta tuonnin määrä laski jakson aikana. Romania (78) Vaikka tuonti Romaniasta kasvoi merkittävästi, tarkastelujakson alussa se oli äärimmäisen alhaisella tasolla (ainoastaan 217 tonnia vuonna 1994) ja pysyi ajanjakson lopussakin hyvin alhaisena (0,9 % tutkimusajanjakson aikana). Venäjä (79) Huolimatta Venäjältä peräisin olevassa tuonnissa tarkastelujakson aikana esiintyneistä vaihteluista Venäjän markkinaosuus tutkimusajanjakson aikana oli ainoastaan 0,3 prosenttia. Turkki (80) Turkin tuonnin osalta tutkimuksessa havaittiin, että vaikka Turkista peräisin oleva tuonti kasvoi ajanjakson aikana niin, että markkinaosuus sen seurauksena kasvoi (1,7 % tutkimusajanjakson aikana), yksikköhinnat olivat huomattavasti korkeammat kuin niiden tutkimuksen kohteena olevien maiden yksikköhinnat, jolle on vahvistettu polkumyynti- ja vahinkomarginaalit. Päätelmä (81) Komissio totesi, että edellä mainituista tämän menettelyn soveltamisalaan kuulumattomista kolmansista maista, erityisesti T Osekistä ja Turkista, peräisin oleva tuonti on saattanut myötävaikuttaa aiheutuneeseen vahinkoon. Tämän ei kuitenkaan yksin todettu olevan riittävä poistamaan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon välillä todettua syy-yhteyttä, ottaen erityisesti huomioon näiden kolmansien maiden markkinaosuudet ja niiden kehitys tarkastelujakson aikana (markkinaosuus kasvoi vuoden 1994 ja tarkasteluajanjakson välillä 5,9 prosentista 6,7 prosenttiin). Muut kolmannet maat (82) Komissio totesi, että muiden kolmansien maiden yhteinen markkinaosuus pieneni tarkastelujakson aikana (vuoden 1994 ja tarkasteluajanjakson välillä 4 prosentista 2,7 prosenttiin) ja että kyseisen tuonnin hinnat olivat selvästi korkeammat kuin polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnat. iii) Raaka-aineet (83) Komissio tutki myös, olisiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko voinut johtua tarkastelujakson aikana tapahtuneesta raaka-ainekustannusten noususta. Komissio totesi, että ottaen huomioon teräsvaijerien rajoitetun korvattavuuden muilla tuotteilla, yhteisön tuotannonalan olisi pitänyt kyetä siirtämään raaka-ainekustannusten nousu eteenpäin. Tässä suhteessa komissio havaitsi, että yhteisön tuotannonalan hinnankorotukset vuosina 1994-1995 eivät riittäneet kattamaan raaka-ainekustannusten nousua joutuessaan vastatusten halpatuonnin kasvun kanssa. iv) Yhteisön tuotannonalan oman tuonnin aiheuttama vahinko (84) Jotkut viejät väittivät, että yhteisön tuotannonala itse aiheutti vahinkoa tuomalla kyseistä tuotetta tarkastelun kohteena olevista maista tarkastelujakson aikana. Tässä suhteessa komissio havaitsi, kuten edellä olevassa yhteisön tuotannon määrittelyä koskevassa osassa selitettiin, että nämä hankinnat vastasivat yleensä sellaisten tuottajien tavanomaista kaupallista käytäntöä, joiden on täydennettävä omaa tuotevalikoimaansa pienellä määrällä tuontituotteita. Tuontia tarvittiin, jotta voitaisiin tarjota täydellinen tuotevalikoima ja kilpailla yhteisön markkinoilla. Yhden valituksen tehneen yhteisön tuottajan yhteyksiä maahantuojaan ja tiettyihin jakelijoihin tarkasteltiin erityisesti, mutta päätelmänä oli, että tämä yritys ei ollut käyttäytynyt eri tavalla kuin muut tarkastelun kohteena olleet yhteisön tuottajat. Sen takia kyseisten yritysten tuonnin vaikutusten ei voida katsoa johtuvan kyseisestä yhteisön tuottajasta. Tästä syystä komissio päätteli, että yhteisön tuotannonala ei ollut aiheuttanut vahinkoa teräsvaijerin omalla tuonnilla. c) Syy-yhteyttä koskeva päätelmä (85) Vaikka ei voida jättää lukuun ottamatta sitä, että tuonti muista kolmansista maista on saattanut myötävaikuttaa yhteisön tuotannonalan kärsimään vahinkoon, tutkimus osoitti, että kyseiset tekijät eivät sinänsä poistaneet tutkimuksen kohteena olevan tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon välistä syy-yhteyttä. Edellä selostetun perusteella komissio päätteli, että kyseisten seitsemän maan tuonti aiheutti kokonaisuutena katsoen merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. G. YHTEISÖN ETU 1. Alustavat huomautukset (86) Komissio tutki alustavasti toimitettujen tietojen perusteella, oliko olemassa sellaisia pakottavia syitä, jotka todetusta polkumyynnistä ja vahingosta huolimatta johtaisivat siihen päätelmään, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa olisi yhteisön etujen mukaista. Tätä tarkoitusta varten komissio on tarkastellut sekä toimenpiteiden käyttöönoton että niiden käyttöönotosta luopumisen vaikutusta kaikkiin menettelyssä mukana oleviin osapuoliin. 2. Yhteisön etua koskevien tietojen kerääminen (87) Toimenpiteiden vaikutuksen arvioimiseksi komissio pyysi tietoja kaikilta tiedossa olevilta asianomaisilta osapuolilta, mukaan lukien varhaisemman jalostusasteen yritykset, valituksen tehneet yhteisön tuottajat, tuojat/tukkukauppiaat ja käyttäjät. On huomattava, että tuotetta käyttävältä tuotannonalalta ei saatu vastauksia. Yhteistyössä toimivilta osapuolilta saamiensa tietojen perusteella komissio teki seuraavat päätelmät. 3. Vaikutus varhaisemman jalostusasteen yrityksiin (88) Teräsvaijerin tuotannossa käytetty pääasiallinen raaka-aine on teollisesti tuotettu teräslanka, erityisesti runsaasti hiiltä sisältävä teräslanka, joka voi olla galvanoitu tai muulla tavalla päällystetty. On huomattava, että teräsvaijerin tuotannossa on muitakin merkittäviä raaka-aineita, mukaan lukien synteettiset kuidut, rasva ja pakkaukset (erityisesti telat/puolat). Yhteisön tuotannonalan käyttämää teräslankaa tuottavat pääasiassa Euroopan suurimmat teräksen valmistajat. Kyseisessä tuotannossa voidaan käyttää useaa erilaatuista ja läpimitaltaan erilaista teräslankaa, mutta yhteisön teräslangan valmistajat tuottavat kaikkia teräsvaijerin valmistamiseen tarvittavia teräslankoja. (89) Kaksi raaka-ainetta tuottavaa yritystä osallistui komission tutkimukseen. Kyseiset kaksi yritystä työllistivät vuonna 1997 noin 1 417 henkilöä. Vuoden 1997 kokonaisliikevaihto oli 312 miljoonaa ecua, josta 54 miljoonaa ecua liittyi kyseisiin raaka-aineisiin (mikä vastaa noin 17:ää %:a koko liikevaihdosta). Kyseisten yritysten kannattavuus oli noin 5 prosenttia vuonna 1997. 4. Vaikutus yhteisön tuotannonalaan a) Yhteisön tuotannonalan luonne ja rakenne (90) Yhteisön tuotannonala koostuu yhdeksässä jäsenvaltiossa (Espanjassa, Italiassa, Itävallassa, Kreikassa, Portugalissa, Ranskassa, Saksassa, Tanskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa) sijaitsevista pienistä ja keskisuurista yrityksistä. On huomattava, että teräsvaijerin tuotanto on pääomavaltaista ja tuotevalikoiman jatkuva parantaminen edellyttää merkittävää tutkimusta ja kehitystä, erityisesti sen erityisen teräsvaijerin osalta, jota käytetään hankkeisiin (ks. jäljempänä). Yhteisön tuotannonala ja/tai sen kanssa etuyhteydessä olevat yritykset muuntavat usein teräsvaijeria (esim. leikkaamalla, pujomalla ja liitososia asentamalla tai muuntamalla muiksi esineiksi kuten silmukoiksi jne.) On selvää, että kaikki teräsvaijeria koskevat kielteiset vaikutukset heikentäisivät merkittävästi kyseistä toimintaa. (91) Yhteisön tuotannonala työllistää yhteensä noin 2 600 henkilöä (tutkimusajanjakson aikana). (92) Yhteisön tuotannonala tuottaa tavanomaisen teräsvaijerin lisäksi runsaasti erilaisia erikoisteräsvaijereita hankepohjalla, esimerkiksi riippusiltojen ja riippukattojen rakentamiseen käytettävää teräsvaijeria. Kyseisessä hankekohtaisessa tuotannossa valmistetaan tavallisesti tietty määrä tietyn ajanjakson aikana (esim. hankkeeseen tarvittava määrä sen keston ajaksi). On huomattava, että vuosien kuluessa hankkeista on tullut tärkeä tulolähde yhteisön tuotannonalalle. Koska hanketilaukset vaativat tavallisesti läheistä teknistä yhteistyötä asiakkaiden kanssa (edellyttäen usein kehittynyttä teknologiaa ja koneita) ja lisäpalveluja (ei ainoastaan teräsvaijerien asennusta vaan myös pitemmällä aikavälillä kunnostusta ja ylläpitoa), yhteisön tuotannonala on hankkeissa tarvittavan teräsvaijerin pääasiallinen toimittaja yhteisön markkinoilla. (93) Todettiin, että hankkeisiin tarvittavaa teräsvaijeria voitiin tuottaa samoilla koneilla ja samalla työvoimalla kuin samankokoista tavanomaista teräsvaijeria ja että hankkeisiin tarvittavan teräsvaijerin tuotanto oli tästä syystä suuresti riippuvainen esimerkiksi yleiskustannusten jaon osalta tavanomaisen teräsvaijerin tuotannosta. b) Yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuus (94) On huomattava, että teräsvaijerituotannonalan tilanne on huonontunut yhteisössä viime vuosikymmenen aikana pääasiassa tuotetta käyttävillä tuotannonaloilla kuten kaivostoiminnassa tapahtuneiden lakkautusten ja kiintiöiden käyttöönotosta johtuvan kalastuslaivastojen supistamisen takia. Tämän seurauksena kyseisen tuotannonalan on täytynyt käydä läpi suurehkoja rakenneuudistuksia ja yhdistämisiä. Tässä tutkimuksessa tarkastellun ajanjakson aikana tuotannonala on yhdistynyt ja joutunut vastaamaan kasvavaan kysyntään kuten johdanto-osan 43 kappaleesta ilmenee. (95) Tutkimusajanjakson aikana yhteisön tuotannonala kuitenkin ajautui voittoa tuottavasta tilanteesta tappiota tuottavaan tilanteeseen ja kärsi merkittävimmät tappionsa vuonna 1995 ajankohtana, jolloin kyseisistä maista tuli valtavia tuontimääriä yhteisön markkinoille. Lisäksi ottaen huomioon tämän polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin alhaiset hinnat yhteisön tuotannonala ei ollut kyennyt nostamaan hintoja kustannusten nousun mukaisesti kärsien näin ollen sekä tuonnin määrästä että sen alhaisesta arvosta. (96) Komissio katsoi, että aikaisemman rakenneuudistuksen ja tuottavuuden kohentumisen huomioon ottaen yhteisön tuotannonala on rakenteellisesti elinkelpoinen edellyttäen, että yhteisön markkinoille voidaan palauttaa oikeudenmukaiset kilpailuolosuhteet. c) Toimenpiteiden käyttöönoton tai niiden käyttöönotosta luopumisen vaikutus (97) Toimenpiteiden käyttöönoton odotetaan nostavan teräsvaijerien hintoja yhteisön markkinoilla. Tämä hintojen nousu antaisi yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden kohentaa kannattavuuttaan ja lisätä jossain määrin myyntiä. (98) Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, yhteisön tuotannonalan kielteinen kehityssuunta todennäköisesti jatkuu johtaen pitkällä aikavälillä yritysten sulkemiseen. Todettiin, että yhteisön tuotannonalalla oli joitakin lähes tappiolla toimivia tuotantolaitoksia. Nämä laitokset suljettaisiin kaiken todennäköisyyden mukaan lyhyellä aikavälillä ja seurauksena olisi välittömästi työpaikkojen menetyksiä. Yhteisön tuotannonala erittäin todennäköisesti menettää yhä markkinaosuuttaan ja odotettavissa on jatkuvasti huononeva taloudellinen tilanne. Kuten edellä on selitetty, jos kielteinen kehityssuunta jatkuu, ei tästä kärsisi ainoastaan tavanomaisen teräsvaijerin tuotanto vaan myös hankkeissa tarvittavan teräsvaijerin tuotanto, jonka vientiä kyseiset maat eivät merkittävissä määrin harjoita. (99) Päätelmänä voidaan todeta, että toimenpiteiden odotetaan antavan yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden toipua kärsimästään vahingosta. Toimenpiteiden käyttöönottoa pidetään siksi yhteisön tuotannonalan etujen mukaisena. 5. Vaikutus tuojiin/tukkumyyjiin (100) Neljä yhteisön tuojaa/tukkumyyjää, jotka eivät olleet etuyhteydessä viejiin, toimi menettelyssä yhteistyössä. Nämä totesivat, että toimenpiteiden käyttöönotto tarkasteltavana olevassa menettelyssä vaikuttaisi haitallisesti kyseisen tuotteen yhteisön tuojiin ja tukkumyyjiin. (101) Tutkimuksessa osoitettiin, että kahdella etuyhteyttä vailla olevalla tuojalla teräsvaijerien kaupan osuus liiketoiminnasta oli liikevaihdon (40-80 prosenttia) ja tuoton (tuotot vaihtelivat kolmesta 18 prosenttiin) perusteella merkittävä. On kuitenkin huomattava, että kaikki tuojat/tukkumyyjät yhtä lukuun ottamatta toimivat myös muiden tuotesarjojen kuten kuituköysien, lankojen, kaapeleiden, ketjujen, metallitavaran ja liitososien myyjinä. Teräsvaijerin muuntaminen (esim. leikkaamalla, pujomalla ja asentamalla liitososia tai muuntamalla muiksi esineiksi kuten silmukoiksi jne.) on merkittävä osa liiketoimintaa. Todettiin myös, että tuojat/tukkumyyjät harjoittavat myös yhteisössä tuotettujen teräsvaijerien kauppaa. (102) Vaikka toimenpiteiden käyttöönotto todennäköisesti vaikuttaisi tuojiin/tukkumyyjiin, komissio toteaa, että teräsvaijerien muuntamiseen liittyvä liiketoiminta, muihin tuotteisiin liittyvä kauppatoiminta sekä tuojien/tukkumyyjien myös yhteisössä tuotetuilla tuotteilla harjoittama kauppa huomioon ottaen toimenpiteiden käyttöönotolla ei meneillään olevassa menettelyssä olisi huomattavaa merkitystä. 6. Vaikutus käyttäjiin (103) Teräsvaijereita käytetään useisiin eri tarkoituksiin, minkä vuoksi meneillään olevalla menettelyllä on vaikutuksia lukuisiin tuotetta käyttäviin tuotannonaloihin. Komission selvityksen mukaan teräsvaijereita käytetään pääasiassa seuraavilla tuotannonaloilla (luettelo ei ole täydellinen): yleiset käyttötarkoitukset, kalastus, merenkulku, öljy- ja kaasuteollisuus, kaivosteollisuus (kuilu- ja avolouhoksilla), metsätalous, ilmaliikenne (myös köysiradoissa ja raitiovaunuissa), maa- ja vesirakennus (riippusilloissa, torneissa, köysimastoissa, katetuissa kattorakenteissa), rakennusala (nostureissa) ja hissit. (104) Komission tarkastelussa on otettu huomioon lukuisat kyseistä tuotetta käyttävät tuotannonalat ja useat käyttötarkoitukset kullakin alalla. Komissio totesi saatavilla olevien tietojen perusteella, että tuotetta käyttävien tuotannonalojen kokonaiskustannukset vaihtelevat 50 000 ecun 18 miljoonan ecun välillä, mikä osoittaa kyseisten yritysten olevan hyvin eri suuruisia. Tämän lisäksi kyseistä tuotetta koskevien kustannusten osuudet vaihtelivat 0,01 prosentista korkeintaan 3 prosenttiin, minkä perusteella kyseinen tuote ei ole mainituille yrityksille elintärkeä. (105) Arvioidessaan toimenpiteiden käyttöönoton mahdollista vaikutusta käyttäjiin komissio totesi tuotetta käyttäville tuotannonaloille teräsvaijereista aiheutuvien kustannusten vähäisyys huomioon ottaen, että mainittujen kustannusten nousulla ei todennäköisesti olisi näille merkittävää vaikutusta. On myös huomattava, että kyseistä tuotetta käyttävien tuotannonalojen saatavilla on muita teräsvaijerien vaihtoehtoisia hankintalähteitä, joihin polkumyyntitoimenpiteitä ei sovelleta. 7. Yhteisön etua koskevat päätelmät (106) Tarkasteltavina olevista maista peräisin olevan tuonnin kasvu tarkastelujakson aikana sekä viejien toimintatapa, jossa yhteisön tuotannonalan hinnat jatkuvasti ja huomattavasti alitetaan, osoittavat, että jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, tämä kehityssuuntaus jatkuu todennäköisesti ja valituksen tehneille yhteisön tuottajille aiheutuvat vahingot suurenevat. (107) Toimenpiteiden käyttöönoton ansiosta yhteisön tuotannonalan voidaan odottaa parantavan kannattavuuttaan, mikä vaikuttaisi edelleen myönteisesti yhteisön markkinoiden kilpailuedellytyksiin ja vähentäisi yritysten lopettamisen ja työpaikkojen vähenemisen uhkaa. Komissio on kiinnittänyt erityistä huomiota siihen, että yhteisön tuotannonala voisi joutua sulkemaan tuotantolaitoksia, ellei asianomaisten vientiä harjoittavien tuottajien vinoutuneita kauppatapoja korjata, ja silloin alhaisemmista hankintahinnoista tuotetta käyttävälle tuotannonalalle koituva keskipitkän aikavälin etu voisi poistua. (108) Tuotetta käyttäville tuotannonaloille odotettavissa olevilla hinnankorotuksilla olisi ainoastaan vähäistä merkitystä. (109) Komissio on päätellyt, että näissä olosuhteissa ei ole pakottavia syitä olla ottamatta toimenpiteitä käyttöön. H. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET 1. Vahingon korjaava taso (110) Koska on vahvistettu, että kyseinen polkumyynnillä tapahtuva tuonti on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle ja että pakottavia syitä toimenpiteiden toteuttamatta jättämiseksi ei ole, suunnitellut toimet olisi otettava käyttöön riittävän tasoisina sen varmistamiseksi, että kyseisestä tuonnista aiheutunut vahinko poistuu, mutta todettuja polkumyyntimarginaaleja ei ylitetä. Vahingon poistaminen edellyttää tuotannonalan saattamista tilanteeseen, jossa kyseisistä maista peräisin olevien kyseisten tuotteiden vientihinnat nostettaisiin vahingon poistavalle tasolle. Tarvittavaa hinnankorotusta eli vahinkomarginaalia laskiessaan komissio katsoi, että polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hintoja olisi verrattava yhteisön tuotannonalan myyntihintoihin, joihin on lisätty voitto, jonka yhteisön tuotannonalan voitiin odottaa saavuttavan ilman tutkimuksen kohteena olevista maista peräisin olevaa vahingollista polkumyyntiä. Tällä perusteella hinnan alittavuuden määrittämisessä käytettyjen tuotetyyppien vientihintojen painotettua keskiarvoa tutkimusjakson osalta maksetun tullin ja käsittelykustannusten huomioon ottamiseksi oikaistulla cif-hinta yhteisön rajalla -tasolla verrattiin otokseen kuuluvien valituksen tehneiden yhteisön tuottajien veloittamien tosiasiallisten myyntihintojen painotettuun keskiarvoon, jota korotettiin voiton vajauksen ja viiden prosentin voittomarginaalin kattamiseksi. Tätä voittomarginaalia pidettiin alustavassa määrityksessä sellaisena vähimmäisvoittona, jonka avulla tuotannonala säilyisi elinkelpoisena. 2. Väliaikaiset tullit (111) Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaan väliaikaisen tullin on vastattava joko vahvistettua polkumyyntimarginaalia tai vahingon poistamiseksi tarvittavaa määrää sen mukaan, kumpi näistä on alempi. Kaikilla kiinalaisilla, unkarilaisilla, intialaisilla, puolalaisilla ja ukrainalaisilla yrityksillä vahinkomarginaalit olivat kaikissa tapauksissa polkumyyntimarginaaleja korkeammat. Tämän vuoksi kaikkien edellä mainittujen maiden yritysten väliaikaiset tullit asetettiin todettujen polkumyyntimarginaalien tasolle. Meksikolaisten ja eteläafrikkalaisten yritysten vahinkomarginaalit olivat polkumyyntimarginaaleja alemmat. Tämän johdosta näiden kahden maan yritysten väliaikaiset tullit asetettiin vahinkomarginaalin tasolle. 3. Sitoumukset (112) Puolalaiset ja unkarilaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat esittäneet komissiolle perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti hintasitoumusta. Komissio katsoo, että kyseisten vientiä harjoittavien tuottajien hintasitoumukset voidaan hyväksyä. Hintasitoumukset voidaan hyväksyä ainoastaan, jos jäsenvaltioiden tulliviranomaisille esitetään pätevä sitoumuslasku, josta käy selvästi ilmi tuottaja ja joka sisältää liitteessä mainitut tiedot. Mikäli tällaista laskua ei esitetä, on maksettava asianmukainen polkumyyntitulli. (113) On huomattava, että sitoumuksen rikkomisen tai peruutuksen yhteydessä voidaan perusasetuksen 8 artiklan 9 ja 10 kohdan mukaisesti ottaa käyttöön polkumyyntitulli. (114) Lisäksi on huomattava, että perusasetuksen 8 artiklan 6 kohdan mukaisesti polkumyyntiä, vahinkoa ja yhteisön etua koskeva tutkimus saatetaan päätökseen riippumatta sitoumusten hyväksymisestä tutkimuksen aikana. I. LOPPUSÄÄNNÖKSET (115) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi asetettava määräaika, jonka kuluessa asianosaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi on todettava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen komission mahdollisesti ehdottamien lopullisten toimenpiteiden käyttöön ottamiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli tuotaessa Kiinan kansantasavallasta, Unkarista, Intiasta, Meksikosta, Puolasta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevia, CN-koodeihin ex 7312 10 82 (Taric-koodi 7312 10 82* 10), ex 7312 10 84 (Taric-koodi 7312 10 84* 10), ex 7312 10 86 (Taric-koodi 7312 10 86* 10), ex 7312 10 88 (Taric-koodi 7312 10 88* 10) ja ex 7312 10 99 (Taric-koodi 7312 10 99* 10) kuuluvia teräsköysiä ja -kaapeleita, myös lukittuja köysiä (ei kuitenkaan ruostumattomasta teräksestä valmistettuja köysiä ja kaapeleita), joiden poikkileikkauksen suurin läpimitta on suurempi kuin 3 millimetriä, ja joissa voi olla liitos- tai muita osia. 2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintoihin sovellettava väliaikainen tulli on jäljempänä lueteltujen yritysten valmistamien kyseisten tuotteiden osalta seuraava: >TAULUKON PAIKKA> 3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, väliaikaista tullia ei sovelleta sellaisten kyseisten tuotteiden tuonnissa, jotka 2 artiklan 3 kohdassa luetellut yritykset ovat 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti valmistaneet ja välittömästi vieneet ja laskuttaneet yhteisössä toimivalta tuontiyritykseltä. 4. Ellei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä. 5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden asettamista. 2 artikla 1. Hyväksytään sitoumukset, joita 3 kohdassa luetellut yritykset ovat esittäneet Kiinan kansantasavallasta, Unkarista, Intiasta, Meksikosta, Puolasta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevien, CN-koodeihin ex 7312 10 82 (Taric-koodi 7312 10 82* 10), ex 7312 10 84 (Taric-koodi 7312 10 84* 10), ex 7312 10 86 (Taric-koodi 7312 10 86* 10), ex 7312 10 88 (Taric-koodi 7312 10 88* 10) ja ex 7312 10 99 (Taric-koodi 7312 10 99* 10) kuuluvien teräsköysien ja -kaapeleiden, myös lukittujen köysien (ei kuitenkaan ruostumattomasta teräksestä valmistettujen köysien ja kaapelien), joiden poikkileikkauksen suurin läpimitta on suurempi kuin 3 millimetriä ja joissa voi olla liitos- tai muita osia, tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn yhteydessä. 2. Kun ilmoitus luovutuksesta vapaaseen liikkeeseen sitoumuksen mukaisesti esitetään on vapautus tullista mahdollista saada ainoastaan esittämällä kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille jonkin 3 kohdassa luetellun yrityksen antama pätevä sitoumuslasku. Sitoumuslaskun keskeiset osat esitetään liitteessä. 3. Sitoumuslaskulla harjoitettava tuonti on ilmoitettava tullattavaksi seuraavien Taric-lisäkoodien mukaisesti: >TAULUKON PAIKKA> 3 artikla 1. Asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen asetuksen 20 artiklan 2 ja 3 kohdan soveltamista asianosaiset osapuolet voivat esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää, että komissio kuulee niitä yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. 2. Asetuksen (ETY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti osapuolet, jotka ovat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää tämän asetuksen soveltamista koskevat huomautuksensa yhden kuukauden kuluessa asetuksen voimaantulopäivästä. 4 artikla Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 18 päivänä helmikuuta 1999. Komission puolesta Leon BRITTAN Varapuheenjohtaja (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1 (2) EYVL L 128, 30.4.1998, s. 18 (3) EYVL C 155, 20.5.1998, s. 11 (4) EYVL C 239, 30.7.1998, s. 3 (5) Seuraavat yhtymän yritykset kuuluvat polkumyyntimenettelyn piiriin: - Slaskie Zaklady Lin i Drutu "Linodrut" Spólka Akcyjna, - Fabryka Lin i Drutów "Linodrut" Zabrze Spólka z organiczona odpowiedzialnoscia - Fabryka Lin i Drutów "Falind" Spólka z organiczona odpowiedzialnoscia - Górnoslaska Fabryka Lin i Drutu "Linodrut" Bytom Spólka organiczona odpowiedzialnoscia - Dolnoslaska Fabryka Lin i Drutu "Lonodrut Linmet" spólka z organiczona odpowiedzialnoscia. LIITE Asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa sitoumuslaskussa ilmoitettavat tiedot 1. Tuotteen ilmoituskoodi (joka on ilmaistu kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan esittämässä sitoumuksessa), johon sisältyy tyyppi, säikeiden lukumäärä, lankojen lukumäärä säiettä kohti sekä CN-koodi. 2. Tavaroiden tarkka kuvaus, johon sisältyy: - yrityksen käyttämä tuotekoodi, - CN-koodi, - TARIC-lisäkoodi, johon luokiteltuna laskuun sisältyvät tavarat voidaan tullata yhteisön rajalla (asetuksessa määritellyn mukaisesti), - määrä (ilmoitetaan kilogrammoina), - sovellettava vähimmäishinta. 3. Myyntiehdot, joihin sisältyy: - hinta kilolta, - sovellettavat maksuehdot, - sovellettavat toimitusehdot, - kaikki alennukset ja hyvitykset. 4. Sen tuojan nimi, jota yritys suoraan laskuttaa. 5. Yrityksen työntekijä, joka on laatinut sitoumuslaskun (työntekijän nimi) ja seuraava allekirjoitettu ilmoitus. "Minä allekirjoittanut vahvistan, että tässä laskussa tarkoitettujen tavaroiden myynti Euroopan yhteisöön suuntautuvaa suoraa vientiä varten tapahtuu . . . (yrityksen nimi) esittämän ja Euroopan komission asetuksella (EY) N:o 362/1999 hyväksymän sitoumuksen soveltamisalan ja ehtojen mukaisesti, ja vakuutan, että tässä laskussa esitetyt tiedot ovat täydelliset ja asianmukaiset."