2)

Lisätään artiklat seuraavasti: ”3 a artikla Hallinnointi- ja valvontajärjestelmän tehokkaan toiminnan puutteiden määritysperusteet 1. Komissio perustaa hallinnointi- ja valvontajärjestelmien tehokkaasta toiminnasta tekemänsä arvioinnin kaikkien saatavilla olevien, jäsenvaltioiden, komission yksiköiden ja tilintarkastustuomioistuimen tekemien tarkastusten tuloksiin, Euroopan petostentorjuntaviraston tutkimusten tuloksiin tai mahdollisiin muihin tietoihin, jotka koskevat komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1042/2014 (*1) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja nimeämisperusteita. Komission arvioinnin on katettava kansallisen ohjelman sisäinen valvontaympäristö, vastuuviranomaisen harjoittama hallinto- ja valvontatoiminta ja tarkastusviranomaisen harjoittama valvonta- ja tarkastustoiminta, ja sen on perustuttava sen todentamiseen, että liitteessä olevassa taulukossa 1 vahvistettuja keskeisiä vaatimuksia noudatetaan. 2. Sen perusteella, miten 1 kohdassa tarkoitettuja keskeisiä vaatimuksia on liitteessä olevan taulukon 2 luokkien mukaisesti noudatettu, arvioidaan kunkin toimivaltaisen viranomaisen tehokasta toimintaa ja muodostetaan hallinto- ja valvontajärjestelmästä yleispäätelmä. Hallinnointi- ja valvontajärjestelmää koskevassa yleispäätelmässä otetaan huomioon mahdolliset lieventävät tai raskauttavat tekijät. 3. Jos arvioidaan, että jokin liitteessä olevan taulukon 1 keskeisistä vaatimuksista 2, 4, 5, 8, 11, 12 tai 14 tai vähintään kaksi kyseisen taulukon muista keskeisistä vaatimuksista kuuluu liitteessä olevan taulukon 2 luokkiin 3 tai 4, sitä on pidettävä hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkaan toiminnan vakavana puutteena. 3 b artikla Rahoitusoikaisun suuruuden soveltamis- ja määritysperusteet 1. Komissio soveltaa rahoitusoikaisuja, jos se havaitsee yhden tai useamman yksittäisen tai systeemisen sääntöjenvastaisuuden tai yhden tai useamman puutteen hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkaassa toiminnassa, jäljempänä ’järjestelmäpuutteet’. Tässä asetuksessa sääntöjenvastaisuudella tarkoitetaan tuensaajan tai tuensaajien teosta tai laiminlyönnistä johtuvaa unionin tai kansallisen lainsäädännön rikkomista tai kansallisten sääntöjen rikkomista, jonka tuloksena on tai olisi vahinko Euroopan unionin yleiselle talousarviolle siihen kohdistuvan perusteettoman menon vuoksi. Rahoitusoikaisun suuruus on määritettävä mahdollisuuksien mukaan tapauskohtaisesti, ja sen on oltava täsmälleen saman suuruinen kuin unionin yleisestä talousarviosta väärin perustein maksetun menon määrä. Jos komissio havaitsee menojen edustavassa otoksessa sääntöjenvastaisuuksia kansallisessa ohjelmassa tai sen osassa, mutta muiden menojen sääntöjenmukaisuuden tarkastaminen ei ole kustannustehokasta, oikaisu voidaan määrittää ekstrapoloimalla otoksen tarkastuksen tulokset sen perusjoukon muihin osajoukkoihin, josta otos on peräisin. Jos komissio havaitsee systeemisiä sääntöjenvastaisuuksia tai järjestelmäpuutteita, mutta oikaisun täsmällistä määrää ei ole mahdollista arvioida edes ekstrapoloimalla, asianomaisen järjestelmän osan ilmoitettuihin menoihin sovelletaan kiinteämääräistä rahoitusoikaisua 2 ja 3 kohdassa esitettyjen ohjeellisten perusteiden ja asteikkojen mukaisesti. Kiinteämääräisiä oikaisuja voidaan soveltaa myös yksittäisiin sääntöjenvastaisuuksiin. 2. Kiinteämääräisten rahoitusoikaisujen suuruus on määritettävä ottaen huomioon seuraavat tekijät: a) sääntöjenvastaisuuden tai järjestelmäpuutteen vakavuus suhteessa koko järjestelmään tai sen osaan taikka ilmoitettuihin menolajeihin; b) tappioriski, joka unionin talousarvioon kohdistuu sääntöjenvastaisuuden tai järjestelmäpuutteen takia; c) petosuhka, joka menoihin kohdistuu sääntöjenvastaisuuden tai järjestelmäpuutteen takia; d) mahdolliset lieventävät tai raskauttavat tekijät. 3. Oikaisun suuruus on määritettävä seuraavasti: a) Jos yksi tai useampi sääntöjenvastaisuus tai järjestelmäpuute on niin merkittävä, yleinen tai laaja-alainen, että se haittaa koko järjestelmän toimintaa ja vaarantaa kaikkien kyseisten menojen laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden, on sovellettava 100 prosentin kiinteää prosenttiosuutta. b) Jos yksi tai useampi sääntöjenvastaisuus tai järjestelmäpuute on niin yleinen ja laaja-alainen, että se haittaa erittäin vakavasti järjestelmän toimintaa ja vaarantaa erittäin suurelta osin kyseisten menojen laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden, on sovellettava 25 prosentin kiinteää prosenttiosuutta. c) Jos yksi tai useampi sääntöjenvastaisuus tai järjestelmäpuute johtuu siitä, että järjestelmä toimii vain osittain tai toimii niin heikosti tai epäsäännöllisesti, että se vaarantaa suurelta osin kyseisten menojen laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden, on sovellettava 10 prosentin kiinteää prosenttiosuutta. d) Jos yksi tai useampi sääntöjenvastaisuus tai järjestelmäpuute johtuu siitä, että järjestelmä toimii niin epäjohdonmukaisesti, että se vaarantaa huomattavalta osin kyseisten menojen laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden, on sovellettava 5 prosentin kiinteää prosenttiosuutta. Prosenttiosuus voidaan suhteellisuusperiaatetta noudattaen alentaa 2 prosenttiin, jos 5 prosentin oikaisuprosenttia ei sääntöjenvastaisuuden tai järjestelmäpuutteen luonteen ja vakavuuden takia pidetä perusteltuna. 4. Jos toimivaltaiset viranomaiset ovat laiminlyöneet riittävien korjaavien toimenpiteiden toteuttamisen varainhoitovuonna tehdyn rahoitusoikaisun jälkeen ja sama sääntöjenvastaisuus tai järjestelmäpuute havaitaan tämän vuoksi seuraavana varainhoitovuonna, kiinteämääräisen oikaisun taso voidaan korottaa yhden tai useamman sääntöjenvastaisuuden tai järjestelmäpuutteen jatkuvuuden vuoksi tasolle, joka ei ylitä 3 kohdassa esitetyn asteikon seuraavaa tasoa. (*1) Komission delegoitu asetus (EU) N:o 1042/2014, annettu 25 päivänä heinäkuuta 2014, asetuksen (EU) N:o 514/2014 täydentämisestä vastuuviranomaisten nimeämisen ja hallinnointi- ja valvontavastuiden osalta sekä tarkastusviranomaisten aseman ja velvoitteiden osalta (EUVL L 289, 3.10.2014, s. 3).”"