Komission asetus (EY) N:o 128/2004, annettu 23 päivänä tammikuuta 2004, yhteisön viinianalyysimenetelmistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2676/90 muuttamisesta



Virallinen lehti nro L 019 , 27/01/2004 s. 0003 - 0011



Komission asetus (EY) N:o 128/2004, annettu 23 päivänä tammikuuta 2004, yhteisön viinianalyysimenetelmistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2676/90 muuttamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon viinin yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999(1) ja erityisesti sen 46 artiklan 3 kohdan, sekä katsoo seuraavaa: (1) Hydrostaattiseen vaakaan perustuva viinien alkoholipitoisuuden mittausmenetelmä on saatettu ajan tasalle ja validoitu kansainvälisesti hyväksyttyjen kriteerien mukaisesti. Kansainvälinen viinivirasto hyväksyi kyseisen menetelmän uuden kuvauksen vuoden 2003 yleiskokouksessaan. (2) Kyseistä mittausmenetelmää käyttämällä voidaan viinien tilavuusprosentteina ilmoitettua alkoholipitoisuutta valvoa yksinkertaisemmin ja täsmällisemmin ja näin välttää vähemmän tarkkojen valvontamenetelmien soveltamisesta johtuvat riidat. (3) Komission asetuksen (ETY) N:o 2676/90(2) liitteessä olevaan 3 lukuun olisi lisättävä kyseisen menetelmän ajantasaistettu kuvaus ja kokeelliset arvot sen validointiparametreille. (4) Asetus (ETY) N:o 2676/90 olisi näin ollen muutettava. (5) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat viinin hallintokomitean lausunnon mukaiset, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Muutetaan asetuksen (ETY) N:o 2676/90 liitteessä oleva 3 luku "Alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina" seuraavasti: 1. Poistetaan 2 kohdan 2.3.2 alakohta. 2. Lisätään 4 kohdan jälkeen tämän asetuksen liitteessä oleva teksti 4 a kohdaksi. 3. Poistetaan 5 kohdan 5.2 alakohta "Densimetria hydrostaattista vaakaa käyttäen". 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 23 päivänä tammikuuta 2004. Komission puolesta Franz Fischler Komission jäsen (1) EYVL L 179, 14.7.1999, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi komission muutettuna asetuksella (EY) N:o 1795/2003 (EUVL L 262, 14.10.2003, s. 13). (2) EYVL L 272, 3.10.1990, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 440/2003 (EUVL L 66, 11.3.2003, s. 15). LIITE "4 a. VALIDOITU MENETELMÄ Viinien alkoholipitoisuuden määrittäminen hydrostaattisella vaa'alla 1. MITTAUSMENETELMÄ 1.1 Johdanto Viinien tilavuusprosentteina ilmaistu alkoholipitoisuus on mitattava ennen niiden kaupan pitämistä päällysmerkintöjä koskevien sääntöjen noudattamiseksi. Alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina on samansuuruinen kuin etanolin määrä litroina 100 litrassa viiniä, kun molemmat mitataan 20 °C:ssa. Sen tunnus on 'til-%'. 1.2 Tarkoitus ja soveltamisala Kuvattu mittausmenetelmä on tiheysmittaus hydrostaattisella vaa'alla. Koelämpötilaksi vahvistetaan voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti 20 °C. 1.3 Periaate ja määritelmät Ensimmäiseksi viini tislataan asteittain pienempään tilavuuteen. Tislausmenetelmä kuvataan tässä luvussa. Tislauksessa poistuvat haihtumattomat aineet. Tisleen alkoholipitoisuuteen kuuluvat etanolin homologit, etanoli ja estereihin sitoutuneet etanolin homologit. Seuraavaksi mitataan tisleen tiheys. Nesteen tiheys tietyssä lämpötilassa on sen tilavuusyksikön massa, ρ2 = m/V, joka viineissä ilmaistaan grammoina millilitraa kohden (g/ml). Viinien alkoholipitoisuus voidaan mitata mittaamalla tiheys hydrostaattisella vaa'alla. Määritys perustuu Arkhimedeen lakiin, jonka mukaan nesteeseen upotettuun kappaleeseen kohdistuu nesteestä pystysuoraan ylöspäin vaikuttava noste, joka on kappaleen syrjäyttämän nestemäärän painon suuruinen. 1.4 Reagenssit Ellei toisin mainita, analyysissä käytetään vain hyväksyttyä analyysilaatua olevia reagensseja ja vähintään kolmannen laatuluokan vettä standardin ISO 3696:1987 määritelmän mukaisesti. 1.4.1 Uppokappaleen puhdistusliuos (natriumhydroksidi, 30-prosenttinen, paino/tilavuus) Valmistettaessa 100 ml liuosta punnitaan 30 g natriumhydroksidia mittapulloon ja tilavuus täytetään 100 ml:ksi 96-prosenttisella etanolilla. 1.5 Laitteet ja välineet Tavanomaiset laboratoriolaitteet ja erityisesti seuraavat: 1.5.1 Hydrostaattinen yksikuppivaaka, jonka tarkkuus on 1 mg. 1.5.2 Erityisesti vaa'assa käytettäväksi sopiva uppokappale, jonka tilavuus on vähintään 20 ja joka on ripustettu halkaisijaltaan enintään 0,1 paksuisella langalla. 1.5.3 Mittalasi, jossa on mittaviiva. Uppokappaleen on mahduttava kokonaan mittalasissa olevan merkin alapuolelle; ainoastaan uppokappaleen ripustuslanka saa rikkoa mitattavan nesteen pinnan. Mittalasin sisähalkaisijan on oltava ainakin 6 uppokappaleen sisähalkaisijaa suurempi. 1.5.4 Lämpömittari (tai lämpötila-anturi), jonka asteikolle on merkitty asteet ja asteen kymmenesosat välillä 10-40 °C, kalibroituna ± 0,05 °C:seen. 1.5.5 Tunnustetun sertifiointielimen hyväksymät punnukset. 1.6 Suoritus Uppokappale ja mittalasi on puhdistettava aina mittausten välillä tislatulla vedellä, kuivattava pehmeällä laboratoriopaperilla, josta ei irtoa kuituja, ja huuhdeltava liuoksella, jonka tiheys on tarkoitus määrittää. Haihtumalla tapahtuvan alkoholihäviön rajoittamiseksi mittaukset on tehtävä heti kun laite on saavuttanut stabiilin tilan. 1.6.1 Vaa'an kalibrointi Vaikka vaa'oilla on yleensä sisäinen kalibrointijärjestelmä, hydrostaattinen vaaka on voitava kalibroida punnuksilla, jotka ovat virallisen sertifiointielimen tarkastamia. 1.6.2 Uppokappaleen kalibrointi 1.6.2.1 Mittalasi täytetään merkkiin asti kahteen kertaan tislatulla vedellä (tai vastaavalla yhtä puhtaalla vedellä, esimerkiksi mikrosuodatetulla vedellä, jonka johtokyky on 18,2 MΩ/cm) 15-25 °C:n lämpötilassa, mieluiten lämpötilassa 20 °C. 1.6.2.2 Uppokappale ja lämpömittari upotetaan nesteeseen. Nestettä sekoitetaan, nesteen tiheys luetaan laitteen näytöstä ja saatua tiheyttä korjataan tarvittaessa siten, että tiheys vastaa veden tiheyttä mittauslämpötilassa. 1.6.3 Tarkistus vesi-alkoholiliuoksella 1.6.3.1 Mittalasi täytetään merkkiin asti vesi-alkoholiseoksella, jonka alkoholipitoisuus tunnetaan. Mainitun vesi-alkoholiseoksen lämpötila on 15-25 °C, mieluiten 20 °C. 1.6.3.2 Uppokappale ja lämpömittari upotetaan nesteeseen. Nestettä sekoitetaan ja nesteen tiheys (tai alkoholipitoisuus, mikäli mahdollista) luetaan laitteen näytöstä. Näin todetun alkoholipitoisuuden tulee olla sama kuin nesteen aiemmin määritetty alkoholipitoisuus. Huomautus: Tätä liuosta, jonka alkoholipitoisuus tunnetaan, voidaan käyttää myös uppokappaleen kalibroimiseksi sen sijaan, että käytettäisiin kahteen kertaan tislattua vettä. 1.6.4 Tisleen tiheyden mittaaminen (tai sen alkoholipitoisuuden mittaaminen, mikäli mahdollista) 1.6.4.1 Tutkittavaa näytettä kaadetaan mittalasiin asteikon merkkiin asti. 1.6.4.2 Uppokappale ja lämpömittari upotetaan nesteeseen. Nestettä sekoitetaan ja nesteen tiheys (tai alkoholipitoisuus, mikäli mahdollista) luetaan laitteen näytöstä. Lämpötila on kirjattava, jos tiheys mitataan lämpötilassa t °C (ρt). 1.6.4.3 Korjataan ρt vesi-alkoholiseosten tiheystaulukon (ρt)avulla (tämän luvun liitteessä II oleva taulukko II). 1.6.5 Uppokappaleen ja mittalasin puhdistaminen 1.6.5.1 Uppokappale upotetaan mittalasissa olevaan puhdistusliuokseen. 1.6.5.2 Uppokappaleen annetaan liota yhden tunnin ajan pyörittäen sitä ajoittain. 1.6.5.3 Uppokappale huuhdellaan ensin runsaalla määrällä vesijohtovettä ja sen jälkeen tislatulla vedellä. 1.6.5.4 Uppokappale kuivataan pehmeällä laboratoriopaperilla, josta ei irtoa kuituja. Näin on meneteltävä käytettäessä uppokappaletta ensimmäistä kertaa ja sen jälkeen säännöllisesti tarpeen mukaan. 1.6.6 Tulos Todellinen alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina lasketaan tiheyden ρ20 avulla käyttämällä taulukkoa, jossa tilavuusprosentteina (til-%) ilmaistun alkoholipitoisuuden lukuarvo 20 °C:ssa esitetään samassa lämpötilassa olevien vesi-alkoholiseosten tiheyden mukaan. Kyseessä on kansainvälinen alkoholipitoisuustaulukko, jonka International Legal Metrology Organisation (lakisääteisen mittaustoiminnan kansainvälinen järjestö) on hyväksynyt suosituksellaan nro 22. 2. HYDROSTAATTISELLA VAA'ALLA TEHTYJEN MITTAUSTEN VERTAAMINEN SÄHKÖISELLÄ TIHEYSMITTARILLA TEHTYIHIN MITTAUKSIIN Toistettavuus ja uusittavuus määritettiin alkoholipitoisuudeltaan 4-18 til-% olevien näytteiden perusteella laboratorioiden välisen vertailun jälkeen. Kyseessä on hydrostaattisella vaa'alla ja sähköisellä tiheysmittarilla tehtyjen eri näytteiden alkoholipitoisuuden mittausten vertailu, joka sisältää laajoissa monivuotisissa vertailututkimuksissa saadut toistettavuus- ja uusittavuusarvot. 2.1 Näytteet Näyte sisältää teollisesti kuukausittain valmistettuja viinejä, joiden tiheys ja alkoholipitoisuus ovat erilaiset. Viinit valitaan sellaisista pulloista, joita on säilytetty tavanomaisissa olosuhteissa, ja ne toimitetaan laboratorioihin nimettöminä. 2.2 Laboratoriot Kyseessä olevat laboratoriot, jotka osallistuvat kokeisiin, joita Unione Italiana Vini (Verona, Italia) järjestää kuukausittain ISO 5725-sääntöjen (UNI 9225), AOAC:n, ISOn ja IUPACin vahvistaman 'International Protocol of Proficiency test for chemical analysis laboratories' -menetelmän ja ISO 43 - ja ILAC G13 -ohjeiden mukaisesti. Edellä mainittu yritys toimittaa kaikille osallistujille vuosikertomuksen. 2.3 Laitteet 2.3.1 Sähköinen hydrostaattinen vaaka (tarkkuus viisi desimaalia), jossa on mahdollisesti tietojenkäsittelylaite. 2.3.2 Sähköinen tiheysmittari, jossa on mahdollisesti automaattinen näytteenvaihtaja. 2.4 Määritykset Määritysmenetelmien validointia koskevien sääntöjen mukaisesti kukin näyte on alkoholipitoisuuden määrittämiseksi analysoitava kaksi kertaa peräkkäin. 2.5 Tulokset Taulukossa 1 esitetään laboratorioiden hydrostaattisella vaa'alla saamat mittaustulokset. Taulukossa 2 esitetään laboratorioiden sähköisellä tiheysmittarilla saamat tulokset. 2.6 Tulosten arviointi 2.6.1 Kokeiden tulokset on tutkittu systemaattisen henkilökohtaisen virheen (p < 0,025) havaitsemiseksi soveltamalla peräkkäin Cochranin ja Grubbsin testejä noudattaen 'Protocol international for the Design, Conduct and Interpretation of Method-Performance Studies' -menetelmässä kuvattuja menetelmiä. 2.6.2 Toistettavuus (r) ja uusittavuus (R) Menetelmässä vahvistetut toistettavuutta (r) ja uusittavuutta (R) koskevat laskut on tehty sellaisten tulosten perusteella, joista on poistettu harha-arvot. Uutta menetelmää arvioitaessa useinkaan ei ole käytettävissä validoitua vertailumenetelmää tai lainsäädännössä vahvistettua menetelmää tarkkuuskriteerien vertaamiseksi. Monilaboratoriotesteissä saatujen tarkkuutta koskevien tietojen vertaamiseksi käytetään 'arvioituja' tarkkuustasoja. Nämä 'arvioidut' tasot lasketaan Horwitzin kaavalla. Koetulosten ja arvioitujen tasojen vertailu paljastaa, onko menetelmä riittävän tarkka mitattavan analyytin tasoa varten. Horwitzin arvioitu arvo lasketaan Horwitzin kaavalla: RSDR = 2(1-0,5 logC) jossa C = analyytin mitattu konsentraatio desimaalin tarkkuudella ilmaistuna (esim. 1 g/100 g = 0,01). Horrat-arvo osoittaa, miten tosiasiallinen määritetty tarkkuus vertautuu Horwitzin kaavalla kyseiselle menetelmälle analyytin tietyllä konsentraatiolla määritetyn arvioidun tarkkuuden kanssa. Se lasketaan seuraavasti: HoR = RSDR(mitattu)/RSDR(Horwitz) 2.6.3 Laboratorioiden välinen tarkkuus Horrat-arvo 1 tarkoittaa tavallisesti tyydyttävää laboratorioiden välistä tarkkuutta. Yli 2:n oleva arvo tarkoittaa tavallisesti epätyydyttävää tarkkuutta eli tarkkuuden osalta esiintyy liikaa vaihtelua analyysista johtuen tai vaihtelu on suurempi kuin käytetylle menetelmälle arvioitu vaihtelu. Hor lasketaan ja sitä käytetään myös laboratorioiden välisen tarkkuuden määrittämiseksi seuraavan approksimaation mukaisesti: RSDr(Horwitz) = 0,66 RSDR(Horwitz) (mikä edellyttää seuraavaa approksimaatiota: r = 0,66 R) Taulukossa 3 esitetään sähköistä tiheysmittaria käyttävien ja hydrostaattista vaakaa käyttävien laboratorioiden saamien tulosten erot. Yhdenmukaisuus on hyvä kaikkien näytteiden osalta lukuun ottamatta näytettä 2000/3, jonka alkoholipitoisuus on hyvin vähäinen ja jonka osalta uusittavuus on molemmilla menetelmillä alhainen. 2.6.4 Toistettavuuden ja uusittavuuden parametrit Taulukossa 4 esitetään toistettavuuden ja uusittavuuden parametrien keskiarvo, joka on laskettu kaikkien tammikuun 1999 ja toukokuun 2001 välisenä aikana tehtyjen kuukausittaisten kokeiden perusteella. Siinä esitetään erityisesti: Toistettavuus (r) = 0,074 (til-%) hydrostaattisella vaa'alla ja 0,061 (til-%) sähköisellä tiheysmittarilla. Uusittavuus (R) = 0,229 (til-%) hydrostaattisella vaa'alla ja 0,174 (til-%) sähköisellä tiheysmittarilla. 2.7 Päätelmät Erilaisten viinien alkoholipitoisuuden määrityksissä saadut tulokset osoittavat, että hydrostaattisella vaa'alla tehdyt määritykset ovat vastaavia kuin määritykset, jotka on tehty taajuusvärähtelyn mittaamiseen perustuvalla sähköisellä tiheysmittarilla, ja että molempien menetelmien validointiparametrien arvot ovat lähellä toisiaan. >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA>"