Neuvoston päätöslauselma, annettu 4 päivänä joulukuuta 1997, toimenpiteistä lumeavioliittojen estämiseksi



Virallinen lehti nro C 382 , 16/12/1997 s. 0001 - 0002



NEUVOSTON PÄÄTÖSLAUSELMA, annettu 4 päivänä joulukuuta 1997, toimenpiteistä lumeavioliittojen estämiseksi (97/C 382/01) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.1 artiklan 3 alakohdan, ottaa huomioon perheiden yhdistämistä koskevien kansallisten menetelmien yhdenmukaistamisesta annetun päätöslauselman (Kööpenhaminan päätelmät 1 päivältä kesäkuuta 1993) määräykset, ottaa huomioon, että Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 12 artiklassa sekä ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 16 artiklassa tunnustetaan oikeus avioliittoon ja perheen perustamiseen, ja että Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 8 artiklassa tunnustetaan oikeus perhe-elämän kunnioittamiseen, toteaa, että lumeavioliitot ovat keino kiertää kolmansien maiden kansalaisten maahantuloa ja oleskelua koskevia sääntöjä, on vakuuttunut siitä, että jäsenvaltioiden olisi tämän ilmiön torjumiseksi toteutettava vastaavat toimenpiteet tai jatkettava niiden toteuttamista, katsoo, että tämän päätöslauselman tavoitteena ei ole ottaa käyttöön järjestelmällistä kaikkiin kolmansien maiden kansalaisten kanssa solmittuihin avioliittoihin kohdistuvaa järjestelmää, vaan se, että tarkastuksia tehdään kun on perusteltua aihetta epäilyyn, katsoo, että tämä päätöslauselma ei rajoita jäsenvaltioiden mahdollisuutta tarkistaa tarvittaessa ennen vihkimistä, onko avioliitto lumeavioliitto, katsoo, että tällä päätöslauselmalla ei rajoiteta yhteisön oikeuden soveltamista, ON ANTANUT TÄMÄN PÄÄTÖSLAUSELMAN: 1. Tässä päätöslauselmassa lumeavioliitolla tarkoitetaan avioliittoa, jonka jäsenvaltiossa vakituisesti oleskeleva Euroopan unionin kansalainen tai laillisesti jäsenvaltiossa oleskeleva kolmannen maan kansalainen solmii kolmannen maan kansalaisen kanssa yksinomaan kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyä ja oleskelua koskevien sääntöjen kiertämiseksi ja oleskeluluvan tai oleskeluoikeuden saamiseksi kolmannen maan kansalaiselle kyseisessä jäsenvaltiossa. 2. Seikkoja, joiden perusteella voidaan olettaa, että avioliitto on solmittu maahanmuuttosäännösten kiertämiseksi, ovat erityisesti: - yhteiselämän puuttuminen, - asianmukaisen osallistumisen puuttuminen avioliitosta johtuviin velvollisuuksiin, - puolisot eivät ole kertaakaan tavanneet ennen avioliittoa, - puolisot antavat ristiriitaisia henkilötietoja toisistaan (nimi, osoite, kansallisuus, työ), olosuhteista, joissa he ovat tutustuneet toisiinsa, tai muista heitä koskevista, luonteeltaan henkilökohtaisista keskeisistä tiedoista, - aviopuolisot eivät puhu kieltä, jota molemmat ymmärtävät, - avioliiton solmimista varten on maksettu rahasumma (poikkeuksena myötäjäisinä maksetut rahasummat kun kyse on sellaisen kolmannen maan kansalaisesta, jossa myötäjäisten antaminen on tavanomainen käytäntö), - toisen puolison tai molempien puolisoiden henkilöhistoriassa on merkintöjä aikaisemmista lumeavioliitoista tai oleskeluun liittyy poikkeuksellisia seikkoja. Nämä tiedot voivat tässä yhteydessä perustua: - asianosaisten tai kolmansien henkilöiden ilmoituksiin, - kirjallisista lähteistä peräisin oleviin tietoihin tai - tutkinnassa saatuihin tietoihin. 3. Kun on perusteita epäillä, että kyseessä on lumeavioliitto, jäsenvaltiot myöntävät oleskeluluvan tai oleskeluoikeuden kolmannen maan kansalaiselle avioliiton perusteella vasta kun kansallisen lainsäädännön mukaan toimivaltaiset viranomaiset ovat tarkistaneet, että avioliitto ei ole lumeavioliitto ja että maahanpääsyyn ja oleskeluun liittyvät muut edellytykset täyttyvät. Tämä tarkistaminen voi edellyttää molempien puolisoiden kanssa erikseen käytävää keskustelua. 4. Jos kansallisen lainsäädännön mukaan toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että avioliitto on lumeavioliitto, kolmannen maan kansalaisen avioliittoon perustuva oleskelulupa tai oleskeluoikeus pääsääntöisesti peruutetaan tai jätetään uudistamatta. 5. Kolmannen maan kansalaisella on mahdollisuus kiistää tai tutkituttaa uudelleen kansallisen lainsäädännön mukaan joko tuomioistuimessa tai toimivaltaisessa hallintoviranomaisessa päätös, jolla oleskelulupa tai oleskeluoikeus evätään, peruutetaan tai jätetään uudistamatta. 6. Jäsenvaltiot ottavat huomioon tämän päätöslauselman kansallisen lainsäädäntönsä muuttamista koskevissa ehdotuksissaan. Ne pyrkivät lisäksi mukauttamaan kansallisen lainsäädäntönsä tämän päätöslauselman mukaiseksi 1 päivään tammikuuta 1999 mennessä. Neuvosto tarkastelee tämän päätöslauselman soveltamista vuosittain 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen.