2003/569/EY: Komission päätös, tehty 5 päivänä joulukuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia IV/37.614/F3 PO/Interbrew ja Alken-Maes) (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 3915)



Virallinen lehti nro L 200 , 07/08/2003 s. 0001 - 0058



Komission päätös, tehty 5 päivänä joulukuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia IV/37.614/F3 PO/Interbrew ja Alken-Maes) (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 3915) (Ainoastaan hollannin- ja ranskankieliset tekstit ovat todistusvoimaiset) (2003/569/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 eli perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan ensimmäisen täytäntöönpanoasetuksen(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1/2003(2), ja erityisesti sen 15 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon 29 päivänä syyskuuta 2000 tehdyn komission päätöksen aloittaa menettely tässä asiassa, on antanut kyseisille yrityksille mahdollisuuden ilmaista kantansa komission esittämiin väitteisiin asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan ja komission asetuksen (EY) N:o 2842/98(3) 2 artiklan nojalla, on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, ottaa huomioon kuulemismenettelyistä vastaavan neuvonantajan loppukertomuksen(4), sekä katsoo seuraavaa: 1. JOHDANTO (1) Tarkasteltavana oleva asia koskee Belgian olutmarkkinoilla (hotelli- ja ravintola-alalla sekä vähittäiskaupassa) käytössä olleita monimutkaisia ja pitkäaikaisia kartellisopimuksia. Belgian olutmarkkinoiden kaksi suurinta yritystä, Interbrew NV ja Alken-Maes NV ovat keskinäisissä neuvotteluissa sopineet yleisestä aggressiivisista kilpailutoimenpiteitä pidättymisestä, vähittäiskaupan hinnoista ja myynninedistämistoimista, hotelli- ja ravintola-alan asiakkaiden jakamisesta (sekä perinteisellä hotelli- ja ravintola-alalla että kansallisten asiakkaiden osalta), investointien ja mainonnan rajoittamisesta hotelli- ja ravintola-alalla sekä hotelli- ja ravintola-alan ja vähittäiskaupan uudesta tariffirakenteesta. Yritykset ovat myös vaihtaneet tietoja myyntiluvuistaan. Edelleen Interbrew NV ja Alken-Maes NV ovat pyrkineet ajamaan etujaan Belgian panimoalan yritysten keskusjärjestön (Confédération des brasseries de Belgique, jäljempänä "CBB") piirissä. (2) Lisäksi Interbrew NV, Alken-Maes NV sekä NV Brouwerij Haacht- ja Martens NV -panimot ovat erillisen yhteistoiminnan puitteissa neuvotelleet keskenään erityisesti asiakkaista ja hinnoista jakelijoiden tuotemerkeillä myytävien oluiden markkinoilla ja vaihtaneet jakelijoiden tuotemerkeillä myytäviä oluita koskevia tietoja. 2. BELGIAN PANIMOALA 2.1 Belgian olutmarkkinat 2.1.1 Tarjonta (3) Belgian markkinoilla, joita tämä menettely koskee, panimoyritysten määrä näyttää laskevan vähitellen. Vuonna 1991 CBB:hen kuului vielä 76 panimoa. Vuoden 2000 alussa jäseniä oli 68(5). Osa näistä panimoyrityksistä omistaa useita panimoita. (4) Vaikka Belgiassa toimii aktiivisesti suhteellisen paljon panimoita, oluen tuotanto on keskittynyt pääosin muutamiin panimoyrityksiin. Vuonna 1998 viiden suurimman belgialaisen panimon osuus oli yli 80 prosenttia oluen kokonaistuotannosta. Samana vuonna Belgian markkinoiden kaksi tärkeintä panimoa, Interbrew NV ja Alken-Maes NV, tuottivat yhdessä lähes 70 prosenttia kansallisilla markkinoilla myydystä oluesta(6). (5) Pils-oluiden lisäksi markkinoilla on suuri valikoima erikoisoluita, joista mainittakoon esimerkiksi luostari- ja trappisti-oluet, gueuze- ja kriek-oluet, vaaleat oluet, amber-oluet, kausioluet ja lukuisat alueelliset oluet(7). 2.1.2 Kysyntä (6) Oluen kokonaiskulutus näyttää olevan Belgiassa lievässä laskussa. Vuonna 1998 kulutus oli hieman yli 10 miljoonaa hehtolitraa, mikä merkitsee 1,6 prosentin keskimääräistä vuosittaista laskua vuoteen 1993(8) verrattuna. Pils-oluen osuus kulutetusta määrästä oli yli kaksi kolmannesta. Kulutetuimmat erikoisoluet ovat amber-oluet, luostarioluet ja vaaleat oluet. Kunkin näiden kolmen tuotetyypin osuus oluen kokonaiskulutuksesta on noin 5-6 prosenttia(9). Oluentuotanto väheni Belgiassa vuosittain keskimäärin 0,4 prosenttia vuosina 1993-1998(10). (7) Belgiassa on noin 50000 hotelli- ja ravintola-alan myyntipistettä (hotellit, ravintolat ja kahvilat), joiden asiakkaat kuluttavat 60 prosenttia oluen kokonaismäärästä. Oluen toimittamisesta hotelli- ja ravintola-alan yrityksille vastaavat pääasiassa olutkauppiaat (hotelli- ja ravintola-alan tukkukauppiaat). Vaikka tukkukauppiaiden määrä on viime vuosina vähentynyt Belgiassa fuusioiden, takaisinostojen ja toiminnan lopettamisen vuoksi, niitä on vielä markkinoilla suhteellisen paljon. Niitä arvioidaan olevan 1200(11)-1800(12). Panimot vastaavat itse pienestä osasta hotelli- ja ravintola-alan jakelua (suora jakelu). (8) Vähittäiskauppiaat myyvät jäljelle jäävät 40 prosenttia kulutetusta oluesta. Panimoiden tuotemerkkien lisäksi jakelijoiden omien tuotemerkkien ("private labels") merkitys kasvaa, erityisesti pils-oluiden osalta. Vuonna 1998 jakelijoiden tuotemerkeillä myytävien oluiden osuus oli 5,5 prosenttia (550000 hehtolitraa) Belgian kokonaiskulutuksesta(13). (9) Belgian markkinoiden tärkeimmät suuntaukset ovat kysynnän vähäinen lasku, panimoyritysten, tukkukauppiaiden ja myyntipisteiden määrän lievä väheneminen, vähittäiskaupan merkityksen kasvu suhteessa hotelli- ja ravintola-alaan sekä vähittäiskaupassa jakelijoiden tuotemerkeillä myytävien oluiden merkityksen kasvu. 2.1.3 Hintavalvonta (10) Hallituksen päätöstä, joka määrää ilmoittamaan hinnankorotuksista (jäljempänä "hintavalvonta"), sovellettiin Belgian panimoalalla 1. toukokuuta 1993 asti. Päätöksen mukaan panimoiden oli ilmoitettava toimivaltaiselle ministeriölle joko yksin tai ammattikuntana etujärjestönsä välityksellä kaikista suunnittelemistaan hinnankorotuksista(14). CBB jätti nämä ilmoitukset panimoiden puolesta. Ilmoituksen oli sisällettävä hinnankorotuksen laskennallinen perustelu sekä yksityiskohtainen luettelo sovelletuista hinnoista, jossa yksilöidään myös määräalennusten porrastukset. Ilmoitukseen oli liitettävä myös asianomaisten yritysten tasetiedot. CBB jätti viimeisen hinnankorotusilmoituksen 23. joulukuuta 1992. Toimivaltainen ministeri hyväksyi ilmoituksen 6. helmikuuta 1993 sillä varauksella, että määräalennusten porrastus ja hinnat säilyvät ennallaan vuonna 1993. 2.2 Panimot (11) Edellä mainittujen neljän belgialaisen panimon markkinaosuudet (tuotantovolyymiin perustuvat pyöristetyt luvut) vuosina 1992-1998 esitetään liitteessä II. Ilmoitetut osuudet koskevat markkinoita kokonaisuudessaan ja pils-oluen markkinasegmenttiä. Jakelukanavan perusteella erotetaan toisistaan myös hotelli- ja ravintola-ala ja elintarvikeliiketoiminta. 2.2.1 Interbrew (12) Interbrew NV (jäljempänä "Interbrew") on ylivoimaisesti suurin belgialainen panimo. Interbrew'n tärkeimmät tuotemerkit Belgiassa ovat Jupiler ja Stella Artois (pils), Hoegaarden (vaalea olut) ja Leffe (luostariolut). Nämä neljä tuotemerkkiä kuuluvat Belgian markkinoiden kymmenen myydyimmän tuotteen joukkoon. Interbrew-panimolla on laitoksia Belgian ohella monessa muussakin maassa; Euroopan unionissa sillä on panimoita myös Alankomaissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa. Euroopan unionin ulkopuolella Interbrew toimii aktiivisesti muun muassa Kanadassa sekä Itä-Euroopan ja Aasian maissa; vuonna 1995 Interbrew hankki omistukseensa muun muassa kanadalaisen Labatt-panimon. Interbrew kuuluu maailman kymmenen suurimman panimoyrityksen joukkoon. Interbrew listautui pörssiin 1. joulukuuta 2000. Vuonna 2000 sen maailmanlaajuinen liikevaihto oli 8,605 miljardia euroa. Belgian olutmarkkinoilla yrityksen liikevaihto oli samana vuonna [ >500 miljoonaa](15) euroa, josta jakelijoiden tuotemerkeillä myytävien oluiden osuus oli [< 5 miljoonaa] euroa. 2.2.2 Danone ja sen tytäryhtiö Alken-Maes (13) Brouwerijen Alken-Maes NV (jäljempänä "Alken-Maes"), joka on Belgian markkinoiden toiseksi suurin panimoyritys, valmistaa muun muassa seuraavia tuotemerkkejä: Maes ja Cristal (pils), Grimbergen (luostariolut), Ciney (alueellinen olut) ja Brugs Tarwebier (vaalea olut). Vuonna 2000 sen maailmanlaajuinen liikevaihto oli 120,78 miljoonaa euroa. Samana vuonna yrityksen liikevaihto oli kaikkien oluiden osalta Belgian markkinoilla [ >100 miljoonaa] euroa ja jakelijoiden tuotemerkeillä myytävien oluiden osalta Belgiassa [< 5 miljoonaa] euroa. (14) Alken-Maes syntyi vuonna 1988 Alken-Kronenbourg-panimon (joka kuului silloin ranskalaiseen BSN-ryhmään) ja Maes-panimon fuusiosta. Vuonna 1992 BSN, jolle annettiin vuonna 1994 uusi nimi "Groupe Danone SA" (jäljempänä "Danone"), hankki enemmistöosuuden Alken-Maesista ja vaihtoi yrityksen johdon. Ranskassa toimiva Kronenbourg-panimo kuului myös Danone-ryhmään. Danone myi olutalan toimintonsa brittiläiselle Scottish and Newcastle -yhtiölle vuonna 2000. Vuonna 2000 Danonen maailmanlaajuinen liikevaihto oli 14,287 miljardia euroa. Vuonna 1999(16) yrityksen liikevaihto oli kaikkien oluiden osalta Belgian markkinoilla [ >100 miljoonaa] euroa. 2.2.3 Martens (15) Martens NV (jäljempänä "Martens") valmistaa muun muassa suurten vähittäismyyntiketjujen, kuten Aldin, kautta jakelijan tuotemerkillä myytävää pils-olutta. Yritys valmistaa olutta myös omalla Sezoens-tuotemerkillään ja tuo Saksasta edullista Karlsberg-olutta (tätä ei pidä sekoittaa tanskalaiseen Carlsberg-tuotemerkkiin). Vuonna 2000 yrityksen maailmanlaajuinen liikevaihto oli 33598507 euroa, josta Belgian markkinoilta saadun liikevaihdon osuus oli [< 50 miljoonaa] euroa. Martensin liikevaihto jakelijoiden tuotemerkeillä myytävien oluiden markkinoilla Belgiassa oli vuonna 2000 [ >5 miljoonaa] euroa. 2.2.4 Haacht (16) NV Brouwerij Haacht (jäljempänä "Haacht") valmistaa pääasiassa pils-olutta. Yrityksen tärkein tuotemerkki on Primus. Vuonna 2000 Haachtin maailmanlaajuinen liikevaihto oli 69416371 euroa, josta Belgian markkinoilta saadun liikevaihdon osuus oli [< 50 miljoonaa] euroa. Haachtin liikevaihto jakelijoiden tuotemerkeillä myytävien oluiden markkinoilla Belgiassa oli vuonna 2000 [ >5 miljoonaa] euroa. 2.2.5 Yritysten etujärjestö - Belgian panimoalan yritysten keskusliitto (CBB) (17) Kaikki edellä mainitut panimoyritykset ovat alan yritysten etujärjestön CBB:n jäseniä. CBB puolustaa jäsentensä etuja. CBB:n johtaja vastaa on liiton päivittäisestä toiminnasta. CBB:n toiminta on jakautunut lukuisiin työryhmiin ja/tai komiteoihin, joissa jäsenten edustajat kokoontuvat. 2.3 Jäsenvaltioiden välinen kauppa (18) Käytettävissä olevien numerotietojen asianmukaista analysointia varten on otettava huomioon seuraavat seikat. Markkinatutkimuksiin erikoistuneen Canadean-yrityksen mukaan kansainvälisen kaupan todellista rakennetta on vaikea saada selville kansallisen pankin julkaisemien virallisten tilastotietojen perusteella. Vuoden 1995 alussa Interbrew osti alankomaalaisen Oranjeboom-panimon. Tämän jälkeen Interbrew pyrki tehostamaan tuotantoaan mahdollisimman pitkälle viemällä suuria määriä olutta Belgiasta Alankomaihin, missä olut pullotettiin tai tölkitettiin ennen kuin se tuotiin takaisin Belgiaan kulutusta varten. Koska muita tietoja ei ole käytettävissä, Canadean käyttää kuitenkin edelleen kansallisen pankin tilastotietoja(17). Myös CBB viittaa asiaa kysyttäessä kansallisen pankin tilastotietoihin, jotka on julkaistu CBB:n "Le Journal du Brasseur" -lehdessä(18). Jäljempänä käytetyt tilastotiedot eivät siis anna tilanteesta tarkkaa kuvaa (sellaista ei ole tällä hetkellä käytettävissä) vaan ovat pikemminkin suuntaa-antavia. (19) Canadean-tutkimusyrityksen mukaan vuosina 1993-1998 Belgian oluttuonnin määrä kasvoi 454000 hehtolitrasta 916000 hehtolitraan vuodessa (kasvu oli siis noin 9 prosenttia kokonaiskulutuksesta). Vuonna 1998 yli 80 prosenttia tästä määrästä oli peräisin muista jäsenvaltioista. Tärkeimmät alkuperämaat olivat Alankomaat, Tanska, Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa ja Ranska(19). Interbrew'n mukaan Belgiaan tuonti olisi kasvanut 337453 hehtolitrasta 731202 hehtolitraan vuosina 1993-1998. (Konsulttiyritys) Arthur D. Littlen vuonna 1994 CBB:n pyynnöstä laatiman raportin mukaan Ranskasta vietiin Belgiaan arviolta 60000 hehtolitraa olutta. Konsulttiyrityksen toimeksianto osoittaa CBB:n olleen huolissaan myös rinnakkaistuonnista(20). Rinnakkaistuonnista on kyse esimerkiksi silloin, kun belgialainen tukkukauppias ostaa Jupiler-merkkistä (Interbrew-panimon tuote) pils-olutta Interbrew'n ranskalaiselta tytäryhtiöltä ja myy tämän oluen sitten Belgian markkinoilla. Arthur D. Littlen raportista ilmenee myös se, että panimoalan lähtöhinnat ovat Belgiassa (vuonna 1994) selvästi korkeammat kuin Ranskassa(21). (20) Tietyissä vuodelta 1993 olevissa asiakirjoissa kuvataan rinnakkaistuonnin vaikutuksia Interbrew'hun sekä Belgian ja Ranskan hintaerojen ja tämän tuonnin välistä suoraa yhteyttä. Asiakirjoissa mainitaan (mahdollisena) seurauksena "koko Belgian olutmarkkinoiden vakauden horjuminen" ja huomautetaan, että "hintojen vahvistaminen, alennusten myöntämispolitiikka [...] eivät ole kansallisia kysymyksiä, vaan niistä on keskusteltava yhä enemmän kansainvälisellä tasolla"(22). (21) Belgia on merkittävä oluenviejämaa. Vuosina 1993-1998 viedyn oluen kokonaismäärä nousi 3,6 miljoonasta hehtolitrasta yli 4,8 miljoonaan hehtolitraan vuodessa. Yli 90 prosenttia tästä määrästä viedään muihin jäsenvaltioihin, pääasiassa Ranskaan, Alankomaihin, Saksaan, Italiaan ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan(23). 3. MENETTELY (22) Alken-Maesin tiloissa Waarloosissa ja CBB:n tiloissa Brysselissä suoritettiin tarkastuksia 26. ja 27. lokakuuta 1999 asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti. (23) Interbrew'lle, Alken-Maesille ja CBB:lle esitettiin tietojensaantipyynnöt 11. marraskuuta 1999 asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaisesti. Erityisesti Interbrew'ta pyydettiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan(24) esittämään komissiolle uudelleen asiakirjat, joista komissio oli ottanut jäljennöksiä toisen menettelyn yhteydessä eli suoritettaessa tarkastusta Interbrew'n tiloissa Louvainissa 13. ja 14. Heinäkuuta 1999. Kyseiset asiakirjat olivat syynä lokakuussa 1999 suoritettuihin tarkastuksiin. (24) Komissio sai vastauksen Alken-Maesilta 10. joulukuuta 1999, Interbrew'lta 23. joulukuuta 1999 ja CBB:ltä 24. joulukuuta 1999. (25) Alken-Maes antoi 27. joulukuuta 1999 lausunnon, jossa viitattiin komission tiedonantoon sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa(25). (26) Belgian talousministeriölle lähetettiin tietojensaantipyyntö 10. tammikuuta 2000. Ministeriö vastasi tietojensaantipyyntöön 4. helmikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä. (27) CBB:lle lähetettiin lisätietopyyntö 12. tammikuuta 2000 asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaisesti. CBB toimitti pyydetyt tiedot 1. helmikuuta 2000 päivätyssä kirjeessä. (28) Interbrew toimitti 14. ja 19. tammikuuta 2000 päivätyissä kirjeissä 23. joulukuuta 1999 päivättyä kirjettään koskevia lisätietoja. Nämä tiedot saatuaan komissio lähetti Interbrew'lle faksitse epävirallisen lisätietopyynnön 21. tammikuuta. Interbrew vastasi tietojensaantipyyntöön 2. helmikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä. Interbrew lähetti lisätietoja myös 8. ja 28. helmikuuta 2000. (29) Interbrew antoi Belgian markkinoita koskevan lausunnon 29. helmikuuta. Alken-Maesin tavoin Interbrew toimitti tämän lausunnon komissiolle viitaten komission tiedonantoon sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa(26). (30) Alken-Maes täydensi ja tarkensi 27. joulukuuta antamaansa lausuntoa 7. maaliskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä. (31) Komissio osoitti Alken-Maes-, Haacht- ja Martens-panimoille asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaiset tietojensaantipyynnöt 22. maaliskuuta 2000. Alken-Maes ja Haacht toimittivat vastauksensa komissiolle 5. huhtikuuta 2000 ja Martens 6. huhtikuuta 2000. (32) Komissio suoritti asetuksen N:o 17 14 artiklan 2 kohdan mukaiset tarkastukset Interbrew'n tiloissa Louvainissa 3. huhtikuuta 2000. (33) Komissio osoitti Alken-Maesin emoyhtiölle Danonelle ja Alankomaihin sijoittautuneelle Heineken NV -panimoyritykselle asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaiset tietojensaantipyynnöt 14. huhtikuuta 2000. Danone ja Heineken toimittivat pyydetyt tiedot 10. ja 11. toukokuuta 2000 päivätyissä kirjeissä. (34) Edellä mainittujen tarkastusten ja kirjeenvaihdon lisäksi komission kilpailun pääosaston edustajat ja Interbrew'n, Alken-Maesin ja CBB:n edustajat kokoontuivat useita kertoja. (35) Komissio aloitti tarkasteltavana olevaa asiaa koskevan menettelyn 29. syyskuuta 2000 ja hyväksyi väitetiedoksiannon, joka kohdistui tämän päätöksen vastaanottajayrityksiin. Kaikki osapuolet esittivät kirjalliset huomautuksensa komission esittämistä väitteistä. Koska yksikään osapuoli ei pyytänyt kuulemistilaisuuden järjestämistä, komissio ei järjestänyt kuulemista. (36) Interbrew lähetti 21. joulukuuta 2000 vielä kaksi täydentävää asiakirjaa, jotka koskevat Alken-Maesin kanssa tehtyihin kahdenvälisiin sopimuksiin liittyneitä kahta neuvottelua. Alken-Maesilla ja Danonella on ollut tilaisuus esittää huomautuksensa tähän Interbrew'n kirjeeseen ja sen liitteisiin. 4. RIKKOMISTEN KUVAUS 4.1 Alustavat huomiot: kirjalliset todisteet (37) Jäljempänä esitettävät seikat perustuvat edellä kuvatuista tarkastuksista, tietojensaantipyyntöihin annetuista vastauksista tai osapuolten oma-aloitteisesti lähettämistä tiedoista saatuun todistusaineistoon. (38) Komission hallussa oleva todistusaineisto sisältää monessa tapauksessa asianomaisten yritysten edustajien tai entisten edustajien nimiä. Luottamuksellisuussyistä nämä nimet on korvattu tässä päätöksessä kyseisten henkilöiden tapahtuma-aikaan hoitamien tehtävien nimikkeillä. Jos siis lainaus perusteena olevasta asiakirjasta poikkeaa väitetiedoksiannon tekstistä, väitetiedoksiannon vastaava kohta on ilmoitettu tiedoksi tämän päätöksen vastaanottajille. 4.2 Johdanto ja tiivistelmä (39) Seuraavissa kohdissa annetaan yksityiskohtainen ja tosiasioihin perustuva kuvaus Belgian olutmarkkinoita koskevista monimutkaisista ja pitkäaikaisista kartellijärjestelyistä (sekä hotelli- ja ravintola-alalla että vähittäiskaupassa). Belgian olutmarkkinoiden kaksi suurinta yritystä, Interbrew ja Alken-Maes ovat keskinäisissä neuvotteluissa sopineet vähittäiskaupan hinnoista ja myynninedistämistoimista, hotelli- ja ravintola-alan markkinoiden jakamisesta, investointien ja mainonnan rajoittamisesta hotelli- ja ravintola-alalla sekä tariffirakenteesta (kohta 4.3). Yritykset ovat myös vaihtaneet tietoja myyntiluvuistaan (kohta 4.4). Edelleen Interbrew ja Alken-Maes ovat pyrkineet ajamaan etujaan CBB:n piirissä (kohta 4.5). Lisäksi Interbrew, Alken-Maes sekä Haacht- ja Martens-panimot ovat erillisen kartellisopimuksen puitteissa neuvotelleet keskenään ja vaihtaneet jakelijoiden tuotemerkeillä myytäviä oluita koskevia tietoja (kohta 4.6). 4.3 Interbrew'n ja Alken-Maesin kahdenväliset markkinoiden jakoa, hintoja ja muita sopimusehtoja koskevat kokoukset 4.3.1 Alustavat huomiot (40) Interbrew'n ja Danonen tai tämän Belgiassa toimivan tytäryhtiön Alken-Maesin edustajien välillä oli runsaasti tapaamisia ja muuta yhteydenpitoa vähintäänkin vuoden 1992 lopusta ja joka tapauksessa vuoden 1998 alkuun asti. Useimmilla Interbrew'n ja Danonen edustajien kokouksilla ei ole merkitystä tarkasteltavana olevassa asiassa, koska ne liittyivät fuusioihin tai mahdollisiin yritysostoihin sekä näiden yritysten mahdolliseen yhteistyöhön Belgian ulkopuolisilla markkinoilla. (41) Jäljempänä kuvatut kokoukset ja muut yhteydet eivät siis anna tyhjentävää kuvaa asianomaisten yritysten edustajien välisistä yhteyksistä. Seuraava kuvaus koskee vain niitä yhteyksiä, joilla on merkitystä tämän päätöksen kannalta ja joista on asiakirjatodisteet. Muut yhteydet mainitaan vain silloin, kun se on tarpeen tämän päätöksen kannalta merkittäviin ja asiakirjojen avulla todistettujen yhteyksiin liittyvien tapahtumien yksityiskohtien kuvaamiseksi. 4.3.2 Tosiseikat aikajärjestyksessä 4.3.2.1 Ajanjakso vuoden 1992 lopusta vuoteen 1993 (42) Tiivistelmä Vuoden 1992 lopusta vuoden 1993 loppuun ulottuvana ajanjaksona yritysten välillä oli säännöllisiä yhteyksiä ja vähittäiskaupan hinnoista tehtiin sopimuksia. Samalla pyrittiin vähentämään investointeja liiketoimintaan. Interbrew'n käyttämä koodinimi oli "Lillen yliopisto" (Université de Lille)(27). Danone halusi lisäksi kehittää Interbrew'n ja Alken-Maesin välillä jo alkanutta yhteistyötä. Aluksi Interbrew suhtautui yhteistyön laajentamiseen epäilevästi erityisesti kilpailusääntöjen vuoksi. Markkinajohtajana Interbrew arvioi lisäksi pystyvänsä tekemään tietyt päätökset yksin. (43) Alken-Maesin, Interbrew'n ja Kronenbourgin/Danonen edustajat kokoontuivat 17. marraskuuta 1992. Tällöin Alken-Maesin uusi toimitusjohtaja esiteltiin Interbrew'n edustajille(28). (44) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava elintarvikeliiketoiminnan johtaja raportoi "olutkauppiaiden kokouksen"(29) kulusta Interbrew'n Belgian alueesta vastaavalle toimitusjohtajalle 28. tammikuuta 1993 seuraavasti: "Pitkien neuvottelujen jälkeen sovimme seuraavasta: - ITW ja Maes yrittävät nostaa pysyviä kampanjahintoja niin nopeasti kuin mahdollista (GIB:tä koskeva politiikka) nykyiseltä tasolta 285:een Belgian frangiin ensi vaiheessa ja 295:een Belgian frangiin toisessa vaiheessa. (...) [Huom: Kyseessä on erittäin todennäköisesti pils-olutkorin hinta.] - Päätetään olla rahoittamatta seuraavien 3 kuukauden aikana minkäänlaisia pils-olutkorien kampanjointi- tai mainontatoimenpiteitä, jos vähimmäishintaa ei noudateta. Menettelyä jatketaan kolmen kuukauden kuluttua järjestettävän kokouksen jälkeen." Danone ilmoitti väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa, että kyseessä oli panimoiden ja olutkauppiaiden yhdistyksen välinen 28. tammikuuta 1993 järjestetty kokous. (45) Interbrew'n väliaikainen toimitusjohtaja sai Interbrew'n Core Market Beers Europe -liiketoimintayksikön varatoimitusjohtajalta 12. maaliskuuta 1993 selvityksen aiemmasta yhteydenpidosta illallistapaamisen järjestämiseksi Danonen (Danonen nimi oli tuolloin BSN) edustajan kanssa(30): "[Danonen pääjohtaja] ja [Interbrew'n entinen toimitusjohtaja] tapasivat useaan otteeseen. Näiden tapaamisten yhteydessä oli mahdollisuus pohjustaa läheisempää yhteistyötä (...). Henkilökohtaisesti tapaan [Kronenbourgin pääjohtajaa, joka on myös Danonen toimitusjohtaja] useita kertoja vuodessa Amsterdamin ryhmän puitteissa. Yhteistyön mahdollisuutta käsitellään silloin tällöin, vaikka siihen liittyykin tiettyjä vahingollisia rajoituksia. Olen keskustellut 16. maaliskuuta pidettävästä tapaamisestanne Ranskan alueesta vastaavan johtajan (...) ja Belgian alueesta vastaavan johtajan (...) kanssa. 3) Strategiset seikat: (...) Belgia: Todennäköisesti keskustelujenne vaikein osa. He haluavat todennäköisesti lujittaa 'yhteistyötä' Belgiassa. [Interbrew'n entinen toimitusjohtaja] pakotti meidät neuvottelemaan, 'koska tarvitsimme hieman rahaa', mutta suhtaudumme asiaan erittäin varauksellisesti, koska haluamme välttää kaikki 85 ja 86 artiklaan liittyvät ongelmat (...). Lisäksi heillä on asiassa enemmän voitettavaa kuin meillä. Liitän oheen muistion tähän asti käsittelemistämme aiheista, mutta mihinkään käytännön toimiin ei ole vielä ryhdytty. Suhtaudumme näiden keskustelujen jatkamiseen erittäin suurin varauksin. Mielestäni meidän olisi otettava ohjat käsiimme ja tehtävä päätökset Belgiassa itse. Muut seuraavat perässä, jos ovat järkeviä." (31) (46) Maaliskuun 12. päivänä 1993 päivätyssä sisäisessä asiakirjassa tarkoitettu muistio on päivätty 18. helmikuuta 1993(32), ja sen aiheena on "Liiketoimintaan kohdistuvien investointien vähentäminen kannattavuuden parantamiseksi lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä". Interbrew käytti tässä yhteydessä koodinimeä "Lillen yliopisto" (Université de Lille)(33). Interbrew'n tiloissa järjestettiin 10. joulukuuta 1992 ja 19. tammikuuta 1993 kaksi samaan koodinimeen liittyvää sisäistä kokousta(34). (47) Muistiossa esitetään muun muassa seuraavat johtopäätökset ja suositukset: "- Siirretään puolet myyntipisteiden laitemäärärahakustannuksista jälleenmyyjien vastattavaksi ja nostetaan lasien hintoja (...). - Mainoskulut saisivat olla enimmillään 300 miljoonaa Belgian frangia vuonna 1993, jos oletetaan, että tärkeimmän kilpailijan vastaavat kulut ovat enintään 140 miljoonaa Belgian frangia. Nämä kulut koskevat vain Pils-tuotteita, mukaan lukien alkoholittomat tuotteet ja Light-tuotteet. (...) - Muita tutkittavia asioita: oluthanojen asennus- ja huoltokustannukset, elintarvikealan hintapolitiikka ja uusi hinnoittelu (...)" (35). (48) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja Alken-Maesin toimitusjohtaja tapasivat Brysselissä Duc d'Arenberg -ravintolassa huhtikuun lopussa 1993(36). (49) Interbrew'n uusi toimitusjohtaja (aiemmin Interbrew'n Euroopan olutmarkkinoista vastaava varatoimitusjohtaja, Executive Vice-President Core Market Beers Europe) toteaa 19. elokuuta 1993 laaditussa varainhoitovuoden 1993-1994 talousarviota koskevassa sisäisessä muistiossa(37): "Hintojen korottamisen kannalta 4 prosenttia on haasteellinen luku. (...) Toivomme luonnollisesti teidän toteuttavan 4 prosentin korotuksen. Jos Maesia on vaikea saada vakuuttuneeksi asiasta, ottakaa minuun yhteyttä"(38). (50) Interbrew'n toimitusjohtaja neuvotteli [...]-vähittäiskauppaketjun ([...]) edustajien kanssa 2. marraskuuta. Hän mainitsee asiasta 3. marraskuuta 1993(39) päivätyssä sisäisessä muistiossa, josta olevan otteen mukaan "[...] pitäisi suuressa arvossa sitä, että Interbrew lähestyisi omasta aloitteestaan [...] ja [...] [Belgian kolme suurinta supermarkettiketjua], jotta oluen ja virvoitusjuomien hinnat saataisiin nostettua asteittain ITW:n [Interbrew] toivomalle tasolle. (...) Kun asiasta näytetään pääsevän yksimielisyyteen, voitaisiin järjestää kolmenkeskinen kokous. (...) Luullakseni olisi aiheellista kutsua koolle huippukokous, johon minun lisäkseni osallistuisivat [...] edustajat. Kutsuisin [Alken-Maesin] osallistumaan tähän operaatioon vasta sitten, kun ensimmäiset yhteydet on solmittu ja sopimuksen suuntaviivat ovat selvillä. Maesin viimevuotinen aloite osoittautui toteuttamiskelvottomaksi seuraavista syistä: a) luottamus oli puutteellinen, mutta b) Maes oli myös varmasti liian pieni. Ainoastaan ITW voi pystyä siihen." 4.3.2.2 Vuosi 1994 (51) Tiivistelmä Interbrew'n ja Danonen/Alken-Maesin väliset yhteydet tiivistyivät vuonna 1994. Danone painosti Interbrew'ta 11. toukokuuta 1994 pidetyssä kokouksessa. Jos osapuolet eivät pääsisi yhteisymmärrykseen Belgian markkinoilla, Interbrew'n toiminta vaikeutuisi huomattavasti Ranskan markkinoilla. Vaikka Interbrew jätti huomiotta Danonen vaatimuksen 500000 hehtolitran toimituskiintiön siirtämisestä Alken-Maesille, se halusi välttää ristiriitoja, ja osapuolet olivat edelleen tiiviissä yhteydessä keskenään. Interbrew'n ja Danonen/Alken-Maesin Belgian alueesta vastaavat toimitusjohtajat tekivät kyseisten panimoiden välisen suullisen herrasmiessopimuksen kahdessa vuoden 1994 lokakuussa pidetyssä kokouksessa. Interbrew nimesi tämän sopimuksen "Lillen yliopistoksi", vaikka sopimus olikin laajempi kuin samanniminen liiketaloudellisten investointien vähentämiseen tähtäävä hanke, josta oli kyse Interbrew'n 18. helmikuuta 1993 päivätyssä muistiossa (katso 46 kappale). Osapuolet vahvistivat sopimuksen 9. marraskuuta 1994 pidetyssä kokouksessa. Osana keskinäistä yhteistyötään Interbrew ja Alken-Maes tekivät asiakkaiden jakoa koskevan sopimuksen 24. marraskuuta. (52) Interbrew'n toimitusjohtaja tapasi Danonen olutliiketoiminnan uuden toimitusjohtajan vuoden 1994 alussa(40). Tässä ensimmäisessä tapaamisessa ja sitä seuraavissa, ehkä Amsterdamissa ja joka tapauksessa Danonen Pariisin tiloissa järjestetyissä tapaamisissa, oli kyse erityisesti tietynlaisen markkinakäyttäytymisen omaksumisesta(41). (53) Interbrew'n tiloissa 5. toukokuuta 1994 käydyissä sisäisissä keskusteluissa Interbrew'n toimitusjohtaja esitteli seuraavan suunnitelman(42), joka on Danonen/Kronenbourgin vaatimusten mukainen. Interbrew'n oli luovutettava Alken-Maesille 500000 hehtolitran toimituskiintiö (erityisesti vähittäiskaupassa). Jos Interbrew ei suostuisi tähän vaatimukseen, Ranskan Interbrew tuhottaisiin, ja Belgiassa Interbrew joutuisi kamppailemaan markkinoilla erittäin alhaisia hintoja vastaan(43). (54) Danonen ja Interbrew'n johtajat keskustelivat Kronenbourgin esittämästä suunnitelmasta 11. toukokuuta 1994 "Le Roy d'Espagne" -nimisessä ravintolassa Brysselissä(44), joka on Interbrew'n kotipaikka (Grand Place 1, B-1000 Bryssel). Läsnä oli todennäköisesti myös Alken-Maesin edustaja. Tässä kokouksessa käsiteltiin seuraavia asioita(45): "[Danonen olutliiketoiminnan toimitusjohtaja] esitti uudelleen vaatimuksensa 500000 hehtolitran toimituskiintiön siirtämisestä AM:lle uhaten Interbrew'n tuhoamisella Ranskassa. Hän suositti Interbrew'n ja AM:n suhteiden ratkaisemiseksi Belgiassa Ranskassa tehtyjen sopimusten toimintamallia. (...) Ranskalainen mekanismi tarkoittaa sitä, että markkinaosuuksiensa turvaamiseksi Heinekenin ja Kronenbourgin elintarvikeliiketoiminnan myyntijohtajat mukauttavat liiketoimintojaan erittäin säännöllisesti yhteen ja valvovat tähän liittyen keskinäisiä markkinaosuuksiaan ja vaikuttavat kampanjointiin, hintoihin ja olosuhteisiin"(46). (55) Heinekenin(47) toimittamassa asiakirjassa vahvistettiin Interbrew'n esittämä selvitys Belgian ja Ranskan markkinoiden välisestä tilanteesta sekä Kronenbourgin/Danonen ehdotukset. Kolme vuotta sitten [Danonen olutliiketoiminnan toimitusjohtaja] esitti Interbrew'lle kaksi vaihtoehtoa: sen oli joko luovutettava Maesille 500000 hehtolitran suuruinen toimituskiintiö tai hän pakottaisi sen vetäytymään Ranskan markkinoilta. Hän viittasi Heinekenin ja Kronenbourgin välisiin yhteistyömenettelyihin Ranskassa. (56) Ranskan ja Belgian tilanne oli jälleen esillä Interbrew'n toimitusjohtajan ja Danonen pääjohtajan välisessä puhelinkeskustelussa 6. heinäkuuta 1994(48). Interbrew'n toimitusjohtaja toteaa 7. heinäkuuta 1994 päivätyssä sisäisessä tiedotteessa(49): "Sovin eilen 'Greenin' [huom. = Danone] 'Ison pomon' kanssa siitä, ettemme aloita hintasotaa vaan yritämme voittaa aikaa. Tavoitteenamme on saada aikaan esimerkiksi kaupallinen sopimus ja soveltaa sitä myös Belgiassa. Pidämme varmasti yhteyttä jatkossakin"(50). Vaikka tämä puhelinkeskustelu koski Danonen mukaan Interbrew'n Ranskassa suorittamia ponnisteluja kaupan alalla, Danonen asiakirjat(51) vahvistavat, että Interbrew'n ja Danonen/Alken-Maesin välillä oli voimassa sopimus, jonka mukaan yritykset pidättyvät aggressiivisista toimista Belgian markkinoilla. Asiakirjoissa esitetään seuraavat maininnat: "Heinäkuu 94: päädyimme lähes sovintoon" [Interbrew'n toimitusjohtajan kanssa](52) sekä "rauhan perustana olevat markkinaosuudet"(53). Samat asiakirjat osoittavat Belgian ja Ranskan markkinoilla tehtyjen sopimusten keskinäisen merkityksen: "Rauha Belgiassa [harr ] alueellinen rauha Ranskassa [rarr ] kansallinen rauha"(54). (57) Interbrew'n vastuuhenkilö ja Alken-Maesin toimitusjohtaja illastivat yhdessä 29. elokuuta 1994(55). Interbrew'n edustaja kertoi tästä kokouksesta seuraavaa(56): "Vaikka Roy d'Espagne -ravintolan kokouksessa ei keskusteltu hotelli- ja ravintola-alasta, [...] alkoi AM:n Belgian alueesta vastaavaksi toimitusjohtajaksi nimityksensä jälkeen soitella minulle ja pyytää neuvotteluja panimosopimusten tekemiseen liittyvien investointien voimakkaan kasvun hillitsemiseksi. Kävin [Alken-Maesin toimitusjohtajan] kanssa myös useita muita keskusteluja lähinnä puhelimitse. Hän yritti saada aikaan anniskelupaikkojen ostoon ja myyntiin liittyvän ennakkokonsultointijärjestelmän. Kieltäydyin järjestelmällisesti. Tähän liittyen illastin [Alken-Maesin toimitusjohtajan] kanssa. (...) Tuloksena tapaamisesta on 5. lokakuuta päivätty [Interbrew'n toimitusjohtajalle] osoitettu muistioni. (...) Tämän illallisen aikana keskustelimme yleisistä asioista. Ilmoitin uudelleen, ettei 'ranskalaisia mekanismeja' voinut siirtää Belgiaan"(57). (58) Interbrew'n 5. lokakuuta 1994 päivätyssä sisäisessä muistiossa selostetaan illallista Alken-Maesin toimitusjohtajan kanssa seuraavasti(58): "1. Hän ymmärtää, että Ranskan ja Belgian tilanteet ovat hyvin erilaiset ja että eri maissa ei voida toimia samalla tavalla. 2. Hänen yrityksensä pääkonttori harjoittaa voimakasta painostusta, jonka avulla häntä vaaditaan soveltamaan Belgiassa aggressiivista markkinapolitiikkaa. Hän kuitenkin pelkää tämän tulevan kalliiksi ja olevan ehkä tehotonta. 3. Olimme yhtä mieltä siitä, että keskustelu Arthur D. Littlen Horeca 2000 -hankkeesta CBB:ssä [huom. katso myös 129 kappaleesta alkaen] saattaisi olla sopiva foorumi tutkittaessa keinoja pienentää hotelli- ja ravintola-alan myyntikustannuksia. 4. Huomautimme hänelle, että hän alkoi itse toimia aggressiivisesti ja että reagoisimme hänen hintatoimiinsa erityisesti vähittäiskaupassa sitten, kun hän on tehnyt seuraavan siirtonsa. (...)" (59). (59) Interbrew'n uusi Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja Alken-Maesin toimitusjohtaja tapasivat Brysselin lentokentän Sheraton Airport -hotellissa 12. lokakuuta 1994(60). Seuraava ote on Interbrew'n Belgian alueesta vastaavan hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtajan alustavasta muistiosta(61): "1. kalliiden hyökkäysten lopettaminen kansalliset asiakkaat (...) linjanveto äärimmäisen vaikeaa, vähän sääntöjä tai ei lainkaan perinteinen hotelli- ja ravintola-ala (...) ennen kaikkea on määriteltävä (...) kaikki kaupallisten sopimusten ulottuvuudet on tutkittava: a. investointipolitiikka b. alennusjärjestelmä (...) c. logistiset interventiot 2. tuottamattomien kustannusten pienentäminen alat: mainonta, anniskelulaitteiden asentaminen, ... Yhtenäinen lähestymistapa A.D. Littlen tutkimuksen jatkumiseen saattaa hyödyttää kaikkia osapuolia. Kaksi suurinta panimoa voivat sanella omat ehtonsa ja sopia säännöistä olutkauppiaiden järjestön kanssa. (...) 4. yleistä - (...) yhteisten sopimusten soveltamista ei voida valvoa millään tavalla (ellei sitten puolueettoman kolmannen osapuolen välityksellä, mutta tällöin tietovuotojen riski on liian suuri) - avun pyytäminen CBB:ltä tavoitteidemme saavuttamiseksi vaikuttaa järkevimmältä vaihtoehdolta (...)." (60) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja raportoi 12. lokakuuta 1994 pidetyn kokouksen tuloksista 14. lokakuuta 1994 päivätyssä sisäisessä muistiossa, jonka aiheena oli "Lillen yliopisto"(62): Ohessa ystäviemme toimittama asiakirja sekä lyhyt esittely ehdottamastani toimintamallista. Ystävämme ovat hyväksyneet sen periaatteen(63). Alken-Maesin toimittamassa asiakirjassa kuvataan olutalan tilannetta Belgiassa ja esitetään mahdollisia ratkaisuja havaittuihin ongelmiin(64). Interbrew'n Belgian alueesta vastaavan toimitusjohtajan "lyhyessä toimintamallin esittelyssä" on muun muassa seuraavat kohdat(65): "3. Suullinen herrasmiessopimus: - ei puututa toisen yrityksen sitoumuksiin [huom. hotelli- ja ravintola-alan myyntipisteet, joiden kanssa on tehty yksinostosopimus] - vähittäiskaupan hintataso - ei toteuteta järjestelmällisesti kilpailutoimenpiteitä toisen yrityksen tuotemerkkejä vastaan kunkin sitoumusten puitteissa 4. Markkinoiden tehokkuus ja dynamiikka - tuottamattomien kustannusten pienentäminen: - POS [myyntipisteet] - anniskelulaitteiden huoltopalvelut - mainonta (määrä, alennusprosentti, (...)) - hotelli- ja ravintola-alan investoinnit (määritelmät?!) 5. Rakenteelliset toimenpiteet tuotannon keskittäminen Myyntipolitiikka (hinnat, 20 F...)" (66). (61) Myös Danonen piirissä oltiin tietoisia tästä sopimuksesta. Komission Alken-Maesin tiloissa suorittamien tarkastusten jälkeen eräässä vuoden 1999 lopussa tai vuoden 2000 alussa käydyssä Danonen sisäisessä puhelinkeskustelussa viitattiin(67)"vuoden 1994 hintasopimukseen, jossa on [Alken-Maesin toimitusjohtajan] nimi"(68). (62) Interbrew'n Belgian alueesta vastaavan toimitusjohtajan kirjoittama päiväämätön muistio (jossa edellä mainitut asiat otetaan uudelleen esille) sisältää myös aikataulun(69):"Hankkeen määrittely ja herrasmiessopimus 1. marraskuuta, markkinoiden dynamiikka 1. helmikuuta, rakenteen uudistaminen 1. huhtikuuta"(70). (63) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja Alken-Maesin toimitusjohtaja tapasivat uudelleen 18. lokakuuta 1994(71). Belgian alueesta vastaavan hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtajan tekemistä muistiinpanoista ilmenee, että tapaamisessa käsiteltiin myös "Lillen yliopistoa"(72). (64) Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja esitti 24. lokakuuta 1994 päivätyssä sisäisessä muistiossa yhteenvedon Alken-Maesin kanssa tähän asti käytyjen keskustelujen sisällöstä ja ehdotti Interbrew'n toimitusjohtajalle uusia toimenpiteitä(73): "1. Greenin vastaus [huom. tässä Alken-Maes] Interbrew'n ehdotukseen 1.1 Hinnat Sovittiin yhtenäisen hinnan vahvistamisesta pils-oluelle ja siitä, että Kronenbourgin hinta on noin 5 prosenttia korkeampi. 1.2 Herrasmiessopimus: - rajoittuu perinteiseen hotelli- ja ravintola-alaan - ei sovelleta kansallisiin asiakkaisiin; kumpikin osapuoli saa pitää markkinoilla sitoumustensa mukaiset tuotemerkit 1.3 Kaikki muut asiat: OK 1.4 Muut ehdotukset: (...) - Alennusten soveltaminen nettohintoihin [huom. hinnat ilman valmisteveroa, katso myös 96 ja 104 kappaleet] (...) Pieni hintojenkorotus vuonna 1995 (...)" (74). (65) Interbrew'n Belgian alueesta vastaavan toimitusjohtajan ja Alken-Maesin toimitusjohtajan väliset neuvottelut jatkuivat 26. lokakuuta 1994(75). Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja raportoi Interbrew'n toimitusjohtajalle 7. marraskuuta seuraavasti(76). "1. Sopimusten perusta Hyväksyttiin ajatus kaikkien osapuolten nykyisen markkina-aseman kunnioittamisesta (...) 2. Suunnitelma voittojen kasvattamiseksi Perussopimus, jonka mukaan eteneminen tapahtuu kolmessa vaiheessa: A. Ensimmäinen tavoite Vähittäiskauppahintojen vahvistaminen Alennusten tai myynninedistämistoimintaan liittyvien hyvitysten enimmäissumman määritys Hotelli- ja ravintola-alan POS-materiaalin ja kustannusten tarkistus Myyntipisteisiin tehtävien investointien tarkistus (...) B. Toinen tavoite Tuotannon järkeistäminen C. Kolmas tavoite Markkinarakenteen uudistaminen: - hinnoittelu - hotelli- ja ravintola-alan investoinnit - anniskelulaitteiden asennus- ja huoltokustannukset - ja niin edelleen. 3. Seuraavat vaiheet 04/11: Green [huom. tässä Alken-Maes] tutkii ohjelmaa johdon kanssa osapuolten myyntijohtajat kokoontuvat, tavoitteenaan: - yleisperiaatteen vahvistaminen - 'ensimmäisen tavoitteen' seuraavien vaiheiden määrittäminen (...)" (77). (66) Edellä 7. marraskuuta 1994 päivätyssä muistiossa mainittu marraskuun 9. päiväksi 1994 sovittu kokous järjestettiin ilmoitettuna ajankohtana. Siihen osallistuivat Interbrew'n edustajina Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja, elintarvikeliiketoiminnan johtaja ja Belgian alueesta vastaava liiketoimintajohtaja sekä Alken-Maesin edustajina toimitusjohtajan lisäksi elintarvikeliiketoiminnan ja hotelli- ja ravintola-alan liiketoiminnan (horeca) johtajat(78). Lisäksi on olemassa erillinen asiakirja, joka sisältää 7. marraskuuta 1994 päivätyssä muistiossa mainitun "suunnitelman voittojen kasvattamiseksi" sekä yksittäisiä merkintöjä(79). Merkinnät on saatettu tehdä asiakirjaan 9. marraskuuta 1994 pidetyssä kokouksessa, ja ne osoittavat, että vähittäiskauppahintojen osalta on ollut voimassa sopimus, jossa pils-korin hinnaksi vahvistetaan 275 Belgian frangia (7. marraskuuta 1994 päivätyn muistion ensimmäinen tavoite)(80). Merkinnöissä täsmennetään myös, että "kolmanteen tavoiteluokkaan" kuuluvat toiminnot toteutetaan CBB:n välityksellä. (67) Myös Interbrew'n Belgian alueesta vastaava hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja teki muistiinpanoja 9. marraskuuta 1994 pidetyn kokouksen aikana tai sen jälkeen. Otsikon "Toiminta-ajatus" alla on muun muassa seuraavat merkinnät: "luova kilpailu - suorien hyökkäysten välttäminen - huomion kiinnittäminen muihin kilpailijoihin - neuvottelu"(81). (68) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja ja Alken-Maesin hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja kävivät yksityiskohtaisesti läpi 24. marraskuuta ratkaisemattomia ristiriitoja (jotka koskivat tiettyjä myyntipisteitä) sekä Green-hanketta(82). Interbrew'n hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja kuvaa tämän kokouksen aikana tai sen jälkeen tekemissään muistiinpanoissa "perinteiseen hotelli- ja ravintola-alaan"(83) liittyvää sopimusta seuraavasti:"Sopimus siitä, että juomien ostosopimuksia noudatetaan kaikkina aikoina. Ei uusia sopimuksia, kun asiakkaiden sitoumus on vielä voimassa yli kaksi vuotta. Tämä tarkoittaa sitä, että nykyiselle sopimuspanimolle on annettava ensin mahdollisuus uusia sopimuksensa. Erikoisoluiden markkinointi ei sisälly kilpaileviin olutlaatuihin liittyviin velvollisuuksiin, jotka koskevat kilpailun kohteena olevia pils-tuotteita (kukin huolehtii omista velvollisuuksistaan). Ei kannusteta olutkauppiaita vaihtamaan erikoisolutmerkkejä lisäämällä alennuksia". Muistiinpanoissa on myös muutamia Interbrew'n Belgian alueesta vastaavan hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtajan kriittisiä huomioita sopimuksista. Hänen mukaansa on olemassa riski, että "kolmas osapuoli vie voiton asiassa". 4.3.2.3 Vuosi 1995 (69) Tiivistelmä Vuonna 1995 Interbrew ja Alken-Maes (ja Danone) neuvottelivat säännöllisesti vuonna 1994 tehtyjen sopimusten täytäntöönpanosta. Panimot aloittivat myös neuvottelut uuden hinnoittelujärjestelmän käyttöönotosta hotelli- ja ravintola-alalla sekä vähittäiskaupassa(84). (70) Interbrew'n toimitusjohtaja ja Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja sekä Danonen olutliiketoiminnan toimitusjohtaja keskustelivat Interbrew'n ja Alken-Maesin suhteiden kehityksestä 10. tammikuuta 1995 Roy d'Espagne -ravintolassa Brysselissä(85). (71) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja Alken-Maesin toimitusjohtaja tarkastelivat 25. tammikuuta 1995 ja 10. helmikuuta 1995 muun muassa Green-hankkeen(86) etenemistä. (72) Alken-Maesin hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja lähetti Interbrew'n hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtajalle 30. tammikuuta 1995 kirjeen, jossa Alken-Maesin ehdotuksia verrataan Interbrew'n ehdotuksiin. Kirjeessään hän mainitsee seuraavaa: "minun on siis todettava, ettei Interbrew näytä olevan kovin halukas osallistumaan hotelli- ja ravintola-alan markkinoiden tervehdyttämiseen, koska sen toiminta-ajatuksen, josta olemme säännöllisesti keskustelleet yhtiöidemme johtohenkilöiden läsnäollessa ja heidän nimenomaisesta aloitteestaan, kehittäminen on laiminlyöty pahasti. (...) Olisin halunnut kuulla mielipiteenne tästä väitteestä siinä toivossa, että voisitte tarkentaa eri näkökohtia ja huolehtia henkilökohtaisesti siitä, ettei tällainen tilanne toistu tulevaisuudessa. Haluan tehdä selväksi, että CBB:n työryhmissä käymämme keskustelut eivät tuota tuloksia, jos näyttää jo nyt siltä, ettemme pysty määrittelemään yhteisesti järkevää käyttäytymismallia kyseisellä alalla"(87). (73) Markkinasuhteet ja -sopimukset olivat jälleen esillä 18. huhtikuuta 1995 Louvainissa pidetyssä kokouksessa. Siihen osallistuivat Interbrew'n edustajina Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja, Belgian alueesta vastaava hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja ja elintarvikeliiketoiminnan johtaja sekä Alken-Maesin edustajina toimitusjohtaja, hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja ja elintarvikeliiketoiminnan johtaja(88). Interbrew'n Belgian alueesta vastaavan hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtajan laatimassa 14. huhtikuuta 1995 päivätyssä alustavassa asiakirjassa käsitellään kyseessä olevia aloja, tavoitteita ja keinoja(89): ">TAULUKON PAIKKA>" (90). Tässä kokouksessa tehdyistä muistiinpanoista ilmenee, että kokouksessa keskusteltiin (investointeja koskevasta) [...] suuruisesta kustannuskatosta hehtolitraa kohti. Interbrew ja Alken-Maes tarkastelivat myös "Vision 2000" -hankkeen etenemistä CBB:n piirissä (hanketta koskevia lisätietoja on (129) kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa)(91). (74) Alken-Maesin talousjohtaja ilmoitti Alken-Maesin sisäisessä kokouksessa 15. toukokuuta 1995, että Interbrew ottaisi uuden hinnastonsa käyttöön 1. tammikuuta 1996, ja antoi aiheesta muutamia lisätietoja. Hän ilmoitti myös Interbrew'n haluavan olla yhteydessä Alken-Maesiin tässä asiassa ja että kokous pidettäisiin 18. toukokuuta. Kokouksen tavoitteena oli selkeästi päästä "jonkinlaiseen yhteisymmärrykseen"(92). Alken-Maes päätti tästä syystä jouduttaa oman hintatutkimuksensa julkaisemista, ja 16. toukokuuta 1995 lähetettiin toimintasuunnitelma joillekin Alken-Maesin johdon jäsenille(93). (75) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja Alken-Maesin toimitusjohtaja tapasivat 18. toukokuuta(94). (76) Alken-Maesin tiloissa 12. kesäkuuta 1995 pidetyssä hintatutkimuksen sisäisessä esittelytilaisuudessa Interbrew'n uudesta hinnoittelujärjestelmästä todetaan, että "sen yksittäisiä vaikutuksia tutkitaan myöhemmin yhdessä (IB-AM)" ja että "Alken-Maesin on myös saatava ensimmäinen vaihe valmiiksi 1. tammikuuta 1996 mennessä". Tammikuun 1. päivänä 1996 tapahtuvan täytäntöönpanon edellytyksenä on muun muassa se, että "päästään osapuilleen samalle aaltopituudelle IB:n kanssa"(95). (77) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja Alken-Maesin toimitusjohtaja tapasivat myöhemmin Interbrew'n tiloissa 30. kesäkuuta 1995(96). Interbrew'n toimitusjohtaja keskusteli Danonen olutliiketoiminnan toimitusjohtajan kanssa puhelimessa 4. heinäkuuta 1995. Interbrew'n Länsi-Euroopan liiketoiminnan varatoimitusjohtajan alustavasta muistiosta ja Interbrew'n toimitusjohtajan tätä keskustelua koskevasta raportista ilmenee selvästi, että Interbrew katsoo panneensa Belgiassa tehdyt sopimukset asianmukaisesti täytäntöön(97): "Olemme noudattaneet sopimustamme Belgiassa (...)"(98). (78) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja huomauttaa 12. heinäkuuta 1995 päivätyssä sisäisessä muistiossa (jossa ei ole liitteitä) "Hinnoittelu - logistiikka" seuraavaa: "Luullakseni voisi olla hyödyllistä keskustella näistä hinnastoista A-M:n kanssa. Milloin se olisi mahdollista? Tapaamispäiväksi on sovittu 30. elokuuta"(99). (79) Interbrew'n uusi Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja (joka oli aiemmin Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtaja) lähetti Alken-Maesin toimitusjohtajalle 28. elokuuta 1995 kirjeen, jonka sisältö oli seuraava(100): "Haluan kiittää teitä ja työtovereitanne huomionosoituksista, joita sain teiltä siirtyessäni Belgian alueesta vastaavaksi toimitusjohtajaksi. Olette työskennelleet erinomaisessa yhteisymmärryksessä [Interbrew'n edellisen Belgian alueesta vastaavan toimitusjohtajan] kanssa, ja toivon tämän yhteistyön jatkuvan samassa hengessä. Meillä on nyt erinomaiset mahdollisuudet luoda kumpaakin osapuolta hyödyttävät olosuhteet joko itse tai etujärjestömme CBB:n välityksellä, ja tiivis yhteydenpito takaa menestyksen. Tapaamme 1. syyskuuta". (80) Interbrew'n entinen Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja (joka nimitettiin elokuussa Interbrew'n Euroopan, Aasian, Tyynenmeren ja Afrikan alueen operatiiviseksi johtajaksi), Interbrew'n uusi Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja Alken-Maesin toimitusjohtaja eivät siis tavanneet 30. elokuuta, vaan 1. syyskuuta 1995(101). Tässä kokouksessa tarkasteltiin (...) "yksittäisiä vaikutuksia"(102) (vrt. 76 kappale). Kolme päivää myöhemmin Alken-Maesin toimitusjohtaja lähetti Alken-Maesin talousjohtajalle tätä kokousta koskevan sisäisen raportin(103). (81) Näihin aikoihin Belgian jakelualan yritysten kattojärjestö FEDIS (Fédération belge des entreprises de distribution) toimitti panimoille korvausvaatimuksen. FEDIS vaati jäsenilleen (vähittäismyyntiketjut) korvausta panttipulloittain lajitelluista koreista (lajittelukorvaus)(104). (82) Alken-Maesin ja Interbrew'n edustajat neuvottelivat 26. lokakuuta 1995 laatiakseen yhteisen vastauksen FEDIS:in vaatimukseen. Tähän kokoukseen osallistuivat Interbrew'n uusi elintarvikeliiketoiminnan johtaja ja laskutusyksikön johtaja sekä Alken-Maesin talousjohtaja. Interbrew'n mukaan Alken-Maes ja Interbrew neuvottelivat FEDISin kanssa lajittelukorvauksesta CBB:n nimissä; samassa yhteydessä ne neuvottelivat tästä aiheesta myös keskenään. Erään kokouksessa läsnäolleen Alken-Maesin edustajan muistiinpanoista ilmenee kuitenkin, että tämä kokous ei kuulunut CBB:n toiminnan piiriin, koska tarkoituksena oli toteuttaa tiettyjä toimia CBB:n kautta(105). Lisäksi Alken-Maes myönsi, että kyseessä oli todellisuudessa neuvottelu Interbrew'n kanssa(106). Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja Alken-Maesin toimitusjohtaja tapasivat jälleen 31. lokakuuta(107). 4.3.2.4 Vuosi 1996 (83) Tiivistelmä Vuonna 1996 panimot neuvottelivat tiiviisti hinnoittelusta. Molemmat panimot halusivat ottaa käyttöön uuden järjestelmän. Osapuolet keskustelivat uuden hinnoittelun rakenteesta ja alennusten kohdentamisesta. (84) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja Alken-Maesin toimitusjohtaja jatkoivat hinnoitteluun liittyviä keskustelujaan 10. tammikuuta 1996(108). Alken-Maesin edustaja toteaa tapaamisen osalta seuraavaa(109): "Palattuaan [Alken-Maesin toimitusjohtaja] selosti Interbrew'n kantaa hinnoittelupolitiikkaan [Alken-Maesin talousjohtajalle]. [Alken-Maesin talousjohtaja] toteaa muistiinpanoissaan, että Interbrew'n kanssa tarvitaan periaatesopimus 10. helmikuuta 1996 mennessä. [Alken-Maesin toimitusjohtaja] puolestaan toteaa muistiinpanoissaan, että hinnastotutkimuksen on sisällettävä kolme ulottuvuutta: logistinen, puhtaasti hinnoitteluun liittyvä ja kaupallinen ulottuvuus. [Alken-Maesin talousjohtaja] hahmottelee muistiinpanoissaan Alken-Maesin toimintasuunnitelman ja määrittelee joidenkin työntekijöiden vastuualueet kunkin tutkimusnäkökohdan osalta, jotta Interbrew'n aloitteeseen voitaisiin reagoida nopeasti. Vuonna 1997 tehdyn asiakaskäyttäytymistä koskevan analyysin perusteella Alken-Maesin uusi hinnoittelu päätettiin myös (...) ottaa käyttöön aikaisintaan 1. tammikuuta 1998. [Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja Alken-Maesin toimitusjohtaja] tapasivat toisensa ilmeisesti vielä tammikuussa tai helmikuussa. [Alken-Maesin toimitusjohtaja] esittää muistiinpanoissaan tiivistelmän Interbrew'n kannasta hintarakenteeseen, alennuksiin ja logistiikkaan. Martichoux-konsulttiyhtiö esittää 15. helmikuuta päivätyssä muistiossaan tiivistelmän [Alken-Maesin toimitusjohtajan] kanssa käydystä keskustelusta Interbrew'n hinnastotutkimuksen etenemisestä. Martichoux esittelee Alken-Maesille 1. maaliskuuta tutkimuksensa, jossa huomautetaan, että hintarakennetta ja aikataulua koskeva sopimus Interbrew'n kanssa on mahdollinen. Esittelymuistiossa tähdennetään myös, että Interbrew'n kanssa tehtävä sopimus helpottaisi tulevan järjestelmän käyttöönottoa. Tätä esittelyä seurasi toinen esittely 15. ja 16. huhtikuuta 1996. [Alken-Maesin toimitusjohtaja] saa tietää, että Interbrew ottaa uuden hinnastonsa käyttöön 1. tammikuuta 1997. [Alken-Maesin toimitusjohtaja] pyytää [Alken-Maesin talousjohtajaa] nopeuttamaan uuden hinnoittelujärjestelmän valmistelua, jotta se voitaisiin ottaa käyttöön samana päivänä" (110). (85) Alken-Maesin mainitsema toinen Interbrew'n Belgian alueesta vastaavan toimitusjohtajan ja Alken-Maesin toimitusjohtajan välinen kokous (katso 84 kappale) pidettiin luultavasti 29. helmikuuta 1996 Louvainissa. Myös Interbrew'n Euroopan, Aasian, Tyynenmeren ja Afrikan alueesta vastaava operatiivinen johtaja osallistui kokoukseen(111). Viimeksi mainittu mainitsi vielä tätä kokousta edeltävänä päivänä 28. helmikuuta 1996 Heinekenin pääjohtajan kanssa käymänsä puhelinkeskustelun aikana(112) selkeästi "aggressiivisista markkinatoimenpiteistä luopumista koskevan sopimuksen Belgiassa"(113). (86) Uusi hinnoittelua koskeva kokous pidettiin 24. huhtikuuta 1996. Siihen osallistuivat Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja elintarvikeliiketoiminnan johtaja sekä Alken-Maesin toimitusjohtaja ja talousjohtaja(114). Alken-Maes esitti tämän kokouksen osalta seuraavaa(115): "Tässä kokouksessa keskusteltiin eritellyn hinnaston eduista, alennuspolitiikan avoimuuden lisäämisestä ja uuden hinnoittelun logistisista näkökohdista. Näyttää siltä, että Alken-Maes on avoimen logistiikkatariffin kannalla, kun taas Interbrew on haluton soveltamaan avointa hinnastoa kaikkiin asiakkaisiinsa. Tämän kokouksen pöytäkirjasta, jonka laati [Alken-Maesin talousjohtaja], ilmenee, että molemmat kilpailijat arvioivat joutuvansa tutkimaan 'juridisia näkökohtia', jos ne aloittaisivat yhteistyön 1. tammikuuta 1997 ja jos niiden järjestelmät 'olisivat liian samankaltaiset'. Alken-Maesin 6. toukokuuta päivätyssä uutta hinnastorakennetta koskevassa sisäisessä asiakirjassa viitataan myös Interbrew'n kanssa käytyihin keskusteluihin... [Alken-Maesin toimitusjohtaja] kehotti [Alken-Maesin talousjohtajaa] 7. toukokuuta ottamaan yhteyttä [Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtajaan] viitaten [Alken-Maesin toimitusjohtajan] ja [Interbrew'n Belgian alueesta vastaavan toimitusjohtajan] väliseen sopimukseen, jonka perusteella viimeksi mainittu pyytää Alken-Maesia tutustumaan hinnastoonsa [Interbrew'n hinnastoon]. [Alken-Maesin toimitusjohtaja] huomautti [Alken-Maesin talousjohtajalle] myös, että tämän on analysoitava Interbrew'n järjestelmää, ja että Martichoux'n apu ei ole enää tarpeen, koska hän haluaa noudattaa 'samaa toimintamallia' ja perehtyä Interbrew'n hinnastojärjestelmään" (116). (87) Alken-Maesin laatimasta kokouspöytäkirjasta (katso 86 kappale)(117) ilmenee, että Interbrew'n suunnittelema uusi hinnasto muodostuu seuraavista kolmesta osa-alueesta: logistisesta osasta, volyymeja koskevasta osasta ja yksilöllisestä osasta (asiakkaan mukaan). Osapuolet tuntuvat lisäksi päässeen yhteisymmärrykseen tietyistä periaatteista, esimerkiksi siitä, että alennuksen on määräydyttävä volyymin mukaan ja että hotelli- ja ravintola-alan ostohinnan on oltava aina sama tai pienempi kuin [...] (alennus on aina yli [...] prosenttia). Lisäksi käsiteltiin erikoisoluiden jakamista alaluokkiin (siten, että kullakin alaluokalla on oma alennusjärjestelmänsä kaikkiin ostettuihin erikoisoluisiin sovellettavan yleisalennuksen asemesta). Danonen väitetiedoksiantoon antaman vastauksen mukaan se, että olutkauppiaiden ostohintojen oli aina oltava [...] prosenttia alemmat kuin vähittäiskaupan ostohinnat, oli markkinoiden sanelema tosiasia, joka johtui olutkauppiaiden juomien jakelussa tarjoamista lisäpalveluista. Interbrew huomautti väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa tämän asian osalta, että olutkauppiaiden ostohinta oli säännönmukaisesti aina yhtä suuri tai pienempi kuin [...]. [...]. (88) Edellä mainitun Interbrew'n ja Alken-Maesin välisen sopimuksen perusteella pidettiin 30. toukokuuta 1996 Mechelenissä kokous, johon osallistuivat Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtaja ja Alken-Maesin talousjohtaja(118). Kokouksen osanottajat tarkastelivat yksityiskohtaisemmin edellä mainittuja hinnoittelun osa-alueita sekä tapoja, joilla muutoksista tiedotettaisiin asiakkaille(119). [...]. (89) Tietyt asiakirjat on laadittu 30. toukokuuta 1996 pidetyn kokouksen ja seuraavan, 29. heinäkuuta 1996 pidetyn (asiakirjoissa selostetun) kokouksen välisenä ajanjaksona. Alken-Maes totesi näiden asiakirjojen osalta seuraavaa(120): "Interbrew ilmoitti 11. kesäkuuta kirjeitse kaikille asiakkailleen, myös Alken-Maesille, ottavansa käyttöön uudet yleisehtonsa ja uuden hinnastonsa 1. tammikuuta 1997. Martichoux'n 26. kesäkuuta päivätyssä esittelymuistiossa viitataan Alken-Maesin ja Interbrew'n väliseen yhteydenpitoon ja pohditaan sitä, miten Alken-Maesin olisi suhtauduttava Interbrew'n uusiin ehtoihin. [Alken-Maesin markkinointijohtajan] 3. heinäkuuta laatimassa Alken-Maesin sisäisessä muistiossa, jossa käsitellään toimittaja- ja vastaanottajaperusteisten tariffien tuottamia etuja, viitataan [Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtajan] Interbrew'n uutta hinnoittelua koskeviin huomautuksiin. Martichoux ehdotti Alken-Maesille 5. heinäkuuta vastaanottajatariffin käyttöönottoa. (...) Heinäkuun 25. päivänä Alken-Maes päätti kuitenkin luopua vastaanottajaperusteisen perustariffin käyttöönotosta, koska Interbrew oli hylännyt kyseisen hankkeen" (121). (90) Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtaja sekä Alken-Maesin toimitusjohtaja, markkinointijohtaja ja talousjohtaja osallistuivat 29. heinäkuuta 1996 pidettyyn kokoukseen(122). Alken-Maesin tähän kokoukseen liittyvistä muistiinpanoista ilmenee, että keskusteluissa pohdittiin edellä mainittujen alennusten rakenteen ohella myös muita seikkoja. Kokouksessa käsiteltiin myös Interbrew'n uusien ehtojen käyttöönoton yhteydessä sovellettavaa siirtymäkauden järjestelmää: "taataan (...), että vuoden 1997 ja 1996 määrät ovat samat (absoluuttisina lukuina)"(123). (91) Alken-Maes ilmoitti 19. syyskuuta 1996 ottavansa käyttöön uuden logistiikkajärjestelmän 1. heinäkuuta 1997. Se päätti 27. marraskuuta 1996 esitellä uutta järjestelmäänsä Martichoux'n järjestämissä esittelytilaisuuksissa. Syyskuun 19. pidetyn kokouksen jälkeen Alken-Maesin talousjohtaja keskusteli 9. joulukuuta 1996 Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtajan kanssa puhelimessa Alken-Maesin hinnastotutkimuksen osalta esittämistä kysymyksistä(124). (92) Interbrew'n Euroopan, Aasian, Tyynenmeren ja Aasian alueen operatiivinen johtaja lähetti 11. lokakuuta 1996 faksin eräälle Interbrew'n osakkeenomistajaperheen jäsenelle. Faksissa käsitellään muun muassa Interbrew'n ja Danone-Kronenbourg-Alken-Maes-yhtymän päivittäistä yhteydenpitoa(125): "Olemme nyt keskustelleet vuoden ajan rakentavan kilpailun aloittamisesta Belgiassa. Käytännössä ei ole kuitenkaan tapahtunut mitään. Tästä me olemme todennäköisesti kaikki vastuussa. Yritämme saada tämän prosessin uudelleen käyntiin ensi viikolla"(126). 4.3.2.5 Vuosi 1997 (93) Tiivistelmä Vuonna 1997 yhteydenpito näytti vähenevän todennäköisesti muun muassa siksi, että Interbrew otti uuden hinnastonsa käyttöön 1. tammikuuta. Alken-Maes ryhtyi lopulta soveltamaan uutta hinnastoaan vastoin aiempia suunnitelmia hieman myöhemmin kuin Interbrew. (94) Interbrew'n uusi hinnasto tuli voimaan 1. tammikuuta 1997(127). (95) Interbrew'n Euroopan, Aasian, Tyynenmeren ja Afrikan alueen operatiivinen johtaja ja Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja tapasivat Danonen olutliiketoiminnasta vastaavan johtajan ja Alken-Maesin toimitusjohtajan Pariisissa 17. huhtikuuta 1997(128). (96) Interbrew'n tuolloinen toimitusjohtaja ilmoitti 17. huhtikuuta pidettyyn kokoukseen liittyen muun muassa seuraavaa(129):"Oli huippukokouksia, (...) joihin en osallistunut. Sitten meillä oli 'evästyskokouksia', joihin osallistuimme kaikki (toimitusjohtajat sekä elintarvikeliiketoiminnan ja hotelli- ja ravintola-alan liiketoiminnan johtajat) ja jotka järjestettiin korkeamman tason kokousten jälkeen. (...) Pariisissa 17. huhtikuuta 1997 pidetty kokous oli vain yksi näistä Danonen kanssa järjestetyistä evästyskokouksista ([Danonen olutliiketoiminnasta vastaava toimitusjohtaja] edusti niissä Danonea). Meidän (Belgian ja Ranskan liiketoimintayksiköiden) oli raportoitava yhteistoiminnastamme (erikseen). Tässä kokouksessa kävimme P& L:n (Profit & Loss) läpi rivi riviltä ja tarkastelimme järjestelmällisesti tapaa, jolla voisimme pienentää kustannuksia ja parantaa kannattavuutta. Käsittelimme seuraavia aiheita: 1) tuotanto, 2) yhteinen jakeluverkosto, 3) alennukset hinnoista ennen valmisteveroa tai sen jälkeen (tätä kysymystä analysoitiin myös CBB:n piirissä), 4) markkinointi ja mainosinvestoinnit (share of voice), 5) olutmarkkinoiden kasvu ja keinot myyntimäärien kasvattamiseksi (...)." (97) Alken-Maesin 25. heinäkuuta 1997 päivätyssä sisäisessä muistiossa selostetaan Interbrew'n 1. tammikuuta 1997 käyttöönottamien hintojen tehokasta soveltamista sekä todettuja poikkeamia(130). (98) Toisessa 4. elokuuta 1997 päivätyssä sisäisessä muistiossa Alken-Maes arvioi tilannetta ja mainitsee, että Belgian olutkauppiaiden järjestön (Fédération belge des négociants en bières) kanssa saattaisi syntyä ongelmia, jos uudet hinnat otettaisiin käyttöön(131). (99) Interbrew pyysi 1. syyskuuta 1997 päivätyssä kirjeessään asiakkailtaan apua uuden tariffijärjestelmänsä arvioinnissa(132). (100) Lokakuussa 1997 Alken-Maes päätti ottaa käyttöön uuden logistiikkatariffin. Marraskuuhun 1997 asti Alken-Maes toteutti uuteen logistiikkatariffiin ja myyntitariffiin liittyviä simulointiharjoituksia(133). Alken-Maesin talousjohtaja ilmoitti yhteistyön Interbrew'n kanssa päättyneen tuolloin (marraskuussa 1997)(134). 4.3.2.6 Vuosi 1998 (101) Tiivistelmä Vuoden 1998 alussa pidetyssä kokouksessa Interbrew'n ja Alken-Maesin edustajat laativat yhteenvedon edellisvuosina toteutetusta yhteistyöstä. Osapuolet tarkastelivat näin erityisesti kaikkia lokakuussa 1994 tehdyn suullisen herrasmiessopimuksen jälkeen toteutettuja toimia. Interbrew'n ja Alken-Maesin välinen yhteistyö näyttää loppuneen tämän tapaamisen jälkeen. (102) Alken-Maes otti uuden logistisen hinnastonsa käyttöön 1. tammikuuta 1998. Alken-Maes saattoi uuden myyntihinnastonsa voimaan 1. tammikuuta 1999(135). (103) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja ja Alken-Maesin uusi liiketoimintajohtaja tapasivat Anderlechtissa 28. tammikuuta 1998. He kävivät keskusteluissaan läpi Interbrew'n ja Alken-Maesin välisten suhteiden vaiheita(136). Läsnä olivat mahdollisesti myös Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja ja elintarvikeliiketoiminnan johtaja(137). (104) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava liiketoimintajohtaja teki tästä keskustelusta seuraavat muistiinpanot(138): "1. Aiheet 1. neuvottelun kulku 2. tämänhetkiset asiat >TAULUKON PAIKKA> 3. yleiset asiat 2. palaute 12.10.1994 - kalliiden kilpailutoimenpiteiden lopettaminen - tuottamattomien kustannusten pienentäminen - oluenkulutuksen lisääminen saavutukset: - alennukset valmisteverollisista nettohinnoista - PKB-järjestelmän mukauttaminen [huom. PKB = Publicitair Krediet Bon, mainoshyvitysjärjestelmä, katso myös 147 kappale] vanhojen riita-asioiden selvittäminen tariffijärjestelmä yhteiset asiat - anniskelulaitteiden huolto keskinäisten velvoitteiden noudattaminen aggressiivisista kilpailutoimenpiteistä luopumista koskeva sopimus - pakkausten standardointi saavuttamattomat tavoitteet - investointien säätely - muiden toimijoiden osallistuminen - ulkomainonta hotelli- ja ravintola-alan tavoitteet 'sitoumusten noudattaminen ja toimitusoikeus investointien säätely pienpanimoihin ja jakelijoiden tuotemerkkeihin (private labels) kohdistuvat asenteet ja toimet (...)' (139) 3. hotelli- ja ravintola-alan yhteistoiminta - viralliset asialistan mukaan tapahtuvat neuvottelut kolme kertaa vuodessa - suorat yhteydet tärkeissä asioissa ja kansallisia asiakkaita koskevaan kilpailuun liittyen (...)." (105) Interbrew'n tuolloinen Belgian alueesta vastaava hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja ilmoitti edellä mainittujen seikkojen osalta seuraavaa(140):"28. tammikuuta 1998 päivätty asiakirja sisältää muistiinpanoni kokouksesta (...) AM:n uuden hotelli- ja ravintola- alan liiketoiminnan ja elintarvikeliiketoiminnan johtajan [...] kanssa. Hän ei selvästikään tiennyt aiemmista vaiheista mitään. Minulla ei ollut jatkossa mitään yhteyksiä AM:ään, eikä tämä kokous johtanut mihinkään toimiin. Ylempien tahojen painostus AM:ää ja meitä kohtaan loppui vuonna 1998, joten mitään muuta ei siis enää tapahtunut." Kokoukseen osallistunut Alken-Maesin edustaja kirjoitti seuraavaa(141):"Kuten tiedätte, olen aina ollut varovainen ja epäileväinen Alken-Maesin suurimman kilpailijan suhteen. Muutamat mainitut keskustelut eivät kuitenkaan johtaneet mihinkään konkreettisiin tuloksiin." 4.3.3 Tosiseikkojen kuvaus - täydentävät lausunnot (106) Näiden suoraan tiettyihin kokouksiin tai tapahtumiin liittyvien seikkojen lisäksi Interbrew, ja erityisesti useat Interbrew'n (entiset) edustajat, jotka osallistuivat aktiivisesti kyseiseen prosessiin, sekä Alken-Maes, ovat esittäneet yleisluontoisia täydentäviä lausuntoja vuosien 1992-1998 tapahtumista. 4.3.3.1 Yksittäiset lausunnot (107) Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja, josta tuli sittemmin Interbrew'n Euroopan, Aasian, Tyynenmeren ja Afrikan alueen operatiivinen johtaja, kirjoittaa seuraavaa(142): "ITW:n ja AM:n/Kronenbourgin/Danonen välillä oli todellakin säännöllisesti yhteyksiä ja kokouksia. ITW:n tarkoituksena oli saada Danone suopeaksi mahdollista fuusiota ja/tai sen olutalan toimintojen ostamista kohtaan. Strategiana oli laajamittainen keskustelu ja sopiminen toimenpiteistä, joiden avulla voitaisiin luoda yhteiset arvot. (...) Toimenpiteet aggressiivisen käyttäytymisen ja kustannusten räjähdysmäisen kasvun rajoittamiseksi (Lillen yliopisto). Aloitteentekijänä toimi AM eli siis Danone. Belgiassa toivottiin tiettyä tasapainoa Ranskan tilanteeseen, jossa ITW:n asema oli hyvin heikko. Ranskan tilanteen osalta harjoitettiin selvää kiristystä. Pelkäsimme vastatoimia Ranskassa. Tämän vuoksi halusimme myös katkaista rakenteellisen sidoksen Ranskaan eristämällä AM:n Danonesta. Ongelmana oli niiden toimenpiteiden määrittäminen, joihin voitaisiin ryhtyä kustannusten räjähdysmäisen kasvun rajoittamiseksi yhdessä: - investoinnit anniskelupaikkoihin - kampanjointi elintarvikealalla. Kaupallisten palvelujen yksiköt jatkoivat tästä neuvotteluja vastapuoltensa kanssa. Tapasimme kahden kuukauden välein ja keskustelimme asioiden etenemisestä. Saimme aikaan hyvin vähän tuloksia. Hotelli- ja ravintola-alalla tehtiin kansallisia asiakkaita (national accounts) ja investointien rajoittamista koskevia sopimuksia, mutta [Belgian alueesta vastaava hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja] ei koskaan onnistunut panemaan niitä täytäntöön (...). Elintarvikealalla vahvistettiin hintoja ([Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtaja, josta tuli sittemmin Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja] ja [Alken-Maesin markkinointijohtaja]), mutta näitäkään sopimuksia ei noudatettu (...). Hinnoittelua koskevia kysymyksiä en seurannut henkilökohtaisesti lainkaan. Tiedän, että yrityksemme neuvottelivat tästä aiheesta. Eräässä vaiheessa aiottiin toimia yhteistyössä AM:n kanssa tällä alalla, mutta he eivät olleet ajoissa valmiita. ITW ryhtyi tällöin toimiin, ja AM seurasi esimerkkiä. (...)." (108) Interbrew'n Belgian alueesta vastaavan hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtajan(143) mukaan"ilmaisu 'Lillen yliopisto' tarkoitti alun perin herrasmiesmäisen asenteen omaksumista markkinoilla. Keskinäisen kilpailun piti pysyä järkevissä rajoissa. Paljon myöhemmin ilmaisun merkitykseksi tuli se, että Belgian markkinoilla vallitsevien suhteiden oli oltava tasapainossa Ranskan tapahtumien kanssa." (109) Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtaja, josta tuli sittemmin yrityksen Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja, toteaa seuraavaa(144): "Elintarvikealalla saavutuksia oli paljon enemmän kuin hotelli- ja ravintola-alalla, jonka kentällä tulokset olivat vaatimattomia tai suorastaan olemattomia... Elintarvikealalla pääsimme yhteisymmärrykseen seuraavista kysymyksistä: - kuluttajille suunnattuihin kampanjoihin liittyvät alennukset (esimerkiksi 5+1 ilmaiseksi), - kaupalliset näkökohdat (esimerkiksi alennuskupongin arvo tuote-esittelyjen yhteydessä), - mainosten määrä (esimerkiksi enintään 10 olutkorimainosta GIB-ketjulle). [Alken-Maesin markkinointijohtaja] otti myös hyvin usein esille kysymyksen pakkausten standardoinnista (hän oli yksi standardointihankkeen vastuuhenkilöistä CBB:ssä). Tämä ei estänyt meitä harjoittamasta samalla erittäin hyökkäävää hintapolitiikkaa ja ryhtymästä voimakkaaseen kilpailuun erityisesti vuodesta 1994 alkaen. Markkinaosuustilastot (Nielsen) todistavat tämän. (...)" Hän täsmentää vastausta lisätietopyyntöön seuraavasti(145): "Tämän ajanjakson aikana (kevät 1996) (...) yritimme tehostaa kaupallisten resurssiemme hyödyntämistä saadaksemme oluen tuotantomäärän jälleen nousuun. Konkreettiset sopimukset: - usean (esimerkiksi kuuden) pullon pakkauksissa myytävän oluen kampanjat: pitäydytään suhdeluvussa 5+1 (yksi ilmaiseksi) suhdeluvun 4+2[...]. Erikoisoluet: myydään vähintään 3+1 (4 pullon pakkauksissa), - viikonloppuisin supermarketeissa ja jättimarketeissa järjestämiemme tuote-esittelyjen ja maistelutilaisuuksien yhteydessä (avajaiset, syntymäpäivät) sovimme jakavamme ainoastaan 30 Belgian frangin etukuponkeja (= alennus kassalla) (...), - saman periaatteen mukaisesti päätettiin omaksua entistä tiukempi linja jakelijoiden mainosilmoituksiin edellyttämiin investointeihin sekä mainoksissa esitettyihin vähimmäiskampanjahintoihin (ei varsinaisiin myyntihintoihin). (...). [...]. Yritimme myös hillitä mainoksissa jo esiintyneitä aggressiivisia kampanjahintojen alennuksia (jopa 249 Belgian frangia Maesin osalta) sekä saada asiakkailtamme vähimmäishinnan mainosten avulla suoritetuista myynninedistämistoimista." (110) Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtaja, joka työskenteli aiemmin Interbrew'n Belgian alueen suorajakelun osastolla, toteaa seuraavaa(146):"Sain tietää, että Alken-Maesin kanssa käytiin säännöllisesti keskusteluja, myös puhelimitse. Tiedustellessani tämän laillisuutta [Interbrew'n Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja] vakuutti, että asiassa ei ollut ongelmia. Minulle ilmoitettiin lisäksi, että keskustelut olivat osa laajempaa belgialais-ranskalaista yhteistyötä (...)." Hän esittää lisätietopyyntöön annetun vastauksen kohdassa "Myynninedistämispaineet huomioon ottavan suunnitelman laatiminen elintarvikealalle" seuraavaa(147):"Kuten olemme jo ilmoittaneet, tässä oli kyse mainontaan liittyvästä paineesta (eli mainontatoimien määrä tietyn ajanjakson aikana), kampanjahintojen tasosta ja mainoshoukuttimien määrästä. Muistaakseni ja tietojeni mukaan vuonna 1996 oli kyse kampanjahinnoista ja vuonna 1997 mainontatoimien määrästä, hintatasosta ja mainoshoukuttimista." 4.3.3.2 Yleiset lausunnot (111) Interbrew myönsi seuraavien käytäntöjen olemassaolon(148): "Kilpailun ja yhteistyön osalta Belgian markkinoilla omaksuttavia toimintatapoja koskevat neuvottelut BSN:n (jäljempänä Danone) ja/tai Kronenbourgin kanssa vuoden 1993 maaliskuusta noin vuoden 1998 tammikuuhun asti (...), muita neuvotteluaiheita olivat - yhteiset toimenpiteet hotelli- ja ravintola-alalla (tuottamattomien investointien supistaminen, mainoskustannusten pienentäminen, anniskelulaitepalvelut...), - tehtyjen yksinostosopimusten noudattaminen, - markkinoiden jako kansallisten asiakkaiden mukaan, - vähittäiskaupan kampanjoita koskevat sopimukset, - uuden hinnoittelujärjestelmän rakennetta koskevien tietojen vaihto (1996)." (149) (112) Alken-Maes ilmoitti olleensa vuoden 1994 lopusta lähtien osapuolena(150)"aggressiivisista kilpailutoimenpiteistä luopumista sekä hotelli- ja ravintola-alaan ja ulkomainontaan liittyvien investointien rajoittamista koskevissa sopimuksissa; se ilmoitti myös osallistuneensa tariffeja koskevaan yhteistoimintaan. Sopimusten soveltamisen asianmukaisuutta oli tarkoitus arvioida määräajoin kummankin yrityksen johtajien keskinäisissä neuvotteluissa."(151) "Vuosina 1992-1998 järjestettiin useita kokouksia, joihin osallistui Alken-Maesin edustajia, yhtiön tuolloinen toimitusjohtaja [nykyinen toimitusjohtaja] sekä vastaavasti Interbrew'n edustajia ja etenkin [kummankin yhtiön toimitusjohtajat]; näissä kokouksissa sovittiin oluen jakelua ja myyntiä koskevasta yhteistoiminnasta Belgiassa."(152) 4.4 Interbrew'n ja Alken-Maesin keskinäinen tietojen vaihto (113) Tiivistelmä Useista asiakirjoista käy ilmi, että Interbrew ja Alken-Maes vaihtoivat kuukausittain yksityiskohtaisia tietoja myynnistään(153). Alken-Maes ja eräät Interbrew'n edustajat ilmoittivat, että tietojen vaihtoon ryhdyttiin Interbrew'n aloitteesta(154). Molempien osapuolten mukaan tietojen vaihto alkoi vuoden 1991 lopussa suullisen sopimuksen pohjalta. Tätä tarkoitusta varten nimetyt Alken-Maesin ja Interbrew'n yhteyshenkilöt vaihtoivat tietoja puhelimitse(155). Interbrew'n ja Alken-Maesin välinen tietojenvaihtojärjestelmä helpotti edellä kuvailtujen (kohta 4.3) sopimusten täytäntöönpanoa. (114) Tietojen vaihdon tarkka alkamispäivämäärä ei ole tiedossa. Lausunnoissa on eroja tämän asian suhteen. Vaikka tietojen vaihto olisi alkanut jo vuonna 1989(156), kuten eräissä lausunnoissa väitetään, komissiolla on todistusaineistoa siitä, että vaihto alkoi joka tapauksessa vuoden 1991 lopulla. Interbrew'n mukaan vaihto alkoi joulukuussa 1991 ja Alken-Maesin mukaan marraskuussa 1991. Ensimmäisellä kerralla vaihdettiin pils-oluiden ja alkoholittomien oluiden kokonaismyynnin (hotelli- ja ravintola-alan sekä elintarvikealan myynti yhteensä) kehitystä koskevia prosenttilukuja marraskuussa tai lokakuussa 1991(157). (115) Huhtikuusta 1992 alkaen vaihdettiin myös pils-oluen, alkoholittoman oluen ja light-oluen (alhainen alkoholipitoisuus) myynnin volyymia koskevia tietoja (eikä enää pelkästään myynnin kehityksen prosenttilukuja). Myyntiluvut eriteltiin lisäksi myyntikanavan ja pakkaustyypin mukaan ["elintarvikealan myynti" (vähittäiskauppa) tai "perinteinen myynti" (hotelli- ja ravintola-ala) ja "tynnyrit" (astiat) tai "muut" (muut pakkaustyypit)]. Maaliskuuta 1992 koskevat tiedot annettiin tällä tavoin Interbrew'n käyttöön 22. huhtikuuta 1992(158). Tämän jälkeen luovutettiin takautuvasti myös vuoden 1991 myyntiä koskevia tietoja(159). (116) Viimeistään lokakuusta 1992 alkaen vaihdettiin kaikkien markkinasegmenttien kuukausittaisia myyntivolyymeja koskevia tietoja(160). Syyskuuta 1992 koskevat tiedot annettiin Interbrew'n käyttöön 15. lokakuuta(161). Tätä noin kahden viikon väliaikaa kuukauden lopun ja kyseistä kuukautta koskevien tietojen vaihdon välillä noudatettiin vaihtojärjestelmän lakkauttamiseen asti(162). (117) Huhtikuusta 1994 lähtien Interbrew'n lukuihin eivät enää sisältyneet tämän lisenssillä tuottamat ja kolmansien osapuolten myymät volyymit (tässä tapauksessa kyseessä olivat tuotemerkit Carlsberg ja Tuborg)(163). (118) Vuodesta 1997 alkaen erotettiin panimoiden omia tuotemerkkejä ja panimoiden valmistamia jakelijoiden tuotemerkkejä (private-labels) koskevat tiedot(164). (119) Alken-Maesin talousjohtaja sekä Interbrew'n markkinointiviestintäyksikön johtaja ja toinen markkinoinnista vastaava henkilö käsittelivät tietojen vaihtoon liittyviä kysymyksiä maanantaina 8. syyskuuta 1997 järjestetyssä kokouksessa(165). Alken-Maes antoi tämän tapaamisen osalta seuraavan lausunnon(166):"(...) [Alken-Maesin talousjohtaja] sekä [Interbrew'n markkinointiviestintäyksikön johtaja ja toinen markkinoinnista vastaava henkilö] kokoontuivat 8. syyskuuta 1997 [Alken-Maesin toimitusjohtajan] pyynnöstä brysseliläiseen Le Roi d'Espagne -ravintolaan keskustelemaan tavoista, joilla jakelijoiden tuotemerkeillä myytävien tuotteiden myynti voitaisiin ottaa parhaiten huomioon Interbrew'n ja Alken-Maesin välillä kuukausittain vaihdettavissa tilastotiedoissa. Tässä kokouksessa keskusteltiin myös tietojen yleisestä erittelystä. [Alken-Maesin talousjohtajan] mukaan tämä kokous järjestettiin siksi, että Interbrew oli aloittanut jakelijoiden tuotemerkeillä myytävän oluen tuotannon. Interbrew halusi seurata myyntiosuutensa kehittymistä tällä alalla ja toivoi saavuttavansa sillä saman osuuden kuin omilla tuotemerkeillään myytävän oluen myynnissä."(167) (120) Eri asiakirjoista ilmenee, että tietojen vaihdon tehostamistavoista käytiin useita puhelinkeskusteluja(168). Osapuolet neuvottelivatkin vuoden 1999 alussa useaan otteeseen pils-oluen myyntilukujen erittelystä pakkaustyypin mukaan. Vaikka Interbrew'n ja Alken-Maesin liiketoimintajohtajat tekivät asiasta suullisen sopimuksen, sopimusta ei koskaan pantu täytäntöön. (121) Alken-Maes ilmoitti Interbrew'lle 5. marraskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä päätyneensä seuraavaan ratkaisuun: 27. lokakuuta 1999 tekemämme päätöksen mukaisesti emme enää luovuta kuukausittaisia myyntilukutietojamme(169). (122) Interbrew'n entinen Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja huomautti tietojen vaihdon osalta seuraavaa(170):"Muistaakseni tämän järjestelmän otti käyttöön [Belgian alueen tuolloinen toimitusjohtaja] vuonna 1992. (...) Tavoitteena oli kerätä aiempaa ajantasaisempia ja tarkempia tietoja sekä hotelli- ja ravintola-alalta että elintarvikealalta. (...) Markkinoista oli saatavilla paljon muitakin tilastotietoja, mutta ne olivat epäluotettavampia ja niiden käyttöön saanti oli vaivalloisempaa. (...) Myös CBB toimitti meille tilastotietoja, mutta koska ne julkaistiin neljännesvuosittain, niiden käyttöönsaantia jouduttiin odottamaan. Luvuista sinänsä ei keskusteltu koskaan AM:n kanssa, mutta suuntauksia koskevia huomioita esitettiin silloin tällöin. Tämä tapahtui [Danonen pääjohtajan] kanssa tehdyn sopimuksen puitteissa. Sopimuksen mukaan etujemme mukaista oli lähestyä markkinoita 'tyynesti'. Tarkastelimme siis näitä tietoja selvittääksemme, miksi ITW menestyi hyvin tietyllä alueella ja AM huonommin, ja niin edelleen." (123) Komission pyydettyä Interbrew'lta tarkennuksia asiaan faksitse 21. tammikuuta 2000(171) tätä lausuntoa täydennettiin viitteessä mainitulla kirjeellä(172). Kysymykseen siitä, käytettiinkö tietojen vaihtoa Alken-Maesin kanssa tehtyjen sopimusten noudattamisen valvontaan, vastattiin seuraavasti:"Ei. Vaikka Kronenbourg pyysi markkinaosuuksia koskevaa sopimusta, sitä ei tehty. Minkäänlainen valvonta ei siis ollut tarpeen. Yleisten huomautusten esittäminen ei myöskään merkinnyt sitä, että lukujen pohjalta olisi annettu sisäisiä ohjeita. Kyseessä olivat lukuja koskevat huomautukset, joihin ei kuitenkaan koskaan liittynyt toimia." (124) Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtaja, josta tuli sittemmin yhtiön Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja, ilmoitti muun muassa seuraavaa(173):"Olin tietoinen ITW:n ja AM:n välisestä tietojenvaihtojärjestelmästä. Odotimme järjestelmän mahdollisimman pikaista käyttöönottoa, sillä se oli käytännöllinen ja nopea.(...) Seuloimme tiedot mahdollisimman tarkasti, jotta ne olisivat liiketoiminnan kannalta käyttökelpoisia (market intelligence). Tunsimme markkinaosuutemme Belgiassa pisteen kymmenesosan tarkkuudella. Saadut tiedot olivat erittäin tärkeitä. Tutkimme ensin näitä tietoja, sitten CBB:n tietoja ja sen jälkeen (tarvittaessa vielä) Nielsenin tietoja. Markkinoiden arvioinnissa käytimme ennen kaikkea näitä asiakirjoja. Nämä tiedot eivät kuitenkaan vaikuttaneet yhteenkään päätökseen. Pahin kilpailijamme ei ollut AM vaan jakelijoiden tuotemerkit. (...)" (125) Interbrew ilmoitti(174)"vaihtaneensa Alken-Maesin kanssa seuraavia tietoja: Olutmyynnin kokonaisvolyymi Belgian markkinoilla (joulukuu 1991); pils-oluen ja alkoholittoman oluen volyymitietojen vaihto kuukausittain (vuoden 1992 alusta). Lokakuusta 1992 marraskuuhun 1999: kuukausittainen tietojen vaihto kaikilla segmenteillä (volyymit)."(175) 4.5 CBB:n piirissä pidetyt kokoukset (126) Tiivistelmä Lokakuun 1990 ja kesäkuun 1997 välisenä aikana järjestettiin paljon työryhmien kokouksia, joissa CBB:n jäsenet keskustelivat tariffirakenteesta ja muista yhteisistä toimenpiteistä. Kyseessä olivat "tariffirakennetyöryhmän" (jota kutsuttiin myös "hintarakennetyöryhmäksi") ja sitä seuranneiden ryhmien kokoukset, esimerkiksi "Vision 2000" -työryhmän ja "Markkinapolitiikka"...-komitean kokoukset. Interbrew ja Alken-Maes olivat määräävässä asemassa "Vision 2000" -työryhmässä, "Markkinapolitiikka"-komiteassa ja näiden alatyöryhmissä. (127) Elokuuhun 1993 asti CBB:n "Hintarakenne"- tai "Tariffirakenne"-työryhmässä käytiin useita keskusteluja. Vuosina 1990-1991 ryhmä kokoontui kymmenisen kertaa. Vuonna 1992 ja vuoden 1993 ensimmäisellä puoliskolla työryhmän toiminta tuntui hidastuneen(176). Interbrew'n edustaja toimi työryhmän puheenjohtajana suurimman osan tästä ajasta. Alken-Maesia edusti ryhmässä myyntijohtaja(177). (128) Kokouksessa, joka pidettiin 4. elokuuta 1993, "Hintarakenne"-työryhmä sai uudeksi nimekseen "Vision 2000". Ryhmän jäseninä olivat Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtaja, kaksi Alken-Maesin edustajaa, Haachtin liiketoimintajohtaja ja CBB:n edustaja(178). Tässä ryhmän ensimmäisessä uudella nimellä pidetyssä kokouksessa keskusteltiin nykyisten vähittäiskaupan toimituksia koskevien tariffirakenteiden yhdenmukaistamisesta Belgiassa ja sen ulkopuolella. Hotelli- ja ravintola-alan alennukset päätettiin laskea samalla tavalla kuin vähittäiskaupassa(179). (129) Työryhmä pohti 15. lokakuuta 1993 pidetyssä kokouksessa tutkimushanketta, jonka tavoitteina oli muun muassa "arvioida olutkaupan sekä hotelli- ja ravintola-alan kaupallisia kehitysnäkymiä ja tarkastella erityisongelmia: - rinnakkaistuonti (...)"(180). CBB:n 9. ja 12. marraskuuta 1993 päivätyissä asiakirjoissa tarkennetaan "Scénario 2000" -hankkeen tavoitteita. Hankkeen taustatietoina mainitaan muun muassa seuraavat seikat: "2. ETY:n rajojen avautuminen Seuraukset: - hintarakenteen muuttuminen - rinnakkaistuonti - yhteisön ulkopuolisten maiden pääsy markkinoille 3. Ammatilliset erot - Belgian vertailu naapurimaihin (Alankomaat ja Ranska) Yksi hankkeeseen liittyvistä tavoitteista oli arvioida olutkaupan ja hotelli- ja ravintola-alan nykyistä ja tulevaa kehitystä Belgiassa, jotta voisimme laatia panimoillemme kaupallisen strategian keskipitkällä aikavälillä" (181). (130) Athur D. Little toteutti hankkeen lopulta CBB:n toimeksiannosta. "Scénario 2000"-tutkimuksessa Belgian markkinoita verrataan Alankomaiden ja Ranskan markkinoihin erityisesti tariffien, jakelujärjestelmien, hotelli- ja ravintola-alan investointien sekä olutkauppiaiden voittomarginaalien osalta Belgiassa, Alankomaissa ja Ranskassa(182). (131) "Vision 2000" -työryhmä seurasi hankkeen etenemistä. Hanketta koskevia kokouksia pidettiin 17. tammikuuta(183), 22. helmikuuta(184), 24. toukokuuta(185) ja 25. elokuuta 1994(186). (132) CBB:n hallintoneuvoston 21. syyskuuta 1994 päivätyssä selonteossa kerrotaan "Vision 2000" -otsikon alla seuraavaa: "Puheenjohtaja muistutti, että hallintoneuvosto on päättänyt rajojen avautumisen ja rinnakkaistuonnin lisääntymisen vuoksi antaa konsulttiyhtiö Arthur D. Littlen tehtäväksi laatia raportin Belgian ja sen naapurimaiden hintarakenteesta (...)"(187). CBB:n hallintoneuvostossa keskusteltiin Arthur D. Littlen raportista perusteellisesti 26. lokakuuta 1994(188). (133) Eri asiakirjoista ilmenee, että Interbrew ja Alken-Maes omaksuivat kahdenvälisissä suhteissaan yhteisen menettelytavan ja olivat tietoisia eduista, joita tiettyjen aloitteiden tekemisestä CBB:n piirissä olisi. Interbrew'n sisäisessä asiakirjassa, jossa selostetaan Alken-Maesin kanssa 29. elokuuta 1994 pidettyä kokousta, todetaan seuraavaa(189):"(...) 3. Olemme yhtä mieltä siitä, CBB voi olla sopiva foorumi konsulttiyhtiö Arthur D. Littlen Horeca 2000 -hankkeesta käytävälle keskustelulle tutkittaessa keinoja pienentää hotelli- ja ravintola-alan myyntikustannuksia (...)."(190). (134) Useissa muissa, erityisesti Interbrew'n ja Alken-Maesin välisiä sopimuksia koskevissa asiakirjoissa tarkastellaan asianomaisten panimoiden mahdollisuuksista toteuttaa yhteisiä tavoitteitaan ja sopimuksiaan CBB:n välityksellä(191). (135) Arthur D. Littlen edustaja esitteli "Scénario 2000" -tutkimuksen lopulliset tulokset CBB:lle 22. marraskuuta 1994(192). (136) Työryhmä kokoontui uudelleen 12. joulukuuta 1994. Tämän jälkeen Arthur D. Littlen raporttia käytettiin lähtökohtana uusille keskusteluille. Keskusteluissa käsiteltiin muun muassa jakeluketjun eri toimijoiden rooleja, asiaankuuluvia korvaus- ja tariffijärjestelmiä sekä hotelli- ja ravintola-alan myyntipisteiden myynninedistämismateriaaliin kohdistettavia investointeja, joita olisi arvioitava tynnyrioluen myynnin kannalta(193). (137) "Vision 2000" -työryhmä kokoontui 17.(194) ja 31. tammikuuta 1995. Viimeksi mainitussa kokouksessa perustettiin useita alatyöryhmiä huolehtimaan kuudesta käytännön tason aihealueesta, joista mainittakoon(195): "(...) 4. Investoinnit mainostuotteisiin: (lasit ja lasinalustat) (Puheenjohtaja: [Alken-Maesin hotelli- ja ravintola-alan liiketoiminnan johtaja]) Tavoite: - kilpailun välttäminen tällä alalla - yhdenmukaistaminen 5. Perille toimitettujen ja vapaasti varastossa olevien tuotteiden tariffijärjestelyt: (Puheenjohtaja: [Alken-Maesin toimitusjohtaja]) Tavoite: - naapurimaiden tilanne - logististen korvausten kehittäminen - kuljetusliikkeitä koskevien vaatimusten määrittäminen 6. Investoinnit myyntipisteisiin: (Puheenjohtajat: [Interbrew'n Belgian alueesta vastaava hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja ja Alken-Maesin hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja]) Tavoite: - konkreettiset suositukset - ongelmat ja mahdollisuudet" (196). (138) Yleisempi "Vision"-niminen asiakirja jaettiin työryhmän jäsenille 25. tammikuuta, koska siitä oli määrä keskustella 15. helmikuuta pidettävässä kokouksessa. Työryhmän tavoitteet määritellään asiakirjassa seuraavasti(197): "Jakeluketjun jokaisen lenkin roolin määrittäminen Sellaisten toimintapuitteiden määrittäminen, joissa kukin osapuoli saa tosiasiallisen roolinsa mukaisen korvauksen (...)" (198). (139) Alken-Maesin toimitusjohtajan johtama viides alatyöryhmä laati panimoiden logistisia järjestelmiä koskevan kyselyn, joka toimitettiin Interbrew'lle, Alken-Maesille, Haachtille, Palmille, Sillylle ja Moortgatille 16. helmikuuta 1995, välittömästi 138 kappaleessa mainitun 15. helmikuuta 1995 pidetyn työryhmän kokouksen jälkeen(199). (140) Kuudennessa, myyntipisteisiin kohdistettavia investointeja koskevassa alatyöryhmässä jatkettiin "Hintarakenne"-työryhmän aikanaan aloittamaa tutkimusta investointien tason yhdenmukaistamiseksi hotelli- ja ravintola-alalla. Tässä yhteydessä pyydettiin apua Opdebeeck-konsulttiyhtiöltä(200). (141) "Vision 2000" -työryhmä kokoontui jälleen 30. maaliskuuta 1995. Alatyöryhmien raporteista ilmenee muun muassa, että neljännen alatyöryhmän (Investoinnit mainostuotteisiin) suunnitelmat konkretisoituivat ja että viidennen alatyöryhmän toimia lykättiin tilapäisesti, jotta sen jäsenille jäisi harkinta-aikaa(201). (142) "Vision 2000" -työryhmän töiden etenemistä tarkasteltiin 18. huhtikuuta 1995 pidetyssä kokouksessa, jossa Interbrew'ta edustivat sen Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja, Belgian alueesta vastaava hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja ja elintarvikeliiketoiminnan johtaja, ja Alken-Maesia puolestaan sen toimitusjohtaja sekä hotelli- ja ravintola-alan ja elintarvikeliiketoiminnan johtajat(202). (143) "Vision 2000" -työryhmä kokoontui jälleen 7. heinäkuuta 1995(203). Tässä kokouksessa koko ryhmä hyväksyi neljännen alatyöryhmän (Investoinnit mainostuotteisiin) päätelmät. Tärkein johtopäätös oli se, että panimoiden olisi sovellettava 60 Belgian frangin investointivaatimusta hehtolitraa kohti. Viidennen alatyöryhmän (Perille toimitettujen ja vapaasti varastossa olevien tuotteiden tariffijärjestelyt) toimia lykättiin jälleen. Kuudennessa alatyöryhmässä (Investoinnit myyntipisteisiin) oltiin yksimielisiä investointien yhteisen järkeistämisen periaatteesta, mutta noudatettavan menettelytavan valinnasta ei sen sijaan päästy yhteisymmärrykseen. (144) Uutena asiana tulivat esille ulkomainonnan rajoittamista koskevat suunnitelmat. Tätä tarkoitusta varten perustettiin erillinen Alken-Maesin toimitusjohtajan johtama alatyöryhmä. Raportissa korostetaan, että "tässä asiakirjassa mainittuja toimenpiteitä voidaan harkita vain siinä tapauksessa, että ne ovat Belgian ja EU:n lainsäädännön mukaisia"(204). (145) Alken-Maes sai heinäkuussa 1995 jäljennöksen Interbrew'n uutta kaupallista politiikkaa esittelevästä muistiosta, jonka Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan johtaja oli lähettänyt CBB:lle(205). Muistiossa käsitellään Interbrew'n nykyistä hintarakennetta ja sen haittoja sekä todetaan uuden tariffirakenteen tarve. Ehdotuksen tavoitteena on korottaa "hintakilpailun lähtötasoa". Muistiossa kiinnitetään huomiota myös siihen, että menestyksekäs toiminta on mahdollista vain, jos "kaikkien belgialaisten oluentuottajien toimintatavat ovat yhdenmukaisia (CBB)". (146) Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan tuolloisen johtajan lausunnon mukaan 145 kappaleessa mainittu muistio on 8. päivältä joulukuuta 1994, ja esiteltiin myös CBB:n jäsenille asiakkaiden kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen. Muistio toimi siis lähtökohtana erityisesti CBB:n komiteoiden piirissä käydyille keskusteluille(206). (147) "Markkinapolitiikka"-komitean jäsenet vahvistivat 9. tammikuuta 1996 pidetyssä kokouksessaan hyväksyneensä periaatteen, jonka mukaan mainosmateriaalin toimitus määräytyy hehtolitramäärän perusteella erottelematta pils-oluita ja erikoisoluita, ja että asiaa koskeva ehdotus valmistuisi helmikuun lopussa(207). Interbrew'n Belgian alueesta vastaava hotelli- ja ravintola-alan liiketoimintajohtaja ilmoitti tässä yhteydessä seuraavaa(208):"(...) Tietty määrä pisteitä määräytyi hehtolitraa tai tynnyriä kohti. Nämä pisteet oikeuttivat suhteelliseen määrään mainosmateriaalia. Tästä keskusteltiin myös CBB:n piirissä. (...)" Järjestelmän nimeksi tuli "PKB" (Publicitair Krediet Bon eli mainoshyvitysjärjestelmä). (148) Seuraava kokous pidettiin 12. maaliskuuta 1996. Tämän kokouksen aikana kävi ilmi, että Haacht-panimo ei halunnut enää keskustella myyntipisteinvestoinneista eikä yhtenäisen laskentajärjestelmän kehittämisestä tällä alalla. Komitea arvioi raportissaan, että "Ulkomainonta"-työryhmän toiminta kannattaisi käynnistää uudelleen, koska sen avulla voitaisiin parantaa tehokkuutta(209). (149) Kaikkien työryhmien tilannetta käsiteltiin jälleen 23. toukokuuta 1996 pidetyssä kokouksessa(210). (150) CBB:n "Markkinapolitiikka"-komitea kokoontui jälleen 9. syyskuuta 1996. Tässä kokouksessa arvioitiin eri työryhmien saavuttamia edistysaskeleita. Myyntipisteisiin kohdistettavien investointien osalta kävi ilmi, että vain kaksi alun perin kuudesta kiinnostuneesta panimosta olivat valmiita jatkamaan hanketta. Kyseisten panimoiden nimet eivät ole tiedossa, mutta edellä mainittujen tosiseikkojen perusteella voidaan olettaa, että kyseessä ovat Interbrew ja Alken-Maes. Kokouksessa esitettiin kysymys siitä, kannattiko työryhmän toimintaa jatkaa vai olisiko sen toiminta lakkautettava. "Investoinnit mainosmateriaaliin" -alatyöryhmän osalta tuotiin esille, että hanke oli jo esitelty CBB:n hallintoneuvostolle ja että se voitaisiin käynnistää viimeistään 1. tammikuuta 1997. Ulkomainonnasta vastaava alatyöryhmä ilmoitti, että se esittäisi konkreettisia ehdotuksia seuraavassa kokouksessa(211). (151) CBB:n hallintoneuvosto tarkasteli 18. syyskuuta 1996 pidetyssä kokouksessaan yksityiskohtaisesti "Markkinapolitiikka"-komitean työn tuloksia(212). (152) "Markkinapolitiikka"-komitea tarkasteli uudelleen eri työryhmien saavutuksia 14. marraskuuta 1996 pidetyssä kokouksessa(213). (153) Komitean 5. helmikuuta 1997 pidetyn kokouksen aikana tarkasteltiin perusteellisesti muun muassa ulkomainonnan investointeihin liittyviä ehdotuksia. Tavoitteena oli saada aikaan yhteiset standardit(214). (154) "Markkinapolitiikka"-komitean viimeinen kokous, josta on käytettävissä asiakirjoja, pidettiin 13. toukokuuta 1997. Kokouksessa ilmoitettiin, että mainosmateriaali-investointeja koskeva päätös oli tehty, että Alken-Maes lähettäisi anniskelupaikkojen omistajille kirjeen 1. heinäkuuta 1997 ja että muut panimot tekisivät samoin. Osanottajat katsoivat, ettei tämän kohdan kirjaaminen esityslistaan ollut enää tämän jälkeen tarpeen. (155) Komitea totesi, että myyntipisteinvestoinneista ja ulkomainonnasta vastaavien työryhmien käsittelemien kysymysten osalta oli mahdotonta päästä yksimielisyyteen(215). 4.6 Jakelijoiden tuotemerkkeihin liittyvät kokoukset(216) (156) Tiivistelmä Jakelijoiden tuotemerkeillä Belgiassa myytävän oluen markkinatilannetta tarkasteltiin ja asiaa koskevia tietoja vaihdettiin useissa kokouksissa. Yksikään osanottaja ei kiistä kokousten järjestämistä. Päivämääristä annettiin tosin ristiriitaisia tietoja, eikä niistä siis ole täyttä varmuutta. Kokousten tarkka lukumäärä ei ole myöskään tiedossa, mutta kokouksia on ollut joka tapauksessa vähintään neljä (katso jäljempänä)(217). >TAULUKON PAIKKA> (157) Interbrew'n elintarvikeliiketoiminnan tuolloinen johtaja (sittemmin yhtiön Belgian alueesta vastaava toimitusjohtaja), joka osallistui näihin kokouksiin, totesi seuraavaa(218):"Myös jakelijoiden tuotemerkeillä myytäviä oluita valmistavien panimoiden välillä pidettiin kokouksia. Kokoukset pidettiin [Interbrew'n Belgian alueesta vastaavan toimitusjohtajan] ja [Alken-Maesin toimitusjohtajan] aloitteesta." "Ensimmäinen kokous pidettiin Diegemin Holiday Inn -hotellissa 9. lokakuuta 1997 [Interbrew'n Belgian alueesta vastaavan toimitusjohtajan] pyynnöstä. (...) Kokousten tavoitteena oli laatia yleiskuva jakelijoiden tuotemerkeillä myytävän oluen markkinoista Belgiassa. Kokouksissa tuotiin esiin seuraavat tiedot (esimerkki) [Huom. mukana on kuvitteellinen taulukko, jossa on seuraavat sarakkeet]: tuote, volyymi, asiakas, sopimustyyppi, panimo, hinta. En ole varma siitä, annettiinko viimeisen sarakkeen tietoja, mutta tämä oli ainakin aikomus. Tarkoituksena oli estää hintasota neljän edellä mainitun panimon välillä, jos uusia hintavaatimuksia esitettäisiin. Sopimuksen haltijapanimo esitti hintatarjouksensa, ja muut tekivät korkeamman tarjouksen. Koska yhteistoiminta oli lopetettu, mitään korjaustoimenpiteitä ei suoritettu. Vain yhden Aldi-sopimuksen osalta Interbrew ei tehnyt tarjousta. Aldi-sopimus oli toisen panimon hallussa, joka oli muistaakseni Martens." "[Martensin toimitusjohtajan] (Martensilla on myyntikiintiösopimus myös Alankomaissa) pyynnöstä järjestettiin kokous neljän belgialaisen panimon ja kahden alankomaalaisen panimon kanssa, (...). [Martensin toimitusjohtaja] oli valmis jatkamaan keskusteluja Belgiassa vain sillä ehdolla, että keskusteluja käytäisiin myös muilla markkinoilla, joille Martens toimitti jakelijoiden tuotemerkkejä, eli Alankomaissa ja Saksassa. Belgian Interbrew toimi asiassa välittäjänä (...)." "Asian käsittely lopetettiin, koska kokouksen osanottajat pitivät esille tulleita seikkoja liian arkaluonteisina." (158) Alken-Maesin, Haachtin ja Martensin mukaan kokouksissa oli tarkoitus keskustella lajittelukorvauksista (vähittäiskaupalle panttipullokorien käsittelystä maksettava korvaus). Haachtin mukaan kokouksissa käsiteltiin myös jakelijoiden omien tuotemerkkien merkityksen kasvua ja vähittäiskauppaketjujen määräävää markkina-asemaa(219). (159) Haachtin mukaan(220):"A-tuotemerkkien ja jakelijoiden tuotemerkkien välinen hintaero kasvoi (...) jatkuvasti, joten tätä kehitystä koskeva mielipiteiden vaihto joidenkin Benelux-maiden panimoiden kanssa oli välttämätöntä." Alankomaissa pidettyjen kokousten osalta Haacht toteaa seuraavaa:"(...) emme toimineet aktiivisesti Alankomaiden markkinoilla, eivätkä nämä seikat kiinnostaneet meitä tosiasiassa." "Kokouksissa vaihdettiin asiakkaita, pakkauksia ja volyymeja koskevia tietoja. (...) Kokousten perusteella tehtyä päätöstä hintapolitiikan tiukentamisesta ei kuitenkaan päästy soveltamaan käytäntöön, sillä hintojen laskukehitystä ei saatu pysäytettyä." (160) Alken-Maesin antamien lausuntojen mukaan(221)"kukin osanottaja merkitsi itse muistiin volyymit, tuotetyypit ja tuottajat. Alankomaiden markkinoita koskevien tietojen vaihdosta kieltäydyttiin." Neljästä kokouksesta viimeisen osalta todetaan seuraavaa: "Kokouksessa keskusteltiin jakelijoiden tuotemerkkien markkinakehityksestä vähittäiskauppaketjuissa. Minulle [huom. Alken-Maesin liiketoimintajohtaja(222)] jäi tästä kokouksesta se mielikuva, että eri yritykset suhtautuivat toisiinsa erittäin suurella varauksella. Mielestäni kokous oli hyödytön." (161) Interbrew myönsi(223) olleensa osapuolena "hintatasoa ja jakelijoiden tuotemerkkien markkinoiden jakamista koskevissa sopimuksissa (1997-1998)"(224). 5. OSAPUOLTEN VÄITETIEDOKSIANNOSTA ESITTÄMÄT KIRJALLISET HUOMAUTUKSET 5.1 Danone ja Alken-Maes (162) Danone esitti väitetiedoksiantoon antamassaan kirjallisessa vastauksessa muun muassa seuraavat huomautukset. Alken-Maes ilmoitti yhtyvänsä Danonen esittämiin näkemyksiin. 5.1.1 Interbrew'n ja Alken-Maesin kahdenväliset sopimukset (163) Oletettu sidos Ranskan markkinoihin Danone huomauttaa aluksi, että vaikka asiakirjoissa ei mainita kyseisen ajankohdan osalta suoritettua tutkimusta Ranskan markkinatilanteesta, komissio väittää Interbrew'n joutuneen Danonen uhkailujen kohteeksi Ranskassa. Tämä loukkaa Danonen puolustusoikeutta. (164) Tältä osin Danone kiistää ehdottomasti vaatineensa Interbrew'ta vuonna 1994 siirtämään Alken-Maesille 500000 hehtolitran kiintiön ja uhanneensa vaikeuttaa kaikin keinoin Interbrew'n toimintaa Ranskan markkinoilla (katso 53 kappale). Danone huomauttaa, että tämä väite perustuu pelkästään Interbrew'n edustajien vuonna 2000 antamiin lausuntoihin (katso 54 kappale). Yhdestäkään vuodelta 1994 peräisin olevasta asiakirjasta ei ilmene, että Danone olisi esittänyt mainitun vaatimuksen ja uhkauksen. Danone pitää epäilyttävänä sen Heinekenin asiakirjan todistusvoimaa, joka vahvistaa Danonen esittämän vaatimuksen (katso 55 kappale), koska kyseisen asiakirjan laatijasta ja asiayhteydestä ei ole annettu selkeitä tietoja. (165) Uhkailuväite on Danonen mukaan epäuskottava myös siksi, että Kronenbourg ei olisi pystynyt syrjäyttämään Interbrew'ta markkinoilta. Lisäksi Interbrew'n erikoisoluet, erityisesti Leffe ja Hoegaarden, menestyivät Ranskassa erittäin hyvin. Danone huomauttaa, että se painosti Alken-Maesia vuonna 1994 harjoittamaan aggressiivista myyntipolitiikkaa Belgiassa (katso 58 kappale). Tämä osoittaa Danonen mukaan vain sen, että se noudatti kilpailun pelisääntöjä. Danone tuo myös esille, että määräävän markkina-aseman säilyttäminen Belgian markkinoilla oli nimenomaan Interbrew'n etujen mukaista (katso 167 kappale jäljempänä). (166) Danone huomauttaa edustajansa ilmoittaneen Interbrew'lle 11. toukokuuta 1994 pidetyssä kokouksessa, että tämän olisi lakattava käyttämästä väärin markkina-asemaansa Belgiassa (katso 167 kappale jäljempänä). Muussa tapauksessa Interbrew'n toimintaan Ranskassa vastattaisiin aiempaa kovaotteisemmin. Suunniteltuja toimenpiteitä olivat rinnakkaistuonti Ranskasta Belgiaan ja ranskalaisten jakelusopimusten tiukka soveltaminen (kyseisenä aikana Interbrew'n erikoisoluiden myynti sallittiin Danonen mukaan anniskelupaikoissa, joilla oli yksinostosopimus Kronenbourgin kanssa). Alken-Maes mainitsi 500000 hehtolitran olutkiintiön kokouksessa, jossa yhdessä Interbrew'n kanssa tarkasteltiin Alken-Maesin harjoittamaa aggressiivista kilpailupolitiikkaa. Luvulla tarkoitettiin sitä lisäosuutta, jonka Alken-Maes tarvitsi saadakseen toimintansa kannattavaksi. Interbrew'ta ei siten vaadittu luovuttamaan kyseistä kiintiötä Alken-Maesille. Danonen mukaan Interbrew halusi itse keskustella Danonen kanssa 11. toukokuuta 1994 pidetyssä kokouksessa asemansa lujittamisesta Ranskan markkinoilla ja siis luoda yhteyden Belgian ja Ranskan markkinoiden välille. Interbrew halusi vahvistaa asemaansa Ranskassa ottamalla Danonen oluttoimialan haltuunsa kokonaan tai osittain ja varmistamalla erikoisoluidensa tehokkaan jakelun. Danonen mukaan 11. toukokuuta 1994 pidetyn kokouksen ainoana tarkoituksena oli sen osalta yrityksen olutliiketoiminnan uuden toimitusjohtajan esitteleminen. (167) Interbrew'n määräävän aseman väärinkäytön huomiotta jättäminen Belgian markkinoilla Toiseksi on Danonen mukaan otettava huomioon Interbrew'n määräävä asema Belgian markkinoilla. Danone huomauttaa, että Interbrew'lla on 56 prosentin markkinaosuus Belgiassa, minkä lisäksi sillä on hallussaan tunnetuimmat olutmerkit: olutmarkkinoiden kahdeksasta segmentistä kuudella myydyin olut kuuluu Interbrew'n tuotemerkkeihin. Lisäksi Interbrew on vahvistanut asemaansa hotelli- ja ravintola-alalla vuoden 1990 jälkeen ostamalla olutkauppoja, minkä vuoksi monet panimot ovat nyt riippuvaisia Interbrew'sta tuotteidensa jakelun osalta hotelli- ja ravintola-alan markkinoilla. Danone tuo tässä yhteydessä esiin myös Interbrew'n 1990-luvun alussa alkaneen kansainvälisen kehityksen, joka on tehnyt