SISÄLLYSLUETTELO

1. Menettely 9

2. Tausta ja tutkinnan kohteena olevien toimenpiteiden kuvaus 10

2.1 Yleinen kehys 10

2.1.1 Alkuperäiset sopimukset 10

2.1.2 Alkuperäisten sopimusten jatkaminen 12

2.1.3 Toremarin yksityistäminen ja uuden palveluhankintasopimuksen tekeminen 13

2.2 Vuoden 2011 ja vuoden 2012 päätösten kohteena olleet toimenpiteet 13

2.3 Yksityiskohtainen kuvaus tämän päätöksen kohteena olevista toimenpiteistä 13

2.3.1 Toremarin ja Italian välisen alkuperäisen sopimuksen jatkaminen 13

2.3.1.1 Julkisen palvelun velvoitteet 13

2.3.1.2 Määrärahat ja kesto 14

2.3.2 Toremarin yksityistäminen 16

2.3.2.1 Myyntimenettely ja myöntämispäätös 17

2.3.2.2 Myyntisopimus 17

2.3.2.3 Kansallisen tason menettelyt 18

2.3.3 Toscanan alueen ja Mobyn/Toremarin välinen uusi palveluhankintasopimus 19

2.3.3.1 Tuensaaja 19

2.3.3.2 Reitit 19

2.3.3.3 Voimassaoloaika 19

2.3.3.4 Julkisen palvelun velvoitteet 19

2.3.3.5 Korvausta koskevat lausekkeet ja myöntämispäätös 20

2.3.4 Kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus 20

2.3.5 Vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet 21

2.4 Rikkomusmenettely nro 2007/4609 21

3. Menettelyn aloittamisen ja laajentamisen syyt 23

3.1 Toremarin ja Italian välisen alkuperäisen sopimuksen jatkaminen 23

3.1.1 Altmark-tuomion noudattaminen ja tuen olemassaolo 23

3.1.2 Soveltuvuus sisämarkkinoille 23

3.2 Toremarin yksityistäminen 24

3.3 Toscanan alueen ja Mobyn/Toremarin välinen uusi palveluhankintasopimus 24

3.3.1 Altmark-tuomion noudattaminen ja tuen olemassaolo 24

3.3.2 Soveltuvuus sisämarkkinoille 25

3.4 Kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus 25

3.5 Vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet 25

4. Italian huomautukset 25

4.1 Julkisen palvelun velvoitteet ja kilpailuympäristö 25

4.2 Toremarin yksityistäminen 26

4.2.1 Toremarin myyntihinta 26

4.2.2 Menettelyn avoimuus ja syrjimättömyys 26

4.3 Altmark-edellytysten täyttyminen alkuperäisen sopimuksen jatkamisen ja uuden palveluhankintasopimuksen yhteydessä 26

4.4 Vuonna 2010 käytetty 9,95 prosentin tuottoaste ja CIPE:n toimintaohjeessa vahvistettu, vuodesta 2010 alkaen sovellettu 6,5 prosentin riskipreemio 27

4.5 Kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus 27

4.6 Vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet 28

4.7 Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehdyn päätöksen noudattaminen alkuperäisen sopimuksen jatkamisen ja uuden palveluhankintasopimuksen yhteydessä 28

4.8 Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevien vuoden 2011 puitteiden noudattaminen alkuperäisen sopimuksen ja uuden palveluhankintasopimuksen yhteydessä 29

5. Mobyn/Toremarin huomautukset 29

5.1 Julkisen palvelun velvoitteet ja kilpailuympäristö 29

5.2 Toremarin yksityistäminen 29

5.2.1 Toremarin osakkeista maksettu hinta 29

5.2.2 Menettelyn avoimuus ja syrjimättömyys sekä Toremarin omaisuuden sitominen yhteen uuden palveluhankintasopimuksen kanssa 29

5.3 Altmark-kriteerien täyttyminen uuden palveluhankintasopimuksen yhteydessä 30

5.4 Toremarin ja Italian välisen alkuperäisen sopimuksen jatkaminen 30

6. Arviointi 31

6.1 SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen olemassaolo 31

6.1.1 Toremarin ja Italian välisen alkuperäisen sopimuksen jatkaminen 31

6.1.1.1 Valtion varat 31

6.1.1.2 Valikoivuus 31

6.1.1.3 Taloudellinen etu 31

6.1.1.4 Vaikutus kilpailuun ja kauppaan 33

6.1.1.5 Päätelmät 33

6.1.1.6 Uusi vai voimassa oleva tuki 33

6.1.2 Uuden palveluhankintasopimuksen myöntäminen Mobylle/Toremarille yhdessä Toremarin liiketoiminnan kanssa 34

6.1.2.1 Ensimmäinen Altmark-kriteeri 34

6.1.2.2 Toinen Altmark-kriteeri 40

6.1.2.3 Kolmas Altmark-kriteeri 40

6.1.2.4 Neljäs Altmark-kriteeri 43

6.1.2.5 Päätelmät 48

6.1.3 Vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet 48

6.1.3.1 Alusten ajanmukaistamiseen tarkoitettujen varojen mahdollinen käyttö maksuvalmiustarkoituksiin 48

6.1.3.2 Yksityistämisprosessiin liittyvät verovapautukset 49

6.1.3.3 Mahdollisuus käyttää alikäytettyjen alueiden kehittämiseen tarkoitetun rahaston varoja maksuvalmiustarpeiden kattamiseksi 49

6.1.4 Päätelmä tuen olemassaolosta 50

6.2 Tuen sääntöjenmukaisuus 50

6.3 Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille 50

6.3.1 Toremarin ja Italian välisen alkuperäisen sopimuksen jatkaminen 50

6.3.1.1 Sovellettavat säännöt 50

6.3.1.2 SEUT-sopimuksen 106 artiklassa tarkoitettu varsinainen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu 52

6.3.1.3 Julkisen palvelun velvoitteet ja korvauksen laskentaa koskevat säännöt täsmentävän toimeksiantoasiakirjan tarve 54

6.3.1.4 Toimeksiannon kesto 55

6.3.1.5 Direktiivin 2006/111/EY noudattaminen 55

6.3.1.6 Korvauksen määrä 55

6.3.1.7 Kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus 57

6.3.1.8 Päätelmät 58

6.3.2 Päätelmä tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille 58

7. Päätelmät 58

KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2022/348,

annettu 17 päivänä kesäkuuta 2021,

toimenpiteistä SA.32014, SA.32015, SA.32016 (2011/C) (ex 2011/NN), jotka Italia ja Toscanan alue ovat toteuttaneet Toremarin ja sen ostajan Mobyn hyväksi

(tiedoksiannettu numerolla C(2022) 4271)

(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Komissio sai 23 päivänä maaliskuuta 2009, 9 päivänä joulukuuta 2009, 21 päivänä joulukuuta 2009, 6 päivänä tammikuuta 2010, 27 päivänä syyskuuta 2010 ja 12 päivänä lokakuuta 2010 kaikkiaan kuusi kantelua eri tukitoimenpiteistä, joita Italia oli toteuttanut entisen Tirrenia-konsernin (2) yritysten hyväksi. Ne koskivat julkisen palvelun korvauksia, joita näille yrityksille maksettiin Italian kanssa tammikuun 1989 ja joulukuun 2008 väliselle ajalle tehtyjen alkuperäisten palveluhankintasopimusten, jäljempänä ’alkuperäiset sopimukset’, voimassaolon päättymisen jälkeen, useissa asianomaisten yritysten yksityistämisen yhteydessä annetuissa säädöksissä sovittuja uusia tukitoimenpiteitä sekä tiettyjä kysymyksiä, jotka liittyvät erityisesti yrityksen Tirrenia di Navigazione SpA, jäljempänä ’Tirrenia’, sekä yrityksen Siremar – Sicilia Regionale Marittima SpA, jäljempänä ’Siremar’, yksityistämismenettelyyn.

(2) Italia ilmoitti komissiolle 1 päivänä joulukuuta 2010 korvauksista, jotka Italia oli maksanut yritykselle Toscana Regionale Marittima SpA, jäljempänä ’Toremar’, vuosina 2009 ja 2010.

(3) Komissio aloitti 5 päivänä lokakuuta 2011 antamallaan päätöksellä, jäljempänä ’vuoden 2011 päätös’, muodollisen tutkintamenettelyn useista toimenpiteistä, jotka Italia oli toteuttanut entisen Tirrenia-konsernin yritysten hyväksi. Tutkinta koski muun muassa korvauksia, joita Toremarille oli maksettu useiden merireittien liikennöinnistä 1 päivästä tammikuuta 2009 lähtien, sekä useita muita kyseisen yrityksen hyväksi toteutettuja toimenpiteitä (ks. johdanto-osan 33 kappale).

(4) Vuoden 2011 päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa tutkittavista toimenpiteistä (3).

(5) Italia oli ilmoittanut komissiolle jo 28 päivänä syyskuuta 2011 päivätyllä kirjeellä aikomuksestaan yksityistää entisen Tirrenia-konsernin alueelliset yritykset, Toremar mukaan lukien. Komissio pyysi Italialta lisätietoja yksityistämismenettelystä 26 päivänä lokakuuta 2011. Italia vastasi 30 päivänä marraskuuta 2011 komission 26 päivänä lokakuuta 2011 esittämään tietopyyntöön.

(6) Italia esitti 15 päivänä marraskuuta 2011 huomautuksia vuoden 2011 päätöksessä tarkoitetuista toimenpiteistä.

(7) Yritys Toscana di Navigazione S.r.l. esitti 28 päivänä helmikuuta 2012 päivätyllä faksilla kantelun, jossa se esitti väitteen Toremarin yksityistämisen ja Toremarin ostajaksi valitulle Moby S.p.A:lle, jäljempänä ’Moby’, maksetun korvauksen seurauksena annetusta sääntöjenvastaisesta valtiontuesta. Kantelijan mukaan i) myyntimenettelystä on koitunut etua Mobylle, ii) Toremarin ja Mobyn sulautuminen johtaa monopoliasemaan Piombinon ja Elban saaren välisillä reiteillä ja iii) korvaus, jota Mobylle on maksettu julkisen palvelun tuottamisesta uuden palveluhankintasopimuksen 12-vuotisen keston aikana, ei sovellu sisämarkkinoille, koska kantelija itse tarjoaa vastaavia palveluja kaupallisin ehdoin.

(8) Italia toimitti 19 päivänä heinäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä lisätietoja entisen Tirrenia-konsernin alueellisten yritysten, myös Toremarin, yksityistämisestä.

(9) Komissio laajensi 7 päivänä marraskuuta 2012 tutkintamenettelyn koskemaan muun muassa eräitä muita tukitoimenpiteitä, jotka Toscanan alue oli toteuttanut Toremarin hyväksi ja jotka liittyivät Toremarille uuden palveluhankintasopimuksen perusteella maksettuun julkisen palvelun korvaukseen. Komissio hyväksyi 19 päivänä joulukuuta 2012 muutetun version kyseisestä päätöksestä, jäljempänä ’vuoden 2012 päätös’.

(10) Vuoden 2012 päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa tutkittavista toimenpiteistä (4).

(11) Italia toimitti huomautuksensa 11 päivänä joulukuuta 2012, ja 22 päivänä huhtikuuta 2013 komissio vastaanotti huomautuksia Toremarilta ja sen ostajalta Mobylta.

(12) Komissio päätti muodollisen tutkintamenettelyn Sardinian alueen Saremarin hyväksi toteuttamien lukuisten toimenpiteiden osalta 22 päivänä tammikuuta 2014 antamallaan päätöksellä (5), jäljempänä ’vuoden 2014 päätös’. Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi Saremarin ja Sardinian alueen kyseisestä päätöksestä nostaman kanteen vuonna 2017 (6).

(13) Komissio pyysi Italialta lisätietoja 25 päivänä tammikuuta 2018, 29 päivänä maaliskuuta 2018, 31 päivänä elokuuta 2018, 12 päivänä helmikuuta 2019 sekä 5, 14 ja 17 päivänä helmikuuta 2020 ja 12 päivänä lokakuuta 2020. Italia toimitti lisätiedot 26 päivänä huhtikuuta 2018, 31 päivänä toukokuuta 2018, 2 päivänä marraskuuta 2018, 11 päivänä joulukuuta 2018, 8 päivänä huhtikuuta 2019, 16 ja 28 päivänä lokakuuta 2019 sekä 7, 16 ja 23 päivänä helmikuuta 2020, 21 päivänä huhtikuuta 2020, 9 päivänä marraskuuta 2020 ja 1 ja 10 päivänä joulukuuta 2020.

(14) Tämä päätös koskee ainoastaan Toremarille mahdollisesti myönnettyä tukea, kuten täsmennetään 2.3 jaksossa. Kaikkia muita vuosien 2011 ja 2012 päätösten kohteina olevia toimenpiteitä tutkitaan erikseen asianumeroilla SA.32014, SA.32015 ja SA.32016, eikä niitä näin ollen käsitellä tässä päätöksessä. Kyseiset muut toimenpiteet koskevat erityisesti entisen Tirrenia-konsernin muita yrityksiä.

2. TAUSTA JA TUTKINNAN KOHTEENA OLEVIEN TOIMENPITEIDEN KUVAUS

2.1 Yleinen kehys

2.1.1 Alkuperäiset sopimukset

(15) Tirrenia-konserni oli aiemmin Italian valtion omistuksessa Fintecna-yhtiön (7) kautta, ja siihen kuului alun perin kuusi yritystä: Tirrenia, Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar ja Toremar. Kyseiset yritykset tarjosivat meriliikennepalveluja sellaisten Italian kanssa vuonna 1991 tehtyjen erillisten palveluhankintasopimusten mukaisesti, jotka olivat voimassa 20 vuotta tammikuusta 1989 joulukuuhun 2008, jäljempänä ’alkuperäiset sopimukset’. Tirrenian osakepääoma oli kokonaisuudessaan Fintecnan omistuksessa, ja Tirrenia puolestaan omisti kokonaan alueelliset yritykset Adriatican, Caremarin, Siremarin, Saremarin ja Toremarin. Useita reittejä Italiasta Albaniaan, Kroatiaan, Kreikkaan ja Montenegroon liikennöinyt Adriatica sulautettiin Tirreniaan vuonna 2004.

(16) Edellä mainittujen alkuperäisten sopimusten tarkoituksena oli taata useiden sellaisten meriliikennepalvelujen säännöllisyys ja luotettavuus, jotka varmistivat yhteydet manner-Italiasta Sisiliaan, Sardiniaan ja Italian muille, pienemmille saarille. Tätä varten Italia myönsi taloudellista tukea, joka maksettiin suoraan kullekin Tirrenia-konsernin yritykselle.

(17) Toremar liikennöi alun perin useita meriliikenteen kabotaasireittejä (8) Toscanan alueen ja pienempien naapurisaarten välillä. Nämä reitit kuvataan tarkemmin johdanto-osan 38 kappaleessa.

(18) Komissio päätti aloittaa 6 päivänä elokuuta 1999 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 108 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn, jonka kohteena olivat Tirrenia-konsernin tuolloin muodostaneille kuudelle yritykselle alkuperäisten sopimusten perusteella maksetut tuet.

(19) Italia pyysi tutkinnan aikana, että Tirrenia-konsernin tapaus käsiteltäisiin osissa siten, että Tirreniaa koskevan lopullisen päätöksen tekeminen asetettaisiin etusijalle. Pyynnön taustalla oli Italian suunnitelma yksityistää konserni aloittaen Tirreniasta sekä aikomus nopeuttaa tätä prosessia kyseisen yrityksen osalta.

(20) Komissio hyväksyi Italian pyynnön, ja menettely päätettiin Tirrenialle myönnetyn tuen osalta komission päätöksellä 2001/851/EY (9), jäljempänä ’vuoden 2001 päätös’. Tuki katsottiin sisämarkkinoille soveltuvaksi edellyttäen, että Italia toteuttaa tietyt sitoumukset.

(21) Komissio totesi päätöksessä 2005/163/EY (10), jäljempänä ’vuoden 2004 päätös’, Italian Tirrenia-konsernin muille yrityksille kuin Tirrenialle myöntämän korvauksen olevan osittain soveltuvaa sisämarkkinoille, osittain soveltuvaa sisämarkkinoille sillä edellytyksellä, että Italia toteuttaa tietyt toimenpiteet, sekä osittain soveltumatonta sisämarkkinoille. Päätös perustui vuosia 1992–2001 koskeviin kirjanpitotietoihin ja sisälsi tiettyjä ehtoja, joiden tarkoituksena oli varmistaa korvauksen soveltuvuus sisämarkkinoille koko alkuperäisten sopimusten voimassaoloajan.

(22) Unionin yleinen tuomioistuin kumosi vuoden 2004 päätöksen 4 päivänä maaliskuuta 2009 yhdistetyissä asioissa T-265/04, T-292/04 ja T-504/04 antamallaan tuomiolla (11), jäljempänä ’vuoden 2009 tuomio’.

(23) Komissio päätti Tirrenia-konsernin muita yrityksiä kuin Tirreniaa, kuten Toremaria, vuosina 1992–2008 koskevan tutkinnan komission päätöksellä (EU) 2020/1411 (12), jäljempänä ’Tirrenia-konsernia koskeva vuoden 2020 päätös’. Komissio totesi, että merikabotaasin liikennepalvelujen tuottamiseen myönnetty tuki oli voimassa olevaa tukea, kun taas kansainvälisten meriliikennepalvelujen tuottamiseen myönnetty tuki oli yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2011 puitteiden (13) mukaista.

(24) Komissio päätti päätöksellä (EU) 2020/1412 (14) muodollisen tutkintamenettelyn siltä osin kuin se koski Tirrenian ja sen ostajan CIN:n hyväksi toteutettuja toimenpiteitä vuosina 2009–2020.

2.1.2 Alkuperäisten sopimusten jatkaminen

(25) Alkuperäisten sopimusten oli alun perin määrä päättyä 31 päivänä joulukuuta 2008, mutta 30 päivänä joulukuuta 2008 annetun asetuksen nro 207, joka on muunnettu 27 päivänä helmikuuta 2009 annetuksi laiksi nro 14, 26 §:ssä säädettiin niiden voimassaolon jatkamisesta (myös Toremarin osalta) vuodella 31 päivään joulukuuta 2009 asti.

(26) Syyskuun 25 päivänä 2009 annetun asetuksen nro 135, joka on muunnettu 20 päivänä marraskuuta 2009 annetuksi laiksi nro 166, jäljempänä ’vuoden 2009 laki’, 19 b §:ssä säädettiin, että Tirrenia-konsernin yritysten yksityistämiseksi alueellisten yritysten osakkeenomistus (Siremaria lukuun ottamatta) luovutetaan vastikkeetta emoyritys Tirrenialta seuraavasti: a) Caremar luovutetaan aluksi Campanian alueelle. Campanian alue luovuttaa tämän jälkeen Lazion alueelle Caremarin liiketoiminnan sen osan, joka liikennöi itsenäisesti Pontinon saariston yhteyksiä nimellä Laziomar (15). b) Saremar luovutetaan Sardinian alueelle. c) Toremar luovutetaan Toscanan alueelle.

(27) Vuoden 2009 laissa täsmennettiin myös, että Italia tekisi Tirrenian ja Siremarin kanssa uudet sopimukset 31 päivään joulukuuta 2009 mennessä. Samoin alueelliset palvelut sisällytettäisiin luonnoksiin palveluhankintasopimuksista, jotka Sardinian alueviranomaisten ja Saremarin sekä Toscanan alueviranomaisten ja Toremarin oli määrä tehdä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2009 ja Campanian alueen ja Caremarin sekä Lazion alueen ja Laziomarin oli määrä tehdä viimeistään 28 päivänä helmikuuta 2010. Uusien sopimusten luonnokset ja palveluhankintasopimukset oli tarkoitus kilpailuttaa yhdessä yritysten kanssa ja allekirjoittaa ostajien kanssa sen jälkeen, kun kunkin yrityksen yksityistäminen olisi saatettu päätökseen (16).

(28) Tätä varten vuoden 2009 lailla jatkettiin jälleen alkuperäisten sopimusten voimassaoloa (myös Toremariin sovellettavan sopimuksen osalta) 1 päivästä tammikuuta 2010syyskuun 30 päivään 2010 asti.

(29) Vuoden 2009 laissa vahvistettiin myös palvelujen tuottamisesta (alkuperäisten sopimusten jatkamisen sekä uusien sopimusten ja palveluhankintasopimusten perusteella) maksettavan vuotuisen korvauksen enimmäismääräksi vuodesta 2010 lähtien yhteensä 184 942 251 euroa, joka jakautui seuraavasti: Yritys Vuotuinen enimmäiskorvaus Tirrenia 72 685 642 euroa Siremar 55 694 895 euroa Saremar 13 686 441 euroa Toremar 13 005 441 euroa Caremar 29 869 832 euroa (17) Taulukko 1 – Korvausten enimmäismäärät vuodesta 2010 alkaen

(30) Lisäksi 5 päivänä elokuuta 2010 annetun asetuksen nro 125 muuttamisesta 1 päivänä lokakuuta 2010 annetun lain nro 163, jäljempänä ’vuoden 2010 laki’, 1 §:ssä säädettiin alkuperäisten sopimusten jatkamisesta (myös Toremarin osalta) vielä 1 päivästä lokakuuta 2010 alkaen siihen asti, että Tirrenian ja Siremarin yksityistämisprosessit on saatettu päätökseen. Tirrenian yksityistämisprosessi saatettiin päätökseen 19 päivänä heinäkuuta 2012 ja Siremarin 31 päivänä heinäkuuta 2012.

2.1.3 Toremarin yksityistäminen ja uuden palveluhankintasopimuksen tekeminen

(31) Tammikuussa 2010 käynnistettiin tarjouskilpailumenettely (ks. 2.3.2 jakso), jonka tarkoituksena oli löytää ostaja Toremarille sekä sen kanssa yhteensidotulle uudelle palveluhankintasopimukselle meriliikennepalvelujen tuottamisesta 12 vuoden ajan vastineena julkisen palvelun korvauksesta.

(32) Tarjouskilpailun voitti Moby, josta tuli Toremarin uusi omistaja. Toscanan alue ja Moby allekirjoittivat myyntisopimuksen 2 päivänä tammikuuta 2012. Samana päivänä osapuolet (Toremar mukaan lukien) allekirjoittivat uuden meriliikennepalvelujen tuottamista koskevan palveluhankintasopimuksen. Tämän perusteella Toremarin osakkeet siirrettiin kokonaisuudessaan Toscanan alueen omistuksesta Mobylle 2 päivänä tammikuuta 2012.

2.2 Vuoden 2011 ja vuoden 2012 päätösten kohteena olleet toimenpiteet

(33) Vuoden 2011 ja vuoden 2012 päätöksillä aloitetun muodollisen tutkintamenettelyn yhteydessä on arvioitu seuraavia toimenpiteitä: a) yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen toteuttamisesta maksettu korvaus alkuperäisten sopimusten jatkamisen perusteella (toimenpide 1); b) Tirrenialle ja Siremarille myönnetyn pelastamistuen sääntöjenvastainen jatkaminen (toimenpide 2); c) entisen Tirrenia-konsernin yritysten yksityistäminen (18) (toimenpide 3); d) yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen toteuttamisesta uusien sopimusten tai palveluhankintasopimusten nojalla maksettu korvaus (toimenpide 4); e) kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus (toimenpide 5); f) asetuksen nro 125/2010 muuntamisesta annetussa vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet (toimenpide 6); g) Sardinian alueen Saremarin hyväksi toteuttamat lisätoimenpiteet (toimenpide 7).

(34) Komissio päätti vuoden 2014 päätöksellä muodollisen tutkintamenettelyn siltä osin kuin se koski Sardinian alueen Saremarin hyväksi toteuttamaa toimenpidettä (edellä mainittu toimenpide 7) yhtä sen osaa (19) lukuun ottamatta.

2.3 Yksityiskohtainen kuvaus tämän päätöksen kohteena olevista toimenpiteistä

(35) Tässä päätöksessä käsitellään ainoastaan johdanto-osan 33 kappaleessa lueteltuja toimenpiteitä 1, 3, 4, 5 ja 6 siltä osin kuin ne koskevat Toremaria ja Mobya. Nämä toimenpiteet kuvataan tarkemmin seuraavissa jaksoissa.

2.3.1 Toremarin ja Italian välisen alkuperäisen sopimuksen jatkaminen

2.3.1.1 Julkisen palvelun velvoitteet

(36) Toremarin kanssa tehdyn alkuperäisen sopimuksen 1 artiklassa määrättiin viisivuotissuunnitelmista, joissa yksilöitäisiin liikennöitävät satamat, käytettävät alustyypit, palvelulta edellytetty vuorotiheys ja lippujen hinnat.

(37) Toremarin ensimmäinen viisivuotissuunnitelma (1990–1994) hyväksyttiin 29 päivänä toukokuuta 1990 annetulla ministeriön asetuksella, ja sen soveltaminen alkoi taannehtivasti 1 päivänä tammikuuta 1990. Toukokuun 14 päivänä 1996 annetulla ministeriön asetuksella hyväksytyssä toisessa suunnitelmassa (1995–1999) reitit ja vuorovälit pysyivät samoina. Myös vuosiksi 2000–2004 ja 2005–2008 laadittiin suunnitelmat, mutta toimivaltaiset ministeriöt eivät koskaan hyväksyneet niitä muodollisesti. Sen sijaan hallitus on tehnyt ad hoc -päätöksiä, joilla on mukautettu palveluja paikallisyhteisöjen tarpeiden huomioon ottamiseksi, mutta julkisen palvelun järjestelmään ei ole tehty merkittäviä muutoksia.

(38) Toremar liikennöi alkuperäisen sopimuksen perusteella, sellaisena kuin se on jatkettuna edellä johdanto-osan 25–30 kappaleessa mainituilla myöhemmillä säädöksillä, seuraavia reittejä ympärivuotisesti: — Livornon, Gorgonan ja Capraian välisellä reitillä Toremar tarjosi matkustaja- ja yhdistelmäpalveluja (matkustajien ja ajoneuvojen kuljetuspalveluja) kahdesti viikossa Gorgonan saarelle ja päivittäin Capraian saarelle. Heinä- ja elokuussa myös toinen toimija, Piccola Società Cooperativa Marittima Ligure Tirrena A.R.L., oli liikennöinyt samaa reittiä pelkästään matkustajaliikenteeseen tarkoitetulla suurnopeusaluksella. Kyseinen yritys kuitenkin lopetti reitin liikennöinnin vuonna 2010. — Piombinon ja Elban saarella sijaitsevan Portoferraion välisellä reitillä Toremar tarjosi päivittäin yhdistelmäpalveluja. Myös Moby on liikennöinyt tällä reitillä tarjoten ympärivuotisia yhdistelmäpalveluja tihein vuorovälein, ja lisäksi Toremarilla on ollut kyseisellä reitillä kilpailijana kaksi uudempaa palveluntarjoajaa: huhtikuusta lokakuuhun liikennöinyt Blu Navy, joka aloitti liikennöinnin vuonna 2010, ja Elba Ferries, joka liikennöi ainoastaan kesäkaudella. — Piombinon ja Elban saarella sijaitsevien Cavon ja Portoferraion välisellä reitillä Toremar oli ainoa matkustajapalveluja tarjonnut toimija nopealla kantosiipialuksellaan. — Piombinon, Elban saarella sijaitsevien Rio Marinan ja Porto Azzurron sekä Pianosan välisellä reitillä Toremar oli ainoa toimija, joka tarjosi päivittäisiä yhdistelmäpalveluja Rio Marinan satamaan ja liikennöi viikoittain Pianosan satamaan. — Porto S. Stefanon ja Giglion saaren välisellä reitillä Toremar tarjosi ympärivuotisesti päivittäisiä yhdistelmäpalveluja. Tällä reitillä liikennöi myös Maregiglio, joka tarjosi yhdistelmäpalveluja huhtikuusta marraskuuhun, keskimäärin kahdesta neljään vuoroa päivässä loka–marraskuussa ja kuudesta kahdeksaan vuoroa päivässä huhti–syyskuussa.

2.3.1.2 Määrärahat ja kesto

(39) Jäljempänä olevassa taulukossa 2 esitetään Italian Toremarille vuosina 2009–2011 maksamat vuotuiset korvaukset.

(40) Lisäksi Toscanan alue oli varannut Toremarille 3 000 000 euron vuotuisen lisämäärärahan, joka voitaisiin maksaa Toremarille sen ilmoitettua vuosien 2010 ja 2011 toteutuneista tuloista ja kustannuksista. Kyseisinä vuosina matkustajamäärä pieneni merkittävästi talous- ja finanssikriisin seurauksena, kun taas polttoainekustannukset olivat nousseet. Tästä syystä Toscanan alue katsoi, että valtion talousarviosta maksetut korvaukset eivät riittäneet kattamaan kaikkia kyseisen julkisen palvelun kustannuksia. Vuosi Korvaus Varatut määrärahat Yhteensä 2009 13 572 035 13 572 035 2010 13 005 441 3 000 000 16 005 441 2011 13 005 441 3 000 000 16 005 441 Taulukko 2 – Vuosina 2009–2011 maksetut korvaukset (euroa)

(41) Alkuperäisen sopimuksen mukaan julkisen palvelun vuotuinen korvaus maksetaan seuraavasti: Ensimmäinen ennakkomaksu suoritetaan kunkin vuoden maaliskuussa, ja sen määrä on 70 prosenttia edellisenä vuonna maksetusta korvauksesta. Toinen maksu maksetaan kesäkuussa, ja sen määrä on 20 prosenttia korvauksesta. Maksettujen määrien ja kuluvan vuoden toimintakustannusten ja tulojen välinen vaje muodostaa saldon, joka maksetaan 30 päivään marraskuuta mennessä. Jos käy ilmi, että Toremarin saama määrä ylittää suoritettujen palvelujen nettokustannukset (tulo miinus tappiot), sen on alkuperäisen sopimuksen mukaan maksettava erotus takaisin (20). — Vuonna 2009 maksettu korvaus

(42) Julkisten meriliikennepalvelujen harjoittajille maksettavan tuen laskentaan vaikuttavat tekijät (tulot ja kustannukset) täsmennetään 1 päivänä kesäkuuta 1979 annetussa presidentin asetuksessa nro 501, jäljempänä ’asetus nro 501/79’. Lisäksi 5 päivänä joulukuuta 1986 annetussa laissa nro 856, jäljempänä ’laki nro 856/86’, säädettiin tietyistä muutoksista Italian meriliikenteen julkisen palvelun velvoitteita koskevaan järjestelmään. Kyseisen lain 11 §:ssä muutettiin julkisen palvelun korvauksen laskentaperusteita suurten ja pienten saarten liikenneyhteyksien osalta. Tuki oli laskettava keskimääräisten ja objektiivisten parametrien avulla määritettyjen palvelusta saatavien tulojen ja siitä aiheutuvien kustannusten välisen erotuksen perusteella, ja sen oli sisällettävä kohtuullinen sijoitetun pääoman tuotto. Kyseisen lain 11 §:ssä säädetään myös, että palveluhankintasopimuksissa on lueteltava tuetut reitit, vuorotiheys sekä reiteillä käytettävät alustyypit. Asiasta vastaavien ministerien oli hyväksyttävä tuet. Asetuksessa nro 501/79 ja laissa nro 856/86 vahvistetut periaatteet otettiin huomioon alkuperäisissä sopimuksissa.

(43) Vuonna 2009 yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta maksettavan korvauksen laskennassa sovellettiin menetelmää, joka vahvistettiin vuodesta 1991 voimassa olleessa alkuperäisessä sopimuksessa, jota jatkettiin alkuperäisen päättymispäivän 31 päivän joulukuuta 2008 jälkeen. Korvaus vastasi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa toteutettujen palvelujen yhteenlaskettuja nettotappioita, joihin lisättiin sijoitetun pääoman tuoton kulloinenkin määrä.

(44) Korvauksen laskennassa otettiin huomioon seuraavat viranomaisten määrittämät kustannustekijät: hankinta-, mainos- ja majoituskustannukset, lastaus-, purku- ja käsittelykustannukset, maissa työskentelevään hallintohenkilöstöön liittyvät kustannukset, alusten ylläpitokustannukset, hallintokustannukset, vakuutusmaksut, vuokra- ja leasingkustannukset, polttoainekustannukset, verot sekä poistokustannukset. — Vuosina 2010 ja 2011 sekä vuodesta 2012 alkaen maksettu korvaus

(45) Vuodesta 2010 alkaen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta maksettava korvaus on määritetty CIPE:n (21)9 päivänä marraskuuta 2007 antamassa toimintaohjeessa ”Julkisen palvelun velvoitteiden määrittämisperusteet ja hintadynamiikka yleisen edun mukaisen meriliikenteen kabotaasin alalla” (22), jäljempänä ’CIPE:n toimintaohje’, vahvistetun menetelmän mukaisesti. CIPE:n toimintaohjeen johdanto-osan mukaan kyseinen ohje annettiin sellaisten julkisten yritysten yksityistämistä varten, jotka tarjosivat meriliikennepalveluja julkisen palvelun järjestelmän puitteissa (23). CIPE:n toimintaohjeen määräyksiä sovellettiin Tirrenia-konsernin yritysten tarjoamiin palveluihin vuodesta 2010 lähtien ja jopa ennen kunkin yrityksen yksityistämisen seurauksena tehtyjen uusien sopimusten ja palveluhankintasopimusten voimaantuloa.

(46) CIPE:n toimintaohjeessa vahvistetun menetelmän ansiosta meriliikenteen julkista palvelua tarjoavat yritykset saavat asianmukaisen tuoton. Sen mukaan pääoman tuottoaste lasketaan keskimääräisen pääomakustannuksen (WACC) perusteella.

(47) Vaadittu oman pääoman tuotto (24) lasketaan soveltamalla CAPM-tasapainomallia (Capital Asset Pricing Model). Tämän mallin mukaisesti oman pääoman kustannukset johdetaan i) riskittömän koron, ii) beetakertoimen (yrityksen arvioitu riskiprofiili suhteessa osakemarkkinoihin) ja iii) osakemarkkinoille kohdennetun pääoman riskipreemion suhteesta.

(48) Oman pääoman kustannus lasketaan soveltamalla lisäriskipreemiota riskittömän toiminnan tuottoasteeseen. Tämä preemio lasketaan markkinariskipreemiona kerrottuna sen beetakertoimella, joka mittaa tiettyyn toimintaan liittyvää riskiä suhteessa asianomaiseen markkinaan.

(49) CIPE:n toimintaohjeen mukaan riskittömän toiminnan tuottoaste vastaa kymmenen vuoden viitelainojen keskimääräistä bruttotuottoa siltä edeltävältä 12 kuukauden jaksolta, jolta tiedot ovat saatavilla.

(50) CIPE:n toimintaohjeessa vahvistetaan markkinariskipreemioksi 4 prosenttia. Jos kyseessä on palvelu, jota ei harjoiteta yksinoikeudella, toimijalle oletettavasti aiheutuva suurempi riski kuitenkin korvataan maksamalla tälle markkinariskipreemion lisäksi ylimääräinen 2,5 prosentin korvaus.

(51) Toremarille maksettavan korvauksen määrä ei kuitenkaan voi käytännössä ylittää vuotuista 13 005 441 euron enimmäismäärää, kuten säädetään vuoden 2009 laissa (ks. johdanto-osan 29 kappale). Vaikka vuoden 2009 laissa rajoitetaan julkisen palvelun järjestelmän puitteissa suoritettavien meriliikennepalvelujen toteuttamisesta maksettavaa vuotuista korvausta kaikkien Tirrenian yritysten osalta, CIPE:n toimintaohje sisältää myös tietyt takeet, joiden ansiosta kyseiset toimijat voivat kattaa toimintakustannuksensa riittävällä tavalla.

(52) CIPE:n toimintaohjeen mukaan palvelujen laajuus, uudessa palveluhankintasopimuksessa vahvistetut lippujen enimmäishinnat ja korvausten tosiasialliset määrät on määritettävä siten, että ne kattavat asianomaisen palveluntarjoajan hyväksyttävät kustannukset kokonaisuudessaan. Tässä sovelletaan seuraavaa kaavaa: VA(RSP) + VA(AI(X)) = VA(CA), jossa — VA(RSP) on julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä maksettavan korvauksen diskontattu arvo; — VA(AI(X)) on muiden tulojen (lipputulot jne.) diskontattu arvo; — VA(CA) on hyväksyttävien toimintakustannusten, velkojen takaisinmaksuerien ja sijoitetun pääoman tuoton diskontattu arvo.

(53) Jos tämä yhtälö ei päde, tuetun toiminnan laajuutta voidaan supistaa tai vaihtoehtoisesti palvelun järjestämistapaa (esimerkiksi alustyyppejä) tarkistettaisiin tai lippujen enimmäishintoja muutettaisiin.

(54) Lisäksi kuhunkin palveluun sovellettavaa enimmäishintaa, josta on vähennetty verot ja satamamaksut, mukautetaan joka vuosi seuraavan hintakattoa koskevan kaavan mukaisesti: ΔΤ = ΔΡ – Χ, jossa — ΔΤ on enimmäishinnan vuotuinen prosentuaalinen muutos; — ΔΡ on viitevuoden inflaatioaste; — Χ on palveluhankintasopimuksessa vahvistetun enimmäishinnan todellinen vuotuinen mukautusaste, joka pysyy samana koko sopimuksen voimassaoloajan.

(55) CIPE:n toimintaohjeessa täsmennetään lisäksi, että lippujen enimmäishintaa voidaan mukauttaa polttoainekustannusten vaihteluiden huomioon ottamiseksi siten, että viitehintoina pidetään yleisesti saatavilla olevia vakiohintoja.

2.3.2 Toremarin yksityistäminen

(56) Toscanan alue julkaisi 13 päivänä tammikuuta 2010 virallisessa lehdessään (25) ja Italian tasavallan virallisessa lehdessä (26) tarjouskilpailun, joka koski Toremarin myyntiä ja julkisen palvelun velvoitteen toteuttamisesta edellä johdanto-osan 38 kappaleessa mainituilla merireiteillä maksettavaa julkisen palvelun korvausta. Tämä ilmoitus julkaistiin myös Euroopan unionin virallisessa lehdessä (27)14 päivänä tammikuuta 2010 ja sen lisäksi useissa kansallisissa sanomalehdissä (28).

(57) Italia valitsi menettelyksi julkisia sopimuksia koskevan lain (asetus nro 163/2006, il Codice dei Contratti pubblici) 20 §:n 1 momentissa tarkoitetun menettelyn, joka muistuttaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (29) 21 artiklaa, jossa todetaan, että ”liitteessä II B lueteltuja palveluja [kuten vesikuljetuspalveluja] koskevia hankintasopimuksia koskevat yksinomaan 23 artikla [Tekniset eritelmät] ja 35 artiklan [Ilmoitukset] 4 kohta”. Myöntämisperusteeksi valittiin kokonaistaloudellisesti edullisin tarjous.

2.3.2.1 Myyntimenettely ja myöntämispäätös

(58) Kun tarjouskilpailu oli julkaistu, seuraavat 11 tahoa ilmaisivat määräaikaan mennessä kiinnostuksensa osallistua tarjouskilpailuun: Moby, Toscana di Navigazione S.r.l., Pigreco S.r.l., Sinven S.r.l., Vector S.r.l., Forship S.r.l., Medmar Navi SpA, Grandi Navi Veloci SpA, Buquebus Italia S.r.l., Loss Cipreses SpA sekä Blu Navy / Transeuropa Ferries.

(59) Kaikki 11 yritystä täyttivät niiden toimittamien asiakirjojen perusteella tarjouskilpailuilmoituksessa asetetut vaatimukset, joten kaikkia niitä pyydettiin tekemään tarjous.

(60) Tarjouspyyntö sisälsi tarjouskilpailun voittajan ja Toscanan alueen välillä allekirjoitettavan uuden 12-vuotisen sopimuksen luonnoksen sekä tarkempia tietoja tarjouskilpailumenettelystä. Tarjouspyyntökirjeessä vahvistettiin erityisesti, että palveluhankintasopimuksen toimeksisaajaksi valittaisiin kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen tekijä ja että tarjouksen osatekijät pisteytettäisiin seuraavasti: hinta 20 pistettä, laatu 70 pistettä ja lisäpalvelut 10 pistettä. Toremarin liiketoiminnan myyntihinnaksi tarjouspyyntökirjeessä vahvistettiin kiinteä 10 258 397 euron summa, joka oli laskettu riippumattoman tutkimuksen perusteella, jossa arvioitiin Toremarin omaisuuden kokonaisarvo (ks. johdanto-osan 65–73 kappale). Tämä hinta ei ollut neuvoteltavissa, eikä tarjoajien tullut esittää tarjousta myyntihinnasta.

(61) Näin ollen kaikkia mahdollisia tarjoajia pyydettiin sisällyttämään edellä mainittu kiinteä Toremarin myyntihinta hintatarjoukseensa, ja Toscanan alue valitsisi voittajaksi kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen tekijän hinnan sekä muiden tarjouspyyntökirjeessä esitettyjen palvelua koskevien kriteerien, ennen kaikkea laadun, perusteella (ks. johdanto-osan 60 kappale).

(62) Kaikille 11 tarjoajalle annettiin myös pääsy virtuaaliseen tietokantaan, joka sisälsi seuraavat tiedot: 1) kaikki Toremaria koskevat oikeudelliset, tekniset, taloudelliset ja kaupalliset tiedot; 2) tiedot yrityksen kalustosta, aineettomista hyödykkeistä ja kiinteästä omaisuudesta; 3) kaikki tiedot palvelujen tarjoamista ja tavaroiden ostoa koskevista sopimuksista; 4) pisteytysmenettelyt ja tekninen tarjouslomake; 5) kaikki muut tarvittavat tiedot, jotta mahdolliset ostajat voivat arvioida myynnin kohteen oikein.

(63) Kaksi yritystä, Moby ja Toscana di Navigazione, jotka ovat molemmat vakiintuneita merenkulkualan toimijoita Italiassa, tekivät tarjouksen. Loput yhdeksän yritystä eivät olleet jättäneet tarjousta määräajan päättyessä.

(64) Tarjousten arvioinnin jälkeen Toscana di Navigazione S.r.l. jätettiin pois menettelystä, koska sen toimittama hintatarjous oli ristiriidassa teknisen tarjouksen ja tarjouspyyntöasiakirjoissa asetettujen rahoitukseen liittyvää valmiutta koskevien vaatimusten kanssa. Näin ollen tarjouskilpailun voitti Moby sekä Toremarin liiketoiminnan yksityistämisen että meriliikenteen palvelujen toteuttamisen osalta (ks. 2.3.3 jakso).

2.3.2.2 Myyntisopimus

(65) Tarjouskilpailun luonteen vuoksi Toscanan alue päätti määrittää kiinteän hinnan Toremarin osakepääomalle parhaan ja kilpailukykyisimmän tarjouksen löytämiseksi.

(66) Myyntisopimus allekirjoitettiin 2 päivänä tammikuuta 2012, ja siinä Toremarin osakkeet luovutetaan Mobylle kiinteään 10 258 397 euron hintaan. Summa oli määrä maksaa kymmenessä vuotuisessa erässä sopimuksen ensimmäisen vuoden päättymisestä eli 2 päivästä tammikuuta 2013 alkaen.

(67) Toremarin koko osakepääoman kiinteä hinta, 10 258 397 euroa, määritettiin Toscanan alueen teettämän, Fidi Toscana S.p.A:n laatiman riippumattoman asiantuntija-arvion, jäljempänä ’Fidin raportti’, perusteella.

(68) Summa kattaa yrityksen aineellisten hyödykkeiden, rakennusten, alusten, muiden aineellisten hyödykkeiden sekä rahoitusvarojen ja muiden saamisten arvon 30 päivänä kesäkuuta 2010. Aineettomat hyödykkeet (kuten käyttöoikeudet, luvat, lisenssit ja tavaramerkit) jätettiin arvioinnin ulkopuolelle, ja tarjoajien oli itse arvioitava niiden arvo. Tämän jälkeen summaan tehtiin muutoksia osakkeiden 30 päivänä kesäkuuta 2010 määritetyn nettokirjanpitoarvon ja niiden markkina-arvon välisen eron huomioon ottamiseksi (30).

(69) Edellä mainittuun määrään sisältyy myös Tirrenialta perittävä 9 772 572 euron suuruinen laina.

(70) Myyntisopimuksen 1 artiklan 5 ja 6 kohdassa Moby ilmoittaa maksaneensa Toscanan alueelle ensimmäisestä erästä ennakkoon 485 825 euroa, mikä vastaa myyntihinnan ja lainan erotusta.

(71) Myyntisopimuksen 1 artiklan 3 kohdan mukaan määritetyn hinnan maksamisen – ennakkomaksua lukuun ottamatta – ehtona on, että Tirrenian 9 772 572 euron suuruinen velka maksetaan takaisin Toremarille (31). Myyntisopimuksen 4 artiklan 3 kohdassa Moby velvoitetaan siirtämään laina (tai sen jäljellä oleva osa) Toscanan alueelle palveluhankintasopimuksen voimassaolon päättymiseen mennessä, mikäli lainasummaa ei saataisi perittyä (32).

(72) Myyntisopimuksen 4 artiklan mukaan Mobyn on ilmoitettava Toscanan alueelle, mikäli Toremarin osakkeita myytäisiin kolmansille osapuolille, ja se olisi siitä huolimatta edelleen vastuussa palveluhankintasopimuksen velvoitteiden täyttämisestä yhdessä Toremarin uuden ostajan kanssa.

(73) Myyntisopimuksen 5 artiklan mukaan Banca Popolare di Milano on myöntänyt Toscanan alueelle takauksen, joka kattaa Toremarin osakkeiden koko myyntihinnan (mukaan lukien ostajan velvoitteen siirtää lainasumma, jota ei saada perittyä Tirrenialta).

2.3.2.3 Kansallisen tason menettelyt

(74) Toremarin liiketoiminnan ja palveluhankintasopimuksen myyntiä Mobylle koskevan tarjouskilpailumenettelyn tuloksesta pantiin vireille useita menettelyjä kansallisissa tuomioistuimissa.

(75) Tarjouskilpailusta pois suljettu Toscana di Navigazione S.r.l., joka oli kantelijana näissä oikeusmenettelyissä, riitautti tarjouskilpailumenettelystä poissulkemisen laillisuuden kansallisissa tuomioistuimissa. Ensin kantelija jätti väliaikaisia toimia koskevan hakemuksen Toscanan alueelliseen hallintotuomioistuimeen. Hallintotuomioistuin hylkäsi hakemuksen 14 päivänä heinäkuuta 2011 annetulla määräyksellä nro 774. Ylin hallinto-oikeus piti tämän päätöksen voimassa muutoksenhakuvaiheessa 31 päivänä elokuuta 2011 antamallaan määräyksellä nro 3666, jossa korostettiin erityisesti sitä, että yrityksen esittämä hintatarjous oli puutteellinen suoritettavien lisäpalvelujen osalta ja siksi, ettei sitä ollut määritetty vuosiperusteisesti, ja tästä syystä tarjouspyyntöasiakirjojen mukaista uudelleenarviointimekanismia ei voitu soveltaa.

(76) Tämän jälkeen Toscana di Navigazione S.r.l. valitti tarjouskilpailun tuloksesta Toscanan alueelliseen hallintotuomioistuimeen, joka hylkäsi valituksen 1 päivänä maaliskuuta 2012 annetulla määräyksellä nro 414, jossa se vahvisti, että yrityksen tarjous ei ollut hankintaviranomaisen vaatimusten mukainen.

(77) Toscana di Navigazione S.r.l. valitti tästä tuomiosta ylimpään hallinto-oikeuteen, joka hyväksyi yrityksen tekemän valituksen määräyksellä nro 83/2015 ja pyysi Toscanan aluetta tarkastelemaan tarjouskilpailumenettelyä uudelleen ja tarkistamaan vaatimuksensa. Toscanan alueen toteuttaman tarkastuksen jälkeen 30 päivänä maaliskuuta 2015 annettiin asetus nro 1312, jolla pidettiin voimassa Toscanan alueen päätös sulkea asianomainen yritys pois tarjouskilpailusta, koska se ei ollut osoittanut täyttävänsä tarjouskilpailuun osallistumiselle asetettuja vaatimuksia, jotka koskivat teknistä, taloudellista ja rahoitukseen liittyvää valmiutta.

(78) Toscana di Navigazione S.r.l. valitti 30 päivänä maaliskuuta 2015 annetusta asetuksesta nro 1312 Toscanan alueelliseen hallintotuomioistuimeen, joka hylkäsi valituksen 26 päivänä lokakuuta 2015 annetulla määräyksellä nro 1446. Ylin hallinto-oikeus piti kyseisen määräyksen voimassa määräyksellä nro 3347/2016.

2.3.3 Toscanan alueen ja Mobyn/Toremarin välinen uusi palveluhankintasopimus

2.3.3.1 Tuensaaja

(79) Kuten johdanto-osan 63 kappaleessa todetaan, Moby ja Toscana di Navigazione tekivät tarjouksen uudesta palveluhankintasopimuksesta. Kun näistä jälkimmäinen oli suljettu pois menettelystä, Moby/Toremar (33) ja Toscanan alue allekirjoittivat uuden palveluhankintasopimuksen merireittien liikennöinnistä 2 päivänä tammikuuta 2012.

(80) Uuden palveluhankintasopimuksen 1 artiklan 2 kohdan mukaan Moby suorittaa sopimuksessa määrätyt palvelut yksinomaan Toremarin kautta.

2.3.3.2 Reitit

(81) Moby/Toremar tarjoaa julkisen palvelun järjestelmän puitteissa matkustajapalveluja sekä yhdistelmäpalveluja (matkustajien ja autojen kuljetus) useilla meriliikenteen kabotaasireiteillä seuraavasti: Livorno – Gorgona – Capraia (linja A1) Piombino – Portoferraio (Elban saari) (linja A2) Piombino – Cavo – Portoferraio (Elban saari) (linja A2, pika) Piombino – Rio Marina – Porto Azzurro – Pianosa (Elban saari) (linja A3) Porto S. Stefano – Giglion saari (linja A4) Porto S. Stefano – Giannutri (linja A5) Taulukko 3 – Mobyn/Toremarin uuden palveluhankintasopimuksen mukaisesti liikennöimät reitit

2.3.3.3 Voimassaoloaika

(82) Toscanan alueen ja Mobyn/Toremarin välinen uusi palveluhankintasopimus on voimassa 12 vuotta (2012–2024).

2.3.3.4 Julkisen palvelun velvoitteet

(83) Mobyn/Toremarin kanssa tehdyssä sopimuksessa asetetut vaatimukset koskevat muun muassa liikennöitäviä satamia, liikennöitävillä merireiteillä käytettävien alusten tyyppiä ja kapasiteettia, vuorotiheyttä ja lippujen enimmäishintoja.

2.3.3.5 Korvausta koskevat lausekkeet ja myöntämispäätös

(84) Tarjouskilpailumenettelyssä julkisen palvelun velvoitteen toteuttamisesta johdanto-osan 81 kappaleessa mainituilla merireiteillä maksettavan vuotuisen korvauksen enimmäismääräksi vahvistettiin uudessa sopimuksessa 14 550 400 euroa (yhteensä 174 604 810 euroa 12 vuoden sopimuskauden aikana). Tämä arvo määritettiin lisäämällä vuoden 2009 laissa vahvistettuun 13 005 441 euron suuruiseen määrään (ks. johdanto-osan 29 kappale) vuoden 2009 lain 19 b §:n 16 momentin d alakohdan mukainen 1 544 959 euron suuruinen summa, jonka perusteena olivat merkittävät investoinnit, joita toimijan oli tehtävä sopimuskauden aikana.

(85) Korvauksen määrä määritettiin CIPE:n toimintaohjeessa vahvistetun menetelmän mukaisesti (ks. johdanto-osan 45–55 kappale). CIPE:n toimintaohjeessa määrätyt takeet on otettu huomioon uudessa palveluhankintasopimuksessa.

(86) Palveluhankintasopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaan Mobylle/Toremarille maksettavaksi vuotuiseksi korvaukseksi arvioitiin 13 333 318 euroa. Palveluhankintasopimuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaan Mobylle/Toremarille maksettava tosiasiallinen korvaus määräytyy kuitenkin suoritetun palvelun tuloksen mukaan (hinta meripeninkulmaa kohti kullakin reitillä) ottaen huomioon sopimuksessa mainitut asiaankuuluvat kaupalliset ja alakohtaiset riskit (esimerkiksi korvausmäärän alentaminen, jos yritys keskeyttää liikennöinnin, ja seuraamukset, jos palveluja lakkautetaan).

(87) Palveluhankintasopimuksen mukaan korvaus ei ylitä sitä, mikä on tarpeen julkisen palvelun velvoitteen hoitamisesta aiheutuneiden nettokustannusten kattamiseksi (taloudellinen ja rahoituksellinen tasapaino). Jos tästä sopimukseen perustuvasta tasapainosta poiketaan, voidaan soveltaa palveluhankintasopimuksen 26 artiklan mukaista tasapainottamismekanismia, jossa arvioidaan kaikki korvauksen maksamiseen liittyvät parametrit. Jos siis osoittautuu, että korvauksen määrä ei riitä kattamaan kaikkia palvelun tuottamisesta aiheutuneita kustannuksia korvauksen perusteena olevien taloudellisten parametrien muututtua olennaisesti (34), uuden palveluhankintasopimuksen mukaan korvauksen perusteena olevia keskeisiä parametreja voidaan tarkistaa. Nämä keskeiset parametrit ovat i) tariffijärjestelmä, ii) tarjottavien julkisten palvelujen taso, iii) vuotuisen hintakaton taso ja iv) investointeja varten maksettava pääomatuki.

(88) Palveluhankintasopimuksen 4 artiklan 4, 5 ja 6 kohdan mukaan toimijalle maksettavaa korvausta pienennetään 80 prosenttia, jos palvelu keskeytyy työntekijöiden lakon vuoksi, ja 30 prosenttia, jos palvelu keskeytyy ennakoimattoman tapahtuman seurauksena, ja lisäksi palvelujen suorittamatta jättämisestä määrätään toimijalle seuraamuksia.

(89) Palveluhankintasopimuksen 24 artiklan mukaan toimijan on otettava käyttöön teknisen seurannan, talousseurannan ja johdon seurannan toteuttamiseksi seurantajärjestelmä, jonka avulla laaditaan palveluhankintasopimuksen perusteella tarjottuun palveluun liittyvä vuotuinen tuloslaskelma, joka lähetetään alueviranomaisille tarkastettavaksi.

2.3.4 Kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus

(90) Vuoden 2009 lain 19 b §:n 21 momentissa säädettiin, että saarten ja mantereen välisen alueellisen jatkuvuuden takaamiseksi ja entisen Tirrenia-konsernin yritysten julkisen palvelun velvoitteet huomioon ottaen kyseiset yritykset Toremar mukaan luettuna säilyttävät niille aiemmin myönnetyn kiinnityspaikkaa koskevan etuoikeuden sekä etuoikeuden jaettaessa uusia lähtö- ja tuloaikoja merenkulkuviranomaisten vahvistamien menettelyjen mukaisesti siten kuin säädetään 28 päivänä tammikuuta 1994 annetussa laissa nro 84 ja Italian merenkulkulaissa.

2.3.5 Vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet

(91) Vuoden 2010 laissa säädettiin, että entisen Tirrenia-konsernin yrityksillä on mahdollisuus käyttää väliaikaisesti kaluston ajanmukaistamiseen ja nykyaikaistamiseen jo osoitettuja varoja (35) pakottavien maksuvalmiustarpeiden kattamiseksi. Tämän mahdollisuuden käyttävien entisen Tirrenia-konsernin yritysten oli kuitenkin täydennettävä kyseisiä korvamerkittyjä varoja, jotta ne voisivat tehdä välttämättömät ajanmukaistukset aluksiinsa myöhemmin. Ajanmukaistukset olivat välttämättömiä, jotta alukset täyttäisivät vuonna 1996 tehdystä Tukholman sopimuksesta (36) johtuvat turvallisuusmääräykset.

(92) Kahdesta eri välineestä osoitettiin 23 750 000 euroa (37) koko Tirrenia-konsernin alusten ajanmukaistusten maksamiseen. Toremarin osuus tästä määrästä oli 1 617 300 euroa, jonka se käytti kalustonsa ajanmukaistamiseen (ks. johdanto-osan 138 kappale).

(93) Lisäksi vuoden 2010 lain 1 §:ssä säädettiin seuraavaa: a) Alkuperäisiä sopimuksia jatketaan 1 päivästä lokakuuta 2010 Tirrenian ja Siremarin yksityistämisprosessien päättymiseen asti (ks. myös johdanto-osan 30 kappale). b) Tietyin muutoksin vuoden 2009 laiksi muunnetun asetuksen 135/2009 19 b §:ää muutetaan lisäämällä siihen 24 a momentti. Sen mukaan kaikki vuoden 2009 lain 1–15 momentin säännösten täytäntöön panemiseksi annetut viralliset asiakirjat ja toimet ovat verovapaita. Kyseiset momentit liittyvät meriliikenteen kabotaasimarkkinoiden vapauttamiseen Tirrenia-konsernin yksityistämisen avulla ja kattavat yksityistämistä valmistelevan vaiheen eli alueellisten yritysten luovutuksen kyseisille alueille. c) Varmistaakseen julkisen palvelun jatkuvuuden ja tukeakseen entisen Tirrenia-konsernin yritysten yksityistämisprosessia asianomaiset alueet saattoivat hyödyntää Fondo Aree Sottoutilizzate -rahaston (38) varoja CIPE:n toimintaohjeen (39) nojalla.

2.4 Rikkomusmenettely nro 2007/4609

(94) Komission yksiköiden ja Italian välisen aiemman tietojenvaihdon jälkeen komission energiasta ja liikenteestä vastaava pääjohtaja lähetti 19 päivänä joulukuuta 2008 tietopyynnön Italialle. Pyyntö koski muun muassa yleiskatsausta julkisen palvelun reiteistä kyseisenä ajankohtana sekä julkisen palvelun tehtävää, jota Italia suunnitteli ehdotettujen uusien sopimusten kohteeksi. Lisäksi Italiaa pyydettiin toimittamaan lisätietoja Tirrenia-konsernin yksityistämissuunnitelmista.

(95) Italia toimitti 28 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyssä kirjeessään yksityiskohtaisen vastauksen komission 19 päivänä joulukuuta 2008 esittämään pyyntöön. Kirjeessä Italia muun muassa 1) totesi, että alkuperäisten sopimusten voimassaolon jatkaminen 31 päivään joulukuuta 2009 asti oli tarpeen, jotta meriliikenteen kabotaasimarkkinat voitiin vapauttaa Italiassa Tirrenia-konsernin yksityistämisen kautta; 2) totesi, että Tirrenia-konsernille myönnetty julkisen palvelun korvaus oli tarpeen alueellisen jatkuvuuden varmistamiseksi saarten kanssa sellaisilla meriliikenneyhteyksillä, joita yksityiset markkinatoimijat eivät riittävästi tarjonneet; 3) totesi, että reittien perusteellinen järkeistäminen oli saatu päätökseen 10 päivänä maaliskuuta 2009. Tässä prosessissa otettiin huomioon merkitykselliset sosiaaliset, työllisyyteen liittyvät ja taloudelliset näkökohdat sekä tarve turvata alueellisen jatkuvuuden kannalta olennaiset yhteydet, ja sen yhteydessä kuultiin kuutta asianomaista aluetta. Italian mukaan järkeistäminen johti siihen, että julkisen palvelun nettokustannukset pienenivät noin 66 miljoonalla eurolla ja noin 600 miehistön jäsentä irtisanottiin koko Tirrenia-konsernissa. Italia muistutti myös, että vuoden 2009 järkeistämisprosessi täydensi aiempia toimia (vuosina 2004, 2006 ja 2008), joilla supistettiin Tirrenia-konsernin tarjoamia palveluja; 4) totesi, että järkeistämisen tavoitteena oli i) säilyttää yhteydet, jotka ovat tarpeen saarten ja mantereen välisen alueellisen jatkuvuuden sekä terveyttä, opiskelua ja liikkuvuutta koskevien oikeuksien varmistamiseksi, ii) järkeistää reittejä, joilla yksityiset toimijat tarjosivat samat yhteydet samana ajanjaksona taaten samanlaisen laadun ja jatkuvuuden, ja iii) järkeistää sellaisia kesä- ja suurnopeusyhteyksiä, jotka palvelevat ainoastaan henkilöliikennettä; 5) antoi yleiskatsauksen Tirrenia-konsernin yritysten liikennöimistä reiteistä vuonna 2008 sekä reiteistä, joita Tirrenia-konsernin yritykset liikennöisivät vuonna 2009 reittien vähentämisen jälkeen. Italian mukaan viimeksi mainitut reitit muodostivat perustan uusille sopimuksille, jotka oli määrä tehdä Tirrenia-konsernin yritysten uusien omistajien kanssa.

(96) Komission energiasta ja liikenteestä vastaava pääjohtaja lähetti Italialle 21 päivänä joulukuuta 2009 kirjeen, jossa todettiin muun muassa, että ottaen huomioon Italian meriliikenteen kabotaasimarkkinoiden radikaalin uudistamisen sekä huomattavat sosiaaliset vaikutukset, joita yksityistäminen olisi aiheuttanut, jos tarjouskilpailu olisi järjestetty yksinkertaisten palveluhankintasopimusten perusteella, kyseisten laivayhtiöiden ulkoistaminen tällaisten toimeksiantosopimusten kanssa oli – periaatteessa ja poikkeuksellisesti – hyväksyttävää neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3577/92 (40) (meriliikenteen kabotaasista annettu asetus) säädetyn yhteisön laivanvarustajien syrjintäkiellon periaatetta koskevan kriteerin täyttymisen varmistamiseksi.

(97) Komissio lähetti 29 päivänä tammikuuta 2010 (41) virallisen huomautuksen meriliikenteen kabotaasista annetun asetuksen virheellisestä täytäntöönpanosta. Tässä kirjeessä komissio muistutti, että kyseisen asetuksen mukaan silloin, kun jäsenvaltio tekee sopimuksia julkisesta palvelusta tai asettaa julkisen palvelun velvoitteita, se tekee sen syrjimättä ketään yhteisön laivanvarustajaa. Tämän asetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaan olemassa olevat julkisen palvelun sopimukset voivat olla voimassa kyseisen sopimuksen voimassaolon päättymispäivään asti. Komissio totesi kuitenkin, että Tirrenia-konsernin yritykset jatkoivat meriliikennepalvelujen harjoittamista sen jälkeen, kun niiden kanssa tehdyt palveluhankintasopimukset, jäljempänä ’alkuperäiset sopimukset’, olivat päättyneet. Kyseisten sopimusten oli määrä päättyä vuoden 2008 lopussa, mutta Italia oli jatkanut niitä useaan otteeseen. Tämän vuoksi komissio kehotti Italiaa esittämään huomautuksensa.

(98) Komission energiasta ja liikenteestä vastaava pääjohtaja myös vastasi Italian 22 päivänä tammikuuta 2010 päivättyyn kirjeeseen 29 päivänä tammikuuta 2010. Pääjohtaja korosti, että hänen vastauksensa koski ainoastaan meriliikenteen kabotaasista annetun asetuksen noudattamista, ei valtiontukikysymyksiä. Tätä taustaa vasten pääjohtaja totesi, että asianomaisia reittejä koskevat perustelut olivat riittäviä poistamaan aiemmin esitetyt epäilyt. Pääjohtaja muistutti, että palveluhankintasopimukset voivat koskea vain reittejä, joilla markkinoiden toiminta on puutteellista.

(99) Italia vastasi 29 päivänä maaliskuuta 2010 komission 29 päivänä tammikuuta 2010 päivättyyn viralliseen huomautukseen. Vastauksessaan Italia muun muassa selvensi, että Toremaria koskevassa tarjouskilpailumenettelyssä 11 kiinnostunutta tahoa oli osallistumassa menettelyn seuraaviin vaiheisiin.

(100) Italia ilmoitti komissiolle 10 päivänä syyskuuta 2010 pidetyssä ad hoc -kokouksessa, että myös muun muassa Toremarin sopimusta koskeva kilpailumenettely viivästyisi. Tämän jälkeen alkuperäisiä sopimuksia jatkettiin 1 päivänä lokakuuta 2010 annetulla lailla nro 163 siihen asti, että Tirrenian ja Siremarin yksityistämisprosessit olisi saatu päätökseen (ks. myös johdanto-osan 30 kappale).

(101) Näiden tapahtumien perusteella komissio antoi 24 päivänä marraskuuta 2010 täydentävän virallisen huomautuksen. Tässä kirjeessä komissio totesi, että a) muun muassa Toremarin alkuperäistä sopimusta oli jatkettu automaattisesti ja ilman kilpailumenettelyä; b) kyseisten palveluhankintasopimusten soveltamista oli jatkettu, vaikka kilpailumenettelyä ei ollut saatettu päätökseen myöskään Toremarin osalta; c) se varaa oikeuden antaa tarvittaessa perustellun lausunnon (ottaen huomioon Italian mahdollisesti esittämät huomautukset).

(102) Italia ilmoitti komissiolle 15 päivänä heinäkuuta 2016 päivätyllä kirjeellä, että kaikkien entisen Tirrenia-konsernin yritysten yksityistäminen oli saatettu päätökseen. Komissio päätti 8 päivänä joulukuuta 2016 lopettaa rikkomusmenettelyn.

3. MENETTELYN ALOITTAMISEN JA LAAJENTAMISEN SYYT

3.1 Toremarin ja Italian välisen alkuperäisen sopimuksen jatkaminen

3.1.1 Altmark-tuomion noudattaminen ja tuen olemassaolo

(103) Komissio katsoi vuoden 2011 päätöksessään alustavasti, että julkisen palvelun velvoitteiden määritelmä ei ollut ollut riittävän selkeä, minkä takia se ei voinut lopullisesti päätellä, sisälsikö alkuperäinen sopimus ilmeisiä virheitä. Komissiolla ei tuolloin etenkään ollut kattavaa näkemystä velvoitteista, joita Toremarille oli tosiasiallisesti asetettu asiaankuuluvien reittien liikennöinnissä verrattuna kilpailijoiden joillakin noista reiteistä tarjoamiin palveluihin.

(104) Komissio katsoi alustavasti, että Altmark-tuomiossa (42) vahvistettu toinen edellytys täyttyi, sillä korvauksen laskentaperusteena olevat parametrit oli vahvistettu etukäteen ja avoimuusvaatimuksia noudattaen. Komissio totesi erityisesti, että kyseiset parametrit on kuvattu alkuperäisessä sopimuksessa (vuoden 2009 korvaus) sekä CIPE:n toimintaohjeessa (korvaus vuodesta 2010 eteenpäin).

(105) Komissio katsoi kuitenkin, että Altmark-tuomion kolmas edellytys ei näyttänyt täyttyvän ja että toimijat olivat mahdollisesti saaneet liiallisia korvauksia julkisen palvelun tehtävien suorittamisesta. Komissio epäili erityisesti sitä, kuvastaako vuodesta 2010 lähtien sovellettu 6,5 prosentin riskipreemio asianmukaista riskitasoa, sillä ensi näkemältä näytti siltä, ettei Toremar kantanut tällaisten palvelujen toteuttamisesta tavallisesti aiheutuvia riskejä.

(106) Komissio katsoi myös alustavasti, ettei neljäs Altmark-edellytys täyttynyt, koska alkuperäistä sopimusta oli jatkettu ilman tarjouskilpailua. Komissio huomautti vielä, ettei sille ollut toimitettu minkäänlaista näyttöä tueksi väitteelle, jonka mukaan Toremar oli todella tuottanut kyseisen palvelun yhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin.

(107) Vuoden 2011 päätöksessä komissio tuli näin ollen alustavasti siihen johtopäätökseen, että Toremarille vuosina 2009–2011 maksetut julkisen palvelun korvaukset olivat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Komissio katsoi myös, että tätä tukea olisi pidettävä uutena tukena.

3.1.2 Soveltuvuus sisämarkkinoille

(108) Vuoden 2011 päätöksessä komissio katsoi alustavasti, että vuosina 2009–2011 maksettu julkisen palvelun korvaus ei kuulunut sen paremmin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2005 tehdyn päätöksen (43) kuin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2005 puitteiden (44) soveltamisalaan. Näin ollen komissio arvioi tätä toimenpidettä suoraan SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla ja totesi, että sillä oli epäilyksiä soveltuvuutta sisämarkkinoille koskevien edellytysten täyttymisen suhteen.

(109) Komissio totesi vuoden 2012 päätöksessä, että uusi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskeva päätöspaketti, johon kuuluivat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehty päätös (45) sekä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevat vuoden 2011 puitteet (46), oli tullut voimaan 31 päivänä tammikuuta 2012. Komissio kuitenkin katsoi alustavasti, ettei alkuperäisen sopimuksen jatkamisen nojalla myönnettyä julkisen palvelun korvausta voinut pitää soveltuvana sisämarkkinoille tai vapauttaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehdyn päätöksen mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta.

(110) Vuoden 2010 laissa säädettiin alkuperäisen sopimuksen jatkamisesta 30 päivästä syyskuuta 2010 yksityistämisprosessin loppuun asti. Näin ollen yrityksen 1 päivästä lokakuuta 2010 sen yksityistämiseen asti saamaa korvausta voitiin arvioida yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2011 puitteiden perusteella; näiden puitteiden 69 kohdan mukaan niitä sovelletaan myös ennen 31 päivää tammikuuta 2012 myönnettyyn tukeen (ks. johdanto-osan 283 ja 284 kappale).

3.2 Toremarin yksityistäminen

(111) Kun vuoden 2012 päätös hyväksyttiin, komissio epäili, ettei Toremarin myyntiä koskeva tarjouskilpailumenettely ollut ollut riittävän avoin ja ehdoton sen varmistamiseksi, että myynti toteutuu markkinahintaan.

(112) Komissio katsoi vuoden 2012 päätöksessä, että tietyt yksityistämisen yhteydessä asetetut vaatimukset saattoivat rajoittaa tarjoajien lukumäärää tai vaikuttaa myyntihintaan. Komissio toisti vakiintuneen käytäntönsä, jota se soveltaa valtion omistuksessa oleville yrityksille kuuluvien (tai tässä tapauksessa valtiosta johtuvien varojen) myynnissä: sellaiset muut kuin taloudelliset näkökohdat, joihin yksityinen myyjä ei kiinnittäisi huomiota, kuten yleiseen järjestykseen liittyvät syyt, työllisyysvaatimukset tai aluekehitystä koskevat seikat, viittaavat valtiontuen olemassaoloon, jos niiden perusteella asetetaan mahdolliselle ostajalle raskaita velvoitteita ja ne ovat siten omiaan laskemaan myyntihintaa.

(113) Lisäksi komissio katsoi kyseisellä hetkellä saatavilla olleiden tietojen perusteella, että Toremarin tarjouskilpailumenettelyssä asetetut tekniset ja rahoitusvaatimukset rajoittivat tosiasiallisesti tarjouskilpailua rajaamalla mahdolliset tarjoajat olemassa oleviin meriliikenneyrityksiin, sillä kyseisessä tapauksessa myytiin itse yritystä yhdessä sille annetun palveluhankintasopimuksen kanssa (47).

(114) Edellä esitetyistä syistä komissio totesi alustavasti, ettei Toremarin myyntiä koskeva yksityistämismenettely ollut ollut riittävän avoin ja ehdoton, jotta se olisi itsessään varmistanut myynnin toteutuvan markkinahintaan. Sen vuoksi komissio ei voinut kyseisessä vaiheessa sulkea pois mahdollisuutta, että ostajalle oli annettu taloudellista etua.

(115) Komissio myös katsoi vuoden 2012 päätöstä tehdessään saatavilla olleiden tietojen perusteella, että kaikki yksityistämisprosessin aikana mahdollisesti ilmennyt tuki oli sisämarkkinoille soveltumatonta.

3.3 Toscanan alueen ja Mobyn/Toremarin välinen uusi palveluhankintasopimus

3.3.1 Altmark-tuomion noudattaminen ja tuen olemassaolo

(116) Vuosien 2011 ja 2012 päätöksissä komissio katsoi alustavasti, ettei Toremarille (ja sen ostajalle Mobylle) myönnetty korvaus täyttänyt Altmark-tuomiossa vahvistettuja kriteerejä, joten se oli SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea. Komissio päätyi tähän näkemykseen, koska i) ainakin tietyillä Toremarin liikennöimillä reiteillä oli kilpailijoita, jotka vaikuttivat tarjoavan samanlaisia palveluja, eivätkä komissiolle toimitetut tiedot olleet riittäviä, jotta olisi voitu todeta, oliko kyseiselle yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvälle palvelulle sellaista julkisen palvelun tarvetta, jota markkinavoimat eivät yksin voineet täyttää, ii) korvauksen laskeminen CIPE:n toimintaohjeen mukaisesti näytti johtaneen siihen, että toimijalle oli maksettu julkisen palvelun tuottamisesta liiallisia korvauksia samoista syistä kuin vuoden 2011 päätöksessä todetut syyt, ja iii) Altmark-tuomion neljäs kriteeri ei ilmeisesti täyttynyt, sillä tarjouskilpailussa edellytettiin, että tarjouskilpailun voittaja ottaa palveluhankintasopimuksen lisäksi vastuulleen koko Toremar-yrityksen. Komissio katsoi alustavasti, että jos palveluhankintasopimus olisi kilpailutettu ilman yrityksen ostoa koskevaa velvollisuutta, olisi tämä johtanut yhteisön kannalta vähäisempiin kustannuksiin.

3.3.2 Soveltuvuus sisämarkkinoille

(117) Toremarille myönnetyn korvauksen soveltuvuudesta sisämarkkinoille komissio totesi, että Italian toimittamien tietojen perusteella vaikutti siltä, ettei kyseinen palveluhankintasopimus kuulunut yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehdyn päätöksen soveltamisalaan sopimuksen pitkän (12-vuotisen) toimeksiantokauden vuoksi. Ainakaan komissio ei voinut tehdä johtopäätöstä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehdyn päätöksen sovellettavuudesta, koska sille ei ollut vielä toimitettu allekirjoitettua sopimusta. Komissiolle ei toimitettu sellaisia tietoja (esimerkiksi toimeksiannon antamista edeltäneiden kahden tilikauden aikana kuljetettujen matkustajien määrästä), joiden perusteella se olisi voinut tutkia, täyttyivätkö muut yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehdyssä päätöksessä vahvistetut sisämarkkinoille soveltuvuuden edellytykset. Tämän jälkeen komissio arvioi tukea yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevien vuoden 2011 puitteiden perusteella, mutta se esitti epäilyjä sen suhteen, täyttyivätkö kyseisissä puitteissa vahvistetut sisämarkkinoille soveltuvuuden edellytykset, ja kehotti Italiaa osoittamaan, että näin on.

3.4 Kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus

(118) Vuoden 2011 päätöksessä komissio katsoi alustavasti, että siltä osin kuin kiinnityspaikkaa koskevasta etuoikeudesta ei makseta, kyseinen toimenpide on lakisääteinen etu, johon ei liity valtion varojen siirtoa ja jota ei siten voida pitää valtiontukena. Jos kiinnityspaikkaa koskevasta etuoikeudesta sen sijaan maksetaan, komissio katsoi, että mikäli Toremarin tarjoama palvelu on varsinaista yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua ja kyseinen etuoikeus on annettu vain tällaisen palvelun kattamille reiteille, se ei johda ylimääräiseen taloudelliseen etuun, koska kyse on olennaisesta osatekijästä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun toteuttamisessa. Komissio pyysi kuitenkin Italiaa ja kolmansia osapuolia toimittamaan lisätietoja tästä toimenpiteestä.

(119) Koska komissio epäili yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua koskevan toimeksiannon oikeutusta, se ei voinut päätellä toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille, jos sitä olisi pidettävä tukena.

3.5 Vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet

(120) Vuoden 2011 päätöksessä komissio katsoi alustavasti, että kaikki vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet olivat valtiontukea entisen Tirrenia-konsernin yrityksille, mukaan lukien Toremarille. Toimenpiteitä olivat muun muassa 1) mahdollisuus käyttää alusten ajanmukaistamiseen tarkoitettuja varoja maksuvalmiustarkoituksiin, 2) yksityistämisprosessiin liittyvät verovapautukset sekä 3) mahdollisuus käyttää alikäytettyjen alueiden kehittämiseen tarkoitetun rahaston varoja. Komissio pyysi Italiaa selventämään, olivatko nämä toimenpiteet tarpeen julkisen palvelun tarjoamiseksi, ja jos olivat, millä tavalla.

(121) Komission alustavan näkemyksen mukaan kyseiset toimenpiteet olivat todennäköisesti toimintatukea sellaisten kustannusten alentamiseksi, joista Toremar ja entisen Tirrenia-konsernin muut yritykset olisivat muutoin vastanneet itse, joten niitä oli pidettävä soveltumattomina sisämarkkinoille.

4. ITALIAN HUOMAUTUKSET

4.1 Julkisen palvelun velvoitteet ja kilpailuympäristö

(122) Italia toimitti luettelon reiteistä, joita Toremar liikennöi julkisen palvelun velvoitteiden mukaisesti, sekä nämä reittitiedot vahvistavat oikeudelliset asiakirjat ja tiedot reittien vuorotiheydestä ja aikatauluista eri kausina, kilpailuympäristöstä ja julkisen palvelun velvoitteiden asettamiseen johtaneista syistä.

(123) Italia huomautti varsinaisen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun olemassaolosta, että edellä tarkoitettujen julkisen palvelun velvoitteiden tarkoituksena oli varmistaa alueellinen jatkuvuus sekä mantereen ja saarten väliset yhteydet. Kyseinen palvelu myös edesauttaa saarten taloudellista kehitystä sekä helpottaa intermodaalista kuljetusta, ja samalla se täyttää saariyhteisöjen välttämättömät liikkuvuustarpeet ympäri vuoden ja varmistaa perustuslaissa taatun alueellista jatkuvuutta koskevan oikeuden toteutumisen.

(124) Kilpailuympäristön osalta Italia toimitti tietoja, joista käy ilmi, että Toremar on useimmilla asianomaisilla reiteillä ainoa ympärivuotisesti liikennöivä toimija. Vaikka kilpailua on vuosien mittaan ollut jonkin verran, erityisesti Piombinon ja Portoferraion välisellä reitillä (linja A2) Mobyn ryhdyttyä liikennöimään sillä, Italia kuitenkin katsoo, että Toremarin tarjoama palvelu ei ole korvattavissa ja että alueellista jatkuvuutta ei olisi voitu taata pelkästään markkinavoimilla.

4.2 Toremarin yksityistäminen

4.2.1 Toremarin myyntihinta

(125) Italian mukaan Toremarin yksityistämisessä yrityksen koko osakepääoma siirrettiin Toscanan alueen käynnistämässä julkisessa tarjouskilpailumenettelyssä. Alueellisen jatkuvuuden ylläpitämiseksi menettelyyn kuului myös toimeksianto, joka koski julkisten meriliikennepalvelujen tarjoamista Toscanan saaristossa 12 vuoden ajan.

(126) Toscanan alue tilasi riippumattoman asiantuntija-arvioinnin (ks. johdanto-osan 67 ja 68 kappale) Toremarin myynnin oikeudellisten ja taloudellisten kysymysten arvioimiseksi. Italian mukaan tässä arvioinnissa (Fidin raportissa) kuvaillaan selkeästi ja tiiviisti Toremarin osakepääoman markkina-arvon määrittämiseksi käytetyt menettelyt.

4.2.2 Menettelyn avoimuus ja syrjimättömyys

(127) Italia korostaa, että menettelyt toteutettiin avoimuutta ja syrjimättömyyttä koskevien oikeudellisten periaatteiden mukaisesti. Se totesi, että kaikille 11:lle kiinnostuksensa ilmaisseelle taholle annettiin tarvittavat tiedot, jotta ne voivat tehdä tarjouksen, antamalla niille pääsy virtuaaliseen tietokantaan, joka sisälsi kaikki asiakirjat. Lisäksi Italia toteaa, että tässä vaiheessa menettelyä sillä ei ollut määräysvaltaa mahdollisiin tarjoajiin nähden, sillä kiinnostuksenilmaisupyyntöön toimitetut vastaukset eivät olleet sitovia. Tarjouskilpailun osallistujilla oli myös oikeus esittää kysymyksiä ja saada vastauksia hankintaviranomaiselta.

(128) Komission epäilyksistä, jotka koskivat tarjouskilpailuun osallistumiselle asetettuja teknisiä ja rahoitukseen liittyviä edellytyksiä, Italia toteaa, että tällaiset edellytykset eivät ole syrjiviä vaan perustuvat siihen, että liikennöitsijäksi on valittava sellainen toimija, jolla on erityistä taitotietoa vaadittujen julkisten palvelujen määrän ja laadun kehittämiseksi. Tämä on erityisen tärkeää, kun kyseessä on käsiteltävänä olevan kaltainen tarjouskilpailu, sillä kyseisessä menettelyssä Toremarin myynti ja uuden palveluhankintasopimuksen tekeminen oli sidottu yhteen (48). Italian mukaan tarjouskilpailussa asetettujen teknisten ja rahoitukseen liittyvien edellytysten tarkoituksena ei ollut estää kilpailun pitämistä avoimena kaikille mahdollisille tarjoajille, vaan ne olivat tämäntyyppisen tarjouskilpailun rakenteen välitön ja väistämätön seuraus.

(129) Siirrettyjen omaisuuserien ja työllisyyden tason säilyttämistä koskevan velvoitteen osalta Italia korostaa, ettei Toremarin myyntiin liittynyt mitään työllisyyden tasoon liittyviä velvoitteita.

4.3 Altmark-edellytysten täyttyminen alkuperäisen sopimuksen jatkamisen ja uuden palveluhankintasopimuksen yhteydessä

(130) Italia väittää, että neljä Altmark-kriteeriä täyttyvät sekä vuosien 2009–2011 että vuosien 2012–2024 osalta, seuraavin perustein: — Toremarin tehtäväksi on tosiasiallisesti annettu julkisen palvelun velvoitteiden hoitaminen. Alkuperäisen sopimuksen jatkamisen ja uuden palveluhankintasopimuksen yhteydessä esitettiin selkeästi velvoitteet, jotka koskevat liikennöitäviä reittejä, aikatauluja, vuorovälejä, käytettävien alusten laatua ja palvelun laatua yleisesti, liikennöitäviin satamiin liittyviä tariffivelvoitteita ja unionin lainsäädännön mukaisia matkustajien oikeuksia. Näin ollen Italia katsoo, että julkisen palvelun velvoitteet on määritelty selkeästi ja että ensimmäinen Altmark-kriteeri täyttyy. — Korvauksen laskentaperusteena olleet parametrit vahvistettiin etukäteen objektiivisesti ja läpinäkyvästi. Nämä parametrit selitetään yksityiskohtaisesti CIPE:n toimintaohjeessa, jota sovelletaan vuodesta 2010 alkaen maksettuihin korvauksiin ja jota on sovellettu myös uudessa palveluhankintasopimuksessa (ja sen liitteissä). Näin ollen Italia katsoo, että kyseiset parametrit vahvistettiin objektiivisesti ja läpinäkyvästi etukäteen ja että toinen Altmark-kriteeri täyttyy. — Kolmannen Altmark-kriteerin osalta todetaan, että alkuperäisen sopimuksen jatkamisen ja uuden palveluhankintasopimuksen perusteella maksettu korvaus ei ylitä sitä, mikä on tarpeen julkisen palvelun velvoitteen hoitamisesta aiheutuneiden kustannusten kattamiseksi. Tämä käy selvästi ilmi yrityksen tuloslaskelmista, joiden mukaan vuosien 2009–2011 kattaman kolmen vuoden aikana tappiota kertyi 372 008 euroa ja vuosien 2012–2016 kattaman viiden vuoden aikana 353 960 euroa. Lisäksi uuden palveluhankintasopimuksen 26 artiklassa käyttöönotetun tasapainottamismekanismin avulla on toteutettu toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että mahdolliset poikkeamat korjataan ja siten vältetään liiallisten korvausten maksaminen. — Italian mukaan myös neljäs Altmark-kriteeri täyttyy. Vuosina 2010 ja 2011 Toscanan alue seurasi yrityksen tehokkuutta, ja uuden palveluhankintasopimuksen kattamalla ajanjaksolla julkisen palvelun velvoitteiden hoitamisesta vastaava yritys valittiin tarjouskilpailumenettelyllä unionin sääntöjen mukaisesti.

4.4 Vuonna 2010 käytetty 9,95 prosentin tuottoaste ja CIPE:n toimintaohjeessa vahvistettu, vuodesta 2010 alkaen sovellettu 6,5 prosentin riskipreemio

(131) Vuoden 2011 päätöksessä mainitaan, että vuoden 2010 sijoitetun pääoman tuottoasteeksi oli määritetty 9,95 prosenttia ennen veroja. Italiaa pyydettiin perustelemaan tämä, sillä CIPE:n toimintaohjeessa määrätään, että pääoman tuotto lasketaan keskimääräistä pääomakustannusta (WACC) koskevan kaavan avulla käyttämällä 6,5 prosentin riskipreemiota (ks. johdanto-osan 46 kappale).

(132) Italia toteaa, että viittaus 9,95 prosentin tuottoasteeseen liittyy uusien sopimusten luonnoksiin ja palveluhankintasopimuksiin, jotka kilpailutettaisiin tarjouskilpailussa yhdessä yritysten kanssa ja jotka allekirjoitettaisiin ostajien kanssa Tirrenia-konsernin kunkin yrityksen yksityistämisen loppuunsaattamisen yhteydessä (ks. johdanto-osan 27 kappale).

(133) Italia korostaa myös, että koska vuoden 2009 (49) laki rajoittaa tarjouskilpailussa määritettyä korvauksen määrää (joka muodosti tarjouspyynnön perustan), korvauksen määrän laskentaa päätettiin yksinkertaistaa soveltamalla kiinteää pääoman tuottoastetta. Alkuperäisen sopimuksen jatkon kattamana ajanjaksona (vuosina 2010 ja 2011) pääoman kiinteäksi tuottoasteeksi laskettiin tosiasiallisesti 6,9 prosenttia. Vuodesta 2012 alkaen Mobyn/Toremarin kanssa tehdyssä uudessa palveluhankintasopimuksessa on sovellettu kiinteää 6,5 prosentin pääoman tuottoastetta. Italia on väittänyt, että nämä kiinteämääräiset pääoman tuottoasteet ovat edelleen oikeassa suhteessa asiaankuuluviin riskeihin ja että ne jäävät joka tapauksessa alle 9,95 prosentin, joka oli komissiolle alun perin ilmoitettu pääoman tuottoaste.

(134) Italia myös selittää, että CIPE:n toimintaohjeessa vahvistetun kokonaismenetelmän soveltaminen olisi saattanut johtaa siihen, että pääoman tuottoaste olisi ollut yli 6,5 prosenttia. Tästä syystä Italia katsoo, että sen yksinkertaistettu lähestymistapa on konservatiivinen eikä periaatteessa mahdollista CIPE:n toimintaohjeessa vahvistettua tasoa korkeamman korvauksen maksamista Mobylle/Toremarille.

4.5 Kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus

(135) Italia viittaa vuoden 2009 lain 19 b §:n 21 momenttiin, jonka mukaan Toremar säilyttää sille aiemmin myönnetyn kiinnityspaikkaa koskevan etuoikeuden sekä etuoikeuden jaettaessa uusia lähtö- ja tuloaikoja kansallisen lainsäädännön mukaisesti (ks. edellä oleva johdanto-osan 90 kappale).

(136) Italia väittää, ettei valtio ole menettänyt varoja kiinnityspaikkaa koskevan etuoikeuden myöntämisen takia. Italian mukaan kaikki lauttaliikenteen toimijat maksavat asianomaisille satamaviranomaisille vakiomaksuja kiinnityspaikasta. Italia väittää myös, että kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus on myönnetty vain julkisen palvelun reiteillä ja että Toremar ja myöhemmin Moby/Toremar eivät maksaneet aiemmin eivätkä maksa tällä hetkellä mitään lisämaksua kyseisestä etuoikeudesta, koska satamat antaisivat niiden valita ensimmäisenä tulo- ja lähtöaikansa, vaikka niillä ei olisi muodollisesti tällaista etuoikeutta julkisen palvelun tehtävänsä vuoksi.

(137) Italia katsoo, että kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus ei anna merkityksellistä etua entisen Tirrenia-konsernin yrityksille, ei myöskään Toremarille tai sen ostajalle Mobylle. Italian viranomaiset väittävät erityisesti, että käytännössä kiinnityspaikkaa koskevaa etuoikeutta sovelletaan vain harvoissa tilanteissa. Satamien koko sekä saapumis- ja lähtöaikojen ennakkosuunnittelu varmistavat, että normaalioloissa – eli ilman viivästyksiä tai äärimmäisiä sääolosuhteita – laituripaikkojen käytössä ei ole päällekkäisyyksiä eri toimijoiden välillä. Koska Toremar ja Moby liikennöivät ympärivuotisesti (toisin kuin esimerkiksi vain sesongin aikana liikennöivät toimijat), Italian mukaan on myös luonnollista, että satamat antaisivat niiden valita ensimmäisenä tulo- ja lähtöaikansa myös ilman kiinnityspaikkaa koskevaa muodollista etuoikeutta. Näistä syistä Italia katsoo, ettei kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus ole voinut antaa Toremarille ja Mobylle merkityksellistä etua.

4.6 Vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet

(138) Vuoden 2010 laissa säädetyistä toimenpiteistä (ks. edellä oleva johdanto-osan 91 ja 92 kappale) Italia toteaa, että Toremar on tosiasiallisesti käyttänyt sille jo laissa 102/2009 osoitetut varat niiden alkuperäiseen tarkoitukseen. Toremar käytti 1 617 300 euroa kalustonsa ajanmukaistamiseen (808 650 euroa Aethalia-aluksen ja 808 650 euroa Liburna-aluksen ajanmukaistamiseen) kansainvälisten turvallisuusmääräysten täyttämiseksi. Lisäksi todetaan, että näitä varoja ei ole käytetty maksuvalmiustarkoituksiin.

(139) Yksityistämisprosessiin liittyvien verovapautusten osalta Italia väittää, ettei tätä toimenpidettä sovellettu yhteisöveroon, koska Caremarin, Saremarin ja Toremarin omistusoikeudet luovutettiin alueille ilmaiseksi. Koska luovutuksesta ei maksettu mitään, konsolidoidun tuloverolain 86 §:n 1 momentin a kohtaa, joka koskee maksua vastaan tehtävän varojen luovutuksen yhteydessä saatua luovutusvoittoa, ei Italian mukaan sovelleta. Arvonlisäverosta Italia toteaa, että Caremarin, Saremarin ja Toremarin luovutukset ovat liiketoimia, jotka on vapautettu arvonlisäverosta 26 päivänä lokakuuta 1972 annetun presidentin asetuksen nro 633 10 §:n 1 momentin 4 kohdan nojalla. Muiden välillisten verojen kuin arvonlisäveron osalta Italia korostaa, että vuoden 2010 laissa säädetyn vapautuksen tavoitteena oli hallinnon yksinkertaistaminen. Sen vaikutuksia voidaan pitää verotuksen näkökulmasta mitättöminä, eikä se juuri vaikuta kiinteämääräisiin veroihin. Tarkemmin sanottuna kyseinen vapautus koskee rekisteröintiveroa (168 euroa asiakirjaa kohden), maa- ja kiinteistörekisteriveroja (168 euroa kummankin osalta) sekä leimaveroa (14,62 euroa neljältä sivulta).

(140) Alikäytettyjen alueiden kehittämiseen tarkoitetun rahaston varojen osalta Italia toteaa, ettei Toremaria ole tuettu näillä varoilla. Italia myös selvensi, ettei alikäytettyjen alueiden kehittämiseen tarkoitetun rahaston varoja käytetty lisäkorvauksen maksamiseksi entisen Tirrenia-konsernin yrityksille, kuten Toremarille. Sen sijaan kyseiset varat otettiin käyttöön entisen Tirrenia-konsernin yrityksille maksettaviin julkisen palvelun korvauksiin kohdennettujen talousarviomäärärahojen täydentämiseksi siltä varalta, etteivät ne riittäisi. Italia huomauttaa, että asetuksen 125/2010 1 §:n 5 b momentin nojalla alueilla oli oikeus käyttää alikäytettyjen alueiden kehittämiseen tarkoitetun rahaston varoja rahoittaakseen (osittain) normaalit julkisen palvelun korvaukset ja varmistaakseen siten meriliikennepalvelujen jatkuvuuden. Lisäksi Italia selventää, että asetuksen 185/2008 26 §:n mukaisesti Tirrenia-konsernille osoitettiin vuosina 2009–2011 kunakin vuonna 65 miljoonaa euroa, ja tämän perusteella alikäytettyjen alueiden kehittämiseen tarkoitetun rahaston varoista nostettiin yhteensä 195 miljoonaa euroa. Nämä varat siirrettiin sitten liikenneministeriön tilille, joka oli varattu entisen Tirrenia-konsernin yrityksille (Tirrenia, Siremar, Caremar, Toremar ja Saremar) maksettaviin julkisen palvelun korvauksiin. Italian mukaan kyseinen toimenpide koskee siis ainoastaan varoja, jotka on kohdennettu Italian valtion talousarviosta julkisen palvelun korvausten maksamiseen.

4.7 Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehdyn päätöksen noudattaminen alkuperäisen sopimuksen jatkamisen ja uuden palveluhankintasopimuksen yhteydessä

(141) Italian mielestä Toremarille uuden palveluhankintasopimuksen nojalla maksettava julkisen palvelun korvaus ei ole valtiontukea, mutta siltä varalta, että kyseinen tuki katsotaan tueksi, Italia esitti perustelut, joiden mukaan kyseisessä toimenpiteessä on noudatettu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehtyä päätöstä.

(142) Italia esittää vastauksessaan tiedot keskimääräisestä vuotuisesta liikenteen määrästä vuosina 2010–2016 kaikkien reittien liikennetietojen perusteella. Tämän pohjalta Italia esitti matkustajaliikennetiedot osoittaakseen, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehdyn päätöksen 2 artiklan 1 kohdan d alakohdassa säädetty 300 000 matkustajan raja ei ylittynyt yhdelläkään Toremarin vuoden 2011 loppuun asti liikennöimällä reitillä eikä se ole ylittynyt yhdelläkään Mobyn/Toremarin vuodesta 2012 alkaen liikennöimällä reitillä.

4.8 Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevien vuoden 2011 puitteiden noudattaminen alkuperäisen sopimuksen ja uuden palveluhankintasopimuksen yhteydessä

(143) Italia väittää myös, että Mobylle/Toremarille ei ole maksettu liiallisia korvauksia ja että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevien vuoden 2011 puitteiden edellytykset täyttyvät.

(144) Edellä esitetyn väitteen perustelemiseksi Italia toimitti tietoja, joista käyvät ilmi sijoitetun pääoman tuotto vuosina 2010–2017 sekä menetelmä, jolla varmistetaan, että Toremarin ja Mobyn/Toremarin tarjoamista palveluista ei maksettu liikaa korvausta, reittikohtaiset kustannukset ja tulot vuosina 2010–2017 sekä kaluston poistoaika vuosina 2009–2017 (50).

(145) Lisäksi Italia toteaa, että Toremar (ja Moby/Toremar) ei ole harjoittanut kaupallista toimintaa vuodesta 2009.

5. MOBYN/TOREMARIN HUOMAUTUKSET

5.1 Julkisen palvelun velvoitteet ja kilpailuympäristö

(146) Moby/Toremar väittää, että uudessa palveluhankintasopimuksessa ja sen liitteissä määritellään konkreettisesti asianomaisiin meriliikennereitteihin liittyvät julkisen palvelun velvoitteet. Nämä velvoitteet koskevat muun muassa palvelun laatua ja yksityiskohtia (liikennöitävät matkat, aikataulut ja palveluehdot) sekä sovellettavia tariffeja.

(147) Vastatessaan kantelijan väitteeseen, jonka mukaan Toremarin ja Mobyn sulautuminen johti monopoliin Piombinon ja Elban saaren välisillä reiteillä, Moby/Toremar viittaa kyseiselle sulautumalle saatuun lupaan, jonka Italian kansallinen kilpailuviranomainen myönsi 19 päivänä heinäkuuta 2011 annetulla päätöksellä nro 22622 sillä edellytyksellä, että sulautuman yhteydessä noudatetaan tiettyjä ehtoja, joiden tarkoituksena oli nimenomaan kilpailun varmistaminen kyseisellä reitillä.

(148) Lisäksi Moby/Toremar toteaa, että kyseisiä reittejä ei voitu liikennöidä ilman julkista tukea eivätkä markkinat yksinään pystyneet tarjoamaan palveluja palveluhankintasopimuksen mukaisten vähimmäisvaatimusten mukaisesti.

5.2 Toremarin yksityistäminen

5.2.1 Toremarin osakkeista maksettu hinta

(149) Moby/Toremar toteaa, että Toremarin yksityistämiseen ei liity valtiontukea, koska riippumaton arvioija vahvisti sovitun hinnan.

5.2.2 Menettelyn avoimuus ja syrjimättömyys sekä Toremarin omaisuuden sitominen yhteen uuden palveluhankintasopimuksen kanssa

(150) Vastatessaan vuoden 2012 päätöksessä esitettyyn komission alustavaan kantaan, jonka mukaan tarjouskilpailussa asetetut tekniset ja rahoitukseen liittyvät vaatimukset saattoivat rajoittaa tarjouksen tekemisestä kiinnostuneiden osallistujien määrää, Moby/Toremar väittää, että nämä vaatimukset todella olivat välttämättömiä, kun otetaan huomioon Toremarin erityinen rakenne, joka johtui siitä, että se oli aiemmin osa Tirrenia-konsernia.

(151) Mobyn/Toremarin mukaan Toremarilla ei ollut kaikkia tarvittavia valmiuksia, jotta se olisi yksin voinut tarjota vaaditut meriliikennepalvelut, ja aiemmin se oli aina käyttänyt Tirrenia-konsernin palveluja, erityisesti kun oli kyse kaupallisista palveluista (esimerkiksi satamien lipunmyyntipisteiden toiminnan, puhelinkeskusten ja viestinnän koordinointi), teknisistä palveluista (esimerkiksi tietojärjestelmien hallinta) ja tietyistä erikoistuneista palveluista (esimerkiksi hankintojen hallinta).

(152) Näin ollen Moby/Toremar väittää, että näin laadittua tarjouskilpailua ei voida pitää syrjivänä ja että Toscanan alueella oli elinkeinopoliittiset perusteet vaatia, että Toremarin ostaja toimii jo entuudestaan meriliikenteen matkustajapalvelujen alalla, palvelun jatkuvuuden varmistamiseksi.

(153) Moby/Toremar toteaa, että jos palveluhankintasopimus olisi tehty ilman Toremarin myyntiä, Toremarin toiminnan jatkamiselle ei olisi ollut muuta syytä eikä sitä olisi ollut helppoa myydä eteenpäin markkinoilla kaluston erityispiirteiden vuoksi. Lisäksi Toscanan alue olisi osapuolten mukaan todennäköisesti joutunut maksamaan suuremman korvauksen palvelusta, sillä toimijan olisi täytynyt hankkia tarvittavat alukset ja henkilöstö. Toscanan alue olisi lisäksi joutunut maksamaan Toremarin kaluston käytöstäpoistosta sekä yrityksen hallinnoinnista ja likvidaatiosta aiheutuvat kustannukset. Näin ollen Toremarin omaisuuserien sitominen yhteen uuden palveluhankintasopimuksen kanssa myös minimoi valtion tukitoimenpiteistä aiheutuvat kustannukset.

(154) Vastatessaan kantelijan väitteeseen, jonka mukaan Mobylle koitui etua tarjouskilpailussa, Moby/Toremar viittaa kansalliseen menettelyyn (ks. 2.3.2.3 jakso), jossa vahvistettiin Toremarin yksityistämistä ja palveluhankintasopimuksen myöntämistä koskevan tarjouskilpailumenettelyn tulos.

5.3 Altmark-kriteerien täyttyminen uuden palveluhankintasopimuksen yhteydessä

(155) Moby/Toremar toteaa, että uusi palveluhankintasopimus täyttää kaikki Altmark-kriteerit.

(156) Osapuolten mukaan julkisen palvelun velvoitteet on määritelty selkeästi ja korvauksen perusteena olevat parametrit on vahvistettu etukäteen objektiivisesti ja läpinäkyvästi. Lisäksi palvelun toimeksiantamismenetelmä (alennushuutokauppa) ja käyttöönotettu seurantajärjestelmä, jonka perusteella Toremarille maksetaan korvaus ainoastaan tosiasiallisesti suoritetuista palveluista, varmistavat, että korvaus ei ylitä sitä, mikä on tarpeen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä aiheutuvien kustannusten kattamiseksi.

(157) Lisäksi Moby/Toremar väittää, että julkisen palvelun velvoitteiden hoitamisesta vastaava yritys on valittu tarjouskilpailumenettelyllä unionin lainsäädännön mukaisesti.

5.4 Toremarin ja Italian välisen alkuperäisen sopimuksen jatkaminen

(158) Moby/Toremar viittaa komission päätökseen 2005/163/EY, jäljempänä ’vuoden 2004 päätös’, jossa komissio totesi Italian Tirrenia-konsernin muille yrityksille kuin itse Tirrenialle myöntämän korvauksen olevan osittain soveltuvaa sisämarkkinoille, osittain soveltuvaa sisämarkkinoille sillä edellytyksellä, että Italia toteuttaa tietyt toimenpiteet, sekä osittain soveltumatonta sisämarkkinoille.

(159) Moby/Toremar väittää, että kyseisellä päätöksellä komissio vahvisti alkuperäisen sopimuksen olleen sisämarkkinoille soveltuva sopimuksen voimassaolon päättymiseen eli vuoden 2008 loppuun asti ja että sen voimassaolon jatkaminen vuosina 2009–2011 tarkoittaa yksinkertaisesti sisämarkkinoille soveltuvan eli voimassa olevan tukitoimenpiteen jatkamista. Sopimusta jatkettaessa ei tehty merkittäviä muutoksia, ja jatkaminen oli tarpeen Tirrenia-konserniin kuuluvien yritysten yksityistämismenettelyn järjestämiseksi.

(160) Lisäksi Moby/Toremar toteaa, että vaikka komissio katsoisi, että Toremar sai valtiontukea alkuperäisen sopimuksen jatkamisen myötä, tämä kiistettäisiin sillä perusteella, että Toremar myytiin Mobylle hankintamenettelyssä eli markkinaehdoin hintaan, jonka yhteydessä muun muassa arvioitiin kyseinen tuki. Näin ollen ja vakiintuneen oikeuskäytännön (51) perusteella Moby/Toremar katsoo, että alkuperäisen sopimuksen jatkamiseen ei liity valtiontukea.

6. ARVIOINTI

6.1 SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen olemassaolo

(161) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.

(162) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa vahvistetut arviointiperusteet ovat kumulatiivisia. Se tarkoittaa, että kaikkien mainittujen ehtojen on täytyttävä, jotta ilmoitetut toimenpiteet voidaan määritellä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaiseksi valtiontueksi. Taloudellisen tuen olisi a) oltava jäsenvaltion myöntämä tai valtion varoista myönnetty; b) suosittava jotain yritystä tai tuotannonalaa; c) vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua; sekä d) vaikutettava jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(163) Komissio toteaa, että kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus, jota sovelletaan vain julkisen palvelun reiteillä, liittyy erottamattomasti Toremarin ja sen ostajan Mobyn toimintaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamiseksi. Näin ollen tätä toimenpidettä arvioidaan yhdessä kyseisille yrityksille myönnetyn julkisen palvelun korvauksen kanssa (ks. 6.1.1 ja 6.1.2 jakso).

(164) Lisäksi komissio toteaa, että Italian ja Mobyn/Toremarin välillä tehtyä uutta palveluhankintasopimusta olisi arvioitava yhdessä Toremarin yksityistämisen kanssa. Yhteinen arviointi on tarkoituksenmukainen, sillä Italia järjesti uuden palveluhankintasopimuksen niin, että tarjouskilpailun voittajan oli myös ostettava Toremarin koko osakepääoma mainitussa palveluhankintasopimuksessa vahvistettujen julkisen palvelun velvoitteiden hoitamiseksi.

6.1.1 Toremarin ja Italian välisen alkuperäisen sopimuksen jatkaminen

6.1.1.1 Valtion varat

(165) Italia antoi Toremarin tehtäväksi alkuperäisessä sopimuksessa (jota jatkettiin myöhemmin) yksilöityjen merireittien liikennöinnin. Alkuperäinen sopimus tehtiin valtion kanssa, ja Toremarille sen nojalla myönnetyn julkisen palvelun korvauksen maksoi valtio omasta talousarviostaan. Näin ollen Toremarille maksettu julkisen palvelun korvaus katsotaan valtion toteuttamaksi toimenpiteeksi, joka on peräisin valtion varoista.

(166) Komissio panee merkille, että Italian mukaan kaikki lauttaliikenteen harjoittajat maksavat asianomaisille satamaviranomaisille vakiomaksuja kiinnityspaikasta mutta että Toremar ei maksanut mitään lisämaksua kiinnityspaikkaa koskevasta etuoikeudesta. Komissio katsoo kuitenkin, että Italia olisi periaatteessa voinut periä lisämaksua kiinnityspaikkaa koskevasta etuoikeudesta, joten valtio on menettänyt varoja, koska se ei tehnyt niin. Koska kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus myönnetään lailla (ks. johdanto-osan 90 kappale), se voidaan katsoa valtion toteuttamaksi toimenpiteeksi.

6.1.1.2 Valikoivuus

(167) Jotta toimenpide voidaan katsoa valtiontueksi, sen on oltava valikoiva. Julkisen palvelun korvaus kyseisten meriliikennepalvelujen tuottamisesta on myönnetty vain Toremarille, joten se on valikoiva. Koska kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus myönnettiin vain entisen Tirrenia-konsernin yrityksille, kuten Toremarille, sekin on valikoiva toimenpide.

6.1.1.3 Taloudellinen etu

(168) Komissio muistuttaa, että yrityksille myönnetyt julkisen palvelun korvaukset eivät saa muodostaa taloudellista etua tiettyjen tarkoin määriteltyjen ehtojen valossa.

(169) Altmark-tuomiossa (52) unionin tuomioistuin katsoi erityisesti, että siltä osin kuin valtion toimenpidettä on pidettävä korvauksena, joka on vastike edunsaajayritysten suorittamista sellaisista palveluista, jotka johtuvat julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä, siten, että kyseiset yritykset eivät todellisuudessa saa taloudellista etua ja että kyseinen toimenpide ei näin ollen aseta kyseisiä yrityksiä edullisempaan kilpailutilanteeseen suhteessa niiden kilpailijayrityksiin, tällaiseen toimenpiteeseen ei sovelleta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa.

(170) Unionin tuomioistuin teki kuitenkin myös selväksi, että jotta tällaista julkisen palvelun korvausta ei katsottaisi tietyssä tapauksessa valtiontueksi, sen on täytettävä kumulatiivisesti seuraavat neljä kriteeriä (nk. Altmark-kriteerit): — Edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen, ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi (ensimmäinen Altmark-kriteeri). — Ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi (toinen Altmark-kriteeri). — Korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto (kolmas Altmark-kriteeri). — Silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei tietyssä konkreettisessa tapauksessa valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut yhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen kannalta riittävillä kuljetusvälineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto (neljäs Altmark-kriteeri).

(171) Komissio täsmensi Altmark-kriteerien osalta soveltamaansa lähestymistapaa Euroopan unionin valtiontukisääntöjen soveltamisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta myönnettävään korvaukseen annetussa tiedonannossa (53), jäljempänä ’yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskeva tiedonanto’.

(172) Koska Altmark-kriteerit on täytettävä kumulatiivisesti, yhdenkin kriteerin jääminen täyttymättä johtaa siihen, että komissio toteaa tutkinnan kohteena olevan toimenpiteen antavan tuensaajalle taloudellista etua. Komissio arvioi ensin neljännen Altmark-kriteerin täyttymistä.

(173) Neljännen Altmark-kriteerin mukaan korvauksen on vastattava suuruudeltaan välttämätöntä vähimmäismäärää, jotta sitä ei katsottaisi valtiontueksi. Kriteerin katsotaan täyttyvän, jos julkisen palvelun korvauksen saaja on valittu julkisella tarjouskilpailulla, jossa on mahdollista valita se tarjoaja, joka kykenee tuottamaan palvelut yhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tai vaihtoehtoisesti jos korvauksen laskemisessa on käytetty perusteena tehokkaan yrityksen kustannuksia.

(174) Toremaria ei valittu tarjouskilpailun perusteella millekään alkuperäisen sopimuksen jatkokaudelle 1 päivän tammikuuta 2009 ja 1 päivän tammikuuta 2012 välisenä aikana. Italian vain jatkoi voimassa olevan järjestelmän toteuttamista, minkä johdosta vakiintuneella toimijalla oli mahdollisuus saada edelleen korvausta julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä.

(175) Italia ei myöskään ole toimittanut komissiolle mitään tietoja, jotka osoittaisivat, että korvauksen taso on määritetty tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen kannalta riittävillä välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto. Italian toteamus, jonka mukaan Toscanan alue seurasi Toremarin tehokkuutta vuosina 2010 ja 2011, ei riitä tämän kriteerin täyttämiseksi, koska se ei osoita, vastasivatko Toremarille sen julkisen palvelun velvoitteiden hoitamisesta tosiasiallisesti aiheutuneet kustannukset sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja riittävillä kuljetusvälineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä.

(176) Komissio päättelee tästä, ettei neljäs Altmark-kriteeri täyty nyt käsiteltävässä tapauksessa.

(177) Koska kaikkia neljää Altmark-kriteeriä ei ole täytetty kumulatiivisesti käsiteltävässä tapauksessa, komissio katsoo, että alkuperäisen sopimuksen jatkamisen perusteella maksettu korvaus merireittien liikennöinnistä antoi Toremarille taloudellista etua.

(178) Kiinnityspaikkaa koskevan etuoikeuden osalta komissio muistuttaa ensinnäkin, että Italian kilpailuviranomainen AGCM on ainakin kahteen otteeseen katsonut, että kyseisellä toimenpiteellä on taloudellista arvoa (54). Toremar ei kuitenkaan maksa mitään kiinnityspaikkaa koskevasta etuoikeudesta (ks. johdanto-osan 136 kappale). Lisäksi komissio toteaa, että kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus voi ainakin teoriassa alentaa toimijalle aiheutuvia kustannuksia (esimerkiksi koska taattu kiinnityspaikka voi vähentää odottelua satamassa ja siten laskea polttoainekustannuksia) tai lisätä sen tuloja (esimerkiksi koska tietyt lähtö- ja tuloajat saattavat olla kysytympiä matkustajien keskuudessa). Lauttaliikenteen käyttäjät saattavat nimittäin suosia sellaista lauttapalvelun tarjoajaa, jolla on kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus, koska tällainen etuoikeus mahdollistaa nopeamman kiinnittymisen laituriin. Vaikka tällaiset vaikutukset toteutuisivat vain rajatuissa olosuhteissa tai olisivat melko vähäisiä, kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus saattoi antaa Toremarille taloudellista etua.

6.1.1.4 Vaikutus kilpailuun ja kauppaan

(179) Kun jäsenvaltion myöntämä tuki vahvistaa yrityksen asemaa unionin sisäisessä kaupassa muihin kilpaileviin yrityksiin verrattuna, tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (55). Riittää, että tuensaaja kilpailee muiden yritysten kanssa kilpailulle avoimilla markkinoilla (56).

(180) Tutkittavassa asiassa tuensaaja kilpailee muiden meriliikennepalveluja unionissa tarjoavien yritysten kanssa, etenkin kansainvälisen meriliikenteen markkinat vapauttaneen neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4055/86 (57) ja meriliikenteen kabotaasimarkkinat vapauttaneen meriliikenteen kabotaasista annetun asetuksen voimaantulon jälkeen. Se, että Toremar oli tuolloin ainut toimija joillakin reiteillä, ei tarkoita, että muut (kansainväliset) toimijat eivät voineet olla kiinnostuneita tarjoamaan vastaavia meriliikennepalveluja. Näin ollen alkuperäisen sopimuksen jatkamisen perusteella merireittien liikennöinnistä maksettu korvaus saattaa vaikuttaa unionin kauppaan ja vääristää kilpailua sisämarkkinoilla. Samoista syistä tämä johtopäätös pätee myös kiinnityspaikkaa koskevaan etuoikeuteen.

6.1.1.5 Päätelmät

(181) Komissio katsoo, että koska kaikki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätyt kriteerit täyttyvät, sekä alkuperäisen sopimuksen peräkkäisten jatkokausien perusteella maksettu julkisen palvelun korvaus että julkisen palvelun reiteillä myönnetty kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus ovat Toremarille myönnettyä valtiontukea.

6.1.1.6 Uusi vai voimassa oleva tuki

(182) Komissio toteaa aluksi, ettei Toremarille meriliikenteen julkisen palvelun velvoitteiden hoitamisesta vuoden 2008 loppuun asti maksettua korvausta arvioida tässä päätöksessä. Kyseistä korvausta sekä sitä, voidaanko se luokitella voimassa olevaksi tueksi meriliikenteen kabotaasista annetun asetuksen 4 artiklan 3 kohdan perusteella, arvioidaan erillisessä komission päätöksessä (58).

(183) Neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (59) 1 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdan mukaan uudella tuella tarkoitetaan ”kaikkia tukia, eli tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, jotka eivät ole voimassa olevaa tukea, mukaan lukien voimassa olevan tuen muutokset”. Lisäksi SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa määrätään, että komissiolle on annettava ajoissa tieto uusien tukien myöntämistä tai voimassa olevien tukien muuttamista koskevista suunnitelmista ja että niitä ei saa toteuttaa ennen kuin menettelyssä on annettu lopullinen päätös (60). Komissio yhtyy unionin tuomioistuinten näkemykseen (61), jonka mukaan sellaisen tukiohjelman voimassaoloajan muuttaminen (eli jatkaminen), jolle on asetettu selkeä päättymisaika (eli 31 päivä joulukuuta 2008), riittää tekemään siitä uutta tukea riippumatta siitä, ovatko tuen muut ominaispiirteet muuttuneet.

(184) Edellä esitetyistä syistä komissio katsoo, että riippumatta siitä, luokitellaanko Toremarille vuoden 2008 loppuun asti maksettu korvaus voimassa olevaksi tueksi (62), alkuperäisen sopimuksen jatkamisen perusteella maksettu julkisen palvelun korvaus olisi katsottava uudeksi tueksi. Tämä johtopäätös pätee myös kiinnityspaikkaa koskevaan etuoikeuteen.

6.1.2 Uuden palveluhankintasopimuksen myöntäminen Mobylle/Toremarille yhdessä Toremarin liiketoiminnan kanssa

(185) Komission on arvioitava Altmark-kriteerien (ks. johdanto-osan 170 kappale) täyttymistä määrittääkseen, antoiko Toremarin liiketoiminnan kanssa yhteensidotun uuden palveluhankintasopimuksen tekeminen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua etua Mobylle/Toremarille.

6.1.2.1 Ensimmäinen Altmark-kriteeri

(186) Komissio muistuttaa, ettei missään määritellä yhtenäisesti ja täsmällisesti palvelua, jota voidaan pitää unionin lainsäädännön nojalla ensimmäisen Altmark-kriteeri mukaisena tai SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna (63). Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan tiedonannon 46 kohdassa todetaan seuraavaa: ”Koska erityisiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun olemassaolon määrittämistä koskevia unionin sääntöjä ei ole olemassa, jäsenvaltioilla on paljon harkinnanvaraa niiden määritellessä tietyn palvelun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyväksi palveluksi ja myöntäessä korvausta palvelun tuottajalle. Komission toimivalta rajoittuu sen tarkistamiseen, onko jäsenvaltio tehnyt ilmeisen virheen määritellessään palvelun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyväksi palveluksi, ja korvaukseen mahdollisesti sisältyvän valtiontuen arviointiin. Jos unioni on antanut erityissääntöjä, ne rajoittavat jäsenvaltioiden harkintavaltaa. Tästä huolimatta komissiolla on velvollisuus arvioida, onko yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liit