Komission asetus (EY) N:o 1732/97, annettu 4 päivänä syyskuuta 1997, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Malesiasta, Korean tasavallasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden ja niiden osien tuonnissa



Virallinen lehti nro L 243 , 05/09/1997 s. 0017 - 0036



KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1732/97, annettu 4 päivänä syyskuuta 1997, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Malesiasta, Korean tasavallasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden ja niiden osien tuonnissa EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2331/96 (2), ja erityisesti sen 7 artiklan, ja on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo, että A. MENETTELY (1) Komissio ilmoitti joulukuussa 1996 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (3) Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Malesiasta, Korean tasavallasta, jäljempänä `Korea`, ja Taiwanista peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden ja niiden osien tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta ja pani vireille asiaa koskevan tutkimuksen. Tammikuussa 1997 komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (4) kyseisen menettelyn laajentamisesta koskemaan Thaimaasta peräisin olevaa tuontia. (2) Menettely aloitettiin ja sitä laajennettiin myöhemmin kahden valituksen perusteella, jotka oli jättänyt pääosaa yhteisön ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden tuotannosta edustavien tuottajien puolesta European Industrial Fasteners Institute (EIFI). Valituksissa esitetyt todisteet kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäviksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen. (3) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille tuottajille/viejille ja tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä viejämaiden viranomaisille ja valituksen tekijöille; asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. (4) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja sai vastaukset valituksen tehneiltä yhteisön tuottajilta, neljältä intialaiselta yritykseltä, kahdelta malesialaiselta yritykseltä, yhdeltä korealaiselta yritykseltä, seitsemältä taiwanilaiselta yritykseltä, kolmelta thaimaalaiselta yritykseltä, kuudelta kiinalaiselta yritykseltä, yhdeltä hongkongilaiselta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevia tuotteita vievältä yritykseltä, yhdeltä brasilialaiselta yritykseltä (Brasiliaa suunniteltiin alussa vertailumaaksi) ja yhdeltä malesialaiseen yritykseen etuyhteydessä olevalta yhteisön tuojalta. Komissio sai lisäksi täydelliset vastaukset kahdelta riippumattomalta yhteisön tuojalta. (5) Komissio tarkisti kaikki alustavan tutkimuksensa kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti tarkastuskäyntejä seuraavien yritysten toimitiloissa: Yhteisön tuottajat - Bulnava srl, Milano (Italia) - Inox Viti snc di Cattinori Enrico e Bruno, Grumello Del Monte (Italia) - Tevi srl (Trafilerie e Viterie Italiane srl), Ponte Dell'Olio (Italia) - Tornillería del Besos SA (Torbesa), Barcelona (Espanja) - Ugivis SA, Belley (Ranska) Viejämaiden tuottajat/viejät ja niihin etuyhteydessä olevat yritykset Intia - Audler Fasteners, Vasai - Lakshmi Precision Screws Ltd, Rohtak - Kundan Industries Ltd, Vasai - Tata Exports Ltd, Bombay Malesia - Tigges Steel Fasteners (M) Sdn. Bhd., Ipoh - Tong Heer Fasteners Co., Sdn. Bhd., Penang Korea - Daegil Trading Co. Ltd, Soul Taiwan - Arrow Fastener Co. Ltd, Taipei - CLC Industrial Co Ltd, Tainan - Min Hwei Enterprise Co., Kaohsiung - Rodex Fasteners Corp., Chung Li - Sen Chang Industrial Co., Ltd, Tao Yuen - Taiwan Shan Yin Intern. Co Ltd, Kaohsiung - Tong Hwei Enterprise Co., Ltd, Kaohsiung - Tong Jou Enterprise Co., Ltd, Kaohsiung Thaimaa - Dura Fastener Co., Ltd, Samutprakarn - A.B.P. Stainless Fastener Co., Ltd, Ayutthaya - Thailock Fastener Co., Ltd, Chon Buri Hong Kong (Kiinan kansantasavallasta peräisin olevia tuotteita vievät yritykset) - Power Van Industrial Co. Ltd - Tung Wah Metal Manufactory (etuyhteydessä yhteen Kiinan kansantasavallassa toimivaan yritykseen) Brasilia (jota suunnitellaan alussa vertailumaaksi) - Industrias Micheletto, Canoas Yhteisössä toimiva etuyhteydessä oleva tuoja - Tigges GmbH & Co. KG, Wuppertal (Saksa) Yhteisössä toimiva riippumaton tuoja - Acton SA, La Grand-Croix, Ranska (6) Polkumyyntitutkimus tehtiin 1 päivän tammikuuta 1996 ja 30 päivän marraskuuta 1996 välisenä aikana, jäljempänä `tutkimusajanjakso`. Vahinkoa koskeva tarkastelu koski vuoden 1992 ja 30 päivän marraskuuta 1996 välistä ajanjaksoa. B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 1. Tarkasteltavana oleva tuote (7) Tarkastelun kohteena olevan tuotteen muodostavat ruostumattomasta teräksestä valmistetut kiinnikkeet, jäljempänä `teräskiinnikkeet`, eli ruostumatonta terästä olevat pultit, mutterit ja ruuvit, joita käytetään kahden tai useamman rakenneosan mekaaniseen yhdistämiseen. Nämä tuotteet kuuluvat CN-koodeihin 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61, 7318 15 70 ja 7318 16 30. Ruuvit ovat kiinnikkeitä, joiden varressa on ulkokierre. Niitä voidaan käyttää joko yksinään ilman muita osia puuhun (puuruuvit) tai metallilevyihin (itsekierteitettävät ruuvit) kiinnitettäessä tai niistä voidaan mutteriin ja aluslaattoihin yhdistämällä muodostaa pultti. Ruuvien kantaosan muoto (esim. kupu-, kolio-, laaka- tai kuusiokanta), varren pituus ja läpimitta vaihtelee. Varsi voi olla kokonaan tai osittain kierteitetty. Teräskiinnikkeitä käytetään useilla aloilla ja useissa sellaisissa loppusovelluksissa, joissa tuotteilta edellytetään kestävyyttä sekä ilmastollisen että kemiallisen korroosion suhteen ja joissa myös hygienia on oleellinen tekijä; näitä käyttötarkoituksia ovat muun muassa elintarvikkeiden jalostuksessa ja varastoinnissa käytettävät välineet ja laitteet, kemiantehtaat, lääketieteellisten välineiden ja laitteiden valmistus, julkisen valaistuksen laitteet ja laivanrakennus. (8) Teräskiinnikkeitä on useita eri tyyppejä, joista kullakin on omat erityiset fyysiset ja tekniset ominaisuutensa ja joiden valmistuksessa käytetyn ruostumattoman teräksen laatu vaihtelee. Kaikki ne tarkasteltavana olevat tuotteet, jotka voidaan laajasti ottaen määritellä kiinnikkeiksi, ovat kuitenkin fyysisiltä perusominaisuuksiltaan samanlaisia, ja niiden käyttötarkoitukset ja jakelukanavat ovat samat. Tässä tutkimuksessa niiden katsotaan siten muodostavan yhden ainoan tuoteluokan. Tutkimuksen teknistä osaa varten tuote kuitenkin päätettiin jakaa eri "tyyppeihin", joita käytettäisiin pohjana tietojen keräämisessä ja käsittelyssä. Tätä varten otettiin käyttöön viisi arviointiperustetta (5). Näiden arviointiperusteiden yhdistelmät, joista jäljempänä käytetään ilmaisua "tuotevalvontanumerot", vastaavat kutakin teräskiinnikkeiden erityistyyppiä. (9) Tutkimuksessa kävi ilmi, että asianomaiset viejät myivät myös joitakin standardista poikkeavia teräskiinniketyyppejä. Näitä tilauksesta valmistettuja tuotteita ei ole luokiteltu mihinkään standardinimikkeistöön. Vaikka näiden tuotteiden kustannukset, hinta ja voittomarginaali ovatkin epätavallisen korkeita eivätkä siten vastaa teräskiinnikkeiden keskiarvoa, niitä pidetään kuitenkin samankaltaisina tuotteina. Polkumyynti määritettiin kuitenkin pelkästään standardin mukaisten teräskiinnikkeiden perusteella, koska niiden osuutta teräskiinnikkeiden kokonaisviennistä Euroopan yhteisöön pidettiin riittävän edustavana. (10) Tutkimuksen kuluessa vaadittiin, että mutterit (CN-koodi 7318 16 30) olisi jätettävä tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle, koska yhteisössä ei ollut mutterintuotantoa lainkaan. Olisi kuitenkin huomattava, että se tosiasia, että yhteisön tuotannonala ei enää valmista tiettyä tuotetyyppiä, ei sinänsä ole riittävä peruste sen määrittämiselle, olisiko kyseinen tuotetyyppi jätettävä polkumyynnin vastaisen menettelyn ulkopuolelle. Komission tutkimuksissa selvisi, että vaikka merkittävä osa yhteisössä kulutukseen tulleista muttereista oli tuontitavaraa ja tuotu nimenomaan tarkasteltavina olevista maista, muttereita tuotetaan jossain määrin myös yhteisössä, ja kyseisellä tuonnilla saattaisi olla kielteinen vaikutus tähän tuotantoon. Muttereiden tuotantomahdollisuuksiaan ylläpitäneet tuottajat lisäisivät todennäköisesti tuotantoaan tai aloittaisivat sen uudelleen, jos yhteisön markkinoilla saavutettaisiin jälleen kohtuullinen hintataso. Näissä olosuhteissa komission yksiköt katsoivat, että mutterintuotannon jättäminen tutkimuksen ulkopuolelle ei olisi perusteltua. 2. Samankaltainen tuote (11) Komissio totesi, että Intian, Malesian, Korean, Taiwanin ja Thaimaan kotimarkkinoilla tuotetut ja myydyt teräskiinnikkeet ja asianomaisista maista yhteisöön viedyt teräskiinnikkeet sekä yhteisön tuotannonalan tuottamat ja myymät teräskiinnikkeet ovat fyysisiltä, kemiallisilta ja teknisiltä ominaisuuksiltaan sekä käyttötarkoituksiltaan samanlaisia. Tästä syystä pääteltiin, että ne ovat asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä `perusasetus`, 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. C. POLKUMYYNTI 1. Normaaliarvo a) Intia (12) Neljästä yhteistyössä toimineesta intialaisesta yrityksestä kaksi tuotti ja vei tarkasteltavana olevaa tuotetta, mutta ei myynyt sitä kotimarkkinoilla tutkimusajanjakson aikana. Kolmas yhteistyössä toiminut yritys tuotti ja myi tuotetta kotimarkkinoilla ja myi sitä yhteisöön vietäväksi neljännen yrityksen kautta, joka oli vientikaupan harjoittamiseen keskittynyt yritys. Tästä syystä normaaliarvo määritettiin Intian osalta vain kolmelle tuottajalle. (13) Normaaliarvon määrittämiseksi komission yksiköt tarkastelivat ensin kotimaisen myynnin edustavuutta perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tässä suhteessa vahvistettiin, että ainoan kotimarkkinoilla myyntiä harjoittavan yhteistyössä toimineen tuottajan kotimaisen myynnin kokonaismäärä oli enemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön suuntautuneen myynnin määrästä. (14) Tämän jälkeen tutkittiin, oliko kunkin tuotetyypin kotimaanmyynnin kokonaismäärä vähintään 5 prosenttia saman tuotetyypin yhteisöön suuntautuneen viennin kokonaismäärästä. Niiden tuotetyyppien osalta, jotka täyttivät tämän 5 prosentin ehdon, komission yksiköt arvioivat, oliko tuotetta myyty riittävässä määrin tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jos tuotetyypeittäin määritetty yksikkökustannuksia alhaisemmilla hinnoilla tapahtunut myynti oli vähemmän kuin 20 prosenttia kokonaismyynnistä, normaaliarvo määritettiin kaikessa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotetyypeittäin määritettyjen tappiollisten liiketoimien määrä oli vähintään 20 prosenttia mutta enintään 90 prosenttia kokonaismyynnistä, normaaliarvo määritettiin jäljellä olevassa kannattavassa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotetyypeittäin määritetty kotimaanmyynnin määrä oli vähemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön suuntautuneen viennin määrästä tai jos kotimaanmyynnistä enemmän kuin 90 prosenttia oli tappiollista, myyntiä kotimarkkinoilla pidettiin riittämättömänä perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja se jätettiin tästä syystä huomiotta. Koska muut intialaiset tuottajat eivät harjoittaneet kotimaanmyyntiä, normaaliarvo muodostettiin näissä tapauksissa laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti. Normaaliarvo laskettiin kunkin tuotetyypin osalta ottamalla huomioon kaikki kyseiselle yritykselle aiheutuneet valmistuskustannukset sekä kaikki myynti-, hallinto- ja muut kustannukset, joihin oli lisätty kohtuullinen määrä voittoa. Voiton määrä vahvistettiin kyseisen tuotteen kannattavasta kotimaanmyynnistä saatujen voittojen painotetun keskiarvon perusteella. (15) Niiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta, jotka eivät myyneet tarkasteltavana olevaa tuotetta kotimaanmarkkinoilla, ja sen yrityksen osalta, joka oli keskittynyt vientikauppaan, normaaliarvo laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti ainoan vastaavaa tuotetyyppiä, jos sellainen oli löydettävissä, edustavassa määrin kotimarkkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä myyvän, yhteistyössä toimineen tuottajan veloittamien vapaasti tehtaalla -hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos kyseinen tuottaja ei myynyt vastaavaa tuotetyyppiä lainkaan tavanomaisessa kaupankäynnissä kotimarkkinoilla tai jos tämä myynti oli riittämätöntä, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan ja 6 kohdan a alakohdan mukaisesti kaikkien asianomaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle kyseisen tuotetyypin valmistamisesta aiheutuneiden kustannusten perusteella siten, että näihin kustannuksiin lisättiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä voittoa niiden tietojen perusteella, jotka oli kerätty kyseisen kotimaanmyyntiä harjoittavan intialaisen tuottajan osalta. b) Korea (16) Ainoan yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan korealaisen tuottajan osalta todettiin, että tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynti oli enemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön suuntautuneen viennin määrästä. (17) Tämän jälkeen tutkittiin, oliko kunkin tuotetyypin kotimaanmyynnin kokonaismäärä vähintään 5 prosenttia saman tuotetyypin yhteisöön suuntautuneen viennin kokonaismäärästä. Niiden tuotetyyppien osalta, jotka täyttivät tämän 5 prosentin ehdon, komission yksiköt arvioivat, oliko tuotetta myyty riittävässä määrin tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jos tuotetyypeittäin määritetty yksikkökustannuksia alhaisemmilla hinnoilla tapahtunut myynti oli vähemmän kuin 20 prosenttia kokonaismyynnistä, normaaliarvo määritettiin kaikessa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotetyypeittäin määritettyjen tappiollisten liiketoimien määrä oli vähintään 20 prosenttia mutta enintään 90 prosenttia kokonaismyynnistä, normaaliarvo määritettiin jäljellä olevassa kannattavassa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotetyypeittäin määritetty kotimaanmyynnin määrä oli vähemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön viedystä määrästä tai jos kotimaanmyynnistä enemmän kuin 90 prosenttia oli tappiollista, tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtunutta kotimaanmyyntiä pidettiin riittämättömänä perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja se jätettiin tästä syystä huomiotta. Koska muita yhteistyössä toimivia korealaisia tuottajia ei ollut, normaaliarvo muodostettiin näissä tapauksissa laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti eli se määritettiin tuotetyypeittäin ottamalla huomioon kaikki kyseiselle yritykselle aiheutuneet valmistuskustannukset sekä kaikki myynti-, hallinto- ja muut kustannukset, joihin oli lisätty kohtuullinen määrä voittoa. Voiton määrä vahvistettiin kyseisen tuotteen kannattavasta kotimaanmyynnistä saatujen voittojen painotetun keskiarvon perusteella. c) Malesia (18) Molempien vientiä harjoittavien malesialaisten tuottajien osalta todettiin, että tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli vähemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön viedystä määrästä. Koska muita yhteistyössä toimivia malesialaisia tuottajia ei ollut, normaaliarvo muodostettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti eli ottamalla huomioon kaikki kyseisille yrityksille aiheutuneet valmistuskustannukset, joihin lisättiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä voittoa. Koska näiden tuottajien kotimaanmyynti ei ollut edustavaa, kyseisiä määriä ei voitu määrittää tuottajia itseään koskevien tietojen perusteella, mistä syystä ne määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti muuta hyväksyttävää menetelmää käyttäen. Myynti-, hallinto- ja muiden kustannusten määrä vahvistettiin kyseistä tuotetta kotimarkkinoilla tutkimusajanjaksona myyneen tuottajan tietojen perusteella, koska voitiin osoittaa, että tämä määrä vastasi kaikkien menettelyn yhteydessä tutkittujen yritysten keskimääräisiä myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia. Voiton määrä vahvistettiin tästä syystä kyseisen malesialaisen yrityksen ja kahden taiwanilaisen yrityksen muodostaman yhtymän voittojen painotetun keskiarvon perusteella siten, että huomioon otettiin suoraan riippumattomille asiakkaille kohdistettu kotimaanmyynti, mutta ei yhtymän sisäistä myyntiä. d) Taiwan (19) Kolmen vientiä harjoittavan tuottajan osalta todettiin, että tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli vähintään 5 prosenttia yhteisöön viedystä määrästä, mistä syystä myynti oli edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. (20) Niiden tuotetyyppien osalta, jotka täyttivät saman 5 prosentin ehdon, komission yksiköt arvioivat, oliko tuotetta myyty riittävässä määrin tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jos tuotetyyppikohtaisesti määritetty yksikkökustannuksia alhaisemmilla hinnoilla tapahtunut myynti oli vähemmän kuin 20 prosenttia kokonaismyynnistä, normaaliarvo määritettiin kyseisen tuotetyypin kaikessa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen perusteella. Jos tuotetyyppikohtaisesti määritettyjen tappiollisten liiketoimien määrä oli vähintään 20 prosenttia mutta enintään 90 prosenttia kokonaismyynnistä, normaaliarvo määritettiin kyseisen tuotetyypin jäljellä olevassa kannattavassa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotetyypeittäin määritetty kotimaanmyynnin määrä oli vähemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön viedystä määrästä tai jos kotimaanmyynnistä enemmän kuin 90 prosenttia oli tappiollista, tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtunutta kotimaanmyyntiä pidettiin riittämättömänä perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Näissä tapauksissa normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti muiden kyseisen maan tuottajien tavanomaisessa kaupankäynnissä vastaavan tuotetyypin edustavan kotimaanmyynnin yhteydessä veloittamien vapaasti tehtaalla-hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos asianomaisen maan muut tuottajat eivät myyneet tarkasteltavana olevaa tuotetyyppiä edustavassa määrin kotimarkkinoilla, normaaliarvo muodostettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti ottamalla huomioon kaikki kyseiselle tuottajalla asianomaisen tuotetyypin valmistamisesta aiheutuneet kustannukset ja lisäämällä näihin kustannuksiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä voittoa. Myynti-, hallinto- ja muiden kustannusten sekä voiton määrä vahvistettiin yleensä asianomaisen tuottajan tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevan jäljellä olevan edustavan, tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen kotimaanmyynnin perusteella. (21) Tutkimuksen kuluessa todettiin, että yrityksistä kaksi oli etuyhteydessä toisiinsa. Näin ollen olisi huomattava, että laskennallista normaaliarvoa muodostettaessa käytettiin näiden keskenään etuyhteydessä olevien vientiä harjoittavien tuottajien osalta niiden voittojen painotettua keskiarvoa ja niille laskettiin tästä syystä yksi yhteinen polkumyyntimarginaali. (22) Nämä keskenään etuyhteydessä olevat tuottajat myivät tarkasteltavana olevaa tuotetta kotimarkkinoilla sekä niihin etuyhteydessä olevan jälleenmyyntiyhtiön kautta että suoraan riippumattomille asiakkaille. Etuyhteydessä olevalle jälleenmyyntiyhtiölle myytyjen tuotetyyppien osalta katsottiin perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti, että kyseinen myynti ei ollut tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä. Näissä tapauksissa normaaliarvo vahvistettiin niiden hintojen perusteella, joilla kyseinen tuote jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle asiakkaalle. (23) Jäljellä olevien kolmen vientiä harjoittavan taiwanilaisen tuottajan osalta todettiin, että tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli vähemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön viedystä määrästä, mistä syystä myyntiä ei voitu pitää edustavana perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Normaaliarvo määritettiin tästä syystä mahdollisuuksien mukaan muiden taiwanilaisten yritysten kotimaahintojen perusteella, tai se muodostettiin laskennallisesti edellä selostettua menetelmää käyttäen. Jos tietyn tuotetyypin normaaliarvo oli muodostettava laskennallisesti, myynti-, hallinto- ja muiden kustannusten sekä voiton määrä vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti muiden kyseistä tuotetta kotimarkkinoilla myyvien taiwanilaisten tuottajien osalta vahvistettujen määrien keskiarvon perusteella. e) Thaimaa (24) Yhteistyössä toimineista kolmesta thaimaalaisesta yrityksestä vain yksi oli myynyt tarkasteltavana olevaa tuotetta kotimarkkinoilla tutkimusajanjakson aikana. Tämän yrityksen osalta tutkimuksessa kävi ilmi, että kyseisen tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli enemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön viedystä määrästä. Niiden tuotetyyppien osalta, jotka täyttivät saman 5 prosentin ehdon, komission yksiköt arvioivat, oliko tuotetta myyty riittävässä määrin tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Normaaliarvo määritettiin siten joko kotimaanmyynnissä sovellettujen hintojen perusteella tai laskennallisesti edellä johdanto-osan 13 kappaleessa selostettuja menetelmiä käyttäen. Jos tuotetyypeittäin määritetty myynti oli vähemmän kuin 5 prosenttia tai jos myynnistä enemmän kuin 90 prosenttia oli tappiollista, normaaliarvo muodostettiin laskennallisesti edellä johdanto-osan 14 kappaleessa selostettua menetelmää käyttäen. (25) Kahden muun vientiä harjoittavan thaimaalaisen tuottajan osalta normaaliarvo muodostettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti, jos edellä mainittu ensimmäinen yritys ei myynyt vastaavaa tuotetyyppiä Thaimaan kotimarkkinoilla. Tuotetyyppikohtaisiin valmistuskustannuksiin lisättiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä voittoa. Nämä myynti-, hallinto- ja muut kustannukset sekä voittomarginaali laskettiin kotimarkkinoilla myyntiä harjoittavan thaimaalaisen yrityksen tuotantoa ja kotimaanmyyntiä koskevien tietojen perusteella. f) Kiinan kansantasavalta 1. Vertailumaa (26) Koska Kiinan kansantasavaltaa ei pidetä markkinatalousmaana, normaaliarvon määrittämistä varten oli valittava vertailumaana toimiva markkinatalousmaa perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti. Menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa vertailumaaksi ehdotettiin Brasiliaa tai Intiaa. Yksikään asianomainen osapuoli tai Kiinan kansantasavallan viranomainen ei esittänyt huomautuksia ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Tutkimuksen kuluessa kuitenkin kävi ilmi, että kumpikaan kyseisistä maista ei sopinut vertailumaaksi. Brasilian osalta todettiin, että ainoan yhteistyössä toimivan brasilialaisen tuottajan tuotetyyppien valikoima ei ollut riittävän kattava. Intian osalta tutkimus osoitti, että vaikka tuotevalikoima oli laajempi, komission yksiköt eivät pystyneet riittävän hyvin arvioimaan Intian markkinoilla vallitsevia kilpailuedellytyksiä. Komission yksiköt päätyivät lopulta perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan perusteella siihen, että sopivin vertailumaa tässä tapauksessa olisi Taiwan. Tutkimuksen kuluessa kävi ilmi, että Taiwanissa oli tarjolla edustava tuotevalikoima ja että tavarantoimittajien suuri määrä markkinoilla takasi riittävän kilpailun. 2. Normaaliarvo (27) Edellä esitetyistä syistä normaaliarvo määritettiin tarkasteltavana olevaa tuotetta kotimarkkinoilla myyvien taiwanilaisten tuottajien hintojen ja kustannusten perusteella. Tutkimus osoitti, että Taiwanin kotimaanmyynnin määrä oli vähintään 5 prosenttia Kiinan kokonaisviennistä yhteisöön. (28) Niiden tuotetyyppien osalta, jotka täyttivät saman 5 prosentin ehdon, komission yksiköt arvioivat, oliko tuotetta myyty riittävässä määrin tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jos tuotetyypeittäin määritetty yksikkökustannuksia alhaisemmilla hinnoilla tapahtunut myynti oli vähemmän kuin 20 prosenttia kokonaismyynnistä, normaaliarvo määritettiin kaikessa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotetyypeittäin määritettyjen tappiollisten liiketoimien määrä oli vähintään 20 prosenttia mutta enintään 90 prosenttia kokonaismyynnistä, normaaliarvo määritettiin jäljellä olevassa kannattavassa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotetyypeittäin määritetty kotimaanmyynnin määrä oli vähemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön viedystä määrästä tai jos kotimaanmyynnistä enemmän kuin 90 prosenttia oli tappiollista, tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtunutta kotimaanmyyntiä pidettiin riittämättömänä perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja se jätettiin tästä syystä huomiotta. Normaaliarvo muodostettiin näissä tapauksissa laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti. Normaaliarvo laskettiin kunkin tuotetyypin osalta ottamalla huomioon kaikki taiwanilaisille yrityksille aiheutuneet valmistuskustannukset sekä kaikki myynti-, hallinto- ja muut kustannukset ja kohtuullinen määrä voittoa. Voiton määrä vahvistettiin kyseisen tuotteen kannattavasta kotimaanmyynnistä saatujen voittojen painotetun keskiarvon perusteella. 2. Vientihinta a) Intia (29) Niiden kahden tuottajan, jotka veivät tuotetta suoraan yhteisön riippumattomille tuojille, vientihinnat määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti näiden riippumattomien asiakkaiden tosiasiallisesti maksamien tai niiden maksettavaksi tulevien hintojen perusteella. Koska kolmas yritys myi tarkasteltavana olevaa tuotetta Intiassa sijaitsevalle vientiä harjoittavalle kauppayhtiölle, joka ei ollut siihen etuyhteydessä, ja tiesi myyntihetkellä, että tuote vietäisiin edelleen yhteisöön, sen vientihinnat määritettiin sen kyseiseltä kauppayhtiöltä veloittamien hintojen perusteella. b) Korea (30) Ainoa yhteistyössä toiminut korealainen tuottaja vei tarkasteltavana olevaa tuotetta suoraan yhteisön riippumattomille tuojille laskuttaen näitä joko suoraan tai Koreassa sijaitsevan riippumattoman kauppayhtiön välityksellä. Ensimmäisessä tapauksessa vientihinnat määritettiin riippumattomien asiakkaiden tosiasiallisesti maksamien tai niiden maksettavaksi tulevien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti. Jälkimmäisessä tapauksessa vientihinnat määritettiin kyseisen tuottajan kauppayhtiöltä veloittamien hintojen perusteella. c) Malesia (31) Yksi malesialainen viejä vei tarkasteltavana olevaa tuotetta suoraan yhteisön riippumattomille tuojille, ja sen vientihinnat määritettiin tästä syystä kyseisten riippumattomien asiakkaiden tosiasiallisesti maksamien tai niiden maksettavaksi tulevien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti. (32) Toinen malesialainen viejä vei tuotetta yhteisöön pelkästään siihen etuyhteydessä olevan tuojan välityksellä. Tästä syystä kyseisen malesialaisen tuottajayrityksen Euroopassa sijaitsevalta tuojayritykseltä veloittamia myyntihintoja pidettiin epäluotettavina. Näin ollen vientihinnat muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti sen hinnan perusteella, jolla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle, ja samalla tehtiin oikaisuja tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten sekä alustavasti myös voittomarginaalin huomioon ottamiseksi, missä yhteydessä voittomarginaalin katsottiin vastaavan kyseisen yrityksen voittomarginaalia sen myydessä suoraan riippumattomille yhteisön asiakkaille. d) Taiwan (33) Tuottajat veivät tuotetta yhteisöön joko suoraan riippumattomille tuojille tai Taiwanissa sijaitsevien riippumattomien kauppayhtiöiden välityksellä. Kun vienti suuntautui suoraan yhteisön riippumattomille tuojille, vientihinnat määritettiin kyseisten tuojien tosiasiallisesti maksamien tai niiden maksettavaksi tulevien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti. Kun vienti yhteisöön tapahtui kauppayhtiöiden välityksellä, vientihinnat määritettiin tuottajien kyseisiltä kauppayhtiöiltä veloittamien hintojen perusteella. e) Thaimaa (34) Kaksi tuottajaa vei tarkasteltavana olevaa tuotetta suoraan yhteisön riippumattomille asiakkaille, mistä syystä niiden vientihinnat määritettiin kyseisten asiakkaiden tosiasiallisesti maksamien tai niiden maksettavaksi tulevien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti. Kolmas tuottaja myi tuotetta Thaimaassa sijaitsevalle vientiä harjoittavalle kauppayhtiölle, joka ei ollut siihen etuyhteydessä, ja tiesi myyntihetkellä, että tuotteet vietäisiin edelleen yhteisöön, mistä syystä sen vientihinnat määritettiin sen kauppayhtiöltä veloittamien hintojen perusteella. f) Kiinan kansantasavalta 1. Yksilöllinen kohtelu (35) Kaikki komission kyselylomakkeeseen täydellisen vastauksen antaneet ja tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön tutkimusajanjaksona vieneet tuottajat Kiinan kansantasavallassa samoin kuin Kiinan kansantasavallasta peräisin olevia teräskiinnikkeitä vievä hongkongilainen yritys pyysivät yksilöllistä kohtelua eli sitä, että niiden vientihinnat määritettäisiin erikseen ja niille vahvistettaisiin yksilölliset polkumyyntimarginaalit. Komission yksiköt tutkivat, olivatko nämä seitsemän yritystä oikeudellisesti ja tosiasiallisesti niin riippumattomia valtion vaikutusvallasta, että niitä voitaisiin verrata markkinatalousmaassa toimiviin yrityksiin. Tätä varten yrityksiltä tiedusteltiin tarkkaan niiden omistussuhteisiin ja hallintoon sekä niiden kaupallisten toimintaperiaatteiden ja yrityspolitiikan valvontaan liittyviä asioita. (36) Kiinan kansantasavallassa toimivat kuusi yritystä eivät pystyneet komission yksiköitä tyydyttävällä tavalla osoittamaan, että niiden toiminta oli riittävän itsenäistä suhteessa Kiinan kansantasavallan viranomaisiin, minkä lisäksi tutkimuksessa todettiin, että eräät näistä yrityksistä eivät saaneet vapaasti päättää hintapolitiikastaan ja koti- ja vientimarkkinoilla myytävistä määristä. Lisäksi Kiinan viranomaisten hyväksyntää edellytettiin eräiden yritysten osalta niiden toiminnan eri vaiheissa kuten yritystä perustettaessa, yhtiöjärjestystä muutettaessa ja toimintaa lopetettaessa. Joissakin tapauksissa lisäksi ulkomaiset sijoittajat olivat vetäytyneet kyseisten kiinalaisten yritysten kanssa tekemistään yhteisyrityssopimuksista ennen tutkimusajanjakson alkamista. Näistä syistä päätettiin, että kyseisiin kuuteen yritykseen ei voida soveltaa yksilöllistä kohtelua. (37) Kiinan kansantasavallasta peräisin olevia teräskiinnikkeitä vievän hongkongilaisen yrityksen osalta taas todettiin, että kyseinen yritys oli rekisteröity Hongkongissa ja että yhdelläkään Kiinan kansantasavallasta kotoisin olevalla osapuolella ei ollut siihen omistusoikeutta ja että sillä ei ollut yhteyksiä mihinkään Kiinan kansantasavallassa toimivaan yritykseen. Hongkongissa suoritettu tutkimus osoitti, että yrityksellä oli Kiinan kansantasavallassa vuokrasuhteeseen perustuva teräskiinnikkeiden tuotantolaitos, jonka tuotantoa johdettiin ja valvottiin Hongkongin toimistosta. Lisäksi vaikutti siltä, että kyseinen yritys oli toimintansa ja etenkin yhteisöön suuntautuvan vientinsä hintojen ja markkinointipolitiikkansa suhteen riippumaton Kiinan kansantasavallan viranomaisista. Näiden huomioiden perusteella päätettiin alustavasti, että kyseiselle yritykselle voidaan myöntää yksilöllinen kohtelu tässä polkumyyntitutkimuksessa. 2. Vientihinta (38) Tutkimuksessa kävi ilmi, että viisi Kiinan kansantasavallassa sijaitsevaa yhteistyössä toiminutta yritystä ja Kiinan kansantasavallasta peräisin olevia teräskiinnikkeitä vievä hongkongilainen yritys veivät tarkasteltavana olevaa tuotetta suoraan riippumattomille tuojille yhteisössä. Niiden vientihinnat määritettiin siksi yhteisöön myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti. (39) Kuudes Kiinan kansantasavallassa sijaitseva yritys vei tuotetta yhteisöön siihen etuyhteydessä olevan hongkongilaisen yrityksen kautta, joka puolestaan myi tuotteet riippumattomille tuojille yhteisössä. Tässä tapauksessa vientihinnat määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti etuyhteydessä olevan yrityksen riippumattomilta yhteisön tuojilta veloittamien hintojen perusteella sen jälkeen, kun niihin oli tehty tarvittavat oikaisut tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten ja voiton huomioon ottamiseksi. 3. Vertailu (40) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon oikaisujen muodossa hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat väitetyt ja osoitetut eroavuudet. Nämä oikaisut tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti pakkaus-, kuljetus-, vakuutus-, käsittely- ja liitännäiskustannusten, tuontimaksujen ja välillisten verojen sekä luottokustannusten ja palkkioiden osalta. (41) Yksi intialainen yritys vaati oikaisun tekemistä kotimarkkinoiden myyntiä varten myönnetyn luoton kustannusten huomioon ottamiseksi ja esitti, että tämä tehtäisiin todellisen maksupäivän perusteella. Tämä vaatimus hylättiin, koska perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan g alakohdan mukaan oikaisu voidaan tehdä ainoastaan myyntihetkellä sovittujen päivien lukumäärän perusteella, sillä vain kyseisistä päivistä aiheutuvien kustannusten voidaan katsoa vaikuttaneen ostajan päätökseen. (42) Saman intialaisen yrityksen esitys tuontimaksuja koskevista oikaisuista hylättiin, koska yritys ei pystynyt osoittamaan, että kyseisten kotimarkkinoilla myydyn tuotteen tuotannossa käytettävien raaka-aineiden tuonnin ja tuontimaksujen osalta esitetyn oikaisun välillä olisi selvä yhteys. (43) Eräät taiwanilaiset tuottajat pyysivät oikaisun tekemistä kaupan portaiden erojen mukaisesti sillä perusteella, että ne myivät erilaisia määriä erityyppisille asiakkaille. Kyseiset tuottajat eivät kuitenkaan pystyneet osoittamaan, että Taiwanin kotimarkkinoilla kaupan eri portaissa esiintyisi jatkuvia ja selviä toiminta- ja hintatasojen eroja. Tämän vuoksi kaupan portaiden erojen perusteella ei myönnetty oikaisua. (44) Yksi thaimaalainen yritys pyysi oikaisun tekemistä fyysisten ominaisuuksien erojen ja kaupan portaiden erojen mukaisesti. Nämä kaksi pyyntöä oli hylättävä seuraavista syistä: Ensimmäistä pyyntöä ei pidetty aiheellisena, koska polkumyyntiä koskevat laskelmat perustuvat sekä koti- että vientimarkkinoilla myytyjen tuotetyyppien vertailuun ja koska tuotteisiin sovellettiin yrityksessä samoja teknisiä määritelmiä. Voitiin päinvastoin todeta, että tuotteet olivat todennäköisesti täysin samanlaisia. Toisen pyynnön osalta tutkimus osoitti, että vähemmän kuin 10 prosenttia kotimaanmyynnistä suuntautui tietyn tyyppisille asiakkaille. Yritys ei kuitenkaan pystynyt osoittamaan, että Thaimaan kotimarkkinoilla kaupan eri portaissa esiintyisi jatkuvia ja selviä toiminta- ja hintatasojen eroja. Tämän vuoksi kaupan portaiden erojen perusteella ei myönnetty oikaisua. 4. Polkumyyntimarginaali 1. Yleismenetelmä (45) Polkumyyntimarginaalit vahvistettiin yleensä perusasetuksen 2 artiklan 10 ja 11 kohdan mukaisesti vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa ja vientihintojen painotettua keskiarvoa vapaasti tehtaalla -tasolla ja samassa kaupan portaassa. (46) Niiden menettelyn soveltamisalaan kuuluvien vientiä harjoittavien tuottajien osalta, jotka eivät vastanneet komission kyselylomakkeeseen eivätkä ilmoittautuneet muulla tavoin, polkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti. (47) Yhteistyön tason määrittämiseksi tehtiin vertailu Eurostatin tilastojen ja yhteistyössä toimineiden asianomaisten maiden tuottajien toimittamien, yhteisöön suuntautuvaa vientiä koskevien tietojen välillä. Jos yhteistyöstä kieltäytyminen oli yleistä, komission yksiköt päättivät, että olisi kohtuullisinta käyttää tutkimuksessa määritettyjä tietoja eli sen yrityksen, jolle oli vahvistettu korkein polkumyyntimarginaali, kaikkien polkumyynnillä tapahtuneiden liiketoimien painotettua keskiarvoa. Jos yhteistyö oli laajaa, komission yksiköt katsoivat, että yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntimarginaali voitiin vahvistaa korkeimman kyseisen maan yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn polkumyyntimarginaalin perusteella, koska ei ollut mitään syytä uskoa, että yhteistyöhön osallistumattoman vientiä harjoittavan tuottajan polkumyynti olisi ollut vähäisempää kuin korkein todettu taso. Tätä menettelytapaa pidettiin välttämättömänä myös siksi, että haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitsemisen ja toimenpiteiden kiertäminen. 2. Polkumyyntimarginaalit a) Intia (48) Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina CIF-hinnasta yhteisön rajalla olivat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (49) Yhteistyöhön osallistumattomien intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien väliaikaiseksi polkumyyntimarginaaliksi on yhteistyön vähäisyyden vuoksi ja johdanto-osan 46-47 kappaleessa selostettua yleismenetelmää käyttäen vahvistettu 133,5 prosenttia vapaasti yhteisön rajalla-hinnasta. b) Korea (50) Polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta yhteisön rajalla oli seuraava: >TAULUKON PAIKKA> (51) Yhteistyöhön osallistumattomien korealaisten vientiä harjoittavien tuottajien väliaikaiseksi polkumyyntimarginaaliksi on yhteistyön vähäisyyden vuoksi ja johdanto-osan 46-47 kappaleessa selostettua yleismenetelmää käyttäen vahvistettu 26,7 prosenttia vapaasti yhteisön rajalla -hinnasta. c) Malesia (52) Yhden tutkitun malesialaisen tuottajan osalta painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti yhteisöön suuntautuneiden yksittäisten vientitapahtumien hintoihin, koska vientihintojen rakenteessa todettiin olevan huomattavia eroja eri ajanjaksojen välillä ja koska harjoitetun polkumyynnin tosiasiallinen laajuus ei olisi käynyt ilmi painotettuun keskiarvoon perustuvasta laskelmasta. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina CIF-hinnasta yhteisön rajalla olivat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (53) Yhteistyöhön osallistumattomien malesialaisten vientiä harjoittavien tuottajien väliaikaiseksi polkumyyntimarginaaliksi on laajan yhteistyön perusteella ja johdanto-osan 45-47 kappaleessa selostettua yleismenetelmää käyttäen vahvistettu, 9,5 prosenttia vapaasti yhteisön rajalla -hinnasta. d) Taiwan (54) Kolmen tutkitun taiwanilaisen tuottajan osalta painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti yhteisöön suuntautuneiden yksittäisten vientitapahtumien hintoihin, koska vientihintojen rakenteessa todettiin olevan huomattavia eroja eri ajanjaksojen ja alueiden välillä ja koska harjoitetun polkumyynnin tosiasiallinen laajuus ei olisi käynyt ilmi painotettuun keskiarvoon perustuvasta laskelmasta. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina CIF-hinnasta yhteisön rajalla olivat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (55) Kuten edellä todettiin, kaksi taiwanilaista yritystä oli etuyhteydessä toisiinsa. Siksi oli olemassa suuri vaara, että jos yrityksille vahvistettaisiin kaksi erillistä polkumyyntimarginaalia, polkumyyntitoimenpiteitä voitaisiin pyrkiä kiertämään ohjaamalla yhteisöön suuntautuva vienti sen yrityksen kautta, jonka marginaali oli alempi. Tästä syystä yrityksille päätettiin vahvistaa yksi yhteinen polkumyyntimarginaali molemmille erikseen määritettyjen marginaalien painotetun keskiarvon perusteella. (56) Yhteistyöhön osallistumattomien taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien väliaikaiseksi polkumyyntimarginaaliksi on yhteistyön vähäisyyden vuoksi ja johdanto-osan 44-46 kappaleessa selostettua yleismenetelmää käyttäen vahvistettu 27,7 prosenttia vapaasti yhteisön rajalla -hinnasta. e) Thaimaa (57) Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina CIF-hinnasta yhteisön rajalla olivat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (58) Yhteistyöhön osallistumattomien thaimaalaisten vientiä harjoittavien tuottajien väliaikaiseksi polkumyyntimarginaaliksi on laajan yhteistyön perusteella ja johdanto-osan 45-47 kappaleessa selostettua yleismenetelmää käyttäen vahvistettu 32,9 prosenttia vapaasti yhteisön rajalla -hinnasta. f) Kiinan kansantasavalta (59) Koska Kiinan kansantasavallan kuudelle yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuojalle ei myönnetty yksilöllistä kohtelua, niiden vientihintoja oli arvioitava yhdessä Eurostatin tietojen kanssa, jotta koko Kiinan kansantasavallan vienti yhteisöön tulisi otetuksi huomioon. Tästä syystä vertailu voitiin tehdä vain tullikoodeittain eli luokittelemalla samaan ryhmään useita eri tuotevalvontanumeroihin kuuluvia kiinniketyyppejä. Näin ollen FOB-tason painotettua keskimääräistä normaaliarvoa Taiwanin rajalla verrattiin FOB-tason vientihintojen painotettuun keskiarvoon Kiinan rajalla tullikoodeittain samassa kaupan portaassa. Väliaikaisesti vahvistettu polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta yhteisön rajalla on 75,6 prosenttia. Yksilöllisen kohtelun saaneen hongkongilaisen yrityksen osalta FOB-tason painotettua keskimääräistä normaaliarvoa Taiwanin rajalla verrattiin sen omien FOB-tason vientihintojen painotettuun keskiarvoon Kiinan rajalla samassa kaupan portaassa. Väliaikaisesti vahvistettu polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta yhteisön rajalla on 16,2 prosenttia. D. YHTEISÖN TUOTANNONALA (60) Komissio tutki, edustivatko valituksen tekijät pääosaa yhteisön asianomaisen tuotteen kokonaistuotannosta, ja totesi, että valituksen tehneiden yhteisön tuottajien, jäljempänä `yhteisön tuotannonala`, osuus yhteisön samankaltaisen tuotteen kokonaistuotannosta tutkimusajanjakson aikana oli 63 prosenttia. Komissio katsoi tästä syystä, että valituksen tekijät edustivat yhteisön tuotannonalaa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti. E. VAHINKO 1. Alustavat huomiot (61) Komissio on vahingon määrittämiseksi tässä menettelyssä tarkastellut tietoja, jotka koskevat vuoden 1992 ja marraskuun 1996 välistä ajanjaksoa, jäljempänä `tarkastelujakso`. Olisi kuitenkin huomattava, että vahinkoa kuvaavien tekijöiden kehitystä tarkastelujakson aikana tutkiessaan komissio on vuositason vertailua varten määrittänyt koko vuoden 1996 luvut tutkimusajanjaksoon (yksitoista kuukautta vuonna 1996) liittyvien lukujen pohjalta. Tutkimuksen maantieteellisenä kohdealueena oli yhteisö sellaisena kuin se oli menettelyn aloittamishetkellä eli 15 jäsenvaltion yhteisö. 2. Kumulaatio (62) Komissio tutki, olisiko Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Malesiasta, Koreasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien teräskiinnikkeiden tuontia arvioitava kumulatiivisesti perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Komissio totesi, että kyseisistä maista tuodut teräskiinnikkeet olivat kaikissa suhteissa samanlaisia (maahantuodut teräskiinnikkeet valmistetaan samojen laatuvaatimusten mukaisesti kuin yhteisön tuotteet, tavallisesti DIN- tai ISO-standardeja noudattaen), että ne ovat keskenään vaihdettavissa ja että niitä markkinoidaan yhteisössä samankaltaisia myyntikanavia käyttäen samanlaisissa markkinaolosuhteissa, ja erityisesti, että niiden hinnat ovat keskenään samantasoisia ja huomattavasti alempia kuin yhteisön tuotannonalan vastaavat hinnat. Kyseisistä maista tuotujen teräskiinnikkeiden katsottiin tästä syystä kilpailevan keskenään ja yhteisössä tuotettujen teräskiinnikkeiden kanssa. Tuonti yhdestäkään asianomaisesta kuudesta maasta ei ollut markkinaosuudella mitattuna vähäpätöistä. Edellä selostetun perusteella komissio katsoi, että kaikki perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa asetetut edellytykset olivat täyttyneet eli kunkin viejämaan polkumyyntimarginaali oli vähimmäistasoa suurempi, yhdestäkään maasta tapahtuneen tuonnin määrä ei ollut vähäpätöinen (katso johdanto-osan 64 kappale) ja tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi oli asianmukaista ottaen huomioon tuotavien tuotteiden väliset kilpailuedellytykset ja tuotavien tuotteiden ja yhteisön samankaltaisen tuotteen väliset kilpailuedellytykset. Kyseisistä maista peräisin olevaa tuontia tarkasteltiin siksi kumulatiivisesti. 3. Yhteisön kulutus (63) Yhteisön kulutus laskettiin kyselylomakkeeseen annettujen vastausten (yhteisön tuotannonalan myyntimäärät), Eurostatin tietojen (tuonnin määrä) ja valituksessa esitettyjen tietojen perusteella (myyntimäärät niiden yhteisön tuottajien osalta, jotka eivät tukeneet valitusta). Näin määritetty yhteisön todennettavissa oleva kulutus pysyi vakaana vuosina 1992-1993 ollen 47 200 tonnia ja kasvoi sitten 59 900 tonniin vuonna 1994, 86 500 tonniin vuonna 1995 ja 82 400 tonniin vuonna 1996, mikä tarkoittaa sitä, että tarkastelujakson kokonaiskasvu oli 75 prosenttia. Olisi huomattava, että todennettavissa olevan kulutuksen kehitykseen vaikuttaa suuresti varastonpitäjien käyttäytyminen yhteisön markkinoilla, koska nämä toimivat välittäjinä kaikkien teräskiinnikkeiden tuottajien, siis sekä yhteisön tuottajien että viejien, välillä. Todennettavissa olevat kulutusluvut heijastavat siten varastonpitäjien tarkastelujakson aikana tekemiä hankintoja eivätkä välttämättä käyttäjien hankkimia määriä. Todennettavissa olevan kulutuksen vähäinen lasku näyttäisi johtuvan edellisvuoden voimakkaasti kasvaneesta tuonnista. 4. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin kumuloitu määrä ja markkinaosuus (64) Asianomaisista maista peräisin olevien teräskiinnikkeiden polkumyynnillä tapahtuva tuonti yhteisöön väheni kumulatiivisesti tarkasteltuna 15 800 tonnista 14 800 tonniin vuosina 1992-1993 ja lisääntyi sen jälkeen 20 600 tonniin vuonna 1994 ja 42 300 tonniin vuonna 1995 pysytellen vastaavalla tasolla, 41 200 tonnissa, myös vuonna 1996, mikä tarkoittaa sitä, että kokonaiskasvu oli 161 prosenttia. Asianomaisten maiden kumuloitu markkinaosuus pieneni 33,5 prosentista 31,4 prosenttiin vuosina 1992-1993 ja kasvoi tämän jälkeen 34,3 prosenttiin vuonna 1994, 48,9 prosenttiin vuonna 1995 ja 50,1 prosenttiin vuonna 1996, eli tarkastelujakson kasvu oli 17 prosenttia. Kunkin maan markkinaosuudet tutkimusajanjaksona olivat seuraavat: Thaimaa 2 prosenttia, Intia 3 prosenttia, Korea 3,2 prosenttia, Malesia 5,3 prosenttia, Kiinan kansantasavalta 12,5 prosenttia ja Taiwan 24 prosenttia. 5. Hinnan alittavuus (65) Hinnan alittavuutta tarkasteltiin teräskiinnikkeiden eri tyyppien perusteella. Komissio vertasi kunkin tyypin osalta viejien ja yhteisön tuotannonalan kuukausikohtaisia painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja (ilman alennuksia ja veroja), jotka oli laskettu ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle tapahtuneen myynnin perusteella ja joita oli asianmukaisesti oikaistu jakelukanavien erojen huomioon ottamiseksi. Yhteisön tuotannonalan kuukausikohtainen keskimääräinen myyntihinta painotettiin suhteessa yksittäisten yritysten myyntimääriin. Tätä yhteisön kuukausikohtaista keskimääräistä myyntihintaa verrattiin sitten kunkin viejän vastaavaan hintaan, joka oli laskettu sen yhteisössä sovellettavan kuukausikohtaisen jälleenmyyntihinnan perusteella ja painotettu myyntimäärän suhteen. Jotta tuontia ja yhteisön tuotannonalan myyntiä voitaisiin verrata toisiaan vastaavassa kaupan portaassa, asianomaisten maiden tuontihintoja oikaistiin tuonnin jälkeisten kustannusten (myös käsittely-, rahoitus- ja kuljetuskustannusten), uudelleenpakkauskustannusten ja maksettavien tullien huomioon ottamiseksi. Nämä oikaisut perustuivat tuojilta saatuihin tietoihin. Hinnan alittavuuden marginaalit ilmaistaan prosentteina yhteisön tuotannonalan hinnoista (vapaasti tehtaalla) erotuksena viitehinnan alittavuuden marginaaleista, jotka ilmaistaan prosentteina vapaasti yhteisön rajalla -hinnan painotetusta keskiarvosta. Hinnan alittavuuden marginaalit olivat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> Tutkimusajanjakson hintojen keskimääräinen painotettu alittavuus kaikkien asianomaisten maiden osalta yhteensä oli 28 prosenttia. 6. Yhteisön tuotannonalan tilanne 6.1. Tuotantokapasiteetti ja sen käyttöaste (66) Tarkasteltavana olevan tuotteen tuotanto yhteisössä lisääntyi 12 800 tonnista 12 900 tonniin vuosina 1992-1993 ja edelleen 23 100 tonniin vuonna 1994, väheni tämän jälkeen hieman vuonna 1995 (22 400 tonniin) ja laski vuonna 1996 edelleen 19 000 tonniin, mikä tarkoittaa sitä, että kokonaislisäys tarkastelujakson aikana oli 48 prosenttia. Olisi huomattava, että tuotanto kasvoi merkittävästi vuosina 1993-1994 (80 prosenttia). Tämä tuotannon lisäys johtuu kuitenkin pääosin siitä, että yksi valituksen tehneistä yhteisön tuottajista osti tarkasteltavana olevaa tuotetta valmistavan yrityksen, joka ei kuulunut valituksen tekijöihin. Myös jäljempänä olevassa selostuksessa yhteisön tuotannonalan kapasiteetista, myyntimääristä, investoinneista ja työllisyydestä on havaittavissa tämän yritysoston vaikutus. Yhteisön tuotannonalan tuotantokapasiteetti kasvoi 91 prosentilla samana ajanjaksona. Olisi kuitenkin huomattava, että tuotannon lisäyksestä huolimatta kapasiteetin käyttöaste pieneni jakson aikana vuonna 1992 todetusta 81 prosentista 63 prosenttiin vuonna 1996. 6.2. Varastot (67) Yhteisön tuotannonalan varastot kasvoivat merkittävästi jakson aikana ollen 2 400 tonnia vuonna 1992, 2 900 tonnia vuonna 1993, 4 600 tonnia vuonna 1994, 5 200 tonnia vuonna 1995 ja lopulta 5 300 tonnia vuonna 1996, eli lisäys tarkastelujakson aikana oli 124 prosenttia. 6.3. Myynnin määrä ja markkinaosuus Yhteisön tuotannonalan myynti yhteisön markkinoilla kasvoi 12 400 tonnista 13 200 tonniin vuosina 1992-1993 ja edelleen 17 900 tonniin vuonna 1994, väheni hieman vuonna 1995 (17 400 tonniin) ja laski sitten edelleen päätyen 15 800 tonniin vuonna 1996, mikä tarkoittaa sitä, että kokonaislisäys oli 3 400 tonnia (27 prosenttia). Tämän myynnin lisäys on vaatimaton verrattuna kulutuksessa tarkastelujakson aikana tapahtuneeseen 35 200 tonnin lisäykseen (75 prosenttia). Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus kasvoi ensin vuosina 1992-1994 (26 prosentista 28 prosenttiin ja edelleen 30 prosenttiin), mutta väheni tämän jälkeen 20 prosenttiin vuonna 1995 ja edelleen 19 prosenttiin vuonna 1996, mikä tarkoittaa sitä, että tarkastelujakson kokonaismenetys oli 7 prosenttia. 6.4. Hinnat (68) Yhteisön tuotannonalan myymien teräskiinnikkeiden myyntihintojen painotetussa keskiarvossa oli havaittavissa vähäistä nousua vuosina 1992-1996. Yhteisön tuotannonalan keskimääräinen painotettu myyntihinta, ilmaistuna ecuina tonnia kohti, aleni 3,36 ecusta 3,19 ecuun vuosina 1992-1993 ja edelleen 3,02 ecuun vuonna 1994, nousi tämän jälkeen 3,89 ecuun vuonna 1995 ja aleni sitten 3,40 ecuun vuonna 1996. Tarkasteltavina olevien tuontitavaroiden hinnat olivat koko ajan huomattavasti yhteisön tuotannonalan hintoja alemmat ja hintojen kehitystä tarkasteltaessa olisi lisäksi otettava huomioon kulutuksen merkittävä, erityisesti vuosiin 1994-1995 ajoittunut kasvu. 6.5. Kannattavuus (69) Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tulos kehittyi seuraavasti: -3 prosenttia vuonna 1992, 1,5 prosenttia vuonna 1993, 4,7 prosenttia vuonna 1994, 9,1 prosenttia vuonna 1995 ja 0,1 prosenttia vuonna 1996. Tarkastelujakson alussa havaittavissa oleva kannattavuuden paraneminen johtunee tuotannonalan pyrkimyksistä kohottaa tuottavuuttaan (katso johdanto-osan 72 kappale). Merkille pantavaa on se, että yhteisön tuotannonalan kannattavuus parani huomattavasti vuosina 1994-1995. Tätä tilannetta tarkasteltaessa olisi otettava huomioon yhteisön tuotannonalan samana ajanjaksona kärsimä merkittävä markkinaosuuden menetys (10 prosentin vähennys vuosien 1994 ja 1995 välillä). Tämä osoittaa, että yhteisön tuotannonala yritti pitää toimintansa voitollisena markkinaosuuden kustannuksella. Tuotannonalan tulos ylsi kuitenkin vain juuri ja juuri kannattavuusrajalle vuonna 1996 (vähäinen 0,1 prosentin voitto) ja markkinaosuus oli pienentynyt entisestään. Tämä tutkimusajanjakson painotettu keskimääräinen 0,1 prosentin kannattavuus on alhaisin vuoden 1992 jälkeen. 6.6. Investoinnit (70) Investoinnit (ecumääräisinä) lisääntyivät kokonaisuutena katsoen 72 prosentilla siten, että niiden määrä kasvoi 764 700 ecusta 1 993 900 ecuun vuosina 1992-1993 ja edelleen 3 658 600 ecuun vuonna 1994, minkä jälkeen niiden määrä väheni 1 520 100 ecuun vuonna 1995 ja 1 312 000 ecuun vuonna 1996. Investointien kokonaiskasvu tarkastelujakson aikana johtuu siitä, että suuret investoinnit ovat välttämättömiä teräskiinniketeollisuudessa kilpailukyvyn säilyttämiseksi. Tutkimuksessa kävi ilmi, että tämän tuotannonalan oli jatkuvasti uusittava koneitaan ja tehtävä uusia investointeja täyttääkseen asetetut ympäristövaatimukset. Huomattakoon, että vuoden 1994 suuret investoinnit johtuvat suurelta osin siitä, että yksi yhteisön tuottajista osti teräskiinnikkeitä tuottavan yrityksen (katso johdanto-osan 66 kappale). 6.7. Työllisyys (71) Alan työllisyys parani 16 prosentilla tarkastelujakson aikana eli vuonna 1992 työllistetystä 325 henkilöstä 378 työntekijään vuonna 1996. Tässä yhteydessä olisi jälleen huomattava, että tämä työllisyyden paraneminen on seurausta markkinoiden laajentumisesta. Kaikki yhteisön tuottajat yhteensä, mukaan lukien siis myös ne, jotka eivät tukeneet valitusta, työllistivät tutkimusajanjaksona 574 henkilöä. 6.8. Tuottavuus (72) Yhteisön tuotannonalan tuottavuus parani 10 prosentilla vuosina 1992-1996. 6.9. Vahinkoa koskeva päätelmä (73) Komissio totesi, että yhteisön tuotannonalaan kohdistui tarkastelujakson aikana huomattavia hintapaineita, jotka aiheutuivat asianomaisista maista peräisin olevista, yhteisön markkinoille kasvavina määrinä tulevista tuontituotteista, joiden hinnat olivat tutkimusajanjaksona huomattavasti yhteisön tuotannonalan hintoja alempia. Tämän seurauksena yhteisön tuotannonala menetti merkittävän osan markkinaosuudestaan, vaikka markkinoiden kulutus oli samanaikaisesti kasvamassa ja vaikka se oli lisännyt tuotantoaan ja tuottavuuttaan. Tässä yhteydessä olisi huomattava, että varastot ovat kasvaneet koko ajan merkittävästi. Lisäksi yhteisön tuotannonalan taloudellinen tulos, joka ensin parani vuosina 1994-1995, oli heikko ja pääosin riittämätön suhteessa tuotannonalan odotuksiin ja sen tekemiin investointeihin (tutkimusajanjakson keskimääräinen painotettu voitto oli 0,1 prosenttia). Kokonaisuutena katsoen voidaan todeta, että yhteisön tuotannonalan tilanne heikkeni erityisesti tarkastelujakson loppuvuosina (1994-1996). Edellä esitetyn perusteella komissio on alustavasti päätellyt, että yhteisön tuotannonalan kärsi perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa. 7. Vahingon syyt 7.1. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutukset (74) Komissio tutki, johtuiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut merkittävä vahinko Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Malesiasta, Koreasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevasta polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista. Tarkastelujakson aikana todettu merkittävä hinnan alittavuus ja yhteisön tuotannonalan tilanteen heikkeneminen osuvat selvästikin yksiin. Tämä ilmenee erityisesti siinä, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni ja sen kannattavuus heikkeni tutkimusajanjakson aikana. Markkinaosuuksien osalta olisi huomattava, että tuonti asianomaisista maista lisääntyi vuosina 1992-1996 enemmän kuin kulutus (kokonaislisäys oli 161 prosenttia). Kyseisten maiden markkinaosuus kasvoi näin ollen kokonaisuudessaan 17 prosentilla, samalla kun yhteisön tuotannonalan markkinaosuus laski 7 prosentilla. Erityisesti tuonnissa vuosina 1994-1995 havaittavissa oleva merkittävä lisäys (15 prosenttia) osuu yksiin yhteisön tuotannonalan samana ajanjaksona kärsimän markkinaosuuksien menetyksen kanssa (-10 prosenttia). Komissio päätteli tästä syystä, että yhteisön tuotannonalan kärsimä markkinaosuuden menetys on välitöntä seurausta tarkasteltavina olevien maiden markkinaosuuden kasvusta. Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne oli heikko tarkastelujakson alussa ja lopussa, mikä osoittaa, että tuotannonala ei pystynyt hyötymään tekemistään investoinneista eikä teräskiinnikkeiden kysynnän kasvusta yhteisön markkinoilla. Vaikka tuotannonalan taloudellinen tulos koheni vuosina 1994-1995, tämä tapahtui samanaikaisesti, kun se menetti markkinaosuuksiaan, mikä osoittaa, että yhteisön tuotannonala pyrki polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttaman paineen alaisena ylläpitämään voittojaan markkinaosuuden kustannuksella. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin jatkuminen johti kuitenkin siihen, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus ja kannattavuus laski edelleen vuonna 1996. Tarkastelujakson aikana voimakkaasti lisääntynyt tuonti aiheutti ylitarjontaa yhteisön markkinoilla vuonna 1996 ja pakotti yhteisön tuotannonalan alentamaan hintojaan vuonna 1996, samalla kun se edelleen menetti markkinaosuuksiaan. Tuontimäärien kasvun kielteisiä vaikutuksia lisäsi vielä ajanjakson huomattava hintojen alittavuus. 7.2. Muiden tekijöiden vaikutus (75) Komissio tutki, voisiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtua muista tekijöistä kuin polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista. Komissio tarkasteli erityisesti kulutuksen kehittymistä, muista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin kehittymistä ja vaikutusta sekä raaka-ainekustannusten nousun vaikutusta. a) Kulutus (76) Komissio tutki, oliko kulutuksessa tapahtuneella kehityksellä ollut vaikutusta yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. Todettiin, että kulutus oli tosin laskenut hieman tarkastelujakson lopussa (4 100 tonnilla), mutta kokonaiskulutus oli kuitenkin lisääntynyt huomattavasti eli 35 200 tonnilla (75 prosentilla). Tästä syystä on erittäin epätodennäköistä, että vahinko voisi mitenkään merkittävässä määrin johtua kulutuksessa tapahtuneesta kehityksestä. b) Tuonti muista kolmansista maista (77) Tämän menettelyn soveltamisalaan kuulumattomista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin osalta todettiin, että vaikka kyseisen tuonnin osuus yhteisön markkinoista oli merkittävä (20 prosenttia tutkimusajanjaksona), sen kokonaismäärä kuitenkin väheni tarkastelujakson aikana laskien 25 prosentista 23 prosenttiin vuosina 1992-1993, 20 prosenttiin vuonna 1994 ja edelleen 19 prosenttiin vuosina 1995 ja 1996. Tässä yhteydessä komissio tarkasteli erityisesti Etelä-Afrikasta ja Filippiineiltä peräisin olevan tuonnin määrissä ja hinnoissa tapahtunutta kehitystä, koska väitettiin, että näistä maista peräisin oleva tuonti oli vaikuttanut yhteisön tuotannonalan tilanteeseen ja että valitus oli syrjivä jättäessään huomiotta kyseiset maat. Etelä-Afrikka (78) Vaikka Eurostatin luvut osoittivat, että Etelä-Afrikasta tuotiin tarkasteltavana olevaa tuotetta tarkastelujakson aikana, kyseistä tuontia koskevat tiedot todettiin tutkimuksen tässä vaiheessa epäluotettaviksi. Filippiinit (79) Filippiineiltä peräisin olevan tuonnin markkinaosuus pieneni jonkin verran tarkastelujakson aikana laskien vuonna 1992 mitatusta 3 prosentista 2 prosenttiin vuonna 1996. Lisäksi kyseisen tuonnin hinnat olivat huomattavasti korkeampia kuin tarkasteltavina olevien maiden veloittamat hinnat. Komissio katsoo tästä syystä, että Filippiineiltä peräisin oleva tuonti ei ole vaikuttanut yhteisön tuotannonalan kärsimään vahinkoon. Muut kolmannet maat (80) Komissio totesi, että muiden kolmansien maiden yhteinen markkinaosuus pieneni tarkastelujakson aikana (19 prosentista 14 prosenttiin vuosina 1992-1996) ja että kyseisen tuonnin hinnat olivat selvästi korkeammat kuin polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnat. Komissio katsoi tästä syystä, että asianomainen polkumyynnillä tapahtunut tuonti oli vaikuttanut kielteisesti myös muista kolmansista maista peräisin olevaan tuontiin ja että tällä tuonnilla ei tästä syystä ollut vaikutusta yhteisön tuotannonalan kärsimään vahinkoon. c) Raaka-aineet (81) Komissio tutki myös, olisiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko voinut johtua tarkastelujakson aikana tapahtuneesta raaka-ainekustannusten noususta, koska tämän kustannusten lisäyksen väitettiin olevan ainakin osasyynä tuotannonalan kärsimään vahinkoon. Komissio totesi kuitenkin, että raaka-aineiden hintojen vaihtelut eivät olleet niin merkittäviä, etenkään vuonna 1996, että ne olisivat voineet millään tavoin vaikuttaa yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuuteen. d) Muut väitteet (82) On väitetty, että yhteisön tuotannonalalla harjoitettiin kilpailunvastaisia käytäntöjä tarkastelujakson aikana ja että tuotannonala siten itse myötävaikutti kärsimäänsä vahinkoon. Komission näkemyksen mukaan tutkimuksen tulokset eivät kuitenkaan tukeneet tätä väitettä, mistä syystä se jätettiin huomioon ottamatta menettelyn tässä vaiheessa. 7.3. Syy-yhteyttä koskeva päätelmä (83) Edellä esitetyn perusteella komissio päätteli, että tuonti tarkasteltavina olevista kuudesta maasta on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. F. YHTEISÖN ETU 1. Yleiset näkökohdat (84) Komissio tutki alustavasti toimitettujen tietojen perusteella, oliko olemassa sellaisia pakottavia syitä, jotka todetusta polkumyynnistä ja vahingosta huolimatta johtaisivat siihen päätelmään, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa olisi yhteisön etujen mukaista. Tätä tarkoitusta varten komissio on tarkastellut sekä mahdollisesti käyttöön otettavien toimenpiteiden vaikutusta kaikkiin menettelyssä mukana oleviin osapuoliin että niitä seurauksia, jotka kohdistuisivat samoihin osapuoliin, jos väliaikaisia toimenpiteitä ei otettaisi käyttöön. 2. Tietojen kerääminen (85) Mahdollisten toimenpiteiden vaikutuksen arvioimiseksi komissio lähetti yhteisön etua käsittelevän kyselylomakkeen kaikille menettelyn aloittamisvaiheessa tiedossa olleille asianomaisille osapuolille tuotantoketjun alku- ja loppupäässä. Komissio pyysi lisäksi yhteisön etuun liittyviä tietoja yhteisön tuotannonalalta. Komissio piti kyseisiltä osapuolilta saatuja vastauksia luotettavina sillä perusteella, että toimitetut tiedot eivät vaikuttaneet olevan ristiriitaisia. Näissä olosuhteissa komissio ei pitänyt välttämättömänä tehdä tarkastuskäyntejä yhteisön edun arvioimiseksi. 3. Tavarantoimittajat 3.1. Raaka-aineiden toimittajien tilanne (86) Teräskiinnikkeet valmistetaan ruostumatonta terästä olevasta valssilangasta. Tätä raaka-ainetta tuottavat Euroopan suurimmat ruostumattoman teräksen valmistajat, jotka toimittavat yhteisön tuotannonalalle kaiken sen tarvitseman raaka-aineen. Teräskiinnikkeiden tuotannossa voidaan käyttää erilaisia ruostumatonta terästä olevia valssilankoja, mutta sekä yhteisön tuotannonala että tarkastelun kohteena olevien maiden tuottajat käyttävät yleisimmin austeniittista AS-terästä (AISI 304) ja A4-terästä (AISI 316). Näitä teräslajeja käytetään lähinnä niiden lämmön- ja korroosiokestävyyden ja erinomaisen lujuuden takia. Seuraavat tiedot on saatu raaka-aineiden toimittajilta. Asianomaiset raaka-aineiden toimittajat työllistivät vuonna 1996 yli 5 000 henkilöä, joista noin 800 (eli 16 prosenttia) työskenteli nimenomaan tarkasteltavana olevan raaka-aineen tuotannossa. Vuoden 1996 kokonaisliikevaihto oli 1 400 miljoonaa ecua, josta 120 miljoonaa ecua (eli noin 8,4 prosenttia) liittyi tarkasteltavana olevan raaka-aineen tuotantoon. Kokonaisliikevaihto pieneni noin 26,5 prosentilla vuosina 1995-1996 ja tarkasteltavana olevaan raaka-aineeseen liittyvä liikevaihto 34 prosentilla. Lisäksi myynti yhteisön markkinoilla väheni samana ajanjaksona 38 prosentilla eli vuonna 1995 kirjatusta 149 miljoonasta ecusta 93 miljoonaan ecuun vuonna 1996. Tarkasteltavana olevan raaka-aineen yhteisössä tapahtuvan myynnin kannattavuudesta voidaan todeta, että käytettävissä olevien tietojen perusteella vuoden 1996 keskimääräinen painotettu voitto oli 0,5 prosenttia. 3.2. Toimenpiteiden käyttöönoton / niiden käyttöönotosta luopumisen vaikutus (87) Tarkasteltavana olevaa raaka-ainetta tuottavat yritykset toimittavat sitä myös muille kuin Euroopan yhteisön markkinoille ja pystynevät teoriassa järjestämään myyntinsä uudelleen ohjaten sen näille markkinoille, mutta tästä huolimatta tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannon huomattava väheneminen yhteisössä vaikuttaa todennäköisesti merkittävästi niiden tilanteeseen, koska yhteisön tuotannonala on niiden kannalta tärkeä asiakas. Tarkasteltavana olevan raaka-aineen tuotannon osuus kyseisten yhteisön yritysten liikevaihdosta ja työllisyydestä ei ole vähäpätöinen, mistä syystä pääteltiin, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto kohentaisi niiden tilannetta, koska ne pystyisivät lisäämään myyntiään ja parantamaan nykyistä heikkoa kannattavuuttaan. Toisaalta toimenpiteiden käyttöönotosta luopuminen johtaisi todennäköisesti kyseisten yritysten liikevaihdon, myyntimäärien ja kannattavuuden heikkenemiseen edelleen ja tämän myötä mahdollisesti työpaikkojen menetyksiin tulevaisuudessa. 4. Yhteisön tuotannonala 4.1. Yhteisön tuotannon luonne ja rakenne (88) Yhteisön tuotannonala koostuu Ranskassa, Espanjassa ja Italiassa sijaitsevista pienistä ja keskisuurista yrityksistä. Tuotanto on pääomavaltaista ja pitkälle automatisoitua. Tässä yhteydessä olisi huomattava, että teräskiinnikkeet ovat lopputuotteita (eli niihin ei kohdistu jatkojalostusta) ja niitä käyttävät pääasiassa loppukäyttäjät erilaisissa sovellutuksissa (katso johdanto-osan 95 kappale). Yhteisön tuotannonala työllistää yhteensä noin 600 henkilöä (1996). Huomioon olisi lisäksi otettava ne noin 800 työntekijää, jotka työskentelevät tarkasteltavana olevan tuotteen raaka-aineen tuotannossa. Teräskiinnikevalikoima on pitkälle standardisoitu ja sekä yhteisön tuotannonalan että tarkasteltavina olevien maiden viejien tuottamat teräskiinnikkeet ovat hyväksyttyjen normien (DIN- tai ISO-standardien) mukaisia. Tämän pitkälle viedyn standardisoinnin johdosta teräskiinnikkeet ja erityisesti yleisimmät kiinniketyypit ovat alttiita hintavaihteluille. 4.2. Yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuus (89) Kuten edellä todettiin (katso johdanto-osan 70 kappale), yhteisön tuotannonala teki merkittäviä investointeja vahingon tarkastelussa käytetyn ajanjakson aikana. Nämä investoinnit liittyivät yhteisön tuotannonalan suorittaman yritysoston lisäksi lähinnä koneiden uusimiseen. Yhteisön tuotannonala katsoo, että laajat konehankinnat ovat välttämättömiä kilpailukyvyn säilyttämiseksi yhteisön markkinoilla ja muilla markkinoilla. Yhteisön tuotannonala valmistaa myös runsaasti erilaisia teräskiinnikkeiden erikoistyyppejä vakiomallisten teräskiinnikkeiden yksinkertaisista muunnoksista täysin mittatilaustyönä tehtyihin kiinnikkeisiin, joiden valmistaminen edellyttää sekä lisäinvestointeja työstökoneisiin että erityisesti tiivistä teknistä yhteistyötä asiakkaiden ja raaka-aineiden toimittajien kanssa (jotka usein tekevät runsaasti tutkimustyötä sopivan raaka-aineen toimittamiseksi kyseessä olevan teräskiinnikkeen erikoistyypin teknisten eritelmien perusteella). Erikoismallisista kiinnikkeistä voidaan todeta, että yhteisön tuotannonala on niiden tärkein toimittaja, koska kolmansien maiden viejät eivät yleensä ottaen kykene näiden paljolti mittatilaustyönä tehtävien teräskiinnikkeiden tuotannon edellyttämään tekniseen yhteistyöhön. Tutkimuksessa todettiin, että teräskiinnikkeiden erikoistyyppejä voitiin tuottaa samoilla koneilla (erikoistyöstökoneita lukuun ottamatta) ja samalla työvoimalla kuin vakiomallisia teräskiinnikkeitä ja että erikoistyyppien tuotanto oli tästä syystä esimerkiksi yleiskustannusten jaon osalta suuresti riippuvaista vakiomallien tuotannosta. Edellä esitetyn perusteella ja ottaen huomioon ruostumattomasta teräksestä valmistettujen tuotteiden lisääntyvän käytön yhteisön markkinoilla ja erikoismallisiin teräskiinnikkeisiin tämän seurauksena kohdistuvan kysynnän kasvun, komissio katsoo, että on yhteisön ja erityisesti käyttäjäteollisuuden edun mukaista säilyttää yhteisössä erikoismallisten teräskiinnikkeiden tuotantomahdollisuudet, koska käyttäjäteollisuudella ei nähtävästi ole muita vaihtoehtoisia hankintalähteitä. Komissio katsoo lisäksi, että yhteisön tuotannonalan vakiomallisten kiinnikkeiden tuotannossa kärsimä vahinko vaikuttaisi kielteisesti erikoismallien kiinnikkeiden tuotantoon. 4.3. Toimenpiteiden käyttöönoton vaikutus yhteisön tuotannonalaan (90) Arvioidessaan mahdollisten toimenpiteiden vaikutuksia yhteisön tuotannonalaan komissio on ottanut lähtökohdakseen olettamuksen siitä, että kysyntä on kasvamassa. Komissio katsoo, että koska ruostumaton terästä yleensä ottaen tuotetaan yhteisössä aiempaa enemmän, myös teräskiinnikkeiden kulutus kasvaa, koska ruostumattomasta teräksestä valmistetuissa sovelluksissa voidaan yleensä käyttää vain teräskiinnikkeitä. Tutkimuksen aikana komissio totesi, että teräskiinnikkeiden ainoa korvike olivat hiiliteräksestä valmistetut, korroosionestoaineella päällystetyt kiinnikkeet, jotka kuitenkin olivat heikompilaatuisia, eivätkä tästä syystä voineet todellisuudessa korvata teräskiinnikkeitä. Toimenpiteiden käyttöönoton odotetaan nostavan teräskiinnikkeiden hintoja ja jossain määrin myös myyntimääriä yhteisön markkinoilla. Tämä lisäys antaisi yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden saada takaisin menettämiään markkinaosuuksia ja lisätä myyntiään tulevaa kulutuksen lisäystä vastaavasti. Vaikka tuonnin määrä mahdollisesti vähenisi, tämä vähennys ei todennäköisesti olisi merkittävä, kun otetaan huomioon, että yhteisön tuotannonalan kapasiteetti ei riitä yhteisön markkinoiden koko kysynnän tyydyttämiseen (tutkimusajanjaksona yhteisön tuotannonala pystyi tyydyttämään noin 36 prosenttia kysynnästä). Yhteisön tuotannonalan hinnat ja myyntimäärät todennäköisesti nousisivat siinä määrin, että tuotannonala pystyisi korjaamaan taloudellisen tilanteensa ja asianomaiset yritykset voisivat näin jatkaa toimintaansa ja investointejaan uuteen tuotantokapasiteettiin. Hinnat eivät kuitenkaan todennäköisesti nousisi tullien määrää vastaavasti, koska tarjolla on vaihtoehtoisia hankintalähteitä. 4.4. Toimenpiteiden käyttöönotosta luopumisen vaikutus yhteisön tuotannonalaan (91) Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, yhteisön tuotannonalan kielteinen kehityssuunta todennäköisesti jatkuu johtaen pitkällä aikavälillä yritysten lakkauttamisiin. Yhteisön tuotannonala on kärsinyt erityisesti markkinaosuuksien menetyksestä ja heikoista taloudellisista tuloksista. Näissä oloissa on todennäköistä, että työllisyystilanne huononee tulevaisuudessa. Kuten edellä todettiin, kielteisen kehityksen jatkuminen ei vaikuttaisi pelkästään tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon vaan myös teräskiinnikkeiden erikoistyyppien tuotantoon ja näitä erikoistyyppejä puolestaan ei valmisteta merkittävässä määrin tarkasteltavina olevissa maissa. Koska yhteisön tuotannonalan tarkistelu osoitti, että ala on rakenteellisesti elinkelpoinen, voidaan olettaa, että polkumyynnin vastaisen toimenpiteiden käyttöönotto antaisi tuotannonalalle mahdollisuuden toipua kärsimästään vahingosta. Vaikka yhteisön tuotannonalan hinnat eivät välttämättä nousisikaan tullin määrää vastaavasti, sen myyntimäärät oletettavasti kasvaisivat ja se saisi takaisin menettämiään markkinaosuuksia. Yhteisön tuotannonalan myyntimäärien kasvu alentaisi lisäksi yksikkökustannuksia ja lisäisi kannattavuutta. Toimenpiteiden käyttöönottoa pidetään siksi yhteisön tuotannonalan etujen mukaisena. 5. Tuojat ja kauppiaat 5.1. Tuonti- ja jakelukanavien rakenne (92) Teräskiinnikkeiden jakelua yhteisössä hoitaa suuri määrä tuojia tai kauppiaita, joilla on varastoissaan runsaasti kyseistä tuotetta. Tuojat tai kauppiaat toimivat välittäjinä tuottajien (sekä yhteisön että kolmansien maiden tuottajien) ja käyttäjien välillä ja niiden toiminta markkinoilla vaikuttaa suuresti teräskiinnikkeiden hintoihin. Tutkimuksessa kävi ilmi, että yhteisön tuotannonalalla on vähän tai ei lainkaan suoria yhteyksiä käyttäjäaloihin, mistä syystä sen myynti on lähes kokonaan vakiintuneen jakeluverkon varassa. Jakeluportaan toimijoita on paljon ja ne ovat markkinoilla merkittävässä asemassa, mistä syystä niiden tilannetta on syytä tutkia tarkemmin. 5.2. Tuojien tai kauppiaiden taloudellinen tilanne (93) Ensinnäkin olisi huomattava, että vaikka tuojilla tai kauppiailla onkin varastoissaan suuret määrät tarkastelun kohteena olevaa tuotetta, ne käyvät kauppaa myös monilla muilla, tämän menettelyn soveltamisalaan kuulumattomilla tavaroilla. Komission tutkimus osoitti, että tuojien tai kauppiaiden keskimääräinen kokonaisliikevaihto vuonna 1996 oli 262 miljoonaa ecua, josta noin 30 prosenttia eli 79 miljoonaa ecua liittyi tarkasteltavana olevaan tuotteeseen. Käytettävissä olevien tietojen perusteella työntekijöiden kokonaismääräksi arvioitiin 4 500, joista noin 35 prosenttia eli 1 600 työskenteli tarkasteltavana olevan tuotteen parissa. Tuojat tai kauppiaat käyvät kauppaa sekä yhteisö- että tuontitavaroilla, mistä syystä noin puolet tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyvästä työllisyydestä voidaan kohdistaa tarkasteltavana olevista maista peräisin olevaan tuontiin liittyviin toimiin. Tuojien tai kauppiaiden taloudellisesta tilanteesta vuonna 1996 voidaan todeta, että voitot vaihtelivat yleensä 8 prosentista 35 prosenttiin. Vuoden 1995 tilanteen todettiin olleen pääosin samanlainen. 5.3. Toimenpiteiden käyttöönoton tai niiden käyttöönotosta luopumisen vaikutus (94) Kuten jo aiemmin todettiin, komissio lähtee siitä, että teräskiinnikkeiden hinnat yhteisön markkinoilla nousevat, jos polkumyynnin vastaiset toimenpiteet otetaan käyttöön. Vaikka tuontitavaroiden hinnat todennäköisesti nousevat tullin koko määrää vastaavasti, yhteisön tuotteiden hinnat eivät välttämättä nouse samassa määrin. Hintojen nousulla on oletettavasti kielteinen vaikutus tuojiin ja kauppiaisiin, joiden marginaalit saattavat kaventua; olisi kuitenkin huomattava, että tuojat toimivat paljolti myös kauppiaina ja voivat valita vaihtoehtoisen hankintalähteen siirtyen käymään kauppaa esimerkiksi yhteisössä tuotetuilla teräskiinnikkeillä, mistä syystä on epätodennäköistä, että näiden taloudellisten toimijoiden liiketoiminta kokonaisuudessaan kärsisi tilanteesta. Tuojien tai kauppiaiden marginaalien todettiin säilyneen hyvinä koko tarkastelussa käytetyn ajanjakson ajan, minkä johdosta komissio päättelee, että hintojen nousun mahdollisia kielteisiä vaikutuksia, eli marginaalien alenemista, voidaan vähentää nostamalla käyttäjäaloilta perittäviä hintoja. Lisäksi olisi huomattava, että koska yhteisön tuotannonala ei pysty tyydyttämään yhteisön markkinoiden koko kysyntää, toimenpiteiden käyttöönotto ei todennäköisesti vaikuttaisi tuonti- ja jakeluverkon asemaan eli tuonnin määrä pysyy kaiken todennäköisyyden mukaan merkittävänä ja yhteisön tuotannonala käyttää jakeluverkkoa myös jatkossa lähes koko yhteisössä tapahtuvan myyntinsä järjestämisessä. Edellä todetun perusteella komissio katsoi, että jos polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä ei oteta käyttöön, tuojien tai kauppiaiden tilanteen myönteiseksi todettu kehitys todennäköisesti jatkuu; toisaalta toimenpiteiden käyttöönotto ei heikentäisi niiden tilannetta mitenkään merkittävästi. 6. Käyttäjät 6.1. Käyttäjäalojen luonne ja rakenne (95) Komissio totesi, että teräskiinnikkeitä ei myyty suoraan kuluttajille ja se on tästä syystä rajoittanut yhteisön etua koskevan tarkastelunsa käyttäjiin kohdistuviin vaikutuksiin. Teräskiinnikkeitä käytetään useissa erilaisissa sovelluksissa, joten tämän menettelyn soveltamisalaan kuuluu runsaasti eri käyttäjäaloja. Komissio totesi, että teräskiinnikkeitä käytetään lähinnä seuraavilla aloilla (luettelo ei ole täydellinen): elintarvike- ja ravitsemusalan sekä lääkealan tarvitsemat välineet ja laitteet, lääketieteelliset välineet ja laitteet, kotitalouskoneet (isot kodinkoneet), autot, merenkulku ja laivanrakennus, rakennusala, ympäristö, energia, kemian ja petrokemian teollisuus ja kuljetukset. Ottaen huomioon käyttäjäalojen ja niillä esiintyvien sovellusten suuren määrän voidaan todeta, että komission tarkastelussaan käyttämät tiedot ovat olleet erittäin rajalliset. 6.2. Käyttäjien taloudellinen tilanne (96) Käyttäjäalojen kokonaisliikevaihto vaihteli 3 miljoonasta ecusta 460 miljoonaan ecuun, mikä kuvastaa asianomaisten yritysten valtavia kokoeroja. Lisäksi tarkasteltavana olevan tuotteen osuus liikevaihdosta vaihteli 0,1 prosentista vain 6 prosenttiin, mikä osoittaa, että teräskiinnikkeet eivät ole ensiarvoisen tärkeä asia näille yrityksille. Yritysten palveluksessa olevien työntekijöiden määrä vaihteli liikevaihdosta riippuen 19 työntekijästä 2 500 työntekijään ja teräskiinnikkeiden parissa työskentelevien määrä 1:stä 40:een. Arvioidessaan polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönoton vaikutusta käyttäjiin komissio tutki, missä määrin teräskiinnikkeistä aiheutuvilla kustannuksilla oli vaikutusta käyttäjäalojen valmistamiin lopputuotteisiin, ja totesi, että teräskiinnikkeiden vaikutus oli vain vähäinen. 6.3. Toimenpiteiden käyttöönoton tai niiden käyttöönotosta luopumisen vaikutus (97) Kuten aiemmin todettiin, komissio uskoo, että toimenpiteiden käyttöönotto johtaa teräskiinnikkeiden hintojen nousuun yhteisön markkinoilla. Tästä syystä on todennäköistä, että tämä hintojen nousu tulee osittain käyttäjien maksettavaksi mutta se, missä määrin näin tapahtuu, riippuu sekä yhteisön tuotannonalan hinnoittelupolitiikasta että tuojien tai jakelijoiden toiminnasta. Koska teräskiinnikekustannusten vaikutus käyttäjäalojen valmistamiin lopputuotteisiin on vähäinen, kustannusten kasvulla ei todennäköisesti ole niiden kannalta merkittävää vaikutusta. Komissio lähtee lisäksi siitä, että tuonnin kokonaismäärä ei laskisi merkittävästi, koska yhteisön tuotannonala ei pysty tyydyttämään yhteisön koko kysyntää, ja näin ollen on epätodennäköistä, että käyttäjäalat joutuisivat kärsimään teräskiinnikkeiden tarjonnan supistumisesta polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönoton seurauksena. Toisaalta on todettava, että jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, käyttäjäalat pääsevät edelleen hyötymään teräskiinnikkeiden alhaisista hinnoista yhteisön markkinoilla. Olisi kuitenkin huomattava, että jos yhteisön tuotannonala vähentäisi teräskiinnikkeiden tuotantoa tai mahdollisesti lopettaisi sen kokonaan, myös teräskiinnikkeiden erikoistyyppien tarjonta pienenisi, millä olisi kielteisiä seurauksia käyttäjille. Kuten edellä selostettiin, erikoismallisia teräskiinnikkeitä tuotetaan lähinnä vain yhteisössä, ja komissio ennakoi, että niiden kulutus on kasvamassa. 7. Yhteisön etua koskeva päätelmä (98) Komissio on tutkimuksen osapuolilta saatujen tietojen perusteella voinut arvioida kaikkia etuja ja polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönoton tai niiden käyttöönotosta luopumisen kokonaisvaikutuksia perusasetuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tätä tarkastelua suorittaessaan komissio on kiinnittänyt erityistä huomiota tarpeeseen poistaa vahingollisen polkumyynnin kauppaa vinouttavat vaikutukset ja palauttaa tehokas kilpailu. Toimenpiteiden käyttöönoton voidaan ennakolta antavan yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden saada takaisin menettämiään markkinaosuuksia ja palauttaa toiminnan kannattavuus, mikä puolestaan vaikuttaa edullisesti yhteisön markkinoiden kilpailuolosuhteisiin. Lisäksi toimenpiteiden odotetaan hyödyttävän raaka-aineen toimittajia ja varmistavan erikoismallisten teräskiinnikkeiden tuotannon jatkumisen ja mahdollisen laajentamisen. Vaikutus tuojiin tai kauppiaisiin on todennäköisesti kielteinen odotettavissa olevan hintojen nousun vuoksi, mutta kielteisiä seurauksia voidaan vähentää kaventamalla näiden toimijoiden usein merkittäviä marginaaleja (katso johdanto-osan 93 kappale) tai korottamalla käyttäjäaloilta perittäviä hintoja. Käyttäjäalat puolestaan eivät todennäköisesti juurikaan kärsisi näistä korotuksista, koska teräskiinnikkeiden vaikutus lopputuotteisiin on vähäinen. Lisäksi käyttäjät hyötyisivät siitä, että erikoismallisia teräskiinnikkeitä olisi edelleen ja jopa kasvavassa määrin saatavilla yhteisön markkinoilla. Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että pakottavia syitä polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönotosta luopumiselle ei ole ja että toimenpiteiden toteuttaminen on näin ollen yhteisön etujen mukaista. G. EHDOTETUT TOIMENPITEET Vahingon korjaava taso (99) Vahingollisen polkumyynnin poistamisen ja yhteisön tuotannonalan elpymisen kannalta välttämättömän tullin määrää laskettaessa katsottiin, että käyttöön otettavien toimenpiteiden olisi oltava sellaisia, että yhteisön tuotannonala voisi niiden myötä kattaa tuotantokustannuksensa ja saavuttaa kohtuullisen voiton asianomaisen tuotteen myynnistä. Tässä yhteydessä todettiin, että viiden prosentin osuutta liikevaihdosta edustavaa voittomarginaalia voitiin pitää sellaisena sopivana vähimmäismääränä, jonka yhteisön tuotannonalan voitiin odottaa saavuttavan ilman vahingollista polkumyyntiä. Tullin laskemista varten määritettiin hintataso, jota soveltamalla yhteisön tuotannonala saavuttaisi edellä tarkoitetun tuloksen. Koska teräskiinnikkeet oli jaettu useisiin ryhmiin, komissio määritti kunkin ryhmän hintatason siten, että yhteisön tuotannonalan tuotantokustannusten painotettuun keskiarvoon lisättiin 5 prosentin voittomarginaali. Käyttöön otettavan tullin edellytettiin kunkin tuoteryhmän osalta kattavan tämän laskennallisen hinnan ja viejien yhteisössä soveltamien todellisten myyntihintojen välisen erotuksen. Tullien käyttöönoton myötä yhteisön tuotannonala voisi nostaa hintansa kohtuullisen voiton takaavalle tasolle. Näin määritetyt hinnankorotukset on tullin määrittämiseksi ilmaistu prosentteina tuontitavaroiden keskimääräisestä painotetusta vapaasti yhteisön rajalla -arvosta erotuksena hinnan alittavuuden marginaaleista, jotka ilmaistaan prosentteina yhteisön tuotannonalan vapaasti tehtaalla -hintojen painotetusta keskiarvosta. Näin saatiin seuraavat vahingon korjaavat tasot: >TAULUKON PAIKKA> (100) Koska näin määritetyt vahingon poistamiseksi tarvittavat marginaalit ovat suuremmat kuin Kiinan kansantasavallan, Malesian, Taiwanin, Korean ja Thaimaan viejille vahvistetut polkumyyntimarginaalit, tullien olisi niiden osalta perustuttava polkumyyntimarginaaleihin perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja toisaalta koska intialaisten viejien osalta määritetyt vahingon poistamiseksi tarvittavat marginaalit ovat pienemmät kuin polkumyyntimarginaalit, tullien olisi perusasetuksen saman säännöksen mukaisesti perustuttava näiden viejien osalta vahingon poistamiseksi tarvittaviin marginaaleihin. (101) Kiinan kansantasavallan, Malesian, Taiwanin, Korean ja Thaimaan osalta käyttöön otettavien väliaikaisten polkumyyntitullien olisi siten vastattava johdanto-osan 50-59 kappaleessa vahvistettuja polkumyyntimarginaaleja ja Intian osalta käyttöön otettavien polkumyyntitullien puolestaan johdanto-osan 49 ja 99 kappaleessa vahvistettuja marginaaleja. H. ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN OIKEUDET (102) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi vahvistettava määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi huomattava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen komission mahdollisesti esittämistä lopullisista tulleista päätettäessä, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Malesiasta, Korean tasavallasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien, CN-koodeihin 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61, 7318 15 70 ja 7318 16 30 kuuluvien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden ja niiden osien tuonnissa. 2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava tulli on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> 3. Ellei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista. 2 artikla Asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää komissiolta saada tulla kuulluiksi yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan soveltamista. Asianomaiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 4 päivänä syyskuuta 1997. Komission puolesta Leon BRITTAN Varapuheenjohtaja (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1 (2) EYVL L 317, 6.12.1996, s. 1 (3) EYVL C 369, 7.12.1996, s. 3 (4) EYVL C 25, 25.1.1997, s. 9 (5) Nämä arviointiperusteet ovat seuraavat: 1) CN-koodi, 2) käytetty raaka-aine, 3) DIN-numero eli koodi, joka tuotteella on DIN-nimikkeistössä, 4) läpimitta millimetreinä, ja 5) pituus millimetreinä.