Komission tiedonanto - Koulutukseen myönnettävää tukea koskevat yhteisön puitteet



Virallinen lehti nro C 343 , 11/11/1998 s. 0010 - 0016



KOULUTUKSEEN MYÖNNETTÄVÄÄ TUKEA KOSKEVAT YHTEISÖN PUITTEET (98/C 343/07) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) I. JOHDANTO 1. Työllisyystilanteen parantaminen on yksi yhteisön suurimmista haasteista. Huolimatta taloudellisen toiminnan asteittaisesta edistymisestä yhteisössä on yhä 18 miljoonaa työtöntä. Työllisyys olikin keskeisellä sijalla Amsterdamissa kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa käydyissä keskusteluissa, ja "korkean työllisyysasteen" edistämisestä tulee Amsterdamin sopimuksen mukaan jäsenvaltioiden yhteisen edun mukainen asia. EY:n perustamissopimukseen sisällytettävässä uudessa työllisyyttä käsittelevässä osastossa jäsenvaltioita vaaditaan kehittämään yhteensovitettu strategia, jonka tavoitteena on edistää työllisyyttä, ammattitaitoista, koulutettua ja sopeutuvaa työvoimaa sekä talouden muutoksiin nopeasti reagoivia työmarkkinoita. Tämä korkean työllisyysasteen tavoite on otettava huomioon myös muissa yhteisön politiikoissa ja toimissa. 2. Koulutuksen tärkeää asemaa sekä yhteisön kilpailukyvyn vahvistamisen että työpaikkojen luomisen ja säilyttämisen kannalta korostettiin jo vuonna 1993 laaditussa kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevassa valkoisessa kirjassa. Seuraavina vuosina kokoontuneissa Eurooppa-neuvostoissa, erityisesti Essenin, Cannesin ja Madridin Eurooppa-neuvostoissa, jäsenvaltioita rohkaistiin edistämään koulutukseen suunnattuja investointeja, sillä koulutusta pidettiin merkittävänä kilpailukyvyn edistäjänä sekä kasvun elvyttäjänä ja sosiaalisesti hyväksyttävän työllisyysasteen vakiinnuttajana. Jäsenvaltioiden hallitukset sopivat Luxemburgissa 20.-21. marraskuuta 1997 järjestetyssä työllisyyttä käsitelleessä Eurooppa-neuvoston ylimääräisessä kokouksessa perustamissopimuksen uusien työllisyyttä koskevien määräysten täytäntöönpanosta. Sosiaaliasioita käsittelevän neuvoston 15 päivänä joulukuuta 1997 antamassa päätöslauselmassa työllisyyden suuntaviivoista vuodeksi 1998 (1) annetaan suosituksia, jotka on pantava täytäntöön kansallisten toimintasuunnitelmien avulla. Nämä suuntaviivat vahvistettiin Cardiffin Eurooppa-neuvostossa. 3. Useat tutkimukset osoittavat, että ammattitaitoisen työvoiman saatavuus on eräs yritysten sijoittautumispäätöksiin vaikuttavista tärkeistä tekijöistä. Koulutuksella on siis tärkeä tehtävä, ei pelkästään työntekijän kannalta, joka parantaa tilannettaan työmarkkinoilla ja alentaa itseensä kohdistuvaa työttömyyden uhkaa tai yrityksen kannalta, jolle koulutus merkitsee suorituskyvyn parantumista, vaan myös alueiden talouselämän kannalta, sillä työvoiman ammattitaidon taso vaikuttaa kiistämättömästi uusien investointien saamiseen. 4. Työmarkkinoiden toiminnan parantamiseksi ja koulutuksessa ilmenevien puutteiden vähentämiseksi toteutettavat pyrkimykset edellyttävät kaikkien osapuolten, jäsenvaltioiden, yritysten, yksityishenkilöiden ja työmarkkinaosapuolten aktiivista osallistumista. Komissio on itse toteuttanut erilaisia yhteisön tason tai kansallista toimintaa täydentäviä koulutusaloitteita. Se on pyrkinyt myös yhdistämään koulutusulottuvuuden ja sitä kohtaan omaksumansa myönteisen lähestymistavan yhteisön muihin politiikkoihin, kilpailupolitiikka mukaan lukien. Luxemburgissa 20.-21. marraskuuta 1997 pidetyssä työllisyyttä käsitelleessä Eurooppa-neuvoston ylimääräisessä kokouksessa vahvistettiin komission huolehtivan siitä, ettei valtiontukien valvonta estä perustamissopimuksen mukaisia työmarkkinapoliittisia toimia. 5. Jäsenvaltioiden toiminta ei voi rajoittua ainoastaan peruskoulutusta, ammatillista koulutusta ja työttömien kouluttamista koskevien järjestelmien parantamiseen. Yritykset eivät voi mukautua rakenteellisiin ja teknologisiin muutoksiin pelkästään irtisanomalla työntekijöitään ja palkkaamalla ulkopuolista, ammattitaitoisempaa työvoimaa. Olisi kehitettävä ennaltaehkäiseviä politiikkoja, joilla työntekijöitä rohkaistaan parantamaan ammattitaitoaan ja sopeutuvuuttaan ja joilla yrityksiä kannustetaan investoimaan työntekijöidensä koulutukseen. Tällaisten politiikkojen avulla on pyrittävä välttämään heikoimmin koulutettujen työntekijöiden joutuminen työttömäksi ja takaamaan heille uudelleenkoulutus ja monipuolisten taitojen saaminen. Tähän tarvitaan huomattavia varoja, ja julkinen tuki voi olla tarpeellinen kannustin koko yhteisön etu huomioon ottaen. Se on lisäksi yksi tärkeimmistä perusteista tuelle, jota rakennerahastoista myönnetään henkilöresursseihin investoimiseksi osana taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaa. 6. Suurin osa koulutusalan julkisesta rahoituksesta ei kuulu kilpailusääntöjen soveltamisalaan. Kun jäsenvaltiot ottavat käyttöön rahoitus- ja verokannustimia rohkaistakseen yrityksiä investoimaan työntekijöidensä koulutukseen, on kuitenkin valvottava, etteivät nämä kannustimet ole vastoin kilpailupolitiikan tavoitteita, joilla pyritään, kuten yhteisön koulutuspolitiikallakin, turvaamaan yritysten kilpailukyky. Komission on perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklassa vahvistettujen valtiontukea koskevien sääntöjen mukaisesti tarkasteltava koulutustoimenpiteitä, jotka saattavat olla perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, ja varmistuttava kyseisten toimenpiteiden soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. 7. Tässä yhteydessä on syytä todeta, että koulutuskustannukset kuuluvat yhä suuremmassa määrin niihin kustannuksiin, jotka yritysten on kannettava pysyäkseen kilpailukykyisinä. Tekninen kehitys, uusien tekniikoiden käyttöönotto sekä tutkimuksen ja teknisen kehittämisen alalla saavutettu nopea edistyminen pakottaa yritykset kouluttamaan henkilöstöään jatkuvasti. Koulutukseen myönnettävä tuki, jolla pyritään eräiden yritysten osalta vähentämään niille tavallisesti työntekijöidensä ammattitaidon parantamisesta aiheutuvia ja näin ollen niiden oman edun tavoittelusta johtuvia kustannuksia, antaa niille etulyöntiaseman kilpailijoihinsa nähden ja on täten omiaan vääristämään kilpailua. 8. Kun jokin toimenpide on 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea, siitä on ilmoitettava hyvissä ajoin komissiolle, jonka on hyväksyttävä toimenpide, ennen kuin se toteutetaan. Tämän järjestelmän ainoana tavoitteena on taata tukiin kohdistuva komission ehkäisevä valvonta, jonka tarkoituksena on välttää yhteisen edun vastaisia kilpailun vääristymiä aiheuttavien toimenpiteiden toteuttaminen (2). Tarkastellessaan tämän toimenpiteen soveltuvuutta yhteismarkkinoille komissio ottaa huomioon tuen myönteiset vaikutukset, joiden seurauksena kilpailun vääristyminen voi olla perusteltua. 9. Koulutuksella on yleensä positiivisia ulkoisia vaikutuksia koko yhteiskuntaan. Tietylle yritykselle koulutuksesta koituvat menot hyödyttävät näin ollen myös koulutettuja työntekijöitä ja lisäävät sitä ammattitaitoisten työntekijöiden joukkoa, josta muut yritykset voivat hyötyä. Koulutukseen suunnatut investoinnit lujittavat yleisellä tasolla yhteisön teollisuuden kilpailukykyä ja yhteisön vetovoimaa investointikohteena. Koska yrityksessä ei oteta näitä toissijaisia vaikutuksia huomioon päätettäessä koulutukseen investoimisesta, on mahdollista, että yritysten tällä alalla toteuttamat kokonaisponnistelut ovat yhteiskunnallista ihannetta vähäisemmät, varsinkin kun koulutukseen investoimiseen liittyy yritysten kannalta se vaara, että koulutetut työntekijät siirtyvät toisiin yrityksiin. Tämä vaara on yleensä sitä suurempi, mitä pienempi yritys on, mikä on yksi syy siihen, että nämä yritykset ovat haluttomia investoimaan koulutukseen. Tämä vaara on merkittävämpi myös silloin, kun hankittua pätevyyttä voidaan hyödyntää muissa yrityksissä. Nämä näkökohdat huomioon ottaen voidaan katsoa, että suurin osa koulutukseen myönnettävästä tuesta ei ole pelkkää toimintatukea ja että komissio voi suhtautua niihin myönteisesti edellyttäen, että niiden mahdollisesti aiheuttamat kilpailun vääristymät voidaan perustella tai niitä voidaan tasapainottaa sillä seikalla, että kyseiset toimenpiteet edistävät yhteisön edun tavoitetta, jota ei voida saavuttaa yksinomaan markkinavoimien avulla. Tästä syystä komissio on valtiontukia koskevan politiikkansa yhteydessä omaksunut tavallisesti myönteisen kannan suhteessa koulutukseen myönnettävään tukeen. 10. Komissio on määritellyt puitteet, joiden mukaisesti se arvioi koulutukseen myönnettävien tukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille, tavoitteenaan saada kyseisiin tukiin kohdistuva yhteisön valvonta avoimemmaksi ja varmistaa yhtäläinen kohtelu. Tässä yhteydessä vahvistettujen kriteerien tavoitteena on varmistaa, että hyväksytyiksi tulevat ainoastaan ne koulutukseen myönnettävät tuet, jotka edistävät yhteisön tavoitteiden toteutumista, että kyseiset tuet eivät ylitä tarvittavaa kannustustasoa ja etteivät ne muodosta peiteltyä toimintatukea. 11. Kyseisten puitteiden tavoitteena on: - selventää perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan tulkintaa koulutukseen myönnettävän tuen käsitteen osalta, jotta voitaisiin taata parempi oikeusvarmuus ja suurempi avoimuus perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisen ilmoitusvelvoitteen osalta, - varmistaa kilpailusääntöjen ja muiden yhteisön politiikkojen täytäntöönpanon välinen yhdenmukaisuus, erityisesti koulutuksen ja työllisyyden alalla, sekä koulutukseen myönnettävää tukea koskevien sääntöjen ja muita tukia varten määriteltyjen sääntöjen välinen yhdenmukaisuus (erityisesti muiden suuntaviivojen tai puitteiden yhteydessä), - lisätä sen lähestymistavan avoimuutta, jota komissio noudattaa arvioidessaan koulutukseen myönnettävän tuen soveltuvuutta. 12. Jäljempänä II kohdassa määritellään ne toimenpidelajit, jotka voivat olla perustamissopimuksen kilpailusääntöjen soveltamisalaan kuuluvaa tukea, ja III kohdassa rajataan puitteiden soveltamisala. Periaatteet, joiden perusteella komissio arvioi tuiksi katsottavien toimenpiteiden soveltuvuuttta, esitetään IV kohdassa. Näiden periaatteiden avulla aktiivisen työllisyyspolitiikan tavoitteet voidaan sovittaa yhteen kaikille yrityksille yhteisen toimintakentän kanssa ja komissio määrittelee niiden perusteella tiettyjä intensiteettikynnyksiä, joiden alapuolelle sijoittuvia tukia voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina. Ehdotettujen kynnysten väliset erot heijastavat tuen erilaisia ulkopuolisuuden tasoja ja tarpeita, riippuen koulutuksen monipuolisuudesta, yrityksen koosta ja alueesta, jolla yritys sijaitsee. II. PERUSTAMISSOPIMUKSEN 92 ARTIKLAN 1 KOHDAN SOVELTAMISALA 13. Kyseiset puitteet koskevat ainoastaan toimenpiteitä, jotka kuuluvat perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, jonka mukaisesti "jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan". Näissä puitteissa tarkoitettu tuki suosii yhtä tai useampaa yritystä tai teollisuusalaa alentamalla kustannuksia, jotka niiden on tavallisesti kannettava silloin, kun ne toivovat työntekijöidensä kasvattavan pätevyyttään tai kun ne antavat näille mahdollisuuden siihen. 14. On syytä todeta, että monet koulutusalan toimenpiteistä eivät kuulu perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, vaan ovat yleisiä toimenpiteitä. Suurin osa koulutustoimista kuuluu itse asiassa valtioiden perinteisiin tehtäviin ja niistä on lähinnä yleistä hyötyä kansalaisille tai työntekijöille. Tällaisiin koulutustoimenpiteisiin myönnetty valtion rahoitus ei suosi tiettyjä yrityksiä tai tiettyjä tuotannonaloja 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Komission päätöksentekomenettelystä ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, missä tilanteissa toimenpide on luonteeltaan "yleinen toimenpide" eikä näin ollen kuulu perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Tilanne on tällainen erityisesti seuraavien järjestelmien osalta: - opetus- ja peruskoulutusjärjestelmät (esim. oppisopimukset ja vuorottelukoulutusjärjestelmät), - työttömien kouluttamista ammattiin ja uudelleenkouluttamista koskevat järjestelmät, yrityksissä tapahtuvat harjoittelujaksot mukaan lukien, - suoraan työntekijöille tai jopa tietyille työntekijäryhmille suunnatut toimenpiteet, jotka tarjoavat näille mahdollisuuden osallistua koulutukseen yrityksestä tai alasta riippumatta (esim. "learning account" -järjestelmä), sekä - yleiset verokannustinjärjestelmät (esim. veroluotot), jotka ovat avoinna kaikille työntekijöiden koulutukseen investoiville yrityksille ja joita sovelletaan ilman eri toimenpiteitä. 15. Tässä yhteydessä on kuitenkin tärkeää korostaa, että teoriassa yleisesti sovellettavalla toimenpiteellä, joka suosii käytännössä yhtä tai useampaa yritystä tai alaa, on itse asiassa erityistoimenpiteen luonne. Näin on erityisesti silloin, kun viranomaisilla on yleistä toimenpidettä solveltaessaan harkintavalta, joka antaa niille mahdollisuuden määritellä rahoituksen määrän tapauskohtaisesti (3). Tällaiset toimenpiteet saattavat olla 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea ja niistä on ilmoitettava perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan nojalla. 16. Tuki kuuluu perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ainoastaan, jos se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Näin ollen koulutusalan tuet, joita myönnetään yrityksille tai aloille, joiden toiminta ei ole tai ei todennäköisesti ole jäsenvaltioiden välisen kaupan kohteena (esimerkiksi tietyt lähipalvelut), eivät kuulu perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Olisi korostettava, että tukien, jotka täyttävät komission määrittelemää merkitykseltään vähäisen tuen sääntöä koskevat edellytykset (4), ei myöskään katsota vaikuttavan yhteisön sisäiseen kauppaan. Tästä syystä ne eivät kuulu perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ja ne vapautetaan 93 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta ilmoitusvelvoitteesta. III. NÄIDEN PUITTEIDEN SOVELTAMISALA A. Periaatteet 17. Näitä puitteita sovelletaan kaikkiin niiden voimassaoloaikana ilmoitettuihin tai toteutettuihin koulutusalan tukiin, lukuun ottamatta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakennemuutokseen myönnettäviä tukia, erityisesti työntekijöiden uudelleenkoulutuksen osalta. Viimeksi mainittuja arvioidaan komission asiaa koskevissa suuntaviivoissa (5) vahvistettujen näkemysten perusteella. Näillä puitteilla korvataan pienten ja keskisuurten yritysten valtiontukia koskevissa yhteisön suuntaviivoissa vahvistetut tällä hetkellä voimassa olevat koulutustukia koskevat määräykset (6). 18. Näitä puitteita sovelletaan periaatteessa kaikkiin aloihin. Sen sijaan komission herkkinä pitämien alojen osalta, joita varten on olemassa tukia koskevia erityisiä yhteisön sääntöjä (7), näitä puitteita sovelletaan ainoastaan silloin, kun ne eivät ole ristiriidassa mainittujen järjestelyjen kanssa. Lentoliikenteen alalla niitä sovelletaan kuitenkin täysimääräisesti. 19. Näitä puitteita sovelletaan koulutukseen myönnettäviin tukiin riippumatta siitä, onko tuen antajana itse yritys vai julkinen tai yksityinen koulutuskeskus. B. Suhde työllisyystukiin 20. Näissä puitteissa tarkoitetut koulutukseen myönnettävät tuet on erotettava työllisyystuista, joiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille on arvioitava asiaa koskevien suuntaviivojen perusteella (8). Tietyt työllisyystuet ovat osittain perusteltavissa sillä seikalla, että edunsaajana olevan yrityksen on määrättyjä työntekijöitä palkatessaan maksettava ylimääräisiä koulutuskuluja. Tällaisia ovat erityisesti tuet, joiden tavoitteena on edistää sellaisten työttöminä olevien henkilöiden palkkaamista, joilla on erityisiä vaikeuksia työmarkkinoille pääsyssä. Kuitenkin jos tällaisen tuen tavoitteena ja suorana vaikutuksena on työllisyyden elvyttäminen kannustamalla työnantajaa rahoituksen avulla työhönottoihin, joita ei ilman tätä tukea olisi toteutettu, kyseinen tuki on luokiteltava kokonaisuudessaan työllisyystueksi. Koulutus on tuolloin toissijainen seikka, joka sisältyy tuella tavoiteltuun työhönottotoimintaan. Lisäksi tällaisessa tapauksessa olisi usein mahdotonta määritellä koulutukseen liittyvää tuen osaa ja erottaa se kokonaishankkeesta. Vaikka työllisyystuki sisältäisi koulutusosion, sitä tarkastellaan työllisyystukena. Jos kyse on tukijärjestelmästä, jäsenvaltiot voivat ilmoitustarkoituksia varten käyttää jatkossakin työllisyystukia koskevaa standardilomaketta, jossa on myös koulutusta koskeva osa (9). 21. On huomattava, että työllisyystukia koskevien suuntaviivojen soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan tuet, jotka eivät ole sidoksissa investointeihin. Kun investointiin sidoksissa oleva työllisyystuki sisältää koulutusosion, tätä osiota tarkastellaan erikseen koulutukseen myönnettäviä tukia koskevien puitteiden perusteella. IV. KOULUTUKSEEN MYÖNNETTÄVIEN TUKIEN ARVIOINTIPERUSTEET A. Yleiset periaatteet 22. Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa kiellettyihin koulutustukiin voidaan tietyin edellytyksin soveltaa jotakin mainitun 92 artiklan 3 kohdassa määrätyistä poikkeuksista. 23. Tärkeimpänä poikkeuksena on 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätty poikkeus, jonka mukaisesti komissiolla on oikeus sallia tuet tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Yrityksen henkilöstön ammattitaidon parantamiseen tähtäävät toimenpiteet edistävät osaltaan kyseisten yritysten kilpailukyvyn vahvistumista ja edistävät tässä mielessä tietyn toiminnan kehitystä. Koulutuksella on ehdottoman tärkeä asema myös otettaessa käyttöön uusia tekniikoita ja kannustettaessa yrityksiä uutta luovaan toimintaan ja investointeihin. Koulutuksella voidaan edistää myös työpaikkojen luomista ja säilyttämistä. Näistä syistä koulutustukiin voidaan soveltaa 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta. 24. Koulutustukia puoltavana tärkeimpänä perusteena on se, että niillä edistetään markkinoiden joidenkin epäkohtien korjaamista. Tämä pätee erityisesti ammatilliseen koulutukseen, jolla on monenlaisia ulkoisia vaikutuksia. Koulutuksen ulkoisten vaikutusten merkittävyys liittyy pääasiassa koulutuksen avulla hankittujen taitojen ja pätevyyksien siirrettävyyteen. Tästä syystä komissio pitää myönteisempää suhtautumistapaa perusteltuna niiden ammatillista täydennyskoulutusta koskevien hankkeiden osalta, joista huomattava osa hyödyttää työntekijöitä tosiasiallisesti, enemmän kuin mikä on ehdottoman välttämätöntä heidän työtehtäviensä kannalta, ja jotka eivät vastaa ainoastaan yrityksen erityistarpeisiin. 25. Tästä syystä komissio tekee eron erityiskoulutushankkeiden ja yleisten koulutushankkeiden välillä: - Erityiskoulutus koostuu teoreettisesta ja käytännön koulutuksesta, jota voidaan soveltaa suoraan edunsaajana olevassa yrityksessä työskentelevän henkilön nykyisessä tai tulevassa työtehtävässä. Koulutus liittyy yrityksen erityistoimintaan. Osa tästä koulutuksesta annetaan tavallisesti työntekijän työpaikalla. Sen hyödynnettävyys muissa yrityksissä tai muilla työelämän aloilla on hyvin vähäistä. - Yleiskoulutuksessa tarjotaan tietoja ja taitoja, joita ei voida soveltaa pelkästään edunsaajana olevassa yrityksessä työskentelevän henkilön senhetkisessä tai tulevassa työtehtävässä. Yleiskoulutus liittyy yrityksen yleiseen toimintaan ja tarjoaa pätevyyksiä, joita voidaan hyödyntää laajalti muissa yrityksissä tai muilla työelämän aloilla. Yleiset koulutushankkeet tarjoavat koulutettaville työntekijöille lisäpätevyyttä, jota voidaan suoraan hyödyntää muissa yrityksissä. Ne parantavat näin ollen tosiasiallisesti työntekijöiden ammatillisen pätevyyden tasoa, työllistettävyyttä ja sopeutuvuutta ja edistävät merkittävämmin työllisyyteen ja henkilöresurssien kehittämiseen liittyvien yhteisön tavoitteiden saavuttamista. 26. Koulutuksen avulla hankittujen taitojen siirrettävyyttä määrittelevistä perusteista voidaan mainita esimerkiksi seuraavat: - Pätevyyksien tai taitojen tunnustaminen, todistaminen tai vahvistaminen viranomaisten tai julkisten elinten tai muiden sellaisten elinten tai laitosten toimesta, joille valtio tai Euroopan yhteisö on myöntänyt asiaa koskevia toimivaltuuksia. Koulutus, josta myönnetään valtion hyväksymä tai ammatillisen koulutuksen todistamis- ja vahvistamisjärjestelmässä hyväksytty tutkintotodistus, todistus tai muu asiakirja, katsotaan tavallisesti luonteeltaan yleiseksi. - Se seikka, että koulutus on avoinna eri yritysten työntekijöille tai järjestetään useiden itsenäisten yritysten yhteistyönä. Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että yrityksen sisäinen koulutus, joka vastaa suoraan yrityksen senhetkisiin tarpeisiin, voi olla luonteeltaan yleistä, jos sen avulla saatavia taitoja voidaan hyödyntää suurelta osin muissakin yrityksissä. 27. Voidakseen hyväksyä tuen perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla komission on taattava, että se ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Jotta valtiontukeen voitaisiin soveltaa kyseistä poikkeusta, sen on siis oltava luonteeltaan kannustava ja oikeassa suhteessa niihin yhteisen edun mukaisiin tavoitteisiin, jotka sillä pyritään saavuttamaan. Viimeksi mainittu edellytys katsotaan täyttyneeksi silloin kun tuki-intensiteetti ei ylitä 32 kohdassa vahvistettuja enimmäismääriä. 28. Tuen kannustinvaikutuksen määrittelemiseksi komissio tarkastelee, kannustaako tuki yrityksiä järjestämään aiempaa enemmän koulutusta tai käyttämään siihen tavallista enemmän varoja. Tuki, joka liittyy yrityksen toiminnasta tavallisesti aiheutuviin menoihin (tavanomaiset uusille työntekijöille järjestettävät kurssit jne.) ja jonka ainoana tarkoituksena on vähentää pysyvästi tai hetkellisesti yritykselle tavallisesti aiheutuvia kustannuksia, ei ole luonteeltaan kannustavaa, eikä sitä voida yleensä hyväksyä. Kannustinvaikutus on osoitettava sellaisten erityiskoulutustukien osalta, joita myönnetään 92 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdassa tarkoitettujen tukialueiden ulkopuolella sijaitseville suurille yrityksille. Kaikissa muissa tapauksissa tukeen katsotaan liittyvän kannustinvaikutus 29 kohdassa esitetyistä syistä. 29. Tilastot osoittavat, että yrityksen koko on suoraan verrannollinen siihen todennäköisyyteen, että se tarjoaa työntekijöilleen koulutusta (10). Koulutukseen osallistuvien työntekijöiden lukumäärä kasvaa yleensä yrityksen koon kasvaessa. Ottaen huomioon tämän riittämättömän investointihalukkuuden koulutukseen pienissä ja keskisuurissa yrityksissä (11) komissio katsoo, että koulutustuella on pienten ja keskisuurten yritysten tapauksessa aina kannustava vaikutus ja että suuremmat intensiteetit ovat sallittuja. Lisäksi alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma (92 artiklan 3 kohdan a alakohta), tuella katsotaan olevan kannustava vaikutus jopa suurten yritysten tapauksessa siitä syystä, että koulutuksen ulkoiset vaikutukset voivat näillä alueilla olla suhteellisesti suuremmat. Juuri näillä alueilla koulutusmenot ja ammattitaidon taso ovat alhaisimmat (12) ja yhteisön pyrkimykset tämän tason nostamiseksi voimakkaimmat, jotta työllisyystilannetta saataisiin parannettua ja uusia investointeja houkuteltua alueelle. Tästä syystä myös sallittujen intensiteettien korottaminen on perusteltua. Koska työntekijöiden koulutus ja uudelleensijoittaminen on tärkeässä asemassa myös teollisuuden rakenneuudistuksessa, sama lähestymistapa voi olla perusteltu jollakin 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla alueella. Yleiskoulutuksen yhteydessä tuella voidaan lisäksi aina katsoa olevan kannustinvaikutus tällaisen koulutuksen merkittävien ulkoisten vaikutusten perusteella. Jos koulutusta saavalla työntekijällä on sitä vastoin sopimukseen perustuva velvoite maksaa työnantajalleen korvaus, jos hän irtisanoutuu työpaikastaan tietyn ajan kuluessa, myönteiset ulkoiset vaikutukset vähenevät ja komissio katsoo, että koulutustuki ei ole periaatteessa perusteltu. B. Tukikelpoiset kustannukset 30. Koulutusalan tukihankkeeseen liittyviä tukikelpoisia kustannuksia (13) ovat: 1) kouluttajista aiheutuvat henkilöstökustannukset 2) kouluttajien ja koulutettavien matkakulut 3) muut juoksevat menot (aineisto, tarvikkeet jne.) 4) koneista ja kalustosta tehtävät poistot sillä edellytyksellä, että niitä käytetään ainoastaan kyseistä koulutushanketta varten 5) koulutustoimintaan liittyvien neuvontapalvelukustannukset 6) koulutushankkeisiin osallistuvista aiheutuvat henkilöstökustannukset 1-5 alakohdassa esitettyjen muiden tukikelpoisten kustannusten kokonaismäärään asti. Tukikelpoisten kustannusten on oltava avoimia, ne on vahvistettava asiakirjoilla ja jaoteltava eri alamomentteihin. Edellä 6 alakohdassa tarkoitetuista koulutukseen osallistuvista aiheutuvista henkilöstökustannuksista tukikelpoisia ovat ainoastaan ne tunnit, joiden aikana työntekijät ovat tosiasiallisesti osallistuneet koulutukseen, eivät siis työtunnit tai vastaavat. C. Sallitut intensiteetit 31. Koulutustuet voidaan perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan nojalla hyväksyä, jos niissä noudatetaan seuraavia sallittuja intensiteettejä 30 kohdassa määriteltyjen tukikelpoisten kustannusten osalta. 32. Sallittu intensiteetti on 50 prosenttia yleiskoulutushankkeiden ja 25 prosenttia erityiskoulutushankkeiden osalta. Sitä korotetaan kymmenellä prosenttiyksiköllä (erityiskoulutus) tai 20 prosenttiyksiköllä (yleiskoulutus) pk-yritysten tapauksessa sekä viidellä prosenttiyksiköllä 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisten tukialueiden ja kymmenellä prosenttiyksiköllä 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisten tukialueiden tapauksessa. Tämä antaa seuraavan tuloksen: >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> 33. Edellä 32 kohdassa esitettyjä prosenttimääriä voidaan korottaa kymmenellä prosenttiyksiköllä silloin, kun koulutettavat henkilöt kuuluvat heikommassa asemassa olevien työntekijöiden ryhmiin (heikko ammattitaito, vammaiset, iäkkäät työntekijät, työmarkkinoille palaavat naiset jne.). 34. Koulutustuet voivat kasautua ainoastaan 32 ja 33 kohdassa esitettyjen intensiteettien rajoissa. V. ILMOITTAMINEN JA NYKYISET JÄRJESTELMÄT 35. Komissiolle ei ilmoiteta tässä asiakirjassa perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuulumattomiksi tuiksi määritellyistä toimenpiteistä. Sitä vastoin kaikista koulutusalan tukijärjestelmistä ja kaikista hyväksyttyjen järjestelmien erityistukitapauksista, jotka eivät täytä vähämerkityksisen tuen edellytyksiä, on ilmoitettava komissiolle perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti niin ajoissa, että se voi vahvistaa kantansa tukien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. 36. Näitä puitteita ei sovelleta järjestelmiin, jotka komissio on hyväksynyt ennen näiden puitteiden julkaisemista, rakennerahastojen osarahoittamat toimenpiteet mukaan lukien. Komissio tarkastelee mainittuja järjestelmiä kuitenkin uudelleen perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan perusteella. Tässä yhteydessä se ehdottaa jäsenvaltioille, että ne ilmoittaisivat komissiolle perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna aiheellisina toimenpiteinä: - 1. tammikuuta 1999 alkaen kaikista jonkin hyväksytyn järjestelmän mukaisista tukihankkeista silloin, kun samalle yritykselle myönnetyn tuen määrä ylittää 2,5 miljoonaa ecua bruttoavustusekvivalenttina kolmen vuoden aikana, - kaikista voimassa olevista järjestelmistä, joiden soveltaminen ei pääty ennen 31. joulukuuta 1999. 37. Jos jäsenvaltiot eivät hyväksy ehdotettuja aiheellisia toimenpiteitä, komissio katsoo, että sen on käynnistettävä perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukainen menettely. VI. NÄIDEN PUITTEIDEN VOIMASSAOLOAIKA JA TARKISTAMINEN 38. Komissio arvioi koulutustukia näiden puitteiden perusteella viiden vuoden ajan niiden julkaisemisesta. Näitä puitteita arvioidaan uudelleen ja tarkistetaan tarvittaessa ennen niiden voimassaolon päättymistä. (1) EYVL C 30, 28.1.1998, s. 1. (2) Neuvosto antoi 7 päivänä toukokuuta 1998 perustamissopimuksen 94 artiklan nojalla asetuksen (EY) N:o 994/98 (EYVL L 142, 14.5.1998, s. 1), joka valtuuttaa komission vapauttamaan ilmoitusvelvoitteesta määrätyt tukiluokat, jotka täyttävät yhteismarkkinoille soveltuvuutta koskevat vaatimukset. Myös koulutustuet sisältyvät näihin tukiluokkiin. (3) Katso myös yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 26.9.1996 asiassa C-241/94, Ranska vs. komissio, "Kimberly Clark", (Kok. 1996, s. I-4551). (4) EYVL C 68, 6.3.1996, s. 9. (5) Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakennemuutokseen myönnettävää valtiontukea koskevat suuntaviivat (EYVL C 368, 23.12.1994, s. 12. Maanviljelyn ja kalastuksen osalta EYVL C 283, 19.9.1997, s. 2). (6) EYVL C 213, 23.7.1996, s. 4. (7) Tilanne on tällä hetkellä tällainen laivanrakennuksen, synteettisten kuitujen, autonrakennuksen, kalastuksen, terästeollisuuden ja liikenteen alalla. Maatalouden osalta näitä puitteita ei sovelleta maataloustuotteiden tuotantoon, jalostukseen ja kaupan pitämiseen (EY:n perustamissopimuksen liite II). Näitä puitteita ei sovelleta kivihiili- ja terästeollisuuteen, jotka kuuluvat EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan. On kuitenkin todettava, että tiettyjen sosiaalialaa koskevien EHTY:n tukien rahoittamisen keskeyttämisestä 24 päivänä kesäkuuta 1994 tehtyä komission päätöstä sovelletaan EHTY:n perustamissopimuksen raukeamiseen asti (EYVL C 178, 30.6.1994, s. 21). (8) Työllisyystuen suuntaviivat (EYVL C 334, 12.12.1995, s. 4). (9) EYVL C 218, 27.7.1996, s. 4. (10) Eurostat, Statistics in Focus, Population and social conditions, 1996, N:o 7, Table 2. (11) Katso komission suositus, annettu 3 päivänä huhtikuuta 1996, pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä (EYVL L 107, 30.4.1996, s. 4). (12) Eurostat, Statistics in Focus, Population and social conditions, 1996, N:o 7, Figure 1. (13) Komissio varmistaa käytännössä, että tukikelpoisten kustannusten käsite on yhdenmukainen 23 päivänä huhtikuuta 1997 tehdyssä komission päätöksissä määriteltyjen rakennerahastoihin liittyvien menojen tukikelpoisuutta koskevien sääntöjen kanssa (EYVL L 146, 5.6.1997).