Komission asetus (EY) N:o 2738/95, annettu 28 päivänä marraskuuta 1995, erityisistä hallinnointi- ja jakosäännöistä tiettyjen neuvoston asetuksella (EY) N:o 517/94 vuodeksi 1996 vahvistettujen tekstiilejä koskevien määrällisten kiintiöiden osalta



Virallinen lehti nro L 285 , 29/11/1995 s. 0005 - 0010



KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2738/95, annettu 28 päivänä marraskuuta 1995, erityisistä hallinnointi- ja jakosäännöistä tiettyjen neuvoston asetuksella (EY) N:o 517/94 vuodeksi 1996 vahvistettujen tekstiilejä koskevien määrällisten kiintiöiden osalta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon muiden kuin kahdenvälisten sopimusten, pöytäkirjojen tai muiden järjestelyjen taikka muiden yhteisön erityisten tuontimenettelyjen soveltamisalaan kuuluvien tiettyjen kolmansien maiden tekstiilituotteiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä menettelystä 7 päivänä maaliskuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 517/94 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1325/95 (2), ja erityisesti sen 17 artiklan 3 ja 6 kohdan, 21 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 25 artiklan 3 kohdan, sekä katsoo, että neuvosto on avannut asetuksellaan (EY) N:o 517/94 tietyistä kolmansista maista peräisin olevien tiettyjen tekstiilituotteiden tuontiin sovellettavia määrällisiä kiintiöitä ja säätänyt asetuksen 17 artiklan 2 kohdassa, että kyseiset kiintiöt jaetaan jäsenvaltioiden ilmoitusten vastaanottamisjärjestyksessä "ensin tullutta palvellaan ensiksi" -periaatteen mukaisesti, asiasta saatu kokemus osoittaa, että vahvistetut vuotuiset määrät eivät riitä kattamaan jäsenvaltioille osoitetuissa lupahakemuksissa esitettyjä määriä; on syytä uskoa, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ilmoittamat lupahakemukset ylittävät vuodeksi 1996 vahvistetut määrälliset rajoitukset asetuksella (EY) N:o 517/94 avattujen kiintiöiden kokonaismäärien osalta, asetuksen (EY) N:o 517/94 17 artiklan 3 kohdassa säädetään, että näissä olosuhteissa voidaan käyttää jakomenetelmiä, jotka poikkeavat pelkästään jäsenvaltioiden ilmoitusten vastaanottamisjärjestykseen perustuvasta myöntämismenetelmästä, sekä säätää kiintiöiden jakamisesta eriin, toisaalta olisi mukautettava ennen kiintiövuoden alkua asetuksella (EY) N:o 517/94 vuodeksi 1996 avattujen kiintiöiden hallintoa ja jakoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotta kaupan jatkuvuudelle ei aiheutuisi tarpeettomia häiriöitä, jäsenvaltioiden ilmoitusten vastaanottamisjärjestykseen perustuvaa, "ensin tullutta palvellaan ensin" -periaatteen mukaista jakomenetelmää olisi kevennettävä useimpien kiintiöiden osalta, jotta voidaan tyydyttää mahdollisimman suuri määrä toimijoita siten, että kullekin toimijalle jaettavat määrät rajoitetaan kyseisen menetelmän perusteella sellaiselle riittävälle enimmäistasolle, jolla asianomaiset toimijat voivat toteuttaa taloudellisesti perusteltuja liiketoimia, sellaisten muiden kiintiöiden osalta, joiden riittämättömyys on ilmeinen, olisi aiheellista valita jakomenetelmä, jossa otetaan huomioon perinteiset kauppavirrat; tämän vuoksi myönnettävät kiintiöt olisi jaettava kahteen osaan, joista toinen varataan perinteisille tuojille ja toinen muille hakijoille, ja näille kahdelle toimijaryhmälle varatut osuudet olisi vahvistettava sellaiselle tasolle, jolla taataan perinteisten kauppavirtojen tarkoituksenmukainen huomioon ottaminen ja samalla varmistetaan muiden kuin perinteisten tuojien ryhmälle huomattava osuus kiintiöistä; perinteiset tuojat olisi määriteltävä vuoden 1992 perusteella, koska vuotta 1993 ei voida pitää edustavana yhteisössä esiintyneiden tiettyjen tuonnin vääristymien vuoksi, muille kuin perinteisille tuojille varatun osuuden jakamisesta saatu kokemus osoittaa, että jäsenvaltioiden ilmoitusten vastaanottamisjärjestykseen perustuvalla menetelmällä voitiin tyydyttää vain rajoitettu määrä toimijoita ja että komissiolle ilmoitetun määrän samanaikaiseen tarkasteluun perustuvan, haettuihin kokonaismääriin suhteutetun jakomenetelmän soveltaminen voisi tyydyttää suuremman määrän toimijoita; samasta syystä olisi säädettävä, että kunkin toimijan hakemat määrät eivät saa olla suurempia kuin ennalta määrätty, kohtuulliselle taloudelliselle tasolle vahvistettu määrä, tietyissä tapauksissa on mahdollista, että varatusta osasta jää määrällisten perusteiden soveltamisen jälkeen määriä käyttämättä tiettyjen luokkien ja maiden osalta; tämän vuoksi olisi säädettävä mahdollisuudesta siirtää määriä kahdelle tuojaryhmälle varattujen osien kesken kunkin kiintiön mahdollisimman tehokkaan jaon varmistamiseksi, kiintiöiden jakoon osallistumisen osalta olisi säädettävä määräajasta, jonka kuluessa perinteisten tuojien ja muiden tuojien on jätettävä tuontilisenssihakemukset, kiintiöiden mahdollisimman tehokkaan käytön varmistamiseksi olisi säädettävä, että edellä esitettyjen säännösten mukaisesti toteutetun jaon jälkeen käyttämättä jääneet määrät jaettaisiin kaikkien toimijoiden kesken "ensiksi tullutta palvellaan ensin" -periaatteen mukaisesti ennalta määrättyjen enimmäismäärien rajoissa, kiintiöiden käyttämiseksi mahdollisimman tehokkaalla tavalla olisi säädettävä, että käytettyään 50 prosenttia lisenssistä jokainen toimija voi esittää uuden lisenssihakemuksen, joka ei saa ylittää ennalta määrättyä määrää, sikäli kuin kiintiössä on käyttämättömiä määriä, moitteettoman hallinnon vuoksi olisi vahvistettava tuontilupien voimassaoloaika yhdeksäksi kuukaudeksi myöntämispäivästä siten, että se ei ylitä 31 päivää joulukuuta 1996, ja sallittava jäsenvaltioille, sen jälkeen kun niille on ilmoitettu komission päätöksestä, luvan myöntäminen vain, jos asianomainen toimija voi osoittaa todeksi sopimuksen olemassaolon ja vakuuttaa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa näin on nimenomaisesti säädetty, että tämä ei ole kyseessä olevan luokan ja maan osalta aiemmin saanut tämän asetuksen mukaisesti annettua tuontilupaa yhteisöön; toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla on kuitenkin lupa jatkaa 31 päivään joulukuuta 1996 asianomaisten tuojien hakemuksesta niiden lisenssien voimassaoloaikaa, joiden käyttöaste on vähintään 60 prosenttia 30 päivänä syyskuuta 1996, ja tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksella (EY) N:o 517/94 perustetun komitean lausunnon mukaiset, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Tässä asetuksessa annetaan tiettyjä erityissääntöjä asetuksella (EY) N:o 517/94 vuodeksi 1996 avattujen määrällisten kiintiöiden hallinnoinnista. I OSASTO 2 artikla Edellä 1 artiklassa tarkoitetut ja liitteessä I luetellut kiintiöt jaetaan "ensiksi tullutta palvellaan ensin" -periaatetta noudattaen siinä järjestyksessä kuin komissio on vastaanottanut jäsenvaltioiden ilmoitukset yksittäisten toimijoiden hakemuksista, joiden määrät eivät saa toimijakohtaisesti ylittää liitteessä III esitettyjä enimmäismääriä. Toimijat voivat jättää hakemuksensa jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille kymmenennestä päivästä tämän asetuksen voimaantulon jälkeen. II OSASTO 3 artikla Edellä 1 artiklassa tarkoitetut ja liitteessä II luetellut määrälliset kiintiöt jaetaan kahteen osaan, joista toinen varataan perinteisille tuojille ja toinen muille tuojille ja joiden määrät esitetään mainitussa liitteessä. Kyseiset määrät jaetaan 4-7 artiklan yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti toimijoiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille jättämien tuontilupahakemusten perusteella tämän asetuksen voimaantulopäivästä ja viimeistään kymmenentenä päivänä sen jälkeen. 4 artikla Jostakin liitteessä II tarkoitetusta maasta peräisin olevien tuotteiden luokan perinteisinä tuojina pidetään sellaisia tuojia, jotka todistavat jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tuoneensa vuoden 1992 aikana samaan luokkaan kuuluvia ja samasta maasta peräisin olevia tuotteita. 5 artikla Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään viidentenätoista päivänä tämän asetuksen voimaantulon jälkeen haetut määrät luokkien ja liitteessä II tarkoitettujen maiden mukaan sekä toimijoiden määrä ja niiden on ilmoitettava tarvittaessa perinteisten tuojien jättämien hakemusten osalta kunkin tuojan vuoden 1992 aikana tuomat määrät. Näin ilmoitettujen kokonaistietojen perusteella komissio asettaa määrälliset perusteet, joiden perusteella jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää tuontiluvat tämän osaston säännösten mukaisesti. 6 artikla 1. Määrä, joka voidaan jakaa jokaista asianomaista luokkaa ja maata kohden kullekin perinteiselle tuojalle, ei saa olla suurempi kuin kyseisen tuojan vuonna 1992 samaan luokkaan kuuluva ja samasta maasta tosiasiallisesti tuoma määrä. Jos jäsenvaltioiden ilmoittamien määrien perusteella perinteisille tuojille myönnettävä kokonaismäärä on suurempi kuin näille varattu osa, kullekin tuojalle myönnettäviä määriä vähennetään suhteellisesti. 2. Muille kuin 4 artiklassa tarkoitetuille tuojille varattu osuus jaetaan haettuihin määriin suhteutettua jakomenetelmää soveltamalla niin, että kunkin tuojan hakema määrä ei saa ylittää liitteessä III ilmoitettua määrää. 3. Jos tietylle tuotteelle ja tietylle maalle myönnettyjä määriä jää jollekin tuojaryhmälle varatusta osasta käyttämättä, komissio voi siirtää ne toiselle tuojaryhmälle varattuun osaan asetuksen (EY) N:o 517/94 25 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näin siirrettyjen määrien jako tapahtuu tähän toimijaryhmään sovellettavien määrällisten perusteiden mukaisesti. 7 artikla Edellä 4-6 artiklan säännösten perusteella tapahtuneen jaon jälkeen käyttämättä jääneet määrät jaetaan liitteessä III tarkoitettujen enimmäismäärien rajoissa "ensin tullutta palvellaan ensin" -periaatetta noudattaen siinä järjestyksessä kuin komissio on vastaanottanut jäsenvaltioiden ilmoitukset 2 päivästä tammikuuta 1996 kello 10.00 Brysselin aikaa riippumatta asianomaisen toimijan asemasta. III OSASTO 8 artikla Sen estämättä, mitä I ja II osaston säännöksissä säädetään, jokainen tuoja, joka on käyttänyt vähintään 50 prosenttia lisenssistä tämän asetuksen nojalla sille jaettujen määrien osalta, voi esittää samaa luokkaa ja samaa alkuperämaata koskevan uuden lisenssihakemuksen sellaisten määrien osalta, jotka eivät ylitä liitteessä III lueteltuja enimmäismääriä, jos kiintiössä on jäljellä käyttämättömiä määriä. 9 artikla Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tämän asetuksen nojalla myöntämät tuontiluvat eivät ole voimassa ennen 1 päivää tammikuuta 1996. Tuontilupien voimassaoloaika on yhdeksän kuukautta myöntämispäivästä tai 1 päivästä tammikuuta 1996, jos tämä päivämäärä on aikaisempi. Toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla on kuitenkin lupa jatkaa 31 päivään joulukuuta 1996 asianomaisten tuojien hakemuksesta niiden tuontilisenssien voimassaoloaikaa, joiden käyttöaste on vähintään 60 prosenttia 30 päivänä syyskuuta 1996. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää tuontilupia sen jälkeen, kun komission päätös on toimitettu tiedoksi, vain jos asianomainen toimija voi osoittaa todeksi sopimuksen olemassaolon ja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan soveltamista, vakuuttaa kirjallisella ilmoituksella, että tämä ei ole kyseessä olevan luokan ja maan osalta aiemmin saanut yhteisön alueella tämän asetuksen mukaisesti myönnettyä tuontilupaa. 10 artikla Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 28 päivänä marraskuuta 1995. Komission puolesta Leon BRITTAN Varapuheenjohtaja (1) EYVL N:o L 67, 10.3.1994, s. 1 (2) EYVL N:o L 128, 13.6.1995, s. 1 LIITE I Edellä 2 artiklassa tarkoitetut määrälliset rajoitukset vuodelle 1996 >TAULUKON PAIKKA> LIITE II Edellä 3 artiklassa tarkoitetut määrälliset rajoitukset vuodelle 1996 > TAULUKON PAIKKA> LIITE III Vuotta 1996 koskevat enimmäismäärät, jotka myönnetään muille kuin asianomaisen luokan ja maan perinteisinä tuojina pidettäville toimijoille >TAULUKON PAIKKA>