KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2019/317,

annettu 11 päivänä helmikuuta 2019,

yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan suorituskyvyn kehittämisjärjestelmästä ja maksujärjestelmästä sekä täytäntöönpanoasetusten (EU) N:o 390/2013 ja (EU) N:o 391/2013 kumoamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamisen puitteista (puiteasetus) 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 549/2004 (1) ja erityisesti sen 11 artiklan 6 kohdan,

ottaa huomioon lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 550/2004 (2) ja erityisesti sen 15 artiklan 4 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklassa tarkoitetun suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän olisi parannettava lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskykyä yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa.

(2) Asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 artiklassa tarkoitettu lennonvarmistuspalvelujen maksujärjestelmä on keskeinen tekijä suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän onnistuneen täytäntöönpanon kannalta, ja siksi sen olisi täydennettävä kehittämisjärjestelmää. Maksujärjestelmän olisi osaltaan lisättävä avoimuutta ilmatilan käyttäjiltä perittävien maksujen määrittämisessä, määräämisessä ja täytäntöönpanossa, ja sen olisi edistettävä lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen kustannustehokkuutta ja lentojen tehokkuutta siten, että samalla säilytetään optimaalinen turvallisuuden taso. Maksujärjestelmän olisi oltava johdonmukainen Eurocontrolin reittimaksujärjestelmän ja kansainvälisen siviili-ilmailun vuoden 1944 Chicagon yleissopimuksen, jäljempänä ’Chicagon yleissopimus’, 15 artiklan kanssa.

(3) Jotta suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän kolmatta viiteajanjaksoa varten voitaisiin vahvistaa mukautettu sääntelykehys, on selkeyden vuoksi tarpeen tarkistaa komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 390/2013 (3) olevia suorituskyvyn kehittämisjärjestelmää koskevia täytäntöönpanosääntöjä ja komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 391/2013 (4) olevia maksujärjestelmää koskevia täytäntöönpanosääntöjä ja konsolidoida nämä säännökset yhdeksi täytäntöönpanoasetukseksi.

(4) Suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän olisi asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti katettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 551/2004 (5) 6 artiklassa tarkoitetut lennonvarmistuspalvelut ja verkkotoiminnot. Sen vuoksi tätä asetusta olisi sovellettava komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/123 (6) 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti nimitettyyn verkon hallinnoijaan.

(5) Suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän ja maksujärjestelmän olisi parannettava lennonvarmistuspalvelujen suorituskykyä niin lennonaikaiset kuin lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelut kattavan portilta portille -lähestymistavan avulla. Niiden olisi edistettävä ATM-yleissuunnitelmassa (7) esitettyjä lennonvarmistuspalvelujen suorituskyvyn pitkän aikavälin parannuksia niin, että ensisijaiset turvallisuustavoitteet otetaan asianmukaisesti huomioon. Suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän olisi edistettävä ilmailun kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä ja mahdollistettava ilmatilan optimaalinen käyttö ottaen huomioon lentoliikennevirrat Euroopan ilmatilassa.

(6) Suorituskyvyn tarkastuselin voi komission pyynnöstä antaa riippumatonta neuvontaa komissiolle kaikilla aloilla, jotka vaikuttavat lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskykyyn unionissa.

(7) Kansallisten valvontaviranomaisten olisi voitava saada kaikilta asianomaisilta osapuolilta, myös niiden valvonnassa olevilta lennonvarmistuspalvelujen tarjoajilta, merkitykselliset tiedot, jotka tarvitaan tämän asetuksen asianmukaisen täytäntöönpanon ja valvonnan varmistamiseen paikallisella tasolla. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien olisi helpotettava sellaisia kansallisten valvontaviranomaisten suorittamia tarkastuksia ja selvityksiä, joiden tarkoituksena on seurata suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän ja maksujärjestelmän täytäntöönpanoa.

(8) Verkon hallinnoijan olisi annettava merkitykselliset tiedot tavoitteiden asettamiseksi unionin, kansallisella ja toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla ja tuettava suorituskykytavoitteiden saavuttamista verkon operaatiosuunnitelmassa vahvistettujen toimenpiteiden ja prosessien avulla.

(9) Komission ja jäsenvaltioiden olisi suorituskyvyn kehittämisjärjestelmää täytäntöön pannessaan koordinoitava toimintansa Euroopan unionin lentoturvallisuusviraston kanssa sen varmistamiseksi, että turvallisuusnäkökohdat otetaan asianmukaisesti huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EU) 2018/1139 (8) johtuvien turvallisuustavoitteiden ja -vaatimusten mukaisesti.

(10) Suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän viiteajanjakson keston olisi oltava sellainen, että se antaa monivuotisten pääomameno-ohjelmien täytäntöönpanon edellyttämän varmuuden siitä, että investoinneista saadaan odotettu tuotto suorituskyvyn parannuksina ja tarkat ennusteet ovat edelleen mahdollisia.

(11) Keskeiset suorituskykyindikaattorit olisi määriteltävä turvallisuuteen, ympäristöön, kapasiteettiin ja kustannustehokkuuteen liittyvillä suorituskyvyn keskeisillä osa-alueilla. Näitä keskeisiä suorituskykyindikaattoreita olisi käytettävä saavutettavissa olevien, kestävien, realististen ja ajallisesti rajoitettujen suorituskykytavoitteiden asettamiseksi unionin, kansallisella tai toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla. Verkon yleisen suorituskyvyn parantamiseksi keskeisten suorituskykyindikaattoreiden olisi katettava niin lennonaikaiset kuin lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelut sekä verkkotoiminnot.

(12) Komission olisi asetettava unionin laajuiset suorituskykytavoitteet ottaen huomioon edellisellä viiteajanjaksolla tai edellisillä viiteajanjaksoilla saavutettu suorituskyvyn taso sekä suorituskyvyn tarkastuselimen, verkon hallinnoijan ja kansallisten valvontaviranomaisten antamat tiedot. Kansallisilta valvontaviranomaisilta saataviin tietoihin olisi sisällyttävä erityisesti alustavat kustannukset ja liikenne-ennusteita koskevat tiedot kyseiseltä viiteajanjaksolta. Komission olisi perusteltava unionin laajuiset suorituskykytavoitteet kuvaamalla niiden perustana olevat oletukset ja perusteet. Unionin laajuisia suorituskykytavoitteita laadittaessa olisi kuultava sidosryhmiä.

(13) Jäsenvaltioiden olisi paikalliset olosuhteet huomioon ottaen voitava päättää, vahvistetaanko niiden suorituskykysuunnitelmat kansallisella vai toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla.

(14) Kansallisten valvontaviranomaisten olisi oltava vastuussa kansallisella tai toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla sovellettaviin keskeisiin suorituskykyindikaattoreihin perustuvien kansallisten tai toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskevien suorituskykysuunnitelmien laatimisesta, sitovat suorituskykytavoitteet mukaan luettuina. Kansallisiin tai toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskeviin suorituskykysuunnitelmiin olisi sisällyttävä aloitteita, joilla tuetaan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien rajat ylittävää yhteistyötä niiden maantieteellisestä kattavuudesta riippumatta.

(15) Suorituskykysuunnitelmien olisi oltava täysin läpinäkyviä käyttöomaisuuden hankkimiseen, kehittämiseen tai leasing-vuokraukseen tehtävien uusien ja jo tehtyjen investointien määritettyjen kustannusten suhteen. Suurten investointien olisi oltava yksityiskohtaisia ja perusteltuja sekä johdonmukaisia SESARin käyttöönoton ja odotettavan suorituskyvyn tehostumisen kanssa.

(16) Kuulemiset olisi toteutettava kansallisella tai toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla sen varmistamiseksi, että sidosryhmien näkemykset otetaan huomioon laadittaessa suorituskykysuunnitelmia ja niihin sisältyviä tavoitteita.

(17) Koska suorituskyvyn keskeisten osa-alueiden välillä on vahvat yhteydet, suorituskykytavoitteiden väliset riippuvuussuhteet olisi turvallisuustavoitteiden ensisijaisuutta unohtamatta otettava asianmukaisesti huomioon tavoitteita asetettaessa.

(18) Suorituskykytavoitteisiin olisi liitettävä kannustimia, joilla edistetään suorituskyvyn parantamista muun muassa soveltamalla liikenneriskin jakomekanismia kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella. Kannustinjärjestelmien olisi oltava tehokkaita, ja niiden muuttujien olisi oltava syrjimättömiä ja avoimia, jotta voidaan palkita tai rangaista todellisesta suorituskyvystä suhteessa asetettuihin suorituskykytavoitteisiin. Turvallisuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella ei pitäisi soveltaa mitään kannustimia sen ensisijaisen luonteen vuoksi. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, ettei kannustinjärjestelmien täytäntöönpano vaikuta kielteisesti suunniteltuihin ja jatkuviin investointeihin, joilla pyritään tarjoamaan käyttäjille riittävä kapasiteetti ja lentojen tehokkuus.

(19) Jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä suorituskykysuunnitelmien luonnokset ja toimitettava ne komissiolle arviointia ja tarkastelua varten. Tässä yhteydessä komission olisi ensin tarkastettava, ovatko suorituskykysuunnitelmat täydelliset. Jos suunnitelmat ovat täydellisiä, komission olisi arvioitava, ovatko suorituskykysuunnitelmiin sisältyvät suorituskykytavoitteet johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa. Jos vaadittua johdonmukaisuutta ei voida vahvistaa, komission olisi pyydettävä jäsenvaltioita tarkistamaan suorituskykysuunnitelmiaan ja -tavoitteitaan tai toteuttamaan korjaavia toimenpiteitä.

(20) Jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä ja julkaistava suorituskykysuunnitelmiensa lopulliset versiot vasta sen jälkeen, kun komissio on todennut, että niihin sisältyvät kansalliset suorituskykytavoitteet tai toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla asetetut suorituskykytavoitteet, jäljempänä ’toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskevat suorituskykytavoitteet’, ovat johdonmukaisia unionin laajuisten tavoitteiden kanssa.

(21) Suorituskykysuunnitelmien luonnoksissa vahvistettuja tavoitteita olisi sovellettava arviointimenettelyissä viiteajanjakson alusta alkaen ja tarvittaessa kansallisella tai toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla asetettujen suorituskykytavoitteiden tarkistamisen yhteydessä. Lopullisten suorituskykysuunnitelmien hyväksymisen jälkeen kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella vahvistettuja suorituskykytavoitteita olisi sovellettava takautuvasti mukauttamalla yksikköhintoja sen varmistamiseksi, että ilmatilan käyttäjät hyötyvät suorituskyvyn parannuksista viiteajanjakson alusta alkaen.

(22) Jäsenvaltioiden olisi pyydettävä komissiolta lupa, jos ne haluavat tarkistaa yhtä tai useampaa suorituskykytavoitetta viiteajanjakson aikana. Tällainen pyyntö voidaan esittää silloin, kun varoituskynnykset saavutetaan, tai jos jäsenvaltio osoittaa, että suorituskykytavoitteiden perustana olevat alkuperäiset tiedot, oletukset ja perusteet eivät sellaisten olosuhteiden vuoksi, joita ei voitu ennakoida suorituskykysuunnitelman hyväksymisen aikaan, myöskään investointien osalta, enää ole merkittävässä määrin ja pysyvästi oikeita. Komission olisi annettava asianomaiselle jäsenvaltiolle lupa toteuttaa aiottu tarkistus ainoastaan, jos se on tarpeen ja oikeassa suhteessa edellä mainittuihin olosuhteisiin nähden ja jos tarkistetuilla suorituskykytavoitteilla varmistetaan, että johdonmukaisuus unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa säilyy.

(23) Yhdennettyä palveluntarjontaa vauhdittavien uusien teknologioiden ja liiketoimintamallien olisi ajan mittaan johdettava merkittäviin kustannussäästöihin käyttäjien eduksi, vaikka ne aluksi voivat johtaa rakenneuudistuskustannuksiin. Jos jäsenvaltio osoittaa, että rakenneuudistustoimenpiteistä koituu käyttäjille nettohyötyä, sen olisi myös voitava pyytää paikallisten kustannustehokkuustavoitteiden tarkistamista niihin liittyvien rakenneuudistuskustannusten kattamiseksi tarkistamalla suorituskykysuunnitelmiinsa sisältyvät määritetyt kustannukset komission luvalla.

(24) Komission olisi tarkasteltava unionin laajuisia suorituskykytavoitteita viiteajanjaksolla sen määrittämiseksi, ovatko ne edelleen riittävät. Komission olisi harkittava unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden tarkistamista, jos viiteajanjakson aikana osoitetaan, etteivät tavoitteet muuttuneiden olosuhteiden vuoksi ole enää riittäviä ja että tavoitteiden tarkistaminen on tarpeen ja oikeasuhteista. Unionin laajuisten tavoitteiden tarkistamisen viiteajanjakson aikana olisi käynnistettävä uusi viiteajanjakso, johon sisältyy kansallisella tai toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla laadittavien suorituskykysuunnitelmien ja suorituskykytavoitteiden vahvistaminen.

(25) Verkkotoiminnoilla olisi myös oltava suorituskykytavoitteet, ja verkkotoimintojen olisi edistettävä unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden saavuttamista. Tätä varten verkon hallinnoijan olisi laadittava verkon suorituskykysuunnitelma, joka komission olisi tarkastettava ja hyväksyttävä.

(26) Tehokas operatiivinen kumppanuus ja yhteistyöhön perustuva päätöksenteko lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien, toiminnallisten ilmatilan lohkojen, lentoasemien sekä siviili- ja sotilasilmailmatilan käyttäjien ja verkon hallinnoijan kaltaisten keskeisten sidosryhmien välillä on olennaisen tärkeää verkkotoiminnoille asetettujen suorituskykytavoitteiden saavuttamisen kannalta.

(27) Lennonvarmistuspalvelujen määritetyt kustannukset olisi rahoitettava ilmatilan käyttäjiltä perittävillä maksuilla. Nämä maksut olisi perittävä lennonaikaisia ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalveluja varten perustetuilla maksuvyöhykkeillä. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että maksuvyöhykkeiden maantieteellinen kattavuus on selkeästi määritelty ja että maksuvyöhykkeet ovat johdonmukaisia lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen kanssa. Lentoasemien toiminnan muuttumisen vuoksi lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykettä voi olla tarpeen muuttaa viiteajanjakson aikana.

(28) Kullekin maksuvyöhykkeelle olisi vahvistettava maksujen kustannusperusta, joka kattaa kyseeseen tulevien lennonvarmistuspalvelujen ja maaorganisaatioiden määritetyt kustannukset. Jäsenvaltioiden olisi myös voitava sisällyttää näihin kustannusperustoihin kansallisten valvontaviranomaistensa määritetyt kustannukset sekä lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen liittyvät muut valtion kustannukset.

(29) Lennonaikaisten ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksujen määritetyt kustannukset olisi vahvistettava ennen kunkin viiteajanjakson alkua suorituskykysuunnitelmien osana. Nämä määritetyt kustannukset on eriteltävä kyseessä olevan viiteajanjakson kunkin kalenterivuoden osalta. Kansallisten valvontaviranomaisten olisi varmistettava, että määritetyt kustannukset kattavat vain kustannuserät, jotka voidaan ottaa huomioon suorituskyvyn kehittämisjärjestelmässä ja maksujärjestelmässä.

(30) Lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen kustannuspohjaan sisältyviin määritettyihin kustannuksiin olisi kuuluttava henkilöstökustannukset, muut toimintakustannukset kuin henkilöstökustannukset, poistokustannukset, pääomakustannukset ja poikkeukselliset kustannukset. Johdonmukaisuuden ja avoimuuden varmistamiseksi toteutuneet kustannukset olisi ilmoitettava vuosittain samoin luokiteltuina.

(31) Kansallisten valvontaviranomaisten olisi ennen kunkin viiteajanjakson alkua määriteltävä perusteet, joita käytetään jaettaessa kustannuksia lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen välillä, ja ilmoitettava niistä komissiolle. Näillä perusteilla olisi varmistettava määritettyjen kustannusten läpinäkyvyys ja taattava, ettei lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen välillä esiinny ristikkäistukia.

(32) Jäsenvaltioiden olisi laskettava vuosittain lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen maksuvyöhykkeiden yksikköhinnat. Yksikköhintaa laskettaessa jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että julkisista varoista ja unionin tukiohjelmista, kuten Euroopan laajuisesta liikenneverkosta, Verkkojen Eurooppa -välineestä ja koheesiorahastosta, rahoitettavista palveluista ja laitteista ei veloiteta ilmatilan käyttäjiä. Yksikköhintoja laskettaessa jäsenvaltioiden olisi voitava tehdä inflaatiotarkistus määritettyihin kustannuksiinsa.

(33) Suorituskyvyn kehittämisjärjestelmässä ja maksujärjestelmässä olisi otettava käyttöön liikenneriskin jakomekanismi palvelujen tarjoamisen kannustamiseksi. Kansallisten valvontaviranomaisten olisi voitava mukauttaa tässä asetuksessa määriteltyjen liikenneriskin jakamista koskevien muuttujien arvoja paikallisten olosuhteiden huomioon ottamiseksi ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen parantamiseksi. Mukautus olisi tehtävä lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien ja ilmatilan käyttäjien kuulemisen jälkeen. Mukautukset eivät kuitenkaan saisi vähentää asianomaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien riskiä verrattuna tässä asetuksessa vahvistettuun oletusmekanismiin.

(34) Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien olisi kannettava kustannusriski määritettyjen ja toteutuneiden kustannusten välillä, lukuun ottamatta tiettyjä kustannuseriä, joihin sovelletaan erityisvaatimuksia.

(35) Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajilla ei saisi olla mahdollisuutta tuottaa taloudellisia ylijäämiä, jotka saadaan uusien ja jo tehtyjen investointien peruuttamisesta tai lykkäämisestä viiteajanjakson aikana. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien olisi viiteajanjakson aikana voitava mukauttaa suunniteltuja suuria investointeja vuosittain edellyttäen, että mukautus perustellaan yksityiskohtaisesti ja asianomainen kansallinen valvontaviranomainen hyväksyy pyydetyt muutokset. Jos uusien ja jo tehtyjen investointien todelliset kustannukset ylittävät määritetyt kustannukset viiteajanjakson aikana, kansallisten valvontaviranomaisten olisi vastattava lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien toimittamien yksityiskohtaisten perustelujen tarkastamisesta ja luvan antamisesta mahdollisten lisäkustannusten perimiseen ilmatilan käyttäjiltä. Näiden kustannusten mahdollisia olennaisia eroja ei saisi periä käyttäjiltä, ellei kansallinen valvontaviranomainen ole vahvistanut, että lisäkustannukset johtuivat yksinomaan ATM-yleissuunnitelman ja erityisesti SESAR-yhteishankkeiden toteuttamisen kanssa johdonmukaisten operatiivisten muutosten edellyttämistä uusista ja jo tehdyistä investoinneista.

(36) Sovellettavien oikeussäännösten tai rahoitusehtojen ennalta arvaamattomat muutokset voivat viiteajanjakson aikana johtaa siihen, että todelliset eläkekustannukset poikkeavat merkittävästi suorituskykysuunnitelmissa määritetyistä eläkekustannuksista. Kansallisten valvontaviranomaisten suorittaman tarkastelun jälkeen nämä kustannuserot olisi siirrettävä ilmatilan käyttäjien maksamiksi yksikköhintoja mukauttamalla.

(37) Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava kunkin maksuvyöhykkeen yksikköhinta vuosittain. Jäsenvaltioiden olisi voitava vahvistaa yksikköhintansa yhdessä erityisesti silloin, kun maksuvyöhykkeet ulottuvat useamman kuin yhden jäsenvaltion ilmatilaan tai kun jäsenvaltiot soveltavat yhteistä reittimaksujärjestelmää. Komission olisi tarkastettava, että jäsenvaltioiden toimittamat yksikköhinnat ovat yksikköhintojen laskemista koskevien tämän asetuksen säännösten mukaisia.

(38) Maksujärjestelmän olisi taattava täydelliset ja läpinäkyvät tiedot maksujen, todellisten kustannusten ja yksikköhintojen kustannusperustoista. Ennen viiteajanjakson alkua jäsenvaltioiden olisi kuultava lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia, ilmatilan käyttäjien edustajia sekä tarvittaessa lentoasemien pitäjiä ja koordinaattoreita suunnitelluista määritetyistä kustannuksista, suunnitelluista investoinneista, palveluyksikköennusteista ja hinnoittelupolitiikasta kyseisellä viiteajanjaksolla. Viiteajanjakson aikana jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että näitä sidosryhmiä kuullaan vuosittain yksikköhinnoista, joita aiotaan soveltaa, sekä lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta aiheutuneista todellisista kustannuksista. Jäsenvaltioiden olisi annettava kuulemisia varten täydelliset ja riittävät tiedot, jotka ovat kaikkien kuultavien yhteisöjen saatavilla.

(39) Jäsenvaltioiden olisi voitava mukauttaa lennonvarmistuspalvelumaksuja, jotta kannustettaisiin varustamaan ilma-alukset SESAR-yhteishankkeisiin sisältyvillä järjestelmillä. Jäsenvaltioiden olisi lennonvarmistuspalvelujen tehostamiseksi ja niiden optimaalisen käytön edistämiseksi voitava mukauttaa maksuja lisää ottaen huomioon verkon ruuhkautuminen tietyllä alueella tai tietyllä reitillä tiettyinä aikoina.

(40) Jäsenvaltioiden olisi voitava kerätä reittimaksut yhdessä yksittäisenä lentokohtaisena maksuna yhteisessä reittimaksujärjestelmässä maksujärjestelmän tehostamiseksi sekä hallinnollisen ja kirjanpidollisen työn vähentämiseksi.

(41) Olisi säädettävä täytäntöönpanotoimenpiteistä sen varmistamiseksi, että ilmatilan käyttäjät maksavat lennonvarmistuspalvelumaksut nopeasti ja täysimääräisinä.

(42) Kunkin yksittäisen lennon lennonvarmistuspalvelumaksut olisi kunkin maksuvyöhykkeen osalta laskettava sovellettavan yksikköhinnan ja palveluyksiköiden lukumäärän mukaan. Erityisesti kevyiltä ilma-aluksilta perittävien maksujen taso ei saa olla niin korkea, että turvallisuuden kannalta olennaisten laitteiden ja palveluiden käyttö tai uusien tekniikoiden ja menettelyjen käyttöönotto vähenisi. Jäsenvaltioiden olisi katettava lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille lennonvarmistuspalvelumaksuista vapautetuista lennoista aiheutuvat kustannukset.

(43) Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus soveltaa yksinkertaistettua maksujärjestelmää lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien kannustamiseksi ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien ja asianomaisten kansallisten valvontaviranomaisten hallinnollisen taakan vähentämiseksi, jos aiempaa näyttöä operatiivisista ongelmista ei ole.

(44) Jos lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelut tai viestintä-, suunnistus- ja valvontapalvelut, lennonvarmistukseen tarkoitetut sääpalvelut sekä ilmailutiedotuspalvelut (CNS, MET ja AIS) tai ilmaliikenteen hallinnan datapalvelut tarjotaan markkinaehdoin, jäsenvaltioiden olisi voitava vapauttaa nämä palvelut tietyistä maksujärjestelmään liittyvistä säännöksistä ja kustannustehokkuustavoitteiden asettamisesta. Jäsenvaltioiden olisi voitava vahvistaa tällaiset markkinaolosuhteet viiteajanjakson aikana.

(45) On olennaisen tärkeää, että kansalliset valvontaviranomaiset, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat, lentoaseman pitäjät, lentoaseman koordinaattorit, ilmatilan käyttäjät ja verkon hallinnoija antavat riittävästi dataa ja tietoja suorituskykytavoitteiden asettamista sekä unionin tasolla ja kansallisella tai toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla suoritettavaa valvontaa varten.

(46) Kansallisten valvontaviranomaisten olisi säännöllisesti seurattava suorituskykysuunnitelmiin sisältyvien suorituskykytavoitteiden saavuttamisessa tapahtunutta edistystä. Jos tavoitteet eivät täyty, asianomaisen jäsenvaltion tai kansallisen valvontaviranomaisen olisi toteutettava määrittämänsä aiheelliset toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi.

(47) Komission olisi seurattava lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskykyä ja arvioitava säännöllisesti suorituskykytavoitteiden saavuttamista. Komission olisi esitettävä seurannan tulokset vuosittain yhtenäisen ilmatilan komitealle.

(48) Tämän asetuksen nojalla vaadittavat olennaiset tiedot ja loppukertomukset olisi asetettava julkisesti saataville, jotta taataan riittävä avoimuus ja mahdollistetaan sidosryhmien asianmukainen kuuleminen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta markkinaedellytyksiin liittyvien luottamuksellisuusvaatimusten soveltamista.

(49) Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 390/2013 ja täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 391/2013 olisi kumottava 1 päivästä tammikuuta 2020 alkaen, mutta niitä olisi edelleen sovellettava kyseisen päivämäärän jälkeen toiseen viiteajanjaksoon liittyvien velvoitteiden osalta.

(50) Tätä asetusta olisi sovellettava kolmannen viiteajanjakson ja sitä seuraavien viiteajanjaksojen osalta. Jotta unionin laajuiset tavoitteet voitaisiin hyväksyä ja suorituskykysuunnitelmat valmistella ja hyväksyä ennen kolmannen viiteajanjakson alkua, tätä asetusta olisi sovellettava sen voimaantulopäivästä alkaen.

(51) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat yhtenäisen ilmatilan komitean lausunnon mukaiset,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla Kohde ja soveltamisala 1. Tässä asetuksessa säädetään toimenpiteistä, jotka koskevat lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskyvyn kehittämisjärjestelmää ja maksujärjestelmää. 2. Tätä asetusta sovelletaan lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen tarjoamiseen yleiselle ilmaliikenteelle kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön, jäljempänä ’ICAO’, Euroopan alueella (EUR), jolla jäsenvaltiot vastaavat lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta. Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin: a) asetuksen (EY) N:o 549/2004 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat; b) komission nimittämä elin, joka suorittaa verkkotoimintojen toteuttamisen kannalta tarpeellisia tehtäviä asetuksen (EY) N:o 551/2004 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja joka nimitetään täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/123 4 artiklan mukaisesti. Kustannustehokkuuden tavoitteiden asettamiseksi ja suorituskyvyn seuraamiseksi tätä asetusta sovelletaan myös niihin viranomaisiin tai yksiköihin, joille aiheutuvat kustannukset voidaan kattaa käyttäjiltä perittävillä maksuilla, siten kuin nämä kustannukset määritellään asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja tämän asetuksen 22 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa. 3. Tätä asetusta sovelletaan sellaisilla jäsenvaltioiden alueilla sijaitsevilla lentoasemilla tarjottaviin lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalveluihin, joilla on vuodessa vähintään 80 000 mittarilentosääntöjen (IFR) mukaista ilmaliikennetapahtumaa. 4. Jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa tämän asetuksen säännöksiä myös lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalveluihin, joita tarjotaan niiden muilla kuin 3 kohdassa tarkoitetuilla alueilla sijaitsevilla lentoasemilla. 5. Jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa tämän asetuksen säännöksiä myös a) niiden vastuulla olevassa ilmatilassa tarjotut lennonvarmistuspalvelut ja verkkotoiminnot muilla ICAOn alueilla kuin EUR-alueella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansainvälisestä siviili-ilmailusta vuonna 1944 tehdyn Chicagon yleissopimuksen, jäljempänä ’Chicagon yleissopimus’, mukaisia jäsenvaltioiden oikeuksia ja velvollisuuksia; b) lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat, jotka saavat tarjota lennonvarmistuspalveluja ilman lupaa asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan 5 kohdan mukaisesti. 6. Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle 4 tai 5 kohdan nojalla tehdyistä päätöksistä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näiden päätösten kesto vastaa viiteajanjakson kestoa. Ne eivät saa muuttaa tai peruuttaa päätöksiä viiteajanjakson aikana. 7. Tätä asetusta sovelletaan 7 artiklassa vahvistettuun kolmanteen viiteajanjaksoon ja sitä seuraaviin viiteajanjaksoihin.

2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan: (1) ’todellisilla kustannuksilla’ lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta kalenterivuoden aikana toteutuneita kustannuksia, joiden osalta edellytetään varmennettuja tilejä, tai, jos tällaisia varmennettuja tilejä ei ole, lopputarkastusta; (2) ’ilmaliikennepalveluyksiköllä’ tai ’ATS-yksiköllä’ siviili- tai sotilasyksikköä, joka vastaa ilmaliikennepalvelujen tarjoamisesta tietyssä ilmatilassa; (3) ’lentoaseman koordinaattorilla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka jäsenvaltio on nimittänyt hoitamaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 95/93 (9) 4 artiklassa vahvistettuja koordinointitehtäviä koordinoiduilla lentoasemilla; (4) ’lentoaseman pitäjällä’ oikeushenkilöä tai luonnollista henkilöä, joka pitää yhtä tai useampaa lentopaikkaa; (5) ’ilmatilan käyttäjällä’ ilma-aluksen lentotoiminnan harjoittajaa sinä aikana, jona lento suoritetaan, tai jos lentotoiminnan harjoittajan henkilöllisyyttä ei tiedetä, ilma-aluksen omistajaa, ellei voida osoittaa, että toinen henkilö oli tuolloin lentotoiminnan harjoittaja; (6) ’ilmatilan käyttäjien edustajalla’ yhden tai useamman ilmatilan käyttäjäluokan etuja ajavaa oikeushenkilöä tai tahoa; (7) ’aluelennonjohtokeskuksella’ yksikköä, joka tarjoaa vastuualueellaan ilmaliikennepalveluja johdetuille lennoille; (8) ’lentoreittimaksuvyöhykkeellä’ maasta yläilmatilaan ulottuvaa ilmatilan osaa, jossa tarjotaan lennonaikaisia lennonvarmistuspalveluja ja jonka osalta vahvistetaan yhteinen kustannusperusta ja yksikköhinta; (9) ’poikkeuksellisella tapahtumalla’ olosuhteita, joissa ilmaliikenteen hallinnan (ATM) kapasiteetti on poikkeuksellisesti alentunut siten, että ilmaliikennevirtojen säätelystä (ATFM) johtuvat viivästykset ovat poikkeuksellisen suuria toiminnallisesta tai teknisestä muutoksesta aiheutuvan suunnitellun rajoituksen, erittäin epäsuotuisten sääolosuhteiden, luonnollisista tai poliittisista syistä taikka työtaistelutoimenpiteistä johtuvan laajojen ilmatilan osien liikenteeltä sulkemisen vuoksi ja sen vuoksi, että verkon hallinnoija aktivoi Euroopan ilmaliikenteen kriisien koordinointiyksikön (EACCC); (10) ’IFR-ilmaliikennetapahtumilla vuodessa’ IFR-lentotoimintana suoritettujen nousujen ja laskujen yhteismäärää, joka lasketaan vuosittaisena keskiarvona niiden kolmen kalenterivuoden ajalta, jotka edeltävät vuotta, jona suorituskykysuunnitelma oli toimitettava 12 artiklan mukaisesti; (11) ’ennustetulla inflaatioindeksillä’ viiteajanjakson alkua edeltäneeseen kolmanteen vuoteen perustuvaa vuotuista inflaatioindeksiä, joka lasketaan käyttämällä viimeisintä saatavilla olevaa Kansainvälisen valuuttarahaston suorituskykysuunnitelman laatimisajankohtana julkaisemaa asianomaisen jäsenvaltion kuluttajahintojen inflaatioprosenttimuutoksen ennustetta. Jos Kansainvälisen valuuttarahaston julkaisema prosentuaalinen muutos tiettynä vuotena on negatiivinen, on käytettävä nolla-arvoa. (12) ’todellisella inflaatioindeksillä’ vuotuista todellista inflaatioindeksiä, joka perustuu kolmanteen vuoteen ennen viiteajanjakson alkua ja joka lasketaan käyttämällä todellista inflaatioastetta, jonka komissio julkaisee asianomaisen valtion osalta Eurostatin yhdenmukaistetussa kuluttajahintaindeksissä huhtikuussa vuonna n + 1. Jos komission julkaisema prosentuaalinen muutos tiettynä vuotena on negatiivinen, on käytettävä nolla-arvoa; (13) ’suurilla investoinneilla’ sellaisen käyttöomaisuuden hankkimista, kehittämistä, korvaamista, parantamista tai leasing-vuokrausta, jonka kokonaisarvo käyttöomaisuuden elinkaaren aikana on reaalisesti yli 5 miljoonaa euroa; (14) ’kansallisella viranomaisella’ yhden tai useamman jäsenvaltion kansallisella tai toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla perustamaa sääntely- tai valvontaviranomaista; (15) ’uudella ja jo tehdyllä investoinnilla’ sellaista käyttöomaisuuden hankkimista, kehittämistä, korvaamista, parantamista tai leasing-vuokrausta, jossa investointiin liittyviä poistokustannuksia, pääomakustannuksia tai, leasing-vuokrauksen tapauksessa, käyttökustannuksia aiheutuu suorituskykysuunnitelman kattaman viiteajanjakson aikana; (16) ’viiteajanjaksolla’ asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklan 3 kohdan d alakohdassa ja tämän asetuksen 7 artiklassa vahvistettua ajanjaksoa, jona unionin laajuiset suorituskykytavoitteet ovat voimassa ja niitä sovelletaan; (17) ’viitearvolla’ lennonaikaisesta ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuvan viivästyksen arvoa, jonka verkon hallinnoija laskee kullekin jäsenvaltiolle ja kullekin toiminnalliselle ilmatilan lohkolle sen varmistamiseksi, että unionin laajuinen reitinaikaisesta ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuvan viivästyksen tavoite saavutetaan; (18) ’rakenneuudistuskustannuksilla’ lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille rakenneuudistusten yhteydessä yhdennettyä palveluntarjontaa edistävien uusien teknologioiden, menetelmien tai liiketoimintamallien käyttöönottamisesta, työntekijöiden korvauksista, lennonjohtokeskusten sulkemisesta, toiminnan siirtämisestä uuteen paikkaan, omaisuuden arvon alenemisesta tai strategisten osallisuuksien hankkimisesta muissa lennonvarmistuspalvelujen tarjoajissa aiheutuvia merkittäviä kertaluonteisia kustannuksia; (19) ’kiitotiepoikkeamalla’ lentopaikalla tapahtuvaa poikkeamaa, jossa ilma-alus, ajoneuvo tai henkilö on ilma-alusten laskeutumiseen ja lentoonlähtöön tarkoitetun pinnan suojatulla alueella ilma lupaa tai muutoin virheellisesti; (20) ’porrastusminimin alituksella’ tilannetta, jossa määrätty porrastusminimi on alittunut ilma-alusten välillä; (21) ’lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeellä’ jäsenvaltion alueella sijaitsevaa lentoasemaa tai lentoasemaryhmää, jolla tarjotaan lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalveluja ja jolle vahvistetaan yksi kustannusperusta ja yksikköhinta;

II LUKU

TEHTÄVÄT JA VASTUUT

3 artikla Suorituskyvyn tarkastuselimen antama apu Jos se on suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän yksityiskohtaiseen toimintaan liittyvien komission tehtävien hoitamiseksi tarpeen, komissio voi pyytää suorituskyvyn tarkastuselimeltä apua seuraavien seikkojen osalta: a) lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskyvyn kannalta merkityksellisten tietojen kerääminen, tutkiminen, validointi ja jakelu; b) suorituskyvyn keskeisten osa-alojen valinta tai mukauttaminen; c) keskeisten tulosindikaattoreiden ja seurantaindikaattoreiden määrittely; d) unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden vaihteluvälien vahvistaminen ja unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden asettaminen ja tarkistaminen; e) 9 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen perusarvojen, varoituskynnysten ja vertailuryhmien määrittäminen; f) sen arvioiminen, ovatko kansalliset suorituskykytavoitteiden luonnokset tai toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla asetetut suorituskykytavoitteet, jäljempänä ’toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskevat suorituskykytavoitteet’, johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa 14 ja 15 artiklan mukaisesti, sekä suorituskykysuunnitelmien luonnosten tarkistaminen 14 artiklan 1 kohdan ja 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti; g) suorituskykysuunnitelmien luonnosten täydellisyyden tarkastaminen 13 artiklan mukaisesti; h) tämän asetuksen 10 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun verkon suorituskykysuunnitelman luonnoksen tarkastaminen 19 artiklan mukaisesti; i) tarkistettujen suorituskykytavoitteiden ja 15 artiklan 5 kohdan mukaisten jäsenvaltioiden korjaavien toimenpiteiden arviointi; j) lennonvarmistuspalvelujen suorituskyvyn sekä investointi- ja pääomamenojen seuranta unionin tasolla, kansallisella tasolla ja toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla; k) verkkotoimintojen suorituskyvyn seuranta 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti; l) kansallisten valvontaviranomaisten suorituskykysuunnitelmista toimittamien tietojen arviointi 37 artiklan 3 kohdan mukaisesti Euroopan ilmaliikenteen hallintaverkon suorituskyvyn seuraamiseksi; m) sen arvioiminen, onko suorituskykytavoitteet saavutettu viiteajanjakson aikana; n) ylläpito ja tuki suorituskykysuunnitelmia koskevan sidosryhmien kuulemisaikataulun sekä 24 artiklan 2 ja 3 kohdassa ja 30 artiklassa tarkoitettujen kuulemisvaatimusten koordinoinnissa.

4 artikla Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien tiedottaminen ja niiden suorittaman seurannan helpottaminen 1. Jos se on tarpeen suorituskykyjärjestelmän yksityiskohtaiseen toimintaan liittyvien kansallisten valvontaviranomaisten tehtävien hoitamiseksi, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on pyynnöstä ja viipymättä toimitettava näille viranomaisille seuraavat: a) paikallisia olosuhteita koskevat tiedot, jotka ovat merkityksellisiä kansallisten suorituskykytavoitteiden tai toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla asetettavien suorituskykytavoitteiden asettamisen kannalta; b) tiedot lennonvarmistusmaksujen oman pääoman tuoton määrittämiseksi; c) sellaiset tiedot suunnitelluista investoinneista pyynnön esittämispäivää seuraavien viiden vuoden aikana, joista käy ilmi uusien ja jo tehtyjen investointien suunniteltu menoprofiili viiteajanjakson aikana ja sen jälkeen, sekä tiedot siitä, miten suurilla investoinneilla edistetään suorituskykyä kullakin suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella; d) komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/373 (10) liitteessä III olevassa ATM/ANS.OR.D.005 kohdassa tarkoitettu lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan liiketoimintasuunnitelma; e) 28 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi tarvittavat tiedot; f) kustannusperustoja koskevat tiedot ja tiedot lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen kustannusten jakamisesta sekä tiedot kaupallisesta toiminnasta saaduista tuloista ja saaduista julkisista varoista. 2. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on helpotettava 37 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun toimivaltainen kansallisen valvontaviranomaisen suorittaman tai sen puolesta kyseisen viranomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti suoritettavan valvonnan kannalta tarpeellisia toimia erityisesti toimittamalla pyynnöstä asiaankuuluvat asiakirjat, data, tiedot ja suulliset selvitykset sekä, jos kyseisen jäsenvaltion kansallinen lainsäädäntö sen sallii, antamalla kyseisen kansallisen lainsäädännön mukaisesti pääsy asiaankuuluviin tiloihin, maa-alueeseen tai ajoneuvoihin.

5 artikla Verkon hallinnoijan antama apu Verkon hallinnoijan on hoidettava seuraavat suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän yksityiskohtaiseen toimintaan liittyvät tehtävät: a) tukea komissiota antamalla asiaan liittyviä tietoja unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden vahvistamiseksi ennen viiteajanjakson alkua ja näiden tavoitteiden saavuttamisen seuraamiseksi viiteajanjakson aikana, myös kiinnittämällä ilman aiheetonta viivytystä komission huomio tilanteisiin, joissa suorituskykyä koskevat tavoitteet eivät täyty tai on olemassa riski siitä, etteivät ne täyty, tai joissa operatiivisessa suorituskyvyssä havaitaan merkittävää ja jatkuvaa alenemista; b) tukea komission pyynnöstä kansallisia valvontaviranomaisia antamalla merkityksellisiä tietoja suorituskykysuunnitelmien valmistelua varten ja ilmoittamalla kansalliselle valvontaviranomaiselle viipymättä tilanteista, joissa kansalliset suorituskykytavoitteet tai toiminnallista ilmatilan lohkoa koskevat suorituskykytavoitteet eivät täyty tai on olemassa riski siitä, etteivät ne täyty, tai joissa operatiivisessa suorituskyvyssä havaitaan merkittävää ja jatkuvaa alenemista; c) tukea lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia kansallisten suorituskykytavoitteiden tai toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskevien suorituskykytavoitteiden saavuttamisessa erityisesti laatimalla ja panemalla täytäntöön täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/123 9 artiklassa tarkoitettu verkon operaatiosuunnitelma.

6 artikla Koordinointi Euroopan unionin lentoturvallisuusviraston kanssa Komissio ja jäsenvaltiot koordinoivat toimiaan asetuksen (EY) N:o 549/2004 13 a artiklan nojalla ja asetuksen (EU) 2018/1139 75 artiklan 2 kohdan h alakohdan ja 93 artiklan b alakohdan mukaisesti Euroopan unionin lentoturvallisuusviraston kanssa varmistaakseen, että a) turvallisuusnäkökohtiin puututaan asianmukaisesti, keskeisten suorituskykyindikaattoreiden ja unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden asettaminen, tarkistaminen ja täytäntöönpano turvallisuuden keskeisellä osa-alueella mukaan luettuina; b) keskeiset suorituskykyindikaattorit ja suorituskykytavoitteet turvallisuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella ovat johdonmukaisia asetuksen (EU) 2018/1139 6 artiklassa tarkoitetun Euroopan lentoturvallisuussuunnitelman kanssa.

III LUKU

SUORITUSKYKYTAVOITTEIDEN ASETTAMINEN

7 artikla Viiteajanjaksojen kesto 1. Kolmas viiteajanjakso kattaa kalenterivuodet 2020–2024. 2. Seuraavat viiteajanjaksot kattavat kukin viisi kalenterivuotta. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu viiteajanjaksojen kesto ei rajoita 10 artiklan 6 kohdan soveltamista.

8 artikla Keskeisten suorituskykyindikaattoreiden ja seurantaindikaattoreiden määrittely 1. Keskeisiä suorituskykyindikaattoreita ja indikaattoreita, joilla seurataan lennonvarmistuspalvelujen suorituskykyä unionin tasolla kullakin suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella, ovat liitteessä I olevassa 1 jaksossa vahvistetut indikaattorit. 2. Keskeisiä suorituskykyindikaattoreita ja indikaattoreita, joilla seurataan lennonvarmistuspalvelujen suorituskykyä kansallisella tai toiminnallisen ilmatilan lohkojen tasolla, ovat liitteessä I olevassa 2 jaksossa vahvistetut indikaattorit. 3. Keskeisiä suorituskykyindikaattoreita ja indikaattoreita, joilla seurataan verkkotoimintojen suorituskykyä, ovat liitteessä I olevassa 3 jaksossa vahvistetut indikaattorit. 4. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa keskeiset suorituskykyindikaattorit ja 2 kohdassa tarkoitettujen lisäksi muita seurantaindikaattoreita erityisesti siviili- ja sotilasilmailun tai meteorologisten seikkojen osalta.

9 artikla Unionin laajuiset suorituskykytavoitteet 1. Kansallisten valvontaviranomaisten on viimeistään 19 kuukautta ennen viiteajanjakson alkua toimitettava komissiolle tulevan viiteajanjakson osalta tiedot aloituskustannuksista ja 10 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitetuista liikenne-ennusteista unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden asettamista varten. 2. Komissio julkaisee viimeistään 15 kuukautta ennen viiteajanjakson alkua unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden ohjeelliset vaihteluvälit, jotka muodostuvat vuotuisista vähimmäis- ja enimmäisarvoista, joiden rajoissa komissio aikoo asettaa unionin laajuiset suorituskykytavoitteet. Komissio kuulee asetuksen (EY) N:o 549/2004 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja sidosryhmiä, muita asianomaisia henkilöitä ja organisaatioita sekä turvallisuusnäkökohtien osalta Euroopan unionin lentoturvallisuusvirastoa näistä tavoitteiden ohjeellisista vaihteluväleistä. 3. Komissio vahvistaa viimeistään seitsemän kuukautta ennen viiteajanjakson alkua asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti unionin laajuiset suorituskykytavoitteet 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille keskeisille suorituskykyindikaattoreille. Sitä varten komissio aikoo a) ottaa huomioon suorituskyvyn tarkastuselimen, verkon hallinnoijan ja kansallisten valvontaviranomaisten toimittamat merkitykselliset tiedot; b) käyttää lennonaikaisia liikenne-ennusteita, jotka ilmaistaan IFR-tapahtumina ja palveluyksikköinä ja jotka perustuvat tuoreimpaan saatavilla olevaan Eurocontrolin tilasto- ja ennustepalvelun (STATFOR) perusennusteeseen; c) perustella kunkin unionin laajuisen suorituskykytavoitteen antamalla kuvauksen kunkin tavoitteen taustalla olevista oletuksista ja perusteista, mukaan lukien se, miten tämän kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tietoja on käytetty, sekä 2 kohdassa tarkoitetun kuulemisen tulokset ja muut merkitykselliset asiatiedot. 4. Samalla kun komissio vahvistaa unionin laajuiset suorituskykytavoitteet se vahvistaa a) unionin laajuisen ”määritettyjen kustannusten perusarvon” ja unionin laajuisen ”määritettyjen yksikkökustannusten perusarvon” tavoitteiden asettamiseksi liitteessä I olevan 1 jakson 4.1 kohdassa tarkoitetun keskeisen suorituskykyindikaattorin osalta kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella. Nämä perusarvot lasketaan viiteajanjakson alkua edeltävän vuoden osalta. Määritettyjen kustannusten perusarvot on arvioitava käyttämällä edelliseltä viiteajanjaksolta saatavilla olevia todellisia kustannuksia, jotka mukautetaan siten, että otetaan huomioon viimeisimmät saatavilla olevat kustannusarviot, liikenteen vaihtelut ja niiden suhde kustannuksiin. Määritettyjen yksikkökustannusten perusarvo saadaan jakamalla määritettyjen kustannusten perusarvo palveluyksikköinä ilmaistulla viiteajanjakson alkua edeltäneen vuoden liikenne-ennusteella. b) varoituskynnykset, joiden ylittyessä jäsenvaltiot voivat pyytää suorituskykysuunnitelmiin sisältyvien suorituskykytavoitteiden tarkistamista 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan mukaisesti. Varoituskynnykset perustuvat seuraaviin muuttujiin: i) tosiasiallisen liikenteen poikkeama liikenne-ennusteesta tiettynä kalenterivuonna IFR-tapahtumina ilmaistuna prosenttiosuutena; ii) tosiasiallisen liikenteen poikkeama liikenne-ennusteesta tiettynä kalenterivuonna ilmaistuna prosenttiosuutena palveluyksiköistä; iii) täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/123 9 artiklan 4 kohdan a alakohdan ja 9 artiklan 8 kohdan mukaisten verkon operaatiosuunnitelman kausipäivitysten tuloksena saatujen viitearvojen vaihtelu verrattuna verkon operaatiosuunnitelman viimeisimmän version viitearvoihin, jotka olivat saatavilla suorituskykysuunnitelman laatimisajankohtana. Tämä poikkeama ilmaistaan vertailuarvojen suuruudesta riippuen vaihtelun prosenttiosuutena tai minuuttiosuutena lennonaikaisesta ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuvasta viivästyksestä; c) samanlaisessa operatiivisessa ja talousympäristössä toimivien lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien vertailuryhmät suorituskykytavoitteiden arvioimiseksi kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella.

10 artikla Suorituskykysuunnitelmat 1. Kansallisten valvontaviranomaisten on laadittava suorituskykysuunnitelmat joko kansallisella tasolla tai toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla. 2. Suorituskykysuunnitelmat on laadittava liitteessä II esitetyn mallin mukaisesti, ja niihin on sisällyttävä seuraavat: a) sitovat kansalliset suorituskykytavoitteet tai sitovat toiminnallista ilmatilan lohkoa koskevat suorituskykytavoitteet, jotka on vahvistettu 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen keskeisten suorituskykyindikaattoreiden perusteella, mukaan lukien ’määritettyjen kustannusten perusarvo’ ja ’määritettyjen yksikkökustannusten perusarvo’ kullekin maksuvyöhykkeelle tavoitteiden asettamiseksi kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella. Nämä perusarvot lasketaan viiteajanjakson alkua edeltävän vuoden osalta. Määritettyjen kustannusten perusarvot on arvioitava käyttämällä edelliseltä viiteajanjaksolta saatavilla olevia todellisia kustannuksia, jotka mukautetaan siten, että otetaan huomioon viimeisimmät saatavilla olevat kustannusarviot, liikenteen vaihtelut ja niiden suhde kustannuksiin. Määritettyjen yksikkökustannusten perusarvo saadaan jakamalla määritettyjen kustannusten perusarvo palveluyksikköinä ilmaistulla viiteajanjakson alkua edeltäneen vuoden viimeisimmällä saatavilla olevalla liikenne-ennusteella. b) lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen määritetyt kustannukset asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan ja tämän asetuksen mukaisesti; c) 11 artiklan mukaisesti laaditut kannustinjärjestelmät, joissa täsmennetään kannustinjärjestelmien muuttujat, tarvittaessa 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu pivot-arvojen eriyttämismekanismi sekä näiden kannustinjärjestelmien tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävät toimenpiteet; d) kuvaus tärkeimmistä toimenpiteistä, joilla suorituskykytavoitteet pyritään saavuttamaan; e) vahvistus siitä, että se on tämän asetuksen 1 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 549/2004 7 artiklan nojalla tämän asetuksen soveltamisalan mukainen; f) lennonaikaiset liikenne-ennusteet, jotka ilmaistaan IFR-tapahtumina ja palveluyksikköinä ja jotka perustuvat Eurocontrolin STATFOR-perusennusteeseen; g) lähi- ja lähestymisalueen liikenne-ennusteet, jotka ilmaistaan IFR-tapahtumina ja palveluyksikköinä ja jotka perustuvat Eurocontrolin STATFOR-perusennusteeseen; h) kuvaus aloitteista, joilla tuetaan rajat ylittävää koordinointia ja sellaisten rajat ylittävien palvelujen tarjoamista, jotka edistävät operatiivista suorituskykyä tai kustannustehokkuutta tai molempia; i) tiedot seuraavista: i) suuret investoinnit; ii) suurten ilmatilan muutosten tai ilmaliikenteen hallintajärjestelmän parannusten käyttöönottoa koskevat hallintasuunnitelmat, joilla pyritään minimoimaan mahdolliset kielteiset vaikutukset verkon suorituskykyyn. Kansalliset valvontaviranomaiset voivat kuitenkin f ja g alakohdan osalta päättää käyttää muita lennonaikaisia ja lähi- ja lähestymisaluetta koskevia ennusteita kuin Eurocontrolin perusennusteeseen perustuvat ennusteet. Tällöin niiden on kuultava ilmatilan käyttäjien edustajia ja asianomaisia lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia ja esitettävä perustelut muiden ennusteiden käytölle suorituskykysuunnitelmassa. Erot Eurocontrolin STATFOR-perusennusteeseen saavat liittyä tiettyihin paikallisiin tekijöihin, joita ei oteta riittävästi huomioon Eurocontrolin STATFOR-perusennusteessa. Kaikilla suorituskyvyn kannalta keskeisillä osa-alueilla on käytettävä samoja ennusteita. 3. Suorituskykysuunnitelmiin voi sisältyä täydentäviä suorituskykytavoitteita, jotka on asetettu 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen keskeisten suorituskykyindikaattoreiden perusteella. Näillä tavoitteilla tuetaan 9 artiklan 3 kohdassa ja tämän artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen suorituskykytavoitteiden saavuttamista. 4. Asetuksen (EY) N:o 549/2004 10 artiklan 1 kohdan ja 11 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti kansallisten valvontaviranomaisten on kuultava lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia, ilmatilan käyttäjien edustajia ja tarvittaessa lentoaseman pitäjiä ja koordinaattoreita suorituskykysuunnitelmien luonnoksista sekä niihin sisältyvistä suorituskykytavoitteista ja kannustinjärjestelmistä. 5. Verkon hallinnoijan on laadittava verkon suorituskykysuunnitelma. Verkon suorituskykysuunnitelma on laadittava liitteessä III esitetyn mallin mukaisesti, ja siinä on vahvistettava seuraavat: a) verkon hallinnoijan lisäarvo jäsenvaltioiden toimien, toiminnallisten ilmatilan lohkojen, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien sekä siviili- ja sotilasilmatilan käyttäjien toiminnan tukemiseksi kapasiteetin ja ympäristötavoitteiden saavuttamisessa sekä verkkotoimintojen osuus unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden saavuttamisessa; b) verkon hallinnoijan ja kunkin verkkotoiminnon suorituskykytavoitteet ja näiden tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävät toimenpiteet. 6. Jos komissio on tarkistanut unionin laajuisia suorituskykytavoitteita asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklan 3 kohdan c alakohdan neljännen alakohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on tarkistettava suorituskykysuunnitelmiaan ja sisällytettävä niihin tarkistetut suorituskykytavoitteet tämän asetuksen mukaisesti.

11 artikla Kannustinjärjestelmät 1. Jäsenvaltioiden hyväksymiin suorituskykysuunnitelmiin sisältyvien kannustinjärjestelmien on a) tarjottava taloudellisia kannustimia suorituskykytavoitteiden saavuttamiseksi tehokkaalla ja oikeasuhteisella tavalla kustannustehokkuuteen ja kapasiteettiin liittyvillä keskeisillä osa-alueilla; b) oltava voimassa koko suorituskykysuunnitelman kattaman ajanjakson; c) oltava syrjimättömiä, avoimia ja tehokkaita; d) koskettava lennonaikaisia ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalveluja. 2. Kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella suorituskykytavoitteiden kannustinjärjestelmiin sovelletaan 27 ja 28 artiklaa. 3. Suorituskykytavoitteiden kannustinjärjestelmien on suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella noudatettava 1 kohdassa vahvistettujen periaatteiden lisäksi seuraavia periaatteita: a) ne ovat oikeassa suhteessa ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuvan viivästyksen tasoon ja koostuvat taloudellisista hyödyistä ja taloudellisista haitoista, joilla on oleellinen vaikutus riskituloihin; b) ne asetetaan siten, että suurimmat taloudelliset haitat ovat vähintään yhtä suuret kuin suurimmat taloudelliset hyödyt. Kansallisen valvontaviranomaisen on määriteltävä liitteessä XIII olevan 2.1 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa ja 2.2 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa sekä liitteessä XIII olevan 2.1 kohdan b alakohdan toisessa alakohdassa ja 2.2 kohdan b alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut taloudellisten hyötyjen ja haittojen laskennassa käytettävät kiinteät enimmäisprosenttimäärät, joiden osalta edellytetään asianomaisten ilmatilan käyttäjien edustajien ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien kuulemista. Liitteessä XIII olevan 2.1 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa ja 2.2 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut rahallisten hyötyjen laskennassa käytettävät kiinteät enimmäisprosenttimäärät saavat olla enintään 2 prosenttia. c) Taloudellisten hyötyjen tai haittojen laskennassa käytetään pivot-arvoja. Kansallisen valvontaviranomaisen on ennen viiteajanjakson alkua päätettävä, perustuvatko pivot-arvot i) kansallisen tason suorituskykytavoitteisiin kunkin yksittäisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tasolla eriteltyinä; vai ii) kansallisella tasolla mukautettuihin suorituskykytavoitteisiin niin, että ne eritellään kunkin yksittäisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tasolla, kansallinen valvontaviranomainen vahvistaa ne vuosittain seuraavaksi vuodeksi liitteessä XIII olevan 1 kohdan mukaisesti ja niiden osalta edellytetään ilmatilan käyttäjien ja asianomaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien kuulemista. Mukautusmekanismi on määriteltävä suorituskykysuunnitelmassa, sitä on sovellettava kunakin viiteajanjakson vuotena eikä sitä saa muuttaa viiteajanjakson aikana. Kansallisen valvontaviranomaisen on annettava komissiolle vuosittain tiedoksi pivot-arvot; d) kansallisen valvontaviranomaisen asettamalla pivot-arvolla on oltava symmetrinen vaihteluväli, josta on kuultava asianomaisia ilmatilan käyttäjiä ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia sen varmistamiseksi, etteivät vähäiset ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuvat viivästykset johda taloudellisiin hyötyihin tai haittoihin; e) jos ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva todellinen keskimääräinen viivästys lentoa kohti vuonna n on pienempi kuin vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin, tämä tuottaa taloudellista hyötyä nostamalla yksikköhintaa vuonna n + 2 liitteessä XIII olevan 2 kohdan mukaisesti; f) jos ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva todellinen keskimääräinen viivästys lentoa kohti vuonna n on suurempi kuin vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin, tämä tuottaa taloudellista haittaa laskemalla yksikköhintaa vuonna n + 2 liitteessä XIII olevan 2 kohdan mukaisesti; g) lennonaikaisiin tavoitteisiin kapasiteetin kannalta keskeisellä osa-alueella, jos suorituskykysuunnitelma laaditaan toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla, sovelletaan a–f alakohdassa tarkoitettujen periaatteiden lisäksi seuraavia säännöksiä: i) asianomaisten kansallisten valvontaviranomaisten on kannustimien asettamiseksi kansallisella tasolla eriteltävä liitteessä I olevan 2 jakson 3.1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu toiminnallista ilmatilan lohkoa koskeva suorituskykytavoite kunkin yksittäisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tasolla. Tuloksena saatuja arvoja käytetään c alakohdassa tarkoitettujen pivot-arvojen perustana; ii) asianomaisten kansallisten valvontaviranomaisten on sovellettava samaa kannustinjärjestelmää johdonmukaisesti kaikkiin asianomaisiin lennonvarmistuspalvelujen tarjoajiin; iii) toiminnallista ilmatilan lohkoa koskevia pivot-arvoja on myös käytettävä kunkin i alakohdassa tarkoitetun lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tason pivot-arvojen lisäksi, ja niiden on perustuttava joko — suorituskykytavoitteisiin toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla; tai — mukautettuihin suorituskykytavoitteisiin toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla liitteessä XIII olevan 1 kohdan mukaisesti ja edellyttäen, että asianomaisia ilmatilan käyttäjien edustajia ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia on kuultu; iv) poiketen siitä, mitä c alakohdassa säädetään, kaikkien asianomaisten kansallisten valvontaviranomaisten on yhdessä päätettävä, mukautetaanko pivot-arvoja kunkin yksittäisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan ja toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla. Tätä päätöstä on sovellettava yhdenmukaisesti kaikkiin kunkin yksittäisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan ja toiminnallisen ilmatilan lohkon tason pivot-arvoihin koko viiteajanjakson ajan; v) jos suorituskykytavoitteet kansallisella ja toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla mukautetaan, on sovellettava samaa mukautusmekanismia suorituskykytavoitteisiin kansallisella ja toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla; vi) jos lennonaikaisesta ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva kokonaisviivästys lentoa kohti vuonna n on toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla suurempi kuin iii kohdassa tarkoitettu vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin, 3 kohdan e alakohtaa ei sovelleta ja 3 kohdan f alakohtaa sovelletaan ainoastaan niihin lennonvarmistuspalvelujen tarjoajiin, joiden osalta tosiasiallinen ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva viivästys lentoa kohti vuonna n on suurempi kuin vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin; vii) jos lennonaikaisesta ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva kokonaisviivästys lentoa kohti vuonna n on toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla pienempi kuin iii kohdassa tarkoitettu vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin, 3 kohdan f alakohtaa ei sovelleta ja 3 kohdan e alakohtaa sovelletaan ainoastaan niihin lennonvarmistuspalvelujen tarjoajiin, joiden osalta tosiasiallinen ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva viivästys lentoa kohti vuonna n on pienempi kuin vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin. 4. Jäsenvaltioiden hyväksymiin suorituskykysuunnitelmiin sisältyvissä kannustinjärjestelmissä voidaan myös ottaa käyttöön taloudellisia kannustimia suorituskykytavoitteiden saavuttamiseksi ympäristönsuojelun suorituskyvyn kannalta keskeisellä osa-alueella tai 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen lisäsuorituskykytavoitteiden saavuttamiseksi 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti, edellyttäen että ne ovat tehokkaita ja oikeasuhteisia. Näitä kannustinjärjestelmiä olisi sovellettava 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen kannustinjärjestelmien lisäksi ja niistä riippumatta. Näistä kannustinjärjestelmistä aiheutuva taloudellinen hyöty saa olla enintään 2 prosenttia ja taloudellinen haitta enintään 4 prosenttia vuoden n määritetyistä kustannuksista.

IV LUKU

SUORITUSKYKYSUUNNITELMIEN HYVÄKSYMINEN, ARVIOINTI JA TARKISTAMINEN

12 artikla Suorituskykysuunnitelmien luonnosten hyväksyminen ja toimittaminen Kunkin jäsenvaltion on hyväksyttävä asianomaisten kansallisten valvontaviranomaisten kansallisella tai toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla laatima suorituskykysuunnitelman luonnos ja toimitettava se komissiolle viimeistään kolme kuukautta ennen sen viiteajanjakson alkua, jota suunnitelma koskee. Jos suorituskykysuunnitelman luonnos laaditaan toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla, se on toimitettava komissiolle sen jälkeen, kun kaikki asianomaiset jäsenvaltiot ovat hyväksyneet suunnitelman.

13 artikla Suorituskykysuunnitelmien luonnosten täydellisyyden tarkastaminen 1. Komissio tarkastaa, sisältävätkö jäsenvaltioiden 12 artiklan mukaisesti toimittamat suorituskykysuunnitelmien luonnokset kaikki osatekijät, joita tarvitaan sen arvioimiseen, täyttyvätkö 10 artiklan 2 ja 4 kohdassa ja soveltuvin osin 10 artiklan 3 ja 5 kohdassa luetellut vaatimukset. 2. Jos komissio havaitsee 1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen jälkeen, että yksi tai useampi osatekijä puuttuu, se pyytää yhden kuukauden kuluessa suorituskykysuunnitelman luonnoksen vastaanottamisesta asianomaisia jäsenvaltioita toimittamaan päivitetyn suorituskykysuunnitelman luonnoksen, joka sisältää puuttuvat osatekijät. Tässä tapauksessa asianomaisten jäsenvaltioiden on toimitettava päivitetty suorituskykysuunnitelman luonnos komissiolle ilman aiheetonta viivytystä ja joka tapauksessa kolmen viikon kuluessa komission pyynnöstä. 3. Komissio aloittaa suorituskykysuunnitelman luonnoksen 14 artiklassa tarkoitetun arvioinnin tapauksen mukaan joko sen jälkeen, kun se on suorittanut 1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen siitä, että suorituskykysuunnitelman luonnos sisältää kaikki vaadittavat osatekijät, tai sen jälkeen, kun se on vastaanottanut 2 kohdassa tarkoitetun päivitetyn suorituskykysuunnitelman luonnoksen.

14 artikla Suorituskykysuunnitelmien luonnosten ja tavoitteiden arviointi ja tarkistaminen 1. Komissio arvioi suorituskykysuunnitelmien luonnokseen sisältyvien kansallisten suorituskykytavoitteiden tai toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskevien suorituskykytavoitteiden johdonmukaisuuden unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa liitteessä IV olevassa 1 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaan ja ottaen huomioon paikalliset olosuhteet. Komissio voi täydentää arviointia tarkastelemalla suorituskykysuunnitelman luonnoksia uudelleen liitteessä IV olevassa 2 kohdassa esitettyjen osatekijöiden osalta. 2. Jos komissio 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella toteaa, että suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvät suorituskykytavoitteet ovat johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, komissio tekee asiassa päätöksen viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on tapauksen mukaan vastaanottanut suorituskykysuunnitelman luonnoksen tai 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun päivitetyn suorituskykysuunnitelman luonnoksen, ja ilmoittaa päätöksestään asianomaisille jäsenvaltioille. 3. Jos komissio 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella toteaa, ettei yksi tai useampi suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvistä suorituskykytavoitteista ole johdonmukainen unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, komissio tekee asiassa päätöksen viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on tapauksen mukaan vastaanottanut suorituskykysuunnitelman luonnoksen tai 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun päivitetyn suorituskykysuunnitelman luonnoksen, ja antaa asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklan 3 kohdan c alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuja suosituksia. Tässä tapauksessa asianomaisten jäsenvaltioiden on kolmen kuukauden kuluessa komission päätöksen hyväksymispäivästä tarkistettava suorituskykytavoitteita ja toteutettava asianmukaiset toimenpiteet suorituskykysuunnitelman luonnoksen tarkistamiseksi komission suositukset huomioon ottaen ja toimitettava tarkistettu suorituskykysuunnitelman luonnos komissiolle.

15 artikla Tarkistettujen suorituskykysuunnitelmien luonnosten ja tavoitteiden arviointi ja korjaavien toimenpiteiden hyväksyminen 1. Vastaanotettuaan sille 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitetun tarkistetun suorituskykysuunnitelman luonnoksen komissio arvioi tarkistetun suorituskykysuunnitelman luonnoksen ja siihen sisältyvien tarkistettujen suorituskykytavoitteiden johdonmukaisuuden unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa liitteessä IV olevassa 1 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaan ja ottaen huomioon paikalliset olosuhteet. Komissio voi täydentää arviointia tarkastelemalla suorituskykysuunnitelman luonnoksia uudelleen liitteessä IV olevassa 2 kohdassa esitettyjen osatekijöiden osalta. 2. Jos komissio 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella toteaa, että tarkistettuun suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvät tarkistetut suorituskykytavoitteet ovat johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, komissio tekee asiassa päätöksen viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut tarkistetun suorituskykysuunnitelman luonnoksen, ja ilmoittaa päätöksestään asianomaisille jäsenvaltioille. 3. Jos komissio 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella toteaa, ettei tarkistettuun suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvien tarkistettujen suorituskykytavoitteiden johdonmukaisuus unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa ole varmaa, komissio aloittaa viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut tarkistetun suorituskykysuunnitelman luonnoksen, näiden suorituskykytavoitteiden ja paikallisten olosuhteiden yksityiskohtaisen tarkastelun, jota varten se voi tarvittaessa pyytää kansallisilta valvontaviranomaisilta lisätietoja ja josta se ilmoittaa asianomaisille jäsenvaltioille. 4. Jos komissio 3 kohdassa tarkoitetun yksityiskohtaisen tarkastelun jälkeen toteaa, että tarkistettuun suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvät tarkistetut suorituskykytavoitteet ovat johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, komissio tekee asiassa päätöksen viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on aloitti yksityiskohtaisen tarkastelun, ja ilmoittaa päätöksestään asianomaisille jäsenvaltioille. 5. Jos komissio 3 kohdassa tarkoitetun yksityiskohtaisen tarkastelun jälkeen toteaa, etteivät tarkistettuun suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvät tarkistetut suorituskykytavoitteet ole johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, komissio tekee asiassa päätöksen viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on aloitti yksityiskohtaisen tarkastelun, ja vahvistaa korjaavat toimenpiteet, joihin asianomaisten jäsenvaltioiden on asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklan 3 kohdan c alakohdan kolmannen alakohdan mukaisesti ryhdyttävä. 6. Jos komissio on hyväksynyt 5 kohdassa tarkoitetun päätöksen, asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kolmen kuukauden kuluessa kyseisen päätöksen antamispäivästä toimenpiteet, joihin ne ovat ryhtyneet kyseisen päätöksen mukaan, sekä tiedot, jotka osoittavat, että toimenpiteet ovat kyseisen päätöksen mukaisia. 7. Komissio arvioi sille 6 kohdan mukaisesti toimitettujen tietojen perusteella, ovatko asianomaisten jäsenvaltioiden toimenpiteet riittäviä sen varmistamiseksi, että 5 kohdassa tarkoitettua päätöstä noudatetaan asetuksen (EY) N:o 549/2004 ja tämän asetuksen vaatimusten mukaisesti. Jos komissio toteaa, että toimenpiteet ovat riittäviä 5 kohdassa tarkoitetun päätöksen noudattamisen varmistamiseksi, se ilmoittaa tästä asianomaisille jäsenvaltioille. Jos komissio toteaa, etteivät toimenpiteet ole riittäviä 5 kohdassa tarkoitetun päätöksen noudattamisen varmistamiseksi, se ilmoittaa asiasta asianomaisille jäsenvaltioille ja ryhtyy tarvittaessa toimiin noudattamatta jättämisen korjaamiseksi, mikä voi tapahtua myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklassa määrättyjen toimien avulla.

16 artikla Suorituskykysuunnitelmien hyväksyminen Kunkin jäsenvaltion on tapauksen mukaan hyväksyttävä ja julkaistava suorituskykysuunnitelmansa seuraavissa tilanteissa: a) sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt 14 artiklan 2 kohdan, 15 artiklan 2 kohdan tai 15 artiklan 4 kohdan mukaisen päätöksen; b) sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt 15 artiklan 7 kohdan toisen alakohdan mukaisen päätöksen; c) sen jälkeen, kun komissio on asianomaisten jäsenvaltioiden esittämän 18 artiklan 1 kohdan nojalla tehtävän suorituskykytavoitteiden viiteajanjaksonaikaisen tarkistamispyynnön perusteella tehnyt päätöksen, edellyttäen että asianomainen jäsenvaltio on mukauttanut suorituskykysuunnitelmaa tarkistettujen suorituskykytavoitteiden osalta.

17 artikla Viiteajanjakson alkamisen jälkeen hyväksyttävät suorituskykytavoitteet tai korjaavat toimenpiteet 1. Jos jäsenvaltiot eivät ole 14 ja 15 artiklassa tarkoitettujen menettelyjen toteuttamiseen tarvittavan ajan vuoksi pystyneet hyväksymään suorituskykysuunnitelmia 16 artiklan mukaisesti ennen viiteajanjakson alkua, suorituskykysuunnitelmien viimeisimpään luonnokseen sisältyviä suorituskykytavoitteita sovelletaan väliaikaisesti siihen asti, kun suorituskykysuunnitelmat hyväksytään. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa suorituskykysuunnitelmien hyväksymisen jälkeen kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella vahvistettuja suorituskykytavoitteita sovelletaan takautuvasti mukauttamalla yksikköhintoja 29 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

18 artikla Suorituskykytavoitteiden tarkistaminen viiteajanjakson aikana 1. Jäsenvaltiot voivat tarkistaa yhtä tai useampaa suorituskykysuunnitelmiin sisältyvää suorituskykytavoitetta ja hyväksyä vastaavasti muutetut suorituskykysuunnitelmat viiteajanjakson aikana, jos molemmat seuraavista ehdoista täyttyvät: a) asianomaiset jäsenvaltiot katsovat, että suunniteltu tarkistus on tarpeen ja oikeasuhteinen, kun otetaan huomioon yksi tai useampi seuraavista tilanteista: i) ainakin yksi 9 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista varoituskynnyksistä on saavutettu ja asianomaiset kansalliset valvontaviranomaiset ovat arvioineet tilanteen ja osoittaneet, ettei varoituskynnyksen tai varoituskynnysten saavuttamisen vaikutuksia voida lieventää riittävästi suoritustavoitteita tarkistamatta; ii) ne alkuperäiset tiedot, oletukset ja perusteet, myös investointeja koskevat, joiden perusteella suorituskykytavoitteet määritettiin, eivät suorituskykysuunnitelman hyväksymisen aikaan ennalta arvaamattomista syistä enää ole merkittävässä määrin ja pysyvästi oikeita, ja asianomaiset valvontaviranomaiset ovat arvioineet tilanteen ja osoittaneet, ettei vaikutuksia voida lieventää riittävästi suoritustavoitteita tarkistamatta. b) Komissio on asianomaisten jäsenvaltioiden perustellusta pyynnöstä päättänyt, että i) se on samaa mieltä siitä, että suunniteltu tarkistus on tarpeen ja oikeasuhteinen, kun otetaan huomioon yhden tai useamman a alakohdassa tarkoitetun tilanteen esiintyminen; ii) suunnitellut tarkistetut suorituskykytavoitteet ovat johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, koska ne on arvioitu liitteessä IV olevassa 1 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaan. Komissio hyväksyy b alakohdassa tarkoitetun päätöksen seitsemän kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona asianomaisten jäsenvaltioiden täydellinen pyyntö toimitettiin. 2. Tämän artiklan mukaisesti vahvistettuja suoritustavoitteiden tarkistuksia ei sovelleta taannehtivasti.

19 artikla Verkon suorituskykysuunnitelman hyväksyminen 1. Verkon hallinnoijan on toimitettava verkon suorituskykysuunnitelman luonnos komissiolle sen jälkeen, kun täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/123 18 artiklan 1 kohdan o alakohdassa tarkoitettu verkon hallintoneuvosto on hyväksynyt sen viimeistään kolme kuukautta ennen viiteajanjakson alkua. 2. Komissio arvioi, onko verkon suorituskykysuunnitelman luonnos liitteessä V vahvistettujen perusteiden mukainen. Komissio voi pyytää verkon hallinnoijaa toimittamaan tarkistetun verkon suorituskykysuunnitelman luonnoksen, jos se on tarpeen liitteessä V vahvistettujen perusteiden noudattamisen varmistamiseksi. 3. Jos komissio toteaa, että verkon suorituskykysuunnitelman luonnos on liitteessä V vahvistettujen perusteiden mukainen, se hyväksyy verkon suorituskykysuunnitelman. 4. Verkon hallinnoijan on julkaistava verkon suorituskykysuunnitelma ja pantava se täytäntöön sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt sen 3 kohdan mukaan. 5. Jos komissio ei 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen menettelyjen toteuttamiseen tarvittavan ajan vuoksi ole hyväksynyt verkon suorituskykysuunnitelmaa ennen viiteajanjakson alkua, verkon hallintoneuvoston vahvistamaa verkon suorituskykysuunnitelman viimeisintä luonnosta sovelletaan väliaikaisesti siihen asti, kun komissio hyväksyy verkon suorituskykysuunnitelman.

V LUKU

LENNONVARMISTUSPALVELUJEN RAHOITTAMINEN, MAKSUVYÖHYKKEIDEN PERUSTAMINEN, MAKSUJEN KUSTANNUSPERUSTOJEN VAHVISTAMINEN JA AVOIMUUS

20 artikla Lennonvarmistuspalvelujen rahoituksen periaatteet 1. Lennonaikaisten lennonvarmistuspalvelujen määritetyt kustannukset on rahoitettava ilmatilan käyttäjiltä perittävillä lentoreittimaksuilla ja, sovellettaessa 25 artiklan 3 kohtaa, mainitussa artiklassa tarkoitetuilla muilla tuloilla. 2. Lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen määritetyt kustannukset on rahoitettava ilmatilan käyttäjiltä perittävillä lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksuilla ja, sovellettaessa 25 artiklan 3 kohtaa, mainitussa artiklassa tarkoitetuilla muilla tuloilla. 3. Lentoreittimaksuista tai lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksuista saatuja tuloja ei saa käyttää lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien kaupallisen toiminnan rahoittamiseen.

21 artikla Maksuvyöhykkeiden perustaminen 1. Jäsenvaltioiden on vastuullaan olevassa ilmatilassa, jossa ilmatilan käyttäjille tarjotaan lennonvarmistuspalveluja, perustettava yksi tai useampi maksuvyöhyke aiheutuvia lentoreittimaksuja varten, jäljempänä ’lentoreittimaksuvyöhyke’, ja yksi tai useampi maksuvyöhyke lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksuja varten, jäljempänä ’lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhyke’. Jäsenvaltioiden on kuultava asianomaisia ilmatilan käyttäjien edustajia ennen näiden vyöhykkeiden perustamista tai muuttamista. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa ilmoitettava komissiolle ja Eurocontrolin lentoreittimaksujen keskustoimistolle (CRCO) maksuvyöhykkeiden perustamisesta tai muuttamisesta vähintään seitsemän kuukautta ennen viiteajanjakson alkua. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksuvyöhykkeiden maantieteellinen soveltamisala määritellään selkeästi. Maksuvyöhykkeiden on oltava johdonmukaisia lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen kanssa, ja niihin voi kuulua toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan rajat ylittävässä ilmatilassa tarjoamia palveluja. 3. Jos ilma-alusten lähestymiseen ja lähtöön liittyvät lentoliikennepalvelut tarjotaan yhteisesti jollekin lentoasemaryhmälle, jäsenvaltiot voivat perustaa oman maksuvyöhykkeen tälle lähi- ja lähestymisalueelle. 4. Jos jäsenvaltiot päättävät perustaa lentoreittimaksuvyöhykkeitä tai lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeitä, jotka ulottuvat useamman kuin yhden jäsenvaltion vastuulle kuuluvaan ilmatilaan, tai jos jäsenvaltiot päättävät perustaa yhteisen maksuvyöhykkeen, asianomaisten jäsenvaltioiden on varmistettava, että tätä asetusta sovelletaan johdonmukaisesti ja yhdenmukaisesti kyseisessä ilmatilassa tarjottaviin lennonvarmistuspalveluihin. Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle ja CRCO:lle kaikista tällaisista päätöksistä. 5. Jäsenvaltiot voivat viiteajanjakson aikana muuttaa lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykettä tai perustaa uuden lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeen edellyttäen, että ne a) kuulevat ilmatilan käyttäjien edustajia ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia ennen muutosta; b) ilmoittavat komissiolle ja CRCO:lle muutoksesta ilman aiheetonta viivytystä; c) toimittavat komissiolle ilman aiheetonta viivytystä kaikki seuraavat tiedot: i) asiaankuuluvat kustannus- ja liikennetiedot, jotka kuvaavat asianmukaisesti tilannetta ennen muutosta ja sen jälkeen; ii) niiden ilmatilan käyttäjien edustajien ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien huomautukset, joita on kuultu a alakohdan mukaisesti; iii) arvio muutoksen odotettavissa olevista vaikutuksista kansallisten suorituskykytavoitteiden tai toiminnallista ilmatilan lohkoa koskevien suorituskykytavoitteiden saavuttamiseen kustannustehokkuuden suorituskyvyn kannalta keskeisellä osa-alueella ja suorituskyvyn seurantaan; iv) suorituskykysuunnitelman päivitys asiaankuuluvien tietojen kanssa. 6. Jäsenvaltiot eivät saa muuttaa lentoreittimaksuvyöhykettä viiteajanjakson aikana.

22 artikla Maksujen kustannusperustan vahvistaminen 1. Lentoreittimaksujen ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksujen kustannusperustan muodostavat määritetyt kustannukset, jotka liittyvät lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen kyseisellä maksuvyöhykkeellä. Uusista ATM-järjestelmistä ja olemassa olevien ATM-järjestelmien perustavanlaatuisista muutoksista aiheutuvat määritetyt kustannukset sisällytetään kustannusperustaan vain silloin, kun järjestelmät ovat johdonmukaisia ATM-yleissuunnitelman toteuttamisen ja erityisesti asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen yhteisten hankkeiden kanssa. Jäsenvaltiot voivat asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 artiklan 2 kohdan b alakohdan toisen virkkeen mukaisesti päättää sisällyttää kustannusperustaan seuraavat lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta aiheutuvat määritetyt kustannukset: a) toimivaltaisille viranomaisille aiheutuvat määritetyt kustannukset; b) asetuksen (EY) N:o 550/2004 3 artiklassa tarkoitetuille päteville yksiköille aiheutuvat määritetyt kustannukset; c) määritetyt kustannukset, jotka johtuvat 13 päivänä joulukuuta 1960 tehdystä lennonvarmistuksen turvallisuutta koskevasta kansainvälisestä EUROCONTROL-yleissopimuksesta, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna. 2. Lentoreittimaksujen ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksujen kustannusperustoihin sisältyvät määritetyt kustannukset on määritettävä suorituskykysuunnitelmassa reaalimääräisinä ennen kunkin viiteajanjakson alkua ja tarkennettava viiteajanjakson kunkin kalenterivuoden osalta reaali- ja nimellismääräisinä, lukuun ottamatta 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuja määritettyjä kustannuksia ja 4 kohdan c ja d alakohdassa tarkoitettuja määritettyjä kustannuksia, jotka on alkuperäiseen hankintamenoon perustuvaa kustannuslaskentaa sovellettaessa määritettävä nimellismääräisinä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 18 artiklan soveltamista. 3. Lentoreittimaksujen ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksujen kustannusperustoihin sisältyvät määritetyt kustannukset lasketaan kansallisessa valuutassa. Jos on perustettu yhteinen maksuvyöhyke, jolle on vahvistettu yhteinen yksikköhinta, asianomaisten jäsenvaltioiden on varmistettava, että määritetyt kustannukset muunnetaan yhdeksi valuutaksi, joka voi olla euro tai joku muu yhden asianomaisen jäsenvaltion virallinen valuutta, varmistaakseen yhtenäisen yksikköhinnan avoimen laskemisen 25 artiklan 4 kohdan mukaisesti. 4. Lentoreittimaksujen ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksujen kustannusperustoihin sisältyvät määritetyt kustannukset koostuvat seuraavista: a) henkilöstökustannukset; b) muut toimintakulut kuin henkilöstökulut; c) poistokustannukset; d) pääomakustannukset; e) poikkeukselliset kustannukset. Edellä a alakohdan osalta henkilöstökustannuksiin kuuluvat bruttopalkat, ylityökorvaukset, työnantajien maksuosuudet sosiaaliturvajärjestelmiin, eläkekustannukset ja muihin etuuksiin liittyvät kustannukset. Eläkekustannukset lasketaan käyttämällä tapauksen mukaan sovellettavan eläkejärjestelmän tai kansallisen lainsäädännön mukaisia varovaisia oletuksia. Näistä oletuksista on annettava yksityiskohtaiset tiedot suorituskykysuunnitelmassa. Edellä b alakohdan osalta muihin toimintakustannuksiin kuin henkilöstökustannuksiin kuuluvat lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen käytettyjen tavaroiden ja palvelujen hankinnasta aiheutuvat kustannukset, mukaan lukien ulkoistetut palvelut, materiaalit, energia, kaasu, sähkö, vesi, rakennusten vuokraus, varusteet, laitteet, huolto sekä vakuutus- ja matkakulut. Edellä c alakohdan osalta poistokustannuksiin kuuluvat kustannukset, jotka liittyvät kaikkeen lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen käytettävään käyttöomaisuuteen. Käyttöomaisuuden arvoa alennetaan niiden odotetun käyttöiän perusteella, ja tällöin käytetään poistettavien omaisuuserien kustannuksiin sovellettavaa tasapoistoa. Poistoja laskettaessa sovelletaan alkuperäiseen hankintamenoon tai jälleenhankinta-arvoon perustuvaa laskentaa. Poistokustannusten laskennassa käytettävää menetelmää ei saa muuttaa poistojen keston aikana, ja sen on oltava johdonmukainen käytetyn pääoman kustannusten kanssa, toisin sanoen pääoman nimelliskustannukset alkuperäiseen hankintamenoon perustuvassa kustannuslaskennassa ja reaaliset pääomakustannukset jälleenhankinta-arvoon perustuvassa kustannuslaskennassa. Jos sovelletaan jälleenhankinta-arvoon perustuvaa kustannuslaskentaa, pääomakustannuksissa ei oteta huomioon inflaatiota, ja lisäksi on esitettävä vastaava alkuperäiseen hankintamenoon perustuva kustannus, jotta vertailu ja arviointi olisi mahdollista. Edellä d alakohdan osalta pääomakustannukset ovat seuraavien osatekijöiden tulo: i) lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen tarvittavan, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan käyttämän käytössä tai rakenteilla olevan käyttöomaisuuden (mukaan lukien kansallisen valvontaviranomaisen omaisuuserien yhteismäärään tekemät mahdolliset oikaisut) nettokirjanpitoarvon ja nettomääräisen vaihto- ja rahoitusomaisuuden (pois lukien korolliset tilit) keskimääräisen arvon summa; ii) velkojen korkokannan ja oman pääoman tuottoasteen painotettu keskiarvo. Jos lennonvarmistuspalvelujen tarjoajalla ei ole omaa pääomaa, painotettu keskiarvo lasketaan tuotolla, jota sovelletaan i alakohdassa tarkoitetun omaisuuserien yhteismäärän ja velkojen erotukseen. Pääomakustannuksia määritettäessä osatekijöiden, joita on painotettava, on perustuttava joko velkana tai omana pääomana saatavaan osuuteen rahoituksesta. Velkojen korkokannan on oltava yhtä suuri kuin lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan velkojen painotettu keskimääräinen korkokanta. Oman pääoman tuoton on oltava viiteajanjaksolle suorituskykysuunnitelmassa ilmoitettu tuotto, ja sen on perustuttava lennonvarmistuspalvelujen tarjoajalle aiheutuvaan rahoitusriskiin. Jos lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille aiheutuu kustannuksia kiinteän omaisuuden leasing-vuokraamisesta, näitä kustannuksia ei sisällytetä pääomakustannusten laskelmaan. Edellä e alakohdan osalta poikkeuksellisiin kustannuksiin sisältyvät kertaluonteiset kustannukset, jotka liittyvät lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen, mukaan lukien mahdolliset verot ja tullit, joita ei voida palauttaa. 5. Määritetyt kustannukset on jaettava avoimella tavalla niille maksuvyöhykkeille, joiden osalta ne ovat aiheutuneet. Useiden maksuvyöhykkeiden osalta aiheutuneet määritetyt kustannukset jaetaan avoimella menetelmällä suhteutetusti. Tätä varten kansallisten valvontaviranomaisten on ennen kunkin viiteajanjakson alkua vahvistettava perusteet, joita on käytetty määritettyjen kustannusten jakamiseksi maksuvyöhykkeille, myös tämän kohdan b ja c alakohdan osalta, sekä perusteet määritettyjen kustannusten jakamisessa lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen palvelujen välillä, ja nämä tiedot on sisällytettävä suorituskykysuunnitelmaan liitteessä II olevan 3.3 kohdan d alakohdan mukaisesti. Lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeiden kustannusperustoihin sisältyvien määritettyjen kustannusten on katettava seuraavista palveluista aiheutuvat kustannukset: a) lähilennonjohtopalvelut tai lentopaikkojen lentotiedotuspalvelut, kuten ilmaliikenteen neuvontapalvelut ja hälytyspalvelut; b) ilmaliikennepalvelut, jotka liittyvät ilma-aluksen lähestymiseen ja lähtöön tietyllä etäisyydellä lentoasemasta ja jotka määritellään toiminnallisten vaatimusten perusteella; c) lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen suhteellinen osuus. 6. Edellä 31 artiklan 3–5 kohdan mukaisen poikkeuksen alaisista lennoista aiheutuvien määritettyjen kustannusten on koostuttava seuraavista: a) poikkeuksen alaisten VFR-lentojen määritetyt kustannukset, jotka lasketaan marginaalikustannusmenetelmällä; b) poikkeuksen alaisten IFR-lentojen määritetyt kustannukset, jotka lasketaan seuraavien osatekijöiden tulona: i) IFR-lennoista aiheutuneet määritetyt kustannukset, jotka saadaan vähentämällä VFR-lentojen määritetyt kustannukset määritetyistä kokonaiskustannuksista; ii) poikkeuksen alaisten palveluyksiköiden lukumäärän ja niiden palveluyksiköiden kokonaislukumäärän välinen suhde, jotka muodostuvat IFR-lentojen palveluyksiköistä sekä VFR-lennoista, jos ne eivät ole poikkeuksen alaisia. Poikkeuksen alaisten VFR-lentojen määritetyt kustannukset on erotettava IFR-lennoista aiheutuvista määritetyistä kustannuksista yksikköhinnan laskemista varten. 7. Kansallisten valvontaviranomaisten on kunkin maksuvyöhykkeen osalta tarkistettava, että lentoreittimaksun ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksun kustannusperustat ovat asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 artiklan 2 kohdan vaatimusten ja tämän artiklan mukaisia. Tätä varten kansallisten valvontaviranomaisten on tutkittava asiaankuuluvat kirjanpitoasiakirjat, mukaan lukien mahdollinen käyttöomaisuuden kirjanpito ja muu materiaali, joka on maksujen kustannusperustan vahvistamisen kannalta merkityksellinen.

23 artikla Todelliset kustannukset Todellisten kustannusten vahvistamiseen sovelletaan soveltuvin osin 22 artiklan säännöksiä.

24 artikla Kustannusperustan avoimuus 1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava avoimella tavalla kustannusperusteet kultakin maksuvyöhykkeeltä perittäville maksuille. 2. Jäsenvaltioiden on viimeistään neljä kuukautta ennen viiteajanjakson alkua kuultava koordinoidusti lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia, ilmatilan käyttäjien edustajia ja tarvittaessa lentoaseman pitäjiä ja lentoasemien koordinaattoreita suunnitellusta lentoreittimaksun ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksun kustannuspohjaan sisältyvien määritettyjen kustannusten vahvistamisesta, uusista ja jo tehdyistä investoinneista, palveluyksikköennusteista ja hinnoittelupolitiikasta kyseisellä viiteajanjaksolla. Jäsenvaltioiden on tehtävä näin myös viiteajanjakson aikana, jos ne aikovat 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti pyytää suorituskykytavoitteiden tarkistusta kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella. Jäsenvaltioiden on toimitettava kuulemista varten kutsutuille yksiköille raportointitaulukot ja liitteissä VII ja IX vaaditut tiedot vähintään kolme viikkoa ennen kuulemista. 3. Viiteajanjakson aikana jäsenvaltioiden on vuosittain koordinoidusti ja liitteessä XII olevan 1 kohdan mukaisesti kuultava lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia, ilmatilan käyttäjien edustajia ja tarvittaessa lentoaseman pitäjiä ja lentoasemien koordinaattoreita edellisen vuoden aikana aiheutuneista todellisista kustannuksista sekä todellisten kustannusten ja suorituskykysuunnitelmaan sisältyvien määritettyjen kustannusten välisestä erosta. Jäsenvaltioiden on toimitettava yksiköille raportointitaulukko ja liitteessä VII vaaditut tiedot vähintään kolme viikkoa ennen kuulemista. 4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 2 ja 3 kohdan viimeisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot sinä päivänä, jona ne toimitetaan kuultaville osapuolille. Jäsenvaltioiden on myös ilmoitettava komissiolle kuulemisen tuloksista.

VI LUKU

YKSIKKÖHINTOJEN JA MAKSUJEN LASKEMINEN

25 artikla Yksikköhintojen laskeminen 1. Jäsenvaltioiden on laskettava lentoreittimaksun ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksun yksikköhinnat ennen viiteajanjakson kunkin vuoden alkua. 2. Nämä hinnat lasketaan jakamalla kyseisen vuoden reitinaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen palveluyksiköiden ennustettu kokonaislukumäärä, joka lasketaan liitteessä VIII olevan 1 ja 2 kohdan mukaisesti, seuraavien osatekijöiden algebralliseksi summaksi: a) suorituskykysuunnitelmassa vahvistetut kyseisen vuoden määritetyt kustannukset nimellismääräisinä; b) 26 artiklan mukaiset inflaatiomukautukset; c) mukautukset, jotka johtuvat 27 artiklan 2–5 kohdan mukaisesta liikenneriskin jakomekanismin soveltamisesta; d) mukautukset, jotka johtuvat 28 artiklan 4–6 kohdan mukaisesta kustannusriskin jakomekanismin soveltamisesta; e) mukautukset, jotka johtuvat 11 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesta taloudellisten kannustinjärjestelmien soveltamisesta; f) mukautukset, jotka johtuvat 32 artiklan mukaisesta lennonvarmistuspalvelumaksujen mukautuksesta; g) liikenteen vaihteluista johtuvat mukautukset 27 artiklan 8 kohdan mukaisesti; h) liikenteen vaihteluista johtuvat mukautukset 27 artiklan 9 kohdan mukaisesti; i) muiden tulojen vähennys tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti; j) lentoreittimaksuvyöhykkeiden tai lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeiden välinen ristiinrahoitus asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaisesti; k) tuloeromukautukset, jotka johtuvat 29 artiklan 5 kohdan mukaisesta yksikköhinnan väliaikaisesta soveltamisesta; l) aiempiin viiteajanjaksoihin liittyvät mukautukset. 3. Edellä 2 kohdan i alakohdan soveltamiseksi seuraavat lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien vuonna n saamat tulot vähennetään määritetyistä kustannuksista ’muina tuloina’: a) viranomaisilta saadut julkiset varat, unionin avustusohjelmista saatava taloudellinen tuki mukaan luettuna; b) kaupallisesta toiminnasta saadut tulot, jos asianomaiset jäsenvaltiot ovat päättäneet, että nämä tulot on vähennettävä; c) lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen osalta lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien ja lentoaseman pitäjien välillä tehdyistä sopimuksista saadut tulot, jos asianomaiset jäsenvaltiot ovat päättäneet, että nämä tulot on vähennettävä. Edellä a alakohdan osalta julkiset varat, joilla katetaan henkilöstökustannuksia ja muita toimintakustannuksia, on vähennettävä määritetyistä kustannuksista viimeistään vuonna n + 2. Julkiset varat, joilla katetaan poistokustannuksia, on vähennettävä määritetyistä kustannuksista rahoitetun omaisuuserän poistosuunnitelman (kesto ja annuiteetti) mukaisesti. Jäsenvaltio voi päättää olla vähentämättä määritetyistä kustannuksista rahoitussopimuksen raportoinnista aiheutuvien hallinnollisten kustannusten määrän, jos näitä hallinnollisia kustannuksia ei ole sisällytetty maksujen kustannusperustaan. Jäsenvaltio voi myös päättää olla vähentämättä määritetyistä kustannuksista julkiset varat, jotka on saatu sellaisten kustannusten kattamiseksi, jotka eivät olleet tiedossa suorituskykysuunnitelman laatimishetkellä ja jotka eivät sen vuoksi sisälly maksujen kustannusperustaan. Ilmatilan käyttäjiltä ei saa periä julkisilla varoilla katettuja kustannuksia. Edellä b ja c alakohdassa tarkoitettu tulo on mainittujen alakohtien osalta vähennettävä määritetyistä kustannuksista viimeistään vuonna n + 2. 4. Yksikköhinnat lasketaan kansallisessa valuutassa. Jos jäsenvaltiot päättävät perustaa yhteisen maksuvyöhykkeen 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti, yksikköhinta lasketaan yhdessä valuutassa, joka voi olla euro tai jonkin asianomaisen jäsenvaltion toinen kansallinen valuutta. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava sovellettavasta valuutasta komissiolle ja Eurocontrolin CRCO:lle.

26 artikla Inflaatiotarkistus Lentoreittimaksujen ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksujen kustannusperustoihin sisällytettyjä nimellismääräisiä määritettyjä kustannuksia on mukautettava kunkin viiteajanjakson vuoden osalta tosiasiallisen inflaatioindeksin ja kyseisen vuoden n ennakoidun inflaatioindeksin välisen prosentuaalisen eron perusteella, ja ne on otettava mukautuksena huomioon vuoden n + 2 yksikköhintaa laskettaessa. Edellä 22 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuihin määritettyihin kustannuksiin ja 22 artiklan 4 kohdan c ja d alakohdassa tarkoitettuihin määritettyihin kustannuksiin ei alkuperäiseen hankintamenoon perustuvaa kustannuslaskentaa sovellettaessa sovelleta inflaatiotarkistusta.

27 artikla Liikenneriskin jakomekanismi 1. Edellä 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen kannustinjärjestelmien osalta on sovellettava liikenneriskin jakomekanismia. Tällä mekanismilla lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat ja ilmatilan käyttäjät jakavat tämän artiklan säännösten mukaisesti riskin tuloihin kohdistuvista muutoksista, jotka johtuvat suorituskykysuunnitelmaan sisältyvästä palveluyksikköennusteesta poikkeamisesta. 2. Jos palveluyksiköiden todellinen lukumäärä vuoden n aikana poikkeaa kyseisen vuoden n suorituskykysuunnitelmaan sisältyvästä ennusteesta enintään kaksi prosenttia, asianomaiset lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat vastaavat kokonaisuudessaan näistä lisätuloista tai niistä johtuvasta tulonmenetyksestä. 3. Jos palveluyksiköiden todellinen lukumäärä vuoden n aikana ylittää yli kahdella prosentilla kyseisen vuoden n suorituskykysuunnitelmaan sisältyvän palveluyksikköennusteen, 70 prosenttia niistä asianomaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien saamista lisätuloista, jotka ylittävät yli kahdella prosentilla todellisten palveluyksiköiden ja ennusteen välisen erotuksen, on siirrettävä ilmatilan käyttäjille mukauttamalla yksikköhintoja vuonna n + 2. Jos palveluyksiköiden todellinen lukumäärä vuoden n aikana alittaa yli kahdella prosentilla kyseisen vuoden n suorituskykysuunnitelmaan sisältyvän palveluyksikköennusteen, 70 prosenttia niistä asianomaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille aiheutuneista tulonmenetyksistä, jotka ylittävät yli kahdella prosentilla todellisten palveluyksiköiden ja ennusteen välisen erotuksen, on perittävä ilmatilan käyttäjiltä mukauttamalla yksikköhintoja vuonna n + 2. 4. Jos palveluyksiköiden todellinen lukumäärä vuoden n aikana on alle 90 prosenttia kyseisen vuoden n suorituskykysuunnitelmaan sisältyvästä palveluyksikköennusteesta, ne asianomaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille aiheutuneet tulonmenetykset, jotka ylittävät 10 prosentilla todellisten palveluyksiköiden ja ennusteen välisen erotuksen, on perittävä täysimääräisesti ilmatilan käyttäjiltä mukauttamalla yksikköhintoja vuonna n + 2. Jos palveluyksiköiden todellinen lukumäärä vuoden n aikana on yli 110 prosenttia kyseisen vuoden n suorituskykysuunnitelmaan sisältyvästä palveluyksikköennusteesta, ne asianomaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien saamat lisätulot, jotka ylittävät 10 prosentilla todellisten palveluyksiköiden ja ennusteen välisen erotuksen, on siirrettävä täysimääräisesti ilmatilan käyttäjille mukauttamalla yksikköhintoja vuonna n + 2. 5. Kansalliset valvontaviranomaiset voivat mukauttaa 2 ja 3 kohdassa vahvistetun liikenneriskin jakomekanismin muuttujien arvoja. Kansallisten valvontaviranomaisten on näitä arvoja mukauttaessaan a) kuultava suunnitelluista arvoista asianomaisten ilmatilan käyttäjien edustajia ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia; b) varmistettava, ettei lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille mukautuksesta aiheutuva riski ole pienempi kuin 2 ja 3 kohdassa säädetyn mekanismin mukaiset riskitulot enimmillään; c) tarkasteltava sitä, miten asianomaisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan kapasiteettikustannukset vaihtelevat liikenteen vaihtelun vuoksi. 6. Seuraaviin määritettyihin kustannuksiin ei sovelleta 2–5 kohdan säännöksiä: a) 22 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti vahvistetut määritetyt kustannukset; b) sääpalvelujen määritetyt kustannukset. 7. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa 2–5 kohdan soveltamisesta sellaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien määritetyt kustannukset, jotka saavat asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan 5 kohdan mukaisesti tarjota tällaisia palveluja ilman lupaa. 8. Edellä 6 kohdassa ja soveltuvin osin 7 kohdassa tarkoitettujen määritettyjen kustannusten osalta vuoden n mahdolliset lisätulot, jotka johtuvat todellisten palveluyksiköiden ja kyseisen vuoden suorituskykysuunnitelmaan sisältyvän palveluyksikköennusteen välisistä eroista, siirretään ilmatilan käyttäjille, ja mahdolliset tulonmenetykset peritään ilmatilan käyttäjiltä mukauttamalla yksikköhintaa vuonna n + 2. 9. Edellä 25 artiklan 2 kohdan b, c, d, e, f, g, h, i, j, k ja l alakohdassa tarkoitettuihin yksikköhintojen mukautuksiin ei sovelleta 2–5 kohdan säännöksiä. Edellä 25 artiklan 2 kohdan b, c, d, e, f, g, i, j ja k alakohdassa tarkoitettujen mukautusten osalta vuoden n mahdolliset lisätulot, jotka johtuvat todellisten palveluyksiköiden ja kyseisen vuoden suorituskykysuunnitelmaan sisältyvän palveluyksikköennusteen välisistä eroista, siirretään ilmatilan käyttäjille, ja mahdolliset tulonmenetykset peritään ilmatilan käyttäjiltä mukauttamalla yksikköhintaa vuonna n + 2.

28 artikla Kustannusriskin jakomekanismi 1. Edellä 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen kannustinjärjestelmien osalta on sovellettava kustannusriskin jakomekanismia. Tässä mekanismissa suorituskykysuunnitelmaan sisältyvien määritettyjen kustannusten ja todellisten kustannusten väliset erot jaetaan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien ja ilmatilan käyttäjien kesken tämän artiklan säännösten mukaisesti. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut erot jaetaan seuraavasti: a) jos todelliset kustannukset ovat koko viiteajanjakson ajan pienemmät kuin määritetyt kustannukset, tästä johtuva ero jää kokonaisuudessaan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajalle tai asianomaiselle jäsenvaltiolle; b) jos todelliset kustannukset ovat koko viiteajanjakson ajan suuremmat kuin määritetyt kustannukset, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tai asianomaisen jäsenvaltion on katettava tästä johtuva ero kokonaisuudessaan. 3. Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta, jos määritettyjen kustannusten ja todellisten kustannusten väliset erot johtuvat vähintään yhdestä seuraavista muutoksista: a) ennakoimattomat muutokset uusien ja jo tehtyjen investointien kustannuksissa; b) 22 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetut ennakoimattomat kustannusten muutokset; c) 22 artiklan 4 kohdan mukaisesti vahvistettujen eläkekustannusten ennakoimattomat ja merkittävät muutokset, jotka johtuvat kansallisen eläkelainsäädännön, eläkekirjanpidon tai rahoitusmarkkinoiden ennalta arvaamattomista muutoksista, edellyttäen että tällaiset eläkekustannusten muutokset eivät ole lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan hallinnassa ja että lennonvarmistuspalvelujen tarjoaja on toteuttanut kohtuulliset toimenpiteet kustannusten nousun hallitsemiseksi viiteajanjakson aikana; d) kustannusten ennakoimattomat ja merkittävät muutokset, jotka johtuvat lennonvarmistuspalvelujen tarjonnasta aiheutuvien kustannusten rahoitukseen käytettävien lainojen koron ennalta arvaamattomista muutoksista, edellyttäen että tällaiset eläkekustannusten muutokset eivät ole lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan hallinnassa ja, jos korot nousevat, että lennonvarmistuspalvelujen tarjoaja on toteuttanut kohtuulliset toimenpiteet kustannusten nousun hallitsemiseksi viiteajanjakson aikana; e) kustannusten ennakoimattomat ja merkittävät muutokset, jotka johtuvat kansallisen verolainsäädännön ennalta arvaamattomista muutoksista tai muista ennalta arvaamattomista uusista kustannuseristä, joita ei ole otettu huomioon suorituskykysuunnitelmassa mutta joita laki edellyttää. Tässä kohdassa tarkoitettuihin kustannuksiin liittyvät määritetyt kustannukset on eriteltävä ja luokiteltava suorituskykysuunnitelmassa liitteessä II olevan 3.3 kohdan h alakohdan mukaisesti. Tässä kohdassa tarkoitettujen määritettyjen ja todellisten kustannusten väliset erot on eriteltävä ja selitettävä vuosittain liitteiden VII ja IX mukaisesti. 4. Määritettyjen kustannusten ja todellisten kustannusten väliset erot jaetaan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen kustannusten ennakoimattomien muutosten osalta seuraavasti: a) jos todelliset kustannukset ovat kalenterivuoden aikana tai koko viiteajanjakson ajan pienemmät kuin määritetyt kustannukset, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tai asianomaisen jäsenvaltion on korvattava tästä johtuva ero ilmatilan käyttäjille alentamalla yksikköhintaa vuonna n + 2 tai seuraavalla viiteajanjaksolla, jollei kansallinen valvontaviranomainen ilmatilan käyttäjien edustajia kuultuaan päätä lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan esittämien yksityiskohtaisten perustelujen perusteella, ettei lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tarvitse korvata osaa tästä erosta; b) jos todelliset kustannukset ylittävät kalenterivuoden tai koko viiteajanjakson ajan tosiasialliset kustannukset enintään viidellä prosentilla, jäsenvaltiot voivat päättää, että lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tai asianomaisen jäsenvaltion on perittävä tästä aiheutuva ero ilmatilan käyttäjiltä korottamalla yksikköhintaa vuonna n + 2 tai seuraavalla viiteajanjaksolla edellyttäen, että kansallinen valvontaviranomainen hyväksyy ilmatilan käyttäjien edustajia kuultuaan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan yksityiskohtaiset perustelut erityisesti kapasiteetin lisäämistarpeen osalta. Jos lennonvarmistuspalvelujen tarjoaja aikoo viiteajanjakson aikana lisätä, peruuttaa tai korvata suuria investointeja liitteessä II olevan 2.2 kohdan b alakohdan mukaisesti suorituskykysuunnitelmassa yksilöityjä suuria investointeja koskeviin tietoihin nähden, kansallisen valvontaviranomaisen on hyväksyttävä nämä muutokset ilmatilan käyttäjien edustajia kuultuaan. 5. Määritettyjen kustannusten ja todellisten kustannusten väliset erot jaetaan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen kustannusten ennakoimattomien muutosten osalta seuraavasti: a) jos todelliset kustannukset ovat kalenterivuoden ajan pienemmät kuin kyseiselle kalenterivuodelle vahvistetut määritetyt kustannukset, jäsenvaltioiden on korvattava tästä aiheutuva ero ilmatilan käyttäjille alentamalla yksikköhintaa vuonna n + 2; b) jos todelliset kustannukset ovat kalenterivuoden ajan suurem