Komission direktiivi 98/12/EY, annettu 27 päivänä tammikuuta 1998, moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen jarrulaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 71/320/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro L 081 , 18/03/1998 s. 0001 - 0146



KOMISSION DIREKTIIVI 98/12/EY, annettu 27 päivänä tammikuuta 1998, moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen jarrulaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 71/320/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSION, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/156/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/27/EY (2), ja erityisesti sen 13 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon tiettyjen ajoneuvoluokkien moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen jarrulaitteita koskevan neuvoston direktiivin 71/320/ETY (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 91/422/ETY (4), ja erityisesti sen 5 artiklan, sekä katsoo, että direktiivi 71/320/ETY on yksi neuvoston direktiivillä 70/156/ETY perustetun ETY-tyyppihyväksyntämenettelyn erillisdirektiiveistä; tämän vuoksi ajoneuvojärjestelmiä, osia ja erillisiä teknisiä yksiköitä koskevia direktiivin 70/156/ETY säännöksiä sovelletaan tähän direktiiviin, erityisesti direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan 4 kohdan ja 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti jokaiseen erillisdirektiiviin liitetään kyseisen direktiivin liitteen I olennaiset kohdat sisältävä ilmoituslomake sekä liitteeseen VI perustuva tyyppihyväksyntätodistus tyyppihyväksynnän käsittelemiseksi tietokoneella, varaosajarrupäällysteiden myynti varaosina on sellaista, että turvallisuutta ja luotettavuutta koskevien standardien noudattamisen varmistamiseksi on nyt tarpeen säännellä varaosajarrupäällysteiden laatua ja suorituskykyä tällä direktiivillä, on suotavaa tunnustaa kansainvälisten sääntöjen, erityisesti Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission sääntöjen, ja erillisdirektiivien vastaavuus; tämän vuoksi pidetään tarpeellisena yhdenmukaistaa direktiivin 71/320/ETY säännökset YK:n Euroopan talouskomission jarruja koskevan säännön 13 ja varaosajarrupäällysteitä koskevan säännön 90 määräysten kanssa, alkuperäisen direktiivin 71/320/ETY tarkistusten määrän vuoksi on tarpeen laatia yksi konsolidoitu direktiivi kaikista näistä tarkistuksista, ja tämän direktiivin säännökset ovat direktiivillä 70/156/ETY perustetun tekniikan kehitykseen mukauttamista käsittelevän komitean lausunnon mukaiset, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla 1. Muutetaan direktiivin 71/320/ETY artiklat seuraavasti: - Muutetaan 1 artiklan 1 kohta seuraavasti: "Tässä direktiivissä tarkoitetaan ilmaisulla `ajoneuvo` kaikkia direktiivin 70/156/ETY 2 artiklan mukaisia ajoneuvoja. Ajoneuvoluokat määritellään direktiivin 70/156/ETY liitteessä IIA." Poistetaan a, b ja c kohta. Poistetaan 3 ja 5 kohta ja numeroidaan 4 kohta uudelleen 3 kohdaksi. - Korvataan 2 artiklassa ilmaisu "liitteissä I-VIII ja X-XII" ilmaisulla "asiaa koskevissa liitteissä". - Korvataan 2 artiklan a kohdassa ilmaisu "liitteissä I-VIII" ilmaisulla "asiaa koskevissa liitteissä". - Korvataan 5 artiklassa ilmaisu "6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin" ilmaisulla "neuvoston direktiivin 70/156/ETY". 2. Korvataan direktiivin 71/320/ETY liitteet tämän direktiivin liiteluettelolla ja liitteillä. 2 artikla 1. Jäsenvaltiot eivät saa 1 päivästä tammikuuta 1999 ajoneuvojen jarrujärjestelmiin liittyvistä syistä: - evätä ajoneuvotyypiltä EY-tyyppihyväksyntää taikka kansallista tyyppihyväksyntää, - kieltää ajoneuvojen rekisteröintiä, myyntiä tai käyttöönottoa, tai - kieltää varaosajarrupäällysteiden myyntiä tai käyttöönottoa, jos ajoneuvot tai varaosajarrupäällysteet ovat direktiivin 71/320/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, vaatimusten mukaiset. 2. Alkaen 1 päivästä lokakuuta 1999 jäsenvaltiot: - eivät enää saa myöntää EY-tyyppihyväksyntää ja - saavat evätä kansallisen tyyppihyväksynnän uuden ajoneuvotyypin osalta ajoneuvon jarrujärjestelmään liittyvistä syistä ja uuden jarrupäällystetyypin osalta, jos direktiivin 71/320/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, vaatimukset eivät täyty. 3. Alkaen 31 päivästä maaliskuuta 2001 jäsenvaltiot: - katsovat, että uusille ajoneuvoille direktiivin 70/156/ETY säännösten mukaisesti annetut vaatimuksenmukaisuustodistukset eivät ole enää voimassa kyseisen direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa yhteyksissä, ja - voivat kieltää uusien ajoneuvojen rekisteröinnin, myynnin ja käyttöönoton jarrujärjestelmiin liittyvistä syistä, jos direktiivin 71/320/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, vaatimukset eivät täyty. 4. Alkaen 31 päivästä maaliskuuta 2001 direktiivin 71/320/ETY varaosajarrupäällysteisiin erillisinä teknisinä yksikköinä liittyviä vaatimuksia, sellaisina kuin ne ovat muutettuina tällä direktiivillä, sovelletaan direktiivin 70/156/ETY 7 artiklan 2 kohdan tarkoituksiin. 5. Sen estämättä, mitä edellä 2 ja 4 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on varaosien osalta sallittava sellaisten varaosajarrupäällysteiden myynti tai käyttöönotto, jotka on tarkoitettu asennettaviksi ennen tämän direktiivin voimaantuloa tyyppihyväksyttyihin ajoneuvotyyppeihin, sillä edellytyksellä, että kyseiset varaosajarrupäällysteet eivät ole direktiivin 71/320/ETY sen edellisen toisinnon säännösten vastaiset, jota sovellettiin kyseisten ajoneuvojen käyttöönoton aikana. Kyseiset jarrupäällysteet eivät saa missään tapauksessa sisältää asbestia. 6. Jäsenvaltioiden on 1 päivästä lokakuuta 1999 kiellettävä sellaisten ajoneuvojen käyttöönotto, joihin asennetut jarrupäällysteet sisältävät asbestia. Sellaisille ajoneuvoille, joihin asennetut jarrupäällysteet eivät sisällä asbestia, direktiivin 91/422/ETY mukaisesti myönnetyt hyväksynnät pysyvät kuitenkin voimassa 31 päivään maaliskuuta 2001. 3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää tammikuuta 1999 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Artikla 4 Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 27 päivänä tammikuuta 1998. Komission puolesta Martin BANGEMANN Komission jäsen >TAULUKON PAIKKA> (1) EYVL L 42, 23.2.1970, s. 1. (2) EYVL L 233, 25.8.1997, s. 1. (3) EYVL L 202, 6.9.1971, s. 37. (4) EYVL L 233, 22.8.1991, s. 21. LIITE I Määritelmät, rakenne- ja asennusvaatimukset, EY-tyyppihyväksyntähakemus, EY-tyyppihyväksynnän myöntäminen, tyypin ja hyväksyntöjen muuttaminen, tuotannon vaatimustenmukaisuus 1. MÄÄRITELMÄT Tässä direktiivissä: 1.1. Ajoneuvotyyppi jarrulaitteiden osalta `Ajoneuvotyypillä jarrulaitteiden osalta` tarkoitetaan ajoneuvoja, jotka eivät merkittävästi eroa toisistaan seuraavilta olennaisilta osilta: 1.1.1. Moottoriajoneuvojen osalta 1.1.1.1. ajoneuvoluokka, sellaisena kuin se määritellään tämän direktiivin 1 artiklassa 1.1.1.2. enimmäismassa, sellaisena kuin se määritellään 1.14 kohdassa 1.1.1.3. massan jakautuminen akseleille 1.1.1.4. suurin rakenteellinen nopeus 1.1.1.5. erityyppinen jarrulaite erityisesti perävaunun jarrulaitteiden osalta 1.1.1.6. akseleiden lukumäärä ja järjestely 1.1.1.7. moottorin tyyppi 1.1.1.8. vaihteiden lukumäärä ja välityssuhteet 1.1.1.9. vetopyörästön välityssuhde 1.1.1.10. renkaiden mitat 1.1.2. Perävaunujen osalta 1.1.2.1. ajoneuvoluokka, sellaisena kuin se määritellään tämän direktiivin 1 artiklassa 1.1.2.2. enimmäismassa, sellaisena kuin se määritellään 1.14 kohdassa 1.1.2.3. massan jakautuminen akseleille 1.1.2.4. erityyppiset jarrulaitteet 1.1.2.5. akseleiden lukumäärä ja järjestely 1.1.2.6. renkaiden mitat 1.2. Jarrujärjestelmä `Jarrujärjestelmällä` tarkoitetaan niiden osien yhdistelmää, joiden toimintatarkoituksena on vähentää liikkuvan ajoneuvon nopeutta asteittain, saada ajoneuvo pysähtymään tai pitää se paikallaan, jos se on jo pysäytetty. Nämä toiminnot eritellään 2.1.2 kohdassa. Laitteeseen on kuuluttava jarrun käyttölaite, voimansiirto ja itse jarrut. 1.3. Portaaton jarrutus `Portaattomalla jarrutuksella` tarkoitetaan jarrutusta, jossa laitteen tavanomaisella käyttöalueella joko käyttölaitetta käyttämällä tai vapauttamalla se - kuljettaja voi milloin tahansa lisätä tai vähentää jarrutusvoimaa käyttölaitteeseen kohdistuvalla toiminnalla - jarrutusvoima vaikuttaa samaan suuntaan kuin käyttölaitteeseen kohdistuva toiminta (monotoninen toiminta) - jarrutusvoimaa on voitava säädellä helposti ja riittävän tarkasti. 1.4. Käyttölaite `Käyttölaitteella` tarkoitetaan kuljettajan (tai joidenkin perävaunujen ollessa kyseessä tämän apulaisen) välittömästi käyttämää järjestelmän osaa, jonka avulla voimansiirtoon välitetään jarrutukseen tai sen hallintaan tarvittava energia. Tämä energia voi olla kuljettajan omaa lihasvoimaa, toisesta lähteestä tuotettua energiaa, jota kuljettaja voi hallita, tai soveltuvin osin, perävaunun kineettistä energiaa, tai edellä lueteltuja energioita yhdistämällä saatua energiaa. 1.5. Voimansiirto `Voimansiirrolla` tarkoitetaan käyttölaitteen ja jarrun väliin sijoittuvaa osien yhdistelmää, joka yhdistää nämä osat toiminnallisesti. Voimansiirto voi olla mekaaninen, hydraulinen, pneumaattinen, sähköinen tai näiden yhdistelmä. Jos jarrutusvoima saadaan kuljettajasta riippumattomasta mutta hänen hallitsemastaan energianlähteestä tai tämän avustamana, myös kyseisessä laitteessa olevan varaenergian katsotaan olevan voimansiirron osa. 1.6. Jarru `Jarrulla` tarkoitetaan osaa, jossa ajoneuvon liikettä vastustavat voimat tuotetaan. Se voi olla rakenteeltaan kitkajarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan osan välisestä kitkasta); sähköjarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan, mutta toisistaan erillään olevan osan sähkömagneettisen vuorovaikutuksen tuottamana); nestejarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan osan välisen nesteen välityksellä); tai moottorijarru (jolloin jarrutusvoimat syntyvät moottorin kehittämän hallitusti lisääntyvän jarrutusvaikutuksen siirtämisestä pyöriin). 1.7. Eri jarrulaitetyypit `Eri jarrulaitetyypeillä` tarkoitetaan laitteita, jotka eroavat toisistaan seuraavilta olennaisilta osilta: 1.7.1. laitteen osilla on eri ominaisuudet, 1.7.2. jonkin osan materiaali on ominaisuuksiltaan erilainen tai osa on muodoltaan tai kooltaan erilainen, 1.7.3. laitteen kokoonpano on erilainen. 1.8. Jarrujärjestelmän osa `Jarrujärjestelmän osalla` tarkoitetaan yhtä niistä erillisistä osista, jotka yhdistettynä muodostavat jarrulaitteen. 1.9. Jatkuva jarrutus `Jatkuvalla jarrutuksella` tarkoitetaan ajoneuvoyhdistelmien jarrutusta järjestelmällä, jolla on seuraavat ominaisuudet: 1.9.1. yksi käyttölaite, jota kuljettaja käyttää istuimeltaan portaattomasti yhdellä liikkeellä, 1.9.2. ajoneuvoyhdistelmän yksiköiden jarruttamiseen tarvittava energia siirretään samasta energianlähteestä (joka voi olla kuljettajan lihasvoima), 1.9.3. jarrujärjestelmä mahdollistaa ajoneuvoyhdistelmien yksiköiden samanaikaisen tai niiden keskinäisesti ajoitetun jarrutuksen niiden suhteellisesta sijainnista riippumatta. 1.10. Puolijatkuva jarrutus `Puolijatkuvalla jarrutuksella` tarkoitetaan ajoneuvoyhdistelmien jarrutusta järjestelmällä, jolla on seuraavat ominaisuudet: 1.10.1. yksi käyttölaite, jota kuljettaja käyttää istuimeltaan portaattomasti yhdellä liikkeellä, 1.10.2. ajoneuvoyhdistelmän yksiköiden jarruttamiseen tarvittava energia siirretään kahdesta eri energianlähteestä (joista toinen voi olla ajoneuvon kuljettajan lihasvoima), 1.10.3. jarrujärjestelmä mahdollistaa ajoneuvoyhdistelmien yksiköiden samanaikaisen tai niiden keskinäisesti ajoitetun jarrutuksen niiden suhteellisesta sijainnista riippumatta. 1.11. Itsekytkeytyvä jarrutus `Itsekytkeytyvällä jarrutuksella` tarkoitetaan perävaunun tai perävaunujen automaattista jarrutusta ajoneuvoyhdistelmän osien erotessa tai vetoauton ja perävaunun irrotessa toisistaan ilman, että sillä on vaikutusta ajoneuvoyhdistelmän muiden yksiköiden jarrutustehoon. 1.12. Inertiajarrutus `Inertiajarrutuksella` tarkoitetaan jarrutusta järjestelmällä, jossa jarrutusvoiman tuottamiseen tarvittava energia saadaan perävaunun liikkeestä ajoneuvoa kohden. 1.13. Kuormitettu ajoneuvo `Kuormitetulla ajoneuvolla` tarkoitetaan ajoneuvoa, jota kuormitetaan sen enimmäismassaan, jollei toisin ole säädetty. 1.14. Enimmäismassa `Enimmäismassalla` tarkoitetaan ajoneuvon valmistajan ilmoittamaa, ajoneuvon teknisesti sallittua enimmäismassaa (se voi olla suurempi kuin `suurin sallittu massa`). 1.14.1. `Massan jakautumisella akseleille` tarkoitetaan painovoiman aiheuttamien ajoneuvon massaan ja/tai sen sisältöön kohdistuvien vaikutusten jakautumista akseleiden kesken. 1.14.2. `Pyörä- tai akselipainolla` tarkoitetaan pyörän tai akselin pyörien kanssa kosketuksissa olevan tiepinnan pystysuoraa staattista reaktiota (voimaa). 1.14.3. `Suurimmalla staattisella pyörä- tai akselipainolla` tarkoitetaan liikkumattoman pyörän ja akselin enimmäispainoa, joka saadaan ajoneuvon ollessa kuormitettu. 1.15. Varastoidulla energialla toimiva hydraulijarrulaite `Varastoidulla energialla toimivalla hydraulijarrulaitteella` tarkoitetaan jarrujärjestelmää, johon energia tuotetaan paineenalaisen hydraulinesteen avulla, joka varastoidaan yhteen tai useampaan energian varaajaan, johon syötetään painetta yhdestä tai useammasta pumpusta, joista jokaisella voidaan paine rajoittaa suurimpaan arvoon. Valmistajan on ilmoitettava tämä suurin arvo. 1.16. O3 ja O4-luokan perävaunutyypit 1.16.1. Puoliperävaunu `Puoliperävaunulla` tarkoitetaan vedettävää ajoneuvoa, jonka akseli (akselisto) on sijoitettu tasaisesti kuormatun ajoneuvon painopisteen taakse (ajoneuvon ollessa tasaisesti kuormitettu) ja joka on varustettu kytkentälaitteella, joka sallii pysty- ja vaakasuuntaisten voimien välittymisen vetoautoon. 1.16.2. Varsinainen perävaunu `Varsinaisella perävaunulla` tarkoitetaan vedettävää ajoneuvoa, jossa on vähintään kaksi akselia ja joka on varustettu vetolaitteella, joka voi liikkua pystysuunnassa (perävaunuun nähden) ja säätelee etuakselin (-akselien) suuntaa, mutta ei välitä merkittävää staattista kuormaa vetoautoon. 1.16.3. Keskiakseliperävaunu `Keskiakseliperävaunulla` tarkoitetaan vedettävää ajoneuvoa, joka on varustettu vetolaitteella, joka ei voi liikkua pystysuunnassa (perävaunuun nähden) ja jonka akseli (akselisto) on sijoitettu lähelle ajoneuvon painopistettä (ajoneuvon ollessa tasaisesti kuormitettuna) siten, että vetoautoon kohdistuu ainoastaan vähäinen pystysuuntainen staattinen kuormitus, joka on enintään 10 prosenttia perävaunun enimmäismassaa vastaavasta kuormituksesta tai 1 000 daN (näistä pienemmän ollessa määräävä). 1.17. Hidastin (1) `Hidastimella` tarkoitetaan apujarrujärjestelmää, joka pystyy sekä antamaan että ylläpitämään jarrutusvaikutusta kauan ilman merkittävää tehon putoamista. Ilmaisu `hidastin` kattaa koko järjestelmän käyttölaite mukaan lukien. 1.17.1. Erilliskäytössä oleva hidastin `Erilliskäytössä olevalla hidastimella` tarkoitetaan hidastinta, jonka käyttölaite on erillään käyttö- ja muiden jarrujärjestelmien käyttölaitteista. 1.17.2. Yhteiskäytössä oleva hidastin (2) `Yhteiskäytössä olevalla hidastimella` tarkoitetaan hidastinta, jonka käyttölaite on yhdistetty käyttöjarrujärjestelmän käyttölaitteeseen siten, että sekä hidastinta että käyttöjarrujärjestelmiä käytetään yhtäaikaa tai ne ovat yhteisen käyttölaitteen sopivasti tahdistamia. 1.17.3. Yhdistetyssä käytössä oleva hidastin `Yhdistetyssä käytössä olevalla hidastimella` tarkoitetaan yhteiskäytössä olevaa hidastinta, jossa on lisäksi katkaisulaite, joka sallii yhdistetyn käyttölaitteen vaikuttaa vain käyttöjarrujärjestelmään. 1.18. Lähiliikenteen linja-auto `Lähiliikenteen linja-autolla` tarkoitetaan lähiliikenteeseen suunniteltua ja varusteltua ajoneuvoa, jossa ei ole erityisesti seisoville matkustajille varattuja paikkoja, mutta jossa voidaan matkustaa lyhyitä matkoja käytävällä seisten. 1.19. Kaukoliikenteen linja-auto `Kaukoliikenteen linja-autolla` tarkoitetaan kaukoliikenteeseen suunniteltua ja varusteltua ajoneuvoa, joka on sisustettu istuvien matkustajien mukavuutta ajatellen ja jossa ei kuljeteta seisovia matkustajia. 1.20. Lukkiutumattomat jarrut Katso liitteessä X oleva 2.1 kohta. 2. RAKENNE- JA ASENNUSVAATIMUKSET 2.1. Yleistä 2.1.1. Jarrulaite 2.1.1.1. Jarrulaite on suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että ajoneuvo, siihen mahdollisesti tavanomaisessa käytössä kohdistuvasta tärinästä huolimatta, täyttää jäljempänä vahvistetut vaatimukset. 2.1.1.2. Jarrulaite on erityisesti suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että se kestää syöpymistä ja vanhenemista aiheuttavia olosuhteita mahdollisimman hyvin. 2.1.1.3. Jarrupäällysteissä ei saa olla asbestia. 2.1.2. Jarrulaitteen toiminnot Edellä 1.2 kohdassa määritellyn jarrulaitteen on täytettävä seuraavat edellytykset: 2.1.2.1. Käyttöjarru Käyttöjarrun avulla kuljettajan on pystyttävä hallitsemaan ajoneuvon liikettä ja pysäyttämään ajoneuvo turvallisesti, nopeasti ja tehokkaasti millä tahansa ajoneuvon kuormituksella ja nopeudella, ylä- tai alamäen kaltevuudesta riippumatta. Käyttöjarrua on pystyttävä säätelemään portaattomasti. Kuljettajan on pystyttävä jarruttamaan istuimeltaan irrottamatta käsiä ohjauslaitteesta. 2.1.2.2. Varajarru Varajarrun avulla ajoneuvo on pystyttävä pysäyttämään kohtuullisella pysähtymismatkalla siinä tapauksessa, ettei käyttöjarru ole toimintakunnossa. Varajarrua on pystyttävä säätelemään portaattomasti. Kuljettajan on pystyttävä jarruttamaan istuimeltaan irrottamatta molempia käsiä ohjauslaitteesta. Näitä vaatimuksia sovellettaessa oletetaan, ettei käyttöjarruun voi ilmaantua samanaikaisesti kuin yksi vika. 2.1.2.3. Seisontajarru Seisontajarrulla on pystyttävä pitämään ajoneuvo paikallaan ylä- ja alamäessä myös kuljettajan poissa ollessa, jolloin täysin mekaaninen laite pitää liikkuvat osat paikoilleen lukittuina. Kuljettajan on pystyttävä jarruttamaan istuimeltaan, kuitenkin perävaunun osalta noudatetaan 2.2.2.10 kohdan vaatimuksia. Perävaunun paineilmajarru saa toimia samanaikaisesti vetoauton seisontajarrun kanssa, jos kuljettaja voi milloin tahansa tarkastaa, että ajoneuvoyhdistelmän seisontajarrun käyttölaitetta mekaanisesti käyttämällä saavutettu teho on riittävä. 2.1.3. Moottoriajoneuvojen ja perävaunujen väliset paineilmakytkennät 2.1.3.1. Paineilmalla toimivan jarrulaitteen osalta on perävaunun paineilmaliitännän oltava tyyppiä, jossa on vähintään kaksi liitintä. Kuitenkin kaikissa tapauksissa tämän direktiivin kaikki vaatimukset on täytettävä käyttäen vain kahta liitintä. Suljinlaitteita, jotka eivät ole automaattisesti toimivia, ei saa hyväksyä. Nivellettyjen ajoneuvoyhdistelmien osalta letkujen on oltava osa vetoautoa. Kaikissa muissa tapauksissa on letkujen oltava osa perävaunua. 2.2. Jarrujärjestelmien ominaisuudet 2.2.1. M- ja N-luokan ajoneuvot 2.2.1.1. Ajoneuvossa olevan jarrulaitejärjestelmän on täytettävä käyttöjarrua, varajarrua ja seisontajarrua koskevat vaatimukset. 2.2.1.2. Käyttö-, vara- ja seisontajarrusta koostuvalla jarrulaitejärjestelmällä voi olla yhteisiä osia, jos ne täyttävät seuraavat edellytykset: 2.2.1.2.1. niissä on oltava ainakin kaksi käyttölaitetta, jotka ovat toisistaan riippumattomia ja helposti kuljettajan ulottuvilla hänen tavanomaisesta ajoasennostaan. Kaikissa ajoneuvoluokissa, paitsi M2- ja M3-luokassa, jokainen jarrun käyttölaite (hidastimen käyttölaitetta lukuun ottamatta) on suunniteltava siten, että ne vapautettuina palautuvat asentoon, jossa ne ovat täysin poissa päältä. Tätä vaatimusta ei sovelleta seisontajarrun käyttölaitteeseen (tai vastaavaan osaan yhdistetystä käyttölaitteesta), kun se on mekaanisesti lukittu käyttöasentoon; 2.2.1.2.2. käyttöjarrulaitteella ja seisontajarrulaitteella on oltava erilliset, toisistaan riippumattomat käyttölaitteet; 2.2.1.2.3. kun käyttö- ja varajarrulaitteella on yhteinen käyttölaite, tämän käyttölaitteen ja voimansiirtojärjestelmien osien välisen yhteyden tehokkuuden väheneminen tietyn käyttöajan jälkeen ei saa olla todennäköistä; 2.2.1.2.4. jos käyttö- ja varajarrulaitteella on yhteinen käyttölaite, seisontajarru on suunniteltava siten, että se voidaan kytkeä toimintaan ajoneuvon liikkuessa; Tätä vaatimusta ei sovelleta, kun varakäyttölaitteella voidaan käyttöjarrujärjestelmä kytkeä toimintaan ainakin osittaisesti, kuten liitteessä II olevassa 2.1.3.6 kohdassa määrätään. 2.2.1.2.5. jos muu kuin jarruihin kuuluva osa (sellaisena kuin se määritellään 1.6 kohdassa) tai muut kuin 2.2.1.2.7 kohdassa tarkoitetut osat vahingoittuvat tai käyttöjarru ei jostakin muusta syystä toimi (toimintahäiriö, jarrutukseen tarvittavan energian loppuminen osittain tai kokonaan), ajoneuvo on pystyttävä pysäyttämään varajarrun tai käyttöjarrun vielä toimintakunnossa olevan osan avulla varajarrun toiminnalta vaadittujen edellytysten mukaisesti; 2.2.1.2.6. erityisesti jos vara- ja käyttöjarrulaitteella on yhteinen käyttölaite ja voimansiirto: 2.2.1.2.6.1. jos käyttöjarrun käyttämiseen tarvittava energia saadaan kuljettajan lihasvoiman lisäksi yhdestä tai useammasta avustavasta energiavarastosta, vian ilmetessä avustavaan energiavarastoon varajarrua on pystyttävä käyttämään kuljettajan lihasvoimalla ja vielä mahdollisesti toimintakunnossa olevista energiavarastoista tuotetulla energialla siten, ettei käyttölaitteeseen vaikuttava voima ylitä suurinta sallittua arvoa, 2.2.1.2.6.2. jos käyttöjarrun ja voimansiirron vaatima voima saadaan yksinomaan kuljettajan hallitsemasta energiavarastosta, jarrulaitteilla on oltava vähintään kaksi täysin toisistaan riippumatonta energiavarastoa, joilla kummallakin on oma riippumaton voimansiirto; kumpikin niistä saa vaikuttaa vain kahden tai useamman pyörän jarruun, jotka on valittava siten, että varajarrun toiminnalle asetetut vaatimukset täyttyvät ajoneuvon liikevakautta huonontamatta jarrutuksen aikana; lisäksi nämä energiavarastot on varustettava 2.2.1.13 kohdan mukaisella varoituslaitteella; 2.2.1.2.7. tiettyjen osien, kuten polkimen ja sen laakerin, pääsylinterin ja sen männän tai mäntien (hydraulisissa järjestelmissä), käyttöjarruventtiilin (hydraulisissa ja/tai paineilmajärjestelmissä), jarrupolkimen ja pääsylinterin tai käyttöjarruventtiilin välisten liittimien, jarrusylinterien ja niiden mäntien (hydraulisissa ja/tai paineilmajärjestelmissä) sekä jarruvipujen ja jarrukenkien levitysmekanismien oletetaan pysyvän vahingoittumattomina, jos ne ovat tarkoituksenmukaisesti mitoitetut, helposti huollettavissa ja niissä on vähintään samanveroiset turvallisuusominaisuudet kuin muille ajoneuvon välttämättömille osille (kuten ohjauslaitteen vivustolle) vahvistetaan. Jos vika missä tahansa näistä osista tekisi mahdottomaksi saavuttaa vähintään varajarrulle vahvistetun jarrutustehon, on tämä osa tehtävä metallista tai materiaalista, jolla on vastaavat ominaisuudet, eikä siihen saa kohdistua huomattavaa vääntöä jarrutuslaitteiden tavanomaisessa käytössä. 2.2.1.3. Jos käyttö- ja varajarrulaitteilla on erilliset käyttölaitteet, molempien samanaikainen käyttö ei saa saattaa sekä käyttö- että varajarrulaitetta toimintakyvyttömiksi riippumatta siitä, ovatko ne molemmat käyttökunnossa vai ainoastaan toinen niistä. 2.2.1.4. Vian ilmetessä käyttöjarrun voimansiirron osaan jarrulaitteiden on täytettävä seuraavat edellytykset: 2.2.1.4.1. käyttöjarrun käyttölaitteella on edelleen pystyttävä kytkemään jarrutus riittävän moneen pyörään ajoneuvon kuormituksesta riippumatta; 2.2.1.4.2. nämä pyörät on valittava siten, että käyttöjarrulaitteen jäännösjarrutusteho on liitteessä II olevan 2.1.4 kohdan vaatimusten mukainen; 2.2.1.4.3. edellä olevia vaatimuksia ei kuitenkaan sovelleta puoliperävaunujen vetoautoihin, jos puoliperävaunun käyttöjarrulaitteella on vetoautosta riippumaton voimansiirto. 2.2.1.5. Jos käytetään muuta energianlähdettä kuin kuljettajan lihasvoimaa, ei tarvita enempää kuin yksi tällainen energianlähde (hydraulinen pumppu, paineilmakompressori jne.), mutta tavan, jolla tämän energianlähteen muodostamaa laitetta käytetään, on oltava turvallinen ja käyttökelpoinen. 2.2.1.5.1. Vian ilmetessä mihin tahansa ajoneuvon jarrulaitteiden voimansiirron osaan tehonsyötön on jatkuttava niihin vioittumattomiin osiin, joilla ajoneuvo pysäytetään jäännösjarrutusteholle ja/tai varajarrulle vahvistetun tehon mukaisesti. Tämä vaatimus on täytettävä joko sellaisten laitteiden avulla, jotka voidaan helposti kytkeä päälle kun ajoneuvo on liikkumaton, tai automaattisesti. 2.2.1.5.2 Lisäksi tämän laitteen alapiiriin sijoitettujen akkujen tilavuuden on oltava sellainen, että vian ilmetessä energian syötössä on vielä mahdollista pysäyttää ajoneuvo neljännen kerran jälkeen käyttöjarrun käyttölaitteella varajarrulle vahvistetulla teholla neljän liitteessä IV olevassa A ja B jaksossa vahvistetun täyden iskun jarrutuksen jälkeen. 2.2.1.5.3 Kuitenkin nämä vaatimukset katsotaan täytetyiksi varastoidulla energialla toimivien hydraulisten jarrulaitteiden osalta, jos liitteessä IV olevan C jakson 1.2.2 kohdan vaatimukset täytetään. 2.2.1.6. Edellä olevien 2.2.1.2, 2.2.1.4, ja 2.2.1.5 kohdan vaatimukset on täytettävä käyttämättä sellaista automaattista laitetta, jonka tehottomuus voisi jäädä huomaamatta sen vuoksi, että tavallisesti lepoasennossa olevat osat kytkeytyvät toimintaan ainoastaan jarrulaitteessa ilmenevän vian yhteydessä. 2.2.1.7. Käyttöjarrun on vaikutettava ajoneuvon kaikkiin pyöriin. 2.2.1.8. Käyttöjarrun jarrutusvoiman on jakauduttava tasaisesti akseleille. Jos ajoneuvossa on enemmän kuin kaksi akselia, saadaan jarrujen lukkiutumisen ja jarrupäällysteiden lasittumisen välttämiseksi tiettyjen akseleiden pyörien jarrutusvoima automaattisesti pudottaa nollaan tavallista huomattavasti kevyemmissä kuormitustiloissa, jos ajoneuvo täyttää kaikki liitteessä II vahvistetut tehovaatimukset. 2.2.1.9. Käyttöjarrun vaikutuksen on jakauduttava samassa akselissa oleville pyörille symmetrisesti suhteessa ajoneuvon pitkittäissuuntaiseen keskitasoon. 2.2.1.10 Käyttö- ja seisontajarrun on vaikutettava jarrutuspintoihin, jotka on yhdistetty pyöriin pysyvästi riittävän kestävillä osilla. Jarrutuspinnan ja pyörien kytkeminen toisistaan irti ei saa olla mahdollista; kuitenkin käyttöjarrun ja varajarrun osalta hetkellinen keskeytyminen on sallittua, esimerkiksi vaihdetta käytettäessä, jos käyttö- ja varajarrun teho on jälleenkytkennän jälkeen vaatimusten mukainen. Lisäksi seisontajarrun osalta tällainen keskeytyminen on sallittava, jos se on yksinomaan kuljettajan hallittavissa istuimeltaan sellaisen järjestelmän avulla, joka ei voi kytkeytyä toimintaan itsestään painevuodon takia (3). 2.2.1.11. Jarrujen kitkapinnan kuluminen on voitava helposti kompensoida joko käsikäyttöisen tai automaattisen säätölaitteen avulla. Lisäksi voimansiirron ja jarrujen käyttölaitteilla ja osilla on oltava sellainen liikevara ja tarpeen vaatiessa sopivat keinot tehon kompensoimiseen siten, että jarrujen kuumentuessa tai jarrupäällysteiden kuluessa tehokas jarrutus on varmistettu ilman välitöntä tarvetta jarrujen säätöön. 2.2.1.11.1 Käyttöjarrujen kulumissäädön on oltava automaattinen. Automaattinen kulumissäätölaite ei kuitenkaan ole pakollinen N2- ja N3-luokan maastoajoneuvoissa sekä M1- ja N1-luokan ajoneuvojen takajarruissa. Automaattisten kulumissäätölaitteiden on oltava sellaiset, että lämmittämisen jälkeen jäähdytetyillä jarruilla saadaan aikaan tehokas jarrutus. Ajoneuvoa on erityisesti pystyttävä käyttämään tavanomaiseen ajoon liitteessä II olevassa 1.3 kohdassa (tyyppi I -testi), 1.4 kohdassa (tyyppi II -testi) ja 1.6 kohdassa (tyyppi III -testi) tarkoitettujen testien jälkeen. Automaattinen kulumissäätölaite on testattava paineilmajarruissa tarkastamalla jarrusylinterin iskunpituus ja/tai välys. 2.2.1.11.2. Jarrupäällysteiden kuluminen on voitava tarkastaa helposti sekä ajoneuvon ulko- että sisäpuolelta käyttämällä ainoastaan ajoneuvon tavanomaisina varusteina olevia työkaluja ja laitteita; esimerkiksi sopivilla tarkastusrei'illä tai muilla tavoin. Vaihtoehtoisesti hyväksytään ääni- tai merkkilaite, joka varoittaa kuljettajaa tämän tavanomaisessa istuma-asennossa jarrupäällysteiden vaihtamisen tarpeellisuudesta. Etu- ja takapyörien poistaminen tätä tarkoitusta varten on sallittua vain M1- ja N1-luokan ajoneuvoissa. 2.2.1.12. Hydrauliset jarrulaitteet 2.2.1.12.1. Nestesäiliöiden täyttöaukkojen on oltava helposti käsillä; lisäksi varanesteen säiliöiden on oltava siten valmistettuja, että varanesteen pinnan taso voidaan helposti tarkistaa varanesteen säiliöitä avaamatta. Jos viimeksi mainittua edellytystä ei ole täytetty, kuljettajalle on ilmoitettava varoitusvalolla varanesteen pinnan laskemisesta tasolle, joka altistaa jarrulaitteen toimintahäiriölle. Kuljettajan on voitava helposti tarkastaa varoitusvalon toiminta. 2.2.1.12.2. Hydraulisen voimansiirtojärjestelmän osan vioittuminen ilmaistaan kuljettajalle laitteella, jossa on punainen varoitusvalo, joka syttyy viimeistään käyttölaitetta käytettäessä ja joka pysyy valaistuna niin kauan kuin vika on olemassa ja virtalukko on kytketty päälle. Kuitenkin laite, jossa on punainen varoitusvalo ja joka syttyy nesteen laskiessa laitteen säiliössä valmistajan määrittelemän tason alapuolelle, voidaan hyväksyä. Varoitusvalon on oltava nähtävissä myös päivänvalossa ja lampun kunnon on oltava kuljettajan helposti tarkastettavissa istuimeltaan. Laitteen osan vioittuminen ei saa johtaa kyseessä olevan jarrulaitteen kaiken tehon häviämiseen. 2.2.1.12.3. Nestevälitteisessä jarrujärjestelmässä käytettävä nestetyyppi on standardin ISO N:o 9128-1987 mukainen. Asianmukaiset tunnukset on kiinnitettävä kuvan 1 tai 2 mukaisesti näkyvään paikkaan ja pysyvästi 100 mm:n säteelle nestesäiliöiden täyttöaukoista; lisätietoja voi saada valmistajalta. 2.2.1.13. Kun vahvistettu jarrutusteho on mahdotonta saavuttaa ilman varastoidun energian käyttöä, jokaiseen ajoneuvoon, johon on asennettu jonkin energiavaraston aktivoima jarru, on asennettava painemittarin lisäksi varoituslaite, joka sytyttää merkkivalon tai antaa äänimerkin kun varastoitu energia laskee jossakin järjestelmän osassa tasolle, jolla säiliötä täydentämättä ja ajoneuvon kuormituksesta riippumatta voidaan neljän täyden työliikkeen jälkeen käyttöjarrulaitteen käyttölaitetta viidennen kerran käytettäessä saavuttaa varajarrulle määrätty suoritustaso (kun käyttöjarrun voimansiirrossa ei ole vikoja ja jarrut on säädetty mahdollisimman lähelle). Varoituslaitteen on oltava kytketty jarrupiiriin suoraan ja pysyvästi. Varoituslaite ei saa antaa merkkiä moottorin ollessa käynnissä tavanomaisissa toimintaolosuhteissa ja jarrulaitteen ollessa moitteettomassa kunnossa, lukuun ottamatta aikaa, joka moottorin käynnistyksen jälkeinen energiasäiliön latautuminen vaatii. 2.2.1.13.1. Kuitenkin niiden ajoneuvojen osalta, jotka ovat 2.2.1.5.1 kohdan vaatimusten mukaiset ainoastaan siksi, että ne täyttävät liitteessä IV olevan C jakson 1.2.2 kohdan vaatimukset, on hälytyslaitteessa oltava myös äänimerkki merkkivalon lisäksi. Näiden laitteiden ei tarvitse toimia samanaikaisesti, jos jokainen niistä täyttää edellä vahvistetut vaatimukset ja äänimerkki ei käynnisty ennen valomerkkiä. 2.2.1.13.2. Tämä akustinen laite voi olla toimimatta, kun seisontajarrua käytetään tai, valmistajan valinnan mukaan, kun automaattivaihteen valintakytkin on "pysäköinti"-asennossa. 2.2.1.14. Rajoittamatta 2.1.2.3 kohdan vaatimusten soveltamista silloin, kun lisäenergianlähteen käyttö on jarrulaitteen toimimisen kannalta välttämätöntä, on energiavaraston oltava sellainen, että jarrutusteho riittää pysäyttämään ajoneuvon vahvistettujen vaatimusten mukaisesti moottorin sammuttuakin tai vian ilmetessä energianlähteen käyttötavassa. Lisäksi, jos seisontajarruun vaikuttaa kuljettajan lihasvoiman lisäksi jarrutehostin, on seisontajarrutuksen käynnistyminen varmistettava silloinkin, kun tähän tehostimeen tulee vika, tarvittaessa sellaisella varaenergialla, joka on riippumaton tehostinta normaalisti syöttävästä voimanlähteestä. Tämä varaenergia voi olla myös käyttöjarrutukseen tarkoitettu. Ilmaisu "käynnistäminen" kattaa myös jarrun vapautuksen. 2.2.1.15. Sellaisen moottoriajoneuvon osalta, joka on hyväksytty vetoauton kuljettajan ohjaamalla jarrulla varustetun perävaunun vetoon, vetoauton käyttöjarrulaitteen on oltava varustettu siten suunnitellulla laitteella, joka varmistaa, että vian ilmetessä perävaunun jarrulaitteeseen tai vetoauton ja perävaunun välisen jarrujohdon (tai muun vastaavan liitännän) katketessa vetoautoa pystytään edelleen jarruttamaan varajarrulle vahvistettujen vaatimusten mukaisesti; tämän laitteen asentaminen vetoautoon on erityisen tärkeää (4). 2.2.1.16. Lisälaitteen on saatava energiansa ainoastaan sillä tavoin, että jopa energianlähteen vahingoittuessa sen toiminta ei voi aiheuttaa jarrulaitteiden energiavaran laskua 2.2.1.13 kohdassa tarkoitetun tason alapuolelle. 2.2.1.17. O3- tai O4-luokan perävaunujen käyttöjarrujärjestelmien on oltava joko jatkuvaa tai puolijatkuvaa tyyppiä. 2.2.1.18. O3- tai O4-luokan perävaunun vetoon hyväksytyn ajoneuvon jarrujärjestelmien on täytettävä seuraavat edellytykset: 2.2.1.18.1. vetoauton varajarrulaitetta käytettäessä myös perävaunua on jarrutettava portaattomasti; 2.2.1.18.2. jos vetoauton käyttöjarrulaite rikkoutuu ja jos tämä laite koostuu ainakin kahdesta toisistaan riippumattomasta osasta, vioittumattoman tai vioittumattomien osien on pystyttävä kokonaan tai osittain kytkemään perävaunun jarrut toimintaan. Tätä jarrutusta on pystyttävä säätelemään portaattomasti; jos tämä toiminta saavutetaan venttiilillä, joka tavallisesti on levossa, niin tämä venttiili voi olla kiinteä ainoastaan, jos kuljettaja voi helposti tarkistaa sen toiminnan ilman työkaluja joko ohjaamosta tai ajoneuvon ulkopuolelta; 2.2.1.18.3. kuljettajan on voitava kytkeä perävaunun jarrut kokonaan tai osittain myös jarrujohdon (tai jonkun muun vastaavan liitännän) murtuessa tai vuotaessa joko käyttöjarrulaitteen käyttölaitteen, varajarrulaitteen käyttölaitteen tai seisontajarrulaitteen käyttölaitteen avulla, ellei murtuma tai vuoto automaattisesti aiheuta perävaunun jarrutusta liitteessä II olevassa 2.2.3 kohdassa vahvistetun tehon mukaisesti; 2.2.1.18.4. kaksoisliitintä käyttävän ilmansyöttöjärjestelmän osalta 2.2.1.18.3 kohdan vaatimukset katsotaan täytetyiksi, jos seuraavat edellytykset täytetään: 2.2.1.18.4.1. kun edellä 2.2.1.18.3 kohdassa tarkoitettua käyttölaitetta käytetään kokonaisuudessaan, on syöttöjohdon paineen laskettava 1,5 baariin seuraavan kahden sekunnin kuluessa; 2.2.1.18.4.2. kun syöttöjohto tyhjentyy ainakin yhdellä baarilla sekunnissa, on perävaunun itsekytkeytyvän jarrutuksen alettava toimia ennen kuin syöttöjohdon paine laskee 2 baariin. 2.2.1.19. Seuraavien ajoneuvojen on täytettävä liitteessä II olevassa 1.5 kohdassa esitetyn tyyppi IIA -testin vaatimukset, mutta ei samassa liitteessä olevassa 1.4 kohdassa esitetyn tyyppi II -testin vaatimuksia. - M3-luokan lähiliikenteen ja kaukoliikenteen linja-autot - sekä O4-luokan perävaunun vetoon hyväksytyt N3-luokan moottoriajoneuvot. Jos ajoneuvon enimmäismassa on yli 26 000 kg, testimassa on rajoitettava 26 000 kg:n massaan, mutta jos kuormittamattoman ajoneuvon massa on yli 26 000 kg, tämä massa otetaan huomioon kokonaisuudessaan. 2.2.1.20. Sähköisellä jarrulaitteella varustetun perävaunun vetoon hyväksytyn moottoriajoneuvon on täytettävä seuraavat vaatimukset: 2.2.1.20.1. moottoriajoneuvon sähkönjakelulla (laturi tai akku) on oltava riittävästi tehoa antamaan virtaa sähköiselle jarrujärjestelmälle. Kun moottori käy valmistajan suosittelemalla joutokäyntinopeudella ja kaikki valmistajan normaalivarustuksena toimittamat ajoneuvon sähkölaitteet ovat kytkettyinä päälle, ei sähköjohtojen jännite sähköisen jarrujärjestelmän suurimmalla virrankulutuksella (15 A) saa laskea alle arvon 9,6 V liittännästä mitattuna. Sähköjohtoihin ei saa ylikuormitettuinakaan aiheutua oikosulkua; 2.2.1.20.2. silloin kun vetoauton käyttöjarrulaitteeseen tulee vika ja kun tämä laite koostuu kahdesta riippumattomasta yksiköstä, on yksikön tai yksikköjen, joihin vika ei ole vaikuttanut, pystyttävä osittain tai kokonaan käyttämään perävaunun jarruja; 2.2.1.20.3. jarruvalon katkaisijan ja sähköisen jarrulaitteen käynnistävän virtapiirin käyttäminen on sallittua vain, jos käyttöjohto ja jarruvalo on kytketty rinnakkain ja jarruvalon katkaisin ja virtapiiri pystyvät ottamaan vastaan ylimääräistä kuormaa. 2.2.1.21. Jos paineilmalla toimivassa käyttöjarrujärjestelmässä on kaksi tai useampi riippumatonta yksikköä, on vuodon näiden yksikköjen välillä käyttölaitteessa tai sen jälkeen päästävä ulos. 2.2.1.22. M2-, M3-, N2- ja N3-luokkiin kuuluvat enintään neliakseliset moottoriajoneuvot on varustettava 1-luokan lukkiutumattomilla jarruilla liitteen X vaatimusten mukaisesti. 2.2.1.23. Jos edellä 2.2.1.22 kohdassa mainitsematta jätetty moottoriajoneuvo on varustettu lukkiutumattomilla jarruilla, sen on täytettävä liitteen X vaatimukset. 2.2.1.24. Niiden moottoriajoneuvojen osalta, jotka on hyväksytty O3- tai O4-luokkaan kuuluvien perävaunujen vetoon, saa perävaunun käyttöjarrulaitetta käyttää ainoastaan yhdessä vetoajoneuvon käyttö-, vara- tai seisontajarrulaitteen kanssa. 2.2.1.25. Moottoriajoneuvot, jotka on hyväksytty lukkiutumattomilla jarruilla varustettujen perävaunujen vetoon, lukuun ottamatta M1- ja N1-luokkien ajoneuvoja, on varustettava perävaunun lukkiutumattomia jarruja varten erillisellä varoitusvalolla liitteessä X olevan 4.1, 4.2 ja 4.3 kohdan vaatimusten mukaisesti. Ne on myös erikseen varustettava perävaunun lukkiutumattomien jarrujen sähköisellä liittännällä tämän direktiivin liitteessä X olevan 4.4 kohdan mukaisesti. 2.2.1.26. M1-luokan moottoriajoneuvot voidaan varustaa tilapäisillä varapyörillä/-renkailla, jos ne täyttävät liitteen XIII vaatimukset. 2.2.2. O-luokan ajoneuvot 2.2.2.1. O1-luokan perävaunuissa ei tarvitse olla käyttöjarrulaitetta; jos tämän luokan perävaunu on kuitenkin varustettu käyttöjarrulaitteella, sen on täytettävä samat vaatimukset kuin O2-luokan perävaunujen. 2.2.2.2. Kaikki O2-luokan perävaunut on varustettava joko jatkuva-, puolijatkuva- tai inertiatyyppisellä käyttöjarrulaitteella. Viimeisenä mainittu tyyppi on sallittu ainoastaan muille perävaunuille kuin puoliperävaunuille. Liitteen XI vaatimusten mukaiset sähköiset jarrujärjestelmät ovat kuitenkin sallittuja. 2.2.2.3. Kaikki O3- tai O4-luokan perävaunut on varustettava jatkuva- tai puolijatkuvatyyppisellä käyttöjarrulaitteella. 2.2.2.4. Käyttöjarrulaitteen on vaikutettava perävaunun kaikkiin pyöriin. 2.2.2.5. Käyttöjarrulaitteen vaikutuksen on oltava sopivasti jakautunut eri akseleille. 2.2.2.6. Jokaisen jarrulaitteen vaikutuksen on oltava jakautunut kunkin akselin pyörille symmetrisesti ajoneuvon pituussuuntaiseen keskitasoon nähden. 2.2.2.7. Vahvistetun tehon saavuttamiseksi vaadittavien jarrutuspintojen on oltava jatkuvassa kosketuksessa pyöriin joko kiinteästi tai vioille altistumattomien osien välityksellä. 2.2.2.8. Jarrujen kitkapinnan kuluminen on voitava korjata helposti käsikäyttöisellä tai automaattisesti toimivalla säätöjärjestelmällä. Lisäksi voimansiirron ja jarrujen osilla ja käyttölaitteella on oltava liikevaraa ja tarvittaessa sopivat tasauskeinot, jotta jarrujen kuumentuessa tai jarrupäällysteiden saavuttaessa tietyn kulumispisteen tehokas jarrutus varmistetaan ilman, että välitön säätö on välttämätöntä. 2.2.2.8.1. Käyttöjarrujen kulumisen säädön on tapahduttava automaattisesti. Automaattiset säätölaitevarusteet ovat kuitenkin valinnaisia O1- ja O2-luokkien ajoneuvoille. Automaattisella kulumisen säätölaitteella varmistetaan tehokas jarrutus jarrujen kuumentumista seuraavan jäähtymisen jälkeen. Erityisesti ajoneuvon on pystyttävä toimimaan normaalisti myös liitteessä II olevan 1.3 kohdan (tyyppi I) ja 1.6 kohdan (tyyppi III) mukaisesti tehdyn testin jälkeen. 2.2.2.8.2. Käyttöjarrun päällysteiden, rumpujen ja levyjen kuluminen on voitava tarkistaa helposti ajoneuvon ulko- ja/tai alapuolelta käyttämällä ajoneuvon mukana yleensä toimitettavia työkaluja; ajoneuvo on esimerkiksi varustettava sopivalla tarkastusaukoilla. 2.2.2.9. Jarrulaitteen on oltava sellainen, että perävaunu pysähtyy automaattisesti, jos kytkentä irtoaa perävaunun liikkuessa. Tämä vaatimus ei kuitenkaan koske perävaunuja, joiden enimmäismassa ei ylitä 1,5:tä tonnia, jos perävaunuun on asennettu pääkytkennän lisäksi varakytkentä (ketju, kaapeli jne.), joka voi pääkytkennän vahingoittuessa estää vetoaisaa koskettamasta maata ja mahdollistaa perävaunun ohjauksen riittävässä määrin. 2.2.2.10. Kaikissa perävaunuissa, joihin on asennettava käyttöjarrulaite, seisontajarrun on toimittava myös perävaunun ollessa irrotettuna vetoautosta. Ajoneuvon vieressä seisovan henkilön on pystyttävä käyttämään seisontajarrua; henkilöiden kuljetukseen käytettävissä perävaunuissa seisontajarrua on kuitenkin pystyttävä käyttämään perävaunun sisäpuolelta. Ilmaisulla `käyttää` tarkoitetaan myös jarrun vapautusta. 2.2.2.11. Jos perävaunu on varustettu laitteella, joka mahdollistaa jarrulaitteen (muun kuin seisontajarrulaitteen) paineilman avulla tapahtuvan toiminnan poiskytkemisen, laite on suunniteltava ja rakennettava siten, että se ehdottomasti palaa alkuasentoon silloin, kun paineilman syöttö jatkuu. 2.2.2.12. O3- ja O4-luokkien kaksoisliitännällä varustetulla paineilmajärjestelmällä varustettujen perävaunujen on täytettävä edellä 2.2.1.18.3 kohdassa vahvistetut edellytykset. 2.2.2.13. O3- ja O4-luokkiin kuuluvat perävaunut on varustettava lukkiutumattomilla jarruilla liitteen X vaatimusten mukaisesti. 2.2.2.14. Jos muu kuin edellä 2.2.2.13. kohdassa mainittu perävaunu on varustettu lukkiutumattomilla jarruilla, sen on täytettävä liitteen X vaatimukset. 2.2.2.15. Lisälaitteen on saatava energiaa siten, että sen käytön aikana käyttöjarrun energiavaraston paineen on oltava pysyvästi vähintään 80 prosenttia vetoauton vähimmäissyöttöpaineesta liitteen II lisäyksessä olevan 3.1.2.2 kohdan mukaisesti. 2.2.2.15.1 Lisälaitteen tai siihen liittyvien johtojen rikkoutuessa tai vuotaessa jarrutettuihin pyöriin kohdistuvien voimien summan on oltava vähintään 80 prosenttia liitteessä II olevassa 2.2.1.2.1 kohdassa perävaunuille vahvistetusta arvosta. Jos vika tai vuoto kuitenkin vaikuttaa liitteen II lisäyksessä olevassa 6 kohdassa vahvistetun lisälaitteen käyttösignaaliin, sovelletaan viimeksi mainitun kohdan tehovaatimuksia. 3. EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS 3.1. Ajoneuvotyypin jarruvarustusta koskevan, direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan 4 kohdan mukaisen EY-tyyppihyväksyntähakemuksen tekee ajoneuvon valmistaja. 3.2. Ilmoituslomakkeen malli annetaan moottoriajoneuvojen osalta liitteessä XVIII ja muilla kuin inertiajarrujärjestelmillä varustettujen perävaunujen osalta liitteessä XIX. 3.3. Hyväksyttäväksi tarkoitettua ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo on jätettävä hyväksyntätesteistä vastaavalle tutkimuslaitokselle. 4. EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MYÖNTÄMINEN 4.1. Direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan 4 kohdan mukainen EY-tyyppihyväksyntä on myönnettävä, jos asiaa koskevia asiakirjoja on noudatettu. 4.2. Tyyppihyväksyntätodistuksen malli annetaan liitteen IX lisäyksessä 1. 4.3. Jokaiselle hyväksytylle ajoneuvotyypille on annettava hyväksyntänumero direktiivin 70/156/ETY liitteen VII mukaisesti. 5. TYYPIN JA HYVÄKSYNTÖJEN MUUTOKSET 5.1. Tämän direktiivin nojalla hyväksytyn tyypin muutoksiin sovelletaan direktiivin 70/156/ETY 5 artiklan säännöksiä. 6. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS 6.1. Toimenpiteet tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi toteutetaan direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan säännösten mukaisesti. (1) Kunnes sovitaan yhtenäisestä menettelystä hidastimen vaikutuksen laskemiseksi II liitteen 1.1.4.2 lisäyksen määräyksiin, tämä määritelmä ei koske ajoneuvoja, joissa on regeneratiivinen jarrutusjärjestelmä. (2) Kunnes sovitaan yhtenäisestä menettelystä hidastimen vaikutuksen laskemiseksi II liitteen 1.1.4.2 lisäyksen määräyksiin, ajoneuvoissa, joissa on yhteiskäytössä oleva hidastin, on oltava myös lukkiutumisen estojärjestelmä, joka vaikuttaa ainakin hidastimen ohjaaman akselin käyttöjarruun ja hidastimeen ja joka on X liitteen määräysten mukainen. (3) Tämä kohta on tulkittava seuraavasti: käyttö- ja varajarrulaitteiden tehon on pysyttävä direktiivissä vahvistettujen raja-arvojen sisällä myös hetkellisen irtikytkennän aikana. (4) Tämä kohta on tulkittava seuraavasti: kaikissa tapauksissa käyttöjarrulaitteen yhteyteen on asennettava laite (esimerkiksi rajoitusventtiili), jolla varmistetaan, että ajoneuvoa voidaan edelleen jarruttaa käyttöjarrulla, mutta varajarrun tehoa vastaavalla teholla. LIITE II Jarrutustestit ja jarrulaitteiden teho 1. JARRUTUSTESTIT 1.1. Yleistä 1.1.1. Jarrulaitteiden tehovaatimuksien on perustuttava ajoneuvon pysähtymismatkaan ja/tai täysin kehittyneen hidastuvuuden keskiarvoon. Jarrulaitteiden teho on määriteltävä mittaamalla pysähtymismatka suhteessa ajoneuvon jarrutuksen alkunopeuteen ja/tai mittaamalla täysin kehittyneen hidastuvuuden keskiarvo testin aikana. 1.1.2. Pysähtymismatka on ajoneuvon kulkema matka jarrun käyttölaitteen käytön aloitushetkestä ajoneuvon pysähtymishetkeen; ajoneuvon alkunopeus v1 on ajoneuvon nopeus käyttölaitteen käytön aloitushetkellä; alkunopeuden on oltava vähintään 98 prosenttia kyseessä olevalle testille määrätystä nopeudesta. Keskimääräinen täysin kehittynyt hidastuvuus (dm) on laskettava keskimääräisenä nopeuden vähentymisenä suhteessa matkaan välillä vb-ve seuraavan kaavan mukaisesti: dm = >NUM>vb2 - ve2 >DEN>25,92 (se - sb) m/s2 jossa v1 = kuten määritelty edellä vb = ajoneuvon nopeus 0,8 v1 (km/h) ve = ajoneuvon nopeus 0,1 v1 (km/h) sb = v1:n ja vb:n välillä kuljettu matka metreinä se = v1:n ja ve:n välillä kuljettu matka metreinä. Nopeus ja etäisyys on määriteltävä testivälineillä, joiden tarkkuus on ±1 prosenttia testille määrätystä nopeudesta. "dm" voidaan määritellä muilla menettelytavoilla kuin nopeuden ja etäisyyden mittauksella; siinä tapauksessa laskentatarkkuuden poikkeama saa olla enintään ±3 prosenttia. 1.1.3. Kaikkien ajoneuvojen tyyppihyväksyntää varten ajoneuvon jarrutusteho on testeissä mitattava ajoradalla seuraavissa olosuhteissa: 1.1.3.1. ajoneuvon massan on oltava kunkin testityypin vaatimusten mukainen ja se on ilmoitettava testausselosteessa (liite IX, lisäys 2); 1.1.3.2. testi on tehtävä kullekin testityypille vahvistetulla nopeudella. Jos ajoneuvon suurin rakenteellinen nopeus on pienempi kuin testityypille vahvistettu nopeus, testi on suoritettava ajoneuvon suurimmalla rakenteellisella nopeudella; 1.1.3.3. testeissä vaaditun tehon tuottamiseen tarvittava jarrun käyttölaitteeseen kohdistettava voima ei saa olla enemmän kuin kyseiselle ajoneuvoluokalle vahvistettu suurin arvo; 1.1.3.4. rajoittamatta 1.1.4.2. kohdan vaatimusten soveltamista tiellä on oltava hyvä pito; 1.1.3.5. testit on suoritettava olosuhteissa, joissa tuulen ei katsota voivan vaikuttaa testituloksiin; 1.1.3.6. testejä aloitettaessa ajoneuvon renkaiden on oltava kylmät ja rengaspaineen on oltava pyöriin kohdistuvalle kuormalle vahvistetun paineen mukainen ajoneuvon ollessa paikallaan; 1.1.3.7. määrätty suorituskyky on saavutettava ilman että pyörät lukkiutuvat, ajoneuvo poikkeaa suunnastaan tai että ilmenee epätavallista tärinää. Pyörien lukkiutuminen on sallittua ainoastaan, kun se erikseen mainitaan. 1.1.4. Ajoneuvon käyttäytyminen jarrutuksen aikana 1.1.4.1. Jarrutustesteissä ja erityisesti suurilla nopeuksilla suoritettavissa testeissä ajoneuvon käyttäytymistä on tarkkailtava jarrutuksen aikana. 1.1.4.2. M-, N-, O3 ja O4-luokan ajoneuvojen jarrutuskäyttäytymisen tiellä, jonka pinnalla on alentunut pito, on täytettävä tämän liitteen lisäyksessä vahvistetut edellytykset. 1.2. Tyyppi 0 -testi (tavallinen tehotesti jarrut kylminä) 1.2.1. Yleistä 1.2.1.1. Jarrujen on oltava kylmät. Jarrun katsotaan olevan kylmä, kun jarrulevystä tai jarrurummun ulkopinnalta mitattu lämpötila on alle 100 °C. 1.2.1.2. Testi on suoritettava seuraavissa olosuhteissa: 1.2.1.2.1. ajoneuvon on oltava kuormitettu siten, että sen massa jakautuu akseleille valmistajan ilmoituksen mukaisesti. Jos akseleita voidaan kuormittaa osakuormituksin, enimmäismassan jakautuminen akseleille on järjestettävä siten, että akselipainot ovat verrannolliset suurimpiin sallittuihin akselipainoihin; puoliperävaunujen vetoyksikköjen osalta kuorma voidaan sijoittaa uudelleen noin puoliväliin edellä olevista kuormitustiloista saatavasta vetotapin asemasta ja taka-akselin (akseliston) keskilinjasta; 1.2.1.2.2. jokainen testi on toistettava kuormittamattomalla ajoneuvolla. Moottoriajoneuvon osalta saa etuistuimella olla ajajan lisäksi toinen henkilö, joka on vastuussa testitulosten kirjaamisesta. Puoliperävaunun vetoon suunnitellun moottoriajoneuvon osalta kuormittamattomat testit suoritetaan perävaunusta irrotetulla vetoautolla, joka on kuormitettu vetopöydän massaa vastaavasti. Mukaan on myös sisällytettävä varapyörää vastaava massa, jos varapyörä kuuluu ajoneuvon tavanomaiseen varustukseen. Alusta/ohjaamo-rakenteiseen ajoneuvoon voidaan lisätä lisäkuorma, joka jäljittelee korin massaa. Lisäkuorma ei saa ylittää valmistajan liitteessä XVIII ilmoittamaa vähimmäismassaa; 1.2.1.2.3. jokaisen ajoneuvoluokan jarrujen vähimmäistehon raja-arvot ajoneuvo kuormitettuna ja kuormittamattomana tehtävissä testeissä vahvistetaan jäljempänä; ajoneuvon on täytettävä kyseiselle ajoneuvoluokalle vahvistetut pysähtymismatkaa ja täysin kehittyneen hidastuvuuden keskiarvoa koskevat vaatimukset, mutta molempien parametrien mittaaminen ei ole välttämättä tarpeellista; 1.2.1.2.4. ajoradan pinnan on oltava tasainen. 1.2.2. Tyyppi 0 -testi vaihde kytkettynä vapaalle 1.2.2.1. Testi on suoritettava eri ajoneuvoluokkien ajoneuvoille niille vahvistetuilla nopeuksilla näihin nopeuksiin sallitaan kuitenkin tietty poikkeama. Testeissä on saavutettava kullekin luokalle vahvistettu vähimmäisteho. 1.2.3. Tyyppi 0 -testi vaihde kytkettynä 1.2.3.1. Lukuun ottamatta 1.2.2. kohdassa vahvistettua testiä, ylimääräiset testit on suoritettava eri nopeuksilla vaihde kytkettynä päälle, alhaisimman nopeuden ollessa 30 prosenttia ajoneuvon enimmäisnopeudesta ja korkeimman nopeuden ollessa 80 prosenttia ajoneuvon enimmäisnopeudesta. Suurinta käytännöllistä tehoa vastaavat lukemat mitataan ja ajoneuvon käyttäytyminen merkitään testiselosteeseen. Puoliperävaunujen vetoyksiköitä, jotka on kuormitettu keinotekoisesti kuormitetun puoliperävaunun vaikutusten jäljittelemiseksi, ei saa testata suuremmilla nopeuksilla kuin 80 km/h. 1.2.3.2. Lisätestejä on tehtävä vaihde kytkettynä kyseiselle ajoneuvoluokalle vahvistetusta nopeudesta alkaen. Kullekin ajoneuvoluokalle vahvistettu vähimmäisteho on saavutettava. Puoliperävaunujen vetoyksikköjä, jotka on kuormattu keinotekoisesti kuormitetun puoliperävaunun vaikutusten jäljittelemiseksi, ei saa testata suuremmalla nopeudella kuin 80 km/h. 1.2.4. Tyyppi 0 -testi O-luokan paineilmajarruilla varustetuille ajoneuvoille 1.2.4.1. Perävaunun jarrusuoritus voidaan laskea joko vetoauton ja perävaunun yhteisestä jarrutussuhteesta ja kytkimestä mitatusta työntövoimasta tai, tietyissä tapauksissa, vetoauton ja perävaunun yhteisestä jarrutussuhteesta, kun vain perävaunua jarrutetaan. Vetoauton vaihteen on oltava vapaalla jarrutustestin aikana. Jotta otettaisiin huomioon hidastettava ylimääräinen massa, kun vain perävaunua jarrutetaan, huomioon otettava teho on keskimääräinen täysin kehittynyt hidastuvuus. 1.2.4.2. Lukuun ottamatta 1.2.4.3 ja 1.2.4.4 kohdan mukaisia tapauksia perävaunun jarrutussuhteen määrittämiseksi on välttämätöntä mitata vetoauton ja perävaunun yhteinen jarrutussuhde ja työntövoima kytkimestä. Vetoauton on täytettävä liitteessä II olevan 1.1.4.2 kohdan lisäyksessä tarkoitetut vaatimukset suhteen >NUM>TM >DEN>PM ja paineen pm välisen suhteen osalta. Perävaunun jarrutussuhde lasketaan seuraavalla kaavalla: zR = zR + M + >NUM>D >DEN>PR jossa: zR = perävaunun jarrutussuhde zR+M = vetoauton ja perävaunun jarrutussuhde D = työntövoima kytkentäkohdassa (vetävä voima D > 0) (puristava voima D < 0) PR = tienpinnan ja perävaunun pyörien välinen staattinen normaalivoima (kokonaisnormaalireaktio). 1.2.4.3. Jos perävaunussa on jatkuva tai puolijatkuva jarrujärjestelmä, jossa jarrusylintereiden paine ei muutu jarrutettaessa huolimatta akseliin kohdistuvien kuormien dynaamisesta siirtymisestä, ja puoliperävaunujen osalta saadaan vain perävaunua jarruttaa. Perävaunun jarrutussuhde on laskettava seuraavalla kaavalla: zR = (zR + M - R) × >NUM>(PM + PR) >DEN>PR + R jossa: R = vierimisvastuksen arvo = 0,01 PM = tienpinnan ja perävaunun vetoajoneuvon pyörien välinen staattinen normaalivoima (kokonaisnormaalireaktio). 1.2.4.4. Vaihtoehtoisesti perävaunun jarrutussuhteen arviointi voidaan tehdä vain perävaunua jarruttamalla. Tässä tapauksessa käytetyn paineen on oltava sama kuin paineen, joka on mitattu jarrusylintereistä yhdistelmän jarrutuksen aikana. 1.3. Tyyppi I -testi (häipymistesti) 1.3.1. Testi toistuvin jarrutuksin 1.3.1.1. Kaikkien moottoriajoneuvojen käyttöjarrut testataan kytkemällä ja vapauttamalla jarrut useita kertoja ajoneuvo kuormitettuna seuraavan taulukon edellytysten mukaisesti: >TAULUKON PAIKKA> jossa: v1 = katso kohta 1.1.2 v2 = nopeus jarrutuksen päättyessä vmax = ajoneuvon huippunopeus n = jarrutusten lukumäärä Ä t = jarrutussyklin kestoaika (aika jarrutuksen alusta seuraavan jarrutuksen alkuun). 1.3.1.2. Jos ajoneuvon ominaisuuksien vuoksi Ä:ta ei voida noudattaa, jarrutuksen kestoaikaa voidaan lisätä; kaikissa tapauksissa ajoneuvon jarrutukseen ja kiihdytykseen tarvittavan ajan lisäksi jokaisessa syklissä on sallittava 10 sekuntia nopeuden v1 vakiinnuttamiseksi. 1.3.1.3. Käyttölaitteeseen kohdistettava voima on säädettävä siten, että ensimmäisessä jarrutuksessa saavutetaan 3 m/s2:n keskimääräinen täysin kehittynyt hidastuvuus. Voiman on pysyttävä samana seuraavien jarrutusten aikana. 1.3.1.4. Jarrutusten aikana on suurimman vaihteen (lukuun ottamatta ylivaihdetta jne.) oltava jatkuvasti kytkettynä. 1.3.1.5. Kiihdytettäessä jarrutuksen jälkeen vaihteistoa on käytettävä siten, että nopeus v1 saavutetaan mahdollisimman nopeasti (suurin moottorin ja vaihteiston sallima kiihtyvyys). 1.3.2. Testi jatkuvalla jarrutuksella 1.3.2.1. O2- ja O3-luokan perävaunujen käyttöjarrujärjestelmä on testattava perävaunu kuormitettuna ja siten, että jarruihin syötettävän energian määrä vastaa saman ajan kuluessa rekisteröityä energiamäärää kuormitetussa ajoneuvossa sen kulkiessa tasaisella 40 km/h:n nopeudella 1,7 km:n matkan alamäessä, jonka kaltevuus on 7 prosenttia. 1.3.2.2. Testi voidaan suorittaa tasaisella ajoradalla perävaunu kytkettynä moottoriajoneuvoon; käyttölaitteeseen kohdistettava voima on säädettävä siten, että perävaunun vastustuskyky pysyy vakiona (7 prosenttia perävaunun suurimmasta staattisesta akselipainosta). Jos käytettävissä ei ole tarpeeksi hinausvoimaa, testi voidaan suorittaa alhaisemmalla nopeudella, mutta pidemmällä matkalla seuraavan taulukon mukaisesti: >TAULUKON PAIKKA> 1.3.3. Kuumajarrutusteho 1.3.3.1. Tyyppi I -testin lopuksi (tässä liitteessä olevassa 1.3.1 tai 1.3.2 kohdassa esitetty testi) käyttöjarrulaitteen kuumajarrutusteho on mitattava samoissa olosuhteissa (ja erityisesti jatkuva kontrollivoima ei saa olla suurempi kuin todellisuudessa käytetty keskivoima) kuin tyyppi 0 -testissä vaihde kytkettynä vapaalle (lämpötila voi olla erilainen). Moottoriajoneuvojen osalta tämä kuumajarrutusteho ei saa olla pienempi kuin 80 prosenttia kyseessä olevalle luokalle vahvistetusta eikä pienempi kuin 60 prosenttia tyyppi 0 -testissä kirjatusta arvosta vaihde kytkettynä vapaalle. Kuitenkin perävaunujen osalta kuumajarrutusvoima pyörien kehällä testattaessa 40 km/h:n nopeudella ei saa olla pienempi kuin 36 prosenttia voimasta, joka vastaa pyöriin kohdistuvaa enimmäismassaa, eikä pienempi kuin 60 prosenttia samalla nopeudella suoritetussa tyyppi 0 -testissä kirjatusta arvosta. 1.3.3.2. Sellaisella moottoriajoneuvolla, joka täyttää 1.3.3.1 kohdassa määritellyn 60 prosentin vaatimuksen, mutta ei 80 prosentin vaatimusta, voidaan suorittaa ylimääräinen testi lämpimillä jarruilla käyttäen kontrollivoimaa, joka ei ole suurempi kuin tässä liitteessä olevassa 2.1.1.1 kohdassa ilmoitettu voima. Molempien testien tulokset on merkittävä testausselosteeseen. 1.4. Tyyppi II -testi (mäkitesti) 1.4.1. Kuormitettu moottoriajoneuvo testataan siten, että jarruihin syötettävän energian määrä vastaa saman ajan kuluessa rekisteröityä energiamäärää kuormitetussa ajoneuvossa sen kulkiessa 30 km/h:n keskinopeudella 6 km:n matkan alamäessä, jonka kaltevuus on 6 prosenttia, sopiva vaihde kytkettynä ja mahdollinen hidastin toiminnassa. Käytettävä vaihde on valittava niin, ettei moottorin kierrosnopeus ylitä valmistajan ilmoittamaa suurinta kierrosnopeutta. 1.4.2. Ajoneuvoissa, joissa energiaa absorboi ainoastaan moottorin jarrutusvaikutus, sallitaan ± 5 km/h:n poikkeama keskinopeudesta ja lisäksi on käytettävä vaihdetta, jolla saavutetaan mahdollisimman tarkasti 30 km/h:n tasainen nopeus alamäessä, jonka kaltevuus on 6 prosenttia. Jos hidastuvuus mitataan pelkästään moottorin jarrutusvaikutuksen perusteella, riittää, jos mitattu keskihidastuvuus on vähintään 0,5 m/s2. 1.4.3. Testin lopuksi on mitattava käyttöjarrun kuumajarrutusteho samoissa olosuhteissa kuin tyyppi 0 -testissä vaihde kytkettynä vapaalle (lämpötilaolosuhteet saavat tietenkin olla erilaiset). Tällä kuumajarrutusteholla on saavutettava sellainen pysähtymismatka, joka ei ylitä seuraavia arvoja käytettäessä enintään 700 N:n kontrollivoimaa: M3-luokka: s = 0,15 v + >NUM>1,33 v2 >DEN>130 (toinen termi vastaa keskihidastuvuutta 3,75 m/s2); N3-luokka: s = 0,15 v + >NUM>1,33 v2 >DEN>115 (toinen termi vastaa keskihidastuvuutta 3,3 m/s2). 1.5. Tyyppi II A -testi 1.5.1. Kuormitetut ajoneuvot testataan siten, että jarruihin syötettävän energian määrä vastaa saman ajan kuluessa rekisteröityä energiamäärää kuormitetussa ajoneuvossa sen kulkiessa 30 km/h:n keskinopeudella 6 km:n matkan alamäessä, jonka kaltevuus on 7 prosenttia. Käyttö-, vara- ja seisontajarrulaitteet eivät saa olla kytkettyinä testin aikana. Käytettävä vaihde on valittava niin, ettei moottorin kierrosnopeus ylitä valmistajan ilmoittamaa suurinta kierrosnopeutta. Yhteiskäytössä olevaa hidastinta voidaan käyttää, jos se on sopivasti tahdistettu siten, että käyttöjarruja ei käytetä; tämä voidaan tehdä tarkistamalla, pysyvätkö kyseiset jarrut kylminä, kuten tässä liitteessä olevassa 1.2.1.1 kohdassa vahvistetaan. 1.5.2. Ajoneuvoissa, joissa energiaa absorboi ainoastaan moottorin jarrutusvaikutus, sallitaan ± 5 km/h:n poikkeama keskinopeudesta ja lisäksi on käytettävä vaihdetta, jolla saavutetaan mahdollisimman tarkasti 30 km/h:n tasainen nopeus alamäessä, jonka kaltevuus on 7 prosenttia. Jos hidastuvuus mitataan pelkästään moottorin jarrutusvaikutuksen perustella, riittää, jos mitattu keskihidastuvuus on vähintään 0,6m/s2. 1.6. Tyyppi III -testi (O4-luokan ajoneuvojen häipymistesti) 1.6.1. Ratatesti Ajoradan testiolosuhteiden olisi oltava seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> Perävaunun jarrutussuhde lasketaan tässä liitteessä olevan 1.2.4.3 kohdan mukaisesti: zR = (zR + M - R) × >NUM>(PM + PR) >DEN>PR + R Nopeus jarrutuksen päättyessä (liite VII, lisäys 1.3.1.5. kohta): >KAAVION ALKU> PM + P1 + (P24) v2 = v1 √ PM + P1 + P2>KAAVION LOOPU> jossa: zR = perävaunun jarrutussuhde zR+M= ajoneuvoyhdistelmän (moottoriajoneuvo ja perävaunu) jarrutussuhde R= vierintävastuksen arvo = 0,01 PM= normaali staattinen kokonaisreaktio ajoradan pinnan ja perävaunun vetoauton pyörien välillä (kg) PR= normaali staattinen kokonaisreaktio ajoradan pinnan ja perävaunun pyörien välillä (kg) P1= jarruttamattomaan (jarruttamattomiin) akseliin (akseleihin) kohdistuva perävaunun massan osa (kg) P2= jarruttavaan (jarruttaviin) akseliin (akseleihin) kohdistuva perävaunun massan osa (kg) v1= alkunopeus (km/h) v2= loppunopeus (km/h) 1.6.2. Kuumajarrutusteho Edellä 1.6.1. kohdan mukaisen testin lopuksi käyttöjarrulaitteen kuumajarrutusteho on mitattava samoissa olosuhteissa kuin tyyppi 0 -testissä; testin lämpötilaolosuhteet ovat kuitenkin erilaiset ja alkunopeus on silloin 60 km/h. Kuumajarrutusvoima pyörien kehällä ei saa olla alle 40 prosenttia suurimmasta staattisesta pyöräpainosta eikä alle 60 prosenttia tyyppi 0 -testissä samalla nopeudella mitatusta arvosta. 2. JARRUJÄRJESTELMIEN TEHO 2.1. M- ja N-luokan ajoneuvot 2.1.1. Käyttöjarrujärjestelmät 2.1.1.1. Testausvaatimukset 2.1.1.1.1. M- ja N-luokkien ajoneuvojen käyttöjarrut on testattava seuraavassa taulukossa esitettyjen edellytysten mukaisesti: >TAULUKON PAIKKA> jossa: v = testinopeus (km/h) s = pysähtymismatka (metriä) dm = keskihidastuvuus jarrutuksessa moottorin tavanomaisella kierrosnopeudella F = poljinvoima vmax = ajoneuvon enimmäisnopeus. 2.1.1.1.2. Moottoriajoneuvon, joka on hyväksytty jarruttoman perävaunun vetoon, on saavutettava vastaavalle luokalle vahvistettu vähimmäisteho (tyyppi 0 -testissä vaihde vapaalla) jarruttoman perävaunun ollessa kytkettynä moottoriajoneuvoon ja jarruttoman perävaunun ollessa kuormitettuna moottoriajoneuvon valmistajan ilmoittamaan enimmäismassaan. Kuitenkin M1-luokkien ajoneuvojen osalta yhdistelmän vähimmäisteho ei saa kuormitettuna eikä kuormittamattomana olla alle 5,4 m/s2. Yhdistelmän teho tarkastetaan laskutoimituksilla, jotka viittaavat pelkän kuormitetun moottoriajoneuvon (kuormittamaton M1-luokan ajoneuvon osalta) saavuttamaan todelliseen jarrutuksen enimmäistehoon tyyppi 0 -testin aikana moottorin ollessa sammutettu, seuraavaa kaavaa käyttämällä (käytännön testejä kytketyn jarruttoman perävaunun kanssa ei vaadita): dM + R = dM × >NUM>PM >DEN>PM + PR jossa: dM+R = laskettu moottorin ajoneuvon keskimääräinen täysin kehittynyt hidastuvuus (m/s2), kun ajoneuvo on kytketty jarruttomaan perävaunuun dM = pelkän moottoriajoneuvon saavuttama keskimääräinen täysin kehittynyt hidastuvuus tyyppi 0 -testin aikana vaihde vapaalla (m/s2) PM = kuormatun moottoriajoneuvon massa (kuormaamaton M1-luokan ajoneuvon osalta) PR = jarruttoman perävaunun enimmäismassa. Se voi olla kytkettynä moottoriajoneuvon valmistajan ilmoituksen mukaisesti. 2.1.2. Varajarrujärjestelmät 2.1.2.1. Varajarrulla, vaikka sen käyttölaitetta käytettäisiinkin myös muihin jarrutustoimintoihin, on saavutettava jarrutusmatka, joka ei ylitä seuraavia arvoja, sekä keskimääräinen täysin kehittynyt hidastuvuus, joka on vähintään seuraavien arvojen suuruinen: M1-luokka: s = 0,1 v + >NUM>2 v2 >DEN>150 (toinen termi vastaa 2,9 m/s2:n keskimääräistä täysin kehittynyttä hidastuvuutta) M2- ja M3-luokka: s = 0,15 v + >NUM>2 v2 >DEN>130 (toinen termi vastaa 2,5 m/s2:n keskimääräistä täysin kehittynyttä hidastuvuutta) N-luokka: s = 0,15 v + >NUM>2 v2 >DEN>115 (toinen termi vastaa 2,2 m/s2:n keskimääräistä täysin kehittynyttä hidastuvuutta). 2.1.2.2. Jos varajarrujärjestelmän käyttölaite on käsikäyttöinen, jarrulle vahvistettu teho on saavutettava, kun käyttölaitteeseen kohdistetaan M1-luokan ajoneuvoissa enintään 400 N:n ja muiden luokkien ajoneuvoissa enintään 600 N:n voima, ja lisäksi käyttölaite on sijoitettava siten, että kuljettaja voi tarttua siihen helposti ja nopeasti. 2.1.2.3. Jos varajarrujärjestelmän käyttölaite on jalkakäyttöinen, jarrulle vahvistettu teho on saavutettava, kun käyttölaitteeseen kohdistetaan M1-luokan ajoneuvoissa enintään 500 N:n ja muiden luokkien ajoneuvoissa enintään 700 N:n voima, ja käyttölaite on sijoitettava siten, että kuljettaja voi käyttää sitä helposti ja nopeasti. 2.1.2.4. Varajarrujärjestelmän teho on tarkastettava tyyppi 0 -testillä vaihde vapaalla seuraavilla alkunopeuksilla: >TAULUKON PAIKKA> 2.1.2.5. Varajarrun tehokkuus on testattava jäljittelemällä todellista käyttöjarrujärjestelmän vioittumista. 2.1.3. Seisontajarrujärjestelmät 2.1.3.1. Seisontajarrujärjestelmän on pystyttävä pitämään kuormitettu ajoneuvo paikallaan ylä- tai alamäessä, jonka kaltevuus on 18 prosenttia, vaikka se olisi yhdistetty johonkin muuhun jarrujärjestelmään. 2.1.3.2. Sellaisen ajoneuvon osalta, joka on hyväksytty perävaunun vetoon, seisontajarrujärjestelmän on pystyttävä pitämään ajoneuvoyhdistelmä paikallaan ylä- tai alamäessä, jonka kaltevuus on 12 prosenttia. 2.1.3.3. Jos käyttölaite on käsikäyttöinen, siihen kohdistettava voima saa olla M1-luokan ajoneuvoissa enintään 400 N ja muiden luokkien ajoneuvoissa enintään 600 N. 2.1.3.4. Jos käyttölaite on käsikäyttöinen, siihen kohdistettava voima saa olla M1-luokan ajoneuvoissa enintään 500 N ja muiden luokkien ajoneuvoissa enintään 700 N. 2.1.3.5. Seisontajarrujärjestelmä, jota on käytettävä useita kertoja ennen vaaditun tehon saavuttamista, on hyväksyttävä. 2.1.3.6. Liitteessä I olevan 2.2.1.2.4 kohdan vaatimusten noudattamisen tarkistamiseksi tyyppi 0 -testi on tehtävä vaihde vapaalla 30 km/h:n alkunopeudella. Seisontajarrujärjestelmän käytöllä saavutetun keskimääräisen täysin kehittyneen hidastuvuuden sekä hidastuvuuden välittömästi ennen ajoneuvon pysähtymistä on oltava vähintään 1,5 m/s2. Testi on suoritettava ajoneuvo kuormitettuna. Jarrujen käyttölaitteeseen kohdistettava voima ei saa olla määriteltyjä arvoja suurempi. 2.1.4. Käyttöjarrun jäännösteho välityslaitteiston vioittumisen jälkeen 2.1.4.1. Käyttöjarrujärjestelmän jäännösteholla on vian ilmetessä jossain sen välityslaitteiston osassa saavutettava enintään seuraavien arvojen mukainen jarrutusmatka ja vähintään seuraavien arvojen mukainen keskimääräinen täysin kehittynyt hidastuvuus, kun käyttölaitteeseen kohdistettu voima on enintään 700 N ja kun testaus tehdään tyyppi 0 -testillä vaihde vapaalla kussakin ajoneuvoluokassa seuraavilla alkunopeuksilla: >TAULUKON PAIKKA> 2.1.4.2. Jäännösteho testataan jäljittelemällä todellista käyttöjarrujärjestelmän vioittumista. 2.2. O-luokan ajoneuvot 2.2.1. Käyttöjarrujärjestelmät 2.2.2. O1-luokan ajoneuvojen testivaatimukset. 2.2.1.1.1. Jos käyttöjarrujärjestelmä on pakollinen, sen tehon on täytettävä O2-luokalle vahvistetut vaatimukset. 2.2.1.1.1. O2-luokan ajoneuvojen testivaatimukset. 2.2.1.2.1. Jos käyttöjarrujärjestelmä on jatkuvaa tai puolijatkuvaa tyyppiä, jarruttavien pyörien kehälle kohdistuvan kokonaisjarrutusvoimien summan on oltava vähintään X prosenttia suurimmasta staattisesta pyöräpainosta ajoneuvon ollessa paikallaan; X:n arvot ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> Jos perävaunu on varustettu paineilmajarrujärjestelmällä, ohjausjohdon paine ei saa olla yli 6,5 (1) baaria ja syöttöjohdon paine ei saa olla yli 7,0 (2) baaria jarrutestin aikana. Testinopeus on 60 km/h. Kuormitetulla ajoneuvolla on tehtävä lisätesti 40 km/h:n nopeudella, ja sitä verrataan tyyppi I -testin tulokseen. 2.2.1.2.2. Jos jarrujärjestelmä on inertiatyyppiä, sen on täytettävä liitteessä VIII vahvistetut edellytykset. 2.2.1.2.3. Tällaiset ajoneuvot on lisäksi testattava tyyppi I -testillä. 2.2.1.2.4. Puoliperävaunun tyyppi I -testissä sen akselin (akseleiden) jarruttaman massan on vastattava suurinta (suurimpia) akselipaino(j)a (lukuun ottamatta vetotapin kuormitusta). 2.2.1.3. O3-luokan ajoneuvojen testivaatimukset. 2.2.1.3.1. Vaatimukset ovat samat kuin O2-luokan ajoneuvoille. 2.2.1.4. O4-luokan ajoneuvojen testivaatimukset. 2.2.1.4.1. Jos käyttöjarrujärjestelmä on jatkuvaa tai puolijatkuvaa tyyppiä, jarrutettujen pyörien kehään kohdistuvien voimien summa on oltava vähintään X prosenttia suurimmasta staattisesta pyöräkuormituksesta, ja X:n arvot ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> Jos ajoneuvo on varustettu paineilmajarrujärjestelmällä, ohjausjohdon paine ei saa olla yli 6,5 baaria (3) eikä syöttöjohdon paine yli 7,0 baaria (4) jarrutestin aikana. Testinopeus on 60 km/h. 2.2.1.4.2 Lisäksi ajoneuvoille on tehtävä tyyppi III -testi. 2.2.1.4.3 Puoliperävaunun tyyppi III -testissä sen akselin (akselien) jarruttaman massan on vastattava akselin (akselien) enimmäiskuormitusta. 2.2.2. Seisontajarrujärjestelmät 2.2.2.1. Varsinaisen tai puoliperävaunun seisontajarrujärjestelmän on kyettävä pitämään kuormitettu varsinainen tai puoliperävaunu paikallaan vetoautosta irrotettuna ylä- tai alamäessä, jonka kaltevuus on 18 prosenttia. Jarrun käyttölaitteeseen kohdistettava voima saa olla enintään 600 N. 2.2.3. Automaattiset jarrujärjestelmät 2.2.3.1. Jos paine häviää kokonaan ilmansyöttöjohdoista, automaattijarrutuksen tehon on kuormitetulla ajoneuvolla testattaessa 40 km/h:n nopeudella oltava vähintään 13,5 prosenttia suurimmasta staattisesta pyöräpainosta ajoneuvon ollessa paikallaan. Pyörien lukkiutuminen voidaan hyväksyä, kun teho on tätä 13,5:tä prosenttia suurempi. 2.3. Toimintaviive Jos ajoneuvoon on asennettu käyttöjärjestelmä, joka on täysin tai osittain riippuvainen muusta energianlähteestä kuin kuljettajan lihasvoimasta, sen on täytettävä seuraavat edellytykset: 2.3.1. Hätäohjauksessa aika, joka kuluu käyttölaitteen käyttämisestä siihen hetkeen, jolloin jarrutuksen kannalta epäedullisimmin sijaitsevan akselin jarrutusvoima kasvaa vaadittua tehoa vastaavalle tasolle, saa olla enintään 0,6 sekuntia. 2.3.2. Painejarrujärjestelmillä varustettujen ajoneuvojen osalta 2.3.1 kohdan vaatimukset katsotaan täytetyiksi, jos ajoneuvo noudattaa liitteen III määräyksiä. 2.3.3. Nestejarrujärjestelmillä varustettujen ajoneuvojen osalta 2.3.1 kohdan vaatimukset katsotaan täytetyiksi, jos hätäohjauksessa ajoneuvon nopeuden väheneminen tai paineen laskeminen jarrutuksen kannalta epäedullisimmin sijaitsevassa jarrusylinterissä saa aikaan vaadittua tehoa vastaavan tason 0,6 sekunnissa. Lisäys (Katso 1.1.4.2 kohta) JARRUTUSTEHON JAKAUTUMINEN AJONEUVON AKSELEILLE 1. YLEISET MÄÄRÄYKSET Liitteessä X määriteltyjen M-, N-, O3- ja O4-luokan ajoneuvojen, joissa ei ole lukkiutumattomia jarruja, on täytettävä kaikki tämän lisäyksen vaatimukset. Jos erikoislaitteita käytetään, niiden on toimittava automaattisesti. Muiden kuin M1-luokan ajoneuvojen, joissa on liitteessä X tarkoitetut lukkiutumattomat jarrut, on kuitenkin myös täytettävä tässä lisäyksessä vahvistetut vaatimukset, jos niihin on asennettu myös automaattinen laite, joka säätelee jarrutustehon jakautumista akseleille. Jos tämä laite rikkoutuu, on ajoneuvo pystyttävä pysäyttämään tämän lisäyksen 6 kohdan vaatimusten mukaisesti. 2. SYMBOLIT i = akselin tunnusluku (i=1, etuakseli; i=2, toinen akseli jne.) Pi = tien pinnan aiheuttama tavanomainen vaikutus akseliin "i" staattisissa olosuhteissa Ni = tien pinnan aiheuttama tavanomainen vaikutus akseliin "i" jarrutettaessa Ti = jarrujen akseliin "i" aiheuttama voima tavanomaisissa jarrutusolosuhteissa tiellä fi = Ti/Ni; akselin "i" pyörien pito (5) J = ajoneuvon hidastuvuus g = maan vetovoiman aiheuttama kiihtyvyys g = 10m/s2 z = ajoneuvon jarrutussuhde = J/g (6) P = ajoneuvon massa h = valmistajan ilmoittama ja hyväksyntätestin suorittavan tutkimuslaitoksen hyväksymä painopisteen korkeus maanpinnasta E = akseliväli k = renkaan ja tien pinnan välisen kitkan teoreettinen kerroin Kc = korjauskerroin - puoliperävaunu kuormitettuna Kv = korjauskerroin - puoliperävaunu kuormittamattomana TM = jarrutusvoimien summa perävaunujen tai puoliperävaunujen vetoautojen pyörien kehällä PM = tien pinnan ja perävaunujen tai puoliperävaunujen vetoautojen pyörien välinen staattinen normaalivoima (kokonaisreaktiovoima) 3.1.4 ja 3.1.5 kohdan mukaisesti Pm = jarrujen ohjauspaine TR = jarrutusvoimien summa perävaunun tai puoliperävaunun kaikkien pyörien pinnalla PR = tien pinnan ja puoliperävaunujen tai perävaunujen pyörien välinen staattinen normaalivoima (kokonaisreaktiovoima) PRmax = PR:n arvo puoliperävaunu enimmäispainossaan ER = etäisyys vetotapin ja puoliperävaunun akselin tai akseleiden keskipisteen välillä hR = valmistajan ilmoittama ja hyväksyntätestin suorittavan tutkimuslaitoksen hyväksymä puoliperävaunun painopisteen korkeus maan pinnasta 3. MOOTTORIAJONEUVOJA KOSKEVAT VAATIMUKSET 3.1. Kaksiakseliset ajoneuvot 3.1.1. (7) Kaikkien ajoneuvoluokkien osalta k:n arvojen ollessa 0,2 - 0,8: z > = 0,1 + 0,85 (k-0,2) Kaikissa kuormitustiloissa on etuakselin kitkakäyrän oltava taka-akselin vastaavan käyrän yläpuolella: - kun jarrutussuhde on 0,15-0,8 ajoneuvoluokan M1 osalta. Kuitenkin tämän luokan ajoneuvoille, joiden z-arvot ovat 0,3-0,45 kitkakäyrien kääntäminen on sallittua, jos taka-akselin kitkakäyrä ylittää enintään 0,05:llä suoran, joka määritetään kaavalla k = z (ihannekitkan linja - ks. kaavio 1A) - kun jarrutussuhde on 0,15-0,5 N1-luokan ajoneuvojen (8) osalta. Tämä edellytys katsotaan myös täyttyneeksi jarrutussuhteilla 0,15-0,30, jos kunkin akselin kitkakäyrät sijaitsevat ihannekitkakäyrän kanssa samansuuntaisten, yhtälöillä k = z + 0,08 ja k = z - 0,08 saatujen suorien välillä kaavion 1 C mukaisesti, jolloin taka-akselin kitkakäyrä saa leikata suoran k = z - 0,08 ja jarrutussuhteiden ollessa 0,3-0,5 se on suhteen z > = k - 0,08 mukainen ja jarrutussuhteiden ollessa 0,5-0,61 se on suhteen z > = 0,5 k + 0,21 mukainen - kun jarrutussuhde on 0,15-0,30 muiden ajoneuvoluokkien osalta. Tämä edellytys katsotaan täyttyneeksi myös jarrutussuhteilla 0,15-0,30, jos kunkin akselin kitkakäyrät sijaitsevat ihannekitkakäyrän kanssa samansuuntaisten, seuraavilla yhtälöillä saatujen suorien välillä: k = z + 0,08 ja k = z - 0,08 kaavion 1B mukaisesti ja jos taka-akselin kitkakäyrä noudattaa jarrutussuhteella z > = 0,3 seuraavaa suhdetta: z > = 0,3 + 0,74 (k - 0,38) 3.1.2. Sellaisen moottoriajoneuvon osalta, joka on hyväksytty O3- ja O4-luokan paineilmajarruilla varustettujen perävaunujen vetoon: 3.1.2.1. käyttöjarrulaitteella täydellä teholla jarrutettaessa on paineen syöttöjohdon ja ohjausjohdon liittimessä oltava 6,5-8,5 baaria ajoneuvon kuormitustilasta riippumatta, kun testi suoritetaan energianlähde pois kytkettynä, syöttöjohto suljettuna ja 0,5 litran säiliö liitettynä ohjausjohtoon sekä järjestelmän paineen ollessa kytkentä-katkaisu-tasolla. Näiden paineiden on oltava vetoautossa todistettavasti mitattavissa sen ollessa irrotettuna perävaunusta. Tämän liitteen II lisäyksen kaavioiden 2, 3 ja 4A yhteensopivuusaluetta ei saa laajentaa yli 7,5 baarin; 3.1.2.2. on varmistettava, että syöttöjohdon liittimessä on vähintään 7 baarin paine järjestelmän paineen ollessa kytkentätasolla; tämä paine on osoitettava käyttämättä käyttöjarrulaitetta. 3.1.3. Edellä 3.1.1 kohdan vaatimusten tarkastaminen Edellä 3.1.1 kohdan vaatimusten tarkistamiseksi on valmistajan annettava etu- ja taka-akselien kitkakäyrät, jotka lasketaan seuraavien kaavojen mukaisesti: >KAAVION ALKU> >KAAVION LOOPU> Käyrät on esitettävä molemmissa seuraavissa kuormitustiloissa: - kuormittamattomana ja ajokunnossa kuljettajan ollessa ohjaamossa. Jos ajoneuvon muodostaa alusta-ohjaamorakenne, ylimääräinen kuorma voidaan lisätä jäljittelemään korin massaa, joka ei ylitä valmistajan liitteessä XVIII ilmoittamaa vähimmäismassaa. - kuormitettuna. Kun kuorman jakautumiselle on useita vaihtoehtoja, otetaan huomioon vaihtoehto, jossa etuakseli on eniten kuormitettuna. 3.1.4. Muut ajoneuvot kuin puoliperävaunujen vetoautot 3.1.4.1. Sellaisen moottoriajoneuvon osalta, joka on hyväksytty O3- ja O4-luokan paineilmajarruilla varustettujen perävaunujen vetoon, jarrutussuhteen >NUM>TM >DEN>PM ja paineen pm välisen suhteen on oltava kaavion 2 kattamalla alueella. 3.1.5. Puoliperävaunujen vetoautot 3.1.5.1. Kuormittamattomien puoliperävaunujen vetoautot Kuormittamattomana vetoauton ja puoliperävaunun yhdistelmänä pidetään ajokunnossa olevaa vetoautoa, jossa on kuljettaja sisällä ja johon on kytketty kuormittamaton puoliperävaunu. Puoliperävaunun vetoauton dynaamista kuormitusta edustaa vetotappiin kohdistettu staattinen massa, joka on 15 prosenttia vetopöytään kohdistuvasta enimmäismassasta. Jarrutusvoimia on säädeltävä portaattomasti vetoautoon kytketyn (kuormittamattoman) puoliperävaunun sekä irrallisen vetoauton (ilman puoliperävaunua) kuormitustilojen välillä; irrallisen vetoauton jarrutusvoimat on tarkastettava. 3.1.5.2. Kuormitettujen puoliperävaunujen vetoautot Kuormitettuna puoliperävaunun ja vetoauton yhdistelmänä on pidettävä vetoautoa, joka on ajokunnossa, jossa on kuljettaja sisällä ja joka on yhdistettynä kuormitettuun puoliperävaunuun. Puoliperävaunun vetoauton dynaamista kuormitusta edustaa vetotappiin kohdistettu staattinen massa Ps, joka saadaan kaavalla Ps = Pso (1 + 0,45 z) jossa Pso on vetoauton kuormitetun enimmäismassan ja sen kuormittamattoman massan erotus. H:n arvo määritellään seuraavasti: h = >NUM>h°P° + hsPs >DEN>P jossa: h° = on vetoauton painopisteen korkeus hs = on puoliperävaunun kytkentäpisteen korkeus P° = on irrallisen vetoauton kuormittamaton massa P = P° + Ps = P1 + P2 3.1.5.3. Paineilmajarruilla varustetun ajoneuvon jarrutussuhteen >NUM>TM >DEN>PM ja paineen pm välisen sallitun suhteen on oltava kaavion 3 kattamalla alueella. 3.2. Ajoneuvot, joissa on enemmän kuin kaksi akselia Edellä 3.1 kohdan vaatimuksia sovelletaan ajoneuvoihin, joissa on enemmän kuin kaksi akselia. 3.1.1 kohdan vaatimukset jarrujen lukitusjaksojen osalta katsotaan täytetyiksi, jos jarrutussuhteen ollessa 0,15-0,30 ainakin yhden etuakselin pyörien kitka on suurempi kuin ainakin yhden taka-akselin pyörien kitka. 4. PUOLIPERÄVAUNUJA KOSKEVAT VAATIMUKSET 4.1. Puoliperävaunut, jotka on varustettu paineilmajarruilla Jarrutussuhteen >NUM>TR >DEN>PR ja paineen pm välisen sallitun suhteen on oltava kaavioista 4A ja 4B saatavilla, sekä kuormitettua että kuormittamatonta ajoneuvoa koskevalla kahdella alueella. Tämä vaatimus koskee kaikkia puoliperävaunun akseliston sallittuja kuormitustiloja. 4.2. Jos 4.1 kohdan vaatimukset eivät täyty liitteessä II olevan 2.2.1.2.1 kohdan yhteydessä sellaisten puoliperävaunujen osalta, joiden kerroin Kc on pienempi kuin 0,8, puoliperävaunun on tällöin täytettävä liitteessä II olevan 2.2.1.2.1 kohdan vähimmäisjarrutustehoa koskevat vaatimukset ja se on varustettava liitteen X mukaisilla lukkiutumattomilla jarruilla, lukuun ottamatta kyseisessä liitteessä olevan 1 kohdan yhteensopivuusvaatimusta. 5. VARSINAISIA JA KESKIAKSELIPERÄVAUNUJA KOSKEVAT VAATIMUKSET 5.1. Varsinaiset perävaunut, jotka on varustettu paineilmajarruilla 5.1.1. Edellä 3.1 kohdan vaatimuksia sovelletaan kaksiakselisiin perävaunuihin (paitsi jos akseliväli on alle 2 metriä). 5.1.2. Edellä 3.2 kohdan vaatimuksia sovelletaan varsinaisiin perävaunuihin, joissa on enemmän kuin kaksi akselia. 5.1.3. Jarrutussuhteen >NUM>TR >DEN>PR ja paineen pm välisen sallitun suhteen on oltava kaaviosta 2 saatavalla, sekä kuormitettua että kuormittamatonta tilaa koskevalla alueella. 5.2. Keskiakseliperävaunut, jotka on varustettu paineilmajarruilla 5.2.1. Jarrutussuhteen >NUM>TR >DEN>PR ja paineen pm välisen sallitun suhteen on oltava kaaviosta 2 saatavilla kahdella alueella, jotka saadaan kertomalla pystyakselin asteikko 0,95:llä, sekä kuormitetun että kuormittamattoman tilan osalta. 5.2.2. Jos liitteessä II olevan 2.2.1.2.1 kohdan vaatimuksia ei voida täyttää kitkan puutteesta johtuen, keskiakseliperävaunu on varustettava liitteen X mukaisilla lukkiutumattomilla jarruilla. 6. EDELLYTYKSET, JOTKA ON TÄYTETTÄVÄ VIAN ILMETESSÄ JARRUTUSVOIMAN JAKAUTUMISJÄRJESTELMÄSSÄ Kun tämän lisäyksen vaatimusten täyttämiseksi käytetään erityistä laitetta (esim. ajoneuvon jousituksen mekaanisesti kontrolloimaa laitetta), on oltava mahdollista pysäyttää ajoneuvo moottoriajoneuvojen varajarrulle vahvistetuissa olosuhteissa, jos tällaisessa laitteessa tai sen käyttölaitteessa ilmenee vika; ilmajarruilla varustettujen perävaunujen vetoon hyväksyttyjen ajoneuvojen osalta vian ilmetessä käyttölaitteeseen on oltava mahdollista saavuttaa ohjausjohdon liittimien kohdalla tämän lisäyksen 3.1.2 kohdassa määriteltyjen rajojen mukainen paine. Perävaunujen ja puoliperävaunujen osalta on laitteen käyttölaitteen vioittuessa saavutettava vähintään 30 prosentin jarrutussuhde kyseessä olevalle ajoneuvolle vahvistetusta käyttöjarrujärjestelmän tehosta. 7. MERKINNÄT 7.1. Muut kuin M1-luokan ajoneuvot, joka täyttävät tämän lisäyksen vaatimukset ajoneuvon jousituksen mekaanisesti kontrolloiman laitteen avulla, on varustettava merkinnöillä laitteen liikevarasta kuormitettua ja kuormittamatonta ajoneuvoa vastaavien sijaintien välillä sekä muilla tiedoilla, jotka mahdollistavat laitteen asetuksen tarkistamisen. 7.1.1. Kun kuormituksen tunnistin on ohjattu millä muulla tavalla tahansa ajoneuvon jousituksen kautta, ajoneuvoon on merkittävä laitteen asetuksen tarkistamiseen tarvittavat tiedot. 7.2. Kun tämän lisäyksen vaatimukset täytetään paineilmaa säätävän laitteen avulla, ajoneuvoon on merkittävä akselipaino maanpinnalla, laitteen nimellinen lähtöpaine sekä tulopaine, joka on vähintään 80 prosenttia valmistajan ilmoittamasta suunnitellusta enimmäistulopaineesta seuraavilla kuormitustiloilla: 7.2.1. Laitetta ohjaavan (ohjaavien) akselin (akselien) suurin teknisesti sallittu akselipaino. 7.2.2. Ajokunnossa olevan ajoneuvon painoa vastaava(t) akselipaino (-painot) direktiivin 70/156/ETY liitteessä I olevan 2.6 kohdan määritelmän mukaisesti. 7.2.3. Akselipaino (-painot), jo(t)ka lähinnä vastaa(vat) ajoneuvoa ajokunnossa varustettuna sille suunnitellulla korilla, 7.2.2 kohdassa mainitun akselipainon viitatessa ohjaamolla varustettuun ajoneuvon alustaan. 7.2.4. Valmistajan ilmoittama akselipaino (-painot) laitteen asetuksen tarkistamisen mahdollistamiseksi käytön aikana, jos paino (painot) ei(vät) ole sama(t) kuin 7.2.1, 7.2.2 ja 7.2.3 kohdassa määritellyt kuormitukset. 7.3. Tyyppihyväksyntätodistuksen (liitteen IX lisäys 1) lisäyksen 1.7.2 kohdassa on oltava 7.1 ja 7.2 kohdan vaatimusten noudattamisen tarkistamisessa tarvittavat tiedot. 7.4. Edellä 7.1 ja 7.2 kohdassa tarkoitetut merkinnät on kiinnitettävä näkyvälle paikalle ja pysyvällä tavalla. Kaaviossa 5 esitetään esimerkki mekaanisesti hallittavan laitteen merkinnästä paineilmajarruilla varustetussa ajoneuvossa. 8. MITTAUSLIITTIMET 8.1. Jarrujärjestelmät, joihin kuuluvat 7.2 kohdassa tarkoitetut laitteet, on varustettava mittausliittimillä painejohdon sisäänmenoon ja ulostuloon lähimpiin helposti ulottuvilla oleviin kohtiin. Ulostulon liitintä ei vaadita, jos paine siinä kohdassa voidaan tarkistaa liitteessä III olevassa 4.1 kohdassa vaaditusta liittimestä. 8.2. Mittausliittimien on oltava standardin ISO 3583-1984 4 kohdan mukainen. 9. AJONEUVON TARKASTUS Tutkimuslaitoksen on tarkastettava ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntätestin aikana, että ajoneuvo on tämän lisäyksen vaatimusten mukainen, ja suoritettava kaikki tarpeellisina pitämänsä lisätestit. Seloste lisätesteistä on liitettävä ETY-tyyppihyväksyntätodistukseen. Kaavio 1 A M1-luokan ajoneuvot ja tietyt N1-luokan ajoneuvot 1 päivästä lokakuuta 1990 alkaen (ks. 3.1.1 kohta) >VIITTAUS KAAVIOON> Kaavio 1 B Moottoriajoneuvot (muut kuin M1- ja N1-luokan ajoneuvot) sekä varsinaiset perävaunut (ks. 3.1.1 kohta) >VIITTAUS KAAVIOON> >KAAVION ALKU> Huomautus: Käytävän alempaa rajaa ei sovelleta taka-akselin kitkakäyrää määritettäessä.>KAAVION LOOPU> Kaavio 1 C N1-luokan ajoneuvot (tietyin poikkeuksin 1 päivästä lokakuuta 1990 alkaen) (ks. 3.1.1 kohta) >VIITTAUS KAAVIOON> >KAAVION ALKU> Huomautus: Käytävän alempaa rajaa ei sovelleta taka-akselin kitkakäyrää määritettäessä.>KAAVION LOOPU> Kaavio 2 Vetoautot ja perävaunut (ks. 3.1.4 ja 5 kohta) >VIITTAUS KAAVIOON> >KAAVION ALKU> Huomautus: (1) On huomattava, että arvojen TM PM = 0 ja TM PM = 0,1 tai TR PR = 0 ja TR PR = 0,1 välillä ei ole välttämätöntä, että jarrustussuhde TM PM tai TR PR olisi verrannollinen liittimessä mitatun ohjauspaineen kanssa. (2) Kaaviossa edellytettyjä suhteita sovelletaan asteittain kuormauksen välivaiheille kuormitetun ja kuormittamattoman tilan välillä, ja ne on saatava automaattisesti.>KAAVION LOOPU> Kaavio 3 Puoliperävaunujen vetoautot (ks. 3.1.5 kohta) >VIITTAUS KAAVIOON> >KAAVION ALKU> Huomautus: (1) On huomattava, että arvojen TM PM = 0 ja TM PM = 0,1 välillä ei ole välttämätöntä, että jarrustussuhde TM PM olisi verrannollinen liittimessä mitatun ohjauspaineen kanssa. (2) Kaaviossa edellytettyjä suhteita sovelletaan asteittain kuormauksen välivaiheille kuormitetun ja kuormittamattoman tilan välillä, ja ne on saatava automaattisesti.>KAAVION LOOPU> Kaavio 4A Puoliperävaunut (ks. 4 kohta) >VIITTAUS KAAVIOON> >KAAVION ALKU> Huomautus: (1) On huomattava, että arvojen TR PR = 0 ja TR PR = 0,1 välillä ei ole välttämätöntä, että jarrustussuhde TR PR olisi verannollinen liittimessä mitatun ohjauspaineen kanssa. (2) Jarrutussuhteen TR PR ja ohjauspaineen välinen suhde kuormitetulla ja kuormittamattomalla tilalla saadaan seuraavasti: Kertoimet Kc (kuormitettu) ja Kv (kuormittamaton) saadaan kaaviosta 4 B. Kuormitetun ja kuormittamattoman tilan alueet saadaan kertomalla kaaviossa 4 A esitetyn alueen ylä- ja alarajat kertoimilla Kc ja Kv.>KAAVION LOOPU> Kaavio 4 B (ks. 4 kohta) >VIITTAUS KAAVIOON> Selitys kaavion 4 B käytöstä 1. Kaava, josta kaavio 4 B saadaan, on: K = [1,7 - >NUM>0,7 PR >DEN>PRmax][1,35 - >NUM>0,96 >DEN>ER (1,0 + (hR - 1,2) >NUM>g × P >DEN>PR)] - [1,0 - >NUM>PR >DEN>PRmax][>NUM>hR - 1,0 >DEN>2,5] 2. Käyttömenetelmän kuvaus esimerkillä 2.1. Katkoviivat kaaviossa 4 viittaavat kertoimien Kc ja Kv määrittämiseen seuraavalle ajoneuvolle, jossa >TAULUKON PAIKKA> Seuraavissa kohdissa sulkeissa olevat arvot viittaavat vain ajoneuvoon, jota käytetään kaavion 4 B menetelmän esittämiseen. 2.2. Suhteiden laskeminen >TAULUKON PAIKKA> 2.3. Kuormitetun kertoimen Kc määrittäminen a) Aloitetaan sopivasta hR:stä (hR = 1,8 m) b) Siirrytään vaakasuoraan sopivalle P/PR-suoralle (P/PR = 1,6) c) Siirrytään pystysuoraan sopivalle ER-suoralle (ER = 6,0 m) d) Siirrytään vaakasuoraan Kc-asteikolle, josta löytyy tarvittava kuormitettu arvo (Kc = 1,04). 2.4. Kertoimen Kv määrittäminen kuormittamattomana 2.4.1. Kertoimen K2 määrittäminen a) Aloitetaan sopivasta hR:stä (hR = 1,4 m) b) Siirrytään vaakasuoraan sopivalle PR/PRmax -suoralle käyräryhmässä, joka on lähinnä pystyakselia (PR/PRmax = 0,2) c) Siirrytään pystysuoraan vaakasuoralle akselille ja luetaan K2:n arvo (K2 = 0,13 m). 2.4.2. Kertoimen K1 määrittäminen a) Aloitetaan sopivasta hR:n arvosta (hR = 1,4 m) b) Siirrytään vaakasuoraan sopivalle P/PR -suoralle (P/PR = 1,4) c) Siirrytään pystysuoraan sopivalle ER-suoralle (ER = 6,0 m) d) Siirrytään vaakasuoraan sopivalle PR/PRmax -suoralle käyräryhmässä, joka on kauimpana pystyakselista (PR/PRmax = 0,2) e) Siirrytään pystysuoraan vaakasuoralle akselille ja luetaan K1:n arvo (K1 = 1,79). 2.4.3. Kertoimen Kv määrittäminen Kuormittamaton kerroin Kv saadaan seuraavasta yhtälöstä: Kv = K1 - K2 (Kv = 1,66) Kaavio 5 Jarrukuormituksen tunnistin (ks. 7.4 kohta) >VIITTAUS KAAVIOON> (1) Tässä ja seuraavassa liitteessä eritellyt painemäärät ovat baareina mitattuja suhteellisia paineita. (2) Kummankin akselin kitkakäyrillä tarkoitetaan käyriä, jotka esittävät akselin pyörien pidon ajoneuvon eri kuormitustiloissa ajoneuvon jarrutussuhteen funktiona. (3) Puoliperävaunujen osalta z on jarrutusvoima jaettuna puoliperävaunun akseliin (akseleihin) kohdistetulla staattisella massalla. (4) 3.1.1 kohdan määräykset eivät vaikuta jarrutustehoa koskevan liitteen II vaatimuksiin. Kuitenkin jos 3.1.1 kohdan määräyksiä tarkastettaessa saavutetaan suuremmat jarrutustehot kuin liitteessä II määrätyt tehot, kitkakäyrää koskevia määräyksiä sovelletaan suorien k = 0,8 ja z = 0,8 määrittämien kaavioiden 1A ja 1B kattamilla alueilla. (5) N1-luokan ajoneuvojen, joiden taka-akselin kuormitettu/kuormittamaton-suhde ei ole suurempi kuin 1,5 tai joiden enimmäismassa on vähemmän kuin 2 tonnia, on täytettävä tämän kohdan M1-luokan ajoneuvoja koskevat vaatimukset 1 päivästä lokakuuta 1990. LIITE III Paineilmajarrujärjestelmillä varustettujen ajoneuvojen toimintaviiveiden mittausmenetelmä 1. YLEISET VAATIMUKSET 1.1. Jarrulaitteen toimintaviive on määritettävä ajoneuvon ollessa liikkumaton ja paineen ollessa mitattuna paineen kannalta epäedullisimman jarrusylinterin aukosta. Ajoneuvojen osalta, joissa on yhdistetty paineilma-/hydraulinen jarrujärjestelmä, voidaan paine mitata paineen kannalta epäedullisimman paineilmayksikön aukossa. Kuormituksen tunnistimella varustetuissa ajoneuvoissa nämä laitteet on asetettava vastaamaan kuormitettua tilaa. 1.2. Eri akseleiden jarrusylinterien iskunpituudet on testien aikana vastattava mahdollisimman lähelle säädettyjen jarrujen iskunpituutta. 1.3. Tämän liitteen vaatimusten soveltamiseksi määritellyt ajat pyöristetään lähimpään sekunnin kymmenesosaan. Jos sekunnin sadasosaa vastaava numero on viisi tai enemmän, toimintaviive pyöristetään seuraavaan suurempaan sekunnin kymmenesosaan. 2. MOOTTORIAJONEUVOT 2.1. Jokaisen testin alussa säiliössä vallitsevan paineen on vastattava käyttöpaineen alarajaa, jolla säädin kytkeytyy ja alkaa jälleen syöttää ilmaa säiliöön. Järjestelmissä joissa ei ole säädintä (esim. paineenrajoituksella varustettu kompressori), tässä liitteessä tarkoitetun testin alussa paineilmasäiliössä vallitsevan paineen on oltava 90 prosenttia valmistajan ilmoittamasta paineesta, sellaisena kuin se määritellään liitteessä IV olevassa 1.2.2.1 kohdassa. 2.2. Toimintaviiveet kytkentäajan funktiona (tf) on laskettava käyttämällä käyttölaitetta useita kertoja täysitehoisesti aloittamalla lyhimmästä mahdollisesta ajasta ja lopulta noin 0,4 sekuntiin asti. Mitatut arvot on esitettävä kaaviona. 2.3. Testituloksen kannalta olennaisia ovat 0,2 sekunnin kytkentäaikana saadut toimintaviiveet. Tämä aika voidaan määrittää kaaviosta interpoloimalla. 2.4. Kyseisessä 0,2 sekunnin kytkentäajassa jarrutuksen alkuhetkestä siihen hetkeen, jolloin jarrusylinterin paine saavuttaa 75 prosenttia sen asymptoottisesta arvosta, saa kulua enintään 0,6 sekuntia. 2.5. Sellaisten ajoneuvojen osalta, joissa on jarruliitäntä perävaunuja varten 1.1 kohdan vaatimusten lisäksi on toimintaviive mitattava 2,5 m pitkän ja sisähalkaisijaltaan 13 mm olevan jarrujohdon päästä, joka liitetään käyttöjarrun ohjausjohdon liittimeen. Tämän testin aikana tilavuudeltaan 385 cm3 ± 5 cm3 oleva säiliö (jonka katsotaan olevan tilavuudeltaan saman kuin 2,5 m pitkän ja sisähalkaisijaltaan 13 mm olevan jarrujohdon, jotka on 6,5 baarin paineen alaisena) liitetään syöttöjohdon liittimeen. Puoliperävaunujen vetoautot on varustettava letkuilla liitäntöjen tekemiseksi puoliperävaunuihin. Liittimien on tämän vuoksi oltava näiden letkujen päissä. Letkujen pituus ja sisähalkaisijat esitetään testausselosteen 2.6.3 kohdassa (liite IX, lisäys 2). 2.6. Aika, joka kuluu jarrupolkimen käytön aloittamisesta hetkeen, jolloin ohjausjohdon liittimestä mitattu paine saavuttaa x prosenttia sen asymptoottisesta arvosta, ei saa ylittää alla olevan taulukon arvoja: >TAULUKON PAIKKA> 2.7. Paineilmajarruilla varustettujen O3- ja O4-luokan perävaunun vetoon hyväksyttyjen moottoriajoneuvojen osalta on edellä tarkoitettujen vaatimusten lisäksi tarkastettava liitteessä I olevan 2.2.1.18.4.1 kohdan vaatimusten täyttyminen tekemällä seuraava testi: a) mitataan paine syöttöjohdon kytkentäliittimeen kiinnitetyn sisähalkaisijaltaan 13 mm ja pituudeltaan 2,5 metriä pitkän letkun päästä; b) simuloidaan vika ohjausjohdon liittimessä; c) jarrutetaan käyttöjarrulla 0,2 sekunnin ajan 2.3 kohdassa esitetyllä tavalla. 3. PERÄVAUNUT (myös puoliperävaunut) 3.1. Perävaunujen toimintaviiveet on mitattava perävaunu irrotettuna vetoautosta. Vetoauton simulointia varten on käytettävä laitetta, johon perävaunun ohjaus- ja syöttöjohdon liittimet yhdistetään. 3.2. Syöttöjohdossa on oltava 6,5 baarin paine. 3.3. Simulaattorilla on oltava seuraavat ominaisuudet: 3.3.1. Simulaattorissa on oltava 30 litraa vetävä säiliö, jossa vallitsee 6,5 baarin paine ennen jokaista testiä ja jota ei saa paineistaa uudelleen testin aikana. Simulaattorissa on oltava läpimitaltaan 4,0-4,3 mm:n kuristin jarrun käyttölaitteen ulostulossa. Letkun tilavuuden, mitattuna kuristimesta liittimeen, mukaan lukien liitin, on oltava 385 cm3 ± 5 cm3 (jonka katsotaan olevan tilavuudeltaan sama kuin 2,5 m pitkän ja sisähalkaisijaltaan 13 mm olevan letkun, joka on 6,5 baarin paineen alaisena). Jäljempänä 3.3.3 kohdassa tarkoitetut ohjausjohdon paineet on mitattava välittömästi kuristimen jälkeen. 3.3.2. Jarrun käyttöjärjestelmä on suunniteltava siten, että käytön aikana testaaja ei voi vaikuttaa sen tehoon. 3.3.3. Simulaattori on asetettava esim. valitsemalla kuristin 3.3.1 kohdan mukaisesti siten, että jos siihen liitetään 385 cm3 ± 5 cm3:n säiliö, paineen nousemiseen 0,65 baarista 4,9 baariin (10 ja 75 prosenttia 6,5 baarin nimellispaineesta) kuluva aika on 0,2 ± 0,01 sekuntia. Jos 1 155 cm3 ± 15 cm3:n säiliö vaihdetaan edellä tarkoitetun säiliön tilalle, on paineen nousemiseen 0,65 baarista 4,9 baariin kuluvan ajan ilman lisäsäätöjä oltava 0,38 ± 0,02 sekuntia. Näiden kahden paineen arvon välillä on paineen noustava suunnilleen lineaarisesti. Nämä säiliöt on yhdistettävä liittimeen ilman, että letkuja käytetään ja niiden sisähalkaisija ei saa olla pienempi kuin 10 mm. 3.3.4. Tämän liitteen lisäyksessä olevassa kaaviossa annetaan esimerkki simulaattorin oikeasta rakenteesta ja käytöstä. 3.4. Simulaattorin ohjausjohdon tuottaman paineen noususta 0,65 baariin perävaunun jarrusylinterin paineen nousuun 75 prosenttiin sen asymptoottisesta arvosta ei saa kulua yli 0,4 sekuntia. 4. MITTAUSLIITTIMET 4.1. Jarrujärjestelmän jokainen itsenäinen piiri on varustettava mittausliittimellä, joka on asennettava toimintaviiveen kannalta epäedullisimmin sijaitsevaan jarrusylinteriin lähimpään helposti ulottuvilla olevaan kohtaan. 4.2. Mittausliittimien on oltava standardin ISO 3583-1984 4 kohdan mukaiset. Lisäys ESIMERKKI SIMULAATTORISTA (katso liite III, 3 kohta) >KAAVION ALKU> 1. Simulaattorin asettaminen>KAAVION LOOPU> >VIITTAUS KAAVIOON> >KAAVION ALKU> 2. Perävaunun jarrulaitteiston testaus simulaattorilla>KAAVION LOOPU> >VIITTAUS KAAVIOON> >KAAVION ALKU> A = ohjausjohdon sulkuventtiili C1 = simulaattorin painekatkaisin, asetettu 0,65 ja 4,9 baariin C2 = perävaunun jarrusylinteriin liitetty painekatkaisin, joka kytkeytyy, kun perävaunun jarrusylinterin CF paine on noussut 75 prosenttiin suurimmasta paineesta CF = jarrusylinteri L = jarrujohdon pituus kuristimesta O ohjausjohdon liittimeen, liitin TC mukaan lukien, ja johdon sisätilavuus on 385 ± 5 cm3 6,5 baarin paineen alaisena M = painemittari O = kuristin, jonka halkaisija ei saa olla pienempi kuin 4 mm eikä suurempi kuin 4,3 mm PP = mittausliitin R1 = 30 litran paineilmasäiliö vedenpoistoventtiilillä R2 = tilavuudeltaan 385 ± 5 cm3 oleva kalibroiva säiliö, mukaan lukien sen liitin TC R3 = tilavuudeltaan 1 155 ± 15 cm3 oleva kalibroiva säiliö, mukaan lukien sen liitin TC RA = sulkuventtiili TA = syöttöjohdon liitin TC = ohjausjohdon liitin V = jarrun käyttölaite VRU = siirtelyventtiili>KAAVION LOOPU> LIITE IV ENERGIASÄILIÖT JA ENERGIALÄHTEET A. PAINEILMAJARRUJÄRJESTELMÄT 1. SÄILIÖIDEN TILAVUUS 1.1. Yleiset vaatimukset 1.1.1. Ajoneuvot, joiden jarrujärjestelmä toimii paineilmalla, on varustettava 1.2 ja 1.3 kohdan tilavuusvaatimukset täyttävillä paineilmasäiliöillä. 1.1.2. Säiliöiden tilavuuden ei kuitenkaan tarvitse olla määräysten mukainen, jos jarrujärjestelmä on sellainen, että vähintään varajarrujärjestelmälle määrätty jarrutusteho voidaan saavuttaa minkä tahansa energiavaran puuttuessa. 1.1.3. Tarkistettaessa 1.2 ja 1.3 kohdan vaatimusten noudattamista jarrujen on oltava säädetty mahdollisimman lähelle. 1.2. Moottoriajoneuvot 1.2.1. Moottoriajoneuvon paineilmasäiliöt on suunniteltava siten, että kahdeksan käyttöjarrujärjestelmän käyttölaitteiden täyden työliikkeen jälkeen paineilmasäiliöihin jäävä paine ei saa olla pienempi kuin varajarrulle eritellyn tehon saavuttamiseksi vaadittava paine. 1.2.2. Testin aikana on täytettävä seuraavat vaatimukset: 1.2.2.1. Säiliöpaineen lähtötason on oltava valmistajan ilmoituksen (1) mukainen. Tämän paineen on oltava sellainen, että käyttöjarrulaitteelle määrätyn tehon saavuttaminen on mahdollista. 1.2.2.2. Säiliötä tai säiliöitä ei saa täyttää; lisäksi apuvarustuksen säiliöt on eristettävä. 1.2.2.3. Niiden moottoriajoneuvojen, jotka on hyväksytty perävaunun vetoon, syöttöjohto on suljettu ja ohjausjohtoon on kytketty 0,5 litran vetoinen säiliö. Tässä säiliössä oleva paine on poistettava ennen jokaista jarrutusta. 1.2.1 kohdassa tarkoitetun testin jälkeen ohjauspaine ei saa olla pienempi kuin puolet ensimmäisellä jarrutuksella saavutetusta paineesta. 1.3. Perävaunut (mukaan lukien puoliperävaunut) 1.3.1. Perävaunuihin asennettujen säiliöiden on oltava sellaiset, että kahdeksan vetoauton käyttöjarrulaitteen täyden työliikkeen jälkeen toimiviin, painetta käyttäviin osiin syötetty paine ei laske alle puoleen ensimmäisellä jarrutuskerralla saavutettua painetta vastaavasta arvosta ja perävaunun automaattista jarru- tai seisontajarrujärjestelmää käyttämättä. 1.3.2. Testin aikana on täytettävä seuraavat vaatimukset: 1.3.2.1. Testin alussa säiliössä olevan paineen on oltava 8,5 baaria; 1.3.2.2. syöttöjohdon on oltava suljettu; lisäksi lisävarusteiden on oltava eristettyjä; 1.3.2.3. säiliötä ei saa täyttää testin aikana. 1.3.2.4. ohjauspaineen on oltava kussakin jarrutuksessa 7,5 baaria. 2. ENERGIALÄHTEIDEN TEHO 2.1. Yleiset määräykset Kompressorien on täytettävä seuraavissa kohdissa määrätyt vaatimukset: 2.2. Määritelmät 2.2.1. p1 on paine, joka vastaa 65 prosenttia 2.2.2 kohdassa määritellystä paineesta p2. 2.2.2. p2 on 1.2.2.1 kohdassa tarkoitettu valmistajan ilmoittama arvo. 2.2.3. T1 on aika, joka vaaditaan suhteellisen paineen nousemiseksi 0:sta p1:een; T2 on aika, joka vaaditaan suhteellisen paineen nousemiseksi 0:sta p2:een. 2.3. Mittausolosuhteet 2.3.1. Kompressorin nopeus on kaikissa tapauksissa oltava se, joka saavutetaan moottorin käydessä enimmäistehoaan vastaavalla tai säätöventtiilin sallimalla kierrosnopeudella. 2.3.2. Apuvarusteiden säiliöt on testin aikana eristettävä jaksojen T1 ja T2 määrittelemiseksi. 2.3.3. Perävaunun vetoon rakennetuissa moottoriajoneuvoissa perävaunua vastaa säiliö, jonka suhteellinen enimmäispaine p (baareina ilmaistuna) on se, joka voidaan syöttää vetoauton syöttöpiirin kautta ja jonka tilavuus V (litroina ilmaistuna) saadaan kaavasta p × V = 20 R (R on perävaunun tai puoliperävaunun suurin sallittu akselipaino tonneina ilmaistuna). 2.4. Tulosten tulkitseminen 2.4.1. Pienimmän tehon omaavan säiliön aika T1 ei saa olla: - yli kolmea minuuttia niillä ajoneuvoilla, joita ei ole hyväksytty perävaunun tai puoliperävaunun vetoon; - yli kuusi minuuttia niillä ajoneuvoilla, jotka on hyväksytty perävaunun tai puoliperävaunun vetoon. 2.4.2. pienimmän tehon omaavan säiliön aika T2 ei saa olla: - yli kuusi minuuttia niillä ajoneuvoilla, joita ei ole hyväksytty perävaunun tai puoliperävaunun vetoon; - yli yhdeksän minuuttia niillä ajoneuvoilla, jotka on hyväksytty perävaunun tai puoliperävaunun vetoon. 2.5. Lisätesti 2.5.1. Kun ajoneuvo on varustettu lisälaitteella tai -laitteilla, joiden kokonaistilavuus on suurempi kuin 20 prosenttia jarrusäiliöiden kokonaistilavuudesta, on tehtävä lisätesti, jonka aikana lisävarustuksen säiliö(ide)n täyttymistä ohjaavien venttiilien toiminta ei saa häiritä tapahtumaa. Tämän testin aikana on tarkistettava, että paineen nousemiseksi 0:sta p2:een vaadittava ajanjakso T3 on - alle kahdeksan minuuttia niillä ajoneuvoilla, joita ei ole hyväksytty perävaunun tai puoliper