Komission direktiivi 2002/35/EY, annettu 25 päivänä huhtikuuta 2002, yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän luomisesta kalastusaluksille, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän, annetun neuvoston direktiivin 97/70/EY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro L 112 , 27/04/2002 s. 0021 - 0033



Komission direktiivi 2002/35/EY, annettu 25 päivänä huhtikuuta 2002, yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän luomisesta kalastusaluksille, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän, annetun neuvoston direktiivin 97/70/EY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän luomisesta kalastusaluksille, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän, 11 päivänä joulukuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin 97/70/EY(1), sellaisena kuin se on muutettuna komission direktiivillä 1999/19/EY(2), ja erityisesti sen 8 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: (1) Vuonna 1977 tehtyyn kalastusalusten turvallisuutta koskevaan Torremolinoksen kansainväliseen yleissopimukseen liittyvä pöytäkirja, jäljempänä "Torremolinoksen pöytäkirja", tehtiin 2 päivänä huhtikuuta 1993. (2) Direktiivissä 97/70/EY vahvistetaan yhdenmukaistettu turvallisuusjärjestelmä tietyille kalastusaluksille soveltamalla niihin Torremolinoksen pöytäkirjaa. (3) Jotta varmistettaisiin Torremolinoksen pöytäkirjan liitteen määräysten yhtenäinen soveltaminen direktiivin 97/70/EY 3 artiklan 1 kohdan soveltamista varten, näyttää olevan tarpeen yhdenmukaistaa joidenkin määräysten tulkinnat, jotka on jätetty jäsenvaltioiden hallintojen harkintavaltaan. Näitä yhdenmukaistettuja tulkintoja olisi sovellettava ainoastaan 1 päivänä tammikuuta 2003 ja sen jälkeen rakennettuihin kalastusaluksiin, koska ne aiheuttavat merkittäviä muutoksia kalastusalusten rakenteeseen. (4) Direktiivi 97/70/EY olisi näin ollen muutettava vastaavasti. (5) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat neuvoston direktiivin 93/75/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 98/74/EY(4), 12 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaisia, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Korvataan direktiivin 97/70/EY liite I tämän direktiivin liitteenä olevalla tekstillä. 2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on 1 päivään tammikuuta 2003 mennessä annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 2003. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltiot säätävät siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle. 3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 25 päivänä huhtikuuta 2002. Komission puolesta Loyola De Palacio Varapuheenjohtaja (1) EYVL L 34, 9.2.1998, s. 1. (2) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 48. (3) EYVL L 247, 5.10.1993, s. 19. (4) EYVL L 276, 13.10.1998, s. 7. LIITE "LIITE I Torremolinoksen pöytäkirjan liitteen määräysten mukauttaminen direktiivin 97/70/EY 3 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi Tässä liitteessä tarkoitetaan: 1. "1 päivänä tammikuuta 2003 tai sen jälkeen rakennetulla uudella kalastusaluksella" uutta kalastusalusta, a) josta on tehty rakentamista tai huomattavaa muutosta koskeva sopimus 1 päivänä tammikuuta 2003 tai sen jälkeen; tai b) josta on tehty rakentamista tai huomattavaa muutosta koskeva sopimus ennen 1 päivää tammikuuta 2003 ja joka on luovutettu vähintään kolme vuotta kyseisen päivän jälkeen; tai c) jonka, jos rakentamissopimusta ei ole, - köli on laskettu, tai - tietyksi alukseksi tunnistettava rakentaminen on alkanut, tai - kokoonpano on aloitettu, ja se käsittää vähintään 50 tonnia tai yhden prosentin kaikkien rakennusaineiden arvioidusta kokonaismäärästä sen mukaan, kumpi määrä on pienempi, 1 päivänä tammikuuta 2003 tai sen jälkeen. A OSA Mukautukset, joita sovelletaan kaikkiin direktiivin soveltamisalaan kuuluviin kalastusaluksiin, lukuun ottamatta 1 päivänä tammikuuta 2003 tai sen jälkeen rakennettuja uusia kalastusaluksia I LUKU: YLEISET MÄÄRÄYKSET 2 sääntö: Määritelmät Korvataan 1 kohdassa "uuden aluksen" määritelmä tämän direktiivin 2 artiklassa olevalla "uuden kalastusaluksen" määritelmällä. V LUKU: PALOSUOJELU, PALON HAVAITSEMINEN, PALONSAMMUTUS JA PALONTORJUNTA 2 sääntö: Määritelmät Muutetaan normaalia polttokoetta koskevan 2 kohdan loppu normaalilämpökäyrän osalta seuraavasti: "... Normaali aika-lämpökäyrä määritellään tasaisena käyränä, joka kulkee seuraavien uunin sisälämpötilapisteiden kautta: >TAULUKON PAIKKA>" VII LUKU: HENGENPELASTUSLAITTEET JA -JÄRJESTELYT 1 sääntö: Soveltaminen Muutetaan 2 kohta seuraavasti: "13 ja 14 sääntöä on sovellettava myös olemassa oleviin aluksiin, joiden pituus on 45 metriä tai enemmän, sillä edellytyksellä, että hallinto voi lykätä näiden sääntöjen vaatimusten täytäntöönpanoa 1 päivään helmikuuta 1999 saakka." 13 sääntö: Hengenpelastukseen tarkoitetut radiolaitteet Muutetaan 2 kohta seuraavasti: "Hallinto voi hyväksyä 1 päivään helmikuuta 1999 saakka olemassa olevissa aluksissa olevat kaksisuuntaiset VHF-radiopuhelimet, jotka eivät ole järjestön antamien suoritusarvostandardien mukaisia, jos hallinto katsoo, että ne ovat yhteensopivia hyväksyttyjen kaksisuuntaisten VHF-radiopuhelinten kanssa." IX LUKU: RADIOLIIKENNE 1 sääntö: Soveltaminen Muutetaan 1 kohdan toinen virke seuraavasti: "Olemassa olevien alusten osalta hallinto voi kuitenkin lykätä vaatimusten täytäntöönpanoa 1 päivään helmikuuta 1999 saakka." 3 sääntö: Vapautukset Muutetaan 2 kohdan c alakohta seuraavasti: "jos alus poistetaan pysyvästi käytöstä ennen 1 päivää helmikuuta 2001." B OSA Mukautukset, joita sovelletaan 1 päivänä tammikuuta 2003 tai sen jälkeen rakennettuihin uusiin kalastusaluksiin Muutetaan seuraavien sääntöjen voimassa oleva teksti seuraavasti: I LUKU: YLEISET MÄÄRÄYKSET 2 sääntö: Määritelmät 22 kohdan a alakohdan ii alakohta Laipion sijaintietäisyyden keulapystysuorasta on oltava: alle 45 metrin pituisissa aluksissa vähintään 0,05 L ja enintään 0,05 L plus 1,35 metriä. 6 sääntö: Katsastukset 1 kohdan c alakohta Edellä olevassa b alakohdan i alakohdassa edellytetyn määräaikaiskatsastuksen lisäksi on suoritettava aluksen rakenteen ja koneiston välikatsastukset kahden vuoden (+/- kolme kuukautta) väliajoin, jos alus on rakennettu muusta aineesta kuin puusta, ja hallinnon määräämin väliajoin, jos alus on rakennettu puusta. Katsastuksissa on myös tarkistettava, ettei alukseen ole tehty sellaisia muutoksia, jotka heikentäisivät aluksen tai laivaväen turvallisuutta. II LUKU: RAKENNE, VESITIIVIYS JA VARUSTEET 1 sääntö: Rakenne 1 kohta Rungon, ylärakenteiden, kansirakennusten, konekuilujen, portaiden ja kaikkien muiden rakenteiden ja aluksen laitteiden on oltava lujuudeltaan ja rakenteeltaan sellaisia, että ne kestävät kaikki tarkoitetussa käytössä ennakoitavissa olevat olosuhteet, ja niiden on oltava hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaisia. 2 sääntö: Vesitiiviit ovet 1 kohta Edellä olevan 1 säännön 3 kohdassa edellytetyissä vesitiiviissä laipioissa olevien aukkojen määrä on rajoitettava niin pieneksi kuin aluksen yleisten järjestelyjen ja toiminnallisten tarpeiden kannalta on mahdollista; aukoissa on oltava vesitiiviit sulkemislaitteet, jotka ovat hyväksytyn laitoksen määräysten mukaisia. Vesitiiviiden ovien lujuuden on oltava samanarvoinen kuin viereisen lävistämättömän rakenteen. 2 sääntö: Vesitiiviit ovet 3 kohdan a alakohta Aluksissa, joiden pituus on 45 metriä tai enemmän, vesitiiviiden ovien on oltava liukuovia: tiloissa, joissa ovet on tarkoitettu avattaviksi merellä ja joissa ovien kynnys on aluksen suurinta kulkusyväystä vastaavan vesiviivan alapuolella, jollei hallinto katso tätä epätarkoituksenmukaiseksi tai tarpeettomaksi aluksen lajin ja käytön kannalta. Jäsenvaltioiden myöntäessä vapautuksia tästä säännöstä on noudatettava tämän direktiivin 4 artiklassa säädettyä menettelyä. 5 sääntö: Luukut 3 kohta Puisten luukunkansien säätiiviys on varmistettava vuonna 1966 tehdyn kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen(1) liitteessä I olevan 14 ja 15 säännön vaatimusten mukaisesti. 9 sääntö: Tuulettimet 1 kohta Aluksissa, joiden pituus on 45 metriä tai enemmän, tuulettimien kehyslevyjen, lukuun ottamatta koneistotilan tuulettimien kehyslevyjä, korkeuden kannesta ylöspäin on oltava vähintään 900 millimetriä työskentelykannella ja vähintään 760 millimetriä ylärakennekannella. Aluksissa, joiden pituus on alle 45 metriä, näiden kehyslevyjen korkeuden kannesta ylöspäin on oltava 760 millimetriä työskentelykannella ja 450 millimetriä ylärakennekannella. Koneistotilan tuuletinaukkojen, jotka ovat tarpeen koneistotilan jatkuvaa ilmanvaihtoa ja tarvittaessa generaattoritilan suoraa ilmanvaihtoa varten, on yleensä oltava sijaintikorkeudeltaan kanteen nähden II luvun 9 säännön 3 kohdan mukaisia. Jos tämä ei kuitenkaan ole aluksen koon tai järjestelyjen vuoksi käytännössä mahdollista, voidaan hyväksyä pienemmät korkeudet, jos aluksessa on II luvun 9 säännön 2 kohdan mukaiset säätiiviit sulkemislaitteet yhdessä muiden sopivien järjestelmien kanssa, joilla varmistetaan tilojen jatkuva ja riittävä ilmanvaihto, edellyttäen kuitenkin, että korkeus on kaikissa tapauksissa vähintään 900 millimetriä työskentelykannesta ja ylärakennekannesta ylöspäin. 12 sääntö: Valoventtiilit 6 kohta Hallinto voi hyväksyä sokkoluukuttomat valoventtiilit ja ikkunat työskentelykannella tai sen yläpuolella sijaitsevien kansirakennusten sivu- ja perälaipioissa, jos se katsoo, että ne eivät heikennä aluksen turvallisuutta, ottaen huomioon asiaa koskeviin ISO:n standardeihin perustuvat hyväksyttyjen laitosten säännöt. 15 sääntö: Ankkurointivarustus Aluksissa on oltava nopean ja turvallisen käytön mahdollistava ankkurointivarustus, joka käsittää ankkurilaitteet, ankkuriketjut tai vaijerit, pysäyttimet ja vintturin tai muun järjestelmän ankkurin laskemista ja nostamista varten sekä aluksen pitämiseksi ankkuroituna kaikissa ennakoitavissa olevissa toimintaolosuhteissa. Lisäksi aluksissa on oltava asianmukaiset kiinnityslaitteet, joiden avulla alus voidaan kiinnittää turvallisesti kaikissa käyttöolosuhteissa. Ankkuri- ja kiinnityslaitteiden on oltava hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaisia. III LUKU: VAKAVUUS JA SIIHEN LIITTYVÄ MERIKELPOISUUS 1 sääntö: Yleistä Alusten on oltava siten suunniteltuja ja rakennettuja, että tämän luvun vaatimukset täyttyvät 7 säännössä tarkoitetuissa käyttöolosuhteissa. Vakavuuskäyriä koskevat laskelmat on tehtävä vahingoittumattoman aluksen vakavuutta koskevan IMO:n säännöstön (Code on Intact Stability for All Types of Ships)(2) mukaisesti. 2 sääntö: Vakavuusvaatimukset 1 kohta Alusten on täytettävä seuraavat vakavuuden vähimmäisvaatimukset, jollei hallinto katso, että niistä poikkeaminen on perusteltua käytöstä saatujen kokemusten perusteella. Jäsenvaltion myöntäessä poikkeuksia edellytetyistä vakavuuden vähimmäisvaatimuksista on noudatettava tämän direktiivin 4 artiklassa säädettyä menettelyä(3). 1 kohdan d alakohta Alkuvaihtokeskuskorkeuden (GM) on oltava vähintään 350 millimetriä yksikansialuksilla. Aluksilla, joilla on täydellinen ylärakenne, vaihtokeskuskorkeutta voidaan hallinnon suostumuksella pienentää, mutta sen on kaikissa tapauksissa oltava vähintään 150 millimetriä. Jäsenvaltion salliessa vaaditun vaihtokeskuskorkeuden pienentämisen on noudatettava tämän direktiivin 4 artiklassa säädettyä menettelyä. 3 kohta Jos aluksessa on painolastia 1 kohdan vaatimusten noudattamiseksi, painolastin on laadultaan ja järjestelyiltään tyydytettävä hallintoa. Aluksissa, joiden pituus on alle 45 metriä, on oltava pysyvästi tällaista painolastia. Jos painolasti on aluksella pysyvästi, sen on oltava kiinteää ja aluksessa lujasti paikoilleen kiinnitettyä. Hallinto voi kuitenkin hyväksyä myös nestemäisen painolastin, jos tällainen painolasti säilytetään täysinäisissä säiliöissä, jotka eivät ole yhteydessä mihinkään aluksen pumppujärjestelmään. Jos nestemäistä painolastia käytetään pysyvänä painolastina 1 kohdan vaatimusten noudattamiseksi, tiedot tästä on sisällytettävä vaatimustenmukaisuustodistukseen ja vakavuuskirjaan. Pysyvää painolastia ei saa poistaa aluksesta tai sijoittaa muualle alukseen ilman hallinnon hyväksyntää. 4 sääntö: Erityiset kalastusmenetelmät Alusten, joita käytetään erityisissä kalastusmenetelmissä, joissa alukseen kohdistuu kalastuksen yhteydessä ylimääräisiä ulkoisia voimia, on täytettävä 2 säännön 1 kohdan mukaiset vakavuusvaatimukset tarvittaessa tiukennettuina hallintoa tyydyttävällä tavalla. Puomitroolikalastuksessa käytettävien alusten on noudatettava seuraavia tiukennettuja vakavuusvaatimuksia: a) oikaisevan momenttivarren rajoittamaa pinta-alaa ja oikaisevia momenttivarsia koskevia 2 säännön 1 kohdan a alakohdan ja 2 säännön 1 kohdan b alakohdan vaatimuksia tiukennetaan 20 prosenttia; b) vaihtokeskuskorkeuden on oltava vähintään 500 millimetriä; c) edellä olevan a alakohdan vaatimuksia sovelletaan ainoastaan aluksiin, joiden kuljetuskoneiston teho ei ylitä seuraavien kaavojen mukaisesti saatavaa kilowattimäärää: - N = 0,6 Ls2 aluksilla, joiden pituus on 35 metriä tai vähemmän, ja - N = 0,7 Ls2 aluksilla, joiden pituus on 37 metriä tai enemmän, - jos aluksen pituus sijoittuu näiden väliin, Ls:n kerroin lasketaan interpoloimalla arvoista 0,6 ja 0,7, - Ls on aluksen mittakirjan mukainen kokonaispituus. Jos kuljetuskoneiston teho ylittää edellä olevien kaavojen mukaiset normitehoarvot, a alakohdassa mainittuja vaatimuksia tiukennetaan suoraan suhteessa suurempaan kuljetuskoneiston tehoon. Hallinnon on todettava, että edellä mainitut puomitroolarien tiukennetut vakavuusvaatimukset täyttyvät tämän luvun 7 säännön 1 kohdassa mainituissa käyttöolosuhteissa. Vakavuuslaskelmassa puomien oletetaan olevan nostettuina 45 asteen kulmaan vaakatasoon nähden. 5 sääntö: Kova tuuli ja keinunta Alusten on kestettävä kovan tuulen ja keinunnan vaikutukset asianomaisissa meriolosuhteissa, kun otetaan huomioon eri vuodenaikojen sääolosuhteet, ne meren olotilat, joissa alusta käytetään, aluslaji sekä aluksen käyttötapa. Asiaa koskevat laskelmat on tehtävä kaikkia aluslajeja koskevan IMO:n vahingoittumattoman aluksen vakavuussäännöstön (Code on Intact Stability for all Types of Ships) mukaisesti. 8 sääntö: Jäänmuodostus Tätä sääntöä sovelletaan muilta osin, mutta jäänmuodostusvaran muuttaminen, joka jätetään 2 suosituksella hallinnon harkintavaltaan, ei ole sallittua(4). 9 sääntö: Kallistuskoe 2 kohta Jos aluksessa tehdään muutoksia, jotka vaikuttavat sen tilaan lastaamattomana ja/tai sen painopisteen sijaintiin, alukselle on suoritettava uusi kallistuskoe ja sen vakavuustiedot on tarkistettava, jos hallinto katsoo sen tarpeelliseksi aluksen vakavuusvarat huomioon ottaen. Jos kuitenkin aluksen kevytpaino poikkeaa yli 2 prosenttia alkuperäisestä kevytpainosta eikä voida laskelmin osoittaa, että alus on edelleen vakavuusvaatimusten mukainen, alukselle on suoritettava uusi kallistuskoe. 12 sääntö: Keulan korkeus Keulan korkeuden on oltava riittävä estämään liiallinen veden pääsy alukselle. Aluksissa, joita käytetään suppeilla alueilla enintään 10 meripeninkulman päässä rannikosta, keulan vähimmäiskorkeuden on oltava hallintoa tyydyttävä, ja se on määritettävä siten, että otetaan huomioon eri vuodenaikojen sääolosuhteet, ne meren olotilat, joissa alusta käytetään, aluslaji sekä aluksen käyttötapa. Aluksissa, joita käytetään kaikilla muilla alueilla: 1. jos kalastuksen aikana saalis on varastoitava kalansäilytysruumaan sellaisten lastiluukkujen kautta, jotka sijaitsevat säälle ja merenkäynnille alttiilla työskentelykannella kansirakennuksesta tai ylärakenteesta keulaan päin, keulan vähimmäiskorkeus on laskettava Torremolinoksen kokouksen päätösasiakirjan liitteessä 3 olevaan 4 suositukseen sisältyvän laskentamenetelmän mukaisesti; 2. jos saalis on varastoitava kalansäilytysruumaan sellaisen lastiluukun kautta, joka sijaitsee säälle ja merenkäynnille alttiilla työskentelykannella kansirakennuksen tai ylärakenteen suojaamana, keulan vähimmäiskorkeuden on oltava vuonna 1966 tehdyn kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen liitteessä I olevan 39 säännön mukainen, mutta kuitenkin vähintään 2000 millimetriä. Tällöin on otettava huomioon suurin sallittu kulkusyväys määrätyn kesävaralaidan sijasta. 14 sääntö: Osastoiminen ja vahingoittuneen aluksen vakavuus Alusten, joiden pituus on 100 metriä tai enemmän ja joissa aluksella kuljetettavien henkilöiden määrä on 100 tai enemmän, on oltava kellumiskykyisiä ja säilytettävä positiivinen vakavuus sen jälkeen, kun mikä tahansa niiden vaurioitunut osasto on täyttynyt vedellä, ottaen huomioon aluksen laji, käyttötarkoitus ja toiminta-alue(5). Tätä koskevat laskelmat on tehtävä alaviitteessä mainittujen ohjeiden mukaisesti. IV LUKU: KONEISTO JA SÄHKÖLAITTEET SEKÄ AJOITTAIN MIEHITTÄMÄTTÖMÄT KONEISTOTILAT 3 sääntö: Yleistä 1 kohta Pääkuljetus-, hallinta-, höyryputki-, polttoöljy-, paineilma-, sähkö- ja jäähdytysjärjestelmät; apukoneistot; kattilat ja muut paineastiat; putkisto- ja pumppujärjestelmät; ohjauslaitteet sekä voimansiirron vaihteet, akselit ja kytkimet on suunniteltava, rakennettava, testattava, asennettava ja huollettava hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaisesti. Nämä koneistot ja laitteet sekä nostolaitteet, vinssit ja kalankäsittely- ja -jalostuslaitteet on suojattava siten, että aluksessa oleviin henkilöihin kohdistuva vaara on mahdollisimman pieni. Erityistä huomiota on kiinnitettävä liikkuviin osiin, kuumiin pintoihin ja muihin vaaratekijöihin. 7 kohta Hallinnon on todettava, että 16-18 säännöt pannaan täytäntöön yhdenmukaisesti ja että niitä sovelletaan hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaisesti(6). 9 kohta On varmistettava hallinnon hyväksymin toimenpitein, että kaikki laitteet toimivat luotettavasti kaikissa käyttöolosuhteissa, ohjailu mukaan luettuna, ja että on toteutettu hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaiset järjestelyt sellaisten säännöllisten tarkastusten ja rutiinikokeiden suorittamiseksi, joilla varmistetaan jatkuva luotettava toiminta. 10 kohta Aluksissa on oltava hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaiset asiakirjat, joista ilmenee niiden toimintakyky ajoittain miehittämättömillä koneistotiloilla. 6 sääntö: Höyrykattilat, syöttöjärjestelmät ja höyryputkistot 1 kohta Jokaisessa höyrykattilassa ja jokaisessa liekillä lämmittämättömässä höyrynkehittimessä on oltava vähintään kaksi riittävän tehon omaavaa turvaventtiiliä. Ottaen huomioon höyrykattilan tai liekillä lämmittämättömän höyrynkehittimen tuoton tai jonkin muun ominaisuuden hallinto voi kuitenkin sallia vain yhden turvaventtiilin asentamisen, jos hallintoa tyydyttävällä tavalla osoitetaan, että näin saavutetaan riittävä ylipainesuojaus hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaisesti. 8 sääntö: Kuljetuskoneiston valvonta komentosillalta 1 kohdan b alakohta Jos kuljetuskoneistoa säädetään kaukosäädöllä ohjaushytistä, sovelletaan seuraavaa: a alakohdassa tarkoitettu kaukosäätö on suoritettava hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaisella säätölaitteella, jossa on tarvittaessa myös kuljetuskoneiston ylikuormituksen esto. 10 sääntö: Polttoöljyä, voiteluöljyä ja muita palavia öljyjä koskevat järjestelyt 4 kohta Polttoöljyputkiin, jotka vaurioituessaan saisivat aikaan öljyn vuotamisen kaksoispohjan yläpuolella sijaitsevasta varasto-, selkeytys- tai päiväsäiliöstä, on asennettava säiliön päälle hana tai venttiili, joka voidaan sulkea kyseisen tilan ulkopuolella olevasta turvallisesta paikasta silloin, kun tällaisten säiliöiden sijaintitilassa syttyy tulipalo. Erityistapauksessa, jossa syväsäiliöitä on sijoitettu johonkin akseli- tai putkitunneliin tai vastaavanlaiseen tilaan, on säiliöiden päällä oltava venttiilit, mutta hallinta tulipalon sattuessa voidaan toteuttaa putkeen tai putkiin tunnelin tai vastaavanlaisen ulkopuolelle asennetun lisäventtiilin avulla. Jos tällainen lisäventtiili asennetaan koneistotilaan, sitä on voitava käyttää tällaisen tilan ulkopuolella olevasta paikasta. 7 kohdan a alakohta Polttoöljyputkien ja niiden venttiilien ja varusteiden on oltava terästä tai muuta samanarvoista ainetta, mutta taipuisien putkien rajoitettu käyttö voidaan sallia. Tällaisten taipuisien putkien ja niiden liitinten on oltava riittävän lujia ja niiden on oltava tehty hyväksytyistä palonkestävistä aineista tai niillä oltava palonkestävä pinnoite hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaisesti. Tällaiset taipuisat putket on asennettava IMO:n asiakirjan MSC.Circ.647. "Guidelines to minimise leakages from flammable liquid systems" mukaisesti. 10 kohta Painevoitelujärjestelmissä käytetyn öljyn varastointi-, jakelu- ja käyttöjärjestelyjen on oltava hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaisia. Tällaisten järjestelyjen on A-kategorian koneistotiloissa ja, milloin mahdollista, myös muissa koneistotiloissa oltava vähintään 1, 3, 6 ja 7 kohdan määräysten mukaisia sekä tarvittavilta osin, hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaisesti, 2 ja 4 kohdan mukaisia. Tämä ei estä virtauksen tarkkailulasien käyttöä voitelujärjestelmissä edellyttäen, että kokeilla osoitetaan niillä olevan riittävä palonkestävyys. 11 kohta Sellaisten palavien öljyjen, joita käytetään paineellisina voimansiirtolaitteissa, lukuun ottamatta 10 kohdassa tarkoitettua öljyä, säätö- ja toimilaitteissa sekä lämmityslaitteissa, varastointi-, jakelu- ja käyttöjärjestelyjen on oltava hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaisia. Paikoissa, joissa on syttymislähteitä, tällaisten järjestelyjen on täytettävä vähintään 2 ja 6 kohdan vaatimukset sekä lujuuden ja rakenteen osalta 3 ja 7 kohdan vaatimukset. 12 sääntö: Meluntorjunta On toteutettava toimenpiteet, joilla meluvaikutukset koneistotiloissa olevaan miehistöön vähennetään alusten melutasoja koskevassa IMO:n säännöstössä (Code on Noise Levels on Board Ships)(7) määritetyille tasoille. 13 sääntö: Ohjauslaitteet 1 kohta Aluksissa on oltava pääohjauslaitteet sekä peräsimen liikuttamiseen tarkoitettu apujärjestelmä, jotka ovat hyväksytyn laitoksen sääntöjen mukaisia. Pääohjauslaitteet ja peräsimen liikuttamiseen tarkoitettu apujärjestelmä on asennettava siten, että siinä määrin kuin on kohtuullista ja mahdollista toimintahäiriö toisessa ei tee toista toimintakyvyttömäksi. 16 sääntö: Sähköenergian päälähde 1 kohdan a alakohta Kun sähköenergia on ainoa voimanlähde aluksen kuljettamisen ja turvallisuuden kannalta olennaisten aputoimintojen ylläpitämistä varten, alus on varustettava sellaisella sähköenergian päälähteellä, joka käsittää vähintään kaksi generaattoriyksikköä, joista toinen voi olla pääkoneen käyttämä. Hyväksytyn laitoksen sääntöjä noudattaen voidaan hyväksyä myös muita järjestelyjä, joilla on samanarvoinen sähköntuotantokapasiteetti. V LUKU: PALOSUOJELU, PALON HAVAITSEMINEN, PALONSAMMUTUS JA PALONTORJUNTA 1 sääntö: Yleistä c alakohta Menetelmä IIIF: Alukseen asennetaan automaattinen palohälytys- ja palonhavaitsemisjärjestelmä kaikkiin tiloihin, joissa palon voidaan olettaa alkavan, ja sisäisten osastoivien laipioiden tyypille ei yleensä ole rajoituksia, mutta A- tai B-luokan rajapintojen rajoittaman asuntotilan tai asuntotilojen pinta-ala ei saa olla yli 50 neliömetriä. Hallinto voi kuitenkin suurentaa tätä pinta-alaa kokoontumistilojen osalta enintään 75 neliömetriin. 2 sääntö: Määritelmät 1 kohta Palamaton aine tarkoittaa ainetta, joka ei pala eikä kehitä kuumennettuna noin 750 celsiusasteeseen palavia höyryjä itsesyttymiseen riittävää määrää, mikä on määritettävä IMO:n palotestisäännöstön (Fire Test Procedures Code)(8) mukaisesti. Kaikki muut aineet ovat palavia aineita. Muutetaan normaalia polttokoetta koskeva 2 kohta seuraavasti: Normaali polttokoe on koe, jossa laipioita ja kansia vastaavat koekappaleet tutkitaan koeuunissa, jonka lämpötila noudattaa likimain normaalia lämpötilakäyrää. Koemenetelmien on oltava IMO:n palotestisäännöstön (Fire Test Procedures Code) mukaisia. 3 kohta (viimeinen virke) Hallinnon on vaadittava prototyyppilaipion tai -kannen koestamista varmistuakseen siitä, että se täyttää edellä mainitut tiiviys- ja lämpötilannousuvaatimukset IMO:n palotestisäännöstön (Fire Test Procedures Code) mukaisesti. 4 kohta (viimeinen virke) Hallinnon on vaadittava prototyyppirajapinnan koestamista sen varmistamiseksi, että se täyttää edellä mainitut tiiviys- ja lämpötilannousuvaatimukset IMO:n palotestisäännöstön (Fire Test Procedures Code) mukaisesti. 6 kohta (viimeinen virke) Hallinnon on vaadittava prototyyppirajapinnan koestamista sen varmistamiseksi, että se täyttää edellä mainitut tiiviys- ja lämpötilannousuvaatimukset IMO:n palotestisäännöstön (Fire Test Procedures Code) mukaisesti. 9 kohta Huono palonlevittämiskyky tarkoittaa sitä, että pinta, jolla on tällainen ominaisuus, rajoittaa riittävästi palon leviämistä, mikä on määritettävä IMO:n palotestisäännöstön (Fire Test Procedures Code) mukaisesti. 4 sääntö: Asunto- ja työskentelytilojen laipiot 4 kohta Menetelmä IIIF: Sellaisten laipioiden, joiden ei tässä säännössä tai tämän osan muissa säännöissä vaadita olevan A- tai B-luokan rajapintoja, rakenteelle ei ole rajoituksia. Jatkuvan A- tai B-luokan rajapinnan rajoittaman asuntotilan tai asuntotilojen pinta-ala ei saa kuitenkaan olla yli 50 neliömetriä, lukuun ottamatta yksittäistapauksia, joissa 7 säännössä olevan taulukon 1 mukaisesti vaaditaan C-luokan laipioita. Hallinto voi kuitenkin suurentaa tätä pinta-alaa kokoontumistilojen osalta enintään 75 neliömetriin. 7 sääntö: Laipioiden ja kansien palonkestävyys Viimeinen huomautus taulukoihin (*) Kun taulukoissa on asteriski, rajapinnan vaaditaan olevan terästä tai muuta samanarvoista ainetta, mutta sen ei vaadita olevan A-luokkaa. Jos sähköjohtoja, putkia ja ilmanvaihtokanavia viedään kannen läpi, tällainen läpivienti on tilkittävä liekkien ja savun läpikulun estämiseksi. 8 sääntö: Rakenteiden yksityiskohdat 3 kohta, menetelmät IF, IIF ja IIIF a) Muualla kuin lastitiloissa tai työskentelytilojen jäähdytysosastoissa on eristeiden oltava palamatonta ainetta. Kylmiölaitteiden eristyksen yhteydessä käytettyjen höyrysulkujen ja liimojen sekä kylmiölaitteiden putkiston eristyksen ei tarvitse olla palamatonta ainetta, mutta niiden määrä on pidettävä mahdollisimman vähäisenä ja niiden näkyviin jäävien pintojen on oltava huonosti paloa levittäviä, mikä on määritettävä IMO:n palotestisäännöstön (Fire Test Procedures Code) mukaisesti. Tiloissa, joihin voi päästä öljytuotteita, on eristeiden pintojen oltava öljyä tai öljyhöyryjä imemättömiä. 9 sääntö: Ilmanvaihtojärjestelmät 1 kohdan a alakohta Ilmanvaihtokanavien on oltava palamatonta ainetta. Kuitenkaan lyhyiden kanavien, jotka eivät yleensä ole yli 2 metriä pitkiä eivätkä poikkileikkaukseltaan yli 0,02 neliömetriä, ei tarvitse olla palamatonta ainetta, jos ne täyttävät seuraavat ehdot: i) näiden kanavien on oltava ainetta, joka on huonosti paloa levittävää, mikä on määritettävä IMO:n palotestisäännöstön (Fire Test Procedures Code) mukaisesti. 11 sääntö: Erinäisiä määräyksiä 2 kohta Sisätilojen näkyvissä pinnoissa käytettävien maalien, lakkojen ja muiden viimeistelyaineiden on oltava sellaisia, että ne eivät kehitä liiallisessa määrin savua tai myrkyllisiä kaasuja taikka höyryjä, mikä on määritettävä IMO:n palotestisäännöstön (Fire Test Procedures Code) mukaisesti. 12 sääntö: Kaasusäiliöiden ja vaarallisten aineiden varastointi 4 kohta Lukuun ottamatta sitä, mikä on tarpeen tilan käytön kannalta, sähköjohdot ja -laitteet eivät ole sallittuja osastoissa, joita käytetään helposti syttyvien nesteiden tai nesteytettyjen kaasujen varastointiin. Jos tällaisia sähkölaitteita asennetaan, niiden on oltava turvasertifioituja ja kansainvälisen standardin Räjähdysvaarallisten tilojen sähkölaitteet (IEC:n julkaisu 79) asianmukaisten määräysten mukaisia. Lämmönlähteet on pidettävä erillään tällaisista tiloista, ja tupakoinnin ja avotulen teon kieltävät kyltit on asetettava näkyvästi esille. 13 sääntö: Poistumistiet 1 kohta Kaikista asuntotiloista sekä koneistotiloja lukuun ottamatta tiloista, joissa laivaväki tavallisesti työskentelee, on oltava siten järjestettyjä portaikkoja ja tikkaita, että niitä myöten pääsee helposti avokannelle ja sieltä edelleen pelastusveneille ja -lautoille. Erityisesti näiden tilojen osalta on täytettävä seuraavat vaatimukset: e) Poistumisteiden jatkuvuuden on oltava hallinnon vaatimusten mukainen. Poistumisteinä käytettävien portaikkojen ja käytävien vapaan leveyden on oltava vähintään 700 millimetriä, ja niissä on oltava vähintään toisella puolella kaide. Portaikkoon johtavien oviaukkojen vapaan leveyden on oltava vähintään 700 millimetriä. 2 kohta Jokaisesta A-kategorian koneistotilasta on oltava kaksi poistumistietä, jotka on toteutettu jommallakummalla seuraavista tavoista: a) kahdet mahdollisimman etäällä toisistaan olevat terästikkaat, jotka johtavat tilan yläosassa sijaitseville ja vastaavasti erillään oleville oville, joiden kautta pääsee avokannelle. Toisissa näistä tikkaista on yleensä oltava yhtäjaksoinen suoja tulelta tilan alaosasta turvalliseen paikkaan tilan ulkopuolella. Hallinto voi kuitenkin olla vaatimatta tällaista suojaa, jos koneistotilan erityisjärjestelyistä tai koosta johtuen tämän tilan alaosasta on turvallinen poistumisreitti. Tällaisen suojan on oltava terästä, A-60-luokan vaatimusten mukaisesti eristetty, ja sen alapäässä on oltava A-60-luokan itsestään sulkeutuva teräsovi; tai 14 sääntö: Automaattiset sprinkleri-, palohälytys- ja palonhavaitsemisjärjestelmät (menetelmä IIF) 11 kohta Kutakin sprinklerilohkoa varten on oltava varasprinklerisuuttimia. Varasprinklerisuuttimia on oltava kaikkia alukseen asennettuja sprinklerityyppejä ja -teholuokkia varten, ja niitä on oltava saatavilla seuraavasti: - alle 100 sprinklerisuutinta: 3 varasuutinta, - alle 300 sprinklerisuutinta: 6 varasuutinta, - 300-1000 sprinklerisuutinta: 12 varasuutinta. 15 sääntö: Automaattiset palohälytys- ja palonhavaitsemisjärjestelmät (menetelmä IIIF) 4 kohta Järjestelmän toiminnan on perustuttava epätavalliseen ilman lämpötilaan, poikkeavaan savupitoisuuteen tai muihin tekijöihin, jotka ilmaisevat alkamassa olevan tulipalon missä tahansa suojattavassa tilassa. Ilman lämpötilalle herkät järjestelmät eivät saa toimia alle 54 celsiusasteen lämpötilassa, ja niiden on alettava toimia vähintään 78 celsiusasteen lämpötilassa, kun lämpötila kohoaa näihin arvoihin enintään 1 celsiusasteen minuutissa. Mikäli hallinto katsoo aiheelliseksi, voidaan sallittua toimintalämpötilaa nostaa 30 celsiusastetta yli tilan yläosan korkeimman lämpötilan kuivaushuoneissa ja vastaavanlaisissa tiloissa, joissa on tavallisesti korkea lämpötila. Savupitoisuudelle herkkien järjestelmien on alettava toimia lähetetyn valonsäteen voimakkuuden heiketessä. Savunilmaisimien on todistetusti toimittava ennen kuin savun tiheys ylittää 12,5 prosenttia täydellisestä läpinäkymättömyydestä metrin matkalla, mutta ei ennen kuin savun tiheys ylittää 2 prosenttia täydellisestä läpinäkymättömyydestä metrin matkalla. Hallinto voi harkintansa mukaan hyväksyä muitakin yhtä tehokkaita toimintatapoja. Havaitsemisjärjestelmää ei saa käyttää muuhun kuin palon havaitsemiseen. 17 sääntö: Palopumput 2 kohta Jos tulipalo jossakin osastossa voisi saattaa kaikki palopumput toimintakyvyttömiksi, on oltava jokin vaihtoehtoinen menetelmä veden saamiseksi palontorjuntaa varten. Aluksissa, joiden pituus on 75 metriä tai enemmän, tällaisena vaihtoehtoisena menetelmänä on oltava kiinteä itsenäisesti toimiva hätäpalopumppu. Tämän hätäpalopumpun on kyettävä antamaan kaksi vesisuihkua siten, että paine on vähintään 0,25 N/mm2. 20 sääntö: Palonsammuttimet 2 kohta 1. Kutakin sellaista aluksessa olevaa palonsammutintyyppiä varten, joka pystytään lataamaan uudelleen aluksella, on oltava varalataukset 100 prosentille kymmenestä ensimmäisestä sammuttimesta ja 50 prosentille jäljelle jäävistä sammuttimista, mutta kuitenkin enintään 60 varalatausta. 2. Niiden palonsammuttimien osalta, joita ei pystytä lataamaan uudelleen aluksella, on varalatausten sijasta varattava käyttöön vähintään 50 prosenttia lisää samantyyppisiä ja -tehoisia sammuttimia. 3. Aluksissa olisi oltava uudelleenlatausta koskevat ohjeet. Uudelleenlatauksessa saa käyttää ainoastaan kyseisiä palonsammuttimia varten hyväksyttyjä varalatauksia. 4 kohta Hallinnon valtuuttaman pätevän henkilön on tarkastettava palonsammuttimet vuosittain. Jokainen sammutin on varustettava merkillä, joka osoittaa, että se on tarkastettu. Kaikille pysyvästi paineellisille palonsammuttimien säiliöille ja paineettomien sammuttimien ponnekaasupulloille on tehtävä kerran kymmenessä vuodessa hydraulinen painekoe. 21 sääntö: Valvonta-asemien, asuntotilojen ja työskentelytilojen käsisammuttimet 2 kohta 1. Sellaisia palonsammuttimia varten, jotka pystytään lataamaan uudelleen aluksella, on oltava varalataukset 100 prosentille kymmenestä ensimmäisestä sammuttimesta ja 50 prosentille jäljelle jäävistä sammuttimista, mutta kuitenkin enintään 60 varalatausta. 2. Niiden palonsammuttimien osalta, joita ei pystytä lataamaan uudelleen aluksella, on varalatausten sijasta varattava käyttöön vähintään 50 prosenttia lisää samantyyppisiä ja -tehoisia sammuttimia. 3. Aluksissa olisi oltava uudelleenlatausta koskevat ohjeet. Uudelleenlatauksessa saa käyttää ainoastaan kyseisiä palonsammuttimia varten hyväksyttyjä varalatauksia. 24 sääntö: Palomiehen varusteet 1 kohta Aluksissa on oltava vähintään kahdet palomiehen varusteet. Palomiehen varusteiden on oltava IMO:n paloturvallisuusjärjestelyjen säännöstön (Fire Safety Systems Code) III luvun 2.1 säännön 2.1.1 ja 2.1.2 kohdan mukaisia. Kutakin vaadittavaa hengityslaitetta varten on oltava kaksi varalatausta. 25 sääntö: Palontorjuntakaavio Aluksissa on oltava pysyvästi esillä palontorjuntakaavio. Tällaisen kaavion on oltava sisällöltään IMO:n päätöslauselman A.654(16) "Graphical symbols for fire control plans" ja IMO:n päätöslauselman A.756(18) "Guidelines on the information to be provided with fire control plans" mukainen. 28 sääntö: Rakenteellinen palosuojelu 2 kohdan a alakohta Aluksissa, joiden runko on rakennettu palamattomista aineista, on kannet ja laipiot, jotka erottavat A-kategorian koneistotilat asuntotiloista, työskentelytiloista tai valvonta-asemista, rakennettava A-60-luokan vaatimusten mukaisesti, jos A-kategorian koneistotilassa ei ole kiinteää palonsammutusjärjestelmää, ja A-30-luokan vaatimusten mukaisesti, jos niissä on tällainen järjestelmä. Kannet ja laipiot, jotka erottavat muut koneistotilat asuntotiloista, työskentelytiloista ja valvonta-asemista, on rakennettava A-0-luokan vaatimusten mukaisesti. Kannet ja laipiot, jotka erottavat valvonta-asemat asuntotiloista ja työskentelytiloista, on rakennettava A-luokan vaatimusten mukaisesti siten kuin tämän luvun 7 säännön taulukoissa 1 ja 2 on esitetty, mutta hallinto voi sallia B-15-luokan rajapintojen asentamisen erottamaan aluksen päällikön hytin kaltaiset tilat ohjaushytistä, silloin kun tällaiset tilat katsotaan osaksi ohjaushyttiä. 31 sääntö: Erinäisiä määräyksiä 1 kohta Asuntotilojen, työskentelytilojen, valvonta-asemien, käytävien ja porraskuilujen näkyvissä olevien pintojen sekä asuntotiloissa, työskentelytiloissa ja valvonta-asemissa olevien laipioiden, välikattojen, paneelien ja vuorausten takana näkymättömissä olevien pintojen on oltava huonosti paloa levittäviä, mikä määritetään IMO:n palotestisäännöstön (Fire Test Procedures Code) mukaisesti. 3 kohta Sisätilojen näkyvissä pinnoissa käytettävien maalien, lakkojen ja muiden viimeistelyaineiden on oltava sellaisia, että ne eivät kehitä liiallisessa määrin savua tai myrkyllisiä kaasuja taikka höyryjä, mikä on määritettävä IMO:n palotestisäännöstön (Fire Test Procedures Code) mukaisesti. 32 sääntö: Kaasusäiliöiden ja vaarallisten aineiden varastointi 4 kohta Lukuun ottamatta sitä, mikä on tarpeen tilan käytön kannalta, sähköjohdot ja -laitteet eivät ole sallittuja osastoissa, joita käytetään helposti syttyvien nesteiden tai nesteytettyjen kaasujen varastointiin. Jos tällaisia sähkölaitteita asennetaan, niiden on oltava turvasertifioituja ja kansainvälisen standardin "Räjähdysvaarallisten tilojen sähkölaitteet" (IEC:n julkaisu 79) asianmukaisten määräysten mukaisia. Lämmönlähteet on pidettävä erillään tällaisista tiloista, ja tupakoinnin ja avotulen teon kieltävät kyltit on asetettava näkyvästi esille. 38 sääntö: Palonsammuttimet 2 kohta 1. Lukuun ottamatta jäljempänä 2 alakohdassa mainittuja tapauksia, kutakin sellaista aluksessa olevaa palonsammutintyyppiä varten, joka pystytään lataamaan uudelleen aluksella, on oltava varalataukset 100 prosentille kymmenestä ensimmäisestä sammuttimesta ja 50 prosentille jäljelle jäävistä sammuttimista, mutta kuitenkin enintään 60 varalatausta. 2. Aluksissa, joiden pituus on alle 45 metriä, on niiden palonsammuttimien osalta, joita ei pystytä lataamaan uudelleen aluksella, varalatausten sijasta varattava käyttöön vähintään 50 prosenttia lisää samantyyppisiä ja -tehoisia sammuttimia. 3. Aluksissa on oltava uudelleenlatausta koskevat ohjeet. Uudelleenlatauksessa saa käyttää ainoastaan kyseisiä palonsammuttimia varten hyväksyttyjä varalatauksia. 4 kohta Hallinnon valtuuttaman pätevän henkilön on tarkastettava palonsammuttimet vuosittain. Jokainen sammutin on varustettava merkillä, joka osoittaa, että se on tarkastettu. Kaikille pysyvästi paineellisille palonsammuttimien säiliöille ja paineettomien sammuttimien ponnekaasupulloille on tehtävä kerran kymmenessä vuodessa hydraulinen painekoe. 39 sääntö: Valvonta-asemien, asuntotilojen ja työskentelytilojen käsisammuttimet 2 kohta 1. Lukuun ottamatta jäljempänä 2 alakohdassa mainittuja tapauksia, kutakin sellaista aluksessa olevaa palonsammutintyyppiä varten, joka pystytään lataamaan uudelleen aluksella, on oltava varalataukset 100 prosentille kymmenestä ensimmäisestä sammuttimesta ja 50 prosentille jäljelle jäävistä sammuttimista, mutta kuitenkin enintään 60 varalatausta. 2. Aluksissa, joiden pituus on alle 45 metriä, on niiden palonsammuttimien osalta, joita ei pystytä lataamaan uudelleen aluksella, varalatausten sijasta varattava käyttöön vähintään 50 prosenttia lisää samantyyppisiä ja -tehoisia sammuttimia. 3. Aluksissa olisi oltava uudelleenlatausta koskevat ohjeet. Uudelleenlatauksessa saa käyttää ainoastaan kyseisiä sammuttimia varten hyväksyttyjä varalatauksia. 41 sääntö: Palomiehen varusteet Aluksissa, joiden pituus on 45 metriä tai enemmän, on oltava vähintään kahdet palomiehen varusteet, ja ne on säilytettävä siten, että ne ovat helposti saatavilla ja sijoitettuina toisistaan selvästi erillään oleviin paikkoihin, joihin pääsyä tulipalo ei todennäköisesti estä. Palomiehen varusteiden on oltava IMO:n paloturvallisuusjärjestelyjen säännöstön (Fire Safety Systems Code) III luvun 2.1 säännön 2.1.1 ja 2.1.2 kohdan mukaisia. Kutakin vaadittavaa hengityslaitetta varten on oltava kaksi varalatausta. 42 sääntö: Palontorjuntakaavio Aluksissa on oltava pysyvästi esillä palontorjuntakaavio. Tällaisen kaavion on oltava sisällöltään IMO:n päätöslauselman A.654(16) "Graphical symbols for fire control plans" ja IMO:n päätöslauselman A.756(18) "Guidelines on the information to be provided with fire control plans" mukainen. Hallinto voi antaa erivapauden tästä vaatimuksesta aluksille, joiden pituus on alle 45 metriä. VI LUKU: LAIVAVÄEN SUOJAAMINEN 3 sääntö: Parraslaidat, kaiteet ja suojakaiteet 2 kohta Pystysuoran vähimmäisetäisyyden suurinta kulkusyväystä vastaavasta vesiviivasta parraslaidan yläosan alimpaan kohtaan tai työskentelykannen reunaan, jos on asennettu suojakaiteet, on oltava sellainen, että varmistetaan laivaväen riittävä suojaaminen kannelle pääsevältä vedeltä ottaen huomioon ne meren olotilat ja sääolosuhteet, joissa alusta voidaan käyttää, aluksen käyttöalueet, aluksen laji sekä kalastusmenetelmä. Varalaidan on mitattuna keskilaivan kohdalla sen työskentelykannen reunasta, jolta kalastus suoritetaan, oltava vähintään 300 millimetriä tai vähintään yhtä suuri kuin suurinta sallittua syväystä vastaava varalaita sen mukaan, kumpi on suurempi. Suojatulla työskentelykannella varustetuilta aluksilta, jotka on järjestetty siten, että vesi ei pääse suojattuihin työskentelytiloihin, vaaditaan ainoastaan suurinta sallittua syväystä vastaava vähimmäisvaralaita. 4 sääntö: Portaikot ja tikkaat Aluksissa on oltava laivaväen turvallisuuden varmistamiseksi kooltaan ja lujuudeltaan riittävät sekä kaiteilla ja luistamattomilla askelmapinnoilla varustetut portaikot ja tikkaat, jotka on rakennettu asianmukaisten ISO:n standardien mukaisesti. VII LUKU: HENGENPELASTUSLAITTEET JA -JÄRJESTELYT 3 sääntö: Hengenpelastuslaitteiden ja -järjestelyjen arviointi, testaus ja hyväksyminen 2 kohta Hallinnon on ennen hengenpelastuslaitteiden ja -järjestelyjen hyväksymistä varmistettava, että tällaiset hengenpelastuslaitteet ja -järjestelyt testataan sen vahvistamiseksi, että ne ovat tämän luvun vaatimusten mukaisia, noudattaen vaatimuksia, joista on säädetty laivavarusteista annetussa neuvoston direktiivissä 96/98/EY(9), joka sisältää hengenpelastuslaitteiden testaamista koskevat IMO:n suositukset. 6 kohta Tässä luvussa vaadittujen hengenpelastuslaitteiden, joiden yksityiskohtaiset eritelmät eivät sisälly C osaan, on oltava hallintoa tyydyttäviä ottaen huomioon tällaisia laitteita koskevat yksityiskohtaiset eritelmät, jotka esitetään ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, III luvussa, sekä hengenpelastuslaitteita koskevassa IMO:n kansainvälisessä säännöstössä (International Life-Saving Appliance Code). 6 sääntö: Pelastusveneiden ja -lauttojen saatavuus ja sijoitus 4 kohdan a alakohta Kaikki pelastusveneet ja -lautat on sijoitettava: - siten, etteivät pelastusveneet ja -lautat tai niiden sijoitusjärjestelyt häiritse muiden pelastusveneiden ja -lauttojen tai valmiusveneiden käyttöä missään muussa vesillelaskupaikassa, - niin lähelle vedenpintaa kuin on turvallista ja käytännöllistä ja, kun on kyseessä muu pelastusvene tai -lautta kuin laidan yli pudottamalla vesille laskettava pelastuslautta, sellaiseen sijaintipaikkaan, että pelastusvene- tai lautta on siirtymisasennossa vähintään 2 metriä vesiviivan yläpuolella aluksen ollessa täydessä lastaustilassa epäsuotuisassa, enintään 10 asteen viippaustilanteessa ja enintään 20 asteen kallistuskulmassa kummalle puolelle tahansa taikka kallistuskulmassa, jossa aluksen sääkansi joutuu veden alle, sen mukaan kumpi kallistuskulma on pienempi, - jatkuvaan valmiustilaan niin, että kaksi laivaväkeen kuuluvaa voi suorittaa pelastusveneeseen tai -lautalle siirtymisen ja vesillelaskun valmistelut alle viidessä minuutissa, - täysin varustettuina tämän luvun vaatimusten mukaisesti. 23 sääntö: Valmiusveneet 1 kohdan b alakohta Valmiusveneet voivat olla jäykkärunkoisia, ilmatäytteisiä tai näiden yhdistelmiä, ja niiden on: i) oltava pituudeltaan vähintään 3,8 metriä ja enintään 8,5 metriä, lukuun ottamatta aluksia, joiden pituus on alle 45 metriä ja joiden osalta hallinto voi aluksen koon tai muiden syiden perusteella katsoa tällaisten valmiusveneiden pitämisen aluksella kohtuuttomaksi tai epätarkoituksenmukaiseksi ja hyväksyä lyhyemmän valmiusveneen, jonka pituuden on kuitenkin oltava vähintään 3,3 metriä; ii) kyettävä kuljettamaan vähintään viisi istuvaa henkilöä ja yhden makuuasennossa olevan henkilön, tai niiden alusten osalta, joiden pituus on alle 45 metriä ja joissa valmiusveneen pituus on alle 3,8 metriä, kyettävä kuljettamaan vähintään neljä istuvaa henkilöä ja yhden makuuasennossa olevan henkilön. 1 kohdan c alakohta Hallinnon on määritettävä istumapaikkakokeen avulla, kuinka monta henkilöä veneeseen on lupa sijoittaa. Vähimmäiskuljetuskapasiteetti määrätään asetuksen 23 säännön 1 kohdan b alakohdan ii alakohdassa. Istumapaikat voivat ruorimiehen paikkaa lukuun ottamatta olla veneen pohjalla. Mikään osa istumapaikasta ei saa sijaita veneen partaan, perälaidan tai veneen kyljessä olevan ilmatäytteisen kellukkeen päällä. (1) Kansainvälisen lastiviivakonferenssin 5 päivänä huhtikuuta 1966 tekemä ja Kansainvälisen merenkulkujärjestön 25 päivänä lokakuuta 1967 päätöslauselmallaan A.133(V) hyväksymä vuoden 1966 kansainvälinen lastiviivayleissopimus. (2) Kansainvälisen merenkulkujärjestön 4 päivänä marraskuuta 1993 päätöslauselmalla A.749(18) hyväksymä vahingoittumattoman aluksen vakavuussäännöstö kaikille IMO:n asiakirjojen kattamille aluslajeille (Code on Intact Stability for All Types of Ships Covered by IMO Instruments), sellaisena kuin se on muutettuna päätöslauselmalla MSC.75(69). (3) Offshore-huoltoalusten vakavuusvaatimusten, joista määrätään vahingoittumattoman aluksen vakavuutta koskevan IMO:n säännöstön (Code on Intact Stability for All Types of Ships) 4.5.6.2.1-4.5.6.2.4 kohdassa, voidaan katsoa vastaavan 2 säännön 1 kohdan a-c alakohdan vakavuusvaatimuksia. Tätä vastaavuutta voidaan soveltaa, mikäli hallinto sen hyväksyy, ainoastaan kalastusaluksiin, joiden rungon muoto on samankaltainen kuin offshore-huoltoaluksissa. (4) Niiden merialueiden osalta, joilla voi esiintyä jäänmuodostusta ja joille ehdotetaan jäänmuodostusvaran muutoksia, ks. Torremolinoksen kokouksen päätösasiakirjan liitteessä 3 olevaan 2 suositukseen sisältyvät jäänmuodostukseen liittyvät ohjeet. (5) Ks. osastointia ja vahingoittuneen aluksen vakavuuslaskelmia koskevat ohjeet Torremolinoksen kokouksen päätösasiakirjan liitteessä 3 olevassa 5 suosituksessa. (6) Ks. myös Kansainvälisen sähkötekniikan toimikunnan (IEC) julkaisema suositus ja erityisesti laivojen sähköasennuksia koskeva julkaisu 92 (Electric Installations in Ships). (7) Kansainvälisen merenkulkujärjestön 19 päivänä marraskuuta 1981 päätöslauselmalla A.468(XII) hyväksymä alusten melutasoja koskeva säännöstö (Code on Noise Levels on Board Ships). (8) Kansainvälisen merenkulkujärjestön meriturvallisuuskomitean päätöslauselmalla MSC.61(67) hyväksymä kansainvälinen palotestisäännöstö (International Code for Application of Fire Test Procedures). (9) EYVL L 46, 17.2.1997, s. 25."