KOMISSION ASETUS (EU) N:o 517/2011,

annettu 25 päivänä toukokuuta 2011,

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2160/2003 täytäntöönpanosta lajin Gallus gallus munivissa kanoissa esiintyvien tiettyjen salmonellan serotyyppien vähentämistä koskevan unionin tavoitteen osalta sekä asetuksen (EY) N:o 2160/2003 ja komission asetuksen (EU) N:o 200/2010 muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon salmonellan ja muiden tiettyjen elintarvikkeiden kautta tarttuvien tiettyjen zoonoosien aiheuttajien valvonnasta 17 päivänä marraskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2160/2003 (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 13 artiklan 1 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

Asetuksessa (EY) N:o 2160/2003 säädetään unionin tavoitteista asetuksen liitteessä I lueteltujen zoonoosien ja niiden aiheuttajien esiintyvyyden vähentämiseksi liitteessä luetelluissa eläinpopulaatioissa. Lisäksi siinä vahvistetaan tavoitteille tiettyjä vaatimuksia. Vähentäminen on tärkeää, kun otetaan huomioon tiukat toimenpiteet, joita on sovellettava tartunnan saaneisiin parviin asetuksen (EY) N:o 2160/2003 mukaisesti. Etenkin sellaisista parvista peräisin olevia munia, joiden salmonellatilannetta ei tiedetä, joiden epäillään olevan kontaminoituneita tai jotka ovat kontaminoituneita, saadaan käyttää ihmisravinnoksi ainoastaan, jos ne on käsitelty tavalla, joka takaa kaikkien kansanterveyden kannalta merkityksellisten salmonellan serotyyppien häviämisen elintarvikehygieniasta annetun unionin lainsäädännön mukaisesti.

Asetuksen (EY) N:o 2160/2003 liitteessä I mainitaan kaikki lajin Gallus gallus munivissa parvissa esiintyvät salmonellan serotyypit, joilla on kansanterveydellistä merkitystä. Salmonella voi levitä munien kautta kuluttajiin. Salmonellan esiintyvyyden vähentäminen munivissa parvissa edistää kyseisen zoonoosinaiheuttajan – joka aiheuttaa merkittävän kansanterveydellisen riskin – esiintymisen valvontaa munissa.

Asetuksen (EY) N:o 2160/2003 täytäntöönpanosta lajin Gallus gallus munivissa kanoissa esiintyvien tiettyjen salmonellan serotyyppien vähentämistä koskevan yhteisön tavoitteen osalta sekä asetuksen (EY) N:o 1003/2005 muuttamisesta 31 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1168/2006 (2) vahvistetaan unionin tavoite Salmonella Enteritidis- ja Salmonella Typhimurium -bakteerien esiintyvyyden vähentämiseksi lajin Gallus gallus täysikasvuisissa munivissa kanoissa. Unioni on asettanut jäsenvaltioille tavoitteeksi vähentää positiivisten täysikasvuisten munivien kanojen parvien osuutta vuosittain vähintään 10–40 prosenttia riippuen esiintyvyydestä edellisenä vuonna. Vaihtoehtoisesti positiivisten parvien enimmäisprosenttiosuus voidaan vähentää enintään 2 prosenttiin.

Euroopan unionin zoonoositilannetta vuonna 2008 käsittelevästä raportista Community Summary Report on Trends and Sources of Zoonoses, Zoonotic Agents and Food-borne Outbreaks in the European Union in 2008 (4) käy ilmi, että Salmonella Enteritidis ja Salmonella Typhimurium ovat yleisimmät ihmisissä esiintyvät salmonellaserovarit. S. Enteritidisin aiheuttamat sairaustapaukset ihmisissä vähenivät selvästi vuonna 2008, kun taas S. Typhimuriumin aiheuttamat tartunnat lisääntyivät. Asetuksen (EY) N:o 2160/2003 vaatimusten mukaisesti EFSAa on kuultu asetettaessa pysyvää unionin tavoitetta lajin Gallus gallus muniville parville.

Salmonella Typhimuriumin monofaasisista bakteerikannoista on nopeasti tullut yleisimpiä salmonellan serotyyppejä useissa eläinlajeissa sekä ihmisistä saaduissa kliinisissä isolaateissa. Biologisia vaaroja käsittelevä EFSAn pysyvä tiedelautakunta antoi 22 päivänä syyskuuta 2010 lausunnon (6) Salmonella Typhimuriumin kaltaisten kantojen aiheuttaman kansanterveydellisen riskin valvonnasta ja arvioimisesta. Lausunnon mukaan monofaasiset Salmonella Typhimurium -kannat, joiden antigeenikaava on 1,4,[5],12:i:-, ovat Salmonella Typhimuriumin variantteja ja aiheuttavat kansanterveydelle samanlaisen riskin kuin muut Salmonella Typhimurium -kannat.

Unionin lainsäädännön selkeyttämiseksi on asianmukaista muuttaa asetusta (EY) N:o 2160/2003 sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2160/2003 täytäntöönpanosta Gallus gallus -lajin täysikasvuisissa siitosparvissa esiintyvien salmonellan serotyyppien vähentämistä koskevan unionin tavoitteen osalta 10 päivänä maaliskuuta 2010 annettua komission asetusta (EU) N:o 200/2010 (7) sen varmistamiseksi, että Salmonella Typhimurium käsittää myös monofaasiset kannat, joiden antigeenikaava on 1,4,[5],12:i:-.

Jotta voidaan tarkistaa, miten unionin tavoitteen saavuttamisessa on edistytty, on tarpeen säätää lajin Gallus gallus aikuisia munivia kanoja koskevasta toistuvasta näytteenotosta.

Kansalliset valvontaohjelmat, joiden avulla pyritään saavuttamaan lajin Gallus gallus aikuisia munivia kanoja koskeva unionin tavoite vuonna 2011, on esitetty unionin yhteisrahoitusta varten tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 25 päivänä toukokuuta 2009 tehdyn neuvoston päätöksen 2009/470/EY (8) mukaisesti. Kyseiset ohjelmat perustuivat asetukseen (EY) N:o 1168/2006, ja ne hyväksyttiin jäsenvaltioiden vuodeksi 2011 ja sitä seuraaviksi vuosiksi esittämien eräiden eläintautien ja zoonoosien vuotuisten ja monivuotisten hävittämis-, torjunta- ja seurantaohjelmien hyväksymisestä ja niihin myönnettävästä unionin rahoituksesta 23 päivänä marraskuuta 2010 annetun komission päätöksen 2010/712/EU (9) mukaisesti.

Asetus (EY) N:o 1168/2006 olisi kumottava ja korvattava tällä asetuksella. Asetuksen (EY) N:o 1168/2006 liitteessä olevilla teknisillä säännöksillä päästään samoihin tuloksiin kuin tämän asetuksen liitteellä. Jäsenvaltiot voivat sen vuoksi soveltaa jälkimmäistä välittömästi ilman siirtymäkautta.

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Tavoite

1. Asetuksen (EY) N:o 2160/2003 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu unionin tavoite lajin Gallus gallus täysikasvuisissa munivissa kanoissa esiintyvien Salmonella Enteritidis- ja Salmonella Typhimurium -bakteerien vähentämiseksi, jäljempänä ’unionin tavoite’, on seuraava:

Unionin tavoite on saavutettava vuosittain edellisen vuoden seurantatulosten perusteella. Arvioitaessa vuoden 2011 tavoitteen saavuttamista käytetään vertailukohtana vuoden 2010 tuloksia, jotka on saatu asetuksen (EY) N:o 1168/2006 1 artiklan mukaisesti suoritetun seurannan avulla.

Monofaasisen Salmonella Typhimuriumin serotyypit, joiden antigeenikaava on 1,4,[5],12:i:-, sisällytetään unionin tavoitteeseen.

2. Liitteessä esitetään testausohjelma, jonka avulla tarkistetaan, onko unionin tavoitteen saavuttamisessa edistytty.

2 artikla

Unionin tavoitteen uudelleentarkastelu

Komissio tarkastelee unionin tavoitetta uudelleen ottaen huomioon testausohjelman mukaisesti kerätyt tiedot ja asetuksen (EY) N:o 2160/2003 4 artiklan 6 kohdan c alakohdassa vahvistetut perusteet.

3 artikla

Asetuksen (EY) N:o 2160/2003 muuttaminen

Lisätään asetuksen (EY) N:o 2160/2003 liitteessä II olevaan C osaan seuraava alakohta:

4 artikla

Asetuksen (EU) N:o 200/2010 muuttaminen

Korvataan 1 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:

”1. Asetuksen (EY) N:o 2160/2003 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu unionin tavoite Salmonella spp:n esiintyvyyden vähentämiseksi lajin Gallus gallus siitosparvissa, jäljempänä ’unionin tavoite’, on 1 päivästä tammikuuta 2010 vähentää Salmonella Enteritidisin, Salmonella Infantisin, Salmonella Hadarin, Salmonella Typhimuriumin mukaan luettuna monofaasinen Salmonella Typhimurium, jonka antigeenikaava on 1,4,[5],12:i:-, ja Salmonella Virchowin, jäljempänä ’relevantit salmonellan serotyypit’, suhteen edelleen positiivisia tuloksia antavien täysikasvuisten Gallus gallus -siitosparvien enimmäisprosenttiosuus enintään 1 prosenttiin.”

5 artikla

Asetuksen (EY) N:o 1168/2006 kumoaminen

Kumotaan asetus (EY) N:o 1168/2006.

Viittaukset asetukseen (EY) N:o 1168/2006 on katsottava viittauksiksi tähän asetukseen.

6 artikla

Voimaantulo ja soveltaminen

Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

(1) EUVL L 325, 12.12.2003, s. 1.

(2) EUVL L 211, 1.8.2006, s. 4.

(3) EUVL L 325, 12.12.2003, s. 31.

(4) The EFSA Journal 2010, 8(1): 1496.

(5) The EFSA Journal 2010, 8(4): 1546.

(6) The EFSA Journal 2010, 8(10): 1826.

(7) EUVL L 61, 11.3.2010, s. 1.

(8) EUVL L 155, 18.6.2009, s. 30.

(9) EUVL L 309, 25.11.2010, s. 18.

LIITE

Asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu testausohjelma, jolla tarkistetaan, onko lajin Gallus gallus täysikasvuisissa munivissa kanoissa esiintyvien Salmonella Enteritidisin ja Salmonella Typhimuriumin vähentämistä koskeva unionin tavoite saavutettu

1. OTANTAKEHIKKO

Otannan on katettava kaikki asetuksen (EY) N:o 2160/2003 5 artiklassa tarkoitettujen kansallisten valvontaohjelmien piiriin kuuluvat Gallus gallus -lajin täysikasvuisten munivien kanojen parvet, jäljempänä ’munivat parvet’.

2. MUNIVIEN PARVIEN SEURANTA

2.1 Näytteenottotiheys ja näytteenottotyypit

Munivista parvista on otettava näytteitä sekä elintarvikealan toimijan aloitteesta että toimivaltaisen viranomaisen toimesta.

Elintarvikealan toimijan aloitteesta suoritettavan näytteenoton on tapahduttava vähintään joka 15. viikko. Ensimmäiset näytteet on otettava lintujen ollessa 24-viikkoisia (kahden viikon poikkeama sallitaan).

Toimivaltaisen viranomaisen suorittamaa näytteenottoa koskevat vähimmäisvaatimukset: näytteet on otettava

a) yhdestä parvesta vuosittain jokaisella vähintään 1 000 linnun tilalla;

b) 24 viikon ikäisistä (kahden viikon poikkeama sallitaan) munivista parvista, jos relevanttia salmonellaa on todettu edeltävästä parvesta samoissa tiloissa;

c) aina kun direktiivin 2003/99/EY 8 artiklan mukaisen ruokamyrkytysepidemioiden epidemiologisen tutkimisen tuloksena epäillään salmonellatartuntaa, tai aina kun toimivaltainen viranomainen pitää sitä tarpeellisena, käyttäen asetuksen (EY) N:o 2160/2003 liitteessä II olevan D osan 4 kohdan b alakohdassa olevaa näytteenotto-ohjelmaa;

d) tilan kaikista muista munivista parvista, jos jostakin tilan munivasta parvesta on löytynyt Salmonella Enteritidis- tai Salmonella Typhimurium -tartunta;

e) aina kun toimivaltainen viranomainen katsoo sen tarpeelliseksi.

Toimivaltaisen viranomaisen suorittama näytteenotto voi korvata näytteenoton, joka suoritetaan elintarvikealan toimijan aloitteesta.

2.2 Näytteenottomenettely

Näytteenoton herkkyyden maksimoimiseksi ja näytteenottomenettelyn asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi toimivaltainen viranomainen tai elintarvikealan toimija huolehtii siitä, että näytteitä ottavat koulutetut henkilöt.

2.2.1 Elintarvikealan toimijan suorittama näytteenotto

a) Häkkikanaloissa otetaan luonnollisesti sekoittuneesta ulosteesta kaksi 150 gramman näytettä kaikilta hihnoilta tai raapoilta sen jälkeen, kun lannanpoistojärjestelmää on käytetty. Häkkikanaloissa, joissa ei ole raappoja eikä hihnoja, otetaan kuitenkin kaksi 150 gramman tuoreulostesekanäytettä 60:stä eri paikasta häkkien alapuolisesta lantakaivojärjestelmästä.

b) Lattia- tai laidunkanaloissa otetaan kaksi paria tossu- tai sukkanäytteitä. Tossujen olisi oltava riittävän imukykyisiä, jotta ne voivat imeä itseensä kosteutta. Tossun pinta kostutetaan käyttäen sopivaa laimennetta. Näytteet otetaan kävelemällä rakennuksessa reittiä, jolta saadaan edustavat näytteet rakennuksen tai sen sektorin jokaisesta osasta. Tähän kuuluu myös pehkujen peittämä alue ja ritiläalue, kunhan ritilän päällä on turvallista kävellä. Näytteitä otetaan rakennuksen kaikista erillisistä osista. Kun näytteenotto on saatu päätökseen valitulla sektorilla, tossut poistetaan varovaisesti, jotta niihin kiinnittynyt materiaali ei pääse irtoamaan.

2.2.2 Toimivaltaisen viranomaisen suorittama näytteenotto

Edellä 2.2.1 kohdassa tarkoitettujen näytteiden lisäksi otetaan ainakin yksi näyte käyttäen näytteenottomenetelmää. Parven hajanaisuuden tai koon sitä edellyttäessä otetaan lisänäytteitä, jotta voidaan varmistaa näytteiden edustavuus.

Kun on kyse 2.1 kohdan b, c, d tai e alakohdassa tarkoitetusta näytteenotosta, toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava tarvittavilla lisätarkastuksilla, erityisesti laboratoriokokein ja/tai asiakirjatarkistuksin, että mikrobilääkkeiden käyttö ei vaikuta parvia koskevien salmonellatutkimusten tuloksiin.

Jos testissä ei havaita Salmonella Enteritidistä eikä Salmonella Typhimuriumia, mutta sitä vastoin mikrobilääkkeitä tai bakteerikasvun estävää vaikutusta, parvi luetaan tartunnan saaneiden munivien parvien joukkoon unionin tavoitteen yhteydessä.

Toimivaltainen viranomainen voi päättää korvata yhden ulostenäytteen tai yhden tossunäyteparin 100 gramman pölynäytteellä, joka kerätään useista paikoista eri puolilta kanalaa sellaisilta pinnoilta, joilla on silminnähtävästi pölyä. Vaihtoehtoisesti voidaan ottaa vähintään yksi näyte kostutetulla kankaalla tai kankailla, joiden kokonaispinta-ala on vähintään 900 cm2, usealta pinnalta koko kanalasta. Samalla on huolehdittava siitä, että jokaisen näytteen kummallakin puolella on riittävä pölykerros.

Toimivaltainen viranomainen voi päättää lisätä näytteiden vähimmäismäärää, jotta voidaan varmistaa näytteiden edustavuus, analysoimalla tapauskohtaisesti epidemiologisia parametreja eli bioturvallisuusoloja, parven hajanaisuutta tai kokoa tai muita keskeisiä seikkoja.

3. NÄYTTEIDEN TUTKIMINEN

3.1 Näytteiden kuljetus ja valmistelu

Näytteet on lähetettävä 24 tunnin sisällä niiden keräämisestä mieluiten pika- tai kuriiripostina asetuksen (EY) N:o 2160/2003 11 ja 12 artiklassa tarkoitettuihin laboratorioihin. Jos näytteitä ei lähetetä 24 tunnin kuluessa, ne on säilytettävä jäähdytettyinä. Näytteet voidaan kuljettaa ympäristön lämpötilassa, kunhan vältetään niiden altistuminen korkeille lämpötiloille (yli 25 °C) ja auringonvalolle. Laboratoriossa näytteitä on säilytettävä jäähdytettyinä tutkimukseen saakka, ja ne on tutkittava 48 tunnin kuluessa niiden vastaanotosta ja neljän päivän kuluessa näytteenotosta.

Toimivaltaisen viranomaisen ottamat tossu- ja pölynäytteet sekä mahdolliset kankaalle otetut pölynäytteet on valmisteltava erikseen. Sen sijaan elintarvikealan toimijoiden ottamat näytteet voidaan valmistella yhdessä.

3.1.1 Tossu- ja kangasnäytteet

a) Kahdesta tossuparista (tai ”sukista”) tai pölynäytteestä koostuva näyte on avattava varovaisesti siten, ettei siihen kiinnittynyt ulostemateriaali irtoa, ja pantava 225 millilitraan puskuroitua peptonivettä, joka on esilämmitetty huoneenlämpötilaan, tai 225 millilitraa laimennetta on lisättävä tossupareihin suoraan säilytysastiassa sellaisena kuin se on toimitettu laboratorioon. Tossut/sukat tai kangasnäyte upotetaan puskuroituun peptoniveteen kokonaan siten, että näytteen ympärille jää riittävästi vapaata nestettä Salmonella-bakteerien siirtymiseksi pois näytteestä, joten puskuroitua peptonivettä on tarvittaessa lisättävä.

b) Näytettä on sekoitettava, kunnes se on täysin kyllästetty, minkä jälkeen sitä viljellään 3.2 kohdassa esitettyä toteamismenetelmää käyttäen.

3.1.2 Muu uloste- ja pölymateriaali

a) Ulostenäytteet yhdistetään ja sekoitetaan huolellisesti, minkä jälkeen otetaan 25 gramman osanäyte viljelyä varten.

b) Osanäyte (tai 50 millilitraa liuosta, joka käsittää 25 grammaa alkuperäistä näytettä) pannaan 225 millilitraan puskuroitua peptonivettä, joka on esilämmitetty huoneenlämpötilaan.

c) Jatketaan näytteen viljelyä 3.2 kohdassa mainittua toteamismenetelmää käyttäen.

Mikäli salmonellan toteamista varten kerättyjen näytteiden valmistelua koskevista ISO-standardeista on sovittu, sovelletaan niitä ja ne korvaavat 3.1.1 ja 3.1.2 kohdassa esitetyt määräykset.

3.2 Toteamismenetelmä

Salmonella-bakteerien toteaminen tehdään Kansainvälisen standardointijärjestön (ISO) seuraavan standardin tarkistuksen 1 mukaisesti: EN/ISO 6579-2002/Amd1:2007. ”Microbiology of food and animal feeding stuffs – Horizontal method for the detection of Salmonella spp. – Amendment 1: Annex D: Detection of Salmonella spp. in animal faeces and in environmental samples from the primary production stage”.

Puskuroidussa peptonivedessä olevia näytteitä ei saa ravistaa, sekoittaa tai muutoinkaan liikutella inkuboinnin jälkeen.

3.3 Serotyypin määritys

Vähintään yksi isolaatti kustakin toimivaltaisten viranomaisten ottamasta positiivisesta näytteestä on serotyypitettävä Kaufmann-White-LeMinor-menetelmällä. Elintarvikealan toimijoiden suorittamasta näytteenotosta peräisin oleville isolaateille on suoritettava vähintään Salmonella Enteritidisin ja Salmonella Typhimuriumin serotyypin määritys.

3.4 Vaihtoehtoiset menetelmät

Elintarvikealan toimijan aloitteesta otetut näytteet voidaan analysoida käyttäen vaihtoehtoisia menetelmiä sen sijaan, että noudatettaisiin tämän liitteen 3.1, 3.2 ja 3.3 kohdassa esitettyjä näytteiden valmistelua, toteamismenetelmiä ja serotyypin määritystä koskevia ohjeita, jos menetelmät on validoitu EN/ISO 16140 -standardin tuoreimman version mukaisesti.

3.5 Mikrobilääkeresistenssin testaus

Isolaattien mikrobilääkeresistenssi testataan komission päätöksen 2007/407/EY (1) 2 artiklan mukaisesti.

3.6 Kantojen varastointi

Toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava, että vuosittain ainakin yksi viralliseen valvontaan liittyvästä näytteenotosta peräisin oleva eristetty relevanttien salmonellan serotyyppien kanta kustakin rakennuksesta varastoidaan sen mahdollista myöhempää faagityypitystä tai mikrobilääkeherkkyyden testausta varten käyttäen tavanomaisia kantakokoelmaan tallettamisen menetelmiä, joiden on taattava kantojen pysyminen muuttumattomina vähintään kahden vuoden ajan.

Jos toimivaltainen viranomainen niin päättää, myös elintarvikealan toimijoiden suorittamasta näytteenotosta peräisin olevia isolaatteja talletetaan näitä tarkoituksia varten.

4. TULOKSET JA RAPORTOINTI

4.1 Tarkistettaessa unionin tavoitteen saavuttamista munivaa parvea pidetään positiivisena,

a) jos relevantteja salmonellan serotyyppejä (muita kuin rokotekantaa) on todettu yhdessä tai useammassa parvesta otetussa näytteessä, siinäkin tapauksessa, että relevantteja salmonellan serotyyppejä todetaan ainoastaan pölynäytteessä, tai

b) jos parvessa on todettu mikrobilääkkeitä tai bakteerikasvua estävää vaikutusta.

Tätä sääntöä ei sovelleta asetuksen (EY) N:o 2160/2003 liitteessä II olevan D osan 4 kohdassa kuvatuissa poikkeustapauksissa, joissa alustavalle positiiviselle salmonellatulokselle ei saada vahvistusta vastaavaa näytteenottomenetelmää käyttäen.

4.2 Positiivinen muniva parvi lasketaan vain kerran riippumatta siitä,

a) miten usein kyseinen salmonellan serotyyppi on havaittu parvessa tuotantokaudella; tai

b) onko näytteet otettu elintarvikealan toimijan aloitteesta vai toimivaltaisen viranomaisen toimesta.

Jos tuotantojakson aikana tehty näytteenotto osuu kahdelle kalenterivuodelle, kummankin vuoden tulokset on kuitenkin raportoitava erikseen.

4.3 Raportointiin on sisällyttävä

a) niiden täysikasvuisten munivien parvien kokonaismäärä, jotka testattiin ainakin kerran raportointivuoden aikana;

b) testitulokset, joihin sisältyvät i) kyseisessä jäsenvaltiossa ylipäätään salmonellan suhteen positiivisten munivien parvien kokonaismäärä; ii) niiden munivien parvien määrä, joista on havaittu ainakin kerran Salmonella Enteritidistä ja Salmonella Typhimuriumia; iii) positiivisten munivien parvien määrä kutakin salmonellan serotyyppiä kohti tai määrittelemättömän salmonellan osalta (isolaatit, joita ei voida tyypittää tai joita ei ole serotyypitetty);

c) tulosten analysointi, jossa käsitellään varsinkin poikkeustapauksia tai merkittäviä muutoksia testattujen ja/tai positiivisen tuloksen antaneiden parvien määrässä.

Tulokset ja muut asiaankuuluvat lisätiedot on ilmoitettava osana direktiivin 2003/99/EY 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua suuntauksia ja lähteitä koskevaa kertomusta.

(1) EUVL L 153, 14.6.2007, s. 26.