Neuvoston lausunto,

annettu 12 päivänä helmikuuta 2001,

Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta (2000-2004)

(2001/C 77/06)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:

Neuvosto tarkasteli 12 päivänä helmikuuta 2001 Itävallan tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2000-2004.

Tarkistetussa ohjelmassa ennustetaan julkisen talouden alijäämän supistuvan 1,4 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2000 tasapainoon vuonna 2002 ja sitä seuraavina vuosina. Julkisen talouden bruttovelan odotetaan supistuvan 61,1 prosentista suhteessa BKT:hen alle 60 prosentin viitearvon vuonna 2002 ja edelleen 55,3 prosenttiin vuonna 2004. Neuvosto toteaa tyytyväisenä, että sen edellisestä ohjelman tarkistuksesta antaman suosituksen(2) mukaisesti julkisen talouden alijäämätavoitteita on tässä tarkistuksessa kiristetty huomattavasti. Lisäksi neuvosto toteaa, että suunnitellut tavoitteet on tarkoitus saavuttaa turvautumatta edelliseen tarkistukseen sisältyneisiin kertatoimiin.

Neuvosto toteaa, että vaikka kasvu on ollut ennustettua suurempaa, vuoden 2000 arvioitu alijäämä ei ole tässä tarkistuksessa pienempi kuin edellisessä ohjelmassa ennustettiin, jos alun alkaen talousarvion ulkopuolelle jätetyt yleismaailmallisen matkateleviestintäjärjestelmän (UMTS) toimilupien myyntitulot jätetään pois laskuista. Neuvosto suositti edellisestä tarkistuksesta antamassaan lausunnossa ja vuoden 2000 kesäkuun talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen suosituksissa, että jos kasvu on ennustettua suurempi, olisi alijäämän pienentämisessä päästävä parempaan tulokseen. Käytettävissä olevien tietojen perusteella ei tällä hetkellä voida lopullisesti arvioida vuoden 2000 talousarvion toteutumista. Jos julkisen talouden alijäämä olisi suurempi kuin tavoitteena ollut 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, Itävalta ei olisi täysin noudattanut neuvoston viime vuoden lausuntoa ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen suosituksia.

Ohjelman alijäämäennusteet perustuvat makrotalouden skenaarioon, jossa tuotannon kasvun odotetaan hidastuvan vuonna 2000 saavuttamastaan 3,5 prosentin suhdannehuipusta 2,3 prosenttiin vuonna 2003 ja elpyvän 2,5 prosenttiin vuonna 2004, jolloin vuosikeskiarvo koko ohjelmakaudella olisi 2,6 prosenttia.

Neuvosto katsoo, että odotettu kasvu on mahdollisuuksien rajoissa, koska Itävallan talouden tarjonta- ja kysyntäedellytykset ovat tällä hetkellä hyvät.

Alijäämätavoitteissa oletettu julkisen talouden perusrahoitusasema on vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen vuodesta 2001 eteenpäin eli se luo Itävallan julkiseen talouteen riittävän varmuusmarginaalin, jotta se selviytyy tavanomaisista suhdannelaskuista ilman että alijäämän viitearvo 3 prosenttia suhteessa BKT:hen ylitettäisiin. Neuvosto toteaa tyytyväisenä, että sen suositusten mukaisesti vakaus- ja kasvusopimusta noudatetaan nyt aikaisemmin, mikä on asianmukaista, kun otetaan huomioon suotuisat taloudelliset olosuhteet.

Neuvosto toteaa kuitenkin, että ohjelmakauden alkuvuosina alijäämän supistuminen perustuu vahvasti tuloja koskeviin toimenpiteisiin. Tämän vuoksi Itävallan jo ennestään korkea verorasitus kasvaa edelleen vuonna 2001, mikä kumoaa vuoden 2000 tuloverouudistuksen vaikutukset. Sen vuoksi neuvosto kehottaa Itävallan hallitusta harkitsemaan toimia, joilla verorasitusta voidaan tuntuvasti keventää erityisesti työn verotuksen kohdalla samalla kun pysytään julkisen talouden sopeutusuralla.

Neuvosto katsoo, että julkisen talouden tasapainon saavuttamiseksi vuonna 2002 on talousarvion tiukka noudattaminen kaikilla hallinnon tasoilla ratkaisevan tärkeää. Tämä näyttää olennaiselta kun otetaan huomioon julkisen hallinnon säästöjä ja eläkeuudistuksia koskevat epävarmuustekijät. Lisäksi kansallisen vakaussopimuksen vaatimien ylijäämien saamiseksi tarvittavat menojen vähennykset ovat osavaltioiden tasolla vielä suurelta osin määrittelemättä.

Neuvosto toteaa, että vuoteen 2003 asti yli puolet suunnitellusta kokonaisvakautuksesta on peräisin menojen säästöistä. Tämä edellyttää, että julkisen talouden vakauttamisen saavutukset säilytetään ja talousarviokuria noudatetaan vuonna 2003 ja sen jälkeen. Kaikki lisämenot tai tulojen vähennykset, myös ohjelmassa mainitut, on kytkettävä tiukasti vastaaviin menojen vähennyksiin. Etenkin väestön ikääntymisestä julkiselle taloudelle aiheutuvien keskipitkän ja pitkän aikavälin haasteiden vuoksi ja koska julkisia varoja on suunnattava enemmän investointeihin ja kasvuun, neuvosto katsoo, että julkisen talouden korjaustoimia on päättäväisesti jatkettava.

Neuvosto katsoo Itävallan talouden käynnissä olevien rakenneuudistusten olevan talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisia. Erityisesti varhaiseläkkeiden äskeinen uudistaminen on paikallaan. Neuvosto kehottaa Itävallan hallitusta kuitenkin jatkamaan uudistuksiaan, jotta kestävä julkinen talous voitaisiin paremmin saavuttaa ja turvata keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Erityisesti eläkejärjestelmän lisämuutokset ja terveydenhuollon uudistaminen ovat ratkaisevan tärkeitä. Neuvosto kehottaa Itävallan viranomaisia toimittamaan lisätietoja tästä asiasta ohjelman seuraavan tarkistuksen yhteydessä. Lisäksi käynnissä olevaa julkisen sektorin uudistusta sekä tulonsiirto- ja etuusjärjestelmien muutoksia on jatkettava määrätietoisesti. Neuvosto rohkaisee Itävallan hallitusta jatkamaan määrätietoisesti hyödyke- ja pääomamarkkinoiden uudistamista, jotta kilpailu voimistuisi, riskipääoman saanti lisääntyisi ja yrittäjyyden dynaamisuus ja yritysjohdon valvonta ("corporate governance") parantuisivat.

(1) EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

(2) EYVL C 162, 10.6.2000, s. 1.