Kertomus tietyn teollisen suuronnettomuuden vaarasta 24 päivänä kesäkuuta 1982 annetun neuvoston direktiivin 82/501/ETY soveltamisesta jäsenvaltioissa ajanjaksolla 1994-1996



Virallinen lehti nro C 291 , 12/10/1999 s. 0001 - 0048



Kertomus tietyn teollisen suuronnettomuuden vaarasta 24 päivänä kesäkuuta 1982 annetun neuvoston direktiivin 82/501/ETY soveltamisesta jäsenvaltioissa ajanjaksolla 1994-1996 (1999/C 291/01) SELITTÄVÄ MUISTIO Tietyn teollisen toiminnan suuronnettomuuden vaarasta 24 päivänä kesäkuuta 1982 annetulla neuvoston direktiivillä 82/501/ETY(1) (joka tunnetaan yleisesti Seveso-direktiivin nimellä) pyritään torjumaan vaarallisista aineista aiheutuvia suuronnettomuuksia ja rajoittamaan niiden ihmisille ja ympäristölle aiheuttamia seurauksia. Direktiivissä edellytetään teollisuuden toiminnanharjoittajien, jäsenvaltioiden ja komission toteuttavan eräitä toimenpiteitä. Direktiivin 18 artiklassa säädetään, että viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin tiedoksi antamisesta komissio toimittaa neuvostolle ja Euroopan parlamentille jäsenvaltioiden ja komission väliseen tietojen vaihtoon perustuvan kertomuksen. Komissio antoi 18. toukokuuta 1988 ensimmäisen kertomuksen(2) Seveso-direktiivin soveltamisesta jäsenvaltioissa. Direktiivin 82/501/ETY 18 artikla korvattiin sittemmin neuvoston direktiivillä 91/692/ETY(3), jossa komissiolle asetetaan uusi velvoite laatia kolmen vuoden ajanjakson kattavia kertomuksia ajanjaksosta 1994-1996 alkaen. Tämä asiakirja on ajanjaksoa 1994-1996 koskeva kertomus. SISÄLTÖ >TAULUKON PAIKKA> 1 JOHDANTO Tässä kertomuksessa tarkastellaan aluksi yleisesti Seveso-direktiivin keskeisiä velvoitteita ja esitellään tämän jälkeen lyhyesti direktiiviin tehtyjä muutoksia. Kertomuksessa käsitellään myös uutta Seveso II -direktiiviä, joka korvaa alkuperäisen Seveso-direktiivin 3. maaliskuuta 1999 alkaen (2 luku). Kertomuksen seuraavassa osassa tarkastellaan Seveso-direktiivin ja sen muutosten saattamista osaksi jäsenvaltioiden kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä (3 luku). Kertomusajanjaksolla 1994-1996 käytettyjä kyselylomakkeita sekä kunkin jäsenvaltion erityistilannetta käsitellään 4 luvussa. Muissa luvuissa tarkastellaan toimivaltaisten viranomaisten työtä (5 luku) sekä muita komission toimia kertomusajanjaksolla 1994-1996. Tästä ovat esimerkkeinä suuronnettomuuksia koskevien tietojen keruu ja onnettomuuksista tiedottaminen, joista vastaa suuronnettomuuksien riskejä tutkiva toimisto (MAHB), sekä neuvottelukokousten, seminaarien ja konferenssien järjestämiseen liittyvät toimet (6 luku). Kertomuksen lopussa on lyhyt tiivistelmä (7 luku). 2 SEVESO-DIREKTIIVI 2.1 Yleiskatsaus tärkeimpiin Seveso-direktiivissä säädettyihin velvoitteisiin Seveso-direktiiviä sovelletaan sekä olemassa olevaan eli ennen 8. tammikuuta 1984 aloitettuun teolliseen toimintaan että uuteen eli 8. tammikuuta 1984 jälkeen aloitettuun teolliseen toimintaan. Direktiivissä säädetään kahdenlaisista velvoitteista: - direktiivin 3 ja 4 artiklassa säädettyjen velvoitteiden tyyppisistä yleisistä velvoitteista, jotka koskevat turvallisuustoimenpiteitä sekä liitteissä I ja IV tai II (taulukon ensimmäinen sarake) tarkoitetuissa teollisuuslaitoksissa tapahtuvien suuronnettomuuksien ehkäisemiseksi toteutettavia toimenpiteitä, - liitteiden I ja III tai II (toinen sarake) soveltamisalaan kuuluvia laitoksia koskevista erityisvelvoitteista. Erityisvelvoitteista on huomattava erityisesti seuraavat kolme kohtaa: - valmistaja antaa toimivaltaisille viranomaisille tiedot direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa luetelluista seikoista eli tiedot aineista, laitoksista tai mahdollisesta suuronnettomuustilanteesta turvallisuusselvityksessä tai laitoksen sisäisessä pelastussuunnitelmassa, - vastuussa olevat viranomaiset laativat pelastussuunnitelmat tuotantolaitosten ulkopuolista toimintaa varten (7 artiklan 1 kohta); näitä suunnitelmia kutsutaan jäljempänä 2 jaksossa laitoksen ulkopuolisiksi pelastussuunnitelmiksi, - altistuville henkilöille tiedotetaan suuronnettomuuden varalta turvallisuustoimenpiteistä ja oikeasta toiminnasta onnettomuuden sattuessa (8 artiklan 1 kohta). Seveso-direktiivissä säädetään myös, että toimivaltaisten viranomaisten on järjestettävä tarkastuksia tai muulla toiminnan laatuun sopivalla tavalla valvottava toimintaa (7 artiklan 2 kohta). Suuronnettomuuden sattuessa toiminnanharjoittajan on ilmoitettava siitä välittömästi toimivaltaisille viranomaisille ja annettava heille tarvittavat tiedot asiasta. Toimivaltaisten viranomaisten on puolestaan ilmoitettava asiasta komissiolle ja toimitettava sille kertomus onnettomuudesta. Tästä velvoitteesta säädetään direktiivin 10 ja 11 artiklassa. 2.2 Seveso-direktiivin muutokset 2.2.1 Neuvoston direktiivi 87/216/ETY, annettu 19 päivänä maaliskuuta 1987(4) Seveso-direktiivin ensimmäisessä tarkistuksessa ainoastaan korjattiin ja selkeytettiin eräitä tämän direktiivin liitteissä I, II ja III annettuja tietoja ja raja-arvoja. Tarkistuksen tavoitteena oli välttää direktiivin soveltamisalaan liittyvät erilaiset tulkinnat ja siis varmistaa se, että direktiivi pannaan jäsenvaltioissa täytäntöön entistä yhdenmukaisemmin ja tehokkaammin. Liitteissä II ja III mainittujen raja-arvojen alentamista pidettiin välttämättömänä sellaista teollista toimintaa, johon sisältyy vaarallisia aineita, esimerkiksi klooria, fosgeenia ja metyyli-isosyanaattia, koskevien direktiivin säännösten lujittamiseksi. Muut muutokset koskivat nestemäisen hapen ja rikkitrioksidin sisällyttämistä direktiiviin sekä tiettyjen aineiden tai aineryhmien entistä selkeämpää määrittelyä. 2.2.2 Neuvoston direktiivi 88/610/ETY, annettu 24 päivänä marraskuuta 1988(5) Baselissa, Sveitsissä sijaitsevan Sandoz-yhtiön tiloissa 1. marraskuuta 1986 sattuneen varastopalon jälkeen tehdyn Seveso-direktiivin toisen tarkistuksen tavoitteena oli sisällyttää direktiiviin vaarallisten aineiden erillinen varastointi. Tässä muutetussa direktiivissä esitettiin myös uusi vaarallisten aineiden luettelo (uusi liite II) ja otettiin käyttöön uusi aineluokka (muun muassa hapettavat aineet liitteen IV muutoksessa). Lisäksi direktiivin uudessa liitteessä VII(6) luetellaan seikat, joista väestölle on tiedotettava onnettomuuden sattuessa. 2.2.3 Neuvoston direktiivi 91/692/ETY, annettu 23 päivänä joulukuuta 1991(7) Tällä eräiden ympäristöä koskevien direktiivien täytäntöönpanoon liittyvien kertomusten standardoinnista ja järkeistämisestä annetulla laaja-alaisella kehysdirektiivillä korvataan Seveso-direktiivin 18 artikla, ja siinä esitetään samalla uusi vaatimus, joka velvoittaa komission laatimaan kolmen vuoden ajanjaksoa koskevan kertomuksen ajanjaksosta 1994-1996 alkaen. 2.3 Uusi Seveso II -direktiivi Neuvosto hyväksyi 9 päivänä joulukuuta 1996 direktiivin 96/82/EY vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta(8) (niin sanotun Seveso II -direktiivin). Direktiivi tuli voimaan 3. helmikuuta 1997 sen jälkeen, kun se oli julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (EYVL). Jäsenvaltioilla oli jopa kaksi vuotta aikaa saattaa voimaan tämän direktiivin edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset (voimaansaattamiskausi). Viimeistään 3. helmikuuta 1999 direktiivin velvoitteet koskevat sekä teollisuutta että direktiivin täytäntöönpanosta ja voimaansaattamisesta vastaavia jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia. Alkuperäinen Seveso-direktiivi korvattiin siis Seveso II -direktiivillä. Alkuperäisen Seveso-direktiivin tarkistusta ei esitetty muutoksena vaan kokonaan uutena direktiivinä, mikä osoittaa, että tehdyt muutokset ovat merkittäviä ja että uusia käsitteitä on otettu käyttöön. Muutoksista mainittakoon direktiivin soveltamisalan tarkistaminen ja laajentaminen, turvallisuusjohtamisjärjestelmiä, pelastussuunnitelmia ja maankäytön suunnittelua koskevien uusien vaatimusten käyttöönotto sekä jäsenvaltioissa suoritettavia tarkastuksia koskevien säännösten voimaansaattaminen. Vuoden 1999 huhtikuuhun mennessä yksikään jäsenvaltio ei ollut vielä ilmoittanut komissiolle Seveso II -direktiivin säännösten noudattamisen edellyttämistä täytäntöönpanotoimista. Tämä tarkoittaa, että tällä hetkellä kaikki jäsenvaltiot ovat jo rikkoneet yhteisön lainsäädäntöä vastaan. Näin ollen komissio toteuttaa lähiaikoina tarvittavat toimenpiteet EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisesti (katso jäljempänä kohta 3.1). 3 SEVESO-DIREKTIIVIN JA SEN MUUTOSTEN SAATTAMINEN OSAKSI JÄSENVALTIOIDEN LAINSÄÄDÄNTÖÄ 3.1 Johdanto Komissiolla on kaksi yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon valvontaan jäsenvaltioissa liittyvää tehtävää: - valvoa, että yhteisön direktiivit saatetaan asianmukaisesti ja täysimääräisesti osaksi kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä - valvoa lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten käytännön soveltamista jäsenvaltioissa. Komissio voi perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti aloittaa menettelyn niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka ovat jättäneet täyttämättä niille kuuluvat velvollisuudet. Menettely alkaa ilmoituskirjeellä, minkä jälkeen komissio antaa asiasta perustellun lausunnon. Lopuksi asia voidaan saattaa yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi. 3.2 Valitusten ja rikkomismenettelyjen tilanne huhtikuussa 1999 Komissio käsittelee tällä hetkellä yhteensä viittä valitusta. Yhteisön tuomioistuimessa on vireillä seuraavat kaksi rikkomismenettelyä. 3.2.1 Italia Komissio nosti kanteen Italiaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa vuonna 1997; tämä tapaus on vielä ratkaisematta. Tuomio on odotettavissa vuoden 1999 kuluessa. Komission lausunnon mukaan Italia on jättänyt toteuttamatta kaikki Seveso-direktiivin 5 artiklan mukaisesti ilmoitettuihin laitoksiin liittyvät toimenpiteet, joista säädetään tämän direktiivin 7 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa sekä 2 kohdassa. Komissio on sitä mieltä, että tuotantolaitosten ulkopuolisia toimia koskevat pelastussuunnitelmat sekä tarkastus- ja valvontatoimet ovat riittämättömiä. Nämä toimet ovat vasta kehitteillä, ja ne ovat valtaosin sopimatta ilmoitusvelvollisuuden piiriin kuuluvan teollisen toiminnan osalta, koska direktiivin täytäntöönpano on viivästynyt. On huomattava erityisesti se, ettei asianmukaisesti laadittuja pelastussuunnitelmia ja tuotantolaitoksia koskevia tarkastussuunnitelmia ole riittävästi. 3.2.2 Espanja Espanjaa vastaan nostettu kanne, joka koski muun muassa erään teollisuuslaitoksen aiheuttamaa veden ja ilman pilaantumista, sai komission tutkimaan asian perusteellisesti. Komissio totesi tutkimuksessaan muun muassa, ettei kyseistä teollisuuslaitosta varten ollut laadittu Seveso-direktiivin 8 artiklan mukaista ulkoista pelastussuunnitelmaa. Tämä laitos oli ollut toiminnassa 1960-luvun lopulta lähtien, ja komissiolle tehdyn kanteen nostamishetkellä (1994) Espanja oli ollut yhteisön jäsen kahdeksan vuotta. Tilanne oli ristiriidassa sekä Seveso-direktiivin että sen kansallisen voimaansaattamislainsäädännön kanssa. Komissio ryhtyi asiassa toimiin aloittamalla Espanjaa vastaan perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisen rikkomismenettelyn. Hieman tämän jälkeen Espanjan viranomaiset alkoivat laatia ulkopuolista pelastussuunnitelmaa kyseisen teollisuuslaitoksen osalta. Rikkomismenettelyn tarkoituksena oli osoittaa, että pelastussuunnitelman laatiminen on välttämätöntä. Menettelyssä myös puututtiin kyseisessä teollisuuslaitoksessa mahdollisesti tapahtuvan suuronnettomuuden aiheuttamille vaaroille altistuvien henkilöiden asemaan siltä osin, että heille olisi annettava asianmukaiset toimintaohjeet onnettomuuden sattuessa. 4 SOVELTAMINEN KÄYTÄNNÖSSÄ 4.1 Kyselylomakkeet 4.1.1 Kertomusajanjaksoa 1994-1996 koskevat kyselylomakkeet Neuvoston direktiivissä 91/692/ETY säädettyä menettelyä kyselylomakkeen laatimisesta ja virallisesta hyväksymisestä ei ole saatu vakiinnutettua, joten kyselylomakkeita ei ole hyväksytty virallisesti. Seveso-direktiivin täytäntöönpanosta vastaava toimivaltaisten viranomaisten komitea pääsi sopimukseen muutetusta lomakemallista, joka laadittiin jäsenvaltioissa vuosittain suoritettavaa epävirallista tietojenkeruuta varten. Jäsenvaltiot sitoutuivat toimittamaan komissiolle tämän muutetun lomakemallin perusteella saadut tiedot vuosilta 1994-1996. Vuosia 1994 ja 1995-1996 koskevat kyselylomakkeet ovat tämän asiakirjan liitteinä I ja II. 4.1.2 Kertomusajanjaksoa 1994-1996 koskeviin kyselylomakkeisiin saadut vastaukset Jäsenvaltioiden vastaukset esitetään tiivistelmänä kolmessa vuosikohtaisessa taulukossa: taulukot ovat tämän asiakirjan liitteinä III, IV ja V. Huomautus: Tyhjät kentät taulukoissa merkitsevät sitä, ettei kyseiseen kysymykseen ole saatu vastauksia tai etteivät kysymykseen annetut vastaukset ole asianmukaisia. Tällaisia tapauksia koskevat lisäselitykset ja -huomautukset esitetään kutakin jäsenvaltiota käsittelevässä luvussa. 4.2 Jäsenvaltioiden tilanne Tämä ja seuraava osuus perustuvat kyselylomakkeista saatuihin tietoihin. Nämä osuudet kattavat ajanjakson 1994-1996. Kutakin jäsenvaltiota koskevia tietoja käsitellään seuraavien otsikoiden mukaisessa järjestyksessä: - Yleisiä huomioita (tarvittaessa) - Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - Viranomaiset - Toimivaltaiset viranomaiset - Täytäntöönpanoviranomaiset (jos ilmoitettu) - 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet - Toiminnot laitosalueilla - Turvallisuusselvitykset - Sisäiset pelastussuunnitelmat - Ulkoiset pelastussuunnitelmat - Tarkastukset - Väestölle suunnattu tiedottaminen - Onnettomuusilmoitukset - Huomiot. 4.2.1 Belgia Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - Liittovaltion taso - kuninkaallinen asetus, annettu 1. helmikuuta 1985, jolla työsuojelua koskevaan yleisasetukseen (RGPT) lisätään uusi luku: Tiettyä teollista toimintaa koskevissa kertomuksissa mainitut erityistoimenpiteet(9), - laki tietyn teollisen toiminnan suuronnettomuuden vaarasta, annettu 21. tammikuuta 1987(10). - Aluetaso Direktiivi sisällytetään luokiteltuja tuotantolaitoksia koskeviin erilaisiin lupajärjestelmiin: - asetukseen Flanderin alueesta, annettu 28. kesäkuuta 1985(11), - asetukseen Vallonian alueesta, annettu 11. syyskuuta 1985(12), - asetukseen Brysselin alueesta, annettu 30. heinäkuuta 1992(13). Toimivaltaiset viranomaiset - Liittovaltion taso - työministeriö - työturvallisuusosasto - kemiallisten riskien yksikkö (Federal Ministry of Employment and Labour - Administration for Labour Safety - Chemical Risk Directorate) - sisäministeriö - väestönsuojeluosasto (Federal Ministry of the Interior - Civil Protection) - kansanterveys- ja ympäristöministeriö - talousasiain ministeriö - laatu- ja turvallisuusasiain osasto (Federal Ministry of Economic Affairs - Administration of Quality and Safety). - Aluetaso - flaaminkielisen yhteisön ministeriö - Ympäristö-, luonto- ja maankäyttöosasto (Ministry of the Flemish Community - Administration for the Environment, Nature and Land Use Planning, AMINAL) - Vallonian alueen ministeriö - Luonnonvarojen ja ympäristöasioiden osasto (Ministry of the Walloon Region - Directorate General for Natural Resources and the Environment) - Brysselin alueen ministeriö. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Belgiassa oli vuoden 1996 lopussa 85 laitosaluetta, jotka kuuluivat 5 artiklan soveltamisalaan; kertomusajanjaksona laitosalueita oli eniten - eli 86 - vuonna 1995. Kaikista 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvista laitosalueista 20 aluetta tulivat direktiivin soveltamisalan piiriin Seveso-direktiivin toisen muutoksen myötä (direktiivi 88/610/ETY). Toiminnot laitosalueilla Seveso-direktiivin soveltamisalaan kuuluvilla laitosalueilla on ilmoituksen mukaan toteutettu 266 toimintoa, joista 45 on toteutettu direktiivin 88/610/ETY säännösten mukaisesti. Nämä luvut koskevat itse asiassa laitoksia, ja koska yksi toiminto toteutetaan joskus useammassa kuin yhdessä laitoksessa, toimintojen määrä on tosiasiassa luultavasti noin 20 prosenttia pienempi. Turvallisuusselvitykset Toimivaltaisille viranomaisille on toimitettu 162 turvallisuusselvitystä. Selvitysten odotettu kokonaismäärä on 165. Sisäiset pelastussuunnitelmat Kaikkiin turvallisuusselvityksiin sisältyy sisäinen pelastussuunnitelma, tämän vuoksi odotettavissa olevien (jo toimitettujen tai vielä toimittamattomien) pelastussuunnitelmien määrä on 165. Ulkoinen pelastussuunnitelma Tällä hetkellä on voimassa 46 ulkoista pelastussuunnitelmaa. Tarkastukset Vaatimukset täyttävinä pidettyjen turvallisuusselvitysten määrä on kasvanut kertomusajanjaksolla 68:sta 152:een. Niiden laitosalueiden määrä, joiden osalta toimivaltaiset viranomaiset ovat esittäneet turvallisuusselvitysten tarkastuksen perusteella muodollisia vaatimuksia tai toteuttaneet oikeudellisia toimia, kasvoi 18:sta 51:een vuosien 1994 ja 1996 välisenä aikana. Turvallisuusselvityksiä tarkastavat ainoastaan hallintoviranomaiset. Tarkastukset toteutetaan kaikilla laitosalueilla. Väestölle suunnattu tiedottaminen Väestölle tietoja antaneiden laitosalueiden määrää koskevat tiedot eivät ole käytettävissä. Sisäministeriön väestönsuojeluosasto on sitä vastoin antanut yleistietoja 61 laitosalueen lähettyvillä asuvalle väestölle. Onnettomuusilmoitukset Komissiolle ilmoitettiin kyseisenä ajanjaksona neljästä suuronnettomuudesta, joita koskevat tiedot on tallennettu suuronnettomuuksien raportointijärjestelmän (Major Accident Reporting System, MARS) tietokantaan. Huomiot Toimivaltaiset viranomaiset ovat panneet Seveso-direktiivin täytäntöön tehokkaasti. 4.2.2 Tanska Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - ympäristöministeriön määräys N:o 520 vaarallisen toiminnan turvallisuusnäkökohtien arvioinnista, annettu 5. heinäkuuta 1990, - työministeriön määräys N:o 867 työmenetelmistä, annettu 13. lokakuuta 1994, - pelastusvalmiuslaki N:o 1054, annettu 23. joulukuuta 1992, - laki N:o 567 oikeuskäytännöstä, annettu 1. syyskuuta 1986. Toimivaltaiset viranomaiset - ympäristöministeriö, ympäristökeskus (Danish Environmental Protection Agency) - työministeriö, työympäristön tutkimuslaitos (Danish Working Environment Service) - oikeusministeriö - sisäministeriö, Pelastushallintokeskus (Emergency Management Agency). Täytäntöönpanoviranomaiset - ympäristövirasto (Danish Environmental Protection Agency) - kunnanvaltuustot - kunnalliset pelastusviranomaiset, Pelastushallintokeskus (Municipal Rescue Preparedness, Emergency Management Agency) - työympäristön tutkimuslaitos (Danish Working Environment Service) - poliisi. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Edellä 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvien laitosalueiden määrä väheni 24:stä 21:een vuosien 1994 ja 1996 lopun välisenä aikana. Laitosalueista neljä kuului direktiivin 88/610/ETY soveltamisalaan. Toiminnot laitosalueilla Edellä mainituilla 21 laitosalueella oli vuoden 1996 lopussa kesken 27 toimintoa, joista neljä kuului direktiivin 88/610/ETY soveltamisalaan. Turvallisuusselvitykset Tanskan toimivaltaisille viranomaisille toimitettiin kaikkiaan 41 turvallisuusselvitystä, joita enempää ei ole odotettavissa. Sisäiset pelastussuunnitelmat Sisäinen pelastussuunnitelma sisältyy 22 turvallisuusselvitykseen. Ulkoiset pelastussuunnitelmat Tällä hetkellä on voimassa 21 ulkoista pelastussuunnitelmaa. Tarkastukset Toimivaltaiset viranomaiset olivat tarkastaneet vuoden 1996 loppuun mennessä 31 turvallisuusselvitystä ja arvioineet ne sellaisiksi, että hallinnolliset seurantatoimet voidaan käynnistää 7 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden täyttämiseksi. Vuosittain on 18-21 tapausta, joiden osalta toimivaltaiset viranomaiset ovat turvallisuuskertomuksen tarkastuksen perusteella esittäneet muodollisia vaatimuksia tai toteuttaneet oikeustoimia 7 artiklan 1 kohdassa asetettujen velvoitteiden täyttämiseksi. Riippumattomat ulkopuoliset asiantuntijat tarkastivat kahdeksan turvallisuusselvitystä. Tanskassa on kaikilla laitosalueilla suoritettu 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastukset. Väestölle suunnattu tiedottaminen 13 laitosaluetta tiedotti väestölle toiminnastaan 8 artiklassa vaaditulla tavalla. Onnettomuusilmoitukset Kertomusajanjaksona ei tehty yhtään onnettomuusilmoitusta. Kyseisenä ajanjaksona, tarkemmin sanoen 24.8.1996, sattui kuitenkin onnettomuus, josta tehtiin kuitenkin ilmoitus myöhemmin. Huomiot Seveso-direktiivin täytäntöönpano on edistynyt kertomusajanjaksona erityisesti siltä osin kuin on kyse valmistajien laatimista turvallisuusselvityksistä sekä toimivaltaisten viranomaisten yhteistyöstä keskushallinnon ja paikallisten viranomaisten kanssa direktiivin velvoitteiden täyttämiseksi. Direktiivin soveltamisalaan kuuluvien laitosalueiden määrä on vähentynyt kyseisenä ajanjaksona pääasiassa sen vuoksi, että arseenipentoksidin käyttö puunkyllästyksessä kiellettiin, ja sen vuoksi, että nestemäisen ammoniakin käyttö lannoitteena samoin kuin nestekaasun käyttö lämmitykseen on vähentynyt. 4.2.3 Saksa Yleisiä huomioita Saksan täytäntöönpanoasetuksessa käytetään ilmaisun "laitosalue" sijasta ilmaisua "laitos". Tämän vuoksi kaikissa vuosien 1994-1996 kyselylomakkeisiin saaduissa vastauksissa käytetään ilmaisua "laitos". "Störfall-Verordnung"-säädöksen soveltamisalaan kuuluvien laitosten rakentaminen ja/tai toiminta on luvanvaraista. Turvallisuusselvitykset tarkastetaan lupamenettelyn aikana; toimivaltaiset viranomaiset esittävät tarvittaessa muodolliset vaatimukset ja toteuttavat oikeudelliset toimet. Turvallisuusselvityksillä on tärkeä merkitys lisätarkastusten ja laitoksissa mahdollisesti toteutettavien mittavien muutosten yhteydessä. Sisäisiä ja ulkoisia pelastussuunnitelmia koskevia tietoja ei ole tähän mennessä kerätty erikseen; tämän vuoksi tätä asiaa koskeviin kysymyksiin ei ole voitu vastata. Kaikilla 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvilla laitoksilla on kuitenkin oltava sisäinen pelastussuunnitelma, joka laaditaan yhteistyössä toimivaltaisen viranomaisen kanssa. Saksassa valmistellaan parhaillaan uutta tietojenkeräysjärjestelmää Seveso II -direktiivin vaatimusten mukaisesti. Kaikki jäljempänä esitettävät tiedot koskevat vuotta 1996. Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - Bundes-Immissionsschutzgesetz - BImSchG (Liittovaltion immissiovalvontalaki) - Störfall-Verordnung (vaarallisia onnettomuuksia koskeva asetus) - 1., 2. und 3. Störfall-Verwaltungsvorschrift (ensimmäinen, toinen ja kolmas yleinen hallinnollinen määräys vaarallisia onnettomuuksia koskevasta asetuksesta). Toimivaltaiset viranomaiset - Liittovaltion viranomaiset - liittovaltion ympäristö-, luonnonsuojelu- ja ydinturvallisuusministeriö - liittovaltion työ- ja sosiaaliasiainministeriö - liittovaltion sisäministeriö. - Osavaltioiden viranomaiset - eri ministeriöt ja paikalliset viranomaiset. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Saksassa on 1828 laitosta, jotka kuuluvat 5 artiklan soveltamisalaan; kuten edellä todettiin, laitosalueiden määrästä ei ole tietoa. 388 laitosta on valmistunut äskettäin, tai niihin on tehty mittavia muutoksia. Äskettäin direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin otettujen olemassa olevien laitosten osalta ei ole saatavissa erillisiä tietoja (kysymys 1 c). Toiminnot laitosalueilla Toimintoja on yhtä paljon kuin laitoksiakin. Näissä laitoksissa on toteutettu 1828 toimintoa; 338 laitosta on valmistunut äskettäin tai niihin on tehty mittavia muutoksia. Äskettäin direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin otettujen yhä jatkuvien toimintojen osalta ei ole saatavissa erillisiä tietoja (kysymys 2 c). Turvallisuusselvitykset Toimivaltaisille viranomaisille on toimitettu 1909 turvallisuusselvitystä. Lisäselvityksiä ei ole toistaiseksi odotettavissa. Sisäiset pelastussuunnitelmat Sisäisiä pelastussuunnitelmia koskevat tiedot eivät ole käytettävissä, koska näitä tietoja ei ole vielä kerätty erikseen, kuten edellä todettiin (kysymys 4 a). Ulkoinen pelastussuunnitelma Ulkoisia pelastussuunnitelmia koskevat tiedot eivät ole käytettävissä, koska näitä tietoja ei ole vielä kerätty erikseen, kuten edellä todettiin (kysymys 6 a). Tarkastukset Kertomusajanjaksona tarkastettiin 1582 turvallisuusselvitystä, ja niiden katsottiin täyttävän vaatimukset. Direktiivin 7 artiklan 2 kohdan mukaisten tarkastusten määrää koskevat tiedot eivät ole tällä hetkellä käytettävissä (kysymys 6 b). Erillisiä tietoja ei ole toimivaltaisten viranomaisten esittämistä muodollisista vaatimuksista tai toteuttamista oikeustoimista, jotka perustuvat turvallisuusselvityksen tarkastukseen direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa asetettujen velvoitteiden mukaisesti (kysymys 5). Tietoja ei ole saatavissa myöskään riippumattomien ulkopuolisten asiantuntijoiden suorittamista turvallisuusselvitysten tarkastuksista (kysymys 7 a kohta). Väestölle suunnattu tiedottaminen Väestölle annettiin tietoja 1612 tapauksen osalta. Onnettomuusilmoitukset Kertomusajanjaksona sattuneita 20:tä suuronnettomuutta koskevat tiedot on siirretty MARS-tietokantaan. Huomiot Saksan suuronnettomuuksien torjuntapolitiikka säilyi pääosin ennallaan tarkasteluajanjaksona. Störfall-Verordnung-asetuksen (vaarallisia onnettomuuksia koskeva asetus) soveltamisalaan kuuluvien laitosten määrä on vakiintunut nyt kun Saksan yhdistymisprosessi ja siihen liittyvät teollisuuden uudelleenjärjestelyt on saatettu lähes päätökseen. Seveso-direktiivin vaatimukset on täytetty laadullisesti ja määrällisesti. Lisäksi Saksassa voimassa olevien säännösten vaatimukset ovat monissa tapauksissa direktiivin vaatimuksia tiukempia. Saksa on saattanut kansallisen lainsäädännön vastaamaan Seveso-direktiivin tiettyjä säännöksiä komission aloittaman rikkomismenettelyn johdosta. Tätä menettelyä käsiteltiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa ja asian numero oli C-192/97. Komissio on nyt vetänyt kanteensa pois. 4.2.4 Kreikka Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - ympäristöä koskeva puitelaki 1650/1986 - laki 1568/1985 terveydestä ja turvallisuudesta - ministeriöiden yhteinen päätös 18187/272, tehty 24. helmikuuta 1988 (direktiivin 82/501/ETY ja sen muutosten saattaminen osaksi Kreikan lainsäädäntöä) - ministeriöiden yhteinen päätös 77119/4607, tehty 19. heinäkuuta 1993 (direktiivin 82/501/ETY toisen tarkistuksen sekä eräiden muutosten saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä). Toimivaltaiset viranomaiset - ympäristöasioiden, aluesuunnittelun ja yleisten töiden ministeriö (keskeinen elin Kreikassa) - paloalan ylijohto, Paloturvallisuuskeskus (Fire Corps Headquarters, Directorate of Fire Safety) - teollisuusministeriö - terveysministeriö - työministeriö. Täytäntöönpanoviranomaiset - sisäministeriö - maatalousministeriö - liikenneministeriö - kauppalaivastoministeriö - paikalliset viranomaiset (lääninhallitukset). 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Direktiivin 5 artiklan soveltamisalaan kuuluu 52 laitosaluetta, joista viisi on valmistunut äskettäin. Toiminnot laitosalueilla Laitosalueilla toteutetaan 54 toimintoa, joista viisi on uusia. Turvallisuusselvitykset Tähän mennessä on toimitettu 52 turvallisuusselvitystä, eikä lisäselvityksiä ole odotettavissa. Sisäiset pelastussuunnitelmat Sisäinen pelastussuunnitelma sisältyy 35 turvallisuusselvitykseen. Ulkoinen pelastussuunnitelma Kahden laitosalueen osalta on laadittu ulkoinen pelastussuunnitelma. Tarkastukset Riippumattomat ulkopuoliset asiantuntijat ovat tarkastaneet 47 turvallisuusselvitystä. Toimivaltaiset viranomaiset ovat puolestaan tarkastaneet 17 laitosaluetta ja arvioineet ne sellaisiksi, että asianmukaiset hallintotoimet voidaan käynnistää 7 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden täyttämiseksi. Niiden tapausten määrä, joiden osalta toimivaltaiset viranomaiset esittivät muodollisia vaatimuksia tai toteuttivat oikeustoimia turvallisuusselvityksen tarkastuksen perusteella direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa asetettujen velvoitteiden täyttämiseksi, kasvoi seitsemästä 22:een vuosien 1994-1996 välisenä aikana. Väestölle suunnattu tiedottaminen Yksi laitosalue tiedotti väestölle tietoja toiminnastaan. Onnettomuusilmoitukset Kertomusajanjaksona ei tapahtunut yhtään suuronnettomuutta. Huomiot Kreikan suuronnettomuuksien torjuntapolitiikka säilyi pääosin ennallaan tarkasteluajanjaksona. 4.2.5 Espanja Yleisiä huomioita Väestönsuojelusta vastaavan Dirección General de Protección Civil -viranomaisen vuoden 1994 kertomuksessa antamat vastaukset kattoivat 75 prosenttia Seveso-direktiivin soveltamisalaan kuuluvasta teollisesta toiminnasta, minkä vuoksi tietoja on pidettävä väliaikaisina. Vuosien 1995 ja 1996 osalta annetut tiedot koskivat 92:ta prosenttia teollisesta toiminnasta. Kaikki seuraavaan kertomukseen sisältyvät selvitykset perustuvat vuonna 1996 kerättyihin tietoihin. Keskeinen kansallinen lainsäädäntö Kansallinen lainsäädäntö - Real Decreto 886/1988, de 15 de Julio de 1988, sobre prevención de accidentes mayores en determinadas actividades industriales(14). - Real Decreto 952/1990, de 29 de Junio de 1990, por el que se modifican los anexos y se completan las disposiciones del Real Decreto 886/1988, de 15 de Julio de 1988, sobre prevención de accidentes mayores en determinadas actividades industriales(15). - Resolución, de 30 de enero de 1991, de la Subsecretaría, por la que se publica el Acuerdo del Consejo de Ministros por el que se aprueba la Directriz Básica para la elaboración y homologación de los planes Especiales del Sector Químico(16). Autonomisten alueiden lainsäädäntö Espanjan autonomisilla alueilla on 19 toimivaltaista viranomaista, joilla on lakisääteistä toimivaltaa asianomaisella maantieteellisellä alueella. Tämä merkitsee sitä, että kyseisten viranomaisten on annettava kansallisen lainsäädännön täytäntöönpanon edellyttämät erityissäännökset; kukin alue on antanut puolestaan omat säädöksensä ja nimennyt toimivaltaisen elimen, joka vastaa direktiivissä säädettyjen erilaisten velvoitteiden täyttämisestä. Toimivaltaiset viranomaiset Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset - sisäministeriön väestönsuojeluosasto (Directorate-General of Civil Protection - Ministerio de Interior) yhdessä kansallisen teollisuuteen, ympäristöön ja työhön liittyviä asioita käsittelevän laitoksen (National Department of Industry, Environment and Labour) sekä kunkin alueen kansallisten väestönsuojeluviranomaisten kanssa. Autonomiset alueet - Kunkin alueen väestönsuojeluviranomaiset valvovat yleensä direktiivin täytäntöönpanoa alueellaan yhdessä muiden alueellisten teollisuuteen, ympäristöön ja työhön liittyviä asioita käsittelevien viranomaisten kanssa. Paikalliset viranomaiset Kaikkien kuntien on laadittava ulkoiset pelastussuunnitelmat oman autonomisen alueensa viranomaisten antamien ohjeiden mukaisesti. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Vuoden 1996 lopussa Espanjassa oli 158 direktiivin 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvaa teollisuusaluetta, vaikka niistä mainittiin vuoden 1996 turvallisuusselvityksessä ainoastaan 147. Laitosalueista 10 oli rakennettu äskettäin, ja 19 aluetta oli otettu äskettäin direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin. Toiminnot laitosalueilla Näillä laitosalueilla suoritetaan 156 toimintoa; laitosalueista 15 on uusia ja 19 puolestaan otettu äskettäin direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin. Noin 39 prosenttia laitosalueista on nestekaasun erillisvarastoja. Turvallisuusselvitykset Toimivaltaisille viranomaisille on toimitettu tähän mennessä 150 turvallisuusselvitystä, joiden lisäksi on odotettavissa vielä kymmenen selvitystä. Turvallisuusselvitysten suuri lukumäärä direktiivin soveltamisalaan kuuluvien teollisuusalueiden lukumäärään verrattuna johtuu siitä, että jotkut direktiivin 3 ja 4 artiklan soveltamisalaan kuuluvat teollisuusalueet ovat toimittaneet selvityksensä oma-aloitteisesti toimivaltaiselle viranomaiselle, jotta selvitykset sisällytettäisiin teollisuusalueen ulkopuolista aluetta koskeviin pelastussuunnitelmiin. Sisäiset pelastussuunnitelmat Sisäinen pelastussuunnitelma sisältyy 150 turvallisuusselvitykseen. Ulkoinen pelastussuunnitelma Laitosalueille on laadittu 113 ulkoista pelastussuunnitelmaa. Tarkastukset Toimivaltaiset viranomaiset ovat tarkastaneet 133 turvallisuusselvitystä ja todenneet ne riittäviksi. Toimivaltaiset viranomaiset esittivät muodollisia vaatimuksia tai toteuttivat oikeustoimia 50 tapauksessa. Direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastukset suoritettiin 76 laitosalueella. Riippumaton ulkopuolinen asiantuntija tarkasti 93 turvallisuusselvitystä. Väestölle suunnattu tiedottaminen Väestölle annettiin tietoja 24 tapauksen osalta. Onnettomuusilmoitukset Tarkasteluajanjaksona sattui neljä suuronnettomuutta, joista ilmoitettiin komissiolle. Kaikki onnettomuudet sattuivat vuonna 1996. Kaikilla laitosalueilla oli sisäinen pelastussuunnitelma, ja kahden 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvan laitosalueen ulkoiset pelastussuunnitelmat pantiin täytäntöön onnettomuuksien aikana. Huomiot Kyselylomake lähetettiin Espanjassa 19 autonomiselle alueelle; tässä yhteydessä on syytä todeta, että monissa tapauksissa eräitä kysymyksiä ei ollut täysin ymmärretty. Tämän vuoksi autonomisten alueiden vuoden 1994 osalta antamat tiedot kattavat ainoastaan 75 prosenttia laitosalueiden kokonaismäärästä, kun taas vuosien 1995 ja 1996 tiedot koskevat 92:ta prosenttia laitosalueista. 4.2.6 Ranska Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - laki ympäristönsuojelun alalla toimivista luokitelluista laitoksista, annettu 19. heinäkuuta 1976 - laki suuronnettomuuksien ehkäisystä, annettu 22. heinäkuuta 1987. Toimivaltaiset viranomaiset Ympäristöministeriö vastaa luokiteltuja laitoksia koskevasta lainsäädännöstä. Departementin prefekti myöntää toimiluvat. Luokiteltujen laitosten tarkastuksista vastaavat teollisuus-, tutkimus- ja ympäristöasioiden aluehallinnon (DRIRE) tarkastajat avustavat prefektiä teknisluonteisissa tehtävissä. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Vuonna 1996 Seveso-direktiivin 5 artiklan soveltamisalaan kuului 392 laitosaluetta, joista 13 oli valmistunut äskettäin ja 85 oli otettu voimaan tulleen direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin vastikään. Toiminnot laitosalueilla Vuonna 1996 kysymyksen 1 a kohdassa luetelluilla laitosalueilla suoritettiin 698 toimintoa. Laitosalueita valmistui 18 vuonna 1994, 17 vuonna 1995 ja 27 vuonna 1996, ja niistä 16 oli otettu äskettäin direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin. Turvallisuusselvitykset Toimivaltaisille viranomaisille toimitettiin 720 turvallisuusselvitystä, eikä enempää ole odotettavissa. Tarkastuslautakunta on tarkastanut kaikki turvallisuusselvitykset. Sisäiset pelastussuunnitelmat 370 turvallisuusselvitykseen sisältyy sisäinen pelastussuunnitelma, tai selvityksissä viitataan tällaiseen suunnitelmaan. Ulkoinen pelastussuunnitelma 227 laitosalueelle on laadittu ulkoinen pelastussuunnitelma. Tarkastukset Direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista tarkastuksista tai toimivaltaisten viranomaisten toteuttamista oikeustoimista on vaikea saada tietoja. Kaikista 16. heinäkuuta 1976 annetun lain soveltamisalaan kuuluvista tuotantolaitoksista (63000 tuotantolaitoksen toiminta on luvanvaraista) tarkastetaan vuosittain keskimäärin 17000. Väestölle suunnattu tiedottaminen Seveso-direktiivin 8 artiklan mukaisia tietoja on annettu 252 tapauksen osalta. Onnettomuusilmoitukset Vuonna 1994 sattui 15 onnettomuutta, vuonna 1995 puolestaan 9 ja vuonna 1996 14. Läheltä piti -tilanteista saatiin lisäksi onnettomuuksien ehkäisyn kannalta hyödyllistä tietoa. Huomiot Edellä mainitun 16. heinäkuuta 1976 annetun lain soveltamisalan piiriin kuuluu 63000 tuotantolaitosta, ja niiden toiminta on luvanvaraista. Lupahakemukseen on liitettävä vaikutus- ja riskiarviointi. Näillä tutkimuksilla on ensiarvoinen merkitys suuronnettomuuksien ehkäisyssä, johon kuuluvat riskien vähentäminen jo niiden syntypaikalla, pelastussuunnittelu, kaupungistumiskehityksen sääntely ja väestölle suunnattu tiedottaminen. 4.2.7 Irlanti Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - Euroopan yhteisöjen säädökset (tietyn teollisen toiminnan suuronnettomuuden vaarasta), 1986(17) - Euroopan yhteisöjen säädökset (tietyn teollisen toiminnan suuronnettomuuden vaarasta) (muutos), 1989(18) - Euroopan yhteisöjen säädökset (tietyn teollisen toiminnan suuronnettomuuden vaarasta) (muutos), 1992(19). Viranomaiset - keskushallinnon toimivaltainen viranomainen: - kansallinen työturvallisuus- ja terveyslaitos (National Authority for Occupational Safety and Health), - paikalliset toimivaltaiset viranomaiset - Garda Síochána (Poliisi) - paikalliset viranomaiset - alueelliset terveyslautakunnat (Regional Health Boards). 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Vuoden 1996 lopussa 5 artiklan soveltamisalaan kuului Irlannissa 20 laitosta, joista kahteen alettiin soveltaa 5 artiklan säännöksiä vuonna 1996, koska vaarallisten aineiden luettelointi lisääntyi. Toiminnot laitosalueilla Seveso-direktiiviä sovelletaan Irlannissa koko tuotantolaitosalueen osalta pikemmin kuin yksittäisen teollisen toiminnan osalta, joten yksittäisestä teollisesta toiminnasta ei ole tietoja. Turvallisuusselvitykset Toimivaltaisille viranomaisille toimitettiin odotettujen 20 turvallisuusselvityksen sijasta 19 selvitystä. Sisäiset pelastussuunnitelmat Edellä mainitut 19 turvallisuusselvitystä sisältävät sisäisen pelastussuunnitelman. Ulkoinen pelastussuunnitelma Paikalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat lisäksi laatineet ulkoisen pelastussuunnitelman 14 laitosalueen osalta. Tarkastukset Keskushallinnon toimivaltaiset viranomaiset tarkastivat turvallisuusselvitykset. Tämä tarkastus osoitti, että 17 raportin perusteella voidaan käynnistää asianmukaiset hallinnolliset seurantatoimet 7 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden täyttämiseksi. Asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset tarkastivat kaikki turvallisuusselvitykset. Niiden tapausten määrä, joiden osalta toimivaltaiset viranomaiset ryhtyivät turvallisuusselvitysten tarkastuksen perusteella oikeustoimiin tai esittivät muodollisia vaatimuksia 7 artiklan 1 kohdan vaatimusten täyttämiseksi, väheni vuoden 1994 kuudesta tapauksesta kolmeen tapaukseen vuonna 1996. Toimivaltaisen viranomaisen valtuuttamat tarkastajat suorittivat 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastukset kertomusajanjakson kunakin vuotena. Väestölle tiedottaminen Ne 14 laitosaluetta, joiden osalta vaadittiin ulkoinen pelastussuunnitelma, toimittivat väestölle vaaditut tiedot. Onnettomuusilmoitukset Kertomusajanjaksona ei tapahtunut suuronnettomuuksia. Huomiot Keskushallinnon toimivaltaiset viranomaiset olivat kertomusajanjaksona yleensä tyytyväisiä siihen, missä määrin Seveso-direktiivissä ja sen täytäntöönpanevassa lainsäädännössä esitetyt vaatimukset oli täytetty. Ympäristönsuojelun korostuminen ja sen myötä esimerkiksi keskitettyyn jätehuoltoon liittyvän teknologian käyttöönotto aiheuttivat kertomusajanjaksona kuitenkin uusia vaaratilanteita laitosalueilla, koska nämä järjestelmät saattoivat nostaa riskitasoa merkittävästi. Tästä seikasta tuli toimivaltaisten viranomaisten erityisen huomion kohde. 4.2.8 Italia Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - Decreto del Presidente della Repubblica del 17 maggio 1998, n. 175 attuativo della direttiva CEE n. 82/501, relativi ai rischi di incidenti rilevanti connessi con determinate attivitá industriali. - Decreto del Presidente del Consiglio dei Ministri del 31 marzo 1989 sull'applicazione dell'articolo 12 del DPR 175/88. - Decreto del Ministero dell'Ambiente del 20 maggio 1991; modificazioni ed integrazioni al DPR 17/05/1988 n. 175, in recipimento della direttiva CEE n. 86/610 che modifica la direttiva CEE n. 82/501 relativa ai rischi di incidenti rilevanti connessi con determinate attivitá industriali. - Decreti Legge, jotka eivät ole lain tasoisia: D.L. 10 gennaio 1994 n. 13, 10 marzo 1994 n. 278, 8 luglio 1994 n. 437, 7 settembre 1994, n. 529, 7 novembre 1994, n. 618, 7 gennaio 1995 n. 2, 9 marzo 1995 n. 65, 10 maggio 1995 n. 160, 7 luglio 1995 n. 271, 7 settembre 1995 n. 371, 8 novembre 1996 n. 5, 8 marzo 1996 n. 111, 3 maggio 1996 n. 245, 8 luglio 1996 n. 351, 6 settembre 1996 n. 461. Toimivaltaiset viranomaiset - Ministero dell'Ambiente, Servizio Inquinamento Atmosferico, Acustico e delle Industrie a rischio. - Ministero dell'Industria, Direzione Generale Fonti de Energia. - Ministero dell'Interno, Direzione Generale della Protezione Civile e dei Servizi Antincendio. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Vuonna 1994 direktiivin 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvia laitosalueita oli 418, joista 30 oli valmistunut äskettäin ja 70 oli otettu voimaan tulleen direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin vastikään. Laitosalueiden määrä kasvoi 430:een vuonna 1996. Toiminnot laitosalueilla Vuonna 1994 näillä laitosalueilla suoritettiin 1080 toimintoa. Laitosalueista 45 oli valmistunut äskettäin ja 150 oli saatettu voimaan tulleen direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin vastikään. Toimintojen määrä väheni vuonna 1996 hieman, eli 1068:aan. Turvallisuusselvitykset Toimivaltaisille viranomaisille on toimitettu tähän mennessä 430 turvallisuusselvitystä, eikä enempää ole odotettavissa. Sisäiset pelastussuunnitelmat Kaikkiin turvallisuusselvityksiin sisältyy sisäinen pelastussuunnitelma. Ulkoinen pelastussuunnitelma 430 laitosalueen joukosta 190:llä on ulkoinen pelastussuunnitelma. Tarkastukset Direktiivin 7 artiklan 2 kohdan mukainen tarkastus suoritettiin 40 laitosalueella vuonna 1994. Tarkastusten määrä kasvoi 179:ään vuonna 1996. Ulkopuoliset riippumattomat asiantuntijat eivät tarkastaneet yhtään turvallisuusselvitystä. Tietoja ei ole niiden turvallisuusselvitysten määrästä, jotka toimivaltaiset viranomaiset ovat tarkastaneet ja joiden perusteella on voitu käynnistää asianmukaiset hallinnolliset seurantatoimenpiteet 7 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden täyttämiseksi. Väestölle suunnattu tiedottaminen 319 laitosaluetta on antanut väestölle 8 artiklassa vaaditut tiedot. Onnettomuusilmoitukset Vuonna 1994 tapahtui yksi onnettomuus, vuonna 1995 ei tapahtunut yhtään onnettomuutta ja vuonna 1996 tapahtui neljä onnettomuutta, eli kolmen vuoden aikana tapahtui yhteensä viisi onnettomuutta. Huomiot Ongelmia ilmeni säädöksen DPR 175/88, jolla Seveso-direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, täytäntöönpanon yhteydessä. Tämän vuoksi turvallisuusselvitysten arviointi siirrettiin paikallistasolle, millä varmistettiin se, että arviointi toteutetaan parhaalla mahdollisella tavalla. 4.2.9 Luxemburg Keskeinen kansallinen lainsäädäntö Laki työterveydestä ja -turvallisuudesta, annettu 17. kesäkuuta 1994(20). Laki työterveyshuoltopalveluista, annettu 17. kesäkuuta 1994(21). Laki työterveydestä ja -turvallisuudesta julkisella sektorilla, annettu 8. kesäkuuta 1994(22). Laki vaarallisista, terveydelle vahingollisista tai haitallisista tuotantolaitoksista, annettu 9. toukokuuta 1990(23). - Vaarallisten, terveydelle vahingollisten tai haitallisten tuotantolaitosten luetteloinnista ja luokittelusta 18. toukokuuta 1990 annettu suurherttuan asetus(24) muutettuna 9. marraskuuta 1993 annetulla suurherttuan asetuksella(25). - Tietyn teollisen toiminnan suuronnettomuuden vaarasta 10. huhtikuuta 1987 annettu suurherttuan asetus(26) muutettuna 19. heinäkuuta 1991 annetulla suurherttuan asetuksella(27). - Laki lääketieteellisestä ensiavusta, annettu 27. helmikuuta 1986. - Katastrofiavun järjestämisestä 18. marraskuuta 1976 annettu laki(28) muutettuna 11. tammikuuta 1990 annetulla lailla(29). - Työsuojelun ja kaivosten työolojen valvonnasta vastaavan elimen (Labour and Mines Inspectorate) perustamisesta 4. huhtikuuta 1974 annettu laki(30), muutettuna 9. toukokuuta 1990 (katso edellä) sekä 17. kesäkuuta 1994 annetuilla laeilla (katso edellä). Toimivaltaiset viranomaiset - Ministeriöiden välinen komitea, jonka puheenjohtajana toimii työ- ja ympäristöministeriön edustaja ja jonka jäseniä ovat ympäristöministeriön, terveysministeriön, sisäministeriön sekä työsuojelun ja kaivosten työolojen valvonnasta vastaavan elimen ja eri asiantuntijaelinten edustajat. - Työministeriö. Täytäntöönpanoviranomaiset - kansallinen katastrofiavun ministeriö (National Department for Disaster Relief) - terveysministeriö. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Luxemburgissa on kaikkiaan neljä 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvaa laitosaluetta, joista yksi on valmistunut äskettäin (olemassa olevan laitosalueen uudelleen sijoittaminen). Kaikki neljä laitosaluetta on saatettu voimaan tulleen direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin vastikään. Toiminnot laitosalueilla Kullakin laitosalueella harjoitetaan ainoastaan yhtä toimintoa. Turvallisuusselvitykset Toimivaltaisille viranomaisille toimitettiin odotusten mukaisesti neljä turvallisuusselvitystä. Sisäiset pelastussuunnitelmat Lisäksi on laadittu neljä sisäistä pelastussuunnitelmaa. Ulkoinen pelastussuunnitelma Kolmella laitosalueella on ulkoinen pelastussuunnitelma. Tarkastukset Toimivaltaiset viranomaiset tarkastivat neljä turvallisuusselvitystä, ja kaikissa neljässä tapauksessa viranomaiset esittivät turvallisuusselvityksen tarkastuksen perusteella muodollisia vaatimuksia tai ryhtyivät oikeudellisiin toimiin 7 artiklan 1 kohdan velvoitteiden täyttämiseksi. Direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tarkastus suoritettiin kolmessa tapauksessa. Väestölle suunnattu tiedottaminen Laitosalueet eivät ole antaneet väestölle 8 artiklassa vaadittuja tietoja. Onnettomuusilmoitukset Direktiivin 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvilla neljällä laitosalueella ei ole tapahtunut onnettomuuksia, jotka olisivat välittömässä yhteydessä laitosalueilla harjoitettuihin toimintoihin. Huomiot Toimivaltaiset viranomaiset ovat panneet Seveso-direktiivin täytäntöön tehokkaasti. 4.2.10 Alankomaat Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - laki ympäristöasioiden hallinnasta(31) - asetus tuotantolaitoksista ja niiden toimiluvista(32) - asetus suuronnettomuuden vaarasta(33) - laki työoloista(34) - asetus työoloista (2 luvun 2 jakso)(35) - katastrofi- ja suuronnettomuuslait(36) - asetus katastrofeista ja suuronnettomuuksista tiedottamisesta(37) - laki julkishallinnosta(38). Toimivaltaiset viranomaiset - sosiaali- ja työllisyysasioiden ministeriö (Ministry of Social Affairs and Employment) - asunto-, aluesuunnittelu- ja ympäristöministeriö - sisäministeriö. Täytäntöönpanoviranomaiset - maakuntien raatimiehet (County Aldermen) (provinssit) - pormestarien ja raatimiesten neuvostot (Courts of Mayor and Aldermen) (kunnat) - työsuojelutarkastuselimet (Labour Inspectorate) - pormestarit - alueellisen pelastuspalvelun työvaliokunnat. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Vuonna 1994 direktiivin 5 artiklan soveltamisalaan kuului 115 laitosaluetta, joista 91 on velvoitettu laatimaan työturvallisuusselvitys. Kolme laitosaluetta on valmistunut äskettäin ja otettu voimaantulleen direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin vastikään. Toiminnot laitosalueilla Vuonna 1994 laitosalueilla suoritettiin 733 toimintoa, joista viisi oli uutta; 201 toimintoa on otettu voimaantulleen direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin vastikään. Toimintojen kokonaismäärä väheni 592:een vuonna 1996. Turvallisuusselvitykset Toimivaltaisille viranomaisille on toimitettu tähän mennessä 119 turvallisuusselvitystä, ja vielä odotetaan neljän selvityksen valmistumista. Sisäiset pelastussuunnitelmat Sisäinen pelastussuunnitelma sisältyy 102 kertomukseen. Ulkoinen pelastussuunnitelma 86 laitosalueelle on laadittu ulkoinen pelastussuunnitelma. Tarkastukset Direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastukset suoritettiin 124 laitosalueella vuonna 1996. Lisäksi toimivaltaiset viranomaiset tarkastivat 103 turvallisuusselvitystä, joiden perusteella voitiin käynnistää asianmukaiset hallinnolliset seurantatoimet 7 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden täyttämiseksi. Riippumattomat ulkopuoliset asiantuntijat tarkastivat turvallisuusselvityksen kertomusajanjaksona kaikkiaan 68 tapauksessa. Väestölle suunnattu tiedottaminen 23 laitosaluetta antoi väestölle 8 artiklassa vaaditut tiedot. Onnettomuusilmoitukset Kertomusajanjaksona sattui neljä onnettomuutta, joita koskevat tiedot tallennettiin MARS-tietokantaan. Huomiot Seveso-direktiivi on otettu onnistuneesti käyttöön Alankomaiden lainsäädännössä työturvallisuutta ja ulkoista turvallisuutta koskevien selvitysten avulla. Direktiivi on osaltaan lisännyt merkittävästi turvallisuustietoisuutta Alankomaissa. 4.2.11 Itävalta Yleisiä huomioita Itävalta on uusi jäsenvaltio. Siitä tuli Euroopan unionin jäsen 1. tammikuuta 1995. Se oli jo vuonna 1991 pannut Seveso-direktiivin täytäntöön "suuronnettomuusasetuksella", joka on lisäys kauppa- ja teollisuuslainsäädännön vaatimuksiin. On todettava, että toisin kuin muissa maissa, Itävallassa käytössä olevat toimiluvat koskevat aina kyselylomakkeessa mainittua (ja nyt myös Seveso II -direktiivissä määriteltyä) laitosaluetta (tai tuotantolaitosta). Viranomaiset eivät käytä yhtenäisesti ilmaisuja "laitos" ja "toiminta", eikä niitä ole myöskään vielä määritelty oikeudellisesti. Itävallan suuronnettomuuksia koskevassa päätöksessä annetaan Seveso-direktiivin soveltamisalan piiriin kuuluville laitosalueille vuosi aikaa toimittaa ilmoitus toimivaltaisille viranomaisille ja neljä vuotta aikaa laatia ja toimittaa turvallisuusselvitys. On huomattava, että ensimmäiset komissiolle toimitetut luvut koskevat vuotta 1995 eli Itävallan ensimmäistä vuotta EU:n jäsenenä. Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - kauppa- ja teollisuuslainsäädäntöön(39) perustuva asetus suuronnettomuuksista, annettu 28. marraskuuta 1991(40), - ympäristöä koskevaan tietoon(41) perustuva asetus teollisuusonnettomuuksia koskevasta tiedosta, annettu 25. toukokuuta 1994(42). Toimivaltaiset viranomaiset - liittovaltion talousasioiden ministeriö - liittovaltion ympäristöasioiden ministeriö. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Vuoden 1995 lopussa Itävallassa oli yhteensä 158 direktiivin 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvaa laitosaluetta; niiden määrä laski 140:een vuonna 1996, koska useiden laitosten kapasiteettia pienennettiin. Seveso-direktiivin toinen muutos oli kuitenkin tullut voimaan jo ennen suuronnettomuusasetusta, joten se ei vaikuttanut lukuihin. Laitosalueiden kokonaismäärä ei ole vielä selvillä, koska Seveso-direktiivin vaatimukset ja täytäntöönpantu kansallinen lainsäädäntö poikkeavat yhdessä kohdin merkittävästi toisistaan: Itävallan lainsäädännössä otetaan huomioon myös tietynsuuruiset, mutta ainoastaan vuoden 1990 jälkeen rakennetut uudet jätteenkäsittelylaitokset (jätteenpolttolaitokset ja kaatopaikat). Luotettavia tietoja asiasta ei ole kertomusajanjakson osalta vielä saatavilla, joten nämä luvut eivät ole toistaiseksi mukana. Seveso-direktiivin soveltamisalaan kuuluvia laitosalueita on Itävallassa kuitenkin suhteellisen paljon osaksi sen vuoksi, että vaarallisille aineille asetut raja-arvot ovat Itävallan lainsäädännössä matalammat kuin Seveso-direktiivissä. Toiminnot laitosalueilla Koska lupamenettelyyn osallistuvat viranomaiset käyttävät termiä "toiminta" eri tavoin, muista jäsenvaltioista saatujen esimerkkien perusteella laadittiin joitakin käytännön menettelytapasääntöjä. Vuonna 1996 ilmoitettiin alustavasti, että toimintoja on 213. Turvallisuusselvitykset Toimivaltaisille viranomaisille on toimitettu tähän mennessä kaikkiaan 108 turvallisuusselvitystä. Koska näissä selvityksissä käsitellään vain osaa laitosalueista tai 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta toiminnasta, yhden laitosalueen osalta on saatettu joissakin tapauksissa laatia useampi turvallisuusselvitys. Seveso-direktiivin soveltamisalaan kuuluvien laitosalueiden kokonaismäärä laski vuosina 1995-1996, joten vuonna 1996 tarkastettiin 100 turvallisuusselvitystä. Vuonna 1995 toiminnanharjoittajille palautettiin 39 selvitystä lisätietojen saantia varten; vuonna 1996 näin tapahtui 67 kertomuksen osalta. Tämä menettely joudutaan joskus toistamaan jonkun turvallisuusselvityksen osalta, joten kyselylomakkeen kysymykseen 5 saatujen vastausten perusteella ilmoitettu kokonaismäärä ei ole yhdenmukainen kysymykseen 4 b saatujen vastausten perusteella ilmoitettujen lukujen kanssa. Sisäiset pelastussuunnitelmat Kaikki turvallisuusselvitykset sisältävät sisäisen pelastussuunnitelman, joten suunnitelmia on kaikkiaan 100 (1996). Ulkoinen pelastussuunnitelma Vuotta 1995 koskevan kertomusajanjakson aikana laadittiin 33 ulkoista pelastussuunnitelmaa, vaikka ne kaikki eivät vielä täytä kaikkia asiaankuuluvia vaatimuksia. Vuonna 1996 valmistui lisää ulkoisia pelastussuunnitelmia, joten niitä oli kaikkiaan 50. Tarkastukset Vuonna 1995 tehtiin ilmoitus 73:sta 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta tarkastuksesta. Jotkut kyseisistä tarkastuksista suoritetaan vuosittain, useimmat tarkastukset suoritetaan voimassa olevien kansallisten velvoitteiden mukaisesti joka kolmas vuosi. Vuonna 1996 tarkastettiin kaikkiaan 78 laitosaluetta. Väestölle suunnattu tiedottaminen Direktiivin 8 artikla on pantu täytäntöön Itävallassa erillisellä lailla, nimittäin asetuksella suuronnettomuuksista tiedottamisesta. Onnettomuusilmoitukset Kertomusajanjaksona ei tehty yhtään onnettomuusilmoitusta. On huomattava, että Itävallan onnettomuusilmoituskeskus perustettiin vasta vuonna 1997. Huomiot Liittovaltiojärjestelmän vuoksi tehokas vuosittain tehtävä tietojenkeruu on vaikeaa Itävallassa. Raportointijärjestelmä on suhteellisen uusi, ja sitä parannetaan perustamalla provinsseihin erillisiä yhteyspisteitä. Itävallassa oli perehdytty Seveso-lainsäädäntöön jo hyvän aikaa ennen maan liittymistä Euroopan unioniin; siihen liittyvä vastuu on jaettu eri viranomaisten kesken. Seveso II -direktiivin täytäntöönpanon uskotaan tarjoavan mahdollisuuden lainsäädäntökehyksen entistä laajamittaisempaan yhtenäistämiseen. 4.2.12 Portugali Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - Lain tasoinen asetus N:o 204/93, annettu 3. kesäkuuta 1993 (Diário da República No. 129 I-A). Tällä lailla pannaan täytäntöön Seveso-direktiivin muutos (direktiivit 87/216/ETY ja 88/610/ETY). Toimivaltainen viranomainen - Teollisuuden suuronnettomuuksista vastaava tekninen viranomainen (ATRIG). Tämän ministeriöiden välisen elimen puheenjohtaja on Portugalin ympäristöministeriön ylijohtaja, ja se toimii ministeriön ympäristöosaston yhteydessä. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Portugalissa on 42 direktiivin 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvaa laitosaluetta, joista yksi on valmistunut äskettäin ja yksi on otettu vastikään direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin. Toiminnot laitosalueilla Koska laitosalueesta vastaavan toiminnanharjoittajan on toimitettava ainoastaan yksi laitosaluekohtainen turvallisuusselvitys, laitosalueilla harjoitettavien toimintojen määrästä riippumatta, toimintoja koskevat luvut eivät ole käytettävissä. Turvallisuusselvitykset Tähän mennessä on toimitettu 42 turvallisuusselvitystä. Sisäiset pelastussuunnitelmat Kaikki turvallisuusselvitykset sisältävät sisäisen pelastussuunnitelman, joten näitä suunnitelmia on kaikkiaan 42. Ulkoinen pelastussuunnitelma Tähän mennessä on laadittu 19 ulkoista pelastussuunnitelmaa. Tarkastukset Kaikki turvallisuusselvitykset on tarkastettu; kymmenen tapauksen osalta toimivaltaiset viranomaiset ovat joutuneet esittämään muodollisia vaatimuksia tai toteuttamaan oikeudellisia toimia. Direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastukset suoritettiin 28 tapauksessa. Väestölle suunnattu tiedottaminen 18 laitosalueelta on annettu väestölle tietoja. Onnettomuusilmoitukset Kertomusajanjaksona ei tapahtunut onnettomuuksia. Huomiot Seveso-direktiivin täytäntöönpanossa on otettu tarkoin huomioon 5 artiklan tekninen sisältö (turvallisuusselvitykset, riskinarviointimenetelmät ja vaikutusanalyysit); tämän vuoksi toiminnanharjoittajilta saadut kyselyvastaukset ovat entistä tarkempia ja perusteellisempia. Direktiivin 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvien laitosalueiden määrän ennustetaan vähenevän tulevaisuudessa. Tämä johtuu siitä, että lasi-, sellu- ja paperiteollisuudessa korvataan tiettyjä aineita muilla aineilla ja nestekaasu korvataan maakaasulla. Aineluetteloa supistetaan myös joissakin tapauksissa. 4.2.13 Suomi Yleisiä huomioita Suomesta tuli Euroopan unionin jäsenvaltio 1. tammikuuta 1995. Seveso-direktiivi oli saatettu osaksi Suomen lainsäädäntöä ennen Suomen liittymistä EU:hun osana Euroopan talousaluetta (ETA) koskevaa sopimusta. Direktiivi pantiin täytäntöön muuttamalla vaarallisten kemikaalien käsittelyä, palo- ja pelastuspalveluja sekä työturvallisuutta koskevaa lainsäädäntöä. Suuronnettomuuksien ehkäisyä koskevien säännösten noudattamista valvova keskeinen viranomainen on Turvatekniikan keskus (TUKES). Torjuntavalmiutta ja torjuntaa koskevia säännöksiä lujitetaan paikallisten palo- ja pelastuspalvelujen avulla. Työturvallisuusviranomaiset (työsuojelutarkastajat) valvovat työntekijöiden turvallisuutta koskevien säännösten noudattamista. Suuronnettomuuden vaaran aiheuttavista laitosalueista vastaavien toiminnanharjoittajien on haettava lupa TUKESilta jo laitosalueen suunnitteluvaiheessa. Lupahakemuslomake sisältää suurelta osin direktiivin 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa mainitut tiedot. Tämän lisäksi hakemuksessa on vielä yksityiskohtaisempi tekninen kuvaus tuotantolaitoksesta sekä arvio suunnitellun toiminnan aiheuttamista vaaroista. Arvioihin sisältyy kuvaus tavanomaisista ja pahimmista mahdollisista onnettomuustapauksista. Toiminnanharjoittajan, jonka hallinnassa olevassa tuotantolaitoksessa säilytettävien vaarallisten aineiden määrä ylittää 5 artiklan 1 kohdassa vahvistetut määrät, on täydennettävä lupahakemustaan laatimalla järjestelmällinen turvallisuusselvitys, jossa käydään yksityiskohtaisesti läpi mahdolliset onnettomuuslähteet sekä onnettomuuksien seuraukset laitosalueilla ja laitosalueiden ulkopuolella. Lisäksi turvallisuusselvityksissä on tuotava esiin se, miten tuotantolaitoksessa huolehditaan onnettomuuksien ehkäisystä ja niiden seurausten rajoittamisesta. Toiminnanharjoittajan on ilmoitettava TUKESille myös laitoksiin tehtävistä muutoksista. TUKESin on tarkastettava uusi tai muutettu tuotantolaitos yhdessä paikallisten viranomaisten kanssa ennen laitoksen toiminnan aloittamista. Turvallisuusselvityksiä koskevien säännösten tultua voimaan olemassa olevien laitosten oli laadittava erillinen turvallisuusselvitys 1. syyskuuta 1995 mennessä. TUKES tarkasti turvallisuusselvitykset ja arvioi niissä esitetyt päätelmät erikseen. Suuronnettomuuden vaaran aiheuttavasta laitosalueesta vastaavan toiminnanharjoittajan on laadittava sisäinen pelastussuunnitelma ja toimitettava se sekä ulkoisen pelastussuunnitelman edellyttämät tiedot paikallisille palo- ja pelastusviranomaisille, joiden vastuulla on ulkoisten pelastussuunnitelmien laatiminen. Direktiivissä säädetään, että toiminnanharjoittajan on tiedotettava väestölle suuronnettomuuden varalta kansallisten säännösten mukaisesti. Nämä velvoitteet ovat olleet voimassa 1. syyskuuta 1995 alkaen. Koska Seveso-direktiiviin perustuvat säännökset ovat olleet voimassa Suomessa vasta vuoden 1995 syyskuusta alkaen, vuotta 1994 koskevat tilastotiedot eivät ole käytettävissä. Direktiivin soveltamisalaan kuuluvia laitosalueita arvioitiin kuitenkin olevan tuolloin 64. Suomen palo- ja pelastusviranomaiset valvovat sisäisiä pelastussuunnitelmia ja laativat ulkoiset pelastussuunnitelmat. Suunnitelmien määrää koskevat tilastot perustuvat paikallisilta viranomaisilta kerättyihin tietoihin. Tiedot olivat käytettävissä ainoastaan vuoden 1996 osalta. Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - asetus vaarallisten kemikaalien teollisesta käsittelystä ja varastoinnista (682/90, tarkistus 703/92) - nestekaasuasetus (711/93) - maakaasuasetus (1058/93) - räjähdeasetus (473/93) - sisäasiainministeriön päätös varautumisesta kemikaalionnettomuuksiin (7/94) - valtioneuvoston päätös kemikaaleista aiheutuvan suuronnettomuusvaaran torjunnasta (1705/91). Ensimmäinen asetus perustuu kemikaalilakiin (744/89) ja lakiin räjähdysvaarallisista aineista (263/53). Asetukset 2-4 perustuvat yksinomaan lakiin räjähdysvaarallisista aineista. Sisäasiainministeriön päätös perustuu palo- ja pelastustoimesta annettuun lakiin (559/75). Valtioneuvoston päätöksen perustana on puolestaan työturvallisuuslaki (299/58). Toimivaltaiset viranomaiset Turvatekniikan keskus (TUKES) vastaa asetusten 1-4 toimeenpanosta. Viidentenä mainitun päätöksen toimeenpanosta vastaavat paikalliset palo- ja pelastusviranomaiset sisäasiainministeriön valvonnassa. Sosiaali- ja terveysministeriö alueorganisaatioineen valvoo puolestaan valtioneuvoston päätöksen toimeenpanoa. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Vuoden 1996 lopussa 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvia laitosalueita oli 69. Toiminnot laitosalueilla Laitosalueilla toteutettiin noin 110 toimintoa. Tarkkaa lukua ei voida esittää, koska ilmaisun "toiminta" määritelmä ei ole kovin tarkka. Turvallisuusselvitykset Suuronnettomuuden vaaran aiheuttavat tuotantolaitokset toimittivat TUKESille 74 turvallisuusselvitystä vuoden 1996 loppuun mennessä. Lisäksi eräät muut laitokset toimittivat 21 Suomen kansallisen lainsäädännön vaatimuksiin perustuvaa turvallisuusselvitystä. Turvatekniikan keskus pyysi lisätietoja 30 laitosalueesta ja esitti yhdelle laitosalueelle virallisen parannusten toteuttamisvaatimuksen turvallisuusselvityksen tarkastuksen perusteella. Turvatekniikan keskus katsoi 50 turvallisuusselvityksen täyttävän 7 artiklassa tarkoitetut velvoitteet. Turvallisuusselvitykset tarkastaa Turvatekniikan keskuksessa yleensä kaksi- tai kolmihenkinen tarkastajaryhmä. TUKES odotti vuoden 1996 lopussa vielä yhdeksän turvallisuusselvityksen valmistumista, joten selvitysten odotettavissa oleva kokonaismäärä on 83. Sisäiset pelastussuunnitelmat Paikallisilta viranomaisilta saatujen tietojen mukaan 67 laitosalueella oli käytössä sisäinen pelastussuunnitelma vuonna 1996. Ulkoiset pelastussuunnitelmat Paikallisilta viranomaisilta saatujen tietojen mukaan 36 laitosalueella oli ulkoinen pelastussuunnitelma. Näiden suunnitelmien pieni määrä on luultavasti kuitenkin osoitus pikemminkin raportointiin kuin pelastussuunnitelmien laatimiseen liittyvistä puutteista. Tarkastukset Kaikki laitosalueet on tarkastettu uuden tuotantolaitoksen perustamiseen tai olemassa olevan tuotantolaitoksen muutostöihin liittyvän lupamenettelyn yhteydessä. Väestölle suunnattu tiedottaminen Tähän mennessä (1996) 60 laitosalueelta on annettu väestölle suuronnettomuuden vaaraa koskevia tietoja 8 artiklassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti. Onnettomuusilmoitukset Kertomusajanjaksona Suomessa tapahtui kaksi Seveso-direktiivissä esitetyt perusteet täyttävää onnettomuutta, ensimmäinen 3. marraskuuta 1995 ja toinen 26. elokuuta 1996. Huomiot Koska TUKESilla oli aiempien lupa- ja tarkastusmenettelyjen aikana saatujen kokemusten perusteella tarkat tiedot kyseisistä tuotantolaitoksista, turvallisuusselvitysten tarkastuksessa ainoastaan yhdessä tuotantolaitoksessa todetut puutteet olivat niin vakavia, että ne johtivat oikeustoimiin. Vuoden 1996 lopussa Suomessa oli vielä toteutettava eräitä parannustoimenpiteitä Seveso I -direktiivin kaikkien velvoitteiden täyttämiseksi. 4.2.14 Ruotsi Yleisiä huomioita Ruotsista tuli Euroopan unionin jäsenvaltio 1. tammikuuta 1995. Työsuojelua koskeva viranomaismääräys on ollut voimassa tammikuusta 1991, ja tätä alaa koskevat turvallisuusselvitykset tulivat pakollisiksi 1. lokakuuta 1991 mennessä. Väestön- ja ympäristönsuojelua koskevat säännökset ovat olleet voimassa vuoden 1994 kesäkuusta. Kaikki Seveso-direktiivin vaatimukset kattavien turvallisuusselvitysten laatimista edellytettiin näissä säännöksissä ensimmäisen kerran 1. lokakuuta 1995. Paikallis- ja alueviranomaiset valvovat näiden säännösten noudattamista. Koska kansallisella tasolla ei ole vielä otettu käyttöön virallista raportointijärjestelmää, tässä yhteydessä esitetyt tiedot perustuvat pääasiassa kaikille asianomaisille paikallisille ja alueellisille valvontaviranomaisille toimitettuun kyselylomakkeeseen. Keskushallinnon toimivaltaiset viranomaiset keräsivät ja järjestivät nämä tiedot. Keskeinen kansallinen lainsäädäntö ja toimivaltaiset viranomaiset - Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse med föreskrifter om storskalig kemikaliehantering, AFS 1989:6(43) (Kansallisen työsuojeluhallituksen määräys kemikaalien laajamittaisesta käytöstä), voimassa 1. tammikuuta 1991 alkaen. Toimivaltainen viranomainen: työsuojeluhallitus (Arbetarskyddsstyrelsen). - Kungörelse med föreskrifter om skydd av den yttre miljön vid storolyckor vid industriell kemikaliehantering, SNFS 1994:1, MS:71(44) (Ruotsin ympäristöhallinnon määräys kemikaalien teollisesta käytöstä aiheutuvia suuronnettomuuksia koskevasta ympäristönsuojelusta), voimassa 25. toukokuuta 1994 alkaen. Toimivaltainen viranomainen: Statens Naturvårdsverk (Ruotsin ympäristövirasto). - Lagen om brandfarliga och explosiva varor, SFS 1988:868(45) (laki syttyvistä ja räjähdysvaarallisista tuotteista), voimassa 1. heinäkuuta 1989 alkaen, sekä Förordningen om brandfarliga och explosiva varor, SFS 1988:1145(46) (asetus syttyvistä ja räjähdysvaarallisista tuotteista), voimassa 1. heinäkuuta 1989 alkaen. Toimivaltainen viranomainen: Sprängämnesinspektionen (Räjähdetarkastuskeskus). - Räddningstjänstlagen, SFS 1986:1102(47) (Pelastuspalvelulaki), voimassa 1. tammikuuta 1987 alkaen, Räddningstjänstförordningen, SFS 1986:1107(48) (Pelastuspalveluasetus), voimassa 1. tammikuuta 1987 alkaen, sekä Statens Räddningsverks föreskrifter om informationsskyldighet i samband med kemikaliehantering, SRVFS 1994:1(49) (Ruotsin pelastuslaitoksen määräys kemikaalien käyttöön liittyvästä tiedottamisvelvollisuudesta), voimassa 1. kesäkuuta 1994 alkaen. Toimivaltainen viranomainen: Statens Räddningsverk (Ruotsin pelastuslaitos). 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Vuonna 1995 tällaisia laitosalueita oli 80. Vuonna 1996 niiden määrä laski 69:ään, osaksi sen vuoksi, etteivät kaikki turvallisuusselvityksen toimittaneet laitosalueet kuuluneet viranomaisten mielestä Seveso-direktiivin 5 artiklan soveltamisalaan. Kertomusajanjaksona ei rakennettu uusia laitosalueita. Direktiivin 88/610/ETY voimaantulon myötä 5 artiklan soveltamisalan piiriin otettujen olemassa olevien laitosalueiden määrän arvioiminen on mahdotonta, koska direktiivin muutokset oli jo julkaistu, kun direktiivi pantiin täytäntöön Ruotsissa. Toiminnot laitosalueilla Toimintojen määrän arvioiminen on mahdotonta, koska direktiiviä sovelletaan pikemminkin laitosalueisiin (tuotantolaitoksiin) kuin yksittäiseen toimintaan. Turvallisuusselvitykset Vuonna 1995 viranomaisille toimitettiin 75 turvallisuusselvitystä. Vuonna 1996 turvallisuusselvityksiä oli saatujen tietojen mukaan 69; luku osoittaa, että turvallisuusselvityksen antoivat edellisenä vuonna myös eräät 5 artiklan soveltamisalaan kuulumattomat laitosalueet. Sisäiset pelastussuunnitelmat Vuonna 1995 sisäisiä pelastussuunnitelmia oli saatujen tietojen mukaan 44 ja vuonna 1996 puolestaan 40. Ulkoiset pelastussuunnitelmat Vuonna 1995 eritasoisia ulkoisia pelastussuunnitelmia oli 47; vuonna 1996 niiden määrä oli 41. Tarkastukset Vuonna 1995 kaikilla laitosalueilla suoritettiin 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastukset. Vuonna 1996 ilmoitettiin 36 laitosalueen tarkastuksesta. Vuonna 1995 tarkastettiin kaikki turvallisuusselvitykset: 49 selvityksen katsottiin täyttävän vaatimukset, ja virallinen korjausvaatimus esitettiin 25 selvityksen osalta. Vuonna 1996 virallinen korjausvaatimus esitettiin turvallisuusselvityksen tarkastuksen perusteella 55 laitosalueelle. Tilanne on mutkikas, koska viranomaiset tarkastelevat turvallisuusselvityksiä erilaisista näkökohdista käsin: joku viranomainen saattaa pitää turvallisuusselvitystä vaatimustenmukaisena, mutta toiset viranomaiset ovat eri mieltä. Väestölle suunnattu tiedottaminen Väestölle tiedottamista koskevat tiedot eivät ole käytettävissä. Onnettomuusilmoitukset Kertomusajanjaksona tapahtui yksi suuronnettomuus. Huomiot Seveso-direktiivi on pantu täytäntöön lukuisilla säädöksillä, joiden noudattamista paikallis- ja alueviranomaiset valvovat. Viranomaisten mielestä ei ole selvää, millaisissa tapauksissa laitosalueeseen olisi sovellettava Seveso-direktiiviä ja millaisissa ei. Nämä vaikeudet johtuvat suurelta osin siitä, että direktiivin soveltamisala on erilainen kemikaalien varastoinnin ja teollisessa toiminnassa käytettävien kemikaalien osalta. Ruotsi uskoo kuitenkin näiden ongelmien ratkeavan siinä vaiheessa, kun Seveso II -direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. Ilmoitettujen lukujen luotettavuus paranee (tällä hetkellä suunnitteluvaiheessa olevan) kansallisen tason raportointijärjestelmän käyttöönoton jälkeen. 4.2.15 Yhdistynyt kuningaskunta Keskeinen kansallinen lainsäädäntö - Laki Euroopan yhteisöistä 1972 (The European Communities Act 1972): Lailla laajennetaan terveys- ja turvallisuusalan toimivaltaisten viranomaisten (Health & Safety Executive, HSE) toimivaltaa ympäristönsuojeluvaatimusten voimaansaattamiseksi ja teollisesta toiminnasta aiheutuvan suuronnettomuuden vaaran ehkäisyä (CIMAH) koskevien säännösten huomioon ottamiseksi. - Laki työterveydestä ja -turvallisuudesta jne. 1974 (Health and Safety at Work Etc. Act 1974): Tämä on keskeinen työn aiheuttamia terveys- ja turvallisuusriskejä koskeva laki, jossa terveys- ja turvallisuusalan tarkastajille annetaan toimivaltuudet (tarkastaa ja tutkia asiakirjoja, ottaa valokuvia, pyytää lausuntoja, laatia korjaus- ja kieltoilmoituksia sekä esittää syytekanne) ja kriminalisoidaan työnantajien lakiin tai kaikkiin sen nojalla annettuihin säännöksiin kohdistamat rikkomukset. - Suuronnettomuuden vaaran ehkäisyä koskevat säännökset 1984 (The Control of Industrial Major Accident Hazards Regulations 1984, CIMAH): tämän asetuksen (statutory instrument, S.I.) numero on 1984/1902, ja kyseessä on keskeinen laki, jolla neuvoston direktiivi 82/501/ETY pannaan täytäntöön. CIMAH-säännöksiä on muutettu kolmeen otteeseen seuraavasti: - Suuronnettomuuden vaaran ehkäisyä koskevien säännösten muutos, 1988 (S.I. 1988/1462): Tällä lakimääräisellä asiakirjalla pantiin täytäntöön neuvoston direktiivin 82/501/ETY ensimmäinen muutos. - Suuronnettomuuden vaaran ehkäisyä koskevien säännösten muutos, 1990: (S.I. 1990/2325): Tällä asiakirjalla pantiin täytäntöön neuvoston direktiivin 82/501/ETY toinen muutos. - Suuronnettomuuden vaaran ehkäisyä koskevien säännösten muutos, 1994: (S.I. 1994/118): Tällä asiakirjalla jätehuoltoviranomaisten hallinnoimat laitosalueet sisällytettiin keskeisiin säännöksiin. Toimivaltaiset viranomaiset Terveys- ja turvallisuusalan toimivaltaiset viranomaiset (The Health and Safety Executive, HSE) saattavat säännökset voimaan kaikilla korkean ja hieman matalamman vaarallisuusasteen laitosalueilla, joilla harjoitetaan teollista toimintaa. Paikalliset viranomaiset huolehtivat säännösten voimaansaattamisesta muutamilla vähittäis- ja tukkukaupan alan sekä liikealan laitosalueilla, joiden vaarallisuusaste on matalampi. Pohjois-Irlannilla on omat säännöksensä, jotka ovat kuitenkin samansisältöisiä Britannian CIMAH-säännösten kanssa. 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvat laitosalueet Direktiivin 5 artiklan soveltamisalaan kuuluvien laitosalueiden määrä kasvoi siten, että vuonna 1994 laitosalueita oli 303 ja vuonna 1996 puolestaan 308; laitoksista 14 oli otettu äskettäin direktiivin 88/610/ETY soveltamisalan piiriin. Toiminnot laitosalueilla Laitosalueilla harjoitettavien toimintojen määrä väheni vuosien 1994-1996 välisenä aikana 470:stä 466:een; kuusi toimintoa otettiin direktiivillä 88/610/ETY Seveso-direktiivin soveltamisalan piiriin. Turvallisuusselvitykset Toimivaltaisille viranomaisille on toimitettu tähän mennessä 493 turvallisuusselvitystä, niiden lisäksi odotetaan 26 selvityksen valmistumista. Sisäiset pelastussuunnitelmat Sisäisen pelastussuunnitelman sisältävien turvallisuusselvitysten määrä kasvoi kertomusajanjaksona 300:sta 488:aan. Ulkoinen pelastussuunnitelma 283 laitosalueella on ulkoinen pelastussuunnitelma. Huomiot Toimivaltaiset viranomaiset tarkastivat 477 turvallisuusselvitystä ja katsoivat, että niiden perusteella voidaan ryhtyä asianmukaisiin hallinnollisiin seurantatoimiin 7 artiklassa asetettujen velvoitteiden täyttämiseksi. Ulkopuoliset asiantuntijat eivät tarkastaneet yhtään turvallisuusselvitystä. Niiden laitosalueiden määrä, joiden osalta toimivaltaiset viranomaiset esittivät turvallisuusselvityksen tarkastuksen perusteella virallisia vaatimuksia tai oikeustoimia, vaihteli kahdestatoista (1994) neljään 1995; vuonna 1996 tällaisia laitosalueita oli kymmenen. Väestölle suunnattu tiedottaminen 247 laitosaluetta tiedotti väestölle toiminnastaan 8 artiklassa vaaditulla tavalla. Onnettomuusilmoitukset Kertomusajanjaksona sattui 13 onnettomuutta, joista kaikista tehtiin ilmoitus MARS-tietokantaan. Päätelmät Seveso-direktiivin täytäntööpano onnistui hyvin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sekä yritykset että paikalliset viranomaiset tuntevat nyt CIMAH-säännökset, mikä helpottaa Seveso II -direktiivin täytäntöönpanon edellytyksenä olevien vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuuksien torjuntaa koskevien uusien COMAH-säännösten käyttöönottoa. HSE-viranomaisten ja paikallisviranomaisten yhteydenpito on entistä tiiviimpää, ja viranomaiset ovat saaneet hyödyllistä tietoa kokemuksistamme CIMAH-säännöstöön liittyvien turvallisuusselvitysten arvioinnissa. CIMAH-selvitysten arvioinnista saatuja vahvoja arviointiperusteita voidaan puolestaan hyödyntää COMAH-säännöstön mukaisten uusien turvallisuusselvitysten arvioinnissa. 5 TOIMIVALTAISTEN VIRANOMAISTEN KOMITEA (CCA) Seveso-direktiivin säännösten johdonmukainen täytäntöönpano ja yhdenmukainen soveltaminen yhteisössä edellyttää tiivistä yhteistyötä kaikkien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja Euroopan komission välillä. Jatkuvan hallinnollisen yhteistyön merkityksen korostamiseksi direktiivi velvoittaa jäsenvaltiot ja komission vaihtamaan tietoja saaduista kokemuksista ja direktiivin toiminnasta käytännön tasolla. Hallinnollista yhteistyötä toteuttaa niin sanottu toimivaltaisten viranomaisten komitea (Committee of Competent Authorities, CCA), joka koostuu jäsenvaltioiden ja komission yksiköiden edustajista. Komitean puheenjohtajana toimii komission edustaja, ja komitea kokoontuu kerran neuvoston jokaisen puheenjohtajuuskauden aikana eli puolivuosittain. CCA-komitea noudattaa toiminnassaan yksimielisyysperiaatetta. Vuonna 1994 järjestetyt kaksi CCA-kokousta pidettiin Brysselissä, kun taas vuodesta 1995 lähtien kokoukset on järjestetty kulloinkin neuvoston puheenjohtajana olevassa jäsenvaltiossa (1/1995 - Bordeaux, Ranska; 2/1995 - Toledo, Espanja; 1/1996 - Napoli, Italia; 2/l996 - Cork, Irlanti). Kokoukset ovat kaksipäiväisiä: ensimmäinen päivä on "varsinainen" kokouspäivä ja toisena päivänä isäntäjäsenvaltion tehtävänä on esitellä Seveso-direktiivin täytäntöönpanoa maassa. Tämä työskentelytapa on osoittautunut onnistuneeksi seuraavien syiden ansiosta: - Asianomaiselle jäsenvaltiolle tarjoutuu mahdollisuus arvioittaa järjestelmänsä vertaisillaan; tästä on erittäin paljon hyötyä lainsäädännön asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamisessa. - Jäsenvaltiot voivat oppia toistensa kokemuksista; tästä on ollut erittäin paljon apua niille jäsenvaltioille, joiden toimintaperiaatteet eivät ole vielä kovin kehittyneitä. CCA-komitea tarkastelee kaikkia Seveso-direktiivin täytäntöönpanoa koskevia kysymyksiä ja ohjaa direktiivin säännösten käytännön soveltamista. Tässä yhteydessä tärkeällä sijalla ovat Seveso-direktiivin keskeisiä säännöksiä, kuten väestölle suunnatun tiedottamisen sisältöä, koskevat suuntaviivat (katso alaviite 3 sivulla 5). Vaikka näillä suuntaviivoilla ei ole oikeudellista asemaa, on syytä muistaa, että niillä voidaan ohjata merkittävästi sekä teollisuuden toiminnanharjoittajien että täytäntöönpanoviranomaisten toimia, koska ne edustavat kaikkien jäsenvaltioiden yksimielistä näkemystä asiasta. CCA-komitea toimii sääntelykomiteana (tyyppi III a) toteuttaessaan direktiivin komitologiasäännöksissä (15 ja 16 artikla) tarkoitettuja tehtäviä. 6 KOMISSION MUUT TEHTÄVÄT 6.1 Suuronnettomuuksien riskejä tutkiva toimisto (Major-Accident Hazards Bureau, MAHB) Euroopan komissio perusti suuronnettomuuksien riskejä tutkivan toimiston (MAHB) virallisesti helmikuussa 1996. Toimiston tehtävänä on tarjota tieteellistä ja teknistä apua muille komission yksiköille (erityisesti PO XI:lle), jotta teollisen toiminnan suuronnettomuusvaarojen torjuntaa sekä suuronnettomuuksien ehkäisyä ja niiden seurausten rajoittamista koskevat Euroopan unionin toimintalinjat toteutuisivat parhaalla mahdollisella tavalla erityisesti Seveso-direktiivien täytäntöönpanon yhteydessä (katso: http://mahbsrv.jrc.it/). Toimiston tehtävänä on: - valvoa suuronnettomuuksien raportointijärjestelmää (Major Accident Reporting System, MARS) (katso luku 6.2), johon kuuluu: - tietojen tarkistus ja syöttäminen järjestelmään, - ilmoitettuja onnettomuuksia ja tapauksia koskevien tietojen ja näistä tapahtumista saatujen kokemusten keruu, - tiedon jakaminen kansallisille viranomaisille, teollisuudelle ja muille osapuolille, joita asia koskee, - hallinnoida yhteisön teollisuusriskien tietopalvelukeskusta (Community Documentation Centre on Industrial Risk, CDCIR) (katso luku 6.3), jonka tehtäviin kuuluu: - asiaankuuluvan sekä julkaistun että julkaisemattoman yleisen aineiston hankkiminen, - yksityiskohtaiset tiedot ja tiivistelmät hankitusta aineistosta sisältävän satunnaisesti ilmestyvän tiedotteen laatiminen, - saattaa muu kuin tekijänsuojan alainen aineisto viranomaisten ja muiden osapuolten käyttöön, - laatia kertomukset direktiivin täytäntöönpanosta, - tarjota teknistä ja tieteellistä tukea suuronnettomuusvaarojen torjuntaa tutkiville teknisille työryhmille (katso luku 6.4), - huolehtia erityisistä tiedonjakelutehtävistä esimerkiksi järjestämällä teollisuusriskeihin, riskien hallintaan, suuronnettomuuksien sääntelyyn, lupamenettelyyn sekä teollisuusonnettomuuksien pelastussuunnitelmiin liittyviä seminaareja ja yhteistoimintakokouksia yhdessä toimivaltaisten viranomaisten (ja tarvittaessa myös teollisuuden edustajien) kanssa. 6.2 Suuronnettomuuksien raportointijärjestelmä (MARS)(50) Seveso-direktiivin täytäntöönpanon jälkeen kaikkien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava komissiolle kaikista direktiivin soveltamisalaan kuuluvista vaarallisista aineista aiheutuvista suuronnettomuuksista (ydinonnettomuuksia, puolustusvoimissa ja kaivosteollisuudessa tapahtuvia onnettomuuksia sekä kuljetus- ja kaatopaikkaonnettomuuksia kuitenkaan lukuun ottamatta). Tämän vuoksi komissio perusti vuonna 1984 erityisen teollisuusonnettomuuksien ilmoitusjärjestelmän, suuronnettomuuksien raportointijärjestelmän (MARS), jota hoitaa ja ylläpitää Isprassa (Italiassa) sijaitsevan yhteisen tutkimuskeskuksen suuronnettomuuksien riskejä tutkiva toimisto (MAHB). Tiedot onnettomuuksista kerätään rekisteri- ja tietojärjestelmään (MARS-tietokanta), ja ne analysoidaan: - onnettomuuksien luokittelemiseksi erilaisten muuttujien, erityisesti onnettomuuteen liittyvien vaarallisten aineiden, onnettomuuden seurausten ja aiheuttajien perusteella, - saatujen kokemusten keräämiseksi, jotta voitaisiin ehkäistä vastaavanlaisten onnettomuuksien uusiutuminen ja rajoittaa niiden seurauksia(51). Ilmoitettuja tapauksia ei ole onneksi kovin paljon, mutta MARS-tietokanta on epätavanomainen siinä mielessä, että sen tiedot ovat erittäin yksityiskohtaisia. Sen ansiosta onnettomuuksien sekä välittömät että piilevät syyt voidaan osoittaa yksityiskohtaisesti. MARS-tietokannan sisällöstä on tehty useita analyyseja, joiden perusteella teollisuudelle voidaan laatia käytännön suosituksia tulevien onnettomuuksien ehkäisemisen varalle. MARS-tietokannan analyysien tuloksia levitetään joko avoimissa julkaisuissa(52) (joista on poistettu tunnistetiedot), toimivaltaisten viranomaisten komitealle (CCA) ilmoitetuista onnettomuuksista säännöllisin väliajoin laadittavissa arviointitiivistelmissä tai erityisistä tietoarvioinneista tehdyissä selvityksissä (jotka laatii esimerkiksi CDCIR-tietopalvelukeskus). Kertomusajanjaksona teollisuus, lainsäädäntöviranomaiset ja tutkimuslaitokset pyysivät MAHB-toimistoa useaan otteeseen laatimaan erityisanalyyseja MARS-tietokannan sisältämistä julkisista tiedoista. Seveso II -direktiivi 96/82/EY, joka korvaa alkuperäisen Seveso-direktiivin, sisältää merkittäviä MARS-tietokantaan liittyviä muutoksia, jotka koskevat erityisesti: - komissiolle tehtävän onnettomuusilmoituksen perusteita, - annettujen tietojen luottamuksellisuutta, - tiedotusjärjestelmää ja tietojen vaihtoa. Ilmaisu "suuronnettomuus" määritellään uudessa direktiivissä selkeästi ja yksiselitteisesti, ja siinä myös annetaan määrälliset perusteet tällaisten tapausten ilmoittamiselle EU:ssa; tämä alentaa yleisesti ilmoituskynnystä ja todennäköisesti siis lisää ilmoitettavien tapausten määrää. MARS-järjestelmään ilmoitetut tiedot ovat luottamuksellisia, jos ne koskevat esimerkiksi toimivaltaisten viranomaisten päätösten luottamuksellisuutta, yleistä turvallisuutta, henkilökohtaisia tietoja ja teollisuussalaisuuksia. Näita tietoja lukuun ottamatta CCA-komitean jäsenillä, muilla jäsenvaltioiden ministeriöiden alaisilla laitoksilla, teollisuuden edustajilla sekä tämän alan kansalaisjärjestöillä ja tutkimuslaitoksilla on avoin pääsy rekisteri- ja tietojärjestelmään. Lisäksi uusi direktiivi edellyttää jäsenvaltioilta ja komissiolta entistä avoimempaa lähestymistapaa väestölle tiedottamisen osalta. Toisin sanoen suuronnettomuuksia koskevaa tietojen vaihtoa olisi helpotettava. MARS-järjestelmän rakennetta päätettiin uudistaa(53). Seveso II -direktiivin vuoksi MARS-järjestelmään kohdistuvien uusien vaatimusten sekä tapausilmoitusten todennäköisesti merkittävän lisääntymisen vuoksi. Uusi rakenne luotiin kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa vuoden 1996 aikana käytyjen keskustelujen perusteella ja otettiin käyttöön saman vuoden lopulla. Siihen kuuluu kunkin toimivaltaisen viranomaisen käytössä oleva itsenäinen ja hajautettu tietojen kirjaus- ja analysointityökalu (paikallinen MARS), jonka tukena on MAHB-toimiston vastuualueeseen kuuluva keskushallinnon tietojenhallintajärjestelmä (keskushallinnon MARS). Yksi uuden MARS-järjestelmän keskeinen piirre on se, ettei tieto kulje pelkästään yhteen suuntaan, vaan toimivaltaiset viranomaiset ja komissio vaihtavat tietoja keskenään. Viranomaiset voivat luoda paikalliseen MARS-järjestelmään onnettomuustiedostoja helppokäyttöisen ikkunaopasteisen ohjelman avulla kirjoittamalla onnettomuuskuvaukset englanniksi ja ilmoittamalla asianmukaiset koodit. Onnettomuustiedostot toimitetaan seuraavaksi levykkeellä tai sähköpostitse MAHB-toimistoon, jossa tarkastetaan tiedostojen laatu ja tehdään tarvittavat muokkaukset asianomaisen viranomaisen kanssa käytyjen keskustelujen perusteella. Sekä keskushallinnon että paikallisen tason ohjelmayksiköihin sisältyy eritasoisina yhdistelminä mahdollisuus valita onnettomuustapaus käyttäjän määrittämien perusteiden mukaisesti, suorittaa tilastoarviointeja ja tulostaa raportteja. Kun tarvitaan vielä yksityiskohtaisempia analyyseja, esimerkiksi kerättäessä tietoja onnettomuuksista saaduista kokemuksista, MAHB-toimisto suorittaa MARS-järjestelmän keskustietokannassa monimutkaisia mallianalyyseja koko aineistosta(54). Tukeakseen paikallisten MARS-tietokantojen aktiivista käyttöä MAHB-toimisto antaa päivitetyt tiedot määräajoin kaikkien järjestelmässä mukana olevien viranomaisten käyttöön kussakin CCA-komitean kokouksessa. 6.3 Yhteisön teollisuusriskien tietopalvelukeskus (Community Documentation Centre on Industrial Risk, CDCIR) Yhteisön teollisuusriskien tietopalvelukeskuksen (CDCIR) tavoitteena on koota sellainen bibliografinen ja tieteellinen aineisto, joka helpottaa jäsenvaltioiden välistä teollisen toiminnan suuronnettomuusvaaroja koskevaa tietojenvaihtoa, samoin kuin kerätä mahdollisimman paljon tietoja yhteisistä eurooppalaisista ponnisteluista teollisuusturvallisuuden alalla. CDCIR-kokoelmassa on ainoastaan julkisiin asioihin liittyviä asiakirjoja, mutta se sisältää myös monia muita vaikeasti saatavia asiakirjoja (esimerkkinä tästä on "harmaa kirjallisuus", kuten onnettomuusraportit, käytännesäännöt, suositukset, lait jne.). Vuoden 1996 lopulla CDCIR-kokoelmassa oli yli 2000 julkisen hallinnon laitosten sekä teollisuuden ja eri tutkimuslaitoksen toimittamaa tarkistettua asiakirjaa. Bibliografiset tiedot koostuvat asiakirja-aineistoon liittyvistä tietokentistä, esimerkiksi otsikosta, alkuperäisestä otsikosta, julkaisuvuodesta, tietolähteestä, saatavuudesta, avainsanoista ja tiivistelmistä. Yhteisön teollisuusriskien tietopalvelukeskus toimii MAHB-toimiston alaisuudessa. Keskuksen tehtävänä on: - hankkia kaikki julkinen asiaankuuluva sekä julkaistu että julkaisematon aineisto, - saattaa muu kuin tietosuojan alainen aineisto viranomaisten ja muiden osapuolien saataville, - tukea pääosasto XI:a tiiviisti direktiivin täytäntöönpanoa koskevien kertomusten valmistelussa, - laatia säännöllisin väliajoin tiedote, joka sisältää yksityiskohtaiset tiedot ja tiivistelmät hankitusta aineistosta. Kertomusajanjaksona laadittiin kaksi tällaista tiedotetta, ja CDCIR:ssä käsiteltiin kaikkiaan 700 tiedonhakupyyntöä. Useimmat MAHB:n kyseisenä ajanjaksona laatimista tutkimuksista perustuvat CDCIR:n toimittamaan aineistoon. 6.4 Tekniset työryhmät (TWG), seminaarit ja yhteistoimintakokoukset sekä tutkimukset 6.4.1 Tekniset työryhmät Komissio perusti tiettyjä Seveso-direktiivien teknisiä aloja koskevia työryhmiä (TWG). Erityisesti käsiteltiin aloja, joita koskevat voimassa olevan direktiivin muutosehdotukset olivat merkittävimpiä. Tämän vuoksi katsottiin tarpeelliseksi laatia ohjeet uuden direktiiviehdotuksen vaatimusten laajentamista ja selittämistä varten. Työryhmiä hallinnoivat useimmiten MAHB ja PO XI yhdessä. Kyseisenä ajanjaksona toimi kuusi teknistä työryhmää: - TWG1:n eli onnettomuuksien vakavuusastetta käsittelevän työryhmän (Accident Gravity Scales) ensimmäisen kokouksen tuloksena uuteen direktiiviin sisällytettiin ehdotus ilmoitettavan suuronnettomuuden määritelmäksi. - TWG2 eli tutkimusjärjestelmiä käsittelevä työryhmä (Inspection Systems) ei toiminut aktiivisesti kyseisenä ajanjaksona, koska ilmeni, että Euroopan parlamentti ja neuvosto aikoivat käsitellä laajasti uuden direktiivin tarkastusjärjestelmiä koskevia säännöksiä. - TWG3 eli turvallisuusselvityksiä käsittelevä työryhmä (Safety Reports) laati keskustelujensa päätteeksi ohjeasiakirjaluonnoksen, joka myös julkaistiin myöhemmin(55). - TWG4 eli turvallisuusjohtamisjärjestelmiä käsittelevä työryhmä (Safety Management Systems) laati ohjeasiakirjaluonnoksen, joka toimitettiin asiaankuuluville osapuolille testaamista ja lisätarkistusta varten. Tämä asiakirja on parhaillaan painossa(56). - TWG5 eli maankäytön suunnittelua käsittelevä työryhmä (Land Use Planning) piti perustamisensa jälkeen ensimmäiset kokouksensa, joissa tarkasteltiin kahta MAHB:n henkilöstön laatimaa tapaustutkimusta erilaisten kansallisten lähestymistapojen vaikutuksen selvittämiseksi. - TWG6 eli direktiivin 96/82/EY 9 artiklan 6 kohdan mukaisia poikkeusjärjestelyjä käsittelevä työryhmä (Dispensations) piti perustamisensa jälkeen yhden kokouksen. 6.4.2 Seminaarit ja neuvottelukokoukset Seminaarit on tarkoitettu ensisijaisesti Seveso-direktiivin täytäntöönpanosta vastaaville kansallisille viranomaisille. Aikaisemmin tästä aiheesta pidetyissä seminaareissa keskityttiin tietyn yksittäisen maan monilta direktiivin soveltamisalaan kuuluvilta teknisiltä aloilta saamiin kokemuksiin. Kertomusajanjaksona pidetyissä seminaareissa painotettiin sen sijaan enemmän yksittäisiä aihealueita vertailemalla tietyllä teknisellä alalla saatuja kansallisia kokemuksia eri maiden kesken. Valittujen alojen mukaisesti merkittävä osa seminaarien kutsuvierasjoukkoa olivat teollisuuden edustajat sekä asiaankuuluvien muiden kansallisten ja paikallisten viranomaistahojen edustajat (esimerkiksi Livornon seminaariin osallistuneet liikenneviranomaiset). Ajanjaksona 1994-1996 pidettiin kolme seminaaria: - Frankfurt 1994: Turvallisuus ja hillitsemättömät reaktiot (Safety and runaway reactions) (osanottajia 65), - Toledo 1995: Onnettomuustodennäköisyys ja pelastussuunnitelmat (Accident scenarios and emergency response) (osanottajia 120), - Livorno 1996: Satamien ja ratapihojen onnettomuusriskit (Chemical risks in ports and marshalling yards) (osanottajia 170). Vuosina 1994 ja 1996 järjestettyjen seminaarien pöytäkirjat on jo julkaistu, vuoden 1995 seminaarin pöytäkirjat julkaistaan lähiaikoina(57). 6.4.3 Tutkimukset MAHB toteutti seuraavat tutkimukset: - Kuljetusten aikana (pääasiassa satamissa ja ratapihoilla) tapahtuvaa vaarallisten aineiden väliaikaista varastointia koskevien turvallisuuskysymysten analyysi(58). - Vaarallisia aineita kuljettavien putkilinjojen aiheuttamia vaaratilanteita ja onnettomuuksia koskeva analyysi(59). - Maankäytön suunnittelu ja suuronnettomuusvaarat(60). - Kemiallisen teollisen prosessin hallinnan menettämisen seurauksena muodostuvat vaaralliset aineet(61). - Direktiivin 96/82/EY liitteen I soveltamisalaan kuuluvat aineet(62). - Ympäristövaikutuksia aiheuttaneissa onnettomuuksissa osallisina olleiden aineiden analyysi. - Kemikaalialan pelastusjohtaminen EU:n jäsenvaltioissa - selvitys saaduista kokemuksista(63). - Pohjavedelle riskejä aiheuttavat onnettomuudet(64). - Italiassa sovellettavat menettelytavat, kun väestölle tiedotetaan kemikaalien aiheuttamista riskeistä. 7 TIIVISTELMÄ Seveso-direktiivi ja sen tarkistukset on saatettu kaikissa jäsenvaltioissa onnistuneesti osaksi kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä. Kolme uutta jäsenvaltiota (Itävalta, Suomi ja Ruotsi), jotka liittyivät Euroopan unioniin 1. tammikuuta 1995, olivat saattaneet Seveso-direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään jo osana Euroopan talousalueesta (ETA) tehtyä sopimusta. Kertomusajanjaksona Seveso-direktiivin täytäntöönpano ja voimaansaattaminen edistyivät merkittävästi jäsenvaltioissa. Tastä ovat osoituksena erityisesti - komissiolle toimitettujen turvallisuusselvitysten määrän kasvu (vuonna 1994 selvityksiä toimitettiin 3834, vuonna 1996 puolestaan 4384 selvitystä), katso kuva 1 & liitteet. Odotettujen turvallisuusselvitysten ja toimitettujen selvitysten välinen ero pieneni siten, että vuonna 1994 ero oli 706 selvitystä, vuonna 1996 puolestaan 93 selvitystä, Kuva 1 >PIC FILE= "C_1999291FI.003901.EPS"> Kysymys 3a: Viranomaisille toimitettujen turvallisuusselvitysten kokonaismäärä - tarkastettujen turvallisuusselvitysten määrän kasvu (vuonna 1994 tarkastettiin 2301 selvitystä, vuonna 1996 puolestaan 2742 selvitystä), katso kuva 2 & liitteet; ulkopuoliset asiantuntijat tarkastivat ainoastaan pienen osan turvallisuusselvityksistä (noin 500 asiakirjaa kertomusajanjaksona), Kuva 2 >PIC FILE= "C_1999291FI.004001.EPS"> Kysymys 4b: Tarkastettujen turvallisuusselvitysten kokonaismäärä - toimivaltaisten virannomaisten turvallisuusselvitysten tarkastusten perusteella esittämien vaatimusten tai toteuttamien oikeustoimien määrän kasvu (vuosien 1994 ja 1996 välisenä aikana 164:stä 385:een), katso kuva 3 & liitteet, Kuva 3 >PIC FILE= "C_1999291FI.004002.EPS"> Kysymys 5: Niiden laitosalueiden kokonaismäärä, joita vastaan viranomaiset ovat toteuttaneet oikeustoimia - sisäisten pelastussuunnitelmien (vuonna 1994 näitä suunnitelmiä laadittiin 1543, vuonna 1996 puolestaan 2034) ja ulkoisten pelastussuunnitelmien (vuonna 1994 näitä suunnitelmia laadittiin 963, vuonna 1996 puolestaan 1131) määrän kasvu, - tarkastettujen laitosalueiden määrän kasvu (vuonna 1994 tarkastettiin 701 laitosaluetta, vuonna 1996 puolestaan 1070), - väestölle tietoja antaneiden laitosalueiden määrän kasvu (vuonna 1994 tietoja antoi 2269 laitosaluetta, vuonna 1996 puolestaan 2689 laitosaluetta). Edellä mainittujen seikkojen osalta on otettava huomioon se, että Seveso-direktiivin soveltamisalaan kuuluvien laitosalueiden ja toimintojen kokonaismäärä väheni, katso kuva 4 & liitteet. Ainoastaan 7 prosenttia laitosalueista on otettu äskettäin Seveso-direktiivin soveltamisalaan tämän direktiivin toisen muutoksen myötä (direktiivi 88/610/ETY). Kuva 4 >PIC FILE= "C_1999291FI.004101.EPS"> Kysymys 1a: Laitosalueiden kokonaismäärä Laitosalueiden määrää osoittavat luvut eivät valittavasti kuitenkaan ole verrannollisia toisiinsa nähden EU:n alueella, koska jäsenvaltioiden asiaa koskevat lähestymistavat ovat edelleenkin erilaisia. Esimerkiksi laitosalueiden suuri määrä Saksassa johtuu pääasiassa siitä, että kutakin teollisen tuotantolaitoksen sisäpuolella olevaa laitosta kutsutaan "laitosalueeksi", kun taas useimmissa muissa jäsenvaltioissa yhdeksi laitosalueeksi määritellään eri laitoksista koostuva tuotantolaitos. Vastaisen varalta on huomattava, että Seveso II -direktiivissä otetaan käyttöön yksiseltteinen tuotantolaitospohjainen järjestelmä. Kuten laitosalueiden määrän osalta turvallisuusselvitystenkin määrien välillä on merkittävä jäsenvaltiokohtaisia eroja, koska eräät jäsenvaltiot edellyttävät turvallisuusselvityksen jokaisen toiminnon osalta, kun taas muut jäsenvaltiot vaativat yhden turvallisuusselvityksen koko laitosalueen osalta. Tämäkin ongelma voidaan ratkaista vastaisuudessa Seveso II -direktiivissä esitetyn menettelytavan avulla. Vaikka jäsenvaltioita ei velvoiteta Seveso-direktiivissä täyttämään erityisiä maankäytön suunnittelua koskevia vaatimuksia suuronnettomuuksien seurausten rajoittamiseksi, sovelletaan useisiin erityisesti Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitseviin laitoksiin tällaisia säännöksiä. Nämä säännökset on nyt sisällytetty yhteisön lainsäädäntöön Seveso II -direktiivillä. Kertomusajanjaksona sattui kaikkiaan 92 suuronnettomuutta, joista viranomaiset tekivät asianmukaisen ilmoituksen; tämä nosti MARS-raportointijärjestelmään vuoden 1996 lopussa ilmoitettujen onnettomuuksien määrän kaikkiaan 288 tapaukseen. Kuva 5 osoittaa, että MARS-järjestelmään ilmoitettujen suuronnettomuuksien määrä on pysynyt lähes vakiona kertomusajanjaksona. Koska MARS-järjestelmään ilmoitettujen onnettomuuksien määrä on oikeassa suhteessa sattuneiden suuronnettomuuksien todelliseen määrään, kuvassa 1 esitetty likimääräinen vakioarvio osoittaa, ettei monia usein näennäisesti vähäpätöisiltä tuntuvia onnettomuustapauksia ole vielä arvioitu riittävän perusteellisesti eikä myöskään otettu huomioon teollisuuden käytänteissä ja standardeissa. Tämän vuoksi on edelleen ponnisteltava paikallisten teollisuuslaitosten aiheuttamien suuronnettomuusriskien vähentämiseksi entisestään. Kuva 5 >PIC FILE= "C_1999291FI.004201.EPS"> MARS-järjestelmään kertomusajanjaksona 1994-1996 ilmoitettujen onnettomuuksien kumulatiivinen määrä Kuva 6 osoittaa, että viranomaiset toimittivat onnettomuusilmoituksen MARS-järjestelmään hieman aiempaa nopeammin, mutta viiveaika oli vieläkin keskimäärin vuosi. Kuva 6 >PIC FILE= "C_1999291FI.004301.EPS"> Viipeet onnettomuusilmoitusten toimittamisessa MARS-järjestelmään kertomusajanjaksona 1994-1996 (keskimääräinen kehityssuuntaus mukaan luettuna) Uusi Seveso II -direktiivi edustaa vuosituhannen vaihteen nykyaikaista tavoitesuuntautunutta lainsäädäntöä, jonka toivotaan edistävän entisestään Euroopan kemianteollisuuden tarvallisuutta. Komission haasteena tulevaisuudessa on varmistaa Seveso II -direktiivin yhdenmukainen ja tehokas täytäntöönpano yhteisössä. Tämä tavoite voidaan saavuttaa ainoastaan lujittamalla jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja opastamalla sekä teollisen toiminnan harjoittajia että kansallisia viranomaisia. (1) EYVL L 230, 5.8.1982, s. 1. (2) KOM(88) 261 lopullinen. (3) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48. (4) EYVL L 85, 28.3.1987, s. 36. (5) EYVL L 336, 7.12.1988, s. 14. (6) Asiaa tarkastellaan perusteellisemmin ministerineuvoston hyväksymän päätöslauselman (16. lokakuuta 1989, EYVL C 273, 26.10.1989, s. 1) pohjalta teoksessa: B. De Marchi & S. Funtowicz: "General Guidelines for Content of Information to the Public (Directive 82/501/EEC - Annex VII)", EUR 15946 EN (1994), joka on saatavana myös ranskaksi, EUR 15946 FR, saksaksi, EUR 15946 DE ja espanjaksi, EUR 15946 ES. (7) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48. (8) EYVL L 10, 14.1.1997, s. 13. (9) Moniteur Belge, 26.3.1985. (10) Moniteur Belge, 10.3.1987. (11) Moniteur Belge, 17.9.1985. (12) Moniteur Belge, 24.1.1986. (13) Moniteur Belge, 29.8.1982. (14) Boletín Oficial del Estado, 5.8.1988. (15) Boletín Oficial del Estado, 21.7.1988. (16) Boletín Oficial del Estado, 6.6.1991. (17) S.I. nro 292-1986. (18) S.I. nro 34-1989. (19) S.I. nro 21-1992. (20) Mémorial A 55, 1. heinäkuuta 1994, s. 1060. (21) Mémorial A 55, 1. heinäkuuta 1994, s. 1054. (22) Mémorial A 55, 1. heinäkuuta 1994, s. 1050. (23) Mémorial A 55, 23. toukokuuta 1990, s. 310. (24) Mémorial A 55, 23. toukokuuta 1990, s. 316. (25) Mémorial A 91, 1. joulukuuta 1993, s. 1652. (26) Mémorial A 23, 10. huhtikuuta 1987, s. 305. (27) Mémorial A 49, 2. elokuuta 1991, s. 999. (28) Mémorial A 69, 24. marraskuuta 1976, s. 1125. (29) Mémorial A 4, 27.tammikuuta 1990, s. 26. (30) Mémorial A 27, 18. huhtikuuta 1974, s. 486. (31) Stb. 1994/80. (32) Stb. 1993/50. (33) Stb. 1992/291. (34) Stb. 1980/664. (35) Stb. 1997/60. (36) Stb. 1985/88. (37) Stb. 1994/463. (38) Stb. 1991/703, tarkistettu viimeksi 16. joulukuuta 1993 annetulla lailla, Stb. 1993/650. (39) BGBl. nro 50/1974, täydentävä laki BGBl. nro 399/1988. (40) BGBl. nro 593/1991. (41) BGBl. nro 495/1993. (42) BGBl. nro 391/1994. (43) ISBN 91-7930-094-4, ISSN 0348-2138. (44) ISSN 0374-5301. (45) ISSN 0346-5845. (46) ISSN 0346-5845. (47) ISSN 0346-5845. (48) ISSN 0346-5845. (49) ISSN 0283-6165. (50) C. Kirchsteiger: "The Functioning and Status of the EC's Major Accident Reporting System on Industrial Accidents", Journal of Loss Prevention in the Process Industries, 12(1), tammikuu 1999. (51) C. Kirchsteiger (ed.): "Lessons Learnt from Accidents", Proceedings of EU Seminar, Linz, Itävalta, 16.-17. lokakuuta 1997, EUR 17733 EN (1998). (52) K. Rasmussen: "The Experience with the Major Accident Reporting System from 1984 to 1993", EUR 16431 EN (1996). (53) C. Kirchsteiger: "MARS 3.0 - an Electronic Documentation and Analysis System for Industrial Accidents Data", EUR 17331 EN (1997) 7. C. Kirchsteiger: "Using modern database concepts to facilitate exchange of information on major accidents in the European Union", ESREL '97 International Conference on Safety and Reliability, Lissabon, kesäkuu 1997. (54) C. Kirchsteiger: "Impact of Accident Precursors on Risk Estimates from Industrial Accident Databases", Journal of Loss Prevention in the Process Industries, 10(3), toukokuu 1997. C. Kirchsteiger: "Auswertung der nach schweren Chemieunfällen an die Öffentlichkeit weitergeleiteten Informationen im Hinblick auf entsprechende Erfordernisse der Seveso Richtlinie", 17th International Symposium on Plant Safety in the Chemical Industry, ACHEMA 97, Frankfurt, 9.-11. kesäkuuta 1997. (55) G.A. Papadakis & A. Amendola (Eds.): "Guidance on the preparation of a Safety Report to meet the Requirements of Council Directive 96/82/EC (Seveso II)", EUR 17690 EN (1997). (56) N. Mitchison & S. Porter (Eds.): "Guidelines on a Major Accident Prevention Policy and Safety Management System, as required by Council Directive 96/82/EC (Seveso II)", EUR 18123 EN. (57) N. Mitchison & B. Smeder (Eds.) "Safety and Runaway Reactions", 228 pp., EUR 17723 EN (1998). N. Mitchison & S. Caprioli (Eds.) "Chemical Hazards in Ports and Marshalling Yards/Rischi Chimici in Porti e Scali Ferroviari", 242 pp., EUR 17745 EN (1998). N. Mitchison, A. Garcés de Marcilla & B. Smeder (Eds.) "Accident Scenarios and Emergency response", Joint Research Centre of the European Commission, ilmestyy pian. (58) M. Christou edellä mainitussa Mitchisonin ja Capriolon teoksessa. (59) G.A. Papadakis: "Gravity scaling and lessons learnt in pipelines accident prevention", European Conference on Leak Prevention of Onshore and Offshore Pipelines, Conference Proceedings, IChem E, London, toukokuu 1997. (60) Y. Kermode: "Major Accident Hazards, Land Use Planning and Decision Making: Cases in Switzerland and in the Netherlands", SP.I. 96.69 (1996); S. Besi, F. Amendola et al: "La pianificazione dell'uso del territorio in relazione ai rischi di incidente rilevante", EUR 16412 IT (1996); M. Smeder, M. Christou & S. Besi: "Land Use Planning in teh Context of Major Accident Hazards - An Analysis of Procedures and Criteria in Selected EU Member States", EUR 16452 EN