FI Euroopan unionin virallinen lehti L 57/3

KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 183/2014,

annettu 20 päivänä joulukuuta 2013,

luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 täydentämisestä teknisillä sääntelystandardeilla erityisten ja yleisten luottoriskioikaisujen laskennan täsmentämiseksi

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (1) ja erityisesti sen 110 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Asetuksessa (EU) N:o 575/2013 luottoriskioikaisut määritellään yleisiä tai erityisiä lainatappioita koskevien varausten määräksi niiden luottoriskien osalta, jotka on merkitty laitoksen tilinpäätökseen sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaisesti. Asetuksessa ei kuitenkaan anneta erityisiä sääntöjä sen määrittämisestä, mitä erityiset ja yleiset luottoriskioikaisut ovat.

(2) Olisi annettava säännöt niiden luottoriskioikaisun laskentaan sisällytettävien määrien täsmentämisestä, jotka kuvaavat yksinomaan luottoriskiin liittyviä tappioita. Omia varoja koskevien vaatimusten määrittämiseksi tehtävän luottoriskioikaisujen laskennan olisi rajoituttava määriin, jotka ovat vähentäneet laitoksen ydinpääomaa (CET1).

(3) Tappiot, jotka liittyvät yksinomaan sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaan kuluvalla tilikaudella kirjattuun luottoriskiin, olisi kirjattava luottoriskioikaisuiksi, jos laitos kirjaa niiden vaikutuksen ydinpääomaan (CET1). Tämä on merkityksellistä tilanteissa, joissa tällaisia tilikauden aikana kirjattuja arvonalentumistappioita tapahtuu, vaikka laitoksella olisi kesken tilikauden tai vuoden päätteeksi kertyneitä voittoja, joita ei ole hyväksytty asetuksen (EU) N:o 575/2013 26 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja kun tappioiden kirjaaminen luottoriskioikaisuiksi johtaisi siihen, että ne vaikuttaisivat vastuuarvoihin tai toissijaiseen pääomaan aikaisemmin kuin ydinpääomaan (CET1). Asetuksen (EU) N:o 575/2013 36 artiklan 1 kohdan mukaisten kesken tilikautta kertyneiden tappioiden osalta tällaista oikaisua ei tarvita, sillä kyseisen artiklan nojalla kuluvan tilikauden tappiot vähennetään suoraan ydinpääomasta (CET1).

(4) Tietyt asetuksen (EU) N:o 575/2013 luottoriskioikaisuihin liittyvät säännökset viittaavat nimenomaisesti taseen ulkopuolisiin eriin. Jos tällaista eroa ei ole ilmoitettu, asianmukaiset säännökset koskevat sekä taseeseen sisältyviä että taseen ulkopuolisia eriä.

(5) Olisi vahvistettava säännöt niiden sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaisesti kirjattavien yksinomaan luottoriskiin liittyvien tappioiden kattamiseksi, joilla laitoksen ydinpääomaa on vähennetty. Näiden sääntöjen olisi katettava rahoitusvaroihin liittyvät arvonalennukset ja arvonoikaisut tai taseen ulkopuolisiin eriin liittyvät varaukset siltä osin kuin ne kuvaavat yksinomaan luottoriskiin liittyviä tappioita ja mikäli ne on kirjattu tuloslaskelmassa sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaisesti. Siinä määrin kuin kyseiset tappiot liittyvät käypään arvoon arvostettuihin rahoitusvälineisiin, sääntöjen olisi katettava myös määrät, jotka kirjataan sovellettavien tilinpäätössäännöstöjen mukaisesti arvonalennuksiksi, tai vastaavat oikaisut, mikäli ne kuvaavat tappioita, jotka liittyvät omaisuuserän tai omaisuuserien salkun luottokelpoisuuden heikkenemiseen tai huononemiseen. Tässä vaiheessa ei ole tarkoituksenmukaista säännellä muita määriä, jotka eivät sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaisesti alenna rahoitusvälineen arvoa tai kuvaa samankaltaista käsitettä, vaikka niihin saattaisi sisältyä luottoriski.

(6) Laskennan täyden kattavuuden varmistamiseksi on kaikki asetuksen (EU) N:o 575/2013 110 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa lueteltujen tarkoitusten kannalta merkitykselliset määrät otettava mukaan joko yleisten luottoriskioikaisujen tai erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan.

(7) Erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan sisällytettävien määrien tunnistamista varten ainoa asetuksessa (EU) N:o 575/2013 annettu peruste on, että asetuksen (EU) N:o 575/2013 62 artiklan c kohdan mukaan erityisiä luottoriskioikaisuja ei voida sisällyttää luottoriskin standardimenetelmän mukaisesti toissijaiseen pääomaan. Näin ollen erityisten luottoriskioikaisujen tai yleisten luottoriskioikaisujen laskentaan sisällytettävien määrien erottelussa on sovellettava niitä perusteita, joilla tunnistetaan toissijaiseen pääomaan sisällytettävät määrät.

(8) Asetuksella (EU) N:o 575/2013 pannaan täytäntöön Baselin pankkivalvontakomitean pankkeja koskevan kansainvälisen sääntelykehyksen alalla kansainvälisesti sopimat standardit (2), jäljempänä ’Basel III’. Luottoriskioikaisuja koskevien sääntöjen olisi sen vuoksi oltava yhdenmukaiset myös Baselin kehyksen kanssa, jonka mukaan yhtenä yleisten luottoriskioikaisujen ja erityisten luottoriskioikaisujen erottelun perusteena on oltava, että yleiset varaukset tai yleiset lainatappiovaraukset ovat vapaasti käytettävissä myöhemmin toteutuvien tappioiden kattamiseen. Basel III:n mukaan varaukset tai lainatappiovaraukset, joilla varaudutaan tuleviin, vielä tunnistamattomiin tappioihin, ovat vapaasti käytettävissä myöhemmin toteutuvien, luottoriskistä johtuvien tappioiden kattamiseen, ja ne voidaan siten sisällyttää toissijaiseen pääomaan. Lisäksi yleisten luottoriskioikaisujen laskentaan sisällytettävien määrien olisi oltava ajallisesti ja määrällisesti kokonaan käytettävissä tällaisten tappioiden kattamiseen ainakin laitoksen toiminnan loppuessa, jos tappioita voidaan kattaa pääomalla maksukyvyttömyystilanteessa ennen kuin tallettajat menettävät varojaan.

(9) Sääntöjä olisi voitava soveltaa tällä alalla sovellettavasta tilinpäätössäännöstöstä riippumatta. Jotta laitokset voisivat erottaa erityiset luottoriskioikaisut ja yleiset luottoriskioikaisut yhdenmukaisella tavalla toisistaan, olisi kumpaakin luottoriskioikaisujen lajia varten vahvistettava perusteet, joilla luottoriskitappioita käsitellään sovellettavassa tilinpäätössäännöstössä. Kun sovellettavien tilinpäätössäännöstöjen mukaisesti kirjattujen yksinomaan luottoriskiin liittyvien tappioiden käsittely riippuu kyseisten perusteiden täyttymisestä, valtaosa näistä määristä olisi yleensä luokiteltava erityisiksi luottoriskioikaisuiksi yleisille luottoriskioikaisuille esitettyjen perusteiden rajoittavan luonteen johdosta.

(10) Kansainvälisiin tilinpäätösstandardeihin tehdään tarkistuksia, jotka saattavat edellyttää erityisten luottoriskioikaisujen ja yleisten luottoriskioikaisujen välisen erottelun perusteiden muuttamista. Käynnissä olevien, erityisesti arvonalennusmallia koskevien keskustelujen valossa näyttäisi olevan liian aikaista ennakoida kyseistä mallia luottoriskioikaisuja koskevissa perusteissa.

(11) Asetuksessa (EU) N:o 575/2013 edellytetään yksittäisiin vastuisiin liittyvien erityisten luottoriskioikaisujen tunnistamista. Sen vuoksi olisi päätettävä, miten käsitellään sellaisia erityisiä luottoriskioikaisuja, jotka kuvaavat kokonaisen vastuiden ryhmän luottoriskiin liittyviä tappioita. Lisäksi olisi päätettävä, minkä ryhmään kuuluvien vastuiden osalta ja missä määrin erityiset luottoriskioikaisut olisi kirjattava. Tällaisista erityisistä luottoriskioikaisuista seuraavien määrien osittaminen ryhmään kuuluvien vastuiden kesken on tehtävä suhteessa riskipainotettuihin vastuueriin. Tätä varten vastuuarvot olisi määriteltävä ottamatta mitään erityisiä luottoriskioikaisuja huomioon.

(12) Maksukyvyttömyyden määritystä varten on asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti sisällytettävä ainoastaan ne erityiset luottoriskioikaisut, jotka on tehty yksittäin tietyn vastuun tai velallisen osalta, eikä erityisiä luottoriskioikaisuja, jotka on tehty kokonaisten vastuiden ryhmien osalta. Kokonaisten vastuiden ryhmien osalta tehdyissä erityisissä luottoriskioikaisuissa ei yksilöidä tällaisiin ryhmiin kuuluvien vastuiden velallisia, joiden osalta maksukyvyttömyyden katsotaan tapahtuneen. Erityisesti se, että vastuiden ryhmään kohdistuu erityinen luottoriskioikaisu, ei riitä osoittamaan, että jokaista velkojaa tai ryhmään kuuluvaa vastuuta on kohdannut maksukyvyttömyys.

(13) Laitosten olisi voitava osoittaa, miten erityisten luottoriskioikaisujen ja yleisten luottoriskioikaisujen välisen erottelun perusteita on käytetty sovellettavan tilinpäätössäännöstön puitteissa. Siksi laitosten olisi dokumentoitava tämä prosessi.

(14) Tämä asetus perustuu Euroopan pankkiviranomaisen Euroopan komissiolle esittämään teknisten sääntelystandardien luonnokseen.

(15) Euroopan pankkiviranomainen on järjestänyt avoimia julkisia kuulemisia teknisten sääntelystandardien luonnoksista, johon tämä asetus perustuu, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 (3) 10 artiklan mukaisesti sekä pyytänyt asetuksen (EU) N:o 1093/2010 37 artiklan mukaisesti perustetulta pankkialan osallisryhmältä lausunnon.

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Yleisten luottoriskioikaisujen ja erityisten luottoriskioikaisujen tunnistaminen asetuksen (EU) N:o 575/2013 111, 159, 166, 167, 168, 178, 246 ja 266 artiklaa sovellettaessa

1. Tämän asetuksen soveltamiseksi on niiden määrien, jotka laitoksen on sisällytettävä yleisten ja erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan, katettava kaikki määrät, joilla laitoksen ydinpääomaa (CET1) on vähennetty niiden tappioiden kuvaamiseksi, jotka liittyvät yksinomaan luottoriskiin sovellettavien tilinpäätössäännösten mukaisesti ja jotka on kirjattu sellaisiksi tuloslaskelmassa riippumatta siitä, johtuvatko ne arvonalennuksista, arvonoikaisuista tai taseen ulkopuolisiin eriin liittyvistä varauksista.

Ensimmäisen alakohdan mukaiset määrät, jotka on kirjattu tilikauden aikana, voidaan sisällyttää yleisten ja erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan vain, jos niitä vastaavat määrät on vähennetty laitoksen ydinpääomasta (CET1) joko asetuksen (EU) N:o 575/2013 36 artiklan 1 kohdan mukaisesti, tai – kun on kyse kesken tilikautta tai tilikauden päätteeksi kertyneistä voitoista, joita ei ole hyväksytty kyseisen asetuksen 26 artiklan 2 kohdan mukaisesti – tekemällä niitä vastaava välitön vähennys ydinpääomasta omien varojen määritystä varten.

2. Laitoksen on sisällytettävä edellä 1 kohdassa tarkoitetut määrät yleisten luottoriskioikaisujen laskentaan, jos ne täyttävät kummankin seuraavista ehdoista:

a) ne ovat ajoituksen ja määrän puolesta vapaasti ja täydellisesti käytettävissä sellaisten luottoriskitappioiden kattamiseen, jotka eivät ole vielä toteutuneet;

b) ne kuvaavat sellaiseen vastuiden ryhmään liittyviä luottoriskitappioita, josta laitoksella ei ole vielä näyttöä tappioiden aiheutumisesta.

3. Kaikki muut 1 kohdassa tarkoitetut määrät on sisällytettävä erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan.

4. Jos 2 kohdan ehdot täyttyvät, laitoksen on sisällytettävä seuraavat tappiot yleisten luottoriskioikaisujen laskentaan:

a) tappiot, jotka kattavat salkun viime vuosien keskiarvoon perustuvan suuremman tappion, vaikka tappioista ei olisikaan vielä mitään näyttöä, joka tukisi aiempaa tappioiden tasoa;

b) tappiot, joihin laitos ei tiedä liittyvän vastuiden ryhmän luottokelpoisuuden heikkenemistä mutta joihin tilastollisen todennäköisyyden perusteella liittyy jonkinasteista maksuhäiriötä.

5. Laitoksen on aina sisällytettävä seuraavat tappiot 3 kohdassa tarkoitettuun erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan:

a) tappiot, jotka on kohdistettu tuloslaskelmassa käypään arvoon arvostettuihin rahoitusvälineisiin ja jotka heikentävät luottoriskiä sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaisesti;

b) tappiot, jotka ovat seurausta nykyisistä tai aiemmista tapahtumista, jotka ovat vaikuttaneet merkittävään yksittäiseen vastuuseen tai sellaisiin vastuisiin, jotka eivät ole yksittäin merkityksellisiä ja jotka arvioidaan yksittäin tai yhdessä;

c) tappiot, joista aiemmat kokemukset nykyisten tietojen valossa osoittavat, että tappioita on aiheutunut, mutta laitos ei vielä tiedä, mihin yksittäisiin vastuisiin nämä tappiot ovat kohdistuneet.

2 artikla

Vastuiden ryhmään liittyvien erityisten luottoriskioikaisujen kohdentaminen ryhmään kuuluviin vastuisiin

1. Kun erityinen luottoriskioikaisu kuvaa vastuiden ryhmään liittyviä tappioita, laitosten on kohdennettava tämä erityinen luottoriskioikaisu kaikkiin ryhmään kuuluviin yksittäisiin vastuisiin suhteessa riskipainotettuihin vastuueriin. Tätä varten vastuuarvot on määriteltävä ottamatta mitään erityisiä luottoriskioikaisuja huomioon.

2. Kun laitokset käsittelevät asetuksen (EU) N:o 575/2013 159 artiklassa tarkoitettujen odotettujen tappioiden yhteismääriä, jotka liittyvät maksukykyisten vastuiden ryhmään, niiden ei tarvitse kohdentaa erityistä luottoriskioikaisua ryhmän yksittäisiin vastuisiin.

3. Kun erityinen luottoriskioikaisu liittyy vastuiden ryhmään, jota koskevien luottoriskin kattamiseen tarvittavien omien varojen vaatimusten laskenta perustuu osittain standardimenetelmään ja osittain sisäisten luottoluokitusten menetelmään, laitoksen on kohdennettava erityinen luottoriskioikaisu kunkin menetelmän alaiseen vastuiden ryhmään suhteessa ryhmän riskipainotettuihin vastuueriin ennen 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen toimien toteuttamista. Tätä varten vastuuarvot on määriteltävä ottamatta mitään erityisiä luottoriskioikaisuja huomioon.

4. Kohdentaessaan erityisiä luottoriskioikaisuja vastuisiin laitosten on varmistettava, ettei samaa osaa kohdenneta kahdesti eri vastuisiin.

3 artikla

Luottoriskioikaisujen laskenta vastuuarvon määrittämiseksi asetuksen (EU) N:o 575/2013 111, 166, 167, 168, 246 ja 266 artiklan mukaisesti

Vastuuarvon määrittämiseksi asetuksen (EU) N:o 575/2013 111, 166–168, 246 ja 266 artiklan mukaisesti laitosten on laskettava vastuuseen liittyvät erityiset luottoriskioikaisut kyseiseen yksittäiseen vastuuseen liittyvinä erityisten luottoriskioikaisujen määrinä tai niinä erityisten luottoriskioikaisujen määrinä, jotka laitos on kohdentanut kyseiseen vastuuseen 2 artiklan mukaisesti.

4 artikla

Yleisten ja erityisten luottoriskioikaisujen laskenta asetuksen (EU) N:o 575/2013 159 artiklassa tarkoitettujen odotettujen tappioiden yhteismäärien käsittelyä varten

1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 159 artiklassa tarkoitettujen odotettujen tappioiden yhteismäärien käsittelyä varten laitoksen on laskettava yleisten luottoriskioikaisujen kokonaismäärä, joka liittyy odotettujen tappioiden yhteismäärien käsittelyyn sisällytettäviin vastuisiin, laskemalla yhteen tämän asetuksen 1 artiklan mukaisesti yleisiksi luottoriskioikaisuiksi tunnistetut määrät, jotka laitos on kohdentanut asetuksen (EU) N:o 575/2013 110 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

2. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 159 artiklassa tarkoitettujen odotettujen tappioiden yhteismäärien käsittelyä varten erityisten luottoriskioikaisujen kokonaismäärä, joka liittyy odotettujen tappioiden yhteismäärien käsittelyyn sisällytettäviin vastuisiin, on a ja b alakohdassa tarkoitettujen määrien summa ilman maksukyvyttömyystilassa olevia vastuita:

a) 1 artiklan mukaisesti tunnistetut erityiset luottoriskioikaisut, jotka liittyvät yksittäisen vastuun luottoriskiin;

b) 1 artiklan mukaisesti tunnistetut erityiset luottoriskioikaisut, jotka liittyvät vastuiden ryhmän luottoriskiin ja jotka on kohdennettu 2 artiklan mukaisesti.

3. Maksukyvyttömyystilassa olevaan vastuuseen liittyvien erityisten luottoriskioikaisujen kokonaismäärä lasketaan ynnäämällä kaikki yksittäiseen vastuuseen liittyvät erityisten luottoriskioikaisujen määrät tai ne erityisten luottoriskioikaisujen määrät, jotka laitos on kohdentanut kyseiseen vastuuseen 2 artiklan mukaisesti.

5 artikla

Omia varoja koskeviin vaatimuksiin liittyvien erityisten luottoriskioikaisujen laskenta maksukyvyttömyyden määrittämiseksi asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan mukaisesti

Maksukyvyttömyyden määrittämiseksi asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan mukaisesti on erityiset luottoriskioikaisut laskettava yksittäisen vastuun tai yksittäisen velallisen luottoriskiin liittyvinä erityisten luottoriskioikaisujen määrinä.

6 artikla

Dokumentointi

Laitosten on dokumentoitava yleisten luottoriskioikaisujen ja erityisten luottoriskioikaisujen tunnistaminen ja laskenta.

7 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2013. Komission puolesta Puheenjohtaja José Manuel BARROSO

(1) EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1.

(2) http://www.bis.org/publ/bcbs189_dec2010.pdf

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1093/2010, annettu 24 päivänä marraskuuta 2010, Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) perustamisesta sekä päätöksen N:o 716/2009/EY muuttamisesta ja komission päätöksen 2009/78/EY kumoamisesta (EUVL L 331, 15.12.2010, s. 12).