KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 9 päivänä maaliskuuta 1999,

neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 soveltamisesta

(Asia IV/M.1313 - Danish Crown/Vestjyske Slagterier)

(tiedoksiannettu numerolla K(1999) 560)

(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2000/42/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan a alakohdan,

ottaa huomioon yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1310/97(2), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,

ottaa huomioon 6 päivänä marraskuuta 1998 tehdyn komission päätöksen aloittaa menettely tässä asiassa,

on antanut yrityksille, joita asia koskee, mahdollisuuden esittää huomautuksensa komission väitteistä,

ottaa huomioon keskittymiä käsittelevän neuvoa-antavan komitean lausunnon(3),

sekä katsoo seuraavaa:

1) Komissio vastaanotti 5 päivänä lokakuuta 1998 asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (jäljempänä "sulautuma-asetus") 4 artiklan mukaisen ilmoituksen keskittymästä, joka muodostuu kahden tanskalaisen osuuskunnan, Slagteriselskabet Danish Crown AmbA:n (jäljempänä "Danish Crown") ja Vestjyske Slagterier A.m.b.A:n (jäljempänä "Vestjyske Slagterier"), sulautumisesta.

2) Komissio totesi 6 päivänä marraskuuta 1998 tehdyssä päätöksessään, että ilmoitetun toimenpiteen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille oli vakavia epäilyjä. Sen vuoksi komissio aloitti tässä asiassa sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisen menettelyn.

I OSAPUOLET

3) Danish Crown on Tanskan suurin osuusteurastamo, jossa on 13122 jäsentä (maanviljelijöitä), jotka toimittavat osuuskunnalle raaka-aineita (sikoja ja nautoja). Danish Crown on vertikaalisesti integroitunut teurastuksen, lihanjalostuksen ja lihakaupan aloille. Sen päätoiminnot yhteisössä sijaitsevat Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa, Ranskassa, Tanskassa ja Italiassa.

4) Vestjyske Slagterier on Tanskan toiseksi suurin osuusteurastamo, jossa on 17722 jäsentä (maanviljelijöitä), jotka toimittavat sille raaka-aineita (sikoja ja nautoja). Vestjyske Slagterier on vertikaalisesti integroitunut teurastuksen, lihanjalostuksen ja lihakaupan aloille. Sen päätoiminnot yhteisössä sijaitsevat Tanskassa, Saksassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ranskassa ja Italiassa.

II TOIMENPIDE

5) Ilmoitettu toimenpide muodostuu Danish Crownin ja Vestjyske Slagterierin toimintojen yhdistämisestä vasta perustettuun osuuskuntaan, johon Danish Crown ja Vestjyske Slagterier (jäljempänä "osapuolet") siirtävät kaikki toimintonsa, varansa ja velkansa ja johon kaikki osapuolten jäsenet liittyvät yhdessä jäseninä. Osapuolet teurastavat noin 16 miljoonaa sikaa ja 500000 nautaa vuodessa. Yrityksestä tulee Euroopan suurin teurastamo(4) ja maailman suurin sianlihan viejä.

6) Lisäksi osapuolilla on osuuksia neljästä muusta tanskalaisesta osuuskunnasta, jotka ovat daka a.m.b.a. (jäljempänä "daka"), Danske Andelsslagteriers Tarmsalg - Schaub & Co. a.m.b.a. (jäljempänä "DAT-Schaub"), Slagteriernes Fællesindkøbsforening a.m.b.a. (jäljempänä "SFK") ja Scan-Hide a.m.b.a. (jäljempänä "Scan-Hide"). Sulautuman seurauksena osapuolet saavat määräysvallan jokaisessa näistä neljästä osuuskunnasta jäljempänä esitetyistä syistä.

7) Daka toimii renderoinnin alalla (teurastuksen sivutuotteet). Sen omistavat Danish Crown (43 prosenttia), Vestjyske Slagterier (34 prosenttia), TiCan (3,8 prosenttia) ja joukko muita teurastamoja ja vähittäiskauppiaita (12,5 prosenttia). Sulautuman jälkeen osapuolilla on viisi kymmenestä hallituksen jäsenestä. Työntekijät valitsevat kaksi jäsentä. Osuuskunnan säännöissä säädetään erityisestä hallituksen jäsenten valintamenettelystä, ja hallituksen enemmistö nimittää puheenjohtajan, jolla on ratkaiseva ääni. Hallitus vastaa yrityksen kaupallisen politiikan määrittelystä. Sulautuman jälkeen osapuolet pystyvät antamaan osuuskunnan kokouksessa noin 86 ääntä 114 äänestä. Osuuskunnan sääntöjen mukaan sääntöjä voidaan muuttaa ainoastaan toisen riippumattoman, vähintään kolme ääntä omistavan jäsenen suostumuksella.

8) Sulautuman seurauksena syntyvällä yrityksellä on mahdollisuus käyttää 75:tä prosenttia äänivallasta osuuskunnan kokouksessa ja se pystyy siten päättämään osuuskunnan strategisista kysymyksistä (budjetista, toimintasuunnitelmasta ja tärkeistä investoinneista). Lisäksi osapuolilla on hallituksessa puolet äänistä, eikä hallituksen puheenjohtajaa voida nimittää vastoin niiden tahtoa. Osapuolet saavat ratkaisevan vaikutusvallan ja siten sulautuma-asetuksen 3 artiklassa tarkoitetun yksinomaisen määräysvallan.

9) DAT-Schaub toimii perinteisesti tanskalaisissa osuusteurastamoissa teurastetuista eläimistä peräisin olevien luonnonsuolten jalostuksen ja myynnin alalla. Se myy myös mausteita sekä lihaa ja lihatuotteita (osapuolten päätoiminta). DAT-Schaubin omistavat Danish Crown (49,8 prosenttia), Vestjyske Slagterier (31 prosenttia), Steff-Houlberg (13,8 prosenttia) ja TiCan (5,5 prosenttia). Sulautuman jälkeen osapuolilla on kuusi yhdeksästä hallituksen jäsenestä ja osuuskunnan kokouksen 101 valtuutetusta noin 80. Osuuskunnan sääntöjen mukaan kaikki osuuskunnan kokouksessa tehdyt päätökset edellyttävät vähintään kahden riippumattoman jäsenen kannatusta. Jäsen, jolla on äänivallasta vähintään kaksi kolmasosaa, kuten sulautunut yritys, voi kuitenkin muuttaa osuuskunnan sääntöjä.

10) Sulautunut yritys pystyy käyttämään 80:tä prosenttia äänivallasta osuuskunnan kokouksessa, ja sillä on selvä enemmistö hallituksessa. Koska sillä on enemmistö osuuskunnan kokouksessa, se pystyy muuttamaan sitä osuuskunnan sääntöä, jonka mukaan osuuskunnan kokouksen päätöksille on saatava kahden riippumattoman jäsenen hyväksyntä. Sen vuoksi osapuolet saavat sulautuman seurauksena yksinomaisen määräysvallan DAT-Schaubissa.

11) SFK toimittaa lihanjalostus- ja elintarviketeollisuudelle pakkausmateriaaleja, mausteita ja elintarvikkeissa käytettäviä ainesosia, puhdistusaineita sekä lihanjalostusteollisuudessa käytettäviä vaatteita, työkaluja, koneita ja laitteita. SFK:n omistavat Danish Crown (42,6 prosenttia), Vestjyske Slagterier (24,7 prosenttia), Steff-Houlberg (17,4 prosenttia) ja muut teurastamot (14,4 prosenttia) sekä TiCan (1,1 prosenttia). Hallituksessa on enintään 12 jäsentä. Danske Slagterierin jäsenet nimittävät enintään kahdeksan jäsentä, joista osapuolet pystyisivät nimittämään viisi(5). Muut teurastamot nimittävät kaksi hallituksen jäsentä ja työntekijät toiset kaksi. Hallituksen päätökset tehdään yksinkertaisella enemmistöllä, ja puheenjohtajalla on ratkaiseva ääni. Hallitus määrittelee yrityksen kaupallisen politiikan. Osapuolet pystyvät käyttämään osuuskunnan kokouksessa 74:ää prosenttia äänivallasta. Osuuskunnan kokouksen päätökset tehdään yksinkertaisella enemmistöllä, mutta osuuskunnan sääntöjen muuttamista koskevat päätökset edellyttävät vähintään kahden riippumattoman jäsenen kannatusta.

12) Sulautuman seurauksena syntyvä yritys pystyy käyttämään 74:ää prosenttia äänivallasta osuuskunnan kokouksessa ja siten päättämään osuuskunnan strategisista kysymyksistä (budjetista, toimintasuunnitelmasta ja tärkeistä investoinneista). Siten osapuolet saavat ratkaisevan vaikutusvallan ja sulautuma-asetuksen 3 artiklassa tarkoitetun yksinomaisen määräysvallan.

13) Scan-Hide myy käsittelemättömiä, lajiteltuja ja suolattuja nautojen vuotia. Sen omistavat Vestjyske Slagterier (47,3 prosenttia), Danish Crown (33,2 prosenttia) ja muut teurastamot (19,5 prosenttia). Ennen toimenpidettä yksikään osapuolista ei pystynyt käyttämään määräysvaltaa Scan-Hidessa. Tosin Vestjyske Slagterier pystyisi tänä vuonna poikkeuksellisesti käyttämään osuuskunnan kokouksessa yli 50:tä prosenttia äänistä, koska se toimitti yli puolet vuodista edellisenä vuotena. Sulautuman jälkeen osapuolet nimittävät viisi hallituksen kahdeksasta jäsenestä ja käyttävät noin 82:ta osuuskunnan kokouksen 104 äänestä. Sen vuoksi osapuolet saavat sulautuman seurauksena yksinomaisen määräysvallan Scan-Hidessa.

III KESKITTYMÄ

14) Edellä esitetyn perusteella toimenpiteen voidaan katsoa johtavan keskittymään, joka käsittää Danish Crownin ja Vestjyske Slagterierin täydellisen sulautumisen sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla ja määräysvallan siirtymisen osapuolille kaikissa neljässä osuuskunnassa (daka, DAT-Schaub, SFK ja Scan-Hide) sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla.

IV YHTEISÖNLAAJUINEN ULOTTUVUUS

15) Toimenpiteellä on sulautuma-asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteisönlaajuinen ulottuvuus, koska keskittymään osallistuvien yritysten yhteenlaskettu kokonaisliikevaihto on yli 5000 miljoonaa euroa (Danish Crown: 3126 miljoonaa euroa; Vestjyske Slagterier: 1496 miljoonaa euroa; daka: 68 miljoonaa euroa; SFK: 116,8 miljoonaa euroa; Scan-Hide: 39,9 miljoonaa euroa ja DAT-Schaub: 589,3 miljoonaa euroa)(6). Lisäksi Danish Crownin (2053 miljoonaa euroa), Vestjyske Slagterierin (865,3 miljoonaa euroa) ja DAT-Schaubin (328,7 miljoonaa euroa) yhteenlaskettu yhteisön alueelta kertynyt liikevaihto on yli 250 miljoonaa euroa. Danish Crown, Vestjyske Slagterier, Scan-Hide ja DAT-Schaub eivät saavuta yli kahta kolmasosaa yhteenlasketusta yhteisön alueelta kertyvästä kokonaisliikevaihdostaan yhdestä ja samasta jäsenvaltiosta.

16) Toimenpide ei edellytä ETA-sopimuksen mukaista yhteistyötä Eftan valvontaviranomaisen kanssa.

V MERKITYKSELLISET MARKKINAT

17) Osapuolet ostavat eläviä teuraseläimiä, myyvät tuoretta lihaa loppukulutukseen ja teolliseen jalostukseen sekä myyvät lihajalosteita. Dakan, DAT-Schaubin, SFK:n ja Scan-Hiden toiminnot on kuvailtu edellä.

18) Ilmoituksessaan osapuolet määrittelivät merkityksellisten markkinoiden muodostuvan i) eläinten teurastuksen pohjoiseurooppalaisista (Tanska, Ruotsi, Saksa ja Benelux-maat) markkinoista (jaettuna lajeittain, toisin sanoen sikoihin, nautoihin ja lampaisiin), ii) yhteisönlaajuisista kaikkien lihalajien markkinoista ja iii) teurastuksen sivutuotteiden tanskalaisista keräys- ja jalostusmarkkinoista (renderointi).

19) Jäljempänä mainituista syistä komissio katsoo, että merkitykselliset markkinat olisi määriteltävä kapeammin. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että keskittymä ei aiheuta ongelmia karitsoiden ja lampaiden oston ja niiden lihan myynnin alalla riippumatta siitä, mikä markkinoiden määritelmä valitaan. DAT-Schaubin, SFK:n ja Scan-Hiden toiminnot muilla kuin jäljempänä kuvailluilla markkinoilla eivät myöskään aiheuta ongelmia.

A MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT

a) Elävien teurassikojen ja -nautojen osto

20) Eläinten teurastuksen osalta osapuolet toteavat, että teurastamoilla on eri teurastuslinjat kullekin eläinlajille eikä niitä voida muuttaa kohtuullisessa ajassa ilman huomattavia kustannuksia. Lisäksi tuottajan siirtyminen yhden eläinlajin kasvatuksesta toiseen (esimerkiksi nautojen kasvatukseen sikojen sijasta) vie aikaa ja aiheuttaa kustannuksia. Sen vuoksi teurastuksen tasolla eri lajit eivät ole korvattavissa keskenään tarjontapuolella. Komission tutkimukset ovat vahvistaneet tämän.

21) Elävien teurassikojen ja -nautojen osto muodostaa siten kahdet erilliset merkitykselliset tuotemarkkinat.

b) Tuoreen lihan markkinat

Sianliha ja naudanliha muodostavat erilliset merkitykselliset tuotemarkkinat

22) Osapuolet väittivät ilmoituksessaan, että kaikki lihalajit kuten sianliha, naudan- ja vasikanliha, karitsan- ja lampaanliha sekä siipikarjanliha ja lihajalosteet kuuluvat samoille tuotemarkkinoille, koska ne voidaan korvata helposti toisillaan ruokavaliossa.

23) Komissio on kuitenkin todennut aikaisemmissa kulutustavaroita koskevissa asioissa, että pelkkä toiminnallinen korvattavuus ei riitä määrittelemään merkityksellisiä tuotemarkkinoita(7). Samoin lihan ollessa kyseessä todisteet osoittavat, että eri lihalajeja ei pitäisi katsoa osaksi samoja merkityksellisiä tuotemarkkinoita arvioitaessa tämän keskittymän vaikutusta kilpailuun.

24) Ensinnäkin on huomattava, että tuoreen lihan eri lajit ovat eri hintaisia naudanlihan ollessa keskimäärin kalleinta, sianlihan keskimäärin 20-25 prosenttia halvempaa ja siipikarjanlihan keskimäärin noin puolet halvempaa kuin naudanlihan. Kuluttajat myös suhtautuvat eri tavalla eri lihalajeihin, minkä vuoksi lihalajien asema markkinoilla on erilainen. Esimerkiksi sellaisten lihan ominaisuuksien kuin aromin, maun, ravintoarvon, mureuden, hinnan ja helppokäyttöisyyden osalta komission käytettävissä olevat todisteet osoittavat, että siipikarjanliha saa Tanskassa korkeimmat kokonaisarvosanat, erityisesti mureudestaan ja helppokäyttöisyydestään, kun taas naudanliha saa korkeat arvosanat aromista ja mausta, mutta alhaiset hinnasta. Sianliha saa korkeat arvosanat helppokäyttöisyydestä, aromista ja mausta, mutta alhaiset keveydestä.

25) Kyseisiä näkökantoja tukevat tiedot, jotka on saatu tanskalaisilta lihan tukkukauppiailta ja valintamyymälöiltä, joiden mukaan kuluttajien perusteet eri lihalajien ostamiseen ovat pohjimmiltaan selvästi erilaiset. Erityinen maku ja mielikuva (sesonkimainen kulutus pääsiäisen aikaan) erottaa lampaanlihan muista lihalajeista. Tavanomainen peruste siipikarjanlihan ostamiseen on sen terveellisyys ja vähärasvaisuus. Tanskassa sianlihankulutukseen vaikuttavat paljon perinteet. Hintaerojen, kuluttajien mieltymysten ja kulutustapojen vuoksi voidaan päätellä, että eri lihalajit korvaavat toisensa ainoastaan vaillinaisesti.

26) Komissio kysyi ostajilta, johtaisiko heidän mielestään 5-10 prosentin korotus sianlihan tai naudanlihan hinnassa korvaamiseen toisilla lihalajeilla (naudanliha/sianliha, lampaanliha, siipikarjanliha ja lihajalosteet). Tanskalaiset catering-yritykset ovat todenneet, että tällainen hinnankorotus ei muuttaisi niiden kulutustapoja. Tanskalaisten tukkukauppiaiden mielestä siirtyminen naudanlihasta sianlihaan ja naudan- ja sianlihasta siipikarjanlihaan olisi mahdollista ainoastaan tietyssä määrin. Tanskalaisten valintamyymälöiden mielestä naudanlihan hinnan nouseminen tai laskeminen ei vaikuttaisi naudanlihan kysyntään. Joidenkin valintamyymälöiden mukaan kuluttajat vastaisivat naudanlihan hinnannousuun/-laskuun ennemminkin ostamalla halvempia/kalliimpia ruhonosia. Valintamyymälöiden mielestä sianlihan hinnannousu voisi johtaa jossain määrin siirtymiseen siipikarjanlihaan. Nämä markkinoita koskevat tiedot vahvistavat näin ollen sen, että eri lihalajit korvaavat toisensa ainoastaan vaillinaisesti, minkä vuoksi tuoreen lihan eri lajien välistä korvaamista on vain rajoitetusti.

27) Osapuolet ovat toimittaneet kaaviokuvan sianlihan suhteellisen hinnan ja sianlihan suhteellisen kulutuksen kehityksestä (ks. ilmoituksen liite 21). Tämä kaavio osoittaa, että sianlihan suhteelliset hinnat ovat vaihdelleet melko paljon johtamatta suuriin vaihteluihin sianlihan suhteellisessa kulutuksessa. Erityisesti huomataan, että neljän prosenttiyksikön muutos sianlihan suhteellisessa hinnassa vuosina 1986-1988 ja seitsemän prosenttiyksikön muutos vuosina 1992-1995 johtivat suhteessa pienempiin muutoksiin suhteellisessa kulutuksessa. Tämä kaavio tukee siten päätelmää, että sianlihan korvaaminen muilla lihalajeilla hinnanmuutosten seurauksena on ainoastaan rajoitettua.

28) Ilmoituksessa osapuolet ilmoittivat, että sianlihan hintajoustot ovat -0,35, -0,4 ja -0,53. Nämä luvut ovat peräisin OECD:ltä ja komission pääosastolta VI. OECD on erityisesti yhteisön osalta arvioinut naudanlihan hintajouston olevan -0,3, sianlihan -0,3 ja siipikarjanlihan -0,2 sekä näiden kolmen lihalajin väliset ristijoustot, jotka ovat pienempiä kuin 0,3. Osapuolten mukaan nämä joustot kuvaavat myös tilannetta Tanskan markkinoilla. Lisäksi osapuolten mukaan yleisesti tunnustetaan, että eri lihalajien välinen ristijousto on yhteisössä positiivinen (ks. ilmoituksen 6 osa, s. 5).

29) Komissio tunnustaa, että eri lihalajien välillä voi olla positiivista ristijoustoa. Tämä tarkoittaa myös sitä, että eri lihalajien hintojen kehitys on tietyssä määrin yhteydessä toisiinsa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että kaikkien lihalajien olisi katsottava kuuluvan samoille merkityksellisille tuotemarkkinoille arvioitaessa ehdotetun sulautuman vaikutusta kilpailuun. Päinvastoin naudanlihan, sianlihan ja siipikarjanlihan joustamaton hintajousto merkitsee sitä, että näiden lihalajien markkinahinnan nousu johtaisi ainoastaan vähäiseen myyntivolyymin pienentymiseen muihin lihalajeihin siirtymisen tai kulutuksen vähentämisen vuoksi. Nämä hintajoustot osoittavat siten, että naudan-, sian- ja siipikarjanliha muodostavat kukin erilliset merkitykselliset tuotemarkkinat.

30) Myös se, kuinka osapuolet ovat järjestäneet sian- ja naudanlihan markkinoinnin, vahvistaa sian- ja naudanlihan muodostavan erilliset merkitykselliset tuotemarkkinat. Osapuolten sianlihan ja naudanlihan myyntiorganisaatiot ovat täysin erilliset ja kyseisille lihalajeille on erilliset markkinointistrategiat. Paras esimerkki tästä ovat niin sanotut esilaskelmat (menetelmä, jonka avulla sianlihanmyynnistä vastaava henkilöstö voi arvioida optimaalisen hinnan tietylle lihapalalle), joissa ei viitata ollenkaan naudanlihan hintoihin tai tavoitehintoihin. Sulautuneen yrityksen (kuten aikaisemmin molempien osapuolten) organisaatiorakenne sisältää nautakarjakomitean, jossa käsitellään nautakarjayksikölle tärkeitä asioita, ja sianlihantuottajien komitean, jossa käsitellään sikayksikölle tärkeitä asioita.

31) Myös yhteisessä maatalouspolitiikassa naudan- ja sianlihan markkinaorganisaatiot erotetaan toisistaan. Sianlihan markkinaorganisaatiota kuvaillaan "erittäin vapaaksi", ja komission käytössä on erittäin vähän välineitä markkinoiden säätelemiseksi (ei taattuja vähimmäishintoja - vähän tukea yksityiseen varastointiin). Tämä johtaa siihen, että alle yksi prosentti EMOTR:n kokonaistakausbudjetista kohdistuu sianliha-alalle. Naudanliha-alalla tuottajien hinnat on taattu; näitä hintoja ollaan nyt laskemassa asteittain. Naudanlihan osuus EMOTR:n budjetista on 14 prosenttia ja vientitukien merkitys on paljon suurempi kuin sianliha-alalla. Se, että sianliha- ja naudanliha-aloille on eri säätelyjärjestelmät, osoittaa myös näiden tuotteiden kuuluvan eri markkinoille. Jos nämä kaksi tuotetta kuuluisivat samoille markkinoille, yhden säätelyjärjestelmän toimenpiteillä olisi merkittävä vaikutus toiseen tuotteeseen, jolloin niillä pitäisi olla joko sama tai hyvin samanlainen säätelyjärjestelmä.

32) Tarjontapuolen korvaamismahdollisuuksien osalta voidaan todeta, että naudanlihan paloittelulinjaa ei ole helppo muuttaa sianlihan paloittelulinjaksi. Tämä johtuu siitä, että teurastamoille toimitetut siat ovat paljon homogeenisempiä kuin naudat. Sen vuoksi sianlihan paloittelulinjat voidaan automatisoida paljon pidemmälle kuin naudanlihan paloittelulinjat. Naudanlihan paloittelussa saapuneet ruhot on lajiteltava paljon tarkemmin nautarotujen lukuisuuden ja niiden lihan ominaisuuksien vuoksi. Sen vuoksi naudanlihan paloitteluprosessia ei voida automatisoida yhtä pitkälle kuin sianlihan. Siten tarjontapuolella naudanliha ja sianliha eivät ole korvattavissa keskenään.

33) Kaikista edellä mainituista syistä voidaan siten päätellä, että tuoreen sianlihan ja tuoreen naudanlihan markkinat muodostavat erilliset merkitykselliset tuotemarkkinat arvioitaessa ehdotettua sulautumaa. Osapuolet eivät ole kiistäneet tätä päätelmää vastauksessaan (jäljempänä "vastaus") sulautuma-asetuksen 18 artiklan mukaiseen komission väitetiedoksiantoon (jäljempänä "väitetiedoksianto").

Tuoreen lihan myynti teolliseen jalostukseen ja tuoreen lihan myynti ihmisravinnoksi (vähittäiskauppa ja catering-ala) muodostavat erilliset merkitykselliset tuotemarkkinat

34) Teurastetuista eläimistä saatu liha myydään joko loppukuluttajille tuoreena lihana tai toimitetaan lihanjalostajille lihajalosteiden tuotantoon. "Tuore liha" tarkoittaa sitä, että lihaa ei ole käsitelty millään tavoin, toisin sanoen siihen ei ole lisätty muita ainesosia tai mausteita, sitä ei ole kypsytetty, savustettu tai kuivattu.

35) Useimmat teurastettujen eläinten eri osista myydään lihanjalostajille tai tuoreena lihana kulutukseen ostajien erityisten paloitteluvaatimusten mukaisesti. Komissio ei kiistä sitä, että paloittelumääritelmiä voidaan muuttaa suhteellisen helposti. Sen jälkeen kun liha on paloiteltu teurastamossa, nämä palat eivät kuitenkaan enää sovellu molemmille kanaville. Osapuolet ovat määritelleet rajoitetun määrän paloja, jotka voidaan myydä sekä jalostajille että tuorelihana. Sen vuoksi näiden kanavien välillä on teoriassa vähän korvausmahdollisuuksia. Ennen kuin nämä korvausmahdollisuudet voisivat vaikuttaa osapuolten kilpailukäyttäytymiseen valintamyymälöihin nähden (ks. jäljempänä), jalostajien olisi aloitettava tukkukauppa. Tämä ei ole ilmeistä markkinoilla, joilla lihan tuoreus on tärkeä tekijä. Jalostajien suuret hankintamäärät muista jäsenvaltioista osoittavat myös, että kilpailuedellytykset ovat näillä markkinoilla erilaiset. Sen vuoksi komissio katsoo, että tuoreen lihan myynti teolliseen jalostukseen muodostaa eri markkinat.

Catering-ala, valintamyymälät, lihakaupat ja maatilamyynti ovat erilliset merkitykselliset markkinat, mutta valintamyymälöitä ja lihakauppoja voidaan tarkastella yhdessä

36) Tuoreen sianlihan ja tuoreen naudanlihan myynti ihmisravinnoksi voidaan jakaa edelleen vähittäiskauppa- ja catering-markkinoihin. Vähittäiskauppamarkkinat voidaan edelleen jakaa tuoreen lihan myyntiin valintamyymälöissä, lihakaupoissa ja maatiloilta (maatilamyynti).

37) Osapuolet ovat kiistäneet tämän jaon. Niiden mukaan näiden myyntikanavien välinen tarjonta- ja kysyntäpuolen korvaavuus on täydellistä ja lisäksi hintarakenne on samanlainen, koska on olemassa yksi viikoittainen perushinnasto, jonka pohjalta hintaneuvottelut aloitetaan. Komissio katsoo kuitenkin, että perushinnaston olemassaolo ei välttämättä merkitse sitä, että näiden eri kanavien olisi katsottava muodostavan yhdet markkinat. Ensinnäkin perushinnastossa on jo eri sarakkeita, joilla näkyvät asiakas- tai ryhmäkohtaiset alennukset tai korotukset. Toiseksi osapuolet poikkeavat usein sarakkeissa ilmoitetuista hinnoista yksittäisten asiakkaiden kohdalla. Sen vuoksi perushinnaston olemassaolo ei osoita, että osapuolet eivät pystyisi harjoittamaan hintasyrjintää näiden kanavien välillä.

38) Catering-markkinat määritellään tuoreen lihan myynniksi ravintoloille, työpaikkaruokaloille, valtion laitoksille sekä laivojen ja lentokoneiden catering-palvelujen tarjoajille. Vähittäiskaupan ja catering-toiminnan välinen ero perustuu ensinnäkin siihen, että lihan alkuperä ei ole catering-yrityksille yhtä tärkeä kuin vähittäiskauppiaille. Catering-yritykset valmistavat lihan tarjotakseen sen loppukuluttajille osana valmisateriaa eivätkä ne myy lihaa sellaisenaan. Sen vuoksi lihan alkuperään liittyvät kuluttajien mieltymykset eivät ole yhtä tärkeitä. Tämä on johtanut siihen, että tuonnin osuus on catering-markkinoilla suurempi kuin vähittäiskaupan markkinoilla. Toiseksi näiden markkinoiden välillä ei ole realistista korvausmahdollisuutta, koska jakelutavat (erikoistunut jakelu suhteellisen pienten tukkukauppiaiden kautta catering-yrityksille - suorat toimitukset teurastamoilta vähittäiskaupalle) ja pakkaukset (valintamyymälöille toimitettu liha on pääosin esipakattu ja merkitty välttämättömillä myymäläkohtaisilla tiedoilla) ovat erilaisia. Kolmanneksi vähittäiskaupalle on toimitettava jatkuvasti täydellistä tuoreen sianlihan ja naudanlihan palavalikoimaa. Catering-yritykset tarvitsevat tavallisesti ainoastaan niitä paloja, joita käytetään niiden ruokalistalla olevissa aterioissa. Neljänneksi komission markkinatutkimus on osoittanut, että ne muutamat suuret catering-alan tukkukauppiaat, jotka ostavat lihansa [alle 10 prosenttia](8) halvemmalla kuin eräät vähittäiskauppa-asiakkaat, erityisesti pienemmät valintamyymälät ja lihakaupat, eivät myy yhtään kiloa sianlihaa vähittäiskaupan markkinoille.

39) Vähittäiskaupan alalla tuore liha myydään loppukuluttajille valintamyymälöiden ja lihakauppojen kautta. Nämä kanavat eroavat toisistaan siten, että huomattava osa lihakaupoista (noin 100 Tanskan noin 820 lihakaupasta(9)) teurastaa eläimet itse tai ostaa lihan yksityisiltä lihakauppojen omistamilta paikallisilta teurastamoilta. Ne ostavat valintamyymälöitä paljon useammin puolet tai neljänneksen ruhosta tai tärkeimmät ruhonosat, vaikka osapuolten mukaan lihakaupoille ja valintamyymälöille toimitetut tuoreet sianlihapalat ovat samanlaisia. Lisäksi teurastamot perivät lihakaupoilta tavallisesti [alle 10 prosenttia](10) korkeampia hintoja kuin valintamyymälöiltä, mukaan lukien pienet valintamyymälät. Osapuolten mukaan nämä hintaerot ovat seurausta siitä, että ostomäärät, kaupan rakenne (yksittäisiä kauppoja vai puitesopimus) ja kysyntävoima ovat erilaisia. Lihakaupoissa sian-, naudan- ja lampaanlihan vähittäishinnat ovat noin 20-25 prosenttia korkeammat kuin valintamyymälöissä ja siipikarjanlihan sekä lihajalosteiden vähittäishinnat jopa 50 prosenttia korkeammat.

40) Komissio katsoo, että edellä esitetyn perusteella voidaan päätellä, että lihakaupat ja valintamyymälät muodostavat erilliset markkinat. On kuitenkin syytä huomauttaa, että kilpailuarviointi olisi sama riippumatta siitä, katsotaanko valintamyymälöiden muodostavan erilliset markkinat vai molempien kuuluvan samoille vähittäiskaupan markkinoille, koska lihakauppojen osuus vähittäiskaupan kokonaismarkkinoista on vain noin 10 prosenttia(11).

41) Niin sanottu maatilamyynti, jossa maatilat myyvät eläimistään suuria osia aina ruhon puolikkaaseen tai neljännekseen asti suoraan loppukuluttajille, voidaan erottaa vähittäiskaupan markkinoista. Sekä valintamyymälät että lihakaupat myyvät erilaisia lihapaloja ja tarjoavat asiakkaille mahdollisuuden ostaa suhteellisen pieniä määriä (tavallisesti perheen yhteen ateriaan tarvittava määrä), mutta maatiloilta ostettu liha, paloiteltu tai paloittelematon, on varastoitava asiakkaan pakastimeen. Sen vuoksi maatilamyynti ei ole suora korvike tavallisille pienten määrien ostajille eikä varsinkaan kaupungeissa asuville kuluttajille(12).

42) Yhteenvetona voidaan todeta, että catering ja maatilamyynti muodostavat erilliset merkitykselliset markkinat. Sama päätelmä voidaan tehdä valintamyymälöistä ja lihakaupoista; tosin kilpailuarviointi olisi sama riippumatta siitä, katsotaanko valintamyymälöiden kuuluvan erillisille markkinoille vai vähittäiskaupan yhdistetyille markkinoille.

c) Lihajalosteet

43) Lihajalosteet voidaan määritellä nisäkkäistä tai linnuista saaduksi lihaksi, joka sisältää ulkoisia ainesosia kuten suolaa ja mausteita, on raakaa, kuivattua, savustettua tai kypsytettyä. Tämän lihan lisäkäsittelyn vuoksi, jossa jopa 20 prosenttia lopputuotteen painosta tulee ulkoisista ainesosista ja jossa eri lihalajeja usein sekoitetaan, komissio katsoo, että lihajalosteet on erotettava tuoreesta lihasta. Komission markkinatutkimus on vahvistanut tämän kannan. Tässä tutkimuksessa suurin osa lihan tukkukauppiaista, valintamyymälöistä, lihanjalostajista ja leikkaamoista ilmoitti, että 5-10 prosentin korotus tuoreen sianlihan tai tuoreen naudanlihan hinnassa ei saisi kuluttajia siirtymään lihajalosteisiin. Loppukuluttajat eivät myöskään yhdistä lihajalosteita mielessään teurastettuihin eläimiin eivätkä pysty lihajalosteiden osalta useimmiten havaitsemaan alkuperäisen lihan laatua (keveys, väri, mureus, rotulaji ja usein myös eläinlaji - sika/nauta/siipikarja).

44) Lihajalosteiden osalta osapuolten toimittamat tiedot osoittavat, että kaikki jalostajat pystyvät käsittelemään kaikkia lihalajeja kaikilla jalostustekniikoilla (kuivaus, savustus ja kypsytys). Tämä korvaamismahdollisuus tarjontapuolella näyttäisi tukevan päätelmää, että on yhdet lihajalosteiden markkinat. Tätä arviointia varten ei kuitenkaan ole tarpeen päättää näiden markkinoiden tarkasta laajuudesta, koska se ei vaikuta toimenpiteen arviointiin.

d) Teurastuksen sivutuotteiden keräys

45) Tämä toiminta käsittää syötäväksi kelpaamattomien eläinjätteiden/sivutuotteiden keräämisen maatiloilta ja teurastamoilta, niiden käsittelyn ja markkinoinnin sekä kuolleiden eläinten keräyksen ja hävittämisen. Nämä sivutuotteet jalostetaan lihajauhoksi, luujauhoksi, eläinrasvaksi, kuolleista eläimistä saataviksi vuodiksi ja verituotteiksi.

46) Teurastuksen sivutuotteiden keräyksen osalta yhteisön lainsäädännössä erotetaan toisistaan suuririskinen aines ja vähäriskinen aines. Voidakseen käsitellä suuririskistä ainesta renderointilaitoksella on oltava lisenssi siihen. Suuririskisen aineksen käsittelyyn lisensoidun laitoksen velvollisuutena on vastaanottaa ja käsitellä määriteltyjä riskimateriaaleja. Kaikki sellaiset teurastettujen eläinten osat, joita eläinlääkäri ei ole todennut vaarattomiksi teurastuksen jälkeen, ovat suuririskisiä. Suuririskistä ainesta ovat luonteeltaan esimerkiksi verijäte, itse kuolleet eläimet, sikojen karvat, lattiajäte ja hylätyt ruhot.

47) Vähäriskistä ainesta on sellainen erotettu aines, jonka eläinlääkäri on todennut vaarattomaksi. Mahdollista vähäriskistä ainesta ovat esimerkiksi sisälmykset, pää ja rasva, luut, nahka ja veri. Sitä ei tarvitse välttämättä toimittaa suuririskisen aineksen käsittelyyn lisensoituun renderointilaitokseen, vaan se voidaan toimittaa myös esimerkiksi lemmikkieläinruokien valmistajille. Jos tätä vähäriskistä ainesta ei ole erotettu tai eläinlääkäri ei ole todennut sitä vaarattomaksi, myös se on suuririskistä ainesta.

48) Koska suuririskistä ainesta voidaan toimittaa ainoastaan suuririskisen aineksen käsittelyyn lisensoidulle renderointilaitokselle, tämän asian kannalta merkitykselliset tuotemarkkinat ovat suuririskisen aineksen markkinat(13). Osapuolet hyväksyvät tämän päätelmän.

e) Päätelmä

49) Komissio päättelee edellä esitetyn perusteella, että on erilliset elävien teurassikojen ja -nautojen ostomarkkinat, tuoreen sianlihan markkinat ja tuoreen naudanlihan markkinat. Tuoreen sianlihan ja tuoreen naudanlihan markkinat voidaan kumpikin jakaa edelleen teolliseen jalostukseen myyntiin ja ihmisravinnoksi myyntiin. Jälkimmäisen osalta vähittäiskauppa ja catering muodostavat erilliset markkinat. Vähittäiskaupan alalla tuoretta lihaa myydään loppukuluttajille valintamyymälöissä, lihakaupoissa ja maatiloilta. Voidaan jättää avoimeksi, muodostavatko valintamyymälät ja lihakaupat erilliset markkinat, koska arviointi ei muuttuisi merkittävästi lihakauppojen pienen markkinaosuuden vuoksi. Teurastuksen sivutuotteiden osalta merkitykselliset tuotemarkkinat ovat suuririskisen aineksen markkinat. Muiden tuotteiden markkinoita ei tarvitse määritellä.

B MERKITYKSELLISET MAANTIETEELLISET MARKKINAT

a) Elävien teurassikojen osto

50) Osapuolet pitävät elävien sikojen teurastuksen markkinoina EY:n pohjoista aluetta, johon kuuluvat Tanska, Saksa, Benelux-maat ja Etelä-Ruotsi(14). Tämä maantieteellisten markkinoiden määritelmä perustuu elävien teuraseläinten kuljetusmahdollisuuksiin. Tässä yhteydessä osapuolet ovat väittäneet, että i) kuljetuskustannukset ovat vähäiset, koska kuljetuskustannukset 1000 kilometrin päästä olisivat vain 5-6 prosenttia tuotteen arvosta, ii) vaikka yhteisön lainsäädännössä säädetään, että eläinten on saatava levätä ja niitä on ruokittava ja juotettava, jos kuljetus kestää yli kahdeksan tuntia, erikoisrekat mahdollistavat 24 tunnin kuljetukset, mukaan lukien eläinten kuormaus ja kuormasta purkaminen, jolloin kuljetusmatkat voivat olla 1500-1600 kilometriä, ja iii) juuri sikojen kuormaus autoon ja kuormasta purkaminen aiheuttavat sioille stressiä, eikä itse kuljetus.

51) Osapuolet ovat myös viitanneet siihen, että elävien teurassikojen vienti Tanskasta pääasiassa Saksaan on kasvanut 188000 siasta vuonna 1996 noin 307000 sikaan vuonna 1998. On myös väitetty olevan kaupallisia syitä elävien eläinten kuljetukselle Tanskasta Saksaan, koska saksalaisilla teurastamoilla on paljon ylikapasiteettia (noin 30 prosenttia) ja saksalaiset teurastamot ja muut yhteisön teurastamot maksavat enemmän kuin tanskalaiset teurastamot, vaikka hinnanvaihtelut yhdessä jäsenvaltiossa johtavatkin samansuuntaisiin vaihteluihin muissa jäsenvaltioissa. On myös esitetty, että yli 5 miljoonaa teurassikaa viedään yhdestä jäsenvaltiosta toiseen. Näistä sioista vietiin vuonna 1996 noin 2,8 miljoonaa Alankomaista muihin maihin ja tästä määrästä lähes 2 miljoonaa vietiin Saksaan (suurin osa tästä viennistä suuntautui todennäköisesti teurastamoille, jotka sijaitsevat 50-80 kilometrin päässä Alankomaiden rajasta) ja noin 360000 Italiaan.

52) Komission tutkimuksessa on kuitenkin päädytty seuraaviin tuloksiin merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden määritelmän osalta.

53) Ensimmäinen tekijä on hankinta-alue eli etäisyys, jolta teurastamot saavat sikansa. Komission tutkimus on osoittanut, että tanskalaiset ja ulkomaiset teurastamot ostavat 90 prosenttia elävistä sioistaan 120 kilometrin säteeltä teurastamoistaan.

54) Osapuolet ovat väittäneet vastauksessaan (s. 37-38), että tämä ei ole riittävä peruste päätellä, että on olemassa erilliset tanskalaiset markkinat eläville sioille kahdesta syystä. Ensinnäkin havaittu paikallinen hankintamalli ei ole ristiriidassa laajemmilla Pohjois-Euroopan markkinoilla esiintyvän korvaamisen kanssa kuljetuskustannusten alhaisuuden vuoksi. Toiseksi osapuolet väittävät, että tämä paikallinen hankintamalli heijastaa aikaisempia hankintajärjestelyjä eikä ole osoitus kilpailupaineiden puuttumisesta laajemmalla alueella. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että mahdollisuudet korvaamiseen ja siitä seuraavat kilpailupaineet laajemmalla alueella ovat rajalliset 94 prosentin osalta tanskalaisesta sikojen tuotannosta, koska siankasvattajilla on osuuskuntien asettamia velvollisuuksia (ks. jäljempänä). Vaikka hankinta-alue katsottaisiinkin 120 kilometrin suuruiseksi, tanskalaiset teurastamot hankkisivat vähän ulkomaisia sikoja ja ulkomaiset teurastamot vähän tanskalaisia sikoja, kuten ilmenee jäljempänä esitetyistä tuonti- ja vientiluvuista.

55) Toiseksi tanskalaisten teurassikojen vienti on vähäistä ja suuntautuu lähes yksinomaan Saksaan. Tämä vienti on lisäksi pysynyt melko vähäisenä huolimatta suhteellisen suurista hintaeroista Tanskan ja Saksan välillä vuosina 1996 ja 1997. Vuonna 1995 viennin osuus kokonaistuotannosta oli alle 1 prosenttia ja hintaero Saksaan verrattuna oli 0,57 prosenttia. Vuonna 1996 teurassikoja vietiin 188000, mikä vastaa alle 1 prosenttia Tanskan teurassikojen kokonaistuotannosta(15), ja hintaero oli 4,3 prosenttia. Vuonna 1997 sikoja vietiin 245000, mikä vastaa alle 1,3 prosenttia kokonaistuotannosta, ja hintaero oli 4,9 prosenttia(16). Vuonna 1998 vietiin yhteensä 307000 sikaa, mikä vastaa alle 1,6 prosenttia kokonaistuotannosta, ja hintaero oli 2,5 prosenttia ensimmäisen 37 viikon aikana (koko vuotta tarkasteltuna hinnat olivat Tanskassa 0,24 prosenttia korkeammat kuin Saksassa).

56) Osapuolet väittävät, että edellä mainitut luvut osoittavat Saksaan suuntautuvan viennin kasvaneen merkittävästi vuosina 1995-1998 ja kokonaismäärän kasvaneen edelleen vuonna 1998, jolloin hintaerot olivat huomattavasti pienemmät kuin vuosina 1996-1997, jolloin suuret hintaerot johtuivat pääasiassa odottamattomista erikoistekijöistä (BSE ja Alankomaiden sikarutto).

57) Komissio myöntää, että vienti on kasvanut edelleen. Se on kuitenkin yhä erittäin vähäistä verrattuna esimerkiksi hollantilaisten sikojen vientiin Saksaan. Esimerkiksi vuonna 1996 hinta oli Saksassa vain 1,5 prosenttia korkeampi kuin Alankomaissa (verrattuna Saksan ja Tanskan väliseen 4,3 prosentin hintaeroon), ja Alankomaista vietiin 1916201 teurassikaa Saksaan. Tämä vienti vastaa noin 15 prosenttia Alankomaiden teurassikojen tuotannosta, kun vienti Tanskasta vastaa alle 1 prosenttia tanskalaisesta tuotannosta. Siten voidaan päätellä, että kolmen vuoden ajan jatkuvasti korkeampi hintataso Saksassa ei ole vaikuttanut merkittävässä määrin vientiin Tanskasta.

58) Voidaan havaita, että teurassikoja tuodaan tuskin ollenkaan Tanskaan (alle 3000 sikaa vuonna 1997 ja vain 210 vuonna 1998 - kaikki Ruotsista). Tämä on luultavasti seurausta Danske Slagterierin säännöistä "tarttuvien sikatautien" välttämiseksi. Näissä säännöissä määrätään, että teurastamoilla on oltava tilat ulkomaisten sikojen erottelemiseksi kotimaisista sioista, sekä tuontisikoja koskevasta noin 20 prosentin hinnanalennuksesta. Osapuolet väittävät, että nämä säännöt eivät estä teurassikojen tuontia vaan pelkästään varmistavat, että esimerkiksi Yhdysvaltain maatalousministeriön USDA:n eläinlääkinnällisten hyväksyntien mukainen eläinlääkinnällinen taso voidaan säilyttää kyseisissä teurastamoissa. USDA:n eläinlääkinnällisten hyväksyntien mukaan tuonti Ruotsista, Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Irlannista olisi sallittua. Komissio myöntää, että nämä säännöt eivät teoriassa estä osuustoiminnallisia sikateurastamoja tuomasta sikoja, mutta käytännössä ne tekevät tuonnin erittäin vaikeaksi. Osapuolet toteavat myös, että yksityiset teurastamot, joista useimmilla ei ole USDA:n hyväksyntää, voivat vapaasti tuoda teuraseläimiä ilman hinnanalennuksia. Tällaista tuontia ei ole esiintynyt, koska suhteelliset hinnat eivät ole kannustaneet sikojen tuontiin. Komissio myöntää, että tuonti on mahdollista yksityisille teurastamoille, joita on 4 prosenttia Tanskan teurastamoista. Voidaan kuitenkin asettaa kyseenalaiseksi, onko näillä teurastamoilla, joista suurimmat teurastavat alle 200000 sikaa vuodessa, tuonnin aloittamiseen tarvittava organisaatiorakenne.

59) Kolmanneksi yksikään siankasvattaja ei ole liittynyt ulkomaiseen osuuskuntaan tai aloittanut vientiä, vaikka osapuolet antoivat jäsenilleen mahdollisuuden päättää jäsenyytensä ilmoittamalla siitä kahden viikon kuluessa osapuolten välisen sulautumissopimuksen tekopäivästä, joka oli 29 päivä syyskuuta 1998. Osapuolet ovat ilmoittaneet komissiolle, että Steff-Houlberg hyötyi tästä mahdollisuudesta hyväksymällä Jyllannissa ja Fynin saarella toimivia siankasvattajia jäseniksi. Näiden jäsenten odotetaan tuottavan yli 600000 sikaa.

60) Osapuolet väittävät, että tällä ilmiöllä ei ole merkitystä, koska sikojen hinnat olivat tuolloin Saksassa alhaisemmat kuin Tanskassa ja tuottajat ovat mahdollisesti jääneet seuraamaan tilanteen kehittymistä, varsinkin nykyisten heikkojen markkinaolosuhteiden vuoksi. Komissio katsoo, että tätä voitaisiin pitää lisäosoituksena tanskalaisten siankasvattajien mieltymyksestä pitkäaikaisten sopimusten (toisin sanoen osuuskuntajäsenyyden - ks. jäljempänä) tuomaan vakauteen verrattuna spot-markkinoiden (toisin sanoen ei jäsenyyttä) tuomiin mahdollisuuksiin ja niihin liittyviin riskeihin. Voidaan havaita, että jos osuuskunta ei ole menestynyt yhtä hyvin kuin muut, tämä asia on tähän mennessä ennemminkin ratkaistu aina (tanskalaisten) naapuriosuuskuntien sulautumisella eikä siten, että osuuskunnan siankasvattajat aloittaisivat toimitukset yksityisille teurastamoille tai vientimarkkinoille.

61) Komissio katsoo, että kaikki edellä esitetyt tekijät ovat osoitus siitä, kuinka tärkeä osuuskuntarakenne on sikojen teurastuksen alalla Tanskassa, ja että elävien sikojen oston kannalta merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat enintään kansalliset(17). Mainitut neljä tanskalaista osuuskuntaa teurastavat Tanskassa 94 prosenttia sioista, ja tämä luku on pysynyt suurin piirtein samana viimeisten viiden vuoden aikana. Osuuskunnan jäseninä siankasvattajat a) ovat velvollisia toimittamaan yksinomaan osuuskunnalleen, b) joutuvat noudattamaan 12-24 kuukauden irtisanomisaikaa ja c) saavat bonuksen, joka vastaa 4-8 prosenttia niiden sikatoimituksista saamasta kokonaismaksusta ja maksetaan vain kerran vuodessa (ks. jäljempänä). Näiden rakenteellisten yhteyksien lisäksi sikojen hinnat vaihtelevat paljon kausiluonteisesti. Sen vuoksi siankasvattajien on soviteltava yhteen osuuskuntajäsenyyden niille tänään tuoma asema ja asema, joka niillä olisi suhteellisen epävakaassa taloudellisessa ympäristössä ilman jäsenyyttä. Siten osuuskuntaan kuuluva siankasvattaja ei pysty vastaamaan välittömästi mahdolliseen hinnanmuutokseen markkinoilla. Se seikka, että jäsenyytensä irtisanonut siankasvattaja voi perua irtisanomisen viimeistään kolme kuukautta ennen sen voimaantuloa, ei muuta esitettyä päätelmää, koska siankasvattaja voi lähteä osuuskunnasta kuitenkin vain kerran vuodessa.

62) Suullisessa kuulemistilaisuudessa osapuolet esittivät tietoja, joiden mukaan elävien sikojen hinnat Tanskassa ovat seuranneet elävien sikojen hintoja muissa Pohjois-Euroopan maissa. Osapuolet esittivät kaavion elävien sikojen neljännesvuosittaisesta hinnankehityksestä Tanskassa, Saksassa, Ranskassa, Alankomaissa ja Ruotsissa, kaavion elävien sikojen suhteellisista hinnoista Saksassa suhteessa Tanskan hintoihin ja laskelman neljännesvuosittaisten elävien sikojen keskimääräisten hintojen korrelaatiokertoimista Tanskan ja Saksan välillä (0,97), Tanskan ja Alankomaiden välillä (0,98) sekä Tanskan ja Ruotsin välillä (0,93). Osapuolten mukaan tämä hintakehitys ja korrelaatiokertoimet todistavat, että sikojen hinnoilla on taipumus kehittyä eri maissa samalla tavalla ajan mittaan, mikä viittaa siihen, että kilpailupaine pitää hinnat samanlaisina.

63) Komissio on tutkinut nämä tiedot ja päätellyt, että osapuolten esittämä hintojen kehitys ja korrelaatiokertoimet eivät osoita, että osapuolet kohtaavat kilpailupainetta elävien sikojen ostomarkkinoilla Tanskassa. Ensinnäkin on huomattava, että saattaa olla rehuhintojen kehityksen kaltaisia yhteisiä tekijöitä, jotka voivat jossain määrin aiheuttaa korrelaatiota. Vielä tärkeämpää on se, että sikojen vienti Tanskasta on ollut vain 0-2 prosentin luokkaa, kuten edellä johdanto-osan 55 kappaleessa mainittiin. Viennin vähäisyys jopa aikoina, jolloin Tanskan ja Saksan hintojen välillä on ollut eroja, johtuu pääasiassa siankasvattajien sopimusvelvoitteista, joiden mukaan niiden on toimitettava sikansa sille osuusteurastamolle, jonka jäseniä ne ovat. Sen vuoksi siankasvattajilla ei todellisuudessa ole mahdollisuuksia viedä eläviä sikoja vastauksena lyhytaikaisiin hintaeroihin. Niinpä elävien sikojen vienti ei vaikuta elävien sikojen hintoihin Tanskassa. Tämä tarkoittaa erityisesti sitä, että jos hinnat ovat esimerkiksi Saksassa korkeammat kuin Tanskassa, Tanskan hinnat eivät nouse Saksaan suuntautuvan elävien sikojen viennin lisääntymisen seurauksena siankasvattajia koskevien rajoitusten vuoksi, jotka estävät tällaisen viennin.

64) Komissio havaitsi, että elävien sikojen Tanskan hintojen ja muiden maiden hintojen väliset korrelaatiot voidaan ennemminkin selittää Tanskan hintojen laskentatavalla kuin kilpailupaineilla. On erityisesti huomattava, että Tanskan viikoittainen hinta on niiden hintojen painotettu keskiarvo, jotka teurastamot saavat lihasta eri vientimarkkinoillaan. Tanskan hinta riippuu siten suuren vientiosuuden vuoksi pääasiassa vientihinnoista eikä kotimaan hinnoista. Tanskan elävien sikojen hinta on siten automaattisesti yhteydessä elävien sikojen vientimarkkinahintoihin. Toisin sanoen elävien sikojen Tanskan markkinoiden hintamuutokset saavat alkunsa hintamuutoksista tuoreen lihan ulkomaisilla markkinoilla, josta ne siirtyvät Tanskan elävien sikojen markkinoille Danske Slagterierin viikoittaisten hintailmoitusten kautta. Tämä yhteys selittää hintakorrelaatiot. Se tarkoittaa kuitenkin myös sitä, että osapuolten hintakorrelaatioita ei voida pitää todisteena siitä, että elävien sikojen Tanskan markkinat ovat osa laajempia elävien sikojen Pohjois-Euroopan markkinoita.

65) Edellä esitetyn perusteella voidaan päätellä, että elävien teurassikojen ostaminen rajoittuu enintään Tanskaan.

b) Elävien teurasnautojen osto

66) Osapuolet ovat väittäneet myös, että elävien teurasnautojen oston merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat Pohjois-Euroopan markkinat samoista syistä kuin edellä kuvailtiin sikojen teurastuksen osalta. Osapuolten mukaan nautojen kuljetuskustannukset ovat hieman korkeammat, mutta niiden kuljettaminen on helpompaa. Osapuolet arvioivat myös, että kokonaismarkkinat jatkavat pienenemistään yhteisön maitokiintiörajoitusten ja tanskalaisten sonnivasikoiden Alankomaihin viennin lisääntymisen vuoksi.

67) Komissio on tutkinut nautojen osalta samat tekijät kuin sikojen ja päätellyt, että kansallisia maantieteellisiä markkinoita puoltavat merkit eivät ole yhtä selviä.

68) Ensinnäkin nautojen hankinta-alue voi olla jonkin verran suurempi (enintään 200 kilometriä). Muut teurastamot ovat todenneet, että kuljetus voisi olla kannattavaa 300-350 kilometrin päästä.

69) Toiseksi kolmen tanskalaisen nautojen osuusteurastamon (osapuolet ja NV-OX(18)) jäsenet tuottavat vain puolet Tanskan teurasnaudoista. Sen vuoksi osuuskuntasäännöt (toimitusvelvollisuus ja irtisanomisaika) eivät koske puolta Tanskan nautojen tuotannosta verrattuna vain 6 prosenttiin sikojen tuotannosta.

70) Kolmanneksi hintaerot Saksaan verrattuna ovat olleet pienempiä nautojen osalta kuin sikojen. Tästä huolimatta rajat ylittävää kauppaa on hieman enemmän. Elävien nautojen vienti Tanskasta oli noin 9000 nautaa vuonna 1997, mikä vastaa noin 1,2 prosenttia teurasnautojen kokonaismäärästä Tanskassa (731600 vuonna 1997), ja tuonti Tanskaan vastasi noin 1,5 prosenttia vuosina 1995 ja 1996. Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta hinnat ovat yleensä ottaen olleet korkeampia Tanskassa kuin Saksassa.

71) Lisäksi molemmat osapuolet harjoittavat toimintaa Pohjois-Saksassa, jossa Vestjyske Slagterierilla on teurastamo ja Danish Crown teurastuttaa muilla merkittävän määrän nautoja.

72) Toisin kuin siankasvattajien tanskalaisten naudankasvattajien ei tarvitse itse luoda yhteyksiä ulkomaisiin ostajiin. He voivat myydä nautansa elävän nautakarjan (Tanskan) markkinoilla, joilla tällä hetkellä myydään noin 20 prosenttia tanskalaisesta nautakarjasta. Näillä markkinoilla ulkomaiset ostajat (samoin kuin yksityiset teurastamot ja valintamyymälät) voivat ostaa nautoja.

73) Tätä asiaa arvioitaessa ei kuitenkaan ole tarpeen määritellä lopullisesti merkityksellisiä maantieteellisiä markkinoita, koska edes kapeimmin määritellyillä markkinoilla eli Tanskan markkinoilla sulautuma ei johtaisi määräävään markkina-asemaan, jonka seurauksena tehokas kilpailu estyisi huomattavasti yhteismarkkinoilla.

c) Tuore sianliha - valintamyymälät

74) Osapuolten mukaan tuoreen sianlihan maantieteelliset markkinat käsittävät jäsenvaltioiden välisten sianlihan kauppavirtojen (24 prosenttia) ja yhteisen maatalouspolitiikan perusteella vähintään yhteisön, ja suuntaus kehittyy kohti maailmanmarkkinoita. Muutama vuosi sitten yhteisössä, Japanissa, Yhdysvalloissa tai Itä-Euroopassa ostetut tuotteet erosivat toisistaan enemmän. Tänään useimpien näistä eroista sanotaan olevan pienempiä. Kaikilla näillä markkinoilla sianlihaa ostetaan erilaisina paloina, jotka ovat ainoastaan muunnelmia samasta perustuotteesta.

75) Osapuolet vähättelevät kansallisia tai maantieteellisiä kuluttajien mieltymyksiä tiettyyn lihaan sillä, että nämä mieltymykset voivat olla yhteydessä seuraaviin seikkoihin:

a) kuluttajien aikomus tukea kotimaista tuotantoa: osapuolet myöntävät, että maatalouden kriisitilanteissa kansalaisia voidaan kannustaa tukemaan kotimaista tuotantoa, mutta tällainen tukeminen on yleensä lyhytaikaista, koska nykyajan kuluttajien ja paikallisen maatalouden sosiaaliset yhteydet ovat katoamassa;

b) perinteet: vähittäiskaupan ammattiostajat ovat yhä kansainvälisempiä. Lisäksi osapuolet lisäävät omaa myyntiään Saksassa ja viittaavat naudanlihan ja lihajalosteiden tuonnin suureen määrään Tanskassa; ja

c) kuluttajien luottamus tuotteen turvallisuuteen tai laatuun: tämä tekijä ei ole enää yhtä paljon yhteydessä maantieteellisiin mieltymyksiin (lihan alkuperä), vaan yhdistetään yhä enemmän puolueettomiin laadunvarmistusjärjestelmiin, jollaisia on esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan vähittäiskaupassa.

76) Osapuolten mukaan Tanskan markkinoille pääsyn esteitä ei ole. Ne väittävät varsinkin, että tukkuhintojen kehitys on samanlaista jäsenvaltioissa, eläinlääkärintarkastukset yksittäisissä jäsenvaltioissa perustuvat yhteisön lainsäädäntöön eivätkä syrji ketään ja että sianlihaa voitaisiin tuoda Tanskan markkinoille toimittamalla tuoretta lihaa yksinkertaisesti valintamyymälöiden jakelukeskuksiin, joista se jaettaisiin yksittäisille kaupoille. Tämän vuoksi Tanskaa ei pitäisi katsoa erillisiksi maantieteellisiksi markkinoiksi vaan sianlihan markkinat ovat ennemminkin yhteisön laajuiset.

77) Komission tutkimus ei ole vahvistanut osapuolten kantaa. Tanskalaisen sianlihan osuus on ollut aikaisemmin 99 prosenttia valintamyymälöistä myydyn tuoreen sianlihan kokonaismäärästä. Tämä osuus ei ole muuttunut edes silloin, kun hintojen lyhytaikainen kehitys esimerkiksi 3-6 kuukauden ajanjaksolla on ollut selvästi erilaista maantieteellisillä lähimarkkinoilla. Todella integroituneilla maantieteellisillä markkinoilla voitaisiin odottaa, että hinnanvaihtelut aiheuttaisivat ainakin jonkin verran kauppavirtoja vastauksena lyhytaikaisiin hintaeroihin. Näin ei kuitenkaan ole käynyt. Osapuolet ovat myös toimittaneet hintatietoja, jotka perustuvat tärkeimpien ruhonosien laskutushintoihin esimerkiksi Tanskassa, Ruotsissa, Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Osapuolten mukaan nämä luvut osoittavat, että hinnat ovat kehittyneet samansuuntaisesti näillä markkinoilla. Niiden mukaan tietty tuote pyritään aina myymään tietyllä viikolla niillä markkinoilla, joilla saadaan korkein hinta. Sen vuoksi hinnat kehittyvät samansuuntaisesti. Komissio tunnustaa tämän järjestelmän olemassaolon. Ei kuitenkaan ole mahdotonta, että sianlihamarkkinoilla Tanskassa määräävässä asemassa oleva yritys voisi pitää yllä pientä mutta merkityksellistä hintaeroa Tanskan markkinoiden ja vientimarkkinoiden välillä, jos markkinoilla on tuonnin esteitä (ks. jäljempänä). Sen vuoksi on vaikea hyväksyä näitä hintatietoja todisteena Tanskaa laajemmista markkinoista.

78) Näyttää myös aivan selvältä, että kuluttajien mieltymykset vaihtelevat eri maissa. Eroja on kaikilla tasoilla: a) suosituin sianlihalaji (kevyt/rasvainen), johon liittyy ero sikojen tavallisessa teurastuspainossa (siat ovat kevyempiä Tanskassa kuin esimerkiksi Saksassa), b) erot siinä, mitä lihapaloja tavallisesti kulutetaan ja c) erot saman ruhonosan paloittelussa.

79) Lisäksi on muitakin syitä, jotka selittävät, miksi sianlihan tuonti Tanskaan on ollut lähes olematonta:

80) Ensinnäkään ei ole mahdollista jaella tuontilihaa yksinkertaisesti valintamyymälöiden jakelukeskusten kautta kuten osapuolet väittävät. Komission tutkimuksen mukaan tämä olisi mahdollista vain suurimmalle valintamyymäläketjulle, ja silloinkin kyseessä olisi vain osa volyymista. Käytännöllisesti katsoen kaikki tanskalaisissa valintamyymälöissä myyty tuore sianliha tulee kauppoihin suoraan teurastamoista joko tanskalaisten teurastamojen tai valintamyymälöiden palkkaamien kuljetusliikkeiden kuljettamana. Sen vuoksi tanskalaisten valintamyymälöiden olisi investoitava kylmävarastointi- ja jakelutiloihin voidakseen tuoda tuoretta sianlihaa.

81) Toiseksi kaikki (kotimainen ja ulkomainen) Tanskassa myyty tuore sianliha on tarkistettava tietyn salmonellalajin, salmonella DT 104:n toteamiseksi. Osapuolet ovat korostaneet, että tämä testi ei aiheuta syrjintää. Kuitenkaan muut maat eivät tee nimenomaan tämän lajin salmonellakoetta. Ainoastaan Tanskassa ja Ruotsissa on kansalliset ohjelmat, joilla valvotaan sianlihan salmonellatasoja (ohjelma koskee maatiloja ja teurastamoja). Sen vuoksi (muilla kuin ruotsalaisilla) tuojilla on tanskalaisiin tuottajiin verrattuna suurempi riski jäädä kiinni salmonella DT 104 -testistä, koska niillä ei ole tapana tehdä tätä testiä koko tuotannolleen eikä niillä ole yleistä ohjelmaa salmonellan vähentämiseksi. Siten salmonella DT 104 -testi on este tuoreen sianlihan tuonnille.

82) Tanskalaisten kuluttajien mieltymys tanskalaiseen sianlihaan on myös erittäin voimakas. Tanskalaiset valintamyymälät ilmoittavat lihan alkuperän tuotepakkauksessa, koska ne pitävät tätä tietoa tärkeänä asiakkailleen. Tämä kuluttajien mieltymys, joka perustuu muun muassa luottamukseen Tanskan tiukkoihin eläinlääkintäalan sääntöihin, tekee erittäin vaikeaksi saada kuluttajat ostamaan tuoretta tuontilihaa. Selvä enemmistö Tanskan valintamyymälöistä on sitä mieltä, että enemmän kuin muiden lihalajien kohdalla sianlihan alkuperä vaikuttaa suhteellisen tai erittäin paljon keskivertokuluttajan ostopäätökseen (ks. VI jakson E kohdan c alakohta jäljempänä).

83) Suullisessa kuulemistilaisuudessa osapuolet esittivät Danish Crownilta saatuja tietoja, joiden mukaan tuoreen sianlihan hinnat ovat aikaisemmin kehittyneet samansuuntaisesti esimerkiksi Tanskassa, Saksassa, Ruotsissa ja Ranskassa. Osapuolet esittivät kaavioita ruhon keskiosien, kinkkujen, etuosien ja sisäfileiden hintojen kehityksestä neljännesvuosittain Saksassa, Tanskassa, Ruotsissa ja Ranskassa ja lisäksi kaaviot niskaosien, lapaosien ja selkäosien hintojen kehityksestä kuukausittain Tanskassa ja Saksassa. Lopuksi ne esittivät näiden osien korrelaatiokertoimet Tanskan hintojen sekä Saksan, Ruotsin ja Ranskan hintojen välillä. Nämä korrelaatiokertoimet olivat useimmissa tapauksissa yli 0,9. Nämä tiedot osoittavat osapuolten mukaan, että tuoreen sianlihan tukkuhinnat näyttävät selvästi kehittyvän ajan mittaan samansuuntaisesti eri maissa. Osapuolten mukaan tämä viittaa siihen, että kilpailupaine pitää hinnat samanlaisina eri maissa.

84) Komissio ei ole sitä mieltä, että osapuolten esittämät tiedot osoittavat valintamyymälöiden kautta myydyn tuoreen sianlihan Tanskan markkinoiden olevan osa laajempia Pohjois-Euroopan tai yhteisön sianlihamarkkinoita. Ensinnäkin tiedot ovat peräisin ainoastaan Danish Crownilta eivätkä sen vuoksi välttämättä edusta markkinoiden kokonaistilannetta. Toiseksi korrelaatiot heijastavat todennäköisesti ainakin osittain yhteisten tuotantotekijöiden kuten rehun hintojen kehitystä eri maissa. Kolmanneksi hinnat perustuvat jossain määrin sekä jalostajille myyntiin ja ihmisravinnoksi myyntiin (vähittäiskauppa ja catering). Koska jalostajille myynnin markkinat ovat Tanskaa laajemmat, tämä selittää myös osittain, miksi tanskalaiset hinnat ovat yhteydessä muiden maiden hintoihin. Neljänneksi erityisen tärkeää on, että Tanskan hinnat ovat jossain määrin automaattisesti yhteydessä vientihintoihin, koska tanskalaiset teurastamot optimoivat tulovirtansa tietyllä tavalla. Osapuolten mukaan teurastamon myyntiosasto myy aina tietyn lihamäärän sinne, mistä se saa parhaan hinnan. Tämä kannustaa teurastamoja olemaan myymättä Tanskassa halvemmalla kuin vientimarkkinoilla. Sen vuoksi hintojen odotetaan kehittyvän samansuuntaisesti Tanskassa ja vientimarkkinoilla.

85) Tässä asiassa hintojen aikaisempaa kehitystä ei kuitenkaan voida pitää todisteena siitä, että maantieteelliset markkinat ovat Tanskaa laajemmat arvioitaessa ehdotetun sulautuman kilpailuvaikutusta. Kaupan esteitä on olemassa kuten edellä todettiin. Sen vuoksi tuonti on ollut vain noin 1 prosenttia eivätkä Tanskan ja muiden maiden väliset lyhytaikaiset hintaerot ole saaneet aikaan tuontia. Olemassa olevien kaupan esteiden vuoksi ei ole uskottavaa, että tuoreen sianlihan korkeampi hinta Tanskassa kuin esimerkiksi Saksassa johtaisi tuontiin, joka yhdenmukaistaisi Tanskan ja Saksan hinnat lyhyellä aikavälillä. Sen vuoksi on asianmukaisempaa arvioida tuonnin vaikutusta mahdollisen kilpailun yhteydessä. On syytä huomauttaa, että komissio ei pidä todennäköisenä, että tuonnista olisi uhkaa Tanskan markkinoilla määräävässä asemassa olevalle yritykselle, jos se yrittäisi pitää hintatason Tanskan markkinoilla korkeampana kuin vientimarkkinoillaan (ks. VI jakson E kohdan c alakohta jäljempänä).

86) Yhteenvetona voidaan todeta, että komissio tunnustaa, että tuoreen sianlihan kuljetus ja kauppa ovat kansainvälistä toimintaa. Sen vuoksi tuoretta sianlihaa muista jäsenvaltioista voitaisiin periaatteessa tarjota tanskalaisille kuluttajille tanskalaisten valintamyymälöiden kautta. Yleisesti kuitenkin tunnustetaan, kuten edellä todetaan, että on olemassa tuonnin esteitä, joiden vuoksi ei ole todennäköistä, että tuonti voisi lyhyellä aikavälillä vaikuttaa kilpailuun valintamyymälöiden kautta myydyn tuoreen sianlihan Tanskan markkinoilla. Tämä ilmenee myös siitä, että kansainväliset hintojen vaihtelut eivät ole johtaneet tuontiin Tanskan markkinoille. Sen sijaan, että sianlihamarkkinat määriteltäisiin yhteisön laajuisiksi, on ennemminkin asianmukaista katsoa, että valintamyymälöiden kautta myydyn tuoreen sianlihan Tanskan markkinat muodostavat erilliset maantieteelliset markkinat, ja arvioida tuonnin mahdollista vaikutusta mahdollisen kilpailun yhteydessä (ks. jäljempänä).

d) Tuore sianliha - maatilamyynti ja lihakaupat

87) Nämä markkinat eivät ole Tanskaa laajemmat, koska niiden toimittajat ovat pääasiassa yksityisessä omistuksessa olevia pieniä paikallisia teurastamoja. Osapuolet eivät harjoita toimintaa maatilamyynnin markkinoilla.

e) Tuore sianliha - catering-markkinat

88) Kilpailevien tanskalaisten teurastamojen mukaan vähintään 85 prosenttia catering-yrityksille myydystä sianlihasta on tanskalaista. Suurimmat catering-yritykset ilmoittivat, että niiden ostamasta lihasta enintään 20 prosenttia on tuontilihaa, pienemmät catering-yritykset ostavat sitä hieman vähemmän (komission markkinatutkimuksessa käytetyt vuoden 1997 luvut). Osapuolet väittävät oman myyntihenkilöstönsä tekemän arvion ja niiden yhteyksien perusteella, joita niillä on ollut joihinkin suurempiin catering-alan tukkukauppiaisiin, että vuoden 1998 lopussa tuonnin osuus oli noin 50 prosenttia kokonaismyynnistä(19). Lihan alkuperä on tukkukauppiaiden mielestä tärkeä catering-yritysten sianlihan ostamista koskeviin päätöksiin vaikuttava tekijä, ja erityisen tärkeä tekijä se on varsinkin valtion laitoksille ja sairaaloille. Yksikään catering-yrityksistä ei kuitenkaan ilmoittanut lihan alkuperää loppukuluttajille, eivätkä niiden asiakkaat ole vaatineet sitä niiltä.

89) Tämän asian arviointia varten ei ole välttämätöntä määritellä merkityksellisiä maantieteellisiä markkinoita lopullisesti, koska sulautuma ei johda määräävään markkina-asemaan edes kaikkein kapeimmin määritellyillä markkinoilla, nimittäin Tanskan markkinoilla.

f) Tuore naudanliha - valintamyymälät

90) Komission tutkimuksen mukaan kuluttajat suosivat Tanskassa voimakkaasti tanskalaista naudanlihaa. Selvä enemmistö vastanneista tanskalaisista valintamyymälöistä, mukaan lukien kaksi suurinta valintamyymälää, joiden osuus myynnistä on noin puolet, pitävät lihan alkuperää suhteellisen tai erittäin tärkeänä tekijänä, kun keskivertokuluttaja tekee ostopäätöksensä. Tämä kuluttajien mieltymys tulee esille myös osapuolten toimittamissa tutkimuksissa. Lisäksi BSE-kriisi ei vaikuttanut juuri ollenkaan naudanlihan kulutukseen Tanskassa. Tämän voidaan katsoa johtuvan myös tanskalaisten kuluttajien suuresta luottamuksesta Tanskan eläinlääkintäalan järjestelmään.

91) Komission tutkimus on kuitenkin osoittanut, että noin 24 prosenttia tuoreen naudanlihan kulutuksesta (vähittäiskauppa ja catering) on maahantuotua lihaa ja kyselyyn vastanneiden valintamyymälöiden myymästä naudanlihasta noin 20 prosenttia on ulkomaista. Vaikka valintamyymälät ja tukkukauppiaat ovat ilmoittaneet, että huolimatta siitä, että kuluttajien mieltymys tanskalaiseen naudanlihaan on voimakas, niiden on tuotava naudanlihaa, koska korkealaatuista tanskalaista naudanlihaa ei ole tarpeeksi(20). Tuontiliha myydään valintamyymälöissä kuluttajille samalla hinnalla ja samassa muodossa. Tämä näyttäisi osoittavan, että kuluttajilla on vaihtoehtoja.

92) Edellä esitetyn perusteella on asianmukaista katsoa, että valintamyymälöiden kautta myydyn tuoreen naudanlihan merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat Tanskaa laajemmat.

g) Tuore naudanliha - maatilamyynti ja lihakaupat

93) Nämä markkinat eivät ole Tanskaa laajemmat, koska toimittajat ovat pääasiassa yksityisessä omistuksessa olevia pieniä paikallisia teurastamoja. Osapuolet eivät harjoita toimintaa maatilamyynnin markkinoilla.

h) Tuore naudanliha - catering-markkinat

94) Tukkukauppiaiden mukaan lihan alkuperä on tärkeä catering-yritysten naudanlihan ostamista koskeviin päätöksiin vaikuttava tekijä, ja erityisen tärkeä tekijä se on varsinkin valtion laitoksille ja sairaaloille. Tuonnin osuus on kuitenkin suurempi kuin valintamyymälöissä. Lisäksi yksikään catering-yrityksistä ei ilmoittanut lihan alkuperää loppukuluttajille, jotka eivät ole vaatineetkaan sitä. Sen vuoksi näyttää siltä, että catering-markkinat ovat maantieteellisesti Tanskaa laajemmat.

i) Tuoreen lihan myynti jalostajille

95) Komission tutkimus osoitti, että yleensä lihanjalostajat voivat hankkia ja myös hankkivat lihaa välittämättä sen alkuperästä. Sen vuoksi maantieteelliset markkinat ovat kansallisia markkinoita laajemmat.

j) Lihajalosteet

96) Vaikka lihajalosteiden alkuperän onkin sanottu olevan valintaan vaikuttava tekijä joidenkin lihajalosteiden kohdalla, kuluttajien mieltymykset eivät yleensä ottaen ole läheskään yhtä tärkeitä kuin tuoreen lihan kohdalla. Tuotteen alkuperää ei myöskään yleensä ilmoiteta, ja vaikka se ilmoitettaisiinkin, olisi todennäköisesti mahdollista korvata esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa myytävä tanskalaista alkuperää oleva pekoni esimerkiksi hollantilaisella pekonilla. Myös Tanskassa valintamyymälät myyvät ulkomaisten jalostajien toimittamia (sianlihasta valmistettuja) lihajalosteita ja tanskalaisten jalostajien valmistamia lihajalosteita, jotka sisältävät ulkomaista lihaa. Sen vuoksi maantieteelliset markkinat ovat kansallisia markkinoita laajemmat.

k) Teurastuksen sivutuotteiden keräys

97) Yhteisön lainsäädännössä kielletään suuririskisen aineksen vienti. Sitä vastoin vähäriskistä ainesta saa viedä, ja Tanskaan tuodaan jonkin verran vähäriskistä ainesta.

98) Suuririskisen aineksen osalta voidaan päätellä, että tämän asian arvioinnissa maantieteelliset markkinat ovat enintään Tanskan laajuiset.

l) Päätelmä

99) Voidaan päätellä, että elävien sikojen teurastuksen markkinat ja suuririskisen aineksen markkinat ovat enintään Tanskan laajuiset. Valintamyymälöiden kautta myydyn tuoreen sianlihan markkinat ovat Tanskan laajuiset, kun taas valintamyymälöiden kautta myydyn tuoreen naudanlihan markkinat ovat Tanskaa laajemmat. Muiden tuotteiden osalta maantieteellisiä markkinoita ei tarvitse määritellä.

VI SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE JA ETA-SOPIMUKSEN TOIMINTAAN

A MARKKINOIDEN KOKONAISRAKENNE

100) Vuonna 1960 Tanskassa oli 62 osuusteurastamoa. Vuosien aikana osuusteurastamojen lukumäärä on vähentynyt sulautumien johdosta, ja nykyisin Tanskassa on neljä osuustoiminnallista sikateurastamoa (Danish Crown, Vestjyske Slagterier, Steff-Houlberg ja TiCan). Lisäksi on 127 pienempää yksityistä teurastamoa. Neljän osuusteurastamon osuus tanskalaisperäisten teurassikojen, emakoiden ja karjujen teurastuksista on 94 prosenttia (19153000 sikaa vuonna 1997)(21).

101) Danish Crown ja Vestjyske Slagterier ovat selvästi Tanskan johtavat teurastamot. Niiden yhteenlaskettu liikevaihto on lähes 10 kertaa suurempi kuin Steff-Houlbergin ja yli 30 kertaa suurempi kuin TiCanin liikevaihto. Elävien sikojen oston markkinaosuudella mitattuna osapuolet teurastavat lähes kuusi kertaa enemmän sikoja kuin Steff-Houlberg ja 15 kertaa enemmän kuin TiCan. Danish Crownilla on 12 teurastamoa ja Vestjyske Slagterierilla seitsemän teurastamoa, jotka kaikki sijaitsevat Tanskan länsiosassa. Steff-Houlbergilla on kaksi teurastamoa Ison-Beltin itäpuolella (Sjælland ja Bornholm) ja TiCanilla yksi teurastamo Luoteis-Tanskassa. Sekä Danish Crownilla että Vestjyske Slagterierilla samoin kuin Steff-Houlbergilla on omat Tanskan kattavat jakelujärjestelmät, kun taas TiCanilla ei ole omaa jakelujärjestelmää.

102) Lisäksi Danish Crown ja Vestjyske Slagterier ovat vertikaalisesti integroituneet sian- ja naudanlihan osalta siten, että ne toimivat aktiivisesti myös loppukäyttäjiä lähempänä olevilla tuoreen lihan myynnin, lihanjalostuksen ja lihakaupan markkinoilla. Tähän verrattuna TiCan on integroitunut vertikaalisesti huomattavasti vähemmän kuin osapuolet. Yksityisten teurastamojen ja NV-OX:n vertikaalinen integroituminen rajoittuu teurastettujen eläinten ruhojen paloitteluun.

103) Molemmilla osapuolilla on määräävä asema tai tärkeä osakeomistus monissa myyntiyrityksissä, jotka omien tuotteidensa lisäksi myyvät myös muiden kilpailevien tanskalaisten sika- ja nautateurastamojen tuotteita ensi sijassa vientimarkkinoille, kuten muualle Eurooppaan, Japaniin ja Yhdysvaltoihin.

104) Tässä yhteydessä on huomattava, että ennen sulautumaa tanskalaisten sikaosuuskuntien tärkeälle vientitoiminnalle oli kaksi pääkanavaa (noin 85 prosenttia sianlihasta viedään ulkomaille). FOODANE on Vestjyske Slagterierin kokonaan omistama myyntiyritys, ja ESS-Foodin omistavat kolme muuta osuusteurastamoa eli Danish Crown (70 prosenttia), Steff-Houlberg (17 prosenttia) ja TiCan (13 prosenttia). ESS-Foodin lisäksi kaksi pientä osuuskuntaa käyttää vientikanavinaan DAT-Schaubia, Tulip Internationalia (Danish Crownin omistama lihanjalostusyritys) ja niiden tytäryhtiöitä. Näin ollen kahden jäljellä olevan osuusteurastamon vienti on suuresti riippuvainen sulautuneesta yrityksestä.

105) Kuten edellä mainittiin, sulautumasta syntyvä osuuskunta saa teurastamotoimintaan liittyvillä markkinoilla yksinomaisen määräysvallan monissa muissa yrityksissä, joiden kanssa muilla (osuustoiminnallisilla) sikateurastamoilla on merkittäviä kaupallisia suhteita: teurastuksen sivutuotteet (daka), luonnonsuolet (DAT-Schaub) ja pakkausmateriaalit jne. (SFK). Steff-Houlberg on DAT-Schaubin ja SFK:n jäsen, kun taas TiCan on dakan, DAT-Schaubin ja SFK:n jäsen.

106) Lopuksi Danske Slagterier (Danish Bacon & Meat Council) on yhdistys, jonka jäseninä on neljä tanskalaista osuustoiminnallista sikateurastamoa ja jonka tavoitteena on suojella osuustoiminnallisten sikateurastamojen etuja. Yhdistyksen hallitukseen kuuluu 12 jäsentä, joista neljä on neljän osuuskunnan hallituksen puheenjohtajia ja muut kahdeksan valitaan kunkin osuuskunnan teurastusmäärien perusteella. Vuonna 1998 Danish Crownilla oli viisi jäsentä (puheenjohtaja mukaan luettuna), Vestjyske Slagterierilla oli neljä jäsentä (varapuheenjohtaja mukaan luettuna), Steff-Houlbergilla oli kaksi jäsentä ja TiCanilla yksi jäsen. Tämän perusteella osapuolilla on selvä jäsenenemmistö sulautuman jälkeen.

107) Osapuolet ovat vastauksessaan todenneet, että kaikilla Danske Slagterierin jäsenillä on vähemmistöoikeudet yhdistyksen tärkeimmässä päätöksentekoelimessä eli valtuutettujen kokouksessa. Päätöstä ei voida hyväksyä ilman, että vähintään kahden jäsenen valtuutettujen enemmistö on hyväksynyt sen.

108) Ensiksikin on huomattava, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen säännön soveltamista, että valtuutettujen kokouksen päätökset hyväksytään yksinkertaisella ääntenenemmistöllä. Koska Danske Slagterierin jäsenet nimittävät valtuutetut edellisenä tilivuonna teurastettujen sikojen lukumäärän perusteella, osapuolilla on selvä enemmistö äänistä ja ne voivat siten estää minkä tahansa ehdotuksen hyväksymisen. Toiseksi valtuutettujen kokouksen toimivalta on rajoittunut tilintarkastajan valintaan, tilinpäätöksen hyväksymiseen, tehtyjen esitysten hyväksymiseen ja sääntöjen muuttamiseen sekä yhdistyksen toiminnan lopettamiseen, johon vaaditaan kahden kolmasosan ääntenenemmistö. Valtuutettujen kokous voi lisäksi hallituksen esityksestä valita kaksi hallituksen jäsentä. Jos tällaista esitystä ei tehdä, jäsenet valitsevat kaikki hallituksen jäsenet tiettyjen sääntöjen mukaan, jolloin osapuolet saavat edellä mainitun enemmistön. Hallitus voi tehdä päätöksiä kaikista asioista. Päätökset hyväksytään yksinkertaisella ääntenenemmistöllä. Tällä tasolla ei siis ole vähemmistösuojaa. Osapuolilla on siten valta hyväksyä mikä tahansa päätös ja samalla varmistaa, ettei valtuutettujen kokous tee sen kanssa ristiriidassa olevaa päätöstä. Tämän perusteella komissio katsoo, että osapuolet voivat käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa Danske Slagterierissa.

109) Danske Slagterierin toiminta kattaa koko toimitusketjun alkutuotannosta markkinointiin. Toimintaan sisältyy kansallinen jalostusohjelma, joka on parhaillaan Tanskan kilpailuviraston tarkistettavana, eläinlääkintä- ja terveysohjelmat, lihateollisuuden tutkimus Tanskan lihatutkimuslaitoksen kanssa, kaupalle ja kuluttajille suunnattu tiedotus sekä tanskalaisen sianlihan myynninedistäminen vientimarkkinoilla. Danske Slagterierin toimintaa rahoitetaan kolmella tavalla: kaikista Tanskassa tuotetuista teurassioista perittävällä lakisääteisellä tuotantoverolla, vapautuksella Tanskan maaverosta ja jäsenmaksuilla.

110) Danske Slagterier tarjoaa siten olennaisia toimintoja ja muodostaa hyvin tärkeän ja kiinteän osan Tanskan koko sika-alasta. Lisäksi näiden toimintojen luonne ja laajuus luovat vahvoja yhteyksiä ja yhteisiä etuja neljän osuuskunnan välille. Sulautuman jälkeen Danish Crownilla ja Vestjyske Slagterierilla on määräysvalta Danske Slagterierissa ja ne määräävät myös tärkeimpien kilpailijoidensa, Steff-Houlbergin ja TiCanin niistä toiminnoista, jotka Danske Slagterier suorittaa, kuten myynninedistämisestä vientimarkkinoilla.

111) Lisäksi Danske Slagterierin piirissä on otettu käyttöön kansallinen hintanoteerausjärjestelmä. Sen mukaan hintatoimikunta määrää joka viikko kilohinnan, jonka neljän osuuskunnan on sopimuksen mukaan maksettava jäsenilleen. Hinta lasketaan osuuskuntien saamien varsinaisten myyntihintojen perusteella. Joka keskiviikko kukin yritys ilmoittaa kinkun sekä keski- ja etupalojen hinnat. Hintanoteeraus julkaistaan joka perjantai seuraavaksi viikoksi. Lisäksi Danske Slagterier määrää muut hintaparametrit, kuten vähennyksen painosta, joka ylittää tai alittaa sian vakiopainon (67-78,9 kg), ja maksun lihapitoisuudesta. Hintatoimikuntaan kuuluu kunkin neljän osuuskunnan hallituksen puheenjohtaja sekä toimitusjohtaja.

112) Danske Slagterier on ilmoittanut kansallista hintanoteerausjärjestelmää koskevan sopimuksen komissiolle. Sopimusta tutkitaan parhaillaan erillisessä, EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan mukaisessa menettelyssä. Menettelyn yhteydessä on lähetetty varoituskirje.

113) Kun otetaan huomioon, että sulautuman jälkeen osapuolilla on määräysvalta Danske Slagterierissa, ne määräävät myös hintanoteerausjärjestelmästä.

B OSUUSKUNTARAKENNE

114) Osapuolten mukaan tuottajilla on päätösvalta osuuskunnassa, ja ne voivat siten estää osapuolia käyttämästä väärin määräävää asemaansa. Tämän mukaan toimenpiteen tuottajiin kohdistuvan kilpailuvaikutuksen arviointi olisi suljettava pois tästä arvioinnista. Tämän väitteen arvioimiseksi on otettava huomioon Tanskan osuuskuntarakenne.

115) Tanskalaisiin osuuskuntiin ei yleensä sovelleta mitään erityistä yhtiölainsäädäntöä ja siten osuuskuntien toiminnasta määrätään kunkin osuuskunnan säännöissä. Tanskalaisen osuuskunnan tärkein piirre on se, että tuottaja on sekä osuuskunnan omistaja että toimittaja. Suurimmat jäsenet toimittavat huomattavasti vähemmän kuin 1 prosentin kaikista toimituksista. Jäsenen on toimitettava kaikki teuraaksi tarkoitetut eläimet yksinomaan osuusteurastamolle, ja teurastamon on ostettava jäsenten koko tuotanto. Osuusteurastamot voivat ostaa eläimiä myös muilta kuin jäseniltä, mutta tämä on erittäin harvinaista sikojen kohdalla(22).

116) Jokainen viljelijä voi liittyä tietyn lajin osuuskunnan jäseneksi omasta pyynnöstään. Jäsen ei kuitenkaan voi erota osuuskunnasta yhtä helposti. Danish Crownin ja Vestjyske Slagterierin osuuskunnan sääntöjen mukaan jäsen voi erota osuuskunnasta ilman sakkomaksuja yhden vuoden irtisanomisajalla, joka päättyy 1 päivänä huhtikuuta. Viljelijän on siten annettava irtisanomisilmoitus 12-24 kuukautta ennen kuin ero on mahdollinen. Viljelijä voi perua irtisanomisilmoituksen kolme kuukautta ennen irtisanomisajan päättymistä (1 päivänä huhtikuuta). Jos viljelijä liittyy uudestaan osuuskunnan jäseneksi, hän sitoutuu osuuskuntaan jälleen toiseksi täydeksi irtisanomiskaudeksi.

117) Kaikki tanskalaisen osuuskunnan jäsenet saavat saman perushinnan toimituksistaan, eli hinnan joka määräytyy Danske Slagterierin antaman hintanoteerauksen perusteella (katso johdanto-osan 111 kappale). Perushinnan lisäksi jäsen saa myös osuuden osuuskunnan kokonaisvoitosta, joka maksetaan kerran vuodessa. Tämän "jäännösmaksun" tai "bonuksen" määrää osuuskunta Tanskan kruunuina tuottajan kyseisenä vuonna toimittamien ruhojen jokaiselta painokilolta. Jäännösmaksu sioista on ollut viime vuosina kaikissa osuuskunnissa 4-8 prosenttia tuottajalle kilolta maksetusta kokonaishinnasta.

118) Vaikka Tanskan osuuskuntarakenteen ja muissa maissa olevien osuuskuntarakenteiden välillä on joitain samankaltaisuuksia, Tanskan järjestelmä näyttää asettavan tuottajalle enemmän rajoituksia. Esimerkiksi hollantilaisella teurastamo-osuuskunnalla ei ole yksinoikeuteen perustuvia toimituksia ja osuuskunnan jäsenyydestä voi erota ilman irtisanomisaikaa. Osuuskunnalla on kuitenkin velvollisuus ostaa se, mitä jäsenet toimittavat. Jos jäsen toimittaa koko tuotantonsa osuuskunnalle, hänellä on oikeus vuosibonukseen. Tämä maksu on kuitenkin vain murto-osa tanskalaisten osuuskuntien maksamasta bonuksesta (0,40 Alankomaiden guldenia tai noin 0,18 euroa sialta verrattuna 0,50 Tanskan kruunuun kilolta tai noin 5 euroon sialta), ja siten se rajoittaa tuottajan toimitusvapautta huomattavasti vähemmän.

119) Sulautuneella yrityksellä olisi 30000 jäsentä, minkä vuoksi yksittäisen tuottajan suora vaikutusvalta on rajoitettu. Jäsenet kuuluvat yhteen useista alueellisista valtuuskunnista, jotka muun muassa valitsevat yhteensä 509 jäsentä valtuutettujen toimikuntaan. Kullakin tuottajalla on yksi ääni. Valtuutettujen toimikunta on osuuskunnan päätöksentekoelin, joka nimittää hallituksen jäsenet ja päättää muun muassa voitonjaosta. Kullakin toimikunnan jäsenellä on yksi ääni. Päätökset tehdään yksinkertaisella ääntenenemmistöllä, paitsi osuuskunnan sääntöjen muutoksia ja sulautumista koskevat päätökset, joihin vaaditaan kahden kolmasosan ääntenenemmistö. Siten jäsenet eivät voi äänestää suoraan, vaan ainoastaan valittujen edustajien kautta. Näyttäisi siltä, että yksittäisellä tuottajalla ei ole todellista suoraa vaikutusvaltaa osuuskunnan kaupalliseen toimintaan, saati päätösvaltaa osuuskunnassa.

120) Osuuskunta ei myöskään omista yksityistä tuottajaa eikä ole vastuussa tuottajan toiminnasta. Täten yksittäiset tuottajat ja osuuskunta ovat erillisiä oikeudellisia ja taloudellisia yksiköitä, eikä sikojen ja nautojen myynti ja osto tapahdu yhden ryhmän sisällä. Tämän vuoksi on välttämätöntä ottaa huomioon myös sulautuneen yrityksen asema ostajana suhteessa tanskalaisiin siankasvattajiin, osuuskunnan jäsenet mukaan luettuina, arvioitaessa toimenpiteen kilpailuvaikutusta.

C ELÄVIEN TEURASSIKOJEN OSTO

a) Markkinaosuudet

121) Uusi yritys ostaa 76 prosenttia Tanskan elävien (teuras-)sikojen (emakot ja karjut) tuotannosta. Markkinaosuuksien kasvu on merkittävä, sillä Danish Crownin nykyinen markkinaosuus on 47 prosenttia ja Vestjyske Slagterierin osuus 29 prosenttia. Niiden lähimpien kilpailijoiden, kahden muun osuusteurastamon, markkinaosuudet ovat 13 prosenttia (Steff-Houlberg) ja 5 prosenttia (TiCan). Markkinaosuudet ovat vuosien aikana olleet hyvin vakaat(23). Jäljellä olevat 127 yksityistä teurastamoa ostavat ja teurastavat 4 prosenttia Tanskan teurassioista, ja ulkomaille viedään 1,6 prosenttia tanskalaisista sioista.

b) Todellinen kilpailu

122) Yksityiset tanskalaiset teurastamot eivät ole uuden yrityksen todellinen vaihtoehto. Pienet teurastamot, joita on 118, teurastavat keskimäärin vähemmän sikoja kuin tanskalainen siankasvattaja yleensä tuottaa. Myös yhdeksän vientilisenssin omaavaa teurastamoa ovat liian pieniä ollakseen vakava vaihtoehto uudelle yritykselle, sillä niistä suurimman osuus teurastusten kokonaismäärästä on vain noin 0,8 prosenttia. Steff-Houlberg ja TiCan eivät tarjoa riittävää vaihtoehtoa osapuolille, jotta vältettäisiin määräävän ostoaseman muodostuminen. Molemmat yritykset toimivat täydellä kapasiteetilla. TiCanilla on ollut monta vuotta jonotuslista, ja koska sen teurastamo sijaitsee kaupungin keskustassa, sen laajentumismahdollisuudet ovat rajalliset. Osapuolten päätettyä sulautua Steff-Houlberg on ottanut uusia jäseniä, minkä vuoksi yritys ei voi enää laajentaa kapasiteettiaan suhteellisen kohtuullisin investoinnein.

123) Osapuolet väittävät, että kapasiteettia voidaan lisätä rajoitetuin kustannuksin (osapuolet ovat toimittaneet kustannuslaskelmat) ja että kapasiteettia lisätään, kun raaka-ainetta on saatavilla. Komissio ei kiistä sitä, etteikö kapasiteetti olisi lisääntynyt Tanskassa suhteessa siankasvatuksen kasvuun. On kuitenkin erotettava toisistaan osuusteurastamojen velvollisuus lisätä kapasiteettia ottaakseen vastaan nykyisten jäseniensä lisääntynyt tuotanto ja kapasiteetin lisääminen uusien jäsenten tuotannon vuoksi. Viime mainittu lisäys toteutuu ainoastaan, jos teurastamo voi olla varma toimitusten kasvusta lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Kun otetaan huomioon, että mahdollisia uusia jäseniä sitoo yleensä irtisanomisaika, jos he ovat olleet aikaisemmin toisen osuuskunnan jäseniä, on vähemmän varmaa, saisiko teurastamo kyseiset toimitukset kapasiteetin lisäämisen jälkeen. Tällainen investointi muodostaisi kohtuullisen suuren riskin, sillä siihen liittyisi huomattavia uponneita kustannuksia. Tässä suhteessa voidaan huomauttaa, että Sjællandin, joka on Steff-Houlbergin "kotitanner", sianlihantuotanto on laskenut suhteessa Tanskan kokonaistuotantoon. Kuten edellä on mainittu, vähennyksen ovat nyt korvanneet noin 600000 sikaa, joiden tuottajat käyttivät hyväkseen mahdollisuutta jättää Danish Crown tai Vestjyske Slagterier kahden viikon kuluessa sulautumailmoituksen jälkeen ja liittyivät Steff-Houlbergiin. Näiden ylimääräisten toimitusten vuoksi Steff-Houlberg ei voi lisätä kapasiteettiaan suhteellisen kohtuullisin kustannuksin. Siten on epätodennäköistä, että Steff-Houlberg lisää enää kapasiteettiaan huomattavasti voidakseen ottaa vastaan uusien jäsenten toimituksia.

124) Tästä voidaan päätellä, että nykyisin markkinoilla olevat kilpailijat eivät pysty estämään määräävän aseman muodostumista.

c) Mahdollinen kilpailu

125) Osuuskuntien (joiden osuus on 94 prosenttia Tanskan sianlihantuotannosta) tuottajajäseniin kohdistuvan ja yksinoikeuteen perustuvan toimitusvelvollisuuden yksi vaikutus on, että muiden tanskalaisten samoin kuin ulkomaisten teurastamojen on mahdotonta saada tanskalaisia sikoja tai nostaa niille nykyisin toimitettavien sikojen määrää, koska tuottajat voivat toimittaa sikoja ainoastaan omalle osuuskunnalleen. Tuottajat voivat viedä ulkomaille, toimittaa yksityisille teurastamoille tai toimittaa muille tanskalaisille osuuskunnille (edellyttäen, että niillä on ylimääräistä kapasiteettia) ainoastaan, jos he irtisanovat oman osuuskuntansa jäsenyyden. Lisäksi jäsenyyden irtisanominen kestää 12-24 kuukautta.

126) Osuuskunnan vaihtamisesta aiheutuisi myös kuluja. Tuottaja, joka toimittaa tanskalaiselle osuuskunnalle olematta sen jäsen, menettää vuosittaisen voitto- osuuden (4-8 prosenttia jäsenille suoritetuista kokonaismaksuista). Tuottajan on siten joko jäätävä osuuskuntansa jäseneksi tai vietävä koko tuotantonsa Saksaan (osuuskunta Swedish Meats, jonka osuus on 70 prosenttia Ruotsin teurastamotoiminnasta, ei osta maahantuotuja sikoja). Siten ei ole yllättävää, että elävien teurassikojen vienti Tanskasta on rajoitettua, vaikka Saksan hinnat ovat olleet suhteellisen kauan jatkuvasti korkeampia ja vaikka Saksan teurastamot eivät nykyisin toimi täydellä kapasiteetilla. Näin ollen suurimmalla osalla tanskalaisista siankasvattajista ei ole muuta todellista vaihtoehtoa kuin jäädä osuuskuntansa jäseneksi.

127) Osapuolet ovat esittäneet, että Tanskan osuuskuntien siankasvattajat ovat hyvin tietoisia sikojen hinnoista Saksassa, että vienti-infrastruktuuri (kuljetusliikkeet, jotka toimivat myös välittäjinä) on paikoillaan ja että pitempiaikaisista toimitussopimuksista voidaan neuvotella. Taustalla on ajatus, että vienti Saksaan olisi katsottava mahdollisen kilpailun realistiseksi muodoksi. Saksan markkinat ovat kuitenkin hyvin suurelta osin spot-markkinat. Saksan teurastamojen on siten kilpailtava toimituksista (viikoittaisilla) hinnoilla naapuriteurastamojen kanssa ja tuottajat voivat päättää hintojen perusteella kenelle toimittaa. Tämä on täysin erilainen järjestelmä kuin Tanskassa. Tanskalaisen tuottajan kannalta olisi suuri päätös lähteä mukaan Saksan järjestelmään. Tällaiseen päätökseen liittyvien epävarmuustekijöiden ja riskien vuoksi on epätodennäköistä, että Saksan markkinoista tulee houkutteleva vaihtoehto. Myös niiden osuuskuntatuottajien, jotka haluaisivat kokeilla Saksan markkinoita, mahdollisuudet ovat melko rajoitetut yksinoikeuteen perustuvan toimitusvelvollisuuden ja pitkän irtisanomisajan vuoksi.

d) Päätelmä

128) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että sulautuma johtaisi määräävän aseman muodostumiseen elävien teurassikojen ostomarkkinoilla Tanskassa. Komission havaitsemat huolenaiheet määräävän aseman muodostumisesta eivät liity osapuolten mahdollisuuteen saada ostajamonopoliasemaan perustuvia voittoja toimittajilta, koska kyseiset voitot jaetaan takaisin tuottajajäsenille "jäännösmaksuna" tai "bonuksena". Komission huolenaiheet liittyvät varsinaisesti muun muassa a) osapuolten päätösvaltaan Tanskan sika-alaa koskevissa innovaatioissa, b) tuottajien vaihtoehtojen vähenemiseen ja c) osapuolten mahdollisuuteen ajaa yksityiset teurastamot pois alalta. Viimeksi mainittu strategia antaisi osapuolille mahdollisuuden vallata yksityisten teurastamojen markkinaosuudet sekä valintamyymälöissä myytävän tuoreen sianlihan Tanskan markkinoilla että elävien sikojen ostomarkkinoilla.

129) Viime vuosina suuntauksena on ollut tuotekehityksen innovaatiot, jotka liittyvät sikojen jalostukseen, eläinten rehuihin jne. Tätä olisi tarkasteltava siltä pohjalta, että kuluttajat vaativat suurempaa tuotevalikoimaa (esimerkiksi luonnonmukaisesti tuotettuja tuotteita) aikaisempaa enemmän. Osapuolet ovat esittäneet, että ne ovat Tanskan tuoteinnovaatiossa edelläkävijöitä sekä vientiin että kotimaahan tarkoitetuissa tuotteissa ja että ei ole mitään syytä, miksi ne poikkeaisivat tästä strategiasta.

130) Osapuolet saisivat kuitenkin päätösvallan Tanskan sika-alaa koskevissa innovaatioissa. Sikaosuuskunnat, jotka haluavat ottaa käyttöön erikoissikoja (luonnonmukaisesti tai vapaasti kasvatetut siat jne.) koskevia erityisjärjestelmiä, tarvitsevat kyseisten sikojen maksuun hintasäännöt, jotka Danske Slagterierin hallitus on hyväksynyt. Osapuolten päätösvalta tämän yhdistyksen hallituksessa antaa niille siten mahdollisuuden päättää Tanskan sika-alan innovaatioista. Koska tanskalaiset kuluttajat suosivat mielellään tanskalaista lihaa (katso jäljempänä), tämä voisi johtaa Tanskan markkinoiden erityistarpeita koskevien innovaatioiden vähenemiseen. Tässä suhteessa on huomattava, että eräät tanskalaiset valintamyymälät ovat aikaisempina vuosina ottaneet suoraan yhteyttä (osuuskuntien ulkopuolisiin) tuottajiin kehittääkseen valintamyymälöiden omien vaatimusten mukaisia uusia tuotteita.

131) Lisäksi sulautuma vähentää tuottajien vaihtoehtoja huomattavasti. Ennen sulautumaa tuottaja pystyi ainakin valitsemaan, toimittiko Danish Crownille vai Vestjyskelle, jotka molemmat sijaitsevat Jyllannissa. Jos jonkin osuuskunnan kannattavuus olisi heikentynyt muihin verrattuna tai jos (merkittävä) vähemmistö jäsenistä olisi muuten ollut tyytymätön osuuskunnan kaupalliseen strategiaan, ne olisivat voineet irtisanoa jäsenyytensä ja liittyä toisen osuuskunnan jäseniksi. Sulautuman jälkeen uuden yrityksen merkittävällä jäsenvähemmistöllä ei olisi todellista vaihtoehtoa. Kuten edellä mainittiin, kaksi jäljellä olevaa osuuskuntaa, Steff-Houlberg ja TiCan, jotka molemmat toimivat täydellä kapasiteetilla ja joilla on jonotuslista, sekä yksityiset teurastamot eivät ole todellisia vaihtoehtoja. Sulautuman jälkeen nykyiset jäsenet olisivat siten käytännössä sidottuja uuteen yritykseen.

132) Yksityisillä teurastamoilla, joita on 127 ja jotka yhteensä teurastavat 4 prosenttia sikojen tuotannosta Tanskassa, on alle 40 prosentin osuus tuoreen porsaanlihan kulutuksen (vähittäis- ja catering-myynti) kotimaisista markkinoista. Yhdeksän vientilisenssin omistavan teurastamon osuus yksityisten teurastamojen tuotannosta on kolme neljäsosaa, ja niille toimittavien tuottajien määrä on hyvin rajoitettu. Valtaamalla osan tästä rajoitetusta tuotemäärästä uusi yritys voisi sekä nostaa huomattavasti osuuttaan tuoreen sianlihan kotimaan markkinoilla että kasvattaa markkinaosuuttaan ostotasolla. On huomattava, että a) kyseisten toimittajien toimitukset ovat ainoa tapa, jolla osuuskunta pystyy hankkimaan uusia tanskalaisten sikojen toimituksia lyhyellä aikavälillä, sillä kaikki muut tuottajat ovat sidoksissa johonkin osuuskuntaan, ja että b) kapasiteetin käyttöaste on hyvin tärkeä kannattavuuden kannalta. Siten yksityiset teurastamot ovat hyvin haavoittuvia, jos ne menettävät jonkin niiden muutamasta tärkeästä toimittajasta. Tarjoamalla erikoissikojen kasvatusta koskevia sopimuksia muille kuin omille jäsenilleen uusi yritys pystyisi maksamaan korkeampaa hintaa näille tuottajille ilman, että sen tarvitsisi nostaa yleistä hintatasoa, ja samalla se voisi täyttää kyseisten tuotteiden kasvavan erityiskysynnän markkinoilla vaarantamatta yrityksen osuuskuntarakenteen vakautta. Uuden yrityksen kannalta olisi siten järkevää omaksua strategia, jonka mukaan se käyttäisi taloudellista valtaa elävien teurassikojen ostomarkkinoilla tarjoamalla korkeampia hintoja tuottajille, jotka nykyisin toimittavat taloudellisesti heikoille yksityisille teurastamoille, ja heikentämällä niiden kaupallisen pohjan ja ajamalla ne siten alalta.

133) Vastauksessaan osapuolet ovat esittäneet, että olisi osuuskunnan sääntöjen vastaista tarjota korkeampia hintoja tuottajille, jotka nyt toimittavat sikoja yksityisille teurastamoille, ja että yksikään osapuolten jäsenistä ei hyväksyisi kyseisten sopimusten tarjoamista muille kuin osuuskunnan jäsenille. Osapuolet väittävät erityisesti, että Danske Slagterierin sääntöjen mukaan osuuskunnilla on velvollisuus noudattaa sen maksusääntöjä, viikoittainen hintanoteeraus mukaan lukien. Näissä Danske Slagterierin hallituksen hyväksymissä säännöissä määrätään, että kaikille jäsenille maksetaan viikkonoteerauksen mukaan ja että osuuskunnan ulkopuolisille tuottajille ei voida maksaa noteerausta enemmän.

134) Komissio ei kuitenkaan katso, että maksusäännöt välttämättä estävät erilaisten hintojen maksamisen tuottajille. Kuten edellä mainittiin, maksusäännöistä ja viikoittaisesta hintanoteerauksesta on ilmoitettu komissiolle EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan mukaisesti ja komissio on lähettänyt asiaa koskevan varoituskirjeen. On siten kyseenalaista, voivatko nämä säännöt muodostaa pätevän perustan osapuolten esittämälle väitteelle. Lisäksi osapuolten osuuskunnan säännöissä ainoastaan viitataan näihin maksusääntöihin. Danske Slagterierin hallitus hyväksyy maksusäännöt ja voi muuttaa niitä ilman, että sen sääntöjä on muutettava. On muistettava, että osapuolet nimittävät selvän enemmistön hallituksen jäsenistä. Osapuolet voivat siten muuttaa maksusääntöjä koska tahansa. Nykyisten maksusääntöjen mukaan teurastamo voi Danske Slagterierin (hallituksen) suostumuksella tehdä erityissopimuksia tietyntyyppisten sikojen tuotannosta ja maksaa siankasvattajalle viikoittaisen noteerauksen lisäksi hintalisän korvatakseen kyseisten sikojen tuottamisesta aiheutuvat ylimääräiset kustannukset. Osapuolet väittävät, ettei kyseisiä sopimuksia voi tarjota muille kuin jäsenille, koska muutoin ne saisivat hintanoteerausta korkeamman hinnan. Tämä merkitsee sitä, että hintalisä ei kata ainoastaan varsinaisia kustannuksia, vaan sisältää myös ylimääräisen hintakannusteen. Vaikka kyseinen tulkinta olisi oikea, nykyisiä maksusääntöjä voitaisiin muuttaa, jolloin kyseisiä sopimuksia voitaisiin tehdä muiden kuin jäsenten kanssa, jos osapuolet katsovat sen olevan niiden kaupallisen edun mukaista. Ei ole myöskään selvää, miksi jäsenten edun mukaista ei olisi hyväksyä hintalisän maksamista muille kuin jäsenille lyhyellä aikavälillä, jos osuuskunta voisi siten nostaa osuuttaan Tanskan markkinoilla, mikä hyödyttäisi kaikkia jäseniä.

D ELÄVIEN TEURASNAUTOJEN OSTO

a) Markkinaosuudet

135) Kuten edellä mainittiin, vaikka merkitykselliset maantieteelliset markkinat rajoittuvat Tanskaan, sulautuma ei johtaisi sellaiseen määräävään asemaan, jonka seurauksena tehokas kilpailu rajoittuisi huomattavasti yhteismarkkinoiden merkittävällä osalla.

136) Sulautuman seurauksena osapuolet ostavat 58 prosenttia tanskalaisesta elävästä teuraskarjasta. Markkinaosuuksien kasvu on merkittävä, kun otetaan huomioon, että Vestjyske Slagterierilla on nykyisin 36 prosenttia markkinoista, kun taas Danish Crownin markkinaosuus on 22 prosenttia. Koska osuuskunnan ulkopuoliset karjankasvattajat toimittavat 45 prosenttia Danish Crownille toimitettavasta karjasta, osuuskunnan jäsenten "takaamat" toimitukset osapuolille ovat 48 prosenttia tanskalaisesta elävästä teuraskarjasta. Seuraavaksi suurimmat kilpailijat teurastavat 9 ja 8 prosenttia tanskalaisesta elävästä teuraskarjasta. Osapuolet käyvät sulautumaneuvotteluja NV-OX:n kanssa, jonka osuus on edellä mainittu 8 prosenttia. Jos sulautuma NV-OX:n kanssa toteutuu, osapuolten markkinaosuus kasvaa edelleen 4-5 prosenttia, joka koostuu osuuskunnan jäsenten ja ulkopuolisten suorista toimituksista teurastamolle(24). Muiden kuuden teurastamon, joilla on vientilisenssi, markkinaosuus on 1-3 prosenttia. Loput 10 prosenttia teurastuksista suoritetaan teurastamoissa, joilla ei ole vientilisenssiä, sekä maatiloilla. Steff-Houlberg ja TiCan eivät teurasta nautakarjaa.

b) Tehokasta kilpailua ei rajoiteta merkittävästi edes Tanskan markkinoilla

137) Komissio myöntää, että muiden nautateurastamoiden markkinaosuudet ovat alle 10 prosenttia ja että kaikki, NV-OX:ia lukuun ottamatta, ovat yksityisiä teurastamoja(25), joiden kilpailukykyä haittaa se, että niille tulevat toimitukset ovat epävarmempia kuin osapuolille tulevat toimitukset, jotka perustuvat laajalti jäsenten takaamiin toimituksiin.

138) Tanskan nautakarjantuotanto on kuitenkin vähenemässä ja sen odotetaan vähenevän edelleen. Toisaalta kulutus on vakaa. Yksityiset tanskalaiset teurastamot saavat puolet osuuskuntien ulkopuolisten karjankasvattajien Tanskan tuotannosta verrattuna niiden osuuteen siantuotannosta, joka on vain 6 prosenttia. Karjankasvattajien näkökulmasta voidaan päätellä, että osuuskunnalle nautoja toimittaville ulkopuolisille ja yksittäisille osuuskunnan karjankasvattajille (tai niiden merkittävälle vähemmistölle(26)) tuotannon myynti nautakarjamarkkinoilla, joilla myydään jo 20 prosenttia naudoista (ostajat ovat yleensä yksityisiä teurastamoja, valintamyymälöitä ja mahdollisesti viejiä)(27), tai suoraan yksityisille teurastamoille, on todellinen vaihtoehto.

139) Lisäksi yksi Tanskan suurista valintamyymälöistä toimii aktiivisesti näillä markkinoilla. Se ostaa itse tanskalaista karjaa karjamarkkinoilta ja sillä on teurastussopimus yksityisten teurastamojen kanssa. Se toimii myös suoraan vasikoiden sopimustuotannossa.

140) Tämän vuoksi komissio päättelee, että vaikka Tanska muodostaa merkitykselliset maantieteelliset markkinat, sulautuma ei johtaisi sellaiseen määräävään asemaan, jonka seurauksena tehokas kilpailu estyisi merkittävästi.

E VALINTAMYYMÄLÖISSÄ MYYDYN TUOREEN SIANLIHAN TANSKALAISET MARKKINAT

a) Markkinaosuudet

141) Osapuolet arvioivat, että Tanskan tuoreen sianlihan kokonaismarkkinat (vähittäis- ja catering-myynti) ovat ainakin 111000 tonnia. Komissio on sen vuoksi pyrkinyt todentamaan tämän luvun ja selvittämään arvioon vaikuttavat tärkeimmät epävarmuustekijät. Komission markkinatutkimus vahvistaa, että 111000 tonnia on realistinen arvio tuoreen sianlihan kokonaiskulutuksesta Tanskassa.

142) Osapuolet ovat epäilleet niiden laskelmien luotettavuutta, jotka koskevat loppukulutukseen myytävän tuoreen sianlihan myyntilukuja (katso liitteessä oleva taulukko), ja erityisesti arviota, jonka mukaan tuonnin osuus valintamyymälöissä on vain 1 prosentti. Osapuolet kysyivät erityisesti, onko komissio jakanut oikein vuonna 1997 Tanskan sianlihantuonnin määräksi arvioidut 42000 tonnia eri markkinoille ja onko komissio ottanut laskelmassaan huomioon osapuolten useilta valintamyymäläketjuilta saamat tietyt tiedot.

143) Komission markkinatutkimuksessa lähetettiin kyselylomakkeet kaikille tanskalaisille teurastamoille, kaikille osapuolten tuntemille lihan tukkumyyjille (tuojat ja lihanleikkaajat) ja kaikille suurimmille valintamyymäläketjuille sekä eräille pienemmille valintamyymäläketjuille. Pieni määrä kyselylomakkeita lähetettiin tanskalaisille lihanjalostajille ja lihanviejille. Komissio on voinut näin arvioida a) tanskalaisperäisen sianlihan kokonaismyynnin vähittäis- ja catering-alan eri markkinoilla, b) valintamyymälöiden kokonaisostot (tanskalainen ja tuontiliha) sekä c) catering-yritysten ja lihakauppojen myynnin. Osuusteurastamot, lihakauppiaiden liiton tukkumyyjä (Mesterslagteren) ja yksityiset teurastamot ovat ilmoittaneet, että lihakaupoille on myyty 20500 tonnia tuoretta sianlihaa (luku perustuu yksityisten teurastamojen vastausten ekstrapoloimiseen). Kyseinen luku (20500 tonnia) on kuitenkin puolitettu liitteen taulukossa, koska Mesterslagterenin myynti on laskettu kahdesti ja koska lihakaupat jalostavat merkittävän osan niille myydystä lihasta. Korkein arvio lihakauppojen myynnistä on 10 prosenttia kokonaisvähittäismyynnistä. Kokonaismäärästä (111000 tonnia) on vähennetty myös lihamäärä, joka on kertynyt yksityisteurastamojen eläimen omistajalle suorittamista sopimusteurastuksista, silloin kun liha on tarkoitettu omistajan omaan käyttöön (tai myytäväksi maatilalla), samoin kuin osuusteurastamojen myynti työntekijöilleen.

144) Osapuolten, muiden osuusteurastamojen, yksityisteurastamojen (ekstrapolointi), tukkumyyjien ja valintamyymälöiden vastausten perusteella voidaan päätellä, että valintamyymälät myyvät vähintään noin 76300 tonnia tuoretta sianlihaa. Ulkomaisen sianlihan myynnin osuus on tanskalaisten valintamyymälöiden vastausten perusteella alle 1 prosenttia (määrältään ja arvoltaan). Jos oletetaan, että kokonaismarkkinoiden suuruus on 110000 tonnia(28) ja että catering-yritysten osuus on 15 prosenttia ja lihakauppojen osuus on 10 prosenttia vähittäismyynnistä, niin valintamyymälöiden kokonaismyynnin osuus olisi 84350 tonnia. Komissio katsoo, että on kohtuullista olettaa, että niiden valintamyymälöiden ostot ja ostot niiltä tukkumyyjiltä, jotka eivät vastanneet komission kyselyihin, vastaavat jäljelle jäävää 8050 tonnia(29).

145) Koska komission markkinatutkimus ei keskittynyt lihanjalostajien ja lihanviejien (jotka myös vievät maahan tuomaansa lihaa) tuontiin, komissio ei voi jakaa tuoreen sianlihan arvioitua kokonaistuontia eri kauppakanavien kesken. Kyselyihin vastanneiden valintamyymälöiden (pienet, keskikokoiset ja suuret valintamyymäläketjut) tuonti on kuitenkin 1 prosentti niiden tuoreen sianlihan kokonaismyynnistä(30).

146) Edellä mainitun menetelmän perusteella on arvioitu, että tanskalaiset valintamyymälät myyvät noin 84350 tonnia sianlihaa. Osapuolten markkinaosuus on noin 40 prosenttia (myynti suoraan ja tukkumyyjien kautta). Markkinaosuuksien kasvu on merkittävää: Danish Crown [20-25 prosenttia] [...](31) ja Vestjyske Slagterier [15-20 prosenttia] [...](32).

b) Todellinen kilpailu

147) Sulautuman seurauksena valintamyymälöillä on ainoastaan yksi pääasiallinen vaihtoehtoinen toimittaja, toinen osuuskunta eli Steff-Houlberg, jonka osuus oli alle 30 prosenttia niiden ostoista vuonna 1997. Lisäksi on huomattava, että kolmanneksi suurin osuusteurastamo TiCan ei ole todellinen vaihtoehtoinen toimittaja valintamyymälöiden kannalta (markkinaosuus [alle 5 prosenttia] [...](33)). TiCanin tuotevalikoima on pieni muihin osuuskuntiin verrattuna, minkä vuoksi se voi kilpailla Tanskassa ainoastaan Luoteis-Jyllannin paikallismarkkinoilla ja sen toimitukset "vähittäis-tukkumyyjille" ovat myös rajoitetut. Yksityisten teurastamoiden, joita on 127, osuus on alle 30 prosenttia. Vaikka näistä muutamat suuremmat voivat tietyssä määrin toimia jonkin valintamyymäläketjun paikallisten myymälöiden kolmantena, neljäntenä tai viidentenä toimittajana, yhdelläkään niistä ei ole riittävää volyymia tai leikkaus- tai pakkaustiloja taikka jakelujärjestelmää, jotta ne voisivat kilpailla osapuolten kanssa tasavertaisesti. Ainoa todellinen kilpailija on siten Steff-Houlberg. Sulautuma luo siten duopolin, joka koostuu osapuolista ja Steff-Houlbergista, joilla on yhteensä noin 70 prosentin markkinaosuus.

148) Komissio katsoo, että on epätodennäköistä, että Steff-Houlberg pystyy vielä kasvattamaan markkinaosuuttaan sulautuman johdosta, sillä komission tietojen mukaan Danish Crown ja Vestjyske Slagterier eivät ole aikaisemmin olleet yhdenkään suuren valintamyymälän ainoat tärkeimmät toimittajat. Näin ollen Steff-Houlberg ei pysty hankkimaan sellaisia uusia asiakkaita, jotka sulautuman vuoksi haluavat edelleen hankkia tuotteita useista hankintalähteistä. Steff-Houlbergilla on lisäksi sen teurastusosuuden (13 prosenttia kaikista teurastetuista sioista) perusteella hyvin vahva asema kotimarkkinoillaan. Yritys toimii Sjællandissa, Tanskan väkirikkaimmalla alueella (Kööpenhamina), missä sillä on hyvin vahva asema.

149) Komissio on tutkinut osapuolten ja Steff-Houlbergin todennäköistä tulevaa kilpailusuhdetta. Kuten jäljempänä mainitaan, toimenpide johtaa pikemminkin duopolistiseen määräävään asemaan kilpailevan duopolin sijaan siten, että duopolisteilla on noin 70 prosentin markkinaosuus.

c) Mahdollinen kilpailu

150) Tanskan teurastamoala on käynyt läpi konsolidointiprosessin viimeisten 40 vuoden aikana, minkä johdosta ala on keskittynyt entistä enemmän. Uudet alalle tulijat eivät ole olleet merkittäviä, vaan pieniä yrityksiä (esimerkiksi lihakauppa, joka pyytää teurastuslupaa). Toimenpiteen johdosta osapuolet voivat valvoa tehokkaasti tarvittavien raaka-aineiden saantia osuuskuntien rakenteen vuoksi (katso edellä elävien sikojen ostomarkkinoita koskeva kohta). Siten on epätodennäköistä, että alalle tulee uusia yrittäjiä.

151) Mahdollisen kilpailun tärkein lähde on tuonti. Komissio on siksi tutkinut esimerkiksi Saksan, Alankomaiden ja Ruotsin teurastamojen mahdollisuutta aloittaa sianlihan vienti Tanskaan tanskalaisten valintamyymälöiden myytäväksi. Komissio on havainnut, että tällaiselle tuonnille on lukuisia esteitä.

Sikojen toimitusten ja lihanleikkauksen mukauttaminen tanskalaisiin vaatimuksiin

152) Tuotannon osalta ulkomaisten teurastamojen olisi mukautettava sikojen toimitus Tanskan markkinoilla kysytyn sianlihalajin mukaan, jotta vienti voitaisiin aloittaa Tanskaan. Teurastamojen olisi myös koulutettava henkilökuntansa leikkaamaan liha tanskalaisten vaatimusten mukaan. Lihan leikkaaminen kyseisten vaatimusten mukaan edellyttäisi, että ulkomaiset teurastamot optimoisivat uudelleen tuotantonsa, sillä lihan leikkaaminen tanskalaisten vaatimusten mukaan vaikuttaa jonkin verran muihin tarkoituksiin ja muille markkinoille suunnattujen tuotteiden leikkaamiseen(34).

153) Osapuolet ovat väittäneet, että "tanskalaisten sikojen ja muualla Pohjois-Euroopassa kasvatettujen sikojen välillä ei ole merkittäviä eroja. Ei ole olennaista tarkastella maiden välisiä eroja teurastuspainossa, sillä tuottajien on erittäin helppo muunnella painoa muuttamalla lihotuskauden pituutta muutamalla viikolla." (vastaus, s. 36). Osapuolet ovat lisäksi väittäneet, että "ulkomaiset teurastamot voivat nopeasti suunnata myyntinsä tanskalaisille markkinoille, jos tuoreen sianlihan hinta Tanskassa nousee vähän mutta pysyvästi". Osapuolten mukaan tämä näkemys on myös ulkomaisten teurastamojen, kuten Dumecon, komissiolle markkinatutkimuksen aikana