FI Euroopan unionin virallinen lehti L 292/1

NEUVOSTON PÄÄTÖS,

tehty 27 päivänä kesäkuuta 2006,

Euroopan unionin jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan välistä luovutusmenettelyä koskevan Euroopan unionin sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisen sopimuksen allekirjoittamisesta

(2006/697/EY)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 24 ja 38 artiklan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Euroopan unioni on päättänyt tehostaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yksilönvapautta suojaavia sääntöjä.

(2) Puheenjohtajavaltio neuvotteli komission avustamana sopimuksen Euroopan unionin jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan välisestä luovutusmenettelystä neuvoston tehtyä 10 päivänä heinäkuuta 2001 päätöksen neuvoston puheenjohtajavaltion valtuuttamisesta neuvottelemaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 24 ja 38 artiklan nojalla Islannin ja Norjan kanssa rikosasioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä koskevat sopimukset; mainittua päätöstä muutettiin 19 päivänä joulukuuta 2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä,

ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

1 artikla

Hyväksytään Euroopan unionin puolesta Euroopan unionin jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan välistä luovutusmenettelyä koskevan Euroopan unionin sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisen sopimuksen allekirjoittaminen sillä edellytyksellä, että mainittu sopimus tehdään.

Sopimuksen ja sen allekirjoittamisen yhteydessä annettavien julistusten tekstit ovat tämän päätöksen liitteenä.

2 artikla

Neuvoston puheenjohtaja oikeutetaan nimeämään yksi tai useampi henkilö, jolla on valtuudet allekirjoittaa sopimus sillä edellytyksellä, että sopimus tehdään.

3 artikla

Tämä päätös ja sen liitteenä oleva sopimus julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tehty Luxemburgissa 27 päivänä kesäkuuta 2006. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja J. PRÖLL

Euroopan unionin sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välinen

SOPIMUS

Euroopan unionin jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan välisestä luovutusmenettelystä

EUROOPAN UNIONI

sekä

ISLANNIN TASAVALTA

ja

NORJAN KUNINGASKUNTA

jäljempänä ’sopimuspuolet’, jotka

HALUAVAT parantaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan välistä oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yksilönvapautta suojaavia sääntöjä,

KATSOVAT, että nykyiset suhteet sopimuspuolten välillä edellyttävät tiivistä yhteistyötä rikollisuuden torjunnan alalla,

ILMAISEVAT keskinäisen luottamuksensa oikeusjärjestelmiensä rakenteeseen ja toimintaan sekä kaikkien sopimuspuolten kykyyn taata oikeudenmukainen oikeudenkäynti,

TOTEAVAT, että Islanti ja Norja ovat ilmaisseet haluavansa tehdä sopimuksen, jonka nojalla ne voivat jouduttaa rikoksesta epäiltyjen ja tuomittujen luovuttamisjärjestelyjä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa ja soveltaa luovutusmenettelyä jäsenvaltioiden kanssa,

TOTEAVAT, että myös Euroopan unioni pitää tällaista sopimusta tarpeellisena,

TOTEAVAT, että on siksi asianmukaista perustaa järjestelmä luovutusmenettelyä varten,

TOTEAVAT, että kaikki jäsenvaltiot sekä Norjan kuningaskunta ja Islannin tasavalta ovat useiden rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta tehtyjen yleissopimusten osapuolina. Tällaisia yleissopimuksia ovat rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta 13 päivänä joulukuuta 1957 tehty eurooppalainen yleissopimus ja terrorismin vastustamisesta 27 päivänä tammikuuta 1977 tehty eurooppalainen yleissopimus. Pohjoismaissa on yhdenmukaiset rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevat lait ja yhteinen rikoksen johdosta tapahtuvan luovuttamisen käsite,

TOTEAVAT, että yksinkertaistetusta menettelystä rikoksen johdosta tapahtuvassa luovuttamisessa 10 päivänä maaliskuuta 1995 tehdyn EU:n yleissopimuksen ja rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta 27 päivänä syyskuuta 1996 tehdyn EU:n yleissopimuksen mukaisen yhteistyön tason olisi säilyttävä, ellei sitä ole mahdollista lisätä,

TOTEAVAT, että tässä sopimuksessa määritellyn pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevia päätöksiä on valvottava riittävästi, mikä merkitsee sitä, että sen valtion oikeusviranomaisen, jossa etsitty henkilö on pidätetty, olisi tehtävä päätös henkilön luovuttamisesta,

TOTEAVAT, että keskusviranomaisten tehtävän olisi tässä sopimuksessa määritellyn pidätysmääräyksen täytäntöönpanossa rajoituttava käytännön ja hallinnollisen tuen antamiseen,

TOTEAVAT, että tässä sopimuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehtyä Euroopan neuvoston yleissopimusta.

Tämä sopimus ei estä valtiota soveltamasta valtiosääntöönsä sisältyviä oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä, yhdistymisvapautta, lehdistönvapautta, sananvapautta muissa tiedotusvälineissä ja vapaustaistelijoita koskevia säännöksiä,

TOTEAVAT, että henkilöitä ei saa luovuttaa sellaiseen valtioon, jossa heitä vakavasti uhkaa kuolemanrangaistus, kidutus tai muu epäinhimillinen tai halventava rangaistus tai kohtelu,

TOTEAVAT, että koska kaikki valtiot ovat ratifioineet yksilöiden suojelusta henkilötietojen automaattisessa tietojenkäsittelyssä 28 päivänä tammikuuta 1981 tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen, tämän sopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä käsiteltäviä henkilötietoja on suojeltava mainitun yleissopimuksen periaatteiden mukaisesti,

OVAT SOPINEET SEURAAVAA:

1 LUKU

YLEISET PERIAATTEET

1 artikla

Tavoite ja tarkoitus

1. Sopimuspuolet sitoutuvat tämän sopimuksen määräysten mukaisesti tehostamaan luovuttamista syytetoimia tai tuomion täytäntöönpanoa varten jäsenvaltioiden sekä toisaalta Norjan kuningaskunnan ja Islannin tasavallan välillä ottamalla huomioon vähimmäisedellytyksinä Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta 27 päivänä syyskuuta 1996 tehdyn yleissopimuksen ehdot.

2. Sopimuspuolet sitoutuvat tämän sopimuksen määräysten mukaisesti varmistamaan, että jäsenvaltioiden sekä toisaalta Norjan kuningaskunnan ja Islannin tasavallan välisen rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan järjestelmän perustaksi tulee luovutusmekanismi, joka perustuu tämän sopimuksen ehtojen mukaiseen pidätysmääräykseen.

3. Tämä sopimus ei vaikuta velvoitteeseen kunnioittaa Euroopan ihmisoikeussopimuksessa taattuja perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita eikä velvoitteeseen noudattaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa tarkoitettuja periaatteita, kun kyse on jäsenvaltion oikeusviranomaisen täytäntöönpanotoimesta.

4. Tässä sopimuksessa ei voida tulkita olevan mitään sellaista, joka estäisi kieltäytymästä luovuttamasta henkilöä, josta on annettu tässä sopimuksessa määritelty pidätysmääräys, jos on objektiivisia perusteita katsoa, että pidätysmääräys on annettu henkilön asettamiseksi syytteeseen tai rankaisemiseksi tämän sukupuolen, rodun, uskonnon, etnisen alkuperän, kansallisuuden, kielen, poliittisten mielipiteiden tai sukupuolisen suuntautumisen perusteella tai että jokin kyseisistä syistä voi vahingoittaa hänen asemaansa.

2 artikla

Määritelmät

1. ’Sopimuspuolilla’ tarkoitetaan Euroopan unionia sekä Norjan kuningaskuntaa ja Islannin tasavaltaa.

2. ’Jäsenvaltiolla’ tarkoitetaan Euroopan unionin jäsenvaltiota.

3. ’Valtiolla’ tarkoitetaan jäsenvaltiota, Norjan kuningaskuntaa tai Islannin tasavaltaa.

4. ’Kolmannella valtiolla’ tarkoitetaan muuta kuin 3 kohdassa määriteltyä valtiota.

5. ’Pidätysmääräyksellä’ tarkoitetaan oikeudellista päätöstä, jonka valtio on antanut etsityn henkilön pidättämiseksi ja luovuttamiseksi toisen valtion toimesta rikosoikeudellisia syytetoimenpiteitä tai vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanemista varten.

3 artikla

Soveltamisala

1. Pidätysmääräys voidaan antaa sellaisista teoista, joista määräyksen antaneen valtion lainsäädännön mukaan voi seurata vapaudenmenetyksen käsittävä rangaistus tai turvaamistoimenpide, jonka enimmäispituus on vähintään 12 kuukautta, tai, jos rangaistustuomio on annettu tai vapaudenmenetyksen käsittävästä turvaamistoimenpiteestä on tehty päätös, sellaisista seuraamuksista, joiden pituus on vähintään neljä kuukautta.

2. Luovutuksen edellytyksenä on, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 ja 4 kohdan soveltamista, että teot, joiden johdosta pidätysmääräys on annettu, ovat täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaisesti rikoksia riippumatta siitä, mikä on niiden rikostunnusmerkistö tai minä rikoksina niitä pidetään.

3. Jollei 4 artiklassa, 5 artiklan 1 kohdan b–g alakohdassa ja 6, 7 ja 8 artiklassa toisin määrätä, valtio ei missään tapauksessa saa kieltäytyä panemasta täytäntöön pidätysmääräystä, jonka antamisperusteena on menettely, jolla edistetään sitä, että ryhmä henkilöitä, jotka toimivat yhteisessä tarkoituksessa, tekee yhden tai useamman sellaisen terrorismiksi katsottavan rikoksen, jota tarkoitetaan terrorismin vastustamisesta tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 1 ja 2 artiklassa ja terrorismin torjumisesta 13 päivänä kesäkuuta 2002 tehdyn puitepäätöksen 1, 2, 3 ja 4 artiklassa, harjoittaa laitonta huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden kauppaa, tekee tahallisen henkirikoksen, aiheuttaa vakavan ruumiinvamman, tekee ihmisryöstön, suorittaa vapaudenriiston, ottaa panttivangin tai tekee raiskauksen, joista voi seurata vapausrangaistus tai vapaudenmenetyksen käsittävä turvaamistoimenpide, jonka enimmäiskesto on vähintään 12 kuukautta, vaikka teolla ei osallistuta kyseisen rikoksen tai kyseisten rikosten varsinaiseen täytäntöönpanoon; tällaisen edistämisen tulee olla tahallista ja suoritettu tietoisena siitä, että henkilön osallistuminen edistää järjestön rikollisten toimien toteuttamista.

4. Norja ja Islanti ja toisaalta Euroopan unioni jonkin jäsenvaltionsa puolesta voivat tehdä ilmoituksen siitä, että 2 kohdassa tarkoitettu kaksoisrangaistavuutta koskeva ehto jätetään vastavuoroisesti soveltamatta jäljempänä määrätyin edellytyksin. Seuraavista rikoksista, sellaisina kuin ne määritellään pidätysmääräyksen antavan valtion lainsäädännössä, jos niistä pidätysmääräyksen antavassa valtiossa voi seurata vapaudenmenetyksen käsittävä rangaistus tai turvaamistoimenpide, jonka enimmäispituus on vähintään kolme vuotta, luovutetaan pidätysmääräyksen perusteella tämän sopimuksen edellytysten mukaisesti ja teon kaksoisrangaistavuutta tutkimatta:

— rikollisjärjestöön osallistuminen,

— terrorismi,

— ihmiskauppa,

— lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ja lapsipornografia,

— huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laiton kauppa,

— aseiden, ampumatarvikkeiden ja räjähteiden laiton kauppa,

— lahjonta,

— petos, mukaan lukien Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyssä yleissopimuksessa tarkoitettu Euroopan yhteisön taloudellisiin etuihin kohdistuva petos,

— rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesu,

— rahan, mukaan lukien euron, väärentäminen,

— tietoverkkorikollisuus,

— ympäristörikollisuus, mukaan lukien uhanalaisten eläinlajien laiton kauppa ja uhanalaisten kasvilajien ja kasvilajikkeiden laiton kauppa,

— laittomassa maahantulossa ja maassa oleskelussa avustaminen,

— tahallinen henkirikos, vakavan ruumiinvamman aiheuttaminen,

— ihmisen elinten ja kudosten laiton kauppa,

— ihmisryöstö, vapaudenriisto ja panttivangiksi ottaminen,

— rasismi ja muukalaisviha,

— järjestäytynyt varkausrikollisuus tai aseellinen ryöstö,

— kulttuuriomaisuuden, mukaan lukien antiikki- ja taide-esineiden laiton kauppa,

— petollinen menettely,

— ryöstöntapainen kiristys ja kiristys,

— tuotteiden laiton väärentäminen ja jäljentäminen,

— hallinnollisten asiakirjojen väärentäminen ja kaupankäynti väärennöksillä,

— maksuvälineväärennykset,

— hormonivalmisteiden ja muiden kasvua edistävien aineiden laiton kauppa,

— ydin- ja radioaktiivisten aineiden laiton kauppa,

— varastettujen ajoneuvojen kauppa,

— raiskaus,

— murhapoltto,

— kansainvälisen rikostuomioistuimen tuomiovaltaan kuuluvat rikokset,

— ilma-aluksen tai aluksen kaappaus,

— tuhotyö.

4 artikla

Perusteet ehdottomalle pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta kieltäytymiselle

Valtiot velvoittavat täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen kieltäytymään pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta seuraavissa tapauksissa:

1. jos pidätysmääräyksen perusteena olevasta rikoksesta on annettu yleinen armahdus täytäntöönpanosta vastaavassa valtiossa ja tällä valtiolla oli toimivalta nostaa syyte tästä rikoksesta oman rikoslainsäädäntönsä mukaan;

2. jos täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen käytettävissä olevien tietojen mukaan jossain valtiossa on annettu samasta teosta etsittyä henkilöä koskeva lopullinen tuomio, sillä edellytyksellä, että jos hänet on tuomittu rangaistukseen, hän on suorittanut sen tai suorittaa sitä parhaillaan tai rangaistusta ei voida enää panna täytäntöön tuomion antaneen valtion lainsäädännön mukaan;

3. jos henkilöä, jota pidätysmääräys koskee, ei voida ikänsä takia pitää rikosoikeudellisesti vastuullisena pidätysmääräyksen perusteena olevista teoista täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaan.

5 artikla

Muut perusteet pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta kieltäytymiselle

1. Valtiot voivat velvoittaa täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen kieltäytymään tai antaa tälle mahdollisuuden kieltäytyä pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta:

a) jos jossakin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista tapauksista pidätysmääräyksen perusteena oleva teko ei ole rikos täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaan; veron, maksun, tullin tai valuuttatoimien osalta pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta ei voida kieltäytyä sen perusteella, että täytäntöönpanovaltion lainsäädännössä ei aseteta samantyyppisiä veroja tai maksuja tai siihen ei sisälly samantyyppistä veroja, maksuja, tulleja tai valuuttatoimia koskevaa sääntelyä kuin pidätysmääräyksen antaneen valtion lainsäädäntöön;

b) jos sitä henkilöä vastaan, jota pidätysmääräys koskee, on nostettu syyte täytäntöönpanovaltiossa samasta teosta, joka on pidätysmääräyksen perusteena;

c) jos täytäntöönpanovaltion oikeusviranomaiset ovat päättäneet, että ne joko eivät nosta syytettä pidätysmääräyksen perusteena olevasta rikoksesta tai luopuvat jo nostetusta syytteestä, tai jos etsittyä henkilöä vastaan on jossain valtiossa annettu samasta teosta lopullinen tuomio, joka estää syytteen nostamisen myöhemmin;

d) jos syyteoikeus on vanhentunut tai määrätty rangaistus on rauennut täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaan ja teot kuuluvat tämän valtion toimivaltaan sen oman rikoslainsäädännön mukaan;

e) jos täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen käytettävissä olevien tietojen mukaan kolmannessa valtiossa on annettu etsittyä henkilöä koskeva lopullinen tuomio samasta teosta, sillä edellytyksellä, että jos hänet on tuomittu rangaistukseen, hän on suorittanut sen tai suorittaa sitä parhaillaan tai rangaistusta ei voida enää panna täytäntöön tuomion antaneen maan lainsäädännön mukaan;

f) jos pidätysmääräys on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanoa varten, kun etsitty henkilö oleskelee täytäntöönpanovaltiossa, on sen kansalainen tai asuu siellä vakinaisesti, ja tämä valtio sitoutuu panemaan tämän rangaistuksen tai toimenpiteen itse täytäntöön kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti;

g) kun pidätysmääräys koskee rikoksia, jotka: i) on tehty täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaan kokonaan tai osittain täytäntöönpanovaltion alueella tai sen alueeseen rinnastettavassa paikassa; tai ii) on tehty pidätysmääräyksen antaneen valtion alueen ulkopuolella, eikä täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaan ole mahdollista nostaa syytettä samoista rikoksista, jos ne on tehty täytäntöönpanovaltion alueen ulkopuolella.

2. Kunkin valtion on ilmoitettava neuvoston pääsihteeristölle, minkä 1 kohdassa tarkoitetun täytäntöönpanosta kieltäytymisen perusteen nojalla se on velvoittanut täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen kieltäytymään pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta. Pääsihteeristön on saatettava saamansa tiedot kaikkien valtioiden ja komission saataville.

6 artikla

Poliittista rikosta koskeva poikkeus

1. Täytäntöönpanosta ei saa kieltäytyä sillä perusteella, että täytäntöönpanovaltio saattaa pitää rikosta poliittisena rikoksena, poliittiseen rikokseen liittyvänä rikoksena tai poliittisista vaikuttimista tehtynä rikoksena.

2. Norja ja Islanti ja toisaalta Euroopan unioni jonkin jäsenvaltionsa puolesta voivat kuitenkin tehdä ilmoituksen siitä, että 1 kohtaa sovelletaan ainoastaan seuraavissa yhteyksissä:

a) terrorismin vastustamisesta 27 päivänä tammikuuta 1977 tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 1 ja 2 artiklassa tarkoitetut rikokset;

b) salahanke- tai yhteenliittäytymisrikokset – jotka vastaavat 3 artiklan 3 kohdassa määriteltyä käyttäytymistä – yhden tai useamman terrorismin vastustamisesta tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 1 ja 2 artiklassa tarkoitetun rikoksen tekemiseksi; ja

c) terrorismin torjumisesta 13 päivänä kesäkuuta 2002 tehdyn puitepäätöksen 1, 2, 3 ja 4 artikla.

3. Jos pidätysmääräyksen on antanut valtio, joka on tehnyt 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen, tai valtio, jonka puolesta on tehty mainitunlainen ilmoitus, pidätysmääräyksen täytäntöön paneva valtio voi soveltaa vastavuoroisuutta.

7 artikla

Kansalaisuuteen perustuva poikkeus

1. Täytäntöönpanosta ei saa kieltäytyä sillä perusteella, että etsitty henkilö on täytäntöönpanovaltion kansalainen.

2. Norja ja Islanti ja toisaalta Euroopan unioni jonkin jäsenvaltionsa puolesta voivat tehdä ilmoituksen siitä, että kansalaisia ei luovuteta tai että luovutukseen annetaan lupa tietyin erikseen määritellyin ehdoin.

3. Jos pidätysmääräyksen on antanut valtio, joka on tehnyt 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen, tai valtio, jonka puolesta on tehty mainitunlainen ilmoitus, mikä tahansa toinen valtio saa soveltaa pidätysmääräyksen täytäntöönpanossa vastavuoroisuutta.

8 artikla

Erityistapauksissa annettavat pidätysmääräyksen antaneen valtion takeet

Sille, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen panee täytäntöön pidätysmääräyksen, voidaan asettaa seuraavat ehdot:

1. Jos pidätysmääräys on annettu sellaisen vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanoa varten, josta on päätetty vastaajan poissa ollessa ja jos asianomaiselle henkilölle ei ole henkilökohtaisesti annettu haastetta tiedoksi tai muuten ilmoitettu poissa ollessa annettuun päätökseen johtaneen oikeuskäsittelyn aikaa ja paikkaa, luovuttamiselle voidaan asettaa ehto, jonka mukaan pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen antaa riittäväksi katsotun vakuutuksen sen takaamiseksi, että pidätysmääräyksen kohteena olevalla henkilöllä on mahdollisuus pyytää asian käsittelyä uudelleen pidätysmääräyksen antaneessa valtiossa ja olla läsnä tuomiota annettaessa.

2. Jos pidätysmääräyksen perusteena olevasta rikoksesta voi seurata vapaudenmenetyksen käsittävä elinkautinen rangaistus tai turvaamistoimenpide, mainitun pidätysmääräyksen täytäntöönpanon ehdoksi voidaan asettaa se, että pidätysmääräyksen antanut valtio antaa täytäntöönpanovaltion riittäväksi katsoman vakuutuksen siitä, että se käsittelee määrätyn rangaistuksen tai toimenpiteen pyynnöstä tai viimeistään 20 vuoden kuluttua uudelleen, tai kannustaa soveltamaan kyseisen rangaistuksen tai toimenpiteen täytäntöönpanematta jättämiseen tähtääviä armahdustoimenpiteitä, joihin henkilö on oikeutettu pidätysmääräyksen antaneen valtion lainsäädännön tai käytännön mukaan.

3. Jos henkilö, josta pidätysmääräys on annettu syytteen nostamista varten, on täytäntöönpanovaltion kansalainen tai siellä vakinaisesti asuva, luovuttamisen ehdoksi voidaan asettaa se, että kun henkilöä on kuultu, hänet palautetaan täytäntöönpanovaltioon suorittamaan pidätysmääräyksen antaneessa valtiossa määrätty vapaudenmenetyksen käsittävä rangaistus tai turvaamistoimenpide.

9 artikla

Toimivaltaisten viranomaisten nimeäminen

1. Pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen on pidätysmääräyksen antaneen valtion sellainen oikeusviranomainen, jolla on kyseisen valtion lainsäädännön mukaan toimivalta antaa pidätysmääräys.

2. Täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen on täytäntöönpanovaltion sellainen oikeusviranomainen, joka on toimivaltainen panemaan täytäntöön pidätysmääräyksen kyseisen valtion lainsäädännön mukaisesti. Tehtäessä 38 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua ilmoitusta voidaan pidätysmääräyksen täytäntöönpanon osalta nimetä oikeusministeri toimivaltaiseksi viranomaiseksi, riippumatta siitä, onko oikeusministeri oikeusviranomainen kyseisen valtion kansallisen lainsäädännön mukaan.

3. Sopimuspuolet ilmoittavat toisilleen toimivaltaisen viranomaisensa.

10 artikla

Keskusviranomaiseen turvautuminen

1. Sopimuspuolet voivat ilmoittaa toisilleen kunkin valtion keskusviranomaisen, kun tämä on nimetty, tai asianomaisen valtion oikeusjärjestyksen niin vaatiessa, useita keskusviranomaisia avustamaan toimivaltaisia oikeusviranomaisia.

2. Sopimuspuolet voivat siinä yhteydessä ilmoittaa, että kyseisten valtioiden sisäisen oikeusjärjestelmän rakenteen vuoksi keskusviranomainen (-viranomaiset) vastaa (vastaavat) pidätysmääräysten sekä kaiken muun niihin liittyvän virallisen kirjeenvaihdon lähettämisestä ja vastaanottamisesta. Nämä ilmoitukset sitovat pidätysmääräyksen antaneen valtion kaikkia viranomaisia.

11 artikla

Pidätysmääräyksen sisältö ja muoto

1. Pidätysmääräyksessä on tämän sopimuksen liitteessä olevan lomakkeen mukaisesti esitettyinä seuraavat tiedot:

a) etsityn henkilöllisyys ja kansalaisuus;

b) pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen nimi, osoite, puhelin- ja faksinumero sekä sähköpostiosoite;

c) ilmoitus siitä, onko olemassa täytäntöönpanokelpoinen tuomio, pidätysmääräys tai muu vastaava täytäntöönpanokelpoinen oikeudellinen päätös, joka kuuluu 2 ja 3 artiklan soveltamisalaan;

d) rikoksen luonne ja oikeudellinen luokittelu, erityisesti 3 artiklan osalta;

e) kuvaus olosuhteista, joissa rikos on tehty, mukaan lukien ajankohta, paikka ja se, millä tavoin etsitty henkilö on osallisena rikokseen;

f) määrätty rangaistus, jos kyseessä on lopullinen tuomio, tai rikoksesta pidätysmääräyksen antaneen valtion laissa säädetty rangaistusasteikko;

g) mahdollisuuksien mukaan rikoksen muut seuraukset.

2. Pidätysmääräys on käännettävä täytäntöönpanovaltion viralliselle kielelle tai jollekin niistä. Sopimuspuoli voi tätä sopimusta tehtäessä tai myöhemmin ilmoittaa siitä, että käännös yhdellä tai useammalla muulla jonkin valtion virallisella kielellä hyväksytään.

2 LUKU

LUOVUTUSMENETTELY

12 artikla

Pidätysmääräyksen toimittaminen

1. Kun etsityn henkilön olinpaikka tunnetaan, pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen voi ilmoittaa pidätysmääräyksestä suoraan täytäntöönpanosta vastaavalle oikeusviranomaiselle.

2. Pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen voi kaikissa tapauksissa päättää antaa etsitystä henkilöstä ilmoituksen Schengenin tietojärjestelmässä (SIS).

Kyseinen ilmoitus tehdään Euroopan unionin lainsäädännön niiden säännösten mukaisesti, jotka koskevat henkilöstä SIS:ssä luovuttamistarkoituksessa annettuja ilmoituksia. SIS:ssä annettu ilmoitus vastaa pidätysmääräystä, johon on liitetty 11 artiklan 1 kohdassa määrätyt tiedot.

3. Väliaikaisesti siihen saakka, kun SIS-järjestelmän avulla voidaan välittää kaikki 11 artiklassa tarkoitetut tiedot, ilmoitus vastaa pidätysmääräystä, kunnes täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen on asianmukaisesti vastaanottanut alkuperäisen pidätysmääräyksen.

13 artikla

Pidätysmääräyksen toimittamistavat

1. Jos toimivaltainen täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei ole pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen tiedossa, pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen tekee tarvittavat tiedustelut tämän tiedon saamiseksi täytäntöönpanovaltiosta.

2. Jos SIS:ään turvautuminen ei ole mahdollista, pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen voi pyytää Kansainvälistä rikospoliisijärjestöä (Interpol) toimittamaan pidätysmääräyksen.

3. Pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen voi toimittaa pidätysmääräyksen käyttäen mitä tahansa luotettavaa tapaa, jolla voidaan tuottaa kirjallinen jälki siten, että täytäntöönpanovaltiolla on mahdollisuus tarkistaa pidätysmääräyksen aitous.

4. Kaikki pidätysmääräyksen täytäntöönpanoon tarvittavien asiakirjojen toimittamiseen tai aitouteen liittyvät ongelmat ratkaistaan asianomaisten oikeusviranomaisten välisillä suorilla yhteydenotoilla tai tarvittaessa valtioiden keskusviranomaisten avustuksella.

5. Jos pidätysmääräyksen vastaanottanut viranomainen ei ole toimivaltainen käsittelemään sitä, se toimittaa pidätysmääräyksen ilman eri toimenpiteitä valtionsa toimivaltaiselle viranomaiselle ja ilmoittaa siitä pidätysmääräyksen antaneelle oikeusviranomaiselle.

14 artikla

Etsityn henkilön oikeudet

1. Kun etsitty henkilö otetaan kiinni, toimivaltainen täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen antaa hänelle kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti tiedon pidätysmääräyksestä ja sen sisällöstä sekä hänen mahdollisuudestaan antaa suostumuksensa siihen, että hänet luovutetaan määräyksen antaneelle oikeusviranomaiselle.

2. Etsityllä henkilöllä, joka otetaan kiinni pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa varten, on oikeus käyttää oikeudellista avustajaa ja tulkkia täytäntöönpanovaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti.

15 artikla

Henkilön pitäminen säilössä

Kun henkilö otetaan kiinni pidätysmääräyksen perusteella, täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen tekee täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaisesti päätöksen siitä, onko säilössä pitämistä jatkettava. Väliaikainen vapauttaminen on mahdollista milloin tahansa täytäntöönpanovaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti edellyttäen, että kyseisen valtion toimivaltainen viranomainen toteuttaa tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet etsityn henkilön pakenemisen estämiseksi.

16 artikla

Suostumus luovuttamiseen

1. Jos pidätetty ilmoittaa suostuvansa luovuttamiseen, suostumus ja tarvittaessa nimenomainen luopuminen 30 artiklan 2 kohdassa määriteltyyn erityissääntöön vetoamisesta annetaan täytäntöönpanosta vastaavalle oikeusviranomaiselle täytäntöönpanovaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti.

2. Kukin valtio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, jotta 1 kohdassa tarkoitettu suostumus ja mahdollinen luopuminen hankitaan tavalla, josta ilmenee asianomaisen antaneen ne vapaaehtoisesti ja täysin tietoisena tästä aiheutuvista seurauksista. Tätä varten etsityllä henkilöllä on oikeus käyttää oikeudellista avustajaa.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu suostumus ja mahdollinen luopuminen merkitään pöytäkirjaan täytäntöönpanovaltion kansallisessa lainsäädännössä säädettyä menettelyä noudattaen.

4. Suostumus on periaatteessa peruuttamaton. Kukin valtio voi säätää, että suostumus ja mahdollinen luopuminen voidaan peruuttaa kansallisessa lainsäädännössä sovellettavien sääntöjen mukaisesti. Siinä tapauksessa suostumuksen antamispäivän ja sen peruuttamispäivän välistä aikaa ei oteta huomioon 20 artiklassa säädettyjä määräaikoja määritettäessä. Norja ja Islanti ja toisaalta Euroopan unioni jonkin jäsenvaltionsa puolesta voivat 38 artiklan 1 kohdassa edellytetyn ilmoituksen tekemisen yhteydessä ilmoittaa haluavansa käyttää tätä mahdollisuutta ja ilmoittaa menettelyt, joiden mukaisesti suostumuksen peruuttaminen on mahdollista, sekä kaikki näihin menettelyihin tehdyt muutokset.

17 artikla

Etsityn henkilön kuuleminen

Jos pidätetty henkilö ei 16 artiklassa mainitulla tavalla anna suostumusta luovuttamiseensa, hänellä on oikeus siihen, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen kuulee häntä täytäntöönpanovaltion kansallisen lainsäädännön mukaan.

18 artikla

Luovuttamispäätös

1. Täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen tekee päätöksen henkilön luovuttamisesta tässä sopimuksessa määritetyissä määräajoissa ja siinä määritetyin edellytyksin.

2. Jos täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen katsoo, että pidätysmääräyksen antaneen valtion toimittamat tiedot eivät riitä, jotta se voisi tehdä päätöksen luovuttamisesta, se pyytää toimittamaan kiireellisesti erityisesti 4–6, 8 ja 11 artiklan osalta tarvittavat lisätiedot ja voi asettaa tietojen saamiselle määräajan ottaen huomioon tarpeen noudattaa 20 artiklassa vahvistettua määräaikaa.

3. Pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen voi milloin tahansa toimittaa mahdolliset käyttökelpoiset lisätiedot täytäntöönpanosta vastaavalle oikeusviranomaiselle.

19 artikla

Päätös samanaikaisten pyyntöjen tapauksessa

1. Jos vähintään kaksi valtiota on antanut samaa henkilöä koskevan pidätysmääräyksen tai pidätysmääräyksen, täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen päättää, mikä pidätysmääräyksistä pannaan täytäntöön, ottaen asianmukaisella tavalla huomioon kaikki asiaan liittyvät seikat ja erityisesti rikosten suhteellisen vakavuuden ja niiden tekopaikat, pidätysmääräysten antamisajankohdat sekä sen, onko pidätysmääräys annettu syytteen nostamiseksi vai vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanemiseksi.

2. Täytäntöönpanosta vastaava jäsenvaltion oikeusviranomainen voi pyytää Eurojustilta apua 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen osalta.

3. Jos samasta henkilöstä on annettu sekä pidätysmääräys että kolmannen valtion esittämä luovutuspyyntö, täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen päättää, annetaanko etusija pidätysmääräykselle vai luovutuspyynnölle, ottaen asianmukaisella tavalla huomioon kaikki asiaan liittyvät, erityisesti 1 kohdassa tarkoitetut sekä sovellettavassa yleissopimuksessa tai sopimuksessa mainitut seikat.

4. Tämä artikla ei vaikuta Kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännöstä johtuviin valtioiden velvoitteisiin.

20 artikla

Pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevassa päätöksenteossa noudatettavat määräajat ja menettelyt

1. Pidätysmääräystä käsitellään ja se pannaan täytäntöön kiireellisesti.

2. Jos etsitty henkilö suostuu luovuttamiseen, lopullinen päätös pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta olisi tehtävä 10 päivän kuluttua suostumuksen antamisesta.

3. Muissa tapauksissa lopullinen päätös pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta olisi tehtävä 60 päivän kuluessa etsityn henkilön kiinni ottamisesta.

4. Jos pidätysmääräystä ei erityistapauksissa voida panna täytäntöön 2 tai 3 kohdan mukaisissa määräajoissa, täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on välittömästi ilmoitettava siitä ja viivästyksen syystä pidätysmääräyksen antaneelle oikeusviranomaiselle. Tällaisessa tapauksessa määräaikoja voidaan jatkaa 30 päivällä.

5. Euroopan unioni voi 38 artiklan 1 kohdassa edellytetyn ilmoituksen tekemisen yhteydessä ilmoittaa jonkin jäsenvaltionsa puolesta, missä tapauksissa 3 ja 4 kohtaa ei sovelleta. Norja ja Islanti voivat soveltaa vastavuoroisuutta asianomaisten jäsenvaltioiden osalta.

6. Siihen saakka, kun täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen tekee pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevan lopullisen päätöksen, sen on varmistettava, että henkilön tosiasiallisen luovuttamisen aineelliset edellytykset säilyvät.

7. Pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta kieltäytyminen on perusteltava.

21 artikla

Tilanne päätöstä odotettaessa

1. Kun pidätysmääräys on annettu rikossyytteen ajamista varten, täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on:

a) joko suostuttava siihen, että etsittyä henkilöä kuullaan 22 artiklan mukaisesti

b) tai suostuttava siihen, että etsitty henkilö siirretään väliaikaisesti.

2. Pidätysmääräyksen antaneen ja täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on keskenään sovittava väliaikaisen siirtämisen edellytyksistä ja kestosta.

3. Väliaikaista siirtämistä koskevissa tapauksissa henkilön on voitava palata täytäntöönpanovaltioon ollakseen läsnä häntä koskevissa istunnoissa luovuttamismenettelyn puitteissa.

22 artikla

Henkilön kuuleminen päätöstä odotettaessa

1. Etsityn henkilön kuulemisen toimittaa oikeusviranomainen jonkin toisen henkilön avustamana, joka nimetään sen valtion lainsäädännön mukaan, jonka tuomioistuin pyynnön esittää.

2. Etsityn henkilön kuuleminen toimitetaan täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaisesti, ja sen edellytykset on määritettävä pidätysmääräyksen antaneen ja täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen keskinäisellä sopimuksella.

3. Toimivaltainen täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi antaa valtionsa muun oikeusviranomaisen tehtäväksi osallistua etsityn henkilön kuulemiseen, jotta varmistetaan tämän artiklan ja asetettujen ehtojen asianmukainen soveltaminen.

23 artikla

Erioikeudet ja vapaudet

1. Jos etsittyä henkilöä koskee täytäntöönpanovaltiossa oikeudenkäyntiä tai täytäntöönpanoa koskeva erioikeus tai vapaus, 20 artiklassa tarkoitetut määräajat alkavat kulua vain jos ja vasta kun täytäntöönpanosta vastaavalle oikeusviranomaiselle on ilmoitettu tämän erioikeuden tai vapauden poistamisesta.

2. Jos henkilöä ei enää koske tällainen erioikeus tai vapaus, täytäntöönpanovaltio varmistaa, että tosiasiallisen luovuttamisen aineelliset edellytykset säilyvät.

3. Jos erioikeuden tai vapauden poistaminen kuuluu täytäntöönpanovaltion viranomaiselle, täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen pyytää siltä erioikeuden tai vapauden poistamista viipymättä. Jos erioikeuden tai vapauden poistaminen kuuluu toisen valtion viranomaiselle tai kansainväliselle järjestölle, pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen on pyydettävä siltä kyseistä erioikeuden tai vapauden poistamista.

24 artikla

Kansainvälisten velvoitteiden samanaikaisuus

Tämä sopimus ei vaikuta täytäntöönpanovaltion velvoitteisiin, jos etsitty henkilö on luovutettu kyseiseen valtioon kolmannesta valtiosta ja häntä suojaavat sen järjestelyn erityissäännöt, jonka nojalla hänet luovutettiin. Täytäntöönpanovaltio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet pyytääkseen heti sen valtion suostumusta, josta etsitty henkilö luovutettiin, jotta hänet voidaan luovuttaa pidätysmääräyksen antaneeseen valtioon. Edellä 20 artiklassa tarkoitetut määräajat alkavat kulua vasta ajankohdasta, jona näiden erityissääntöjen soveltaminen lakkaa.

Odottaessaan sen valtion päätöstä, josta etsitty henkilö on luovutettu, täytäntöönpanovaltion on varmistettava, että tosiasiallisen luovuttamisen aineelliset edellytykset säilyvät.

25 artikla

Päätöksestä ilmoittaminen

Täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ilmoittaa välittömästi eurooppalaista pidätysmääräystä koskevasta päätöksestä pidätysmääräyksen antaneelle oikeusviranomaiselle.

26 artikla

Määräaika henkilön luovuttamiselle

1. Etsitty henkilö luovutetaan mahdollisimman pian asianomaisten viranomaisten sopimana ajankohtana.

2. Hänet luovutetaan kymmenen päivän kuluessa lopullisesta päätöksestä panna täytäntöön pidätysmääräys.

3. Jos etsittyä henkilöä ei kyetä luovuttamaan 2 kohdan mukaisessa määräajassa jossakin valtiossa ilmenevän ylivoimaisen esteen vuoksi, täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen ja pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen on välittömästi otettava yhteyttä toisiinsa ja sovittava uudesta luovuttamispäivästä. Tällöin luovuttaminen tapahtuu kymmenen päivän kuluessa sovitusta uudesta määräpäivästä.

4. Poikkeuksellisesti luovuttamista voidaan tilapäisesti lykätä vakavista humanitaarisista syistä, esimerkiksi jos on olemassa perusteltu syy uskoa, että luovuttaminen selvästi vaarantaisi etsityn henkilön hengen tai terveyden. Pidätysmääräys on pantava täytäntöön heti, kun tällaisten syiden olemassaolo on lakannut. Täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ilmoittaa tästä välittömästi pidätysmääräyksen antaneelle oikeusviranomaiselle ja sopii uudesta luovuttamisajankohdasta. Luovuttaminen tapahtuu tällöin kymmenen päivän kuluessa näin sovitusta uudesta määräpäivästä.

5. Jos kyseinen henkilö on 2–4 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen päättyessä edelleen säilöön otettuna, hänet päästetään vapaaksi.

27 artikla

Luovuttamisen lykkääminen tai ehdollinen luovuttaminen

1. Täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi tehtyään päätöksen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta lykätä etsityn henkilön luovuttamista, jotta hänet voidaan asettaa syytteeseen täytäntöönpanovaltiossa tai, jos hänet on jo tuomittu, jotta hän voi suorittaa muusta teosta kuin siitä, jota pidätysmääräys koskee, tuomitun rangaistuksen täytäntöönpanovaltion alueella.

2. Täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi luovuttamisen lykkäämisen sijasta väliaikaisesti luovuttaa etsityn henkilön pidätysmääräyksen antaneelle valtiolle täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen ja pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen kesken tehtävässä sopimuksessa määritettävin ehdoin. Sopimus on tehtävä kirjallisesti, ja ehdot sitovat kaikkia pidätysmääräyksen antaneen valtion viranomaisia.

28 artikla

Kauttakuljetus

1. Kukin valtio sallii etsityn henkilön kuljettamisen alueensa kautta luovuttamisen yhteydessä, edellyttäen että valtiolle on ilmoitettu:

a) pidätysmääräyksen kohteena olevan henkilön henkilöllisyys ja kansalaisuus;

b) pidätysmääräyksen olemassaolosta;

c) rikoksen luonteesta ja oikeudellisesta luokittelusta;

d) rikoksenteon olosuhteiden kuvaus, mukaan lukien ajankohta ja paikka.

Valtio, jonka puolesta on tehty 7 artiklan 2 kohdan mukainen ilmoitus siitä, että kansalaisia ei luovuteta tai että luovutukseen annetaan lupa tietyin erikseen määritellyin ehdoin, voi samoin kieltää kansalaistensa kuljetuksen alueensa kautta tai asettaa sille samat ehdot.

2. Sopimuspuolet ilmoittavat toisilleen kussakin valtiossa nimetyn viranomaisen, joka on vastuussa kauttakuljetusta koskevien pyyntöjen sekä tarvittavien asiakirjojen vastaanottamisesta sekä muusta kauttakuljetuspyyntöihin liittyvästä virallisesta kirjeenvaihdosta.

3. Pyyntö kauttakuljetuksesta sekä 1 kohdan mukaiset tiedot voidaan lähettää 2 kohdan mukaisesti nimetylle viranomaiselle millä tahansa tavalla, josta jää kirjallinen merkintä. Kauttakulkuvaltio antaa tiedoksi päätöksensä samaa menettelyä noudattaen.

4. Tätä sopimusta ei sovelleta käytettäessä ilmakuljetusta ilman aiottua välilaskua. Jos ennakoimaton laskeutuminen kuitenkin tapahtuu, pidätysmääräyksen antanut valtio toimittaa 2 kohdan mukaisesti nimetylle viranomaiselle 1 kohdan mukaiset tiedot.

5. Jos kauttakulku koskee henkilöä, joka on määrä luovuttaa kolmannesta valtiosta johonkin valtioon, tätä artiklaa sovelletaan asianmukaisin muutoksin. Erityisesti tässä sopimuksessa määritelty ilmaisu ”pidätysmääräys” katsotaan korvatuksi ilmaisulla ”luovutuspyyntö”.

3 LUKU

LUOVUTTAMISEN VAIKUTUKSET

29 artikla

Täytäntöönpanovaltiossa säilöön otettuna vietetyn ajan vähentäminen

1. Pidätysmääräyksen antanut valtio vähentää pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta johtuvan säilöönottoajan vapausrangaistuksen kokonaisajasta, joka olisi suoritettava pidätysmääräyksen antaneessa valtiossa vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen tuomitsemisen seurauksena.

2. Siksi täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen tai 10 artiklan nojalla nimetyn keskusviranomaisen on luovuttamisen yhteydessä toimitettava pidätysmääräyksen antaneelle oikeusviranomaiselle kaikki tiedot siitä, miten kauan pidätysmääräyksen perusteella etsityn henkilön vapaudenmenetys on kestänyt.

30 artikla

Mahdollinen syytteeseenpano muista rikoksista

1. Norja ja Islanti ja toisaalta Euroopan unioni jonkin jäsenvaltionsa puolesta voivat ilmoittaa toisilleen siitä, että suostumus syytteeseenpanoa, tuomitsemista tai säilöön ottamista varten vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanemiseksi ennen kyseistä luovuttamista tehdystä, muusta kuin luovuttamisen perusteena olleesta rikoksesta katsotaan annetuksi siltä osin kuin kyseessä ovat valtioiden suhteet muihin sellaisiin valtioihin, joihin sovelletaan samaa ilmoitusta, mikäli täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei jossain erityistapauksessa päätä luovuttamisesta tekemässään päätöksessä toisin.

2. Lukuun ottamatta 1 ja 3 kohdassa tarkoitettuja tapauksia, luovutettua henkilöä ei saa syyttää, tuomita tai muuten riistää häneltä vapautta ennen kyseistä luovuttamista tehdystä muusta kuin luovuttamisen perusteena olleesta rikoksesta.

3. Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta seuraavissa tapauksissa:

a) jos henkilö, jolla on ollut tilaisuus poistua sen valtion alueelta, johon hänet on luovutettu, ei ole poistunut sieltä 45 päivän kuluessa lopullisesta vapauttamisestaan tai on palannut alueelle sieltä poistuttuaan;

b) rikoksesta ei voi seurata vapaudenmenetyksen käsittävää rangaistusta tai turvaamistoimenpidettä;

c) rikosoikeudenkäynti ei johda henkilön henkilökohtaisen vapauden rajoitusta koskevaan toimenpiteeseen;

d) henkilö joutuu muun kuin vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai toimenpiteen kohteeksi, mukaan lukien taloudellinen rangaistus tai sellaisen sijasta määrätty toimenpide, vaikka se voisikin rajoittaa hänen henkilökohtaista vapauttaan;

e) henkilö on suostunut luovuttamiseensa sekä mahdollisesti luopunut vetoamasta erityissääntöön 16 artiklan mukaisesti;

f) henkilö on luovuttamisensa jälkeen nimenomaisesti luopunut vetoamasta erityissääntöön tiettyjen luovuttamista edeltäneiden tekojen osalta. Luopumisilmoitus annetaan pidätysmääräyksen antaneen valtion toimivaltaisille oikeusviranomaisille, ja se kirjataan tämän valtion kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Luopumisilmoitus annetaan tavalla, josta ilmenee kyseisen henkilön antaneen sen vapaaehtoisesti ja täysin tietoisena seurauksista, joita tästä aiheutuu. Tätä varten henkilöllä on oikeus käyttää oikeudellista avustajaa;

g) henkilön luovuttanut täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen antaa suostumuksensa 4 kohdan mukaisesti.

4. Suostumusta on pyydettävä täytäntöönpanosta vastaavalta oikeusviranomaiselta, ja pyyntöön on liitettävä 11 artiklan 1 kohdassa mainitut tiedot ja 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu käännös. Suostumus annetaan, jos rikoksesta, jonka perusteella sitä pyydetään, voitaisiin luovuttaa tämän sopimuksen määräysten nojalla. Suostumus on evättävä 4 artiklassa mainituilla perusteilla, ja muuten se voidaan evätä ainoastaan 5 artiklassa tai 6 artiklan 2 kohdassa ja 7 artiklan 2 kohdassa mainituilla perusteilla. Päätös on tehtävä viimeistään 30 päivän kuluttua pyynnön vastaanottamisesta. Edellä 8 artiklassa mainituissa tilanteissa on pidätysmääräyksen antaneen valtion annettava kyseisessä artiklassa säädetyt takeet.

31 artikla

Pidätysmääräyksen mukainen luovuttaminen ja luovuttaminen edelleen

1. Norja ja Islanti ja toisaalta Euroopan unioni jonkin jäsenvaltionsa puolesta voivat ilmoittaa toisilleen siitä, että suostumus henkilön luovuttamiseen muuhun valtioon kuin täytäntöönpanovaltioon ennen kyseistä luovuttamista tehtyyn rikokseen perustuvan pidätysmääräyksen nojalla katsotaan annetuksi siltä osin kuin kyseessä ovat valtioiden suhteet muihin sellaisiin valtioihin, joihin sovelletaan samaa ilmoitusta, mikäli täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei jossain erityistapauksessa päätä luovuttamisesta tekemässään päätöksessä toisin.

2. Joka tapauksessa henkilö, joka on luovutettu pidätysmääräyksen nojalla pidätysmääräyksen antaneeseen valtioon, voidaan ilman täytäntöönpanovaltion suostumusta luovuttaa muuhun valtioon kuin täytäntöönpanovaltioon ennen kyseistä luovuttamista tehtyyn rikokseen perustuvan pidätysmääräyksen nojalla seuraavissa tapauksissa:

a) etsitty henkilö, jolla on ollut tilaisuus poistua sen valtion alueelta, johon hänet on luovutettu, ei ole poistunut sieltä 45 päivän kuluessa lopullisesta vapauttamisestaan tai on palannut alueelle sieltä poistuttuaan;

b) etsitty henkilö antaa suostumuksensa luovuttamiseen toiseen valtioon kuin pidätysmääräyksen mukaiseen täytäntöönpanovaltioon. Suostumus annetaan pidätysmääräyksen antaneen valtion toimivaltaisille oikeusviranomaisille ja se kirjataan tämän valtion kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Suostumus annetaan tavalla, josta ilmenee kyseisen henkilön antaneen sen vapaaehtoisesti ja täysin tietoisena seurauksista, joita tästä aiheutuu. Tätä varten etsityllä henkilöllä on oikeus käyttää oikeudellista avustajaa.

c) erityissääntö ei koske etsittyä henkilöä 30 artiklan 3 kohdan a, e, f ja g alakohdan mukaisesti.

3. Täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen antaa suostumuksensa toiseen valtioon luovuttamiselle seuraavien määräysten mukaisesti:

a) Suostumusta koskeva pyyntö on toimitettava 12 artiklan mukaisesti liittäen pyyntöön 11 artiklan 1 kohdassa mainitut tiedot ja käännös 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti;

b) Suostumus annetaan, jos rikoksesta, jonka perusteella sitä pyydetään, voitaisiin luovuttaa tämän sopimuksen määräysten nojalla;

c) Päätös on tehtävä viimeistään 30 päivän kuluttua pyynnön vastaanottamisesta;

d) Suostumus on evättävä 4 artiklassa mainituilla perusteilla, ja muuten se voidaan evätä ainoastaan 5 artiklassa tai 6 artiklan 2 kohdassa ja 7 artiklan 2 kohdassa mainituilla perusteilla.

Edellä 8 artiklassa mainituissa tilanteissa pidätysmääräyksen antaneen valtion on annettava kyseisessä artiklassa säädetyt takeet.

4. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, pidätysmääräyksen nojalla luovutettua henkilöä ei saa luovuttaa kolmanteen valtioon ilman luovuttaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen suostumusta. Suostumus annetaan sitä valtiota, josta pyydetty henkilö on luovutettu, sitovien yleissopimusten ja sen kansallisen lainsäädännön mukaisesti.

32 artikla

Omaisuuden luovuttaminen

1. Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen pyynnöstä tai omasta aloitteestaan kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti takavarikoitava ja luovutettava omaisuus,

a) jota voidaan käyttää todistusaineistona; tai

b) jonka etsitty henkilö on hankkinut rikoksella.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu omaisuus on luovutettava, vaikka pidätysmääräystä ei voida panna täytäntöön siksi, että etsitty henkilö on kuollut tai paennut.

3. Jos 1 kohdassa tarkoitettu omaisuus on määrätty takavarikoitavaksi tai menetetyksi täytäntöönpanovaltion alueella, tämä voi ottaa sen väliaikaisesti säilytettäväksi, jos sitä tarvitaan vireillä olevan rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä, tai luovuttaa sen pidätysmääräyksen antaneelle valtiolle sillä ehdolla, että se palautetaan.

4. Kaikki täytäntöönpanovaltion tai kolmansien osapuolten 1 kohdassa mainittuun omaisuuteen mahdollisesti saamat oikeudet pysyvät voimassa. Jos tällaisia oikeuksia on olemassa, pidätysmääräyksen antaneen valtion on palautettava omaisuus maksutta täytäntöönpanovaltiolle rikosoikeudellisen menettelyn päättymisen jälkeen.

33 artikla

Kustannukset

1. Täytäntöönpanovaltio vastaa pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta alueellaan aiheutuvista kustannuksista.

2. Kaikista muista kustannuksista vastaa pidätysmääräyksen antanut valtio.

4 LUKU

YLEISET JA LOPPUMÄÄRÄYKSET

34 artikla

Suhde muihin säädöksiin

1. Tällä sopimuksella korvataan sen voimaantulosta alkaen rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevien seuraavien yleissopimusten vastaavat määräykset, joita sovelletaan Norjan ja Islannin sekä toisaalta jäsenvaltioiden välisissä suhteissa, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta niiden soveltamiseen valtioiden ja kolmansien valtioiden välisissä suhteissa:

a) rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta 13 päivänä joulukuuta 1957 tehty eurooppalainen yleissopimus, sen 15 päivänä lokakuuta 1975 tehty lisäpöytäkirja sekä sen 17 päivänä maaliskuuta 1978 tehty toinen lisäpöytäkirja ja terrorismin vastustamisesta 27 päivänä tammikuuta 1977 tehty eurooppalainen yleissopimus rikoksen johdosta tapahtuvan luovuttamisen osalta sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2003 pöytäkirjalla sen tultua voimaan;

b) tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn yleissopimuksen III osaston 4 luku;

c) rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta vuonna 1995 ja vuonna 1996 tehtyjen EU:n yleissopimusten Schengeniin liittyvät määräykset siltä osin kuin ne ovat voimassa.

2. Valtiot voivat jatkaa tämän sopimuksen tekohetkellä voimassa olevien kahden- tai monenvälisten sopimusten tai järjestelyjen soveltamista sikäli kuin niiden avulla voidaan syventää tai laajentaa sopimuksen tavoitteita ja sikäli kuin ne entisestään yksinkertaistavat tai muuten helpottavat niiden etsittyjen henkilöiden luovuttamista koskevia menettelyjä, joista on annettu pidätysmääräys. Sopimuspuolten on ilmoitettava toisilleen kaikista tällaisista sopimuksista tai järjestelyistä.

3. Valtiot voivat tämän sopimuksen voimaantulon jälkeen tehdä kahden- tai monenvälisiä sopimuksia tai järjestelyjä sikäli kuin niiden avulla voidaan syventää tai laajentaa sopimuksen sisältöä ja sikäli kuin ne entisestään yksinkertaistavat tai muuten helpottavat etsittyjen henkilöiden, joista on annettu pidätysmääräys, luovuttamista koskevia menettelyjä vahvistamalla erityisesti 20 artiklassa määrättyjä määräaikoja lyhyempiä määräaikoja, laajentamalla 3 artiklan 4 kohdassa mainittujen rikosten luetteloa, rajoittamalla entisestään 4 ja 5 artiklassa mainittuja kieltäytymisperusteita tai alentamalla 3 artiklan 1 tai 4 kohdassa määrättyjä rangaistuskynnyksiä.

Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut sopimukset tai järjestelyt eivät missään tapauksessa voi vaikuttaa suhteisiin niiden valtioiden kanssa, jotka eivät ole niiden osapuolia.

Sopimuspuolten on myös ilmoitettava toisilleen kaikista tällaisista ensimmäisessä alakohdassa säädetyistä uusista sopimuksista tai järjestelyistä kolmen kuukauden kuluessa niiden allekirjoittamisesta.

4. Silloin kun 1 kohdassa tarkoitettuja yleissopimuksia tai sopimuksia sovelletaan sellaisiin valtioiden alueisiin tai sellaisiin alueisiin, joiden ulkosuhteista valtio on vastuussa ja joihin tätä sopimusta ei sovelleta, olemassa oleviin suhteisiin kyseisten alueiden ja muiden valtioiden välillä sovelletaan edelleen kyseisiä välineitä.

35 artikla

Siirtymämääräys

1. Ennen tämän sopimuksen voimaantulopäivää vastaanotettuihin rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskeviin pyyntöihin sovelletaan edelleen rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevia voimassa olevia välineitä. Voimaantulopäivän jälkeen vastaanotettuihin pyyntöihin sovelletaan tätä sopimusta.

2. Norja ja Islanti ja toisaalta Euroopan unioni jonkin jäsenvaltionsa puolesta voivat 38 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua ilmoitusta tehdessään antaa lausuman siitä, että täytäntöönpanovaltiona kyseinen valtio soveltaa edelleen ennen tämän sopimuksen voimaantuloa sovellettavaa, rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevaa järjestelmää ennen sen ilmoittamaa päivämäärää tehtyihin tekoihin. Tämä päivämäärä ei voi olla myöhäisempi kuin tämän sopimuksen voimaantulopäivä. Lausuma voidaan peruuttaa milloin tahansa.

36 artikla

Riitojen ratkaisu

Tämän sopimuksen määräysten tulkintaa tai soveltamista koskevan Islannin tai Norjan ja jonkin Euroopan unionin jäsenvaltion välisen riidan osapuoli voi antaa riidan Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja Islannin ja Norjan hallitusten edustajien kokouksen käsiteltäväksi sen ratkaisemiseksi kuuden kuukauden kuluessa.

37 artikla

Oikeuskäytäntö

Sopimuspuolet tarkastelevat jatkuvasti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön kehitystä sekä Islannin ja Norjan toimivaltaisten tuomioistuimien kyseisiä määräyksiä ja vastaavanlaisia luovuttamisvälineitä koskevan oikeuskäytännön kehitystä sen tavoitteen saavuttamiseksi, että ne soveltaisivat ja tulkitsisivat mahdollisimman yhtenäisesti tämän sopimuksen määräyksiä. Tätä varten luodaan järjestelmä, jolla varmistetaan, että tällaista oikeuskäytäntöä koskevia tietoja vaihdetaan säännöllisesti.

38 artikla

Ilmoitukset ja voimaantulo

1. Sopimuspuolet ilmoittavat toisilleen niiden menettelyjen loppuun saattamisesta, joilla ne ilmaisevat suostuvansa noudattamaan tätä sopimusta.

2. Sopimuspuolet antavat 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen tehdessään minkä tahansa tämän sopimuksen 5 artiklan 2 kohdassa, 9 artiklan 3 kohdassa, 28 artiklan 2 kohdassa ja 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen, ja ne voivat antaa minkä tahansa tämän sopimuksen 3 artiklan 4 kohdassa, 6 artiklan 2 kohdassa, 7 artiklan 2 kohdassa, 10 artiklan 1 kohdassa, 11 artiklan 2 kohdassa, 16 artiklan 4 kohdassa, 20 artiklan 5 kohdassa, 30 artiklan 1 kohdassa, 31 artiklan 1 kohdassa ja 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen. Tämän sopimuksen 3 artiklan 4 kohdassa, 10 artiklan 1 kohdassa ja 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja ilmoituksia saa tehdä milloin hyvänsä. 9 artiklan 3 kohdassa ja 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja ilmoituksia saa muuttaa ja 5 artiklan 2 kohdassa, 6 artiklan 2 kohdassa, 7 artiklan 2 kohdassa, 10 artiklan 1 kohdassa, 16 artiklan 4 kohdassa, 20 artiklan 5 kohdassa, 34 artiklan 2 kohdassa ja 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset saa peruuttaa milloin tahansa.

3. Jos Euroopan unioni antaa mainitunlaisen ilmoituksen, sen on ilmoitettava, mitä sen jäsenvaltioista ilmoitus koskee.

4. Tämä sopimus tulee voimaan sitä päivää seuraavan kolmannen kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona Euroopan unionin neuvoston pääsihteeri on todennut, että kaikki tämän sopimuksen osapuolten esittämälle, sopimuksen noudattamista koskevalle suostumukselle asetetut muodolliset vaatimukset ovat täyttyneet.

39 artikla

Liittyminen

Uusien jäsenvaltioiden liittyminen Euroopan unioniin luo tämän sopimuksen mukaisesti oikeuksia ja velvollisuuksia kyseisten uusien jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan välille.

40 artikla

Yhteinen arviointi

Sopimuspuolet sopivat, että tämän sopimuksen ja erityisesti sen 3 artiklan 4 kohdan, 6 artiklan 2 kohdan, 7 artiklan 2 kohdan ja 20 artiklan 5 kohdan nojalla tehtyjen ilmoitusten yhteinen arviointi suoritetaan viimeistään viiden vuoden kuluttua sopimuksen voimaantulosta. Siinä tapauksessa, että 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja ilmoituksia ei uusita, niiden voimassaolo päättyy viiden vuoden kuluttua tämän sopimuksen voimaantulosta. Arvioinnissa käsitellään erityisesti sopimuksen käytännön soveltamista, tulkintaa ja kehitystä, ja siihen voi myös sisältyä sellaisia kysymyksiä kuten tämän sopimuksen asiasisältöön liittyvän Euroopan unionin myöhemmän kehityksen seuraukset.

41 artikla

Päättäminen

1. Sopimuspuolet voivat päättää tämän sopimuksen. Jos joko Islanti tai Norja päättää sopimuksen, se pysyy voimassa Euroopan unionin ja sen sopimuspuolen välillä, jonka osalta sitä ei ole päätetty.

2. Tämän sopimuksen 1 kohdan mukainen päättyminen tulee voimaan kuuden kuukauden kuluttua siitä kun ilmoitus päättymisestä on tehty. Mainittuna ajankohtana vireillä olevat luovuttamispyyntöjen täyttämismenettelyt suoritetaan loppuun tämän sopimuksen määräysten mukaisesti.

42 artikla

Tallettaja

1. Euroopan unionin neuvoston pääsihteeri on tämän sopimuksen tallettaja.

2. Tallettaja julkistaa kaikki tätä sopimusta koskevat ilmoitukset.

Tehty Wienissä 28 päivänä kesäkuuta 2006 yhtenä kappaleena, englannin, espanjan, hollannin, iirin, italian, kreikan, latvian, liettuan, maltan, portugalin, puolan, ranskan, ruotsin, saksan, slovakin, sloveenin, suomen, tanskan, tšekin, unkarin, viron, islannin ja norjan kielellä, ja kukin teksti on yhtä todistusvoimainen. Fyrir hönd Evrópusambandsins For Den europeiske union Por la Unión Europea Za Evropskou unii For den Europæiske Union Für die Europäische Union Euroopa Liidu nimel Για την Ευρωπαϊκή Ένωση For the European Union Pour l'Union européenne Thar ceann an Aontais Eorpaigh Per l'Unione europea Eiropas Savienības vārdā Europos Sąjungos vardu Az Európai Unió részéről Għall-Unjoni Ewropea Voor de Europese Unie W imieniu Unii Europejskiej Pela União Europeia Za Európsku úniu Za Evropsko unijo Euroopan unionin puolesta På Europeiska unionens vägnar Fyrir hönd lýðveldisins Íslands For Republikken Island Por la República de Islandia Za Islandskou republiku For Republikken Island Für die Republik Island Islandi Vabariigi nimel Για τη Δημοκρατία της Ισλανδίας For the Republic of Iceland Pour la République d'Islande Thar ceann Phoblacht na hÍoslainne Per la Repubblica d'Islanda Islandes Republikas vārdā Islandijos Respublikos vardu Az Izlandi Köztársaság részéről Ghar-Repubblika ta' l-Iżlanda Voor de Republiek Ijsland W imieniu Republiki Islandii Pela República da Islândia Za Islandskú republiku Za Republiko Islandijo Islannin tasavallan puolesta På Republiken Islands vägnar Fyrir hönd Konungsríkisins Noregs For Kongeriket Norge Por el Reino de Noruega Za Norské královstvi For Kongeriget Norge Für das Königreich Norwegen Norra Kuningriigi nimel Για το Βασίλειο της Νορβηγίας For the Kingdom of Norway Pour le Royaume de Norvège Thar ceann Ríocht na hIorua Per il Regno di Norvegia Norvēģijas Karalistes vārdā Norvegijos Karalystės vardu A Norvég Királyság részéről Ghar-Renju tan-Norveġja Voor het Koninkrijk Noorwegen W imieniu Królestwa Norwegii Pelo Reino da Noruega Za Nórske kráľovstvo Za Kraljevino Norveško Norjan kuningaskunnan puolesta På Konungariket Norges vägnar

LIITE

Euroopan unionin sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan väliseen sopimukseen Euroopan unionin jäsenvaltioiden sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisistä luovutusmenettelyistä liitetty sopimuspuolten julistus:

”Sopimuspuolet sopivat neuvottelevansa tarvittaessa keskenään, kun Islannin tasavalta tai Norjan kuningaskunta tai jokin Euroopan unionin jäsenvaltio katsoo, että se on aiheellista, jotta tämä sopimus olisi mahdollisimman toimiva ja jotta estettäisiin tämän sopimuksen käytännön täytäntöönpanoon ja tulkintaan liittyvät mahdolliset riidat. Nämä neuvottelut järjestetään sopivimmalla tavalla olemassa olevat yhteistyörakenteet huomioon ottaen.”

Euroopan unionin julistus: