Komission asetus (EY) N:o 2107/98, annettu 1 päivänä lokakuuta 1998, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Puolasta, Tsekin tasavallasta, Unkarista ja Saudi-Arabiasta peräisin olevan polypropeenista valmistetun lyhdelangan ja paalinarun tuonnissa ja tiettyjen viejien esittämien kyseistä tuontia koskevien sitoumusten hyväksymisestä



Virallinen lehti nro L 267 , 02/10/1998 s. 0007 - 0020



KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2107/98, annettu 1 päivänä lokakuuta 1998, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Puolasta, T Osekin tasavallasta, Unkarista ja Saudi-Arabiasta peräisin olevan polypropeenista valmistetun lyhdelangan ja paalinarun tuonnissa ja tiettyjen viejien esittämien kyseistä tuontia koskevien sitoumusten hyväksymisestä EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 905/98 (2), ja erityisesti sen 7 ja 8 artiklan, ja on kuullut asiassa neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: A. MENETTELY (1) Komissio ilmoitti 3 päivänä tammikuuta 1998 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (3) aloittavansa polkumyynnin vastaisen menettelyn, jossa tarkastellaan Puolasta peräisin olevan polypropeenista valmistetun lyhdelangan ja paalinarun tuontia. Tämän jälkeen komissio ilmoitti 28 päivänä helmikuuta 1998 (4) aloittavansa polkumyynnin vastaisen menettelyn, jossa tarkastellaan T Osekin tasavallasta, Unkarista ja Saudi-Arabiasta peräisin olevan kyseisen tuotteen tuontia. Puolasta peräisin olevan polypropeenista valmistetun lyhdelangan ja paalinarun tuontia koskeva menettely aloitettiin, kun Liaison Committee of European Union Twine, Cordage and Netting Industries (Eurocord) oli jättänyt asiaa koskevan valituksen marraskuussa 1997. T Osekin tasavallasta, Unkarista ja Saudi-Arabiasta peräisin olevaa kyseistä tuotetta koskeva menettely aloitettiin, kun Eurocord jätti toisen asiaa koskevan valituksen tammikuussa 1998. Eurocord edusti valituksessaan tuottajia, joiden tuotanto muodostaa pääosan polypropeenista valmistetun lyhdelangan ja paalinarun kokonaistuotannosta yhteisössä. Valitus sisälsi todisteita kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta, ja todisteita pidettiin riittävinä menettelyn aloittamiseksi. Katsottiin, että nämä kaksi tutkimusta oli aiheellista yhdistää sekä polkumyynnin että vahinkoa koskevan analyysin tarkastelemista varten (katso johdanto-osan 5 kappale). (2) Komissio ilmoitti asiasta virallisesti tiedossaan oleville vientiä harjoittaville tuottajille ja tuojille tai jälleenmyyjille, viejämaiden edustajille sekä valituksen tehneille yhteisön tuottajille. Asianomaisille osapuolille annettiin mahdollisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi. Kaikille kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin tilaisuus tulla kuulluksi. (3) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille tiedossaan oleville asianomaisille osapuolille ja sai tietoja kymmeneltä valituksen tehneeltä yhteisön tuottajalta, seitsemältä puolalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, kahdelta t Osekkiläiseltä vientiä harjoittavalta tuottajalta, kolmelta unkarilaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta sekä yhdeltä saudiarabialaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta. Lisäksi komissio sai asianmukaiset ja täydelliset vastaukset yhdeltä etuyhteyttä vailla olevalta tuojalta yhteisössä sekä yhdeltä etuyhteyttä vailla olevalta tuojalta Sveitsissä. (4) Komissio hankki ja tarkasti kaikki tiedot, joita se piti tarpeellisina polkumyynnin, vahingon ja yhteisön edun alustavaa määrittämistä varten, ja teki tarkastuskäyntejä seuraavien yritysten toimitiloissa: a) Valituksen tehneet yhteisön tuottajat Itävalta: - Teufelberger, Linz Belgia: - Ostend Stores, Oostende Portugali: - Cordex, Esmoriz - Cotesi, Carvalhos - Exporplas, Cortegaca - Sicor, Cortegaca. b) Tuojat/jälleenmyyjät - W.B.V. Oelde, Oelde, Saksa - Fybron, Luzern, Sveitsi, c) Vientiä harjoittavat tuottajat Puola: - BZLP Bezalin, Bielsko-Biala - CZWC Chemitex, Sochaczew - Industrial Chemistry Research Institute, Varsova - PAT Defalin sa, Swiebodzice - Terplast sp. zo.o, Sieradz T Osekin tasavalta: - Lanex a.s., Bolatice - Juta a.s., Dvur Kralove nad Labem Unkari: - Elso Magyar Kenderfono Rt, Szeged - Partium '70 Rt, Berettyoujfalu - Tiszai Vegyi Kombinat Rt, Tiszaujvaros Saudi-Arabia: - Saudi Yarn and Knitting Technology Factory (Synthec), joka kuuluu yritykseen NAFA Enterprises Ltd, Riyadh. (5) Polkumyyntitutkimus kattoi molemmissa menettelyissä ajanjakson 1.1.-31.12.1997 (jäljempänä "tutkimusajanjakso"), ja vahinkoa tarkasteltiin tammikuusta 1994 tutkimusajanjakson loppuun. B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 1. Tarkasteltavana oleva tuote (6) Tarkasteltavana oleva tuote on polypropeenista valmistettu lyhdelanka ja paalinaru eli niin kutsuttu maatalousnaru. Maatalousnarua käytetään maataloudessa erityisesti automaattisilla paalaimilla tai muilla vastaavilla koneilla koottavien nippujen sitomiseen. Tuotetta valmistetaan eri vahvuuksina (m/kg) ja eri ominaisuuksin (esimerkiksi solmu, vetolujuus, kierteiden/säikeiden määrä metriä kohden, väri, ultraviolettistabilisaatio ja säikeisyys voivat vaihdella). Tutkimuksesta ilmeni, että vaikka maatalousnarun vahvuus ja erityispiirteet voivat vaihdella, kaikkia maatalousnaruja voidaan tässä tutkimuksessa tarkastella yhtenä tuotteena. Tarkasteltavana oleva tuote kuuluu nykyään CN-koodiin ex 5607 41 00. 2. Samankaltainen tuote (7) Todettiin, että yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla tuottama ja valmistama maatalousnaru on fyysisiltä ja teknisiltä perusominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan samanlaista kuin viejämaista tuotu maatalousnaru. Yhteisön markkinoilla tuotetun tuotteen kanssa samanlaiseksi katsottiin myös kyseessä olevien viejämaiden kotimarkkinoilla valmistettu ja myyty maatalousnaru. Näin ollen kaikki edellä mainitut tuotteet ovat asetuksen (EY) N:o 384/96 (jäljempänä "perusasetus") 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. (8) Eräs unkarilainen viejä väitti, että sen yhteisön markkinoille myymiä tuotteita ei pitäisi samastaa yhteisön tuotannonalan tuotteisiin, koska niillä oli eri loppukäyttäjät. Väitteen tueksi ei kuitenkaan esitetty todisteita, minkä vuoksi komissio katsoo, että kyseisiä Unkarista peräisin olevia tuotteita ei ole aihetta jättää menettelyn ulkopuolelle. C. POLKUMYYNTI 1. Puola a) Yhteistyössä toimiminen (9) Yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat edustivat suhteellisen vähäistä osuutta Puolasta peräisin olevasta kokonaistuonnista. Seitsemän puolalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa vastasi kyselylomakkeeseen. Näistä seitsemästä vastauksesta kuitenkin kaksi oli täysin soveltumatonta käytettäväksi tutkimuksessa, sillä niissä annettujen tietojen avulla ei voitu asianmukaisella tavalla määrittää normaaliarvoja eikä vientihintoja. Asianomaisille yrityksille ilmoitettiin asiasta, ja niille annettiin mahdollisuus täsmentää vastauksiaan. Ne eivät kuitenkaan antaneet lisäselvityksiä, minkä vuoksi niille ilmoitettiin, että komission oli perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti katsottava, että ne eivät olleet toimineet yhteistyössä. b) Normaaliarvo (10) Jotta inflaatio ei vaikuttaisi laskelmiin, normaaliarvo määritettiin ajanjaksoille, jotka ajallisesti sijoittuivat mahdollisimman lähelle vientiä harjoittavien tuottajien ilmoittamia vientitapahtumia. Kaikissa tapauksissa käytettiin mahdollisimman yksityiskohtaisia tietoja. Näin ollen neljälle yritykselle vahvistettiin kuukausittaiset normaaliarvot ja yhdelle vuosikohtaiset normaaliarvot. Tässä menettelytavassa otetaan huomioon myös se, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuotanto on pääomavaltaista ja että keskimääräiset varastointiajat ovat lyhyitä. (11) Ensin tarkasteltiin, voitiinko kotimaan hintoja käyttää normaaliarvon määrittämisessä. Kysymys oli siis siitä, oliko tarkasteltavana olevaa tuotetta myyty kotimaan markkinoilla riittävässä määrin riippumattomille asiakkaille tavanomaisessa kaupankäynnissä. (12) Kaikki viisi yhteistyössä toiminutta yritystä olivat yleisesti ottaen myyneet tuotteita riittävässä määrin kotimaan markkinoilla eli kotimaan myynti muodosti vähintään 5 prosenttia viennistä yhteisöön. Yhteisöön suuntautuvaan vientiin myydyt tuotteet eivät kuitenkaan läheskään aina tyypiltään vastanneet kotimaan markkinoilla myytyjä tuotetyyppejä. Tyyppikohtaisessa tarkastelussa todettiinkin, että kotimaan markkinoilla myytyjen kyseessä olevien tuotetyyppien määrä oli alle 5 prosenttia yhteisöön suuntautuvaan vientiin myytyjen verrattavissa olevien tuotetyyppien määrästä. Näin ollen tarkasteltavana olevalle tuotteelle vahvistettiin kaikissa tapauksissa perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukainen laskennallinen normaaliarvo. Laskennallisten normaaliarvojen perustaksi otettiin tuotantokustannukset Puolassa (myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset mukaan luettuina) lisättynä kohtuullisella määrällä voittoa. Kaikissa tapauksissa käytettiin kunkin yrityksen omia myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia. Voitto laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti käyttämällä sen ainoan Puolassa sijaitsevan yhteistyössä toimineen tuottajan todellista voittomarginaalia, joka myi samankaltaista tuotetta riittävässä määrin kotimaansa markkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä. c) Vientihinta (13) Tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisön markkinoilla suuntautui kokonaisuudessaan riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Vientihinnat määritettiin siten perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisöön myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan perusteella. d) Vertailu (14) Saman kaupan portaan normaaliarvon ja vientihinnan välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja hintoihin ja niiden vertailtavuuteen vaikuttavien erojen osalta. Oikaisut koskivat alennuksia ja hyvityksiä, kuljetusta, vakuutusta, käsittelyä, lastausta, liitännäis- ja pakkauskustannuksia sekä luottokustannuksia ja palkkioita. e) Polkumyyntimarginaali (15) Kunkin tuotetyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotettuun keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa. Viidelle yhteistyöhön osallistuneelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritettiin seuraavat painotetut keskimääräiset väliaikaiset polkumyyntimarginaalit, jotka ilmaistaan prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana cif-hinnasta: >TAULUKON PAIKKA> (16) Yhteistyöhön osallistumattomien puolalaisten vientiä harjoittavien tuottajien polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella. Tarkoituksena oli välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen ja toimenpiteiden kiertäminen. Koska yhteistyöhön osallistumattomat puolalaiset tuottajat vastasivat suhteellisen suuresta osasta kokonaistuontia, laskettiin polkumyynnin jäännösmarginaali, jonka perustaksi otettiin yhteistyössä toimineille puolalaisille vientiä harjoittaville tuottajille vahvistettu korkein yksittäinen edustavaa tuotetyyppiä koskeva polkumyyntimarginaali. Puolasta tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on: 40,9 %. 2. T Osekin tasavalta a) Normaaliarvo (17) Ensin tarkasteltiin, voitiinko kotimaan hintoja käyttää normaaliarvon määrittämisessä. Kysymys oli siis siitä, oliko tarkasteltavana olevaa tuotetta myyty kotimaan markkinoilla riittävässä määrin riippumattomille asiakkaille tavanomaisessa kaupankäynnissä. (18) Toinen kahdesta t Osekkiläisestä vientiä harjoittavasta tuottajasta oli yleisesti ottaen myynyt tarkasteltavana olevia tuotteita riittävässä määrin kotimaan markkinoilla eli sen kotimaan myynnin määrä oli vähintään 5 prosenttia viennistä yhteisöön. Kuten Puolankin tapauksessa, kyseisen tuottajan yhteisöön suuntautuvaan vientiin myymät tuotteet eivät kuitenkaan läheskään aina tyypiltään vastanneet kotimaan markkinoilla myytyjä tuotetyyppejä. Tyyppikohtaisessa tarkastelussa todettiinkin, että kotimaan markkinoilla myytyjen kyseessä olevien tuotetyyppien määrä oli alle 5 prosenttia yhteisöön suuntautuvaan vientiin myytyjen verrattavissa olevien tuotetyyppien määrästä. Koska toisen t Osekkiläisten vientiä harjoittavan tuottajan kotimaan markkinoiden hintoja ei voitu käyttää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan edellyttämällä tavalla (yhteistyössä toimineiden kahden vientiä harjoittavan tuottajan valmistamat tuotetyypit olivat erilaisia), normaaliarvo muodostettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Toisen tuottajan laskennallisen normaaliarvon perustana käytettiin tarkistettuja tuotantokustannuksia (yrityksen myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset mukaan luettuina) lisättyinä kohtuullisella määrällä voittoa. Voitto laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti käyttämällä voittoa, jonka kyseinen tuottaja oli saanut myydessään samankaltaista tuotetta kotimaan markkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä. Todettiin, että toinen t Osekkiläinen vientiä harjoittava tuottaja oli myynyt maatalousnarua kotimaan markkinoilla tutkimusajanjakson aikana sekä yleisesti ottaen että tuotetyypeittäin edustavassa määrin ja tavanomaisessa kaupankäynnissä. Kyseisen yrityksen normaaliarvo vahvistettiin tämän vuoksi perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti käyttämällä perustana riippumattomien asiakkaiden kotimaan tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamiin tai maksettavaksi tuleviin maatalousnarun verrattavissa oleviin hintoihin. b) Vientihinta (19) Tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisön markkinoilla suuntautui kokonaisuudessaan riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Vientihinnat määritettiin siten perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisöön myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan perusteella. c) Vertailu (20) Saman kaupan portaan normaaliarvon ja vientihinnan välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja hintoihin ja niiden vertailtavuuteen vaikuttavien erojen osalta. Oikaisut koskivat alennuksia ja hyvityksiä, kuljetusta, vakuutusta, käsittelyä, lastausta ja liitännäiskustannuksia. d) Polkumyyntimarginaali (21) Kunkin tuotetyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotettuun keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa. Kahdelle yhteistyöhön osallistuneelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritettiin seuraavat painotetut keskimääräiset väliaikaiset polkumyyntimarginaalit, jotka ilmaistaan prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana cif-hinnasta: >TAULUKON PAIKKA> (22) Yhteistyössä toimineiden tuottajien osuus T Osekin tasavallasta peräisin olevasta kokonaistuonnista oli huomattava. Tämän vuoksi laskettiin jäännöstulli käyttämällä perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olevia tietoja. Laskennassa käytettiin korkeinta yhteistyössä toimineille T Osekin tasavallassa sijaitseville yrityksille määritettyä polkumyyntimarginaalia. T Osekin tasavallasta tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on: 24,9 %. 3. Unkari a) Normaaliarvo (23) Kuten Puolan tapauksessa (katso johdanto-osan 10 kappale), normaaliarvo määritettiin ajanjaksoille, jotka ajallisesti sijoittuivat mahdollisimman lähelle vientiä harjoittavien tuottajien ilmoittamia vientitapahtumia. Yhdelle yritykselle vahvistettiin kuukausittaiset normaaliarvot ja kahdelle vuosikohtaiset normaaliarvot. (24) Ensin tarkasteltiin, voitiinko kotimaan hintoja käyttää normaaliarvon määrittämisessä. Kysymys oli siis siitä, oliko tarkasteltavana olevaa tuotetta myyty kotimaan markkinoilla riittävässä määrin riippumattomille asiakkaille tavanomaisessa kaupankäynnissä. Mikäli näin ei ollut, normaaliarvo oli perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti muodostettava laskennallisesti. Perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua muiden vientiä harjoittavien tuottajien hintojen käyttämistä ei pidetty aiheellisena, koska ainoastaan yksi yritys - ja sekin vain harvojen tuotetyyppien osalta - myi tarkasteltavana olevaa tuotetta edustavassa määrin kotimaan markkinoiden tavanomaisessa kaupankäynnissä. (25) Kaikkien kolmen yhteistyössä toimineen unkarilaisen vientiä harjoittavan tuottajan maatalousnarun kokonaismyynti kotimaan markkinoilla vastasi yli viittä prosenttia vientimyynnistä. Kuten Puolan ja Tsekin tasavallan tapauksessa, yhteisöön suuntautuvaan vientiin myydyt tuotteet eivät kuitenkaan läheskään aina tyypiltään vastanneet kotimaan markkinoilla myytyjä tuotetyyppejä. Yksittäisten tuotetyyppien osalta todettiin seuraavaa: Vaikka yhden yrityksen tyyppikohtainen kotimaan myynti vastasi useiden tuotetyyppien osalta yli viittä prosenttia vientimyynnistä, tuotetyyppejä ei kuitenkaan ollut myyty tavanomaisessa kaupankäynnissä. Kaikille viedyille tuotetyypeille vahvistettiin siis perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukainen laskennallinen normaaliarvo. Toisen yrityksen tuotetyypeistä vain yksi ylitti viiden prosentin kynnysarvon. Kuitenkin tämänkin tuotetyypin myynnistä vain 10 prosenttia oli kannattavaa. Tämän vuoksi katsottiin, että yhteisöön vietyä tuotetta ei ollut myyty tutkimusajanjakson aikana kotimaan markkinoilla riittävässä määrin tavanomaisessa kaupankäynnissä. Näin ollen vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukainen laskennallinen normaaliarvo. Kolmas yritys myi useita tuotetyyppejä edustavassa määrin. Joidenkin tuotetyyppien kannattavan myynnin osuus oli kuitenkin alle 10 prosenttia, joten katsottiin, että näitä tuotetyyppejä ei ollut myyty tavanomaisessa kaupankäynnissä. Laskennallinen normaaliarvo muodostettiin tuotetyypeille, joita ei ollut myyty edustavassa määrin tai tavanomaisessa kaupankäynnissä. Muiden yhteisöön vietyjen tuotetyyppien kotimaan markkinoiden myynti tavanomaisessa kaupankäynnissä oli määrältään riittävää, joten näiden tyyppien normaaliarvon perustana käytettiin niiden kotimaan myyntihintoja. Kyseessä olevien kolmen yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan laskennallisen normaaliarvon perustaksi otettiin tarkistetut tuotantokustannukset Unkarissa (myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset mukaan luettuina) lisättynä kohtuullisella määrällä voittoa. Kaikissa tapauksissa käytettiin kunkin yrityksen omia myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia. Voitto laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti käyttämällä sen ainoan Unkarissa sijaitsevan yhteistyössä toimineen tuottajan todellista voittomarginaalia, joka myi samankaltaista tuotetta riittävässä määrin kotimaansa markkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä. b) Vientihinta (26) Tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisön markkinoilla suuntautui kokonaisuudessaan riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Vientihinnat määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisöön myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan perusteella. c) Vertailu (27) Saman kaupan portaan normaaliarvon ja vientihinnan välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja hintoihin ja niiden vertailtavuuteen vaikuttavien erojen osalta. Vientihintojen ja normaaliarvojen oikaisut koskivat erityisesti alennuksia ja hyvityksiä, kuljetusta, vakuutusta, käsittelyä, lastausta, liitännäis- ja luottokustannuksia, palkkioita ja tarvittaessa myös kaupan portaita. d) Polkumyyntimarginaali (28) Kahden yrityksen kunkin tuotetyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotettuun keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa. Kolmannen yrityksen painotettuja keskimääräisiä normaaliarvoja verrattiin yksittäisiin vientihintoihin, koska oli todettu, että vientihintojen rakenteessa oli huomattavia eroja eri ostajien välillä, ja koska harjoitetun polkumyynnin laajuus ei täysin kävisi ilmi painotettuja keskiarvoja vertaamalla. Kolmelle yhteistyöhön osallistuneelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritettiin seuraavat painotetut keskimääräiset väliaikaiset polkumyyntimarginaalit, jotka ilmaistaan prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana cif-hinnasta: >TAULUKON PAIKKA> (29) Yhteistyössä toimineiden tuottajien osuus Unkarista peräisin olevasta kokonaistuonnista oli huomattava. Tämän vuoksi laskettiin jäännöstulli käyttämällä perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olevia tietoja. Laskennassa käytettiin korkeinta yhteistyössä toimineille Unkarissa sijaitseville yrityksille määriteltyä polkumyyntimarginaalia. Unkarista tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on: 33,3 %. 4. Saudi-Arabia a) Normaaliarvo (30) Ainoan yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan osalta todettiin, että sen maatalousnarun kokonaismyynti kotimaan markkinoilla vastasi yli viittä prosenttia vientimyynnistä, minkä vuoksi myyntiä pidettiin määrältään edustavana. Tämä kynnysarvo ylittyi myös yksittäisten tuotetyyppien tapauksessa. Lisäksi todettiin, että kotimarkkinoiden myynti oli kokonaisuudessaan toteutunut perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa tavanomaisessa kaupankäynnissä. Saudiarabialaisen vientiä harjoittavan tuottajan normaaliarvo vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti käyttäen perustana hintoja, joita riippumattomat asiakkaat ovat Saudi-Arabian kotimaan markkinoilla maksaneet tai maksavat tarkasteltavana olevasta tuotteesta tutkimusajanjakson aikana. b) Vientihinta (31) Tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisön markkinoilla suuntautui kokonaisuudessaan riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Vientihinnat määritettiin siten perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisöön myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan perusteella. c) Vertailu (32) Saman kaupan portaan normaaliarvon ja vientihinnan välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja hintoihin ja niiden vertailtavuuteen vaikuttavien erojen osalta. Oikaisut koskivat kuljetusta, vakuutusta, käsittelyä, lastausta, liitännäiskustannuksia ja palkkioita sekä myynnin jälkeisiä kustannuksia. d) Polkumyyntimarginaali (33) Kunkin tuotetyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotettuun keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa. Yhteistyössä toimineelle saudiarabialaiselle vientiä harjoittaville tuottajalle määritettiin seuraava painotettu keskimääräinen väliaikainen polkumyyntimarginaali, joka ilmaistaan prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana cif-hinnasta: - Saudi Yarn and Knitting Technology Factory (Synthec), joka kuuluu yritykseen NAFA Enterprises Ltd: 36,8 %. (34) Koska yhteistyössä toiminut tuottaja vastasi lähes kaikesta Saudi-Arabiasta tulevasta tuonnista, polkumyynnin jäännöstulli laskettiin perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella eli käyttämällä perustana kyseisen tuottajan polkumyyntimarginaalia. Saudi-Arabiasta tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on: 36,8 %. D. YHTEISÖN TUOTANNONALAN MÄÄRITTELEMINEN (35) Kyselylomakkeeseen vastasi kymmenen valituksen tehnyttä yhteisön tuottajaa. Näistä tuottajista kaksi ei kuitenkaan enää myöhemmässä vaiheessa osallistunut tutkimusyhteistyöhön. Tutkimuksesta ilmeni, että jäljelle jäävien kahdeksan yhteisön tuottajan osuus yhteisön kokonaistuotannosta tutkimusajanjakson aikana oli yli 70 prosenttia. Tämän vuoksi katsotaan, että yhteistyössä toimineet yhteisön tuottajat muodostavat perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan. Yhteistyöhön osallistuneista yhteisön tuottajista käytetään jäljempänä nimitystä "yhteisön tuotannonala". E. VAHINKO 1. Kulutus yhteisössä (36) Kulutuksen tarkastelun perustaksi otettiin yhteisön tuotannonalan myynnin määrä lisättynä yhteistyöhön osallistumattomien yhteisön tuottajien myynnin sekä yhteisöön suuntautuvan tuonnin määrällä. Tuonnin osalta Eurostatin tietoja oikaistiin ottamalla huomioon yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien toimittamat ja komission tarkastamat tiedot. Yhteistyöhön osallistumattomien yhteisön tuottajien myynnin määrän arvioitiin käytettävissä olevien tietojen perusteella olevan 30 prosenttia kaikkien yhteisön tuottajien kokonaismyynnistä. Tämän perusteella kulutus yhteisössä oli noussut vuoden 1994 40 230 tonnista 44 363 tonniin vuonna 1995. Todettavissa oleva kulutus nousi vuonna 1996 selvästi eli 52 798 tonniin, josta se tutkimusajanjakson aikana laski 52 526 tonniin. Näin ollen kokonaiskasvu oli tarkastellun ajanjakson aikana 31 prosenttia. 2. Maatalousnarun tuonti tarkastelun kohteena olevista viejämaista yhteisöön a) Kumulaatio (37) Todetut polkumyyntimarginaalit ovat vähimmäistasoa suurempia ja tarkasteltavana olevien maiden markkinaosuudet merkittäviä. Lisäksi tuonnin määrä kaikista kyseisistä maista on kasvamassa. Todettiin myös, että kaikkien tuotujen tuotteiden hinnat olivat samaa tasoa. On huomattava, että tarkasteltavana olevista maista tuodut maatalousnarut ovat täysin vaihdettavissa keskenään ja yhteisön tuotannonalan tuottamien ja myymien narujen kanssa. Lisäksi narujen myyntikanavat ovat samat ja markkinat avoimet. Tämän vuoksi pääteltiin perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti, että tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi on asianmukaista ottaen huomioon tuotavien tuotteiden väliset kilpailuedellytykset ja tuotavien tuotteiden ja yhteisön samankaltaisen tuotteen väliset kilpailuedellytykset. b) Tarkastelun kohteena olevista viejämaista tulevan tuonnin määrä, arvo ja markkinaosuus (38) Tuonnin määrä neljästä tarkasteltavasta maasta nousi 5 263 tonnista vuonna 1994 16 441 tonniin tutkimusajanjaksolla eli kasvua oli yli 200 prosenttia. (39) Tarkasteltavista neljästä maasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin markkinaosuus kokonaiskulutuksesta yhteisössä kasvoi määrällisesti vuoden 1994 13 prosentista 31 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Kasvua oli siis 138 prosenttia. c) Tarkastelun kohteena olevista viejämaista tuotujen tuotteiden hinnat (40) Puolasta, T Osekin tasavallasta ja Saudi-Arabiasta tuotujen tuotteiden hinnat nousivat vuodesta 1994 tutkimusajanjakson loppuun. On huomattava, että useimmissa tapauksissa hinnat olivat huomattavasti alhaisemmat kuin yhteisön tuotannonalan hinnat tarkastellen ajanjakson aikana. Unkarin osalta hinnat laskivat hieman tänä aikana. d) Tarkastelun kohteena olevista viejämaista tulevien tuotteiden hinnan alittavuus (41) Komissio analysoi tutkimusajanjaksoa koskevia tietoja määrittääkseen tarkastelun kohteena olevien viejämaiden tuotteiden hinnan alittavuuden tason. Hinnan alittavuus määritettiin vertaamalla vientihintoja hintoihin, joita yhteisön tuotannonala noudatti samassa kaupan portaassa. Lähtökohtana käytettiin myyjiä/jälleenmyyjiä, jotka ostavat tuotteet suoraan vientiä harjoittavilta tuottajilta ja yhteisön tuotannonalalta, sekä keskenään suoraan verrattavissa olevia maatalousnarutyyppejä ja neljää markkinoiltaan huomattavinta jäsenvaltiota (Saksaa, Ranskaa, Italiaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa). Menetelmän tuloksena oli vertailu, jossa otettiin huomioon myyntimäärä, joka vastasi noin 70:tä prosenttia yhteisön tuotannonalan valmistamien narutyyppien kokonaismyynnistä. Valittuja narutyyppejä koskevat liiketoimet edustivat myös huomattavaa osaa tarkasteltavana olevista maista tulevan tuonnin kokonaismäärästä. Yhteisön tuotannonalan huomioon otetut myyntihinnat olivat riippumattomilta asiakkailta veloitettuja hintoja, jotka oikaistiin tarvittaessa vapaasti tehtaalla -tasolle (kuljetuskustannukset pois luettuina). Vientiä harjoittavien tuottajien myyntihintoja (yhteisön rajalla cif) oikaistiin maksettujen tullien huomioon ottamiseksi. Kaikkia hintoja verrattiin ilman alennuksia ja hyvityksiä. Vertailusta (joka yhtä unkarilaista tuottajaa lukuun ottamatta suoritettiin painotettujen keskiarvojen perusteella) ilmeni, että hinnan alittavuusmarginaalit, jotka ilmaistaan prosentuaalisena osuutena yhteisön tuotannonalan keskimääräisistä myyntihinnoista, olivat seuraavat: Puola 5,7-17,4 prosenttia (painotettu kokonaiskeskiarvo 14,6 prosenttia), T Osekin tasavalta 16,1-19,2 prosenttia (painotettu kokonaiskeskiarvo 16,1 prosenttia) ja Unkari 17,8-21,4 prosenttia (painotettu kokonaiskeskiarvo 18,2 prosenttia). Saudi-Arabian osalta hinnan alittavuudeksi vahvistettiin 3,8 prosenttia. 3. Yhteisön tuotannonalan tilanne a) Tuotanto, kapasiteetti ja kapasiteetin käyttö (42) Yhteisön tuotannonalan tuotanto kasvoi tarkasteltuna ajanjaksona nousten vuoden 1994 25 767 tonnista 30 133 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Tämä vastaa 17 prosentin yleistä lisäystä. Tuotanto kasvoi hitaammin kuin yhteisön kulutus, joka kasvoi 31 prosenttia tarkasteltavana olevan ajanjakson aikana. (43) Kapasiteetin osalta on huomattava, että lyhdelangan ja paalinarun tuotantolaitoksia käytetään myös muiden kuin tässä menettelyssä tarkasteltujen tuotteiden, esimerkiksi köysien, tuottamiseen. Tämän vuoksi oli arvioitava liikevaihdon perusteella yhteisön tuotannonalan kyseisen tuotteen tuotantoon osoittaman kapasiteetin normaali suuruus. Tämän perusteella todettiin, että kapasiteetti kasvoi 38 732 tonnista vuonna 1994 42 984 tonniin tutkimusajanjaksona, mikä vastaa 11 prosentin kasvua. Tämä kasvu vastasi markkinoiden kasvuodotuksia. Kapasiteetin käyttöaste kasvoi hieman tarkasteltavina olevan ajanjakson aikana nousten 66,5 prosentista vuonna 1994 70 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. b) Yhteisön tuotannonalan myynnin määrä (44) Yhteisön tuotannon alan myynnin määrä yhteisön markkinoilla kasvoi tarkasteltavana olevana ajanjaksona; vuonna 1994 myynti oli 21 953 tonnia ja tutkimusajanjaksona 24 166 tonnia. Tämä vastaa 10 prosentin kokonaislisäystä. Kehityssuuntaus osoittaa, ettei yhteisön tuotannonalan myynti seurannut kasvua kulutuksessa, joka lisääntyi 31 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona. c) Markkinaosuus (45) Myyntimäärän ja yhteisön kulutuksen kehitysten välinen vertailu osoittaa, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni 54,6 prosentista vuonna 1994 50,4 prosenttiin vuonna 1995, 49,2 prosenttiin vuonna 1996 ja 46 prosenttiin tutkimusajanjaksona. Markkinaosuus pieneni kaikkiaan 8 prosenttiyksikköä vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. d) Varastot (46) Varastot lisääntyivät 44,4 prosenttia vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä. e) Keskimääräiset myyntihinnat ja hintojen kehitys (47) Yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla kyseisen tuotteen myynnissä veloittamien hintojen painotetut keskiarvot vaihtelivat tarkasteltavana olevana ajanjaksona kohoten kaikkiaan kymmenen prosenttia. f) Kannattavuus (48) Yhteisön tuotannonalan kannattavuus ilmaistuna prosenttiosuutena nettomyynnistä laski 3,9 prosentin painotetusta keskimääräisestä voitosta vuonna 1994 tutkimusajanjakson 1,9 prosenttiin laskien siis 50 prosenttia. Olisi kuitenkin huomattava, että taloudellinen tilanne heikkeni erityisesti vuodesta 1995 alkaen; voitto pieneni 13,5 prosentista 1,9 prosenttiin tutkimusajanjaksona. g) Investoinnit (49) Yhteisön tuotannonalan tekemät vuotuiset investoinnit lisääntyivät 1,07 miljoonasta ecusta vuonna 1994 1,22 miljoonaan ecuun tutkimusajanjaksona; huippuvuonna 1996 investoinnit olivat 3,27 miljoonaa ecua. Vaikka tämä merkitsee 14 prosentin vuotuista lisäystä tarkasteltuna ajanjaksona, investoinnit vähenivät merkittävästi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. h) Työllisyys (50) Yhteisön tuotannonalan työllisyys kasvoi kyseisen tuotteen osalta tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Työpaikkojen määrä kasvoi vuoden 1994 557 työpaikasta 689 työpaikkaan vuonna 1995. Vuodesta 1995 lähtien yhteisön tuotannonalan työpaikkojen määrä laski 639:ään eli 7,2 prosenttia. 4. Vahinkoa koskeva päätelmä (51) Tutkimuksesta kävi ilmi, että polkumyynnillä tapahtuva tuonti aiheutti huomattavaa hinnan alittavuutta yhteisön tuotannonalaan nähden ja että polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat merkittävästi. Lisäksi yhteisön tuotannonala menetti merkittävästi markkinaosuuttaan (8 prosenttiyksikköä) aikana, jolloin yhteisön kulutus lisääntyi 31 prosenttia. Lisäksi yhteisön tuotannonalan taloudelliset tulokset heikkenivät huomattavasti erityisesti vuodesta 1995 alkaen. Edellä kuvatun tutkimuksen perusteella komissio on väliaikaisesti päätellyt, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti. F. SYY-YHTEYS 1. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutukset (52) Tutkiessaan, oliko yhteisön tuotannonalalle koitunut merkittävä vahinko aiheutunut polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista, komissio havaitsi, että polkumyynnillä tapahtunut tuonti lisääntyi huomattavasti vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä (+210 %). On syytä huomata, että vuosien 1994 ja 1995 välillä polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä yhteisöön lähes kaksinkertaistui ja kasvoi edelleen merkittävästi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tästä aiheutui, että asianomaisista viejämaista peräisin olevan tuonnin kumuloitu kokonaismarkkinaosuus kasvoi vuoden 1994 13,1 prosentista 31 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana, toisin sanoen 17,9 prosenttiyksiköllä. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus sitä vastoin laski 8,6 prosenttiyksikköä vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Lisäksi olisi huomattava, että yhteisön tuotannonala menetti 3,2 prosenttia markkinaosuudestaan pelkästään vuosina 1996-1997, jolloin asianomaisista viejämaista peräisin oleva tuonti lisääntyi erityisen paljon. Lisäksi todettakoon, että lyhdelangan ja paalinarun markkinat ovat hintojen kannalta herkät ja avoimet. Komissio havaitsi, että tarkasteltavana olevaa tuotetta on pidettävä hyödykkeenä ja että hintoihin kohdistuvalla laskupaineella on usein välitön vaikutus markkinoihin varsinkin, kun vientiä harjoittavat tuottajat ja yhteisön tuotannonala myyvät tuotteitaan samoille asiakkaille. Tässä yhteydessä komissio havaitsi, että asianomaisista viejämaista peräisin olevan tuonnin hinnat alittivat yhteisön tuotannonalan hinnat 3,8-21,4 prosentilla tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi koko tarkasteltavana olevana ajanjaksona tutkimuksen kohteena olevista maista peräisin olevan tuonnin hinnat olivat jatkuvasti ja merkittävästi alhaisemmat kuin yhteisön tuotannonalan hinnat. Tämän vuoksi yhteisön tuotannonalan oli mukautettava hintojaan markkinatilanteen mukaiseksi välttääkseen markkinaosuuksien menetykset. Lisäksi polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hintojen todettiin olevan markkinoiden alhaisimmat tutkimusajanjaksona. (53) Yhteisön tuotannonalan tila oli varsinkin kannattavuuden ja markkinaosuuden osalta huonoimmillaan tarkasteltavana ajanjaksona, kun asianomaisista viejämaista peräisin olevan tuonnin määrä yhteisöön oli suurimmillaan. Näissä olosuhteissa päätellään, että asianomaisista viejämaista peräisin oleva lyhdelangan ja paalinarun polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. 2. Muut tekijät a) Muu tuonti (54) Myös muista kuin asianomaisista viejämaista peräisin olevan tuonnin vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen tutkittiin Eurostatin ilmoittamien määrien perusteella. Muista kuin tutkimuksen kohteena olevista maista peräisin olevan tuonnin määrä oli 2 043 tonnia tutkimusajanjaksona. Tämä vastasi 4 prosentin kokonaismarkkinaosuutta ja oli laskenut 4,6 prosentista vuonna 1994. Tutkimusajanjaksona tuontia oli lähinnä Costa Ricasta, Yhdysvalloista, Sloveniasta, Turkista ja Sveitsistä, ja Costa Ricasta vuonna 1996 tullutta tuontia lukuunottamatta sitä harjoitettiin yleensä kalliimmilla hinnoilla tutkimuksen kohteena oleviin viejämaihin verrattuna. Costa Ricasta peräisin olevan tuonnin hintojen todettiin vuonna 1996 olleen halvempia tutkimuksen kohteena olevien maiden hintoihin verrattuna, ja Costa Rican markkinaosuus oli 2,2 prosenttia. Kuitenkin sen hinnat olivat vuonna 1997 korkeampia, ja sen markkinaosuus laski 1,4 prosenttiin. Tässä yhteydessä olisi muistettava, että tutkimusajanjaksona polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hintojen todettiin olevan markkinoiden alhaisimmat. Lisäksi polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä oli huomattava koko tarkastellun ajanjakson ajan ja todettiin, että tutkimusajanjaksona tämä tuonti vastasi 89:ää prosenttia kokonaistuonnista. Edeltävän perusteella muista kuin asianomaisista neljästä maasta peräisin olevan tuonnin ei voida katsoa poistavan syy-yhteyttä polkumyyntituonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon välillä. b) Kulutuksen kehitys (55) Lyhdelangan ja paalinarun kulutus yhteisössä kasvoi yhteensä 31 prosenttia vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä; vuoden 1996 jälkeen kulutus alkoi tasaantua. Yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko ei voi tämän vuoksi johtua kysynnän suuntauksista. c) Yhteisön tuotannonalan vienti (56) Yhteisön tuotannonalan harjoittama lyhdelangan ja paalinarun vienti kolmansiin maihin pysyi määrältään vakaana tutkimusajanjakson aikana. Yhteisön tuotannonalan vientimarkkinoilla veloittamat myyntihinnat olivat huomattavasti korkeammat kuin yhteisön markkinoilla noudatetut hinnat. Myyntihinnat nousivat 22 prosenttia vientimarkkinoilla, kun ne yhteisön markkinoilla nousivat 10 prosenttia. Niinpä yhteisön tuotannonalan harjoittama vienti ei vaikuttanut osatekijänä yhteisön kärsimään vahinkoon. d) Yhteisön tuotannonalan kilpailukyky (57) Muistettakoon, että yhteisön tuotannonala teki tarkasteltavana olevana ajanjaksona merkittäviä investointeja korvaaviin koneisiin pysyäkseen teknologian kehityksen tahdissa. Näiden uusien koneiden ansiosta voitiin ottaa käyttöön kustannustehokkaampia ja yhtenäisempiä tuotantomenetelmiä. Lisäksi yhteisön tuotannonala jatkoi toimiaan tutkimuksen ja kehittämisen alalla sekä laadunvalvonnassa koko tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Tutkimusajanjaksona yhteisön tuotannonala vähensi myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksiaan 8 prosenttia. Yhteisön tuotannonalan suorituskyky siis parani sekä kustannusten että laadun osalta tarkasteltavana olevana ajanjaksona. e) Raaka-aineen hintojen muutokset (58) Komissio tarkasteli myös, olisiko yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko voinut aiheutua raaka-aineiden hintojen vaihteluista tarkasteltavana olevana ajanjaksona, jonka aikana raaka-aineen hinnoissa todettiin huomattavia vaihteluja. Nämä vaihtelut koskivat sekä yhteisön tuottajia että viejämaiden tuottajia. Kyseisen tuotteen valmistuksessa käytetyn pääasiallisen raaka-aineen, polypropeenirakeiden hinnat nousivat kaikkiaan 39 prosenttia vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Koska raaka-aineen osuus kaikista tuotantokustannuksista on noin 55 prosenttia, yhteisön tuotannonalan veloittamien keskimääräisten myyntihintojen olisi pitänyt nousta 21,5 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona, jotta raaka-ainekustannusten yleinen nousu olisi katettu. Tätä olisi verrattava yhteisön tuotannonalan myyntihintojen kokonaiskasvuun, joka oli 10 prosenttia, sekä kyseisistä viejämaista peräisin olevan tuonnin huomattaviin alihinnoittelumarginaaleihin, joiden vuoksi yhteisön tuotannonalan oli mahdotonta siirtää koko raaka-ainekustannusten nousu asiakkaiden maksamiin hintoihin. 3. Päätelmä (59) Komissio katsoo, että koska lyhdelanka ja paalinaru ovat avoimilla markkinoilla tarjottavia kulutushyödyketyyppisiä tuotteita ja koska yhteisössä tuotetut tuotteet ja tuontituotteet myydään yhteisössä samojen myyntikanavien kautta, kyseisistä viejämaista peräisin oleva polkumyynnillä tuotu lyhdelanka ja paalinaru vaikuttivat merkittävästi yhteisön markkinoihin. Vaikka ei voida jättää huomiotta sitä, että tietyllä muulla kolmansista maista tulevalla tuonnilla sekä raaka-ainekustannusten vaihteluilla on voinut olla lievä haitallinen vaikutus yhteisön tuotannonalaan, tämä ei poista sitä tosiseikkaa, että kyseisistä viejämaista peräisin olevan lyhdelangan ja paalinarun tuonti on erikseen tarkasteltuna aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Näin päätellään erityisesti, koska yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni ja kannattavuus heikkeni samanaikaisesti kun polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat merkittävästi; kyseisen tuonnin hinnat alittivat jatkuvasti yhteisön tuotannonalan hinnat, ja ne olivat tutkimusajanjaksona markkinoiden alhaisimmat. G. YHTEISÖN ETU 1. Johdanto (60) Lisäksi tutkittiin, oliko polkumyyntiä ja siitä aiheutunutta vahinkoa koskevista päätelmistä huolimatta olemassa pakottavia syitä, joiden perusteella olisi pääteltävä, että tässä erityistapauksessa toimenpiteiden käyttöönotto ei ole yhteisön edun mukaista. Tätä tarkoitusta varten komissio tarkasteli perusasetuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimenpiteiden vaikutusta kaikkiin osapuoliin, joita menettely koski, ja myös toimenpiteistä luopumisen seurauksia. Voidakseen arvioida toimenpiteiden todennäköiset vaikutukset komissio pyysi tietoja kaikilta tiedossaan olevilta asianomaisilta osapuolilta, yhteisön tuotannonala, tuojat tai jälleenmyyjät ja kyseisen tuotteen käyttäjät mukaan luettuina. Huomattakoon, että komissio sai ainoastaan rajoitettuja ja yleisluontoisia vastauksia. Yhteisön etua koskevan tutkimuksen yhteydessä tarkastellut osapuolet kuuluvat seuraaviin ryhmiin: yhteisön tuotannonala, tuojat/jälleenmyyjät ja käyttäjät. Huomattakoon, että lyhdelanka ja paalinaru myydään yhteisössä viimeisteltyinä, eikä tämä menettely koske näin ollen jatkojalostusteollisuutta. 2. Yhteisön tuotannonalan edut a) Yhteisön tuotannonalan luonne ja rakenne (61) Yhteisön tuottajat ovat sijoittautuneet useimpiin jäsenvaltioihin. Erityisesti Portugalissa on paljon yrityksiä. Portugalilaisten tuottajien osuus oli noin 60 prosenttia yhteisön tuotannonalan tuotannosta tutkimusajanjaksona. Yhteisön tuotannonala muodostuu suurimmaksi osaksi perheomistuksessa olevista pienistä ja keskisuurista yrityksistä. Yhteisön tuotannonala jalostaa raaka-aineen lyhdelangaksi ja paalinaruksi seuraavissa päätuotantovaiheissa: kuumapursotusvaihe (raaka-aineen sulattaminen käytettävissä olevaksi langaksi), säikeistysvaihe (säikeiden tekeminen langoista) sekä kiertämis- ja punontavaihe (säikeiden kiertäminen tai punominen naruksi). b) Yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuus (62) Vaikka yhteisön tuotannonala kärsi taloudellisesta vajauksesta, se on kuitenkin rakenteeltaan elinkelpoinen. Yhteisön tuotannonala teki tarkasteltavana olevana ajanjaksona huomattavia investointeja uusiin koneisiin, minkä ansiosta se saattoi ottaa käyttöön tehokkaampia menetelmiä. Yhteisön tuotannonala investoi myös laadunvarmistukseen ja -ohjaukseen, ja se on toteuttanut merkittäviä toimia tutkimuksen ja kehittämisen alalla voidakseen tuottaa uudentyyppisiä maatalousnaruja, joiden lisäarvo on suurempi ja joihin liittyy aikaisempaa edistyneempää teknologiaa. Tutkimusajanjakson lopussa yhteisön tuotannonalalla oli edelleen huomattava markkinaosuus, mikä osoittaa, että yhteisön tuotannonala on luotettava toimittaja. c) Toimenpiteiden käyttöönoton tai käyttöön ottamatta jättämisen todennäköiset vaikutukset (63) Jos polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttaman paineen annettaisiin jatkua - varsinkin, kun otetaan huomioon tämän tuonnin markkinaosuuden huomattava kasvu - yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne heikkenisi edelleen. Yhteisön tuotannonala ei tällöin voisi jatkaa uusien tuotteiden kehittämisen rahoittamista, ja pidemmällä aikavälillä yrityksiä jouduttaisiin sulkemaan. Tässä yhteydessä huomautetaan, että yhteisön tuotannonalalla tarkasteltavana olevana ajanjaksona vallitsevan hintapaineen vuoksi eräs valituksen tehneistä yhteisön tuottajista lopetti tuotantonsa tutkimusajanjakson aikana. On erittäin todennäköistä, että ilman polkumyynnin vaikutuksia korjaavia toimenpiteitä tämä kielteinen kehitys jatkuu edelleen. Pääasiassa Portugaliin keskittyneen yhteisön tuotannonalan ja kuudensadan työpaikan säilyminen voi siis vaarantua. (64) Toimenpiteiden käyttöön ottamisen avulla yhteisön tuotannonala voi saada takaisin osan aiemmasta markkinaosuudestaan. Lisäksi yhteisön tuotannonalan pitäisi toimenpiteiden käyttöön ottamisen avulla voida parantaa kannattavuuttaan. Polkumyyntitoimenpiteiden käyttöön ottaminen olisi siis yhteisön edun mukaista. 3. Tuojien/jälleenmyyjien edut (65) Tarkasteltavana olevan tuotteen jakeluketjulle on ominaista pieni määrä tuojia/jälleenmyyjiä, joilla on varastoissaan huomattavat määrät kyseistä tuotetta. Tuojat ja jälleenmyyjät toimivat yleensä välittäjinä käyttäjien (maatalousosuuskunnat ja paalausurakoitsijat) ja sekä yhteisön tuotannonalan että vientiä harjoittavien tuottajien välillä. Koska tuojat ja jälleenmyyjät saavat yleensä vapaasti valita hankintalähteensä (yhteisön tuotanto tai tuonti), komissio katsoo, että toimenpiteiden käyttöön ottaminen tai ottamatta jättäminen ei vaikuttaisi niihin merkittävästi. Komissiolle ei myöskään toimitettu todisteita siitä, että näin ei kävisi. 4. Käyttäjien edut (66) Tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjät ovat lähinnä paalausurakoitsijoita ja yksittäisiä maanviljelijöitä. Koska markkinat ovat herkät hintojen osalta, komissio on sitä mieltä, että toimenpiteiden käyttöönotto johtaisi erittäin todennäköisesti hintojen nousuun. Olisi huomattava, että maatalousnarua käytetään vain paalien valmistukseen ja että maatalousnaruun liittyvät kustannukset ovat äärimmäisen pieni osuus yksittäisen maanviljelijän tai paalausurakoitsijan kokonaiskustannuksista verrattuna muihin kustannuksiin, joita ovat esimerkiksi paalauskoneet, polttoaine, vakuutukset, työvoima-ja huoltokustannukset. Saatavilla olevien tietojen perusteella komissio katsoo, että kyseiseen tuotteeseen liittyvät kustannukset muodostavat ainoastaan vähäpätöisen osuuden yksittäisen maanviljelijän tai paalausurakoitsijan kaikista kustannuksista, mikä voi selittää sen, miksi käyttäjät eivät juuri toimineet yhteistyössä tarkasteltavana olevassa menettelyssä. Toimenpiteiden käyttöönotosta johtuvilla odotettavissa olevilla hinnankorotuksilla olisi siis ainoastaan vähäistä merkitystä käyttäjille. 5. Vaikutus kilpailuun yhteisön markkinoilla (67) Yhteisön markkinoiden kilpailutilanteen osalta mainittakoon, että toimenpiteet eivät ole tasoltaan ja luonteeltaan sellaisia, että niillä suljettaisiin pois yhteisön markkinoilta tarkastelun kohteena olevat vientiä harjoittavat tuottajat, ja toimenpiteillä sallitaankin kyseisten vientiä harjoittavien tuottajien toimiminen edelleen markkinoilla. Käyttäjät hyötyvät siis edelleen markkinoista, joilla toimii useita toimittajia. 6. Päätelmä (68) Tarkasteltavina olevista viejämaista peräisin olevan tuonnin kasvu tarkasteltuna ajanjaksona sekä vientiä harjoittavien tuottajien toimintatapa yhteisön markkinoilla - eli yhteisön tuotannonalan hintojen jatkuva ja huomattava alittaminen - osoittavat, että jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, tämä kehityssuuntaus jatkuu todennäköisesti ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuvat vahingot suurenevat. Toimenpiteiden käyttöönoton ansiosta yhteisön tuotannonalan voidaan odottaa parantavan kannattavuuttaan, mikä vaikuttaisi edelleen myönteisesti yhteisön markkinoiden kilpailuedellytyksiin ja vähentäisi yritysten lopettamisen ja työpaikkojen vähenemisen uhkaa. Toimenpiteiden ansiosta yhteisön tuotannonalan odotetaan myös pystyvän täysin hyötymään viime vuosina tehdyistä investoinneista ja jatkamaan uusien teknologisesti edistyneiden tuotteiden kehittämistä uusiin ja erityisiin käyttötarkoituksiin. Tuotetta käyttäville tuotannonaloille odotettavissa olevilla hinnankorotuksilla olisi ainoastaan vähäistä merkitystä. Komissio on päätellyt, että näissä olosuhteissa ei ole pakottavia syitä olla ottamatta toimenpiteitä käyttöön. H. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET (69) Komissio määritti edellä esitettyjen polkumyyntiä ja vahinkoa koskevien päätelmien perusteella väliaikaisesti käyttöön otettavien toimenpiteiden tason. Tässä yhteydessä otettiin huomioon todetut polkumyyntimarginaalit sekä yhteisön teollisuudelle aiheutuvan vahingon poistamiseksi tarvittava tullin määrä. 1. Vahingon korjaava taso (70) Käyttöön otettavien väliaikaisten toimenpiteiden tason määrittämiseksi komissio katsoi, että polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hinnat olisi nostettava vahinkoa aiheuttamattomalle tasolle. Tarvittava hinnan lisäys tai vahinkomarginaali määritettiin siten, että hinnan alittavuuden määrittämisessä käytettyjen tuotelajien painotettuja keskimääräisiä vientihintoja cif-hintana yhteisön rajalla verrattiin yhteisön tuotannonalan todellisten tuotantokustannusten painotettuun keskiarvoon, johon lisättiin 5 prosentin voitto. Tätä voittomarginaalia pidettiin alustavassa määrityksessä vähimmäisvoittona, jotta tuotannonala säilyisi elinkelpoisena. Määrityksessä otetaan huomioon, että asianomaiset osapuolet pitävät tarkasteltavana olevaa tuotetta hyödykkeenä. Vahingon poistamiseksi tarvittava määrä tai vahinkomarginaali määritettiin kullekin tarkasteltavana olevalle vientiä harjoittavalle tuottajalle kyseisen vertailun tuloksena, ja se ilmoitettiin prosentuaalisena osuutena niiden yhteisöön harjoittaman viennin cif-arvosta. 2. Väliaikaiset tullit (71) Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaan väliaikaisen tullin on vastattava joko vahvistettua polkumyyntimarginaalia tai vahingon poistamiseksi tarvittavaa määrää sen mukaan, kumpi näistä on alempi. Neljän vientiä harjoittavan tuottajan osalta väliaikainen tulli vastaa vahingon poistamiseksi tarvittavaa määrää ja seitsemän vientiä harjoittavan tuottajan osalta se vastaa polkumyyntimarginaalia. Johdanto-osan 22, 29 ja 34 kappaleessa esitettyjen syiden perusteella T Osekin tasavallan, Unkarin ja Saudi-Arabian jäännöstulli asetettiin kustakin maasta yhteistyöhön osallistuneiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta todetun korkeimman marginaalin tasolle. Johdanto-osan 16 kappaleessa esitettyjen syiden perusteella Puolan jäännöstulli asetettiin yhteistyössä toimineen puolalaisen vientiä harjoittavan tuottajan edustavan tuotetyypin osalta todetun korkeimman marginaalin tasolle. 3. Sitoumukset (72) Jotkin vientiä harjoittavat tuottajat, joita menettely koskee, esittivät komissiolle perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti hintasitoumusta. Komissio katsoi, että kyseisten vientiä harjoittavien tuottajien esittämät sitoumukset voitiin hyväksyä. (73) Komissio korostaa, että sitoumuksen rikkomisen tai peruutuksen yhteydessä voidaan perusasetuksen 8 artiklan 9 ja 10 kohdan mukaisesti ottaa käyttöön polkumyyntitulli. (74) Lisäksi on huomattava, että perusasetuksen 8 artiklan 6 kohdan mukaisesti polkumyyntiä, vahinkoa ja yhteisön etua koskeva tutkimus saatetaan päätökseen riippumatta sitoumusten hyväksymisestä tutkimuksen aikana. I. LOPPUSÄÄNNÖKSET (75) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi asetettava määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi on todettava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen komission mahdollisesti ehdottaman lopullisen tullin käyttöön ottamiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Puolasta, T Osekin tasavallasta, Unkarista ja Saudi-Arabiasta peräisin olevan, tällä hetkellä CN-koodiin ex 5607 41 00 (Taric-lisäkoodi 5607 41 00*10), kuuluvan polypropeenista valmistetun lyhdelangan tai paalinarun tuonnissa. 2. Jäljempänä lueteltujen yritysten valmistaman kyseisen tuotteen vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintoihin sovellettava väliaikainen tulli on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> 3. Ellei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja ja muita tullikäytäntöjä koskevia säännöksiä ja määräyksiä. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden asettamista. 2 artikla 1. Sen estämättä, mitä 1 artiklassa säädetään, väliaikaista tullia ei sovelleta sellaisen polypropeenista valmistetun lyhdelangan tai paalinarun tuonnissa, jonka ovat tuottaneet, välittömästi vieneet tai laskuttaneet yhteisössä toimivalta tuontiyritykseltä 3 kohdassa luetellut yritykset, joiden osalta hyväksytään esitetyt hintasitoumukset. 2. Jos sitoumusta rikotaan minkä tahansa ilmoitusajanjakson aikana, esimerkiksi tietyn vuosineljänneksen aikana, kyseisen ajanjakson aikana tapahtuneen myynnin ei katsota kuuluvan sitoumuksen soveltamisalaan, ja tarkasteltavana olevan tuotteen vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettotuontihintaan sovelletaan 3 kohdassa säädettyä väliaikaista tullia. Tämä ei kuitenkaan rajoita yhteisön toimielinten oikeutta toteuttaa asianmukaiset toimet asetuksen (EY) N:o 384/96 8 artiklan 9 ja 10 kohdan nojalla. 3. Esitettyjen ja hyväksyttyjen sitoumusten yhteydessä harjoitettava tuonti on ilmoitettava tullattavaksi seuraavien Taric-lisäkoodien mukaisesti: >TAULUKON PAIKKA> 3 artikla Asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen asetuksen 20 artiklan 2 ja 3 kohdan soveltamista asianomaiset osapuolet, jotka ovat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää, että komissio kuulee niitä yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti asianomaiset osapuolet voivat esittää tämän asetuksen soveltamista koskevat huomautuksensa yhden kuukauden kuluessa asetuksen voimaantulopäivästä. 4 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 1 päivänä lokakuuta 1998. Komission puolesta Leon BRITTAN Varapuheenjohtaja (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1 (2) EYVL L 128, 30.4.1998, s. 18 (3) EYVL C 1, 3.1.1998, s. 10 (4) EYVL C 65, 28.2.1998, s. 8