Virallinen lehti nro C 374 , 28/12/2000 s. 0004 - 0005



Neuvoston lausunto, annettu 27 päivänä marraskuuta 2000, Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2000-2004 (2000/C 374/03) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon komission suosituksen, on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa, ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON: Neuvosto tarkasteli 27 päivänä marraskuuta 2000 Suomen tarkistettua vakausohjelmaa, joka käsittää vuodet 2000-2004. Neuvosto toteaa tyytyväisenä, että Suomen julkisen talouden ylijäämä, joka on ollut olemassa vuodesta 1998, on kasvanut vuonna 1999 ja sen ennustetaan olevan yli 4 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen vuosina 2000-2004 samalla kun ennusteen mukaan julkisen talouden velka suhteessa bruttokansantuotteeseen vähenee edelleen. Lisäksi neuvosto katsoo tarkistetun ohjelman olevan talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen. Kokonaisuutena ottaen neuvosto pitää hyvänä vuonna 1999 tarkistetun ohjelman täytäntöönpanoa, vaikka toteaakin, että sekä julkisen talouden ylijäämän parantuminen vuonna 1999 että julkisyhteisöjen velan supistuminen jäivät kumpikin jonkin verran ennustettua vähäisemmiksi. Kokonaisylijäämän ennustettua pienempään kasvuun vaikuttivat kaikki kolme julkisen talouden alasektoria ja ennustettua pienemmät tulot. Lisäksi on ilmaantunut inflaatiopaineita. Kotoperäinen inflaatio näyttää olevan yhteydessä palvelualan vastaavaan inflaation nopeutumiseen. Viimeisimmässä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyyn makrotalouden skenaarioon sisältyy vuonna 2000 toteutunut vahva talouskasvu, joka johtuu jatkuvasta voimakkaasta koti- ja ulkomaisesta kysynnästä. Bruttokansantuotteen kasvun odotetaan hidastuvan vuodesta 2001 ohjelmakauden loppuun saakka. Talouden keskipitkän aikavälin hidastuminen näyttää olevan mahdollinen piirre, kun otetaan huomioon Suomen talouden viimeaikainen nopea kasvu ja kapasiteettirajoitteet, joita eräillä alueilla jo ilmenee. On olemassa vaara, että talous ylikuumenee ja että liiallinen kysyntä saattaa kasvattaa inflaatiopaineita. Neuvosto katsoo, että maltillinen palkkakehitys on tässä suhteessa ratkaiseva tekijä. Kuten vuoden 2000 laajoissa talouspolitiikan suuntaviivoissa jo mainittiin, neuvosto katsoo myös, että tiukka finanssipolitiikka on Suomessa tarpeen ylikuumenemisriskin välttämiseksi. Tämän huomioon ottaen neuvosto suhtautuu myönteisesti tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyyn julkisen talouden strategiaan. Se vahvistaa aikaisempia ohjelmia ja sen tavoitteena on säilyttää noin 4,5 prosentin ylijäämä suhteessa bruttokansantuotteeseen vähentämällä julkisia menoja suhteessa bruttokansantuotteeseen ja keventämällä samanaikaisesti verorasitusta. Vuoden 2000 odotettua 4,5 prosentin ylijäämää vastaava julkisen talouden perusrahoitusasema antaa Suomelle mahdollisuuden täyttää vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimukset. Neuvosto katsoo, että tarkistettuun ohjelmaan sisältyvä jatkuvasti tiukka finanssipolitiikka on perusteltua väestön vanhenemisen tulevaisuudessa eläke- ja terveydenhoitokustannuksiin aiheuttamien vaikutusten vuoksi, sillä nämä vaikutukset ovat erityisen suuret Suomessa. Neuvosto pitää hyvänä tarkistettuun ohjelmaan sisältyvää sitoutumista rakenneuudistusten jatkamiseen. Uudistukset ovat erityisen tärkeitä edistettäessä hallituksen keskeistä tavoitetta, joka on työllisyyden lisääminen samalla kun hintavakaus turvataan. Verouudistus, jolla vähennetään työhön kohdistuvaa vero- ja sosiaaliturvarasitusta, voi vahvistaa tätä mahdollisuutta. Huolenaiheena on edelleenkin, että eläkejärjestelmän rakenteeseen sisältyy tekijöitä, jotka eivät kannusta ikääntyviä työntekijöitä pysymään työmarkkinoilla, ja että eläkejärjestelmän rahoitusta voidaan joutua vahvistamaan väestön nopean ikääntymisen vuoksi. Ohjelmassa ennustettu julkisten menojen ja tulojen väheneminen suhteessa bruttokansantuotteeseen ja rakenneuudistusten jatkaminen auttanevat molemmat työllisyyden lisäämisessä. (1) EYVL 209, 2.8.1997, s. 1.