Neuvoston asetus (ETY) N:o 1765/92, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille



Virallinen lehti nro L 181 , 01/07/1992 s. 0012 - 0020

Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 43 s. 0020

Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 43 s. 0020



NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 1765/92, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen(1), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3), sekä katsoo, että yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on saavuttaa perustamissopimuksen 39 artiklassa mainitut tavoitteet ottaen huomioon markkinatilanteen, markkinoiden tasapainon edistämisen takaamiseksi olisi otettava käyttöön uusi tukijärjestelmä; paras keino tämän tavoitteen saavuttamiseksi on lähentää tiettyjen peltokasvien yhteisön hintoja maailmanmarkkinahintoihin ja korvata virallisten hintojen laskun aiheuttama tulonmenetys näiden tuotteiden viljelijöille maksettavalla korvauksella; tukeen oikeutettu ala olisi tämän vuoksi rajoitettava alaan, joka on varattu peltokasvien viljelyyn tai johon on aikaisemmin sovellettu julkisesti rahoitettua kesannointijärjestelmää; tämän periaatteen soveltaminen yksittäisen tuottajan tasolla aiheuttaisi eri jäsenvaltioissa erilaisia ongelmia; tämän vuoksi jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus valita aikaisempien erillisten viitejärjestelyjen ja alueellisten viitejärjestelyjen välillä erityisolosuhteidensa mukaisesti, uutta tukijärjestelmää sovelletaan markkinointivuodesta 1993/94 lähtien, korvaukset olisi otettava käyttöön olemassa olevia tiloja varten, ja tukijärjestelmään osallistumisen olisi oltava vapaaehtoista, näissä korvauksissa olisi otettava huomioon rakenteelliset erityispiirteet, jotka vaikuttavat tuotoksiin, ja objektiivisiin perusteisiin perustuvan alueellistamissuunnitelman laatiminen olisi jätettävä jäsenvaltioille; alueellistamissuunnitelmista olisi seurattava viljojen osalta yhtenäinen keskituotos; näiden suunnitelmien on vastattava kullakin alueella määrättynä ajanjaksona saatuja keskituotoksia; olisi säädettävä erityisestä menettelystä näiden suunnitelmien arvioimiseksi yhteisön tasolla, maissin tuotos on erilainen kuin muiden viljakasvien tuotos, ja siksi siitä tulisi säätää erikseen, viljasta maksettavan korvauksen laskemiseksi olisi peruskorvaus tonnilta kerrottava kyseiselle alueelle määritellyllä viljojen keskituotoksella, tämän hetkisellä durumvehnän viljelyä koskevalla politiikalla pyritään vähentämään tuotantoa erityisesti perinteisten tuotantoalueiden ulkopuolella, ja tätä politiikkaa olisi jatkettava; viljasta maksettavan korvauksen lisäksi olisi kuitenkin maksettava lisäkorvaus durumvehnän viljelijöille tällä hetkellä määritellyillä perinteisillä tuotantoalueilla; tämän lisäkorvauksen olisi korvattava näiden alueiden durumvehnän viljelijöille se tulonmenetys, joka aiheutuu tämän viljan hinnan lähentämisestä muiden viljalajien hintoihin, öljysiemenistä maksettavan korvauksen laskemiseksi olisi otettava käyttöön ennakoitu viitehinta, yhteisön viitemäärä, sopiva laskentamenetelmä ja asianmukaiset korjaustoimenpiteet, on annettava säännöt, jotta otettaisiin huomioon Espanjan ja Portugalin erityistilanne mukaan lukien vuoden 1985 liittymisasiakirjassa määrätty yhdentymiskehityksen erilainen nopeus, hallinto- ja valvontatoimien helpottamiseksi korvauksia olisi myönnettävä "yleisen järjestelmän" perusteella kaikille tuottajille ja "yksinkertaistetun järjestelmän" perusteella ainoastaan pientuottajille, pientuottajien määritelmän olisi perustuttava pinta-alaan, jonka vuosituotto on korkeintaan 92 tonnia viljaa; tuen myöntämiseksi alueellistamissuunnitelmassa määriteltyjen eri alueiden viljojen keskituotosta olisi käytettävä myös pientuottajan määrittelemiseksi, saadakseen yleisen järjestelmän perusteella maksettavan korvauksen tuottajien on poistettava tuostannosta ennalta määrätty prosentuaalinen osuus peltoalastaan; pellonpoiston tulisi tavallisesti perustua viljelykiertoon; viljelykiertoon perustumaton kesannointi olisi sallittava, mutta siihen olisi vaadittava suurempi osuus, joka olisi määrättävä tutkimalla tieteellisesti tuotannon hallitsemisen suhteellista tehokkuutta viljelykiertoon perustuen tai muutoin tuotannosta poistetuilla mailla; tuotannosta poistettua alaa olisi hoidettava niin, että se täyttää tietyt ympäristöä koskevat vähimmäisedellytykset; väliaikaisesti kesannoimalla tuotannosta poistettua alaa voidaan myös käyttää muihin kuin elintarviketarkoituksiin, edellyttäen että siihen voidaan soveltaa tehokkaita valvontatoimenpiteitä, pellonpoistovelvoitteeksi olisi aluksi määrättävä 15 prosenttia sen tilan peltoalasta, jolle korvaushakemukset on tehty; tämä osuus olisi tarkistettava tuotannon ja markkinoiden kehityksen mukaisesti, pellonpoistovelvoitteesta olisi seurattava kohtuullinen korvaus; korvauksen tulisi vastata alueellista viljahehtaaria kohti myönnettyä tukea, pientuottajien yksinkertaistetun järjestelmän mukaisesti pellonpoistovelvoitetta ei aseteta, ja viljasta maksettava korvaus maksetaan kaikille aloille riippumatta siitä, mitä peltokasvia niillä todellisuudessa viljellään; tämän järjestelmän nojalla tukea hakevien tuottajien on kuitenkin hyväksyttävä tietyt menettelytavat valvonnan helpottamiseksi, korvaukset olisi maksettava kullekin alalle kerran vuodessa; tukea ei tulisi maksaa aikaisemmin viljelemättömille aloille lukuun ottamatta alaa, joka on aikaisempina vuosina poistettu tuotannosta olemassa olevien vapaaehtoisten pellonpoistojärjestelyjen perusteella, on välttämätöntä vahvistaa tietyt korvauksen hakemista koskevat edellytykset ja määrätä korvauksen maksuaika, rapsin osalta olisi säilytettävä laadun merkitystä korostavat säännöt, yhteisö rahoittaa jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta johtuvista velvollisuuksista aiheutuvat kustannukset yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamisesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2048/88(5), 23 artiklan mukaisesti, on välttämätöntä säätää siirtymäkauden toimenpiteistä ja antaa komissiolle oikeus tarvittaessa säätää lisätoimenpiteistä siirtymäkaudeksi, ja uutta tukijärjestelmää sovelletaan täydellisesti vasta markkinointivuonna 1995/96; kyseisiä tuotteita koskeva olemassa oleva yhteisön lainsäädäntö olisi mukautettava siirtymäkautta samoin kuin varsinaista soveltamiskautta varten; näistä mukautuksista olisi säädettävä erikseen, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1 Tällä asetuksella otetaan käyttöön peltokasvien viljelijöitä koskeva korvausjärjestelmä. 2 Tässä asetuksessa: - markkinointivuosi on 1 päivästä heinäkuuta 30 päivään kesäkuuta; - "peltokasveilla" tarkoitetaan liitteessä I lueteltuja kasveja. I OSASTO Korvaus 2 artikla 1 Yhteisön peltokasvien viljelijät voivat hakea korvausta tässä osastossa vahvistetuin edellytyksin. 2 Korvaus vahvistetaan hehtaaria kohti ja se vaihtelee alueittain. Tuki myönnetään alalle, joka on varattu peltokasveille tai joka on poistettu tuotannosta tämän asetuksen 7 artiklan mukaisesti ja joka ei ylitä alueellista perusviljelyalaa. Tämä määritellään alueen niiden hehtaarien keskiarvona, jotka oli varattu peltokasvien viljelyyn tai tarvittaessa kesannoitu julkisesti rahoitetun tukijärjestelmän mukaisesti vuonna 1989, 1990 ja 1991. Alueella tarkoitetaan kyseisen jäsenvaltion valinnan mukaan jäsenvaltiota taikka jäsenvaltiossa olevaa aluetta. Jos viljelyalalle ei haeta tukea tämän asetuksen nojalla, mutta alaa käytetään perusteena tuen hakemiseksi asetuksen (ETY) N:o 805/68(6) nojalla, kyseinen viljelyala vähennetään alueellisesta perusviljelyalasta kyseisenä kautena. 3 Alueellisen perusviljelyalajärjestelmän asemesta jäsenvaltio voi soveltaa yksilöllistä perusviljelyalajärjestelmää koko alueellaan. Kunkin tilan perusviljelyala määrätään niiden hehtaarien keskiarvona, jotka oli varattu peltokasvien viljelyyn tai jotka oli kesannoitu julkisesti rahoitetun tukijärjestelmän mukaisesti vuonna 1989, 1990 ja 1991. Jos viljelijä kuitenkin muuttaa viljelyalojensa käyttötarkoitusta, hänen perusviljelyalaansa pienennetään hänen pyynnöstään. Yksilöllisiä perusviljelyaloja määrättäessä ei oteta huomioon viljelyaloja, joita käytetään asetuksen (ETY) N:o 805/68 säännöksistä hyötymiseksi. 4 Jos aluksi valitaan 2 kohdassa tarkoitettu järjestelmä, voidaan myöhemmin siirtyä 3 kohdassa tarkoitettuun järjestelmään. 5 Korvaus myönnetään: a) kaikille tuottajille avoimen yleisen järjestelmän perusteella; tai b) pientuottajille avoimen yksinkertaistetun järjestelmän perusteella. Yleisen järjestelmän perusteella korvausta hakevat tuottajat ovat velvolliset poistamaan tuotannosta osan tilansa viljelyalasta korvausta vastaan. 6 Kun kyseessä on alueellinen perusviljelyala ja kun niiden yksittäisten viljelyalojen summa, joille tukea haetaan peltokasvien viljelijöiden järjestelmän nojalla mukaan lukien tällä järjestelmällä säädetty viljelymaan poistaminen maatalouskäytöstä sekä maatalouden rakenteiden parantamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2328/91(7) mukaisen pellonvarausjärjestelmän nojalla, ylittää alueellisen perusviljelyalan, seuraavia toimenpiteitä sovelletaan kyseisellä alueella: - saman markkinointivuoden aikana viljelijää kohti hyväksyttyä viljelyalaa vähennetään samassa suhteessa kaikkien tämän osaston nojalla myönnettävien tukien osalta, - seuraavan markkinointivuoden aikana yleiseen järjestelmään kuuluvien tuottajien on korvauksetta poistettava tuotannosta ylimääräinen osuus pelloistaan. Tämän ylimääräisen pellonpoiston prosentuaalinen osuus vastaa sitä prosentuaalista osuutta, jolla alueellinen perusviljelyala on ylitetty. Tämä lisätään 7 artiklassa säädettyyn pellonpoistovelvoitteeseen. 3 artikla 1 Jokaisen jäsenvaltion on laadittava alueellistamissuunnitelma, joka sisältää eri tuotantoalueiden määrittelyperusteet. Käytettyjen perusteiden on oltava asianmukaiset ja objektiiviset ja riittävän joustavat toisistaan erottuvien yhtenäisten vähimmäiskoon kattavien alueiden tunnistamiseksi sekä tuotokseen vaikuttavien erityispiirteiden, kuten maaperän hedelmällisyyden, mukaan lukien tarvittaessa asianmukainen erittely keinokasteltujen ja keinokastelemattomien viljelyalojen määrittelemiseksi. Nämä alueet eivät saa leikata 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen alueellisten perusviljelyalojen rajoja. Jäsenvaltiot saavat alueellistamissuunnitelmissaan soveltaa erilaisia tuotoslukuja maissille ja muille viljalajeille. Tässä tapauksessa 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut alueelliset tai yksilölliset perusviljelyalat, joilla on samat rajat, on määriteltävä erikseen maissille ja muille peltokasveille. 2 Jäsenvaltion on kunkin tuotantoalueen osalta ilmoitettava yksityiskohtaiset tiedot tuolla alueella viisivuotiskautena markkinointivuosien 1986/87 ja 1990/91 välillä viljakasvien, öljysiementen ja valkuaiskasvien viljelyyn käytetyistä viljelyaloista ja tuotoksista. Keskimääräinen viljatuotos ja mikäli mahdollista öljysiemenen tuotokset on laskettava erikseen kunkin alueen osalta jättämällä pois tuon ajanjakson vuosi, jolloin tuotos on ollut korkein ja vuosi, jolloin se on ollut alhaisin. Portugalilaisten viljojen osalta tämä velvollisuus voidaan kuitenkin täyttää toimittamalla ne tiedot, jotka on annettu Portugalin viljan ja riisin yhteisten markkinajärjestelyjen siirtymäsäännöksistä 11 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3653/90(8) nojalla, sekä viiden uuden Saksan osavaltion (Länder) osalta ilmoittamalla muissa Saksan osavaltioissa (Länder) sovellettavat keskimääräiset tuotokset. Jos jäsenvaltio päättää soveltaa maissiin erilaisia määräyksiä kuin muihin viljalajeihin, viljojen keskituotos, jota ei saa muuttaa, on myös eriteltävä ilmoittamalla erikseen maissin keskituotos ja viljalajien keskituotos ilman maissia. 3 Jäsenvaltioiden on 1 päivään elokuuta 1992 mennessä toimitettava komissiolle alueellistamissuunnitelmansa sekä kaikki käytettävissä olevat sitä tukevat tiedot. Tämän velvollisuuden täyttämiseksi ne voivat viitata soijapapujen ja rypsin- ja rapsinsiementen sekä auringonkukansiementen viljelijöitä koskevan tukijärjestelmän käyttöönotosta 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3766/91(9) mukaisesti komissiolle toimitettuun alueellistamissuunnitelmaansa. 4 Komissio tarkastelee jäsenvaltioiden toimittamia alueellistamissuunnitelmia ja huolehtii siitä, että jokainen suunnitelma perustuu asianmukaisiin ja objektiivisiin perusteisiin ja että se vastaa käytettävissä olevia tietoja. Komissio voi jättää hyväksymättä suunnitelmat, jotka eivät vastaa edellä mainittuja asianmukaisia perusteita, erityisesti kyseisen jäsenvaltion keskituotosta. Tässä tapauksessa kyseisen jäsenvaltion on muutettava suunnitelmaansa neuvoteltuaan asiasta komission kanssa. 5 Jäsenvaltio voi muuttaa alueellistamissuunnitelmaansa komission pyynnöstä taikka jäsenvaltion omasta aloitteesta 1 4 kohdassa määritellyn menettelyn mukaisesti. 4 artikla 1 Viljasta maksettava korvaus lasketaan kertomalla peruskorvaus tonnilta kyseisen alueen alueellistamissuunnitelmassa määritellyllä viljan keskituotoksella. Jos maissista säädetään erikseen, on käytettävä vastaavasti maissin ja muiden viljalajien keskituotosta. 2 Peruskorvaus tonnilta on: - 25 ecua markkinointivuodelta 1993/94, - 35 ecua markkinointivuodelta 1994/95 ja - 45 ecua markkinointivuodesta 1995/96 lähtien. 3 Korvaukseen myönnetään lisäkorvaus durumvehnän viljelyyn varatulta viljelyalalta II liitteessä luetelluilla perinteisillä tuotantovyöhykkeillä sen hehtaarimäärän rajoissa, joka oli varattu durumvehnälle ja jolle voitiin maksaa durumvehnäntukea markkinointivuosina 1988/89, 1989/90, 1990/91 tai 1991/92. Tuottaja valitsee, mitä markkinointivuotta käytetään. Lisäkorvaus on 297 ecua hehtaarilta markkinointivuodesta 1993/94 lähtien. 5 artikla 1 Öljysiementen korvaus hehtaarilta lasketaan seuraavasti: a) öljysiementen ennakoiduksi viitehinnaksi vahvistetaan 163 ecua tonnilta; b) öljysiementen yhteisön viitemääräksi vahvistetaan 359 ecua hehtaarilta markkinointivuodesta 1993/94 lähtien; c) komissio vahvistaa jokaiselle alueellistamissuunnitelmassa määritellylle tuotantoalueelle öljysiementen ennakoidun alueellisen viitemäärän, joka vastaa joko tuon alueen viljantuotoksen ja yhteisön keskimääräisen viljantuotoksen (4,6 tonnia hehtaarilta) suhdetta taikka tuon alueen öljysiementen tuotoksen ja yhteisön keskimääräisen öljysiementen tuotoksen (2,36 tonnia hehtaarilta) suhdetta. Kukin jäsenvaltio määrittelee asianmukaisin objektiivisin perustein kumpaa kaavaa kullakin alueella olisi käytettävä; tätä valintaa tehdessään jäsenvaltio ei saa päätyä yhteistulokseen, joka olisi korkeampi kuin se tulos, jonka se olisi saanut käyttämällä ainoastaan joko viljan tuotosta tai öljysiementen tuotosta; d) ennen kunkin markkinointivuoden 30 päivää tammikuuta komissio vahvistaa rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 21 syyskuuta 1966 annetun neuvoston asetuksen N:o 136/66/ETY(10) 38 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti todettuun öljysiementen viitehintaan perustuvan lopullisen alueellisen viitemäärän. Tämä luku lasketaan korvaamalla ennakoitu viitehinta todetulla viitehinnalla; huomioon ei oteta hintavaihteluita, jotka ovat korkeintaan 8 % ennakoidusta viitehinnasta. 2 Espanjan ja Portugalin osalta auringonkukansiementen tuottajille vahvistetaan kansallinen ennakoitu viitemäärä näissä valtioissa käytettävän alueellistamisen perustaksi. Portugalin osalta luku on 272 ecua hehtaarilta. Espanjan osalta luvuksi vahvistetaan 295 ecua hehtaarilta satokaudelle 1993/94 ja 311 ecua hehtaarilta satokaudelle 1994/95. Komissio vahvistaa auringonkukansiementen sivutoimisille viljelijöille Espanjassa ja Portugalissa markkinointivuoden 1994/95 loppuun asti maksettavan korvauksen siten, että vältetään mahdolliset vääristymät, joita voisi syntyä näiden jäsenvaltioiden auringonkukansiementen tuottajia koskevista siirtymäkauden toimenpiteistä. 3 Komissio julkaisee edellä mainitut luvut Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Julkaisuun sisältyy tiivistetty selitys tehdyistä laskelmista. 6 artikla Markkinointivuodesta 1993/94 lähtien valkuaiskasvien korvaus hehtaarilta on 65 ecua kerrottuna viljakasvien alueellisella tuotoksella lukuun ottamatta maissin tuotosta niillä alueilla, joilla maissiin sovelletaan erillistä tuotosta. 7 artikla 1 Pellonpoistovelvoite, jota sovelletaan kuhunkin yleisen järjestelmän mukaisesti korvausta hakevaan tuottajaan, vahvistetaan: - alueellisen perusviljelyalan osalta kyseiselle ja hakemuksen kohteena olevalle peltokasville varatun viljelyalan ja kesannoidun alan suhdelukuna tämän asetuksen mukaisesti; - yksilöllisen perusviljelyalan osalta hänen kyseisen perusviljelyalansa prosentuaalisena pienenemisenä. Pellonpoistovelvoite, jota sovelletaan markkinointivuoden 1993/94 kylvöstä lähtien, on 15 prosenttia. Tuotannosta poistetun alan on oltava viljelykierrossa. Viljelykiertoon perustumaton pellonpoisto on kuitenkin sallittua, mutta tuotannosta poistetun alan prosentuaalinen osuus on tällöin suurempi. Neuvosto päättää komission ehdotuksesta tästä osuudesta 31 päivään heinäkuuta 1993 mennessä määräenemmistöllä, ja osuus voi vaihdella yhteisön eri alueilla. 2 Kun kyseessä on tila, jonka viljelyalaa poistetaan tuotannosta asetuksen (ETY) N:o 2328/91 2 artiklan mukaisesti, näitä viljelyaloja ei voi käyttää 1 kohdassa tarkoitetun pellonpoistovelvoitteen täyttämiseksi. 3 Jäsenvaltioiden on sovellettava tuotannosta poistettujen alojen erityistilannetta vastaavia aiheellisia ympäristönsuojelutoimenpiteitä. 4 Tuotannosta poistettua alaa voidaan käyttää sellaisten yhteisössä valmistettavien teollisuustuotteiden raaka-aineiden tuottamiseen, joita ei ole tarkoitettu suoraan ihmis- tai eläinravinnoksi, edellyttäen että niihin sovelletaan tehokkaita valvontajärjestelmiä. 5 Pellonpoistokorvaus vahvistetaan samoille viljelyaloille markkinointivuodesta 1995/96 alkaen viljanviljelystä maksettavan korvauksen suuruiseksi. Tämä korvaus maksetaan 1 kohdassa asetetun velvoitteen täyttämiseksi tarvittavalta hehtaarimäärältä. Portugalin osalta korvauksessa otetaan huomioon asetuksella (ETY) N:o 3653/90 säädetty tukijärjestelmä. 6 Jos osan viljelyalastaan tuotannosta poistavan maanviljelijän olisi pakko vähentää karjaansa kansallisen ympäristönsuojelusääntelyn vuoksi, viljelijä voi siirtää pellonpoistovelvoitteensa toiselle saman jäsenvaltion viljelijälle. Hänen oikeutensa korvaukseen riippuu siitä, täyttääkö se viljelijä, jolle velvollisuus on siirretty, velvollisuuden kokonaisuudessaan. Jos siirto tapahtuu toiselle tuotosalueelle, tuotannosta poistettava ala on tarkistettava sen mukaisesti. Tällaisiin siirrettyihin velvoitteisiin sovelletaan viljelykiertoon perustumatonta pellonpoistoa koskevia yleisiä sääntöjä, ellei niissä määrätä viljelykiertoa velvoitteiden täyttävälle viljelmälle. Jäsenvaltio voi vaatia, että tällaiset siirrot rajoitetaan 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulle samalle alueelle. 8 artikla 1 Peltokasveja viljelevät pientuottajat voivat hakea korvausta yksinkertaistetun järjestelmän perusteella. 2 Pientuottajat ovat tuottajia, jotka hakevat korvausta viljelyalalta, joka ei ylitä sitä viljelyalaa, joka tarvittaisiin 92 viljatonnin tuottamiseen tuolle alueelle vahvistetun viljan keskituotoksen perusteella tai, jos kyseessä on jäsenvaltio, jossa käytetään yksilöllisten perusviljelyalojen järjestelmää, joiden yksilöllinen perusviljelyala ei ole tuota alaa suurempi. 3 Yksinkertaistetun järjestelmän perusteella: - ei aseteta pellonpoistovelvoitetta; - korvaus maksetaan sen korvauksen suuruisena, jota sovelletaan viljakasveihin kaikilla peltokasvien viljelyyn varatuilla viljelyaloilla. 9 artikla Korvausta tai pellonpoistokorvausta koskevaa hakemusta ei voida tehdä sellaisten maiden osalta, jotka ovat olleet pysyvänä laitumena, monivuotisten kasvien viljelyssä, metsänviljelyssä tai muussa kuin maataloustuotannossa ennen 31 päivää joulukuuta 1991. 10 artikla 1 Viljakasveista ja valkuaiskasveista maksettava korvaus samoin kuin pellonpoistovelvoitteesta maksettava korvaus maksetaan sadonkorjuukautta seuraavan lokakuun 16 päivän ja joulukuun 31 päivän välisenä aikana. 2 Saadakseen korvauksen tuottajan on kyseistä satokautta edeltävän toukokuun 15 päivään mennessä: - kylvettävä siemenet; - jätettävä hakemus. 3 Hakemukseen on liitettävä viiteasiakirjat, joiden avulla kyseiset viljelyalat voidaan tunnistaa. Peltokasveille varatut viljelyalat ja tämän asetuksen mukaisesti tuotannosta poistetut alat on osoitettava erillisinä kokonaisuuksina. 4 Asetuksen (ETY) N:o 1766/92(11) 23 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti komissio voi päättää, että tietyille durumvehnälajikkeille ei makseta 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua lisäkorvausta. 5 Jäsenvaltioiden on ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin muistuttaakseen hakijoita siitä, että olemassa olevaa ympäristönsuojelulainsäädäntöä on noudatettava. 11 artikla 1 Rapsin- ja rypsinsiementen tuottajille maksettava korvaus rajoitetaan tuottajiin, jotka käyttävät laadultaan ja lajikkeeltaan hyväksyttyä siementä. Komissio vahvistaa asetuksen N:o 136/66/ETY 38 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti, mille rapsin- ja rypsinsiemenille tukea voidaan maksaa. 2 Öljysiemenistä maksettavaa korvausta hakevilla tuottajilla on oikeus ennakkomaksuun, joka ei saa ylittää 50 % ennakoidusta alueellisesta viitemäärästä. Jäsenvaltioiden on suoritettava tarvittavat tarkastukset huolehtiakseen siitä, että oikeus ennakkomaksuun on perusteltu. Ennakkomaksu on maksettava heti, kun oikeus maksuun on todettu. 3 Ollakseen oikeutettu ennakkomaksuun tuottajan on kyseistä aluetta varten määrättyyn päivään mennessä kylvettävä siemenet ja toimitettava jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle yksityiskohtainen tilaansa koskeva viljelysuunnitelma, josta ilmenee öljysiementen viljelyyn tarkoitettu viljelyala. 4 Jos ennakkomaksu on maksettu, maksetaan ennakkomaksun ja lopullisen alueellisen viitemäärän mahdollisen erotuksen suuruinen jäännösmaksu. 5 Jos tuottaja osoittaa, että hänellä on ollut omistusoikeus tuotteisiin määrättyyn päivään asti, hänelle voidaan maksaa erikseen määrättävä markkinointipalkkio. Komissio määrää palkkion määrän ja sen myöntämisperusteet asetuksen N:o 136/66/ETY 38 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 6 Komissio vahvistaa alueellistetun korvausjärjestelmän aikataulun hakijoille asetuksen N:o 136/66/ETY 38 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 12 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan, sen mukaan mistä on kyse, asetuksen N:o 136/66/ETY 38 artiklassa, asetuksen (ETY) N:o 1117/78(12) 12 artiklassa ja asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti, erityisesti säännöt, jotka koskevat: - perusviljelyalojen käyttöönottoa ja niiden hoitoa sekä 2 artiklan 4 kohdan soveltamista; - alueellisten tuotantosuunnitelmien laatimista, mukaan lukien alueen vähimmäiskoon määrittäminen; - tasoitustuen suuruuden ja maksamisen määrittämistä; - viljelyalan vähimmäiskokoa; näissä säännöissä on erityisesti otettava huomioon valvonnan asettamat vaatimukset ja kyseisen järjestelmän tavoiteltu teho; - durumvehnästä maksettavan lisäkorvauksen edellytysten vahvistamista; - valvontaa; näihin sääntöihin tulee sisältyä kaukohavainnoinnin tai uskottavuusvalvonnan käyttö kansallisilla hallintoviranomaisilla jo olevien sitovien virallisten asiakirjojen perusteella, sanotun tämän kuitenkaan rajoittamatta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä annettujen erityissäännösten noudattamista; - 10 artiklan 2 kohdassa ja 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen päivämäärien muuttamista tietyillä alueilla, joilla poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi ei voida soveltaa tavanomaisia päivämääriä; - erityisiä ja tavanomaisia pellonpoistovelvoitteita; näissä säännöissä on määriteltävä erityisesti viljelykierto, pellonpoiston vuotuinen vähimmäisajanjakso ja ympäristönsuojelutoimenpiteet sekä määritettävä ne alueet, joilla nämä toimenpiteet voidaan ilmastollisista syistä korvata muilla soveltuvammilla menettelytavoilla; - 7 artiklan 4 kohdan ja 9 artiklan soveltamisedellytyksiä; - erityisiä hallinnollisia menettelytapoja, jotka helpottavat yksinkertaistetun järjestelmän valvontaa; - omistusoikeuden ja hallinnan muutosten vaikutusta järjestelmän soveltamiseen. Komissio voi samaa menettelyä noudattaen lisätä vähemmän tärkeitä peltokasveja liitteessä I olevaan luetteloon ja laskea näistä lisäyksistä aiheutuvat seuraukset erityisesti sikäli, kun on kyse perusviljelyalasta ja pellonpoistovaatimuksista. 13 artikla Tässä osastossa määriteltyjä toimenpiteitä on pidettävä asetuksen (ETY) N:o 729/70 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä, joiden tarkoituksena on tasapainottaa maataloustuotteiden markkinoita. II OSASTO Yleiset säännökset ja siirtymäsäännökset 14 artikla 1 Vuoden 1992 sato on viimeinen sato, jonka osalta voidaan jättää uusia hakemuksia asetuksen (ETY) N:o 2328/91 2 artiklassa tarkoitettuun pellonpoistojärjestelmään osallistumisesta. Tähän järjestelmään kyseisen päivämäärän jälkeen osallistuvat tuottajat voivat luopua järjestelmästä 1 päivän syyskuuta ja 15 päivän joulukuuta välisenä aikana vuosina 1992-1996. Tämä oikeus rajoittuu tiloihin, joihin sovelletaan 7 artiklassa tarkoitettua pellonpoistovelvoitetta. 2 Asetuksen (ETY) N:o 2328/91 2 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettua lupaa käyttää maataloustuotannosta poistettua viljelymaata: - kotieläinten laajaperäiseen laiduntamiseen; - linssien, kahviherneen ja virnan viljelyyn; sovelletaan edelleen. 15 artikla 1 Tässä asetuksessa vahvistettuja korvauksia ja pellonpoistokorvausta samoin kuin maataloustuotannosta poistettavan alan tuotannosta poistettavaa prosenttiosuutta voidaan muuttaa tuotannossa, tuottavuudessa ja markkinoissa tapahtuvan kehityksen perusteella perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti. 2 Markkinointivuodesta 1994/95 lähtien neuvosto voi perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen päättää, että öljykasveihin sovellettavia korvauksia koskevia säännöksiä sovelletaan myös valkuaiskasveihin. 3 Tässä asetuksessa tarkoitetut korvaukset on kokonaisuudessaan maksettava edunsaajille. 16 artikla Jos tarvitaan erityistoimenpiteitä helpottamaan siirtymistä voimassa olevasta järjestelmästä tällä asetuksella säädettyyn järjestelmään, erityisesti jos tämän järjestelmän käyttöönotto aiheuttaa huomattavia vaikeuksia joidenkin tuotteiden osalta, toimenpiteitä annetaan asetuksen N:o 136/66/ETY 38 artiklassa, asetuksen (ETY) N:o 1117/78 12 artiklassa tai asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 17 artikla 1 Tämän asetuksen öljysiementen tuottajille maksettavaa tukea koskevat säännökset korvaavat asetuksen (ETY) N:o 3766/91 säännökset sellaisten öljysiementen osalta, jotka on kylvetty korjattaviksi 1 päivän heinäkuuta 1993 jälkeen. 2 Tämän asetuksen valkuaiskasveista maksettavaa tukea koskevat säännökset korvaavat asetuksen (ETY) N:o 1431/82(13) säännökset sellaisten valkuaiskasvien osalta, jotka on kylvetty korjattaviksi 1 päivän heinäkuuta 1993 jälkeen. Asetuksen (ETY) N:o 1431/82 säännöksiä ja 30 päivänä kesäkuuta 1993 voimassaolevien asetusten vastaavia säännöksiä sovelletaan tämän päivämäärän jälkeen 30 päivänä kesäkuuta 1993 yhteisössä korjattuihin ja tunnistettuihin valkuaiskasvisatoihin. 18 artikla Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1992. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Luxemburgissa 30 päivänä kesäkuuta 1992. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja Arlindo MARQUES CUNHA (1) EYVL N:o C 303, 22.11.1991, s. 1 (2) EYVL N:o C 125, 18.5.1992 (3) EYVL N:o C 98, 21.4.1992, s. 15 (4) EYVL N:o L 94, 28.4.1970, s. 13 (5) EYVL N:o L 185, 15.7.1988, s. 1 (6) EYVL N:o L 148, 28.6.1968 (7) EYVL N:o L 218, 6.8.1991, s. 1 (8) EYVL N:o L 362, 27.12.1980, s. 28 (9) EYVL N:o L 356, 24.12.1991, s. 17 (10) EYVL N:o 172, 30.9.1966, s. 3025/66 (11) EYVL N:o L 181, 1.7.92, s. 21 (12) EYVL N:o L 142, 30.5.1978, s. 1 (13) EYVL N:o L 162, 12.6.1982, s. 28 LIITE I >TAULUKON PAIKKA> LIITE II Durumvehnän perinteiset tuotantoalueet ITALIA Alueet Abruzzi Basilicata Calabria Campania Latium Marche Molise Apulia Sardinia Sisilia Toscana RANSKA Alueet Provence-Alpes-Côte d'Azur Languedoc-Roussillon KREIKKA Alueet Keski-Kreikka Peloponnesos Joonianmeren saaret Thessalia Makedonia Aigeianmeren saaret Traakia ESPANJA Autonomiset kunnat Andalucia Navarra Provinssit Badajoz Burgos Salamanca Toledo Zamora Zaragoza PORTUGALI Alueet Santarém Lissabon Setúbal Portalegre Evora Beja Faro