Neuvoston päätöslauselma, annettu 20 päivänä kesäkuuta 1995, turvapaikkamenettelyjen vähimmäistakuista



Virallinen lehti nro C 274 , 19/09/1996 s. 0013 - 0017



LIITE I.4 NEUVOSTON PÄÄTÖSLAUSELMA, annettu 20 päivänä kesäkuuta 1995, turvapaikkamenettelyjen vähimmäistakuista EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen K.1 artiklan, on päättänyt jäsenvaltioiden yhteisen humanitaarisen perinteen mukaisesti taata suojaa tarvitseville pakolaisille riittävän suojan pakolaisten oikeusasemaa koskevan 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, muistuttaa jäsenvaltioiden sitoumuksista, jotka johtuvat ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdystä, 4 päivänä marraskuuta 1950 allekirjoitetusta Euroopan yleissopimuksesta, toteaa, että jäsenvaltiot voivat kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti sallia poikkeuksellisesti ulkomaalaisten oleskelun muista kuin vuoden 1951 Geneven yleissopimuksessa vahvistetuista pakottavista syistä, vahvistaa jäsenvaltioiden aikomuksen soveltaa jollekin Euroopan yhteisön jäsenmaalle jätetyn turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan valtion ratkaisemisesta 15 päivänä kesäkuuta 1990 tehtyä Dublinin yleissopimusta, on vakuuttunut siitä, että tämä edellyttää, että kaikki jäsenvaltiot tekevät turvapaikkahakemuksia koskevat päätöksensä yhtenäisten menettelytapojen mukaisesti ja ottavat sen vuoksi käyttöön yhteiset menettelytapatakuut turvapaikan hakijoiden hyväksi, ottaen huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun viraston (UNHCR) toimeenpanevan komitean johtopäätökset sekä Euroopan neuvoston ministerikomitean suosituksen N:o R(81) 16, ANTAA TÄMÄN PÄÄTÖSLAUSELMAN: I Tämän päätöslauselman sisältämiä takuita sovelletaan Dublinin yleissopimuksen 3 artiklassa tarkoitetussa turvapaikkahakemusten käsittelyssä, lukuun ottamatta menettelyä sen ratkaisemiseksi, mikä jäsenvaltio on mainitun yleissopimuksen mukaisesti velvollinen käsittelemään asian. Tähän menettelyyn sovellettavat erityistakuut määrittelee Dublinin yleissopimuksella perustettu täytäntöönpanokomitea. II Tasapuolista ja tehokasta turvapaikkamenettelyä koskevat yleisperiaatteet 1. Turvapaikkamenettelyssä noudatetaan täysimääräisesti pakolaisten oikeusasemaa koskevia vuoden 1951 Geneven yleissopimusta ja vuoden 1967 New Yorkin pöytäkirjaa sekä pakolaisia ja ihmisoikeuksia koskevia muita kansainvälisen oikeuden velvoitteita. Menettelyssä noudatetaan täysimääräisesti erityisesti vuoden 1951 yleissopimuksen 1 artiklaa, joka koskee pakolaisen määritelmää, 33 artiklaa, joka koskee rajalta käännyttämättä jättämisen periaatetta, sekä 35 artiklaa, joka koskee yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun viraston (UNHCR) kanssa, erityisesti sen työn helpottamiseksi yleissopimuksen määräysten soveltamisen valvonnassa. 2. Rajalta käännyttämättä jättämisen periaatteen noudattamisen takaamiseksi mitään karkotustoimenpiteitä ei suoriteta niin kauan kuin turvapaikkahakemusta ei ole ratkaistu. III Turvapaikkahakemusten käsittelyä koskevat takuut 3. Turvapaikkamenettelyn käyttöoikeutta, itse turvapaikkamenettelyn peruspiirteitä sekä turvapaikkahakemusten tutkimisesta vastaavien viranomaisten nimeämistä koskevat määräykset on annettava kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä. 4. Turvapaikkahakemukset käsittelee viranomainen, joka on täysin pätevä turvapaikka- ja pakolaisasioissa. Päätökset tehdään riippumattomasti siten, että kaikki turvapaikkahakemukset tutkitaan ja niistä päätetään yksittäin, objektiivisesti ja puolueettomasti. 5. Turvapaikkahakemusta käsitellessään asianomaisen viranomaisen on omasta aloitteestaan otettava huomioon ja pyrittävä selvittämään kaikki asian kannalta merkitykselliset seikat ja annettava hakijalle mahdollisuus esittää yksityiskohtainen kuvaus ja todisteet tapaukseen liittyvistä seikoista. Hakijan on puolestaan esitettävä kaikki tiedossaan olevat seikat ja annettava kaikki olemassa olevat todisteet. Pakolaisuuden tunnustaminen ei riipu tiettyjen muodollisten todisteiden esittämisestä. 6. Turvapaikkahakemusten tutkinnasta vastaavien viranomaisten on oltava täysin päteviä turvapaikka- ja pakolaisasioissa. Tämän vuoksi niillä täytyy olla: - käytettävissään erikoistunutta henkilöstöä, jolla on tarvittavat tiedot ja kokemus turvapaikka- ja pakolaisasioissa ja joka ymmärtää hakijan erityistilanteen, - mahdollisuutta saada eri lähteistä, muun muassa YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun virastosta, tarkkaa ja ajan tasalla olevaa tietoa turvapaikanhakijoiden kotimaiden ja kauttakulkumaiden tilanteesta, - oikeus tarvittaessa pyytää neuvoja asianomaisen alan asiantuntijalta, esimerkiksi lääketiedettä tai kulttuuria koskevissa asioissa. 7. Rajavalvonnasta vastaavien viranomaisten ja niiden paikallisviranomaisten, joille turvapaikkahakemus on jätetty, on saatava selvät ja yksityiskohtaiset ohjeet, jotta hakemukset voidaan toimittaa viipymättä kaikkine niihin liittyvine tietoineen asianomaisen viranomaisen tutkittavaksi. 8. Jos päätös on kielteinen, hakijalle on annettava mahdollisuus hakea muutosta tuomioistuimelta tai oikaisuviranomaiselta, joka ratkaisee yksittäistapaukset täysin riippumattomasti 4 kohdassa määrätyn mukaisesti. 9. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että asianomaiset viranomaiset saavat tarvittavan henkilöstön ja välineet, jotta ne voivat suorittaa tehtävänsä ripeästi ja parhaalla mahdollisella tavalla. IV Turvapaikanhakijoiden oikeudet käsittelyn, muutoksenhaun ja oikaisumenettelyn aikana 10. Turvapaikanhakijalla on oltava käytännön mahdollisuus jättää turvapaikkahakemuksensa mahdollisimman pian. 11. Turvapaikanhakijan antamat lausunnot ja muut hänen hakemukseensa sisältyvät yksityiskohdat ovat erittäin arkaluontoista tietoa, jota on suojeltava. Kansallisessa lainsäädännössä on sen vuoksi oltava tietosuojaa koskevat riittävät takuut, erityisesti suhteessa turvapaikanhakijan kotimaan viranomaisiin. 12. Niin kauan kuin turvapaikkahakemuksen suhteen ei ole tehty päätöstä, on yleisperiaatteena se, että hakijan sallitaan jäädä sen valtion alueelle, johon hänen hakemuksensa on jätetty tai jossa sitä käsitellään. 13. Turvapaikanhakijoille on ilmoitettava noudatettavasta menettelystä sekä heidän oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan menettelyn aikana kielellä, jota he ymmärtävät. Erityisesti: - heille on annettava tarvittaessa käyttöön tulkki, joka esittää heidän asiansa asianomaisille viranomaisille. Tämän toiminta maksetaan julkisista varoista, jos tulkki on toimivaltaisen viranomaisen nimeämä; - he voivat kyseisen jäsenvaltion säännösten ja määräysten mukaisesti pyytää lainoppinutta avustajaa tai muuta neuvonantajaa avustamaan itseään turvapaikkamenettelyn yhteydessä; - heille on annettava kaikissa käsittelyn vaiheissa mahdollisuus ottaa yhteyttä YK:n pakolaisasiain päävaltuutettuun (UNHCR) tai muihin kyseisessä jäsenvaltiossa UNHCR:n puolesta toimiviin pakolaisapujärjestöihin, ja päinvastoin. Turvapaikanhakijat voivat myös ottaa yhteyttä muihin pakolaisapujärjestöihin jäsenvaltion määräämää menettelyä noudattaen. Turvapaikanhakijan mahdollisuus ottaa yhteyttä UNHCR:ään ja muihin pakolaisapujärjestöihin ei välttämättä estä päätöksen täytäntöönpanoa. - UNHCR:n edustajalle on annettava tilaisuus saada tietoja käsittelyn kulusta, tutustua toimivaltaisten viranomaisten päätöksiin ja esittää huomioitaan. 14. Ennen kuin turvapaikkahakemuksesta tehdään lopullinen päätös, turvapaikanhakijalle on annettava tilaisuus henkilökohtaiseen tapaamiseen kansallisen lainsäädännön mukaan toimivaltaisen virkamiehen kanssa. 15. Turvapaikkahakemusta koskevasta päätöksestä on ilmoitettava hakijalle kirjallisesti. Jos hakemus hylätään, hakijalle on ilmoitettava päätöksen perustelut sekä annettava tieto mahdollisuudesta hakea siihen muutosta. Jos kansallisessa lainsäädännössä niin säädetään, turvapaikanhakijalla on oltava mahdollisuus tutustua päätöksen keskeiseen sisältöön tai saada siitä sekä muutoksenhakumahdollisuudesta tieto kielellä, jota hän ymmärtää. 16. Turvapaikanhakijalle on annettava riittävästi aikaa muutosta koskevan hakemuksen tekoon ja asiansa valmisteluun, kun hän pyytää päätöksensä uudelleenkäsittelyä. Määräajoista on ilmoitettava hakijalle hyvissä ajoin. 17. Yleisperiaatteena on, että turvapaikanhakija saa jäädä kyseisen jäsenvaltion alueelle, kunnes hänen tekemänsä muutoksenhaku on ratkaistu. Jos jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä sallitaan poikkeaminen tästä periaatteesta tietyissä tapauksissa, turvapaikanhakijan pitäisi ainakin voida pyytää 8 kohdassa mainituilta elimiltä (tuomioistuin tai riippumaton oikaisuviranomainen) tapaukseensa liittyvien erityisten seikkojen vuoksi lupaa oleskella väliaikaisesti jäsenvaltion alueella sen ajan, jona asiaa käsitellään näissä elimissä; karkotusta ei voida suorittaa ennen kuin tästä pyynnöstä on tehty päätös. Ilmeisen perusteettomat turvapaikkahakemukset 18. Maahanmuuttoasioista vastaavien ministerien 30 päivänä marraskuuta ja 1 päivänä joulukuuta 1992 pitämässä kokouksessa antamassa päätöslauselmassa tarkoitetut ilmeisen perusteettomat turvapaikkahakemukset käsitellään mainitun päätöslauselman mukaisesti. Siinä vahvistetut periaatteet otettaan huomioon tässä päätöslauselmassa tarkoitettuja takuita sovellettaessa. 19. Jäsenvaltiot voivat 8 kohdan määräyksistä poiketen olla antamatta mahdollisuutta hakea muutosta hakemuksen hylkäämispäätökseen, jos käsittelevästä viranomaisesta erillinen riippumaton elin on jo vahvistanut päätöksen. 20. Jäsenvaltiot toteavat, että ottaen huomioon vuonna 1951 tehty Geneven yleissopimus, ei pitäisi olla oikeudellista tai tosiasiallista syytä myöntää pakolaisen oikeusasemaa hakijalle, joka on jonkin toisen jäsenvaltion kansalainen. Tämän perusteella jonkin toisen jäsenvaltion kansalaisen esittämä turvapaikkahakemus käsitellään jokaisen jäsenvaltion sääntöjen ja käytäntöjen mukaisesti nopeaa tai yksinkertaista menettelytapaa noudattaen, kuitenkin siten, että jäsenvaltioiden on Geneven yleissopimuksen mukaisesti, johon viitataan Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa, käsiteltävä erikseen kaikki turvapaikkahakemukset. 21. Jäsenvaltiot voivat säätää tai määrätä poikkeuksista 17 kohdassa esitettyyn periaatteeseen tiettyjen kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen erikseen rajattujen tapausten osalta silloin kun kyse on hakemukseen liittymättömien objektiivisten perusteiden mukaan maahanmuuttoasioista vastaavien ministerien 30 päivänä marraskuuta ja 1 päivänä joulukuuta 1992 pitämässä kokouksessa antaman päätöslauselman 9 ja 10 kohdassa tarkoitetusta ilmeisen perusteettomasta hakemuksesta. Tällaisissa tapauksissa on kuitenkin ainakin taattava, että hakemus ratkaistaan korkealla tasolla ja että päätöksen oikeellisuus varmistetaan riittävin lisätoimenpitein (esimerkiksi siten, että asia saatetaan ennen päätöksen täytäntöönpanoa toisen viranomaisen arvioitavaksi, joka on keskusviranomainen ja jolla on tarvittavat tiedot ja kokemus turvapaikka- ja pakolaislainsäädännön alalla). 22. Jäsenvaltiot voivat säätää tai määrätä poikkeuksia 17 kohtaan sellaisten turvapaikkahakemusten osalta, joihin on kansallisen lainsäädännön mukaan sovellettava vastaanottavan kolmannen maan käsitettä maahanmuuttoasioista vastaavien ministerien 30 päivänä marraskuuta ja 1 päivänä joulukuuta 1992 pitämässä kokouksessa antaman päätöslauselman mukaisesti. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltiot voivat myös 15 kohdan määräyksistä poiketen säätää tai määrätä, että hakemuksen hylkäämispäätöksestä, sen perusteena olevista seikoista sekä turvapaikanhakijan oikeuksista voidaan kirjallisen ilmoituksen sijasta ilmoittaa hänelle suullisesti. Päätös on kuitenkin, jos hakija sitä vaatii, vahvistettava kirjallisesti. Kolmannen maan viranomaisille on tarvittaessa ilmoitettava, että turvapaikkahakemusta ei käsitelty perusteiden osalta. Turvapaikan hakeminen rajalla 23. Jäsenvaltiot toteuttavat hallinnolliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikilla niiden rajoille saapuvilla turvapaikanhakijoilla on mahdollisuus turvapaikkahakemuksen esittämiseen. 24. Jäsenvaltiot voivat ennen maahantulon sallimista koskevaa päätöstä, jos tästä säädetään kansallisessa lainsäädännössä, soveltaa erityistä menettelyä sen selvittämiseksi, onko turvapaikkahakemus ilmeisen perusteeton. Tämän menettelyn aikana ei toteuteta karkotustoimenpiteitä. Jos turvapaikkahakemus on ilmeisen perusteeton, turvapaikanhakijalta voidaan evätä maahanpääsy. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä voidaan sallia poikkeaminen yleisperiaatteesta, jonka mukaan muutoksenhaulla on lykkäävä vaikutus (17 kohta). On kuitenkin taattava ainakin se, että maahantulon epäämispäätöksen tekee ministeriö tai vastaava keskusviranomainen ja että päätöksen oikeellisuus varmistetaan riittävin lisätoimenpitein (esimerkiksi toisen keskusviraston suorittama ennakkotarkastus). Näillä viranomaisilla on oltava tarvittavat tiedot ja kokemus turvapaikka- ja pakolaisasioissa. 25. Silloin kun kansallisen lainsäädännön mukaan sovelletaan vastaanottavan kolmannen maan käsitettä maahanmuuttoasioista vastaavien ministerien 30 päivänä marraskuuta ja 1 päivänä joulukuuta 1992 pitämässä kokouksessa antaman päätöslauselman mukaisesti, jäsenvaltiot voivat lisäksi määrätä poikkeuksista 7 ja 17 kohdan periaatteisiin. Jäsenvaltiot voivat myös 15 kohdan määräyksistä poiketen säätää, että hakemuksen hylkäämispäätöksestä, sen perusteena olevista seikoista sekä turvapaikanhakijan oikeuksista voidaan kirjallisen ilmoituksen sijasta ilmoittaa hänelle suullisesti. Päätös on kuitenkin, jos hakija sitä vaatii, vahvistettava kirjallisesti. Ensimmäisen kappaleen ensimmäisessä virkkeessä mainittu menettely voidaan suorittaa ennen maahantulon sallimista koskevan päätöksen tekemistä. Tällaisissa tapauksissa maahantulo voidaan evätä. V Lisätakuut yksinään matkustaville alaikäisille ja naisille Yksinään matkustavat alaikäiset 26. On toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että turvapaikkaa hakevia, yksinään matkustavia alaikäisiä edustaa erityisesti nimetty elin tai aikuinen, jos he eivät kansallisen oikeuden mukan saa esittää turvapaikkahakemusta. Yksinään matkustavia alaikäisiä voi haastattelussa avustaa edellä mainittu aikuinen tai toimielimen edustaja. Näiden henkilöiden on huolehdittava lapsen eduista. 27. Yksinään matkustavan alaikäisen turvapaikkahakemusta tutkittaessa on otettava huomioon hänen henkinen kehityksensä ja kypsyytensä. Naiset 28. Jäsenvaltioiden on pyrittävä tarpeen mukaan käyttämään turvapaikkamenettelyssä päteviä naispuolisia hakemusten käsittelijöitä ja tulkkeja, erityisesti silloin kun naispuolisten turvapaikanhakijoiden on vaikea esittää hakemuksensa kaikkia perusteita kokemiensa tapahtumien vuoksi tai omasta kulttuuritaustastaan johtuvista syistä. VI Oleskelu siinä tapauksessa, että hakija täyttää pakolaiseksi luokittelun vaatimukset 29. Jäsenvaltion, joka on vastanottavan kolmannen maan käsitettä koskevasta kansallisesta lainsäädännöstä riippumatta tutkinut turvapaikkahakemuksen, on myönnettävä pakolaisen oikeusasema turvapaikanhakijalle, joka täyttää Geneven yleissopimuksen 1 artiklan ehdot. Jäsenvaltiot voivat kansallisessa lainsäädännössään säätää tai määrätä, että ne eivät sovella kaikkia Geneven yleissopimuksen poikkeusmääräyksiä. Pakolaiselle on periaatteessa myönnettävä oleskeluoikeus kyseisessä jäsenvaltiossa. VII Muut tapaukset 30. Tämä päätöslauselma ei vaikuta jäsenvaltioiden lainsäädäntöön sellaisten tapausten osalta, joita tarkoitetaan ilmeisen perusteettomia turvapaikkahakemuksia koskevan, maahanmuuttoasioista vastaavien ministerien 30 päivänä marraskuuta ja 1 päivänä joulukuuta 1992 pitämässä kokouksessa antaman päätöslauselman 11 kohdassa. VIII Jatkotoimenpiteet 31. Jäsenvaltiot ottavat nämä periaatteet huomioon kaikkien kansalliseen lainsäädäntöön ehdotettujen muutosten yhteydessä. Lisäksi jäsenvaltiot pyrkivät saattamaan kansallisen lainsäädäntönsä näiden periaatteiden mukaiseksi 1 päivään tammikuuta 1996 mennessä. Ne tarkastavat ajoittain näiden periaatteiden toimivuuden yhdessä komission kanssa ja UNHCR:n kanssa neuvotellen ja harkitsevat, onko tarpeen suorittaa lisätoimenpiteitä. IX Edullisemmat määräykset 32. Jäsenvaltioilla on oikeus antaa yhteisten vähimmäistakuiden sisältämiä määräyksiä suotuisampia kansallisia säännöksiä tai määräyksiä turvapaikanhakijoiden asemasta.