FI Euroopan unionin virallinen lehti L 258/74

KOMISSION PÄÄTÖS,

annettu 24 päivänä toukokuuta 2011,

Kreikan toteuttamasta Mont Parnèsin kasinon osittaisesta yksityistämistoimenpiteestä C 15/10 (ex NN 21/10)

(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 3505)

(Ainoastaan kreikankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2011/647/EU)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on edellä mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa ja on ottanut huomioon nämä huomautukset (1),

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Egnatia AE, jota koskeva määräysvalta on sittemmin sulautuman seurauksena siirtynyt Athinaiki Technikille ja joka kuuluu Casino Attikis -yhteenliittymään, jäljempänä ’CA’ tai ’kantelija’, esitti 23 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Euroopan komissiolle kantelun, joka koski EU:n sisämarkkinasääntöjen väitettyä rikkomista; Kreikan viranomaisten järjestämä tarjouskilpailumenettely ei väitteiden mukaan ollut ollut läpinäkyvä ja syrjimätön myytäessä 49 prosenttia Elliniko Kazino Parnithas AE:n, jäljempänä ’Mont Parnèsin kasino’, pääomasta tarjouskilpailun voittaneelle Hyatt Regency -yhteenliittymälle, jäljempänä ’HR’ tai ’väitetty edunsaaja’ (2).

(2) Euroopan komission sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto toimitti kopion kantelusta 3 päivänä lokakuuta 2002 myös kilpailun pääosastolle, jotta tämä voisi tutkia asian samanaikaisesti EU:n valtiontukisääntöjen perusteella.

(3) Kantelijan laillinen edustaja toimitti 9 päivänä joulukuuta 2002 asianomaisille komission yksiköille asiaa koskevia lisätietoja.

(4) Komissio ilmoitti 24 päivänä tammikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä valtiontukikantelusta Kreikan viranomaisille ja pyysi Kreikkaa esittämään selvityksen siinä esitetyistä seikoista. Kreikan viranomaiset vastasivat 4 päivänä maaliskuuta 2003.

(5) Komission henkilöstö tapasi kantelijan laillisen edustajan 27 päivänä tammikuuta 2003.

(6) Väitetyn edunsaajan laillinen edustaja toimitti komission yksiköille tausta-asiakirjoja 12 päivänä helmikuuta 2003 ja 22 päivänä elokuuta 2003.

(7) Kantelija toimitti lisätietoja kilpailun pääosastolle 31 päivänä maaliskuuta 2003 ja 16 päivänä toukokuuta 2003.

(8) Komission henkilöstö tapasi väitetyn edunsaajan edustajan 10 päivänä huhtikuuta 2003.

(9) Komissio oli 15 päivän heinäkuuta 2003 ja 16 päivän syyskuuta 2003 välisenä aikana useaan otteeseen yhteydessä kantelijaan valtiontukikysymysten erilliseen arviointiin liittyen. Komissio muistutti kantelijaa päätöksentekokäytännöstään, jonka mukaan julkisyhteisön omaisuuden luovuttaminen tarjouspyyntömenettelyn yhteydessä ei ole valtiontukea, jos kyseinen menettely on toteutettu avoimesti ja syrjimättömästi. Näin ollen komissio ilmoitti kantelijalle, ettei se ottaisi asiaan kantaa ennen kuin sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto oli saanut päätökseen julkisia hankintoja koskevan sopimuksentekomenettelyn tutkinnan.

(10) Sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto lopetti tutkinnan 22 päivänä tammikuuta 2004 ja 4 päivänä elokuuta 2004 päivätyillä kirjeillä ja katsoi, ettei sopimuksen tekemiseen johtaneessa menettelyssä ollut tapahtunut virheitä. Kilpailun pääosasto ilmoitti kantelijalle 2 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyllä kirjeellä lopettaneensa valtiontukea koskevan kantelun käsittelyn Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (3) 20 artiklan 2 kohdan nojalla.

(11) Kantelija nosti 18 päivänä helmikuuta 2005 yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa (nykyään unionin yleinen tuomioistuin) kanteen, jossa vaadittiin asian käsittelyn lopettamisesta tehdyn komission päätöksen kumoamista.

(12) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti 26 päivänä syyskuuta 2006 antamallaan määräyksellä kanteen tutkimatta, koska se katsoi, ettei kirje ollut toimi, joka voidaan riitauttaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n perustamissopimus’, 230 artiklan mukaisesti (nykyisin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 263 artikla) (4).

(13) Kantelija teki 18 päivänä joulukuuta 2006 yhteisöjen tuomioistuimelle valituksen, jolla se haki muutosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamaan määräykseen.

(14) Yhteisöjen tuomioistuin kumosi määräyksen 17 päivänä heinäkuuta 2008 antamallaan tuomiolla (5). Se katsoi, että riidanalainen toimi oli kannekelpoinen toimi, joka ei ollut menettelyasetuksessa komissiolle asetettujen velvoitteiden mukainen, ja palautti asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi.

(15) Kilpailun pääosasto peruutti 26 päivänä syyskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä asian käsittelyn lopettamista koskeneen, 2 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyn kirjeensä ja aloitti asian käsittelyn uudelleen.

(16) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi 29 päivänä kesäkuuta 2009 antamassaan määräyksessä, että koska kirje oli peruutettu, päätöksen tekemiseen ei ollut enää aihetta (6). Kantelija valitti tästä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräyksestä 7 päivänä syyskuuta 2009 sillä perusteella, että tuomioistuimen olisi pitänyt todeta kirjeen peruuttaminen sääntöjenvastaiseksi ja kumota se.

(17) Kantelija toimitti komissiolle lisätietoja 11 päivänä syyskuuta 2009 päivätyllä sähköpostiviestillä.

(18) Komission henkilöstö tapasi kantelijan edustajat 14 päivänä lokakuuta 2009. Tämän tapaamisen jälkeen kantelija toimitti komissiolle lisätietoja useaan otteeseen.

(19) Komissio pyysi Kreikalta lisätietoja 21 päivänä lokakuuta 2009 päivätyllä kirjeellä. Kreikka pyysi 13 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä vastausajan pidentämistä, ja komissio suostui tähän 18 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä sähköpostiviestillä. Kreikka vastasi komissiolle 11 ja 14 päivänä tammikuuta 2010.

(20) Unionin tuomioistuin vastasi 6 päivänä toukokuuta 2010 antamallaan tuomiolla Kreikan korkeimman hallinto-oikeuden (Simvúlio Epikratías) esittämään EY:n perustamissopimuksen 234 (nykyisin SEUT-sopimuksen 267 artikla) mukaiseen ennakkoratkaisupyyntöön, joka koski ennen kaikkea julkisia hankintoja koskevien EU:n sääntöjen soveltamista kyseessä olevaan tarjouskilpailumenettelyyn. Unionin tuomioistuin päätteli muun muassa, että kyseisen tarjouskilpailun perusteella myönnettävän tyyppinen sopimus ei kokonaisuutena tarkasteltuna kuulunut julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan (7). Lisäksi tuomioistuin totesi, että päätelmä ei sulje pois sitä, että tällaisen sopimuksen on oltava perussopimuksen keskeisten määräysten ja yleisten periaatteiden, erityisesti sijoittautumisvapautta ja pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien periaatteiden, mukainen.

(21) Komissio ilmoitti Kreikalle 6 päivänä heinäkuuta 2010 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee tätä toimenpidettä, jäljempänä ’menettelyn aloittamisesta tehty päätös’.

(22) Menettelyn aloittamisesta tehty komission päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (8). Komissio pyysi asianomaisia esittämään toimenpidettä koskevat huomautuksensa.

(23) Menettelyn aloittamisen jälkeen komissio sai huomautuksia kahdelta asianomaiselta, väitetyn edunsaajan (HR:n puolesta yrityksen Athens Resort Casino Holdings (9)) edustajilta (10) ja kantelijan (CA:n puolesta yrityksen Club Hotel Casino Loutraki) edustajilta (11). Kreikka esitti huomautuksensa 6 päivänä elokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Molempien asianomaisten osapuolten huomautukset lähetettiin Kreikalle 29 päivänä lokakuuta 2010 päivätyllä kirjeellä ja Kreikka vastasi 25 päivänä marraskuuta 2010 päivätyllä kirjeellä.

(24) Unionin tuomioistuin katsoi 16 päivänä joulukuuta 2010 antamassaan tuomiossa (12), että yleinen tuomioistuin (entinen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin) oli toiminut virheellisesti todetessaan, ettei enää ollut tarpeen vastata käsittelyn lopettamista koskevasta komission toimesta alun perin tehtyyn valitukseen.

2. KUVAUS TOIMENPITEESTÄ

(25) Kreikan viranomaiset aloittivat vuoden 2001 lokakuussa julkisen tarjouskilpailumenettelyn luopuakseen 49 prosentin osuudesta Mont Parnèsin kasinon pääomasta (13). Tarjoukset saatiin kahdelta kilpailevalta yritykseltä, jotka olivat Kazino Attikis, jäljempänä ’Casino Attikis’ tai ’CA’, ja yhteenliittymä Hyatt Regency – Elliniki Technodomiki (Hyatt Regency -yhteenliittymä, jäljempänä ’HR’). Kumpikin valittiin osallistumaan tarjouskilpailumenettelyn toiseen vaiheeseen (14) kansallisten säännösten mukaisesti. Sääntöjenvastaiseksi väitetyn menettelyn jälkeen tarjouskilpailu ratkaistiin HR:n hyväksi. Jäljempänä 26–29 kohdassa kuvataan sopimuksen tekemiseen johtaneita vaiheita komission käytettävissä olevien tietojen perusteella.

(26) Sovellettavien kansallisten säännösten mukaan voittaja selvitetään tarjouskilpailulla (nousevan hinnan huutokauppa), ja alustava myyntihinta oli määritetty 80 miljoonaksi euroksi. Menettelyn mukaan tarjouskilpailukomitea avaa ehdokkaiden toimittamat kirjekuoret, joissa on kunkin ehdokkaan tarjous, ja ilmoittaa kunkin tarjouksen suuruuden vuorotellen. Alemman tarjouksen tehneellä ehdokkaalla on oikeus esittää suljetussa kirjekuoressa uusi tarjous seuraavalla kierroksella. Tällaisen uuden tarjouksen olisi oltava ainakin samansuuruinen kuin alun perin korkeampi tarjous, korotettuna 1 prosentilla (15). Tällaiset toisiaan seuraavat tarjoukset jatkuvat erillisin kierroksin määrättömän ajan niin pitkään, että toinen tarjoajista vetäytyy, jolloin jäljelle jäänyt tarjoaja julistetaan alustavasti korkeimman tarjouksen tehneeksi. Tarjouskilpailukomitea toimittaa pöytäkirjan, jossa nimetään alustavasti korkeimman tarjouksen tehnyt tarjoaja, Kreikan matkailunkehittämisviranomaisen (ETA) hallitukselle.

(27) Ensimmäisellä kierroksella kumpikin ehdokas toimitti tarjouksensa suljetuissa kirjekuorissa ETA:n päätoimipaikkaan samaan aikaan 31 päivänä toukokuuta 2002. CA:n tarjous oli 91 183 652 euroa, kun HR:n tarjous oli 80 075 000 euroa. Jälkimmäisen jättämässä kirjekuoressa oli kuitenkin tarjouksen lisäksi lausunto, jossa kiistettiin CA-yhteenliittymän tarjouskilpailumenettelyyn osallistumisen sääntöjenmukaisuus. CA vastusti tätä lausuntoa väittäen, että varausten esittämisen vuoksi HR:n tarjousta ei voitaisi ottaa käsiteltäväksi. Valituslautakunta hylkäsi CA:n esittämän vastalauseen ja katsoi, ettei HR:n lausunto vaikuttanut sen tarjouksen kelpoisuuteen.

(28) Toisella kierroksella HR toimitti suljetussa kirjekuoressa 92 105 888 euron suuruisen tarjouksen, jonka mukana esitettiin jälleen sama kirjallinen lausunto. Toisen kierroksen loppuunsaattamisen jälkeen CA:n laillinen edustaja toimitti kirjekuoren, joka sisälsi kolmannen kierroksen tarjouksen, sekä erillisen lausunnon ETA:n hallitukselle, joka koski tarjouskilpailun ehtojen rikkomista kelpoisuusvaatimusten osalta. Tarjouskilpailukomitea hylkäsi tämän lausunnon sillä perusteella, että se voitaisiin ottaa huomioon ainoastaan vastalauseen muodossa esitettynä, jolloin se kuuluisi valituslautakunnan toimialaan. CA:n laillinen edustaja pyysi tällöin komitealta viiden minuutin lisäaikaa voidakseen päättää CA:n jatkotoimista. Lisäaika myönnettiin ja CA veti pois komitean käsittelystä sekä kirjallisen lausunnon että tarjouskirjekuoren. Kun edustajat palasivat viiden minuutin kuluessa, he ilmoittivat, etteivät he aikoneet esittää vastalausetta, ja esittivät tarjouksensa. Tämän jälkeen HR esitti vastalauseen ja pyysi kolmannen tarjouskierroksen julistamista mitättömäksi sillä perusteella, että CA oli esittänyt tarjouksen, jonka se oli vetänyt pois ja esittänyt sitten uudelleen. Valituslautakunta hyväksyi HR:n vastalauseen ja CA:n tarjous (16) suljettiin menettelystä.

(29) Suljettuaan CA:n kolmannen kierroksen tarjouksen menettelyn ulkopuolelle tarjouskilpailukomitea toimitti (17) ETA:n hallitukselle kopion kahdeksannen kokouksensa pöytäkirjasta. Kyseisessä kokouksessa se oli nimennyt HR:n alustavasti korkeimman tarjouksen tekijäksi (92 105 888 euron tarjouksen perusteella) ja CA:n alustavasti toiseksi korkeimman tarjouksen tehneeksi tarjoajaksi. Tarjouskilpailukomitea ei näytä avanneen CA:n kolmannen kierroksen tarjousta eikä myöskään palauttanut suljettua kirjekuorta tälle, vaan toimitti sen ETA:lle säilytettäväksi tämän kassakaapissa (18). ETA:n hallitus kutsui koolle ylimääräisen yleiskokouksen. Tämän jälkeen, 5 päivänä kesäkuuta 2002, ETA:n toimitusjohtaja ja menettelystä vastaavan taloudellisen neuvonantajan Kantor Capitalin laillinen edustaja valtuutettiin pyytämään HR:ää korottamaan tarjoustaan. Tämän jälkeen HR korotti ehdotettua määrää 110 miljoonaan euroon. CA toimitti 12 päivänä kesäkuuta 2002 ETA:n hallitukselle kirjeen, joka sisälsi 162 miljoonan euron tarjouksen, mutta se hylättiin, koska tarjous tehtiin tarjouskilpailumenettelyn päättymisen jälkeen. Lopulta HR:n tarjousta parannettiin entisestään, 120 miljoonaan euroon (19).

3. PÄÄTÖS MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISESTA

(30) Komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn, koska se ei saanut hälvennettyä epäilyksiä siitä, myikö Kreikan valtio 49 prosentin osuuden Mont Parnèsin kasinon pääomasta korkeimman tarjouksen tehneelle tarjoajalle menettelyllä, joka täytti avoimuuden, läpinäkyvyyden ja syrjimättömyyden edellytykset. Komissio ei varsinkaan ollut varma, suosittiinko ostajaa myyntimenettelyn aikana sääntöjenvastaisesti ja maksettiinko osuudesta markkinahinta. Komissio katsoi, että CA:n ja sen tarjouskilpailumenettelyn päättymisen jälkeen tekemän 162 miljoonan euron tarjouksen sulkeminen tarjouskilpailun ulkopuolelle saattaisi olla todiste arvoa alhaisempaan hintaan myynnistä ja sen vuoksi tuesta menetettyjen valtion varojen muodossa.

4. KREIKAN HUOMAUTUKSET

(31) Kreikka esitti huomautuksensa 6 päivänä elokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Kreikka kiistää, että asiassa olisi kyse valtiontuesta sillä perusteella, että tarjouskilpailumenettely sen osuuden myymiseksi Mont Parnèsin kasinon pääomasta toteutettiin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti ja että kyseinen 49 prosentin osuus kasinosta myytiin markkinahinnalla.

(32) Ensinnäkin Kreikan viranomaiset painottavat, että tarjouskilpailun osallistujien valinta ja koko menettely tapahtuivat täysin laillisesti ja noudattaen tarjouskilpailumenettelyn sääntöjä (20), joista säädetään voimassa olevassa lainsäädännössä, ja että kumpikin tarjouskilpailuun osallistunut ehdokas oli hyväksynyt tarjouskilpailumenettelyn varauksitta.

(33) Kreikan viranomaiset selostavat myös, että lausunto, joka sisältyi HR:n tarjouksentekomenettelyn ensimmäisellä ja toisella kierroksella esittämän tarjouksen sisältäneeseen kirjekuoreen, ei vaikuttanut HR:n tarjousten kelpoisuuteen, vaan se koski ainoastaan CA:n osallistumista tarjouskilpailumenettelyyn, joten valituslautakunta katsoi HR:n tarjoukset aivan oikeutetusti sääntöjenmukaisiksi.

(34) Kreikan viranomaiset väittävät edelleen asiaa tarkentaen, että CA:n tarjouskilpailumenettelyn kolmannella kierroksella esittämä tarjous, jonka kantelija väittää olleen 107 miljoonaa euroa, suljettiin menettelyn ulkopuolelle, koska kirjekuori oli välillä poistettu tarjouskilpailukomitean näkyvistä. Näissä olosuhteissa komitea ei voinut olla varma siitä, ettei tarjousta ollut muutettu. Joka tapauksessa tarjouksen uudelleen esittäminen merkitsisi toista tarjousta samalla kierroksella, mikä oli vastoin sääntöjä.

(35) Kreikan viranomaiset selostavat, että HR:n toisella kierroksella tekemä 92 105 888 euron suuruinen tarjous, joka perustui CR:n ensimmäisellä kierroksella tekemän 91 183 652 euron alkuperäisen tarjouksen korotukseen, oli tarjouskilpailusääntöjen mukainen, koska tarjouspyynnön ehtojen mukaan kussakin uudessa tarjouksessa oli oltava 1 prosentin korotus, ei 10 prosentin, kuten komission tekemässä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä oletettiin. Sen vuoksi tarjouskilpailun sääntöjä noudatettiin tältä osin.

(36) Kreikan viranomaiset väittävät myös, että CA:n viimeinen tarjous, 162 miljoonan euron summa, jonka CA väitti olevansa valmis maksamaan, on mitätön, koska se tehtiin tarjouskilpailumenettelyn jälkeen ja ulkopuolella. Tämän tarjouksen hyväksyminen olisi merkinnyt laillisuusperiaatteen rikkomista, kun otetaan huomioon, että julkisen tarjouskilpailumenettelyn tarkoituksena ei ole pelkästään palvella valtion taloudellisia etuja vaan myös laajempaa yleistä etua, toisin sanoen varmistaa korkein mahdollinen hinta, mutta noudattaa samalla laillisuusperiaatetta (eli sääntöjä, jotka on vahvistettu tarjouspyynnössä, tarjouskilpailuasiakirjoissa ja muussa sovellettavassa lainsäädännössä).

(37) Lisäksi Kreikan viranomaiset selostavat, etteivät ne peruuttaneet tarjouskilpailua ja aloittaneet uutta, koska näin toimiminen olisi merkinnyt koko menettelyn käymistä läpi uudelleen neljännen kerran kahdeksassa vuodessa, mikä olisi vahingoittanut Kreikan kansainvälistä mainetta, eikä silti olisi ollut takeita siitä, että tarjouskilpailumenettelyn uudelleen toteuttamisella olisi voitu taata 162 miljoonan euron hinta. Tässä suhteessa Kreikka jopa asettaa 162 miljoonan euron tarjouksen uskottavuuden kyseenalaiseksi, sillä CA oli tietoinen siitä, että sen hyväksyminen olisi vain saanut aikaan menettelyn peruuttamisen ja uuden menettelyn käynnistämisen.

(38) Lisäksi Kreikan viranomaiset vahvistavat (21), että lopulta maksettu hinta (120 miljoonaa euroa) oli kohtuullinen, sillä se oli 25,5 prosenttia korkeampi kuin riippumattoman arvioijan ennen tarjouskilpailumenettelyä tekemän arvion mukainen hinta, 95,4 miljoonaa euroa, joka oli pidetty suljetussa kirjekuoressa menettelyn päättymiseen saakka. Ne toteavat, että tätä arviota, vaikka se ei ollutkaan välttämätön tarjouskilpailumenettelyn vuoksi, pyydettiin Kreikan etujen valvomiseksi vieläkin paremmin (22).

(39) Kantelija on väittänyt, että tarjouspyyntöjen alkuperäisiä ehtoja parannettiin yksityistämisen vahvistamisesta annetun lain nro 3139/2003 myötä, mistä Kreikan viranomaiset selostivat, ettei tarjouspyyntöjä muutettu lailla 3139/2003 eikä millään muullakaan tavalla. Kreikan mukaan lailla säännellään ainoastaan erilaisia kasinoon sijoittamiseen ja sen toiminnan hoitamiseen liittyviä lupia, minkä lisäksi se sisältää toimenpiteitä työntekijöiden suojelemiseksi yksityistämisen jälkeen. Laki ei vapauttanut HR:ää velvollisuudesta investoida 44 miljoonaa euroa Mont Parnèsin kasinoon, ja sopimukseen sisältynyt lauseke, jonka mukaan HR:lle palautetaan 70 prosenttia hinnasta, jos jollekin muulle kasinolle myönnetään toimilupa ennen vuotta 2012, oli erillinen säännös jo tarjouspyynnöissä.

(40) Tämän vuoksi Kreikan viranomaiset huomauttavat, että myyntihinta edustaa markkina-arvoa, joka 49 prosentin osuudella Mont Parnèsin kasinon pääomasta on.

(41) Vahvistaakseen väitettään siitä, ettei tarjouskilpailumenettelyn aikana tapahtunut sääntöjenvastaisuuksia, Kreikan viranomaiset viittaavat useisiin kansallisten tuomioistuinten tuomioihin, joissa on analysoitu tarjouskilpailumenettelyn kansallisen lainsäädännön mukaisuutta. Tähän päivään mennessä kansalliset tuomioistuimet eivät ole löytäneet tarjouskilpailumenettelystä sääntöjenvastaisuuksia ja ovat sen vuoksi hylänneet CA:n asiasta esittämät kanteet (23). Kansallisten tuomioistuinten päätöksissä vahvistettiin tarjouskilpailun sääntöjenmukaisuus, ja Kreikan viranomaiset viittaavat tältä osin erityisesti seuraaviin seikkoihin:

a) Oikeudenkäynnit siviilituomioistuimissa

(42) Tuomiossaan 8118/2002 (24) Ateenan alioikeus hylkäsi CA:n esittämän kanteen ja totesi seuraavaa: — Tarjouskilpailukomitea ja valituslautakunta katsoivat aivan oikein, että HR:n ensimmäisen ja toisen kierroksen tarjoukset olivat tarjouspyynnön mukaisia. HR:n tarjouksiinsa liittämä lausunto ei vaikuttanut siihen, että sen tarjouksissa ei asetettu ehtoja. — CA esitti tarjouksen kello 15.30, toisin sanoen kolmannen kierroksen alussa, kuten tarjouskilpailukomitea oli kolmannen kierroksen lopussa määrännyt. CA:n edustaja veti tarjouksen takaisin omasta tahdostaan ja aloitteestaan, vaikka tarjouskilpailukomitean puheenjohtaja yritti estää häntä. Jos tarjouskilpailukomitean puheenjohtaja olisi nimenomaisesti varoittanut CA:n edustajaa tarjouksen vetämisestä takaisin, tämä olisi johtanut syrjivään kohteluun CA:n hyväksi ja HR:n vahingoksi. — Valituslautakunta oli oikeassa katsoessaan CA:n kolmannella kierroksella tekemän toisen tarjouksen epäpäteväksi. Kukin tarjoaja sai tehdä kullakin kierroksella vain yhden tarjouksen. Jos lisäksi CA:n kolmannella kierroksella tekemä toinen tarjous olisi katsottu voitavan ottaa vastaan, seurauksena olisi ollut läpinäkyvyyden periaatteen rikkominen. CA:n edustaja veti CA:n ensimmäisen suljetun kirjekuoren takaisin, poistui tilasta, jossa tarjouskilpailu oli käynnissä, ja palatessaan esitti suljetun kirjekuoren, jonka ei voitu varmistaa olevan sama kuin ensimmäinen kuori (25).

b) Oikeudenkäynnit hallinnollisissa tuomioistuimissa

(43) Kreikan viranomaisten mukaan valtioneuvostossa (korkein hallinto-oikeus) on parhaillaan käsiteltävänä asia, joka koskee toista CA:n esittämää, tarjouskilpailumenettelyä sääntöjenvastaiseksi väittävää kannetta (26). Lopullista tuomiota ei ole vielä annettu, mutta Kreikan viranomaiset huomauttavat, että esittelevä tuomari on ehdottanut CA:n kanteen jättämistä tutkimatta tuomioistuimen toimivallan perusteella ja asiasisällön perusteella perusteettomana (27).

c) Rikosoikeudelliset oikeudenkäynnit

(44) CA:n nostettua vuonna 2002 tarjouskilpailukomitean jäseniä, valituslautakuntaa, ETA:a, arviointikonsulttia (American Appraisal Hellas Ltd) ja taloudellista neuvonantajaa (Kantor) vastaan kanteen, joka koski näiden toimintaa tarjouskilpailumenettelyn aikana, muutoksenhakutuomioistuimen tuomarien neuvosto, jolle asia siirrettiin ratkaisua varten, antoi vapauttavan määräyksen (28) ja katsoi tarkemmin sanottuna seuraavaa: — Valituslautakunnan ensimmäinen sen paremmin kuin toinenkaan päätös ei ollut sääntöjenvastainen eikä löytynyt asianmukaisia todisteita siitä, että sen jäsenet olisivat toimineet virheellisesti. Hylätessään CA:n ensimmäisellä ja toisella kierroksella esittämän vastalauseen ja hyväksyessään toisaalta HR:n kolmannella kierroksella esittämän vastalauseen, valituslautakunnan jäsenet eivät rikkoneet tarjouspyyntöjen ehtoja eivätkä kohdelleet kahta tarjoajaa eri tavoin. — Tarjouskilpailukomitean päätökset eivät olleet sääntöjenvastaisia eivätkä sen jäsenet kohdelleet kahta tarjoajaa eri tavoin. Lisäksi tarjouskilpailukomitealla oli tarjouspyyntöjen ehtojen mukaisesti velvollisuus noudattaa valituslautakunnan päätöksiä. — ETA:n edustaja ei rikkonut asiaa koskevia kansallisia säännöksiä pyytämällä alustavasti korkeimman tarjouksen tehnyttä (HR:ää) korottamaan tarjoustaan. ETA:n edustajalla ei ollut valtuuksia aloittaa neuvotteluja eikä sillä ollut valtaa peruuttaa tai kumota tarjouskilpailumenettelyä.

(45) Edellä mainittuun vapauttavaan määräykseen haettiin muutosta kansallisissa tuomioistuimissa (29), ja aivan äskettäin Ateenan muutoksenhakutuomioistuin antoi tuomion, jossa se vapautti kaikki syytetyt syytteistä (tuomio 466/2011). Tämän tuomion teksti ei ole vielä saatavilla kokonaisuudessaan.

(46) Yhteenvetona voidaan todeta, että kaikki edellä esitetyt seikat huomioon ottaen Kreikan viranomaiset väittävät, että arvioitavana oleva toimenpide ei sisällä SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea.

5. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

(47) Väitetyn edunsaajan (Athens Resort Casino Holdings, HR:n puolesta) edustajat osallistuivat komission menettelyyn 4 päivänä elokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä asianomaisena osapuolena. Väitetty edunsaaja esitti samat huomautukset kuin Kreikka (yhteenveto 4 jaksossa).

(48) Lisäksi väitetty edunsaaja toteaa, että kyseisestä kasinon osuudesta todellisuudessa maksettu hinta oli 120 miljoonaa euroa, 10 miljoonaa euroa korkeampi kuin aikaisemmin on uskottu (30). Näin ollen hinta oli vielä enemmän yli esitetyn asiantuntija-arvion, joka oli laadittu ennen tarjouskilpailumenettelyn käynnistämistä mutta pidetty salassa (95,4 miljoonaa euroa).

(49) Väitetty edunsaaja väittää edelleen, että ETA:lla ei ollut velvollisuutta eikä myöskään oikeutta kääntyä alustavasti toiseksi korkeimman tarjouksen tehneen ehdokkaan puoleen, koska tämä olisi merkinnyt uusien tarjouskierrosten aloittamista, mikä olisi ollut tarjouspyyntöjen ehtojen vastaista. Lisäksi se väittää, että CA:n tarjouskilpailumenettelyn ulkopuolella tekemän 162 miljoonan euron tarjouksen ei voitu olettaa tulevan otetuksi vakavasti, vaan se esitettiin ainoastaan tarjouskilpailumenettelyn peruuttamisen aikaansaamiseksi. Se vahvistaa, että se olisi varmasti riitauttanut päätöksen tämän tarjouksen hyväksymisestä, mikä olisi aiheuttanut riskin koko menettelyn peruuttamisesta. Tältä osin se viittaa myös valtion oikeudellisen neuvoston lausuntoon, jossa vahvistettiin, että CA:n tarjousta ei voitu ottaa huomioon tai hyväksyä (31).

(50) Väitetty tuensaaja asettaa kyseenalaiseksi myös komission menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esittämän kilpailun vääristymistä ja kauppaan aiheutuvaa vaikutusta koskevan olettamuksen, jonka mukaan uhkapelit ovat maailmanlaajuista liiketoimintaa ja alan yritykset harjoittavat taloudellista toimintaa kansainvälisillä markkinoilla. Väitetty edunsaaja väittää, että Mont Parnèsin kasino ei toimi kansainvälisesti vaan ainoastaan paikallisesti, eikä sen vuoksi kilpaile ulkomaisten kasinojen kanssa.

(51) Club Hotel Casino Loutraki AE esitti huomautuksia komission menettelyssä asianomaisena osapuolena (CA:n puolesta (32)) 29 päivänä syyskuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Kirjeessä se väittää, että väitetyn tuen määrän määrittelyssä olisi pitänyt ottaa huomioon myös ero tarjousten välillä ja ratifiointilainsäädännön vaikutus julkisen tarjouskilpailumenettelyn ehtojen mukaisiin ostajan velvollisuuksiin.

6. TOIMENPITEEN ARVIOINTI

6.1 Valtiontuen olemassaolo luovutettaessa osakkeita kaupalla teolliselle ostajalle

(52) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa todetaan, että jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(53) Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön (33) ja valtiontukea yksityistämisen yhteydessä koskevien komission sääntöjen ja käytännön (34) mukaan jäsenvaltion hankkiessa tai myydessä yritysten osakkeita asiaan ei liity etua, jos jäsenvaltion toiminta vastaa yksityisen markkinasijoittajan toimintaa.

(54) Erityisesti silloin, kun osakkeiden myynti tapahtuu pörssissä, sen oletetaan yleensä tapahtuvan markkinaehdoin eikä sen oleteta sisältävän etua. Osakkeiden luovutuksen tapahtuessa kuitenkin myyntinä teolliselle ostajalle voidaan olettaa, ettei siihen liity etua, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: osakkeenomistus myydään tarjouskilpailulla, joka on avoin kaikille tahoille, läpinäkyvä ja syrjimätön; myyntiin ei liitetä ehtoja, jotka eivät ole tavanomaisia vertailukelpoisissa liiketoimissa yksityisten osapuolten välillä ja jotka voisivat mahdollisesti alentaa myyntihintaa; osakkeet myydään korkeimman tarjouksen tehneelle ja tarjoajille on annettava riittävästi aikaa ja tietoja asianmukaisen arvioinnin tekemiseksi omaisuuseristä, jotka ovat niiden tarjouksen perustana.

(55) Jos yksityistäminen siis toteutetaan myyntinä teolliselle ostajalle, vertailukohta sen arvioimiseksi, sisältääkö valtion varoihin liittyvä liiketoimi etua, on se, olisiko samassa tilanteessa ollut markkinataloustoimija toiminut samalla tavoin, toisin sanoen myynyt yrityksen samalla hinnalla. Muita kuin taloudellisia näkökohtia, kuten teollisuuspolitiikkaan liittyviä syitä, työllisyysnäkökohtia tai aluekehitystavoitteita, joita markkinataloustoimija ei harkitsisi, ei voida ottaa huomioon syynä alhaisemman hinnan hyväksymiselle, vaan päinvastoin ne viittaavat edun olemassaoloon. Komissio on toistuvasti selostanut tätä periaatetta ja tuomioistuin on vahvistanut sen johdonmukaisesti (35).

(56) Ellei jokin edellä esitetyistä vaatimuksista täyty, komissio katsoo, että julkinen myynti on tutkittava sen selvittämiseksi, liittyykö siihen mahdollisia tukinäkökohtia, ja näin ollen siitä on ilmoitettava. Näitä vaatimuksia noudattamalla voidaan varmistaa, että valtio saa omaisuuseristään korkeimman mahdollisen hinnan, toisin sanoen markkinahinnan, ja sen myötä, ettei asiaan liity etua.

6.2 49 prosentin osuuden myynti Mont Parnèsin kasinon pääomasta

(57) Aloittaessaan SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaista menettelyä komissiolla oli epäilyksiä sen suhteen, toteutettiinko Mont Parnèsin kasinon myynti avoimella, läpinäkyvällä ja syrjimättömällä tarjouskilpailumenettelyllä. Tuossa vaiheessa käytettävissä olleiden tietojen perusteella komissio katsoi, että merkittäviä vaikeuksia liittyi sen määrittämiseen, oliko myynnissä tapahtunut sääntöjenvastaista suosimista ja siihen, oliko maksettu markkinahinta vai ei. Komissio oli huolissaan siitä, että tarjouskilpailumenettelyssä esiintyneet sääntöjenvastaisuudet olisivat voineet johtaa valtiontukeen.

(58) Komissio suoritti asian kannalta olennaisten tosiseikkojen arvioinnin muodollisen tutkintamenettelyn puitteissa. Tämä arviointi perustuu toimenpiteestä saatavissa olleisiin todisteisiin.

(59) Komissio on saanut menettelyn eri vaiheissa tietoja lukuisista kansallisen tason oikeudenkäynneistä, joissa alkuperäinen tarjouskilpailumenettely vapautetaan sääntöjenvastaisuusepäilyistä. Komissio huomauttaa, että tähän mennessä tehdyistä kansallisen tason tuomioistuinten päätöksistä ei näytä löytyvän tukea kantelijan huomautuksille sääntöjenvastaisuuksista ja eriarvoisesta kohtelusta tarjouskilpailumenettelyssä (ks. myös 41–46 kohta edellä). Pikemminkin kansalliset tuomioistuimet näyttävät toistaiseksi vahvistaneen kansallisten sääntöjen perusteella tarjouskilpailumenettelyn sääntöjenmukaisuuden ja syrjimättömän luonteen.

(60) Vaikka komission arviointi ei riipu kansallisten tuomioistuinten päätöksistä, se voi ottaa analyysissään tällaiset päätökset huomioon eräänä tekijänä. Komissio huomauttaa kuitenkin, että tämä arviointi ei ole millään tavalla tarkoitettu tulkitsemaan kansallista lainsäädäntöä, sillä se kuuluu jäsenvaltion yksinomaiseen toimivaltaan.

(61) Tässä yhteydessä komissio katsoo, että tarjouskilpailumenettelyn sääntöjenmukaisuus kansallisen lainsäädännön valossa, sellaisena kuin sitä kuvataan ja perustellaan eri kansallisten tuomioistuinten tähän mennessä suorittamissa laajoissa ja perusteellisissa tutkinnoissa, on merkittävä viite tarjouskilpailumenettelyn virheettömyydestä ja syrjimättömästä luonteesta. Komissio voi ottaa muiden tekijöiden ohella huomioon tämän ilmeisen tarjouskilpailun vahvistamisen kansallisten sääntöjen perusteella arvioidessaan EU:n valtiontukisääntöjen perusteella sitä, oliko tarjousmenettely avoin, vailla ehtoja ja syrjimätön.

(62) Tarkasteltaessa menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esitettyä kysymystä siitä, että yksi tarjouksista näytti rikkovan tarjouspyynnön sääntöä, joka koski vähimmäiskorotusta edelliseen tarjoukseen, komissio toteaa, että tämä kysymys on ratkennut, sillä vaadittu korotus oli 1 prosentti eikä 10 prosenttia, kuten komission oli annettu ymmärtää. Sen vuoksi komissio katsoo, että tarjouskilpailumenettelyn sääntöjä on tältä osin noudatettu.

(63) Kun kyse on väitteestä, jonka mukaan tarjouskilpailumenettelyn aikana esitettyjä vastalauseita olisi käsitelty eri tavoin, komissio toteaa myös, että Kreikan viranomaiset ovat antaneet hyväksyttävän selityksen sille, että CA:n tarjous suljettiin tarjouskilpailumenettelyn ulkopuolelle: sovellettavissa säännöissä kielletään toisen tarjouksen esittäminen samalla tarjouskierroksella.

(64) Kun tarkastellaan tarjouskilpailumenettelyn jälkeen tehtyjen tarjousten väitettyä epäyhdenmukaista kohtelua, komissio katsoo, että kohtelun erot (hinnankorotuksesta neuvotteleminen tarjouskilpailussa menestyneen tarjoajan kanssa samalla kun kieltäydyttiin harkitsemasta kantelijan 162 miljoonan euron tarjousta) voidaan hyväksyä tarjouskilpailumenettelyssä sallituksi käytännöksi, kun otetaan huomioon epävarmuus jälkimmäisen sääntöjenmukaisuudesta. Komissio ei voi myöskään pitää kantelijan vastaanottamatta jätettyä 162 miljoonan euron tarjousta uskottavana, koska se tehtiin vasta tarjouskilpailumenettelyn jälkeen ja sen menettelysääntöjen vastaisesti.

(65) Ehdotuksesta, jonka mukaan koko menettely olisi voitu peruuttaa, Kreikan viranomaiset ovat todenneet, että tämä olisi tarkoittanut menettelyn uudelleen toteuttamista, jolloin vaarana olisi saattanut olla saatavan hinnan aleneminen entisestään.

(66) Kreikan viranomaiset ovat myös todenneet, että julkiseen tarjouskilpailuun perustuvan sopimuksen puitteita ei ole muutettu lailla 3139/2003 eikä millään muullakaan tavalla.

(67) Myynnistä saadun hinnan osalta komissio huomauttaa, että 120 miljoonan euron hinta, joka kasinosta lopulta maksettiin (36) (vaikka se onkin alempi kuin epäpäteväksi katsotun tarjouksen 162 miljoonan euron summa, jonka kantelija väittää olleensa valmis maksamaan tultuaan suljetuksi menettelystä), on kuitenkin korkeampi kuin kantelijan ilmeisesti tekemä korkein, 107 miljoonan euron tarjous ja vielä suuremmalla erolla (25,5 prosenttia) korkeampi kuin ennen menettelyä pyydetyn asiantuntija-arvion mukainen hinta osuudesta (95,4 miljoonaa euroa).

6.3 Päätelmä

(68) Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Kreikan viranomaiset vastasivat menettelyn aloittamisesta tehdyssä komission päätöksessä esitettyihin alustaviin huolenaiheisiin tyydyttävällä tavalla. Komissio ei varsinkaan ole löytänyt todisteita, jotka antaisivat aihetta päätellä, että väitettyä edunsaajaa olisi suosittu siten, että se olisi johtanut edun myöntämiseen. Kreikan myytyä osuutensa kasinosta avoimella, ehtoja sisältämättömällä ja syrjimättömällä tarjouskilpailumenettelyllä korkeimman tarjouksen tehneelle tarjoajalle, sen oletetaan saaneen markkinoiden korkeimman mahdollisen hinnan eikä sen oleteta luopuneen valtion varoista. Komissio voi sen vuoksi hyväksyä sen, että markkinataloustoimija olisi samanlaisissa olosuhteissa myynyt asianomaisen osuuden kasinosta vastaavalla hinnalla. Näin ollen komissio katsoo, että Kreikan valtion Mont Parnèsin kasinon pääomasta omistaman 49 prosentin osuuden myynti ei sisällä etua eikä näin ollen ole valtiontukea.

7. PÄÄTELMÄ

(69) Komissio katsoo, että Kreikan valtion toteuttama 49 prosentin osuuden myynti Mont Parnèsin kasinon pääomasta ei ole tukea,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Kreikan valtion toteuttama 49 prosentin osuutensa myynti Mont Parnèsin kasinon pääomasta ei ole Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle.

Tehty Brysselissä 24 päivänä toukokuuta 2011. Komission puolesta Joaquín ALMUNIA Varapuheenjohtaja

(1) EUVL C 233, 28.8.2010, s. 11.

(2) Tarjouskilpailun voitti yhteenliittymä Hyatt Regency (70 prosenttia) – Elliniki Technodomiki (30 prosenttia).

(3) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

(4) Asia T-94/05, Athinaiki Techniki AE v. komissio (Kok. 2006, s. II-73).

(5) Asia C-521/06, Athinaiki Techniki AE v. komissio (Kok. 2008, s. I-5829).

(6) Asia T-94/05, Athinaiki Techniki AE v. komissio (EUVL C 233, 26.9.2009, s. 14).

(7) Yhdistetyt asiat C-145/08 ja C-149/08, Club Hotel Loutraki ym. (EUVL C 179, 3.7.2010, s. 2). Unionin tuomioistuin totesi, että sopimuksen pääasiallinen kohde oli 49 prosentin osuuden hankkiminen Mont Parnèsin kasinon pääomasta ja että pääasialliseen kohteeseen liittyi erottamattomasti palvelujen ja rakennusurakoiden suorittaminen liitännäisenä sopimuksen kohteena.

(8) Ks. alaviite 1.

(9) Yksityisoikeudellisen yrityksen Athens Resort Casino AE:n, joka lisenssinhaltijana tällä hetkellä hoitaa Mont Parnèsin kasinon toimintaa, perusti vuonna 2003 tarjouskilpailun lopulta voittanut yritys (Hyatt Regency – Elliniki Technodomiki). Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki AE (entinen Hyatt Regency Xenodocheiaki kai Touristiki Thessaloniki AE) omistaa Athens Resort Casinosta 70 prosenttia ja loput 30 prosenttia omistaa Ellaktor AE (entinen Elliniki Technodomiki AE).

(10) Elokuun 4 päivänä 2010 päivätyllä kirjeellä.

(11) Sen laillisen edustajan 29 päivänä syyskuuta 2010 päivätyllä sähköpostiviestillä.

(12) Asia C-362/09 P, Athinaiki Techniki AE v. komissio (EUVL C 55, 19.2.2011, s. 12).

(13) ”Elliniko Kazino Parnithas AE – Yksityistämistä koskeva tarjouspyyntö – lokakuu 2001” (alkuperäinen tarjouspyyntö).

(14) Lisäkutsu tarjouskilpailun toiseen vaiheeseen (huhtikuu 2002).

(15) Kuten menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen jälkeen selvennettiin, sillä siinä viitattiin 10 prosenttiin.

(16) CA ilmoittaa, että sen tarjous oli 107 miljoonaa euroa.

(17) Kirjeellä 38/3.6.2002.

(18) Kreikan viranomaisten toimittamien tietojen mukaan suljettu kirjekuori on edelleen ETA:n kassakaapissa, minkä tarkoituksena on suojata CA:n oikeuksia käyttää kaikki kansalliset ja Euroopan tason oikeussuojakeinot.

(19) Tarjousten avaamisen jälkeen saatujen tietojen mukaan, ks. jäljempänä alaviite 24.

(20) Alkuperäinen tarjouspyyntö ja lisäpyyntö vaiheeseen 2.

(21) Viitteenä myös Kantorin (taloudellisen asiantuntijan) elokuussa 2002 laatima taloudellinen raportti, jonka Kreikan viranomaiset lähettivät menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen jälkeen.

(22) Kreikan viranomaiset lähettivät komissiolle kopion arviosta menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen jälkeen.

(23) Kreikan viranomaiset viittasivat seuraaviin kansallisten tuomioistuinten päätöksiin: Ateenan alioikeuden yhden tuomarin kokoonpanon tuomio 8118/2002; Ateenan alioikeuden usean tuomarin kokoonpanon tuomio 3350/2002; Areios Pagosin (korkein oikeus) tuomio 1649/2007; Ateenan alioikeuden usean tuomarin kokoonpanon tuomio 8101/2009; lykkäyksiä käsittelevän korkeimman hallinto-oikeuden komitean tuomio 754/2002; korkeimman hallinto-oikeuden (kamari D) tuomio 3243/2004; korkeimman hallinto-oikeuden (täysistunto) tuomio 606/2008; Ateenan muutoksenhakutuomioistuimen tuomarien neuvoston määräys 437/2007; Areios Pagosin tuomio 1531/2008; Ateenan muutoksenhakutuomioistuimen tuomarien neuvoston määräys 800/2009; otteet Ateenan muutoksenhakutuomioistuimen (kolmijäseninen törkeitä rikoksia käsittelevä kamari) tuomiosta 466/2011.

(24) Ateenan alioikeuden tuomio 8118/2002, jolla hylättiin CA:n esittämä kanne. Siinä CA väitti pohjimmiltaan, että HR:n julistaminen alustavasti korkeimman tarjouksen tehneeksi oli tulosta tarjouskilpailukomitean ja valituslautakunnan sääntöjenvastaisista päätöksistä, joilla HR:n ensimmäisen ja toisen kierroksen tarjoukset määriteltiin päteviksi ja toisaalta CA:n kolmannen kierroksen tarjous mahdottomaksi ottaa vastaan.

(25) Komissio toteaa, että kansallisissa siviilituomioistuimissa on edelleen vireillä toinen asia, joka koskee CA:n jäsenten ETA:a ja HR:ää vastaan nostamaa kannetta. Niillä ne pyrkivät siihen, että ETA:n ja HR:n välillä allekirjoitettu sopimus julistettaisiin pätemättömäksi, sekä hakevat noin 50 miljoonan euron vahingonkorvauksia. Asia on parhaillaan Ateenan muutoksenhakutuomioistuimen asialuettelossa – muutoksenhaku alioikeuden tuomioon 8101/2009, käsittely 7 päivänä huhtikuuta 2011; asia on edelleen vireillä. Kun siinä annetaan tuomio, siihen saatetaan edelleen hakea muutosta korkeimmalta oikeudelta. Komissio toteaa, että esitetyssä muodossaan asia ei näytä vaikuttavan Ateenan alioikeuden tuomion 8118/2002 päätelmiin, sillä toistaiseksi tässä vireillä olevassa asiassa näytetään tarkastellun lähinnä menettelyllisiä kysymyksiä (esimerkiksi kuuluuko asia siviilioikeudellisen vai hallinnollisen lainkäyttövallan piiriin, muutoksenhakijoiden oikeudellinen asema).

(26) Tämä vireillä oleva asia koskee CA:n esittämää kannetta, jolla se pyrkii saamaan kumotuksi yksityistämistä käsittelevän ministeriöiden välisen komitean lain, jolla tarjouskilpailun voittajaksi määritettiin HR. CA väittää, että ETA oli käynnistänyt tarjouskilpailun ilman lainmukaista lupaa. Lisäksi sen mukaan tarjouskilpailukomiteoiden päätökset, joilla HR:n ensimmäisen ja toisen kierroksen tarjoukset katsottiin päteviksi ja CA:n kolmannen kierroksen tarjous epäpäteväksi, olivat sääntöjenvastaisia; tarjouskilpailu ratkaistiin sääntöjenvastaisesti; ETA neuvotteli sopimusehdot HR:n kanssa sääntöjenvastaisesti; tarjoajien oikeudenmukaisen kohtelun periaatetta ei noudatettu CA:n vahingoksi; tilintarkastustuomioistuimen olisi pitänyt tarkastaa ETA:n ja HR:n välinen sopimus ennen allekirjoitusta; ETA:n ja HR:n välistä sopimusta ei ratifioitu lailla. Kumoamiskannetta käsiteltiin 22 päivänä marraskuuta 2010. Tuomiota ei ole vielä annettu. Kun se on annettu, siihen ei voida enää hakea muutosta kansallisella tasolla.

(27) Komissio toteaa, että korkein hallinto-oikeus on käsitellyt toista hallinnollista asiaa, joka koskee CA:n jäsenten kannetta kansallisen radio- ja televisioneuvoston (ESR) määräyksen, jonka perusteella ETA:n ja HR:n välisen sopimuksen allekirjoittaminen sallittiin, kumoamiseksi (perusteiden yhteensopimattomuus/kelpaamattomuus kansallisen lainsäädännön mukaan). Korkeimman hallinto-oikeuden täysistunto antoi tuomion 606/2008 ja pyysi asiasta unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisua. Unionin tuomioistuimen käsittelemä pääasia koski sitä, kuuluiko kyseinen (ETA:n ja HR:n välinen) sopimus EY:n julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan. Unionin tuomioistuin katsoi, että sopimus ei kuulunut EY:n direktiivien soveltamisalaan (yhdistetyt asiat C-145/08 ja C-149/08, ks. alaviite 10). Asiaa käsiteltiin äskettäin uudelleen korkeimman hallinto-oikeuden täysistunnossa (11 päivänä maaliskuuta 2011). Tuomiota ei ole vielä annettu; kun se annetaan, siihen ei voi enää hakea muutosta kansallisella tasolla.

(28) Ateenan muutoksenhakutuomioistuimen tuomarien neuvoston määräys 437/2007.

(29) Toisen muutoksenhaun teki korkeimman oikeuden yleinen syyttäjä (25/2007); korkein oikeus hyväksyi sen osittain (tuomio 1531/2008) ja asia siirrettiin takaisin muutoksenhakutuomioistuimen tuomareiden neuvoston käsiteltäväksi. Muutoksenhakutuomioistuimen tuomareiden neuvosto siirsi asian Ateenan muutoksenhakutuomioistuimelle (määräys 800/2009). Ateenan muutoksenhakutuomioistuin antoi äskettäin tuomion, jossa kaikki syytetyt henkilöt vapautettiin syytteistä (tuomio 466/2011).

(30) Tämä vahvistetaan myös Kantorin (taloudellisen asiantuntijan) elokuussa 2002 laatimassa taloudellisessa raportissa, jonka Kreikan viranomaiset lähettivät menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen jälkeen (ks. edellä alaviite 24).

(31) Valtion oikeudellisen neuvoston täysistunnon antama lausunto 422/2002.

(32) Club Hotel Loutraki oli CA:n jäsen ja osallistui tarjouskilpailumenettelyyn.

(33) Ks. esimerkiksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin asiassa T-296/97, Alitalia v. komissio (Kok. 2000, s. II-3871), ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin yhdistetyissä asioissa T-228/99 ja T-233/99, WestLB v. komissio (Kok. 2003, s. II-435), ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin asiassa T-366/00, Scott SA v. komissio (Kok. 2007, s. II-1763), yhteisöjen tuomioistuin yhdistetyissä asioissa C-328/99 ja C-399/00, Italia ja SIM 2 Multimedia SpA v. komissio (Kok. 2003, s. I-4035), ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin asiassa T-358/94, Air France v. komissio (Kok. 1996, s. II-2109).

(34) XXIII kertomus kilpailupolitiikasta, 1993, s. 255.

(35) Ks. alaviite 33.

(36) Kreikan viranomaisten toimittamien asiakirjojen mukaan (ks. edellä alaviite 21) kyseisestä kasinon osuudesta todellisuudessa maksettua hintaa korotettiin edelleen 120 miljoonaan euroon, 10 miljoonaa euroa korkeammaksi kuin aikaisemmin oli annettu ymmärtää.