2003/3/EY: Komission päätös, tehty 17 päivänä joulukuuta 2002, Kreikan pyynnöstä saada käyttää osalla aluettaan rikkipitoisuudeltaan enintään kolmen massaprosentin raskaita polttoöljyjä (tiedoksiannettu numerolla K(2002) 2475)



Virallinen lehti nro L 004 , 09/01/2003 s. 0016 - 0017



Komission päätös, tehty 17 päivänä joulukuuta 2002, Kreikan pyynnöstä saada käyttää osalla aluettaan rikkipitoisuudeltaan enintään kolmen massaprosentin raskaita polttoöljyjä (tiedoksiannettu numerolla K(2002) 2475) (Ainoastaan kreikankielinen teksti on todistusvoimainen) (2003/3/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 26 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/32/EY(1), ja erityisesti sen 3 artiklan 5 kohdan toisen alakohdan, sekä katsoo seuraavaa: (1) Direktiivin 1999/32/EY 3 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden alueella ei 1 päivästä tammikuuta 2003 käytetä raskaita polttoöljyjä, joiden rikkipitoisuus on suurempi kuin 1 massaprosentti. (2) Direktiivin 3 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltio voi tietyin edellytyksin myöntää koko alueellaan tai osalla sitä luvan käyttää raskaita polttoöljyjä, joiden rikkipitoisuus on 1-3 massaprosenttia. (3) Kreikka haki 17 päivänä joulukuuta 2001 komission hyväksyntää luvalle saada käyttää raskasta polttoöljyä, jonka rikkipitoisuus on enintään kolme massaprosenttia, koko valtion alueella, lukuun ottamatta Attikan tasankoa. Kreikka totesi, että kolmen massaprosentin enimmäisrikkipitoisuus on 10 prosenttia alhaisempi kuin tällä hetkellä käytetyn raskaan polttoöljyn enimmäisrikkipitoisuus. (4) Komissio pyysi 23 päivänä tammikuuta 2002 Kreikan viranomaisilta lisätietoja. Kreikka toimitti pyydetyt tiedot 19 päivänä helmikuuta 2002 ja tarkisti sittemmin pyyntöään 4 päivänä kesäkuuta 2002 hakeakseen ajallisesti rajoitettua poikkeuslupaa vuoteen 2008 asti ja jäljelle jäävän ajan tarkistamista. (5) Kreikan toimittamissa tiedoissa todettiin, että ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle 15 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa neuvoston direktiivissä 80/779/ETY(2) ja ilmassa olevien rikkidioksidin, typpidioksidin ja typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoista 22 päivänä huhtikuuta 1999 annetussa neuvoston direktiivissä 1999/30/EY(3), sellaisena kuin se on muutettuna komission päätöksellä 2001/744/EY(4), säädettyjä, rikkidioksidia koskevia yhteisön ilmanlaatuvaatimuksia noudatetaan. Lisäksi kolmessa ekosysteemejä vastaavassa edustavassa paikassa tehtyjen alustavien mittausten perusteella ilman rikkidioksidipitoisuudet ovat direktiivissä 1999/30/EY säädetyn, ekosysteemien suojelua koskevan raja-arvon 20 μg/m3 alapuolella. Kreikka totesi, että yleisesti ottaen ilman rikkidioksidipitoisuudet sen alueella ovat alhaisia. Ne ovat kuitenkin korkeampia ruskohiiltä polttoaineenaan käyttävien suurten lämpövoimalaitosten lähialueilla. Kreikan toimittamat, useiden kilometrien päässä ruskohiilivoimalaitoksista sijaitsevien mittausasemien mittaustulokset ovat kuitenkin direktiivissä 80/779/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 89/427/ETY(5), säädettyjen raja-arvojen alapuolella. (6) Kreikka totesi, että tällä hetkellä rikkidioksidipäästöt ovat noin 483000 tonnia vuodessa. Päästöjen odotetaan kuitenkin laskevan 300000 tonniin vuodessa maakaasun käytön lisääntyessä lämpövoimaloissa sekä niiden toimenpiteiden johdosta, jotka on toteutettava tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/80/EY(6) panemiseksi täytäntöön. (7) Kreikka totesi, ettei se käytännöllisesti katsoen aiheuta ollenkaan rikkilaskeumia eikä kriittisten happamuuskuormitusten ylittymistä muissa jäsenvaltioissa. Italian tapauksessa se kuitenkin myönsi olevansa vastuussa yhdestä prosentista rikkilaskeumasta. (8) Komissio pyysi apua ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailua ja arviointia koskevalta Euroopan yhteistyöohjelmalta (EMEP), joka teki yksityiskohtaisemman analyysin Kreikan osuudesta rikkilaskeumaan erityisesti Italiassa, jossa kriittinen happamuuskuormitus ylitetään viidessä prosentissa happamoitumiselle herkistä ekosysteemeistä. (9) EMEP:n analyysin tulokset on esitetty 22 päivänä helmikuuta ja 22 päivänä maaliskuuta 2002 annetuissa raporteissa. Tulosten mukaan 57 prosenttia Kreikan rikkidioksidipäästöistä on peräisin Attikan tasangon ulkopuolelta ja Kreikan rikkipäästöjen maantieteellinen vaikutusalue ulottuu koko Eurooppaan kaukokulkeutumisen tuloksena. (10) Italian tapauksessa EMEP:n analyysista käy ilmi, että Kreikan päästöt vaikuttavat kriittisten happamuuskuormitusten ylittämiseen ainakin kuudessa niistä koordinaattiruuduista, joissa kriittinen kuormitus ylitetään. Näissä koordinaattiruuduissa Kreikan päästöjen vaikutus ei ylitä 0,5:tä prosenttia. EMEP:n johtopäätös on, että analyysi on sopusoinnussa niiden laskelmien kanssa, joissa yhden prosentin Italian koko rikkilaskeumasta osoitetaan olevan lähtöisin Kreikasta. (11) Kreikan viranomaiset ilmoittivat 5 päivänä heinäkuuta 2002, että niiden aikaisemmin toimittama ilmoitus oli epätäydellinen ja että lisätietoja toimitettaisiin heinäkuun loppuun mennessä. Komissio vahvisti 15 päivänä heinäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä saaneensa mainitun tiedon ja pyysi Kreikan viranomaisia toimittamaan ilmoitetut lisätiedot mahdollisimman nopeasti ja ilmoitti samalla, että mainitun direktiivin 3 artiklan 5 kohdassa säädettyä kuuden kuukauden määräaikaa aletaan soveltaa, kun komissio on vastaanottanut mainitut lisätiedot. (12) Kreikan viranomaiset toimittivat komissiolle 30 päivänä heinäkuuta 2002 tiedot rikkidioksidipäästöistä Kreikassa vuonna 2000 ja ehdottivat, että Kreikan pyyntöä tutkittaisiin näiden tietojen perusteella. Kreikan viranomaiset toimittivat 3 päivänä lokakuuta 2002 tuoreen arvion, jossa käsitellään ekosysteemien suojelun tasoa Italiassa ja Kreikan myötävaikutusta kriittisen happokuormituksen ylittymiseen. (13) Komissio pyysi EMEP:iä arvioimaan Kreikan 30 päivänä heinäkuuta ja 3 päivänä lokakuuta 2002 toimittamat lisätiedot. Coordination Centre for Effects on Mapping of Critical Levels and Loads-keskuksen (CCE) tukemana EMEP vahvisti aikaisemman päätelmänsä, jonka mukaan Kreikan ilmoittamat rikkidioksidipäästöt Kreikassa vuonna 2000 vaikuttavat kriittisen happokuormituksen ylittymiseen Italiassa. Tuloksista esitetään yhteenveto 19 päivänä marraskuuta 2002 julkaistussa kertomuksessa, jonka mukaan on todistettu kohtuullisella varmuudella, että Kreikan päästöt vaikuttavat kriittisen happokuormituksen ylittävien laskeumien muodostumiseen muissa jäsenvaltioissa ja erityisesti Italiassa. (14) Komissio ottaa huomioon Kreikan komissiolle toimittamat, ilman laatua koskevat tiedot ja CCE:n tukeman EMEP:n analyysin, joka koskee Kreikan myötävaikutusta kriittisten kuormitusten ylittymiseen, ja katsoo, ettei neuvoston vahvistama kriittisen kuormituksen ylittymistä koskeva peruste, joka jäsenvaltioiden on täytettävä voidakseen saada luvan sallia koko alueellaan tai osalla aluettaan rikkipitoisuudeltaan 1-3 massaprosentin raskaiden polttoöljyjen käyttö, täyty eikä komissio tämän vuoksi voi myöntää Kreikalle sen pyytämää poikkeusta. (15) Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 1999/32/EY 9 artiklan nojalla perustetun komitean lausunnon mukaiset, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Evätään Kreikan pyyntö saada käyttää 1 päivästä tammikuuta 2003 osalla aluettaan raskaita polttoöljyjä, joiden rikkipitoisuus on 1-3 massaprosenttia. 2 artikla Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle. Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 2002. Komission puolesta Margot Wallström Komission jäsen (1) EYVL L 121, 11.5.1999, s. 13. (2) EYVL L 229, 30.8.1980, s. 30. (3) EYVL L 163, 29.6.1999, s. 41. (4) EYVL L 278, 23.10.2001, s. 35. (5) EYVL L 201, 14.7.1989, s. 53. (6) EYVL L 309, 27.11.2001, s. 1.