KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 503/2013,

annettu 3 päivänä huhtikuuta 2013,

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisista muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen lupahakemuksista sekä asetusten (EY) N:o 641/2004 ja (EY) N:o 1981/2006 muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista 22 päivänä syyskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 7 kohdan, 11 artiklan 5 kohdan, 17 artiklan 7 kohdan ja 23 artiklan 5 kohdan,

on kuullut Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista,

sekä katsoo seuraavaa:

Asetuksessa (EY) N:o 1829/2003 säädetään muuntogeenisiä elintarvikkeita ja rehuja koskevista unionin lupa- ja valvontamenettelyistä sekä tällaisten elintarvikkeiden ja rehujen merkitsemisestä. Asetuksessa säädetään, että on tehtävä tieteellinen arviointi riskeistä, joita muuntogeeniset elintarvikkeet tai rehut voivat aiheuttaa ihmisten ja eläinten terveydelle ja tapauksen mukaan ympäristölle. Siinä säädetään myös, että muuntogeeniset elintarvikkeet tai rehut eivät saa johtaa kuluttajia tai käyttäjiä harhaan eivätkä erota niistä elintarvikkeista tai rehuista, jotka niillä on tarkoitus korvata, siinä määrin että niiden tavanomainen kulutus olisi ravitsemuksellisesti haitallista ihmisille tai eläimille.

Asetuksessa (EY) N:o 1829/2003 säädetään erityisesti, että lupahakemuksissa on riittävällä tavalla osoitettava, että muuntogeeniset elintarvikkeet ja rehut täyttävät asetuksessa säädetyt vaatimukset niiden ehdotettujen käyttötarkoitusten osalta.

Asetusta (EY) N:o 1829/2003 koskevista täytäntöönpanosäännöistä annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 641/2004 (3) annetaan tiettyjä yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti toimitettuja lupahakemuksia. Hakemusten laatimisen helpottamiseksi ja sen varmistamiseksi, että ne sisältävät kaikki niiden arviointia varten tarvittavat tiedot, on tarpeen säätää lupahakemuksia koskevista kattavammista ja järjestelmällisemmistä säännöistä, joiden pitäisi myös olla erityisiä kunkin muuntogeenisen organismin tyypin mukaan eli sen mukaan, ovatko kyseessä kasvit, eläimet vai mikro-organismit.

Hakemusten esittämistä ja laatimista koskevien yleisten vaatimusten lisäksi on aiheellista antaa erityisiä sääntöjä sen varmistamiseksi, että hakemuksessa edellytetyt tieteelliset tiedot osoittavat asianmukaisella ja riittävällä tavalla, että muuntogeeninen elintarvike tai rehu täyttää asetuksessa (EY) N:o 1829/2003 säädetyt vaatimukset sen ehdotettujen käyttötarkoitusten osalta.

Sovellettavien EFSAn ohjeiden (6) mukaisesti muuntogeenisten elintarvikkeiden tai rehujen turvallisuusarviointiin olisi sisällyttävä geneettisen muuntamisen tuloksena saatavia uusia ainesosia koskevia tutkimuksia, muuntogeenisen kasvin molekyylibiologinen luonnehdinta sekä vertaileva analyysi muuntogeenisen kasvin ja sen muuntamattoman vastineen koostumuksesta ja fenotyypistä. EFSAn ohjeissa todetaan, että muuntogeenisen kasvin ominaisuuksien ja näiden ensimmäisten tutkimusten tulosten perusteella saattaa olla tarpeen suorittaa lisätutkimuksia. Tältä osin EFSA katsoo, että jyrsijöillä tehtävä 90 päivän ruokintakoe, joka kohdistuu koko elintarvikkeeseen tai rehuun, on rajoituksistaan huolimatta – silloin kun se on perusteltua – ensisijainen lisätutkimus, jossa selvitetään turvallisuusarvioinnin aikana esiin tulleita epävarmuustekijöitä.

Tässä asetuksessa annettujen sääntöjen olisi koskettava kaikkia muuntogeenisiä kasveja koskevia hakemuksia, mutta hakemuksen kohteena olevien muuntogeenisten elintarvikkeiden tai rehujen ominaisuuksien tai turvallisuuden arvioimiseksi tehtävien tutkimusten tyyppi ja tarve voivat vaihdella geneettisen muuntamisen tai tuotteen luonteen mukaan. Esimerkiksi geneettiset muunnokset, joilla on vain vähäistä vaikutusta muuntogeenisen elintarvikkeen tai rehun koostumukseen, tai pitkälle jalostetut tuotteet, joiden voidaan osoittaa olevan samanlaisia kuin tavanomaisesta vastineesta valmistetut tuotteet, edellyttävät erilaisia tutkimuksia kuin sellainen tuote, joka on tulosta monimutkaisesta geneettisestä muuntelusta, jolla pyritään muuttamaan sen ravitsemuksellisia ominaisuuksia.

Tässä asetuksessa säädetyt vaatimukset, jotka koskevat lupahakemukseen sisällytettäviä tutkimuksia asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti, eivät estä EFSAa vaatimasta tarpeen mukaan, että hakija täydentää hakemuksen liitteenä olevia tietoja asetuksen (EY) N:o 1829/2003 6 artiklan 2 kohdan ja 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

Jotta varmistetaan tutkimusten korkea laatu ja niiden dokumentoiminen läpinäkyvällä tavalla, on olennaisen tärkeää, että ne suoritetaan asianmukaisten laadunvarmistusjärjestelmien mukaisesti ja että kaikissa tapauksissa toimitetaan raakatiedot, jotka ovat asianmukaisessa sähköisessä muodossa. Toksikologiset tutkimukset olisi suoritettava hyvän laboratoriokäytännön periaatteiden noudattamista kemiallisten aineiden kokeissa ja periaatteiden noudattamisen todentamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 11 päivänä helmikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/10/EY (8) säädettyjen laadunvarmistusperiaatteiden mukaisesti. Jos tällaiset tutkimukset tehdään unionin ulkopuolella, niissä on noudatettava uusimpia OECD:n hyvän laboratoriokäytännön periaatteita (OECD Principles of Good Laboratory Practice (GLP)). Muut kuin toksikologiset tutkimukset olisi tehtävä ISO- tai GLP-standardien mukaisesti.

Asetuksessa (EY) N:o 1829/2003 säädetään, että hakijan on toimitettava ehdotus muuntogeenisten elintarvikkeiden tai rehujen käytön seurannasta markkinoille saattamisen jälkeen vain aiheellisissa tapauksissa. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa edellytykset, joiden vallitessa hakemukseen olisi liitettävä tällainen ehdotus riskiarvioinnin tulosten perusteella. Markkinoille saattamisen jälkeistä seurantaa olisi harkittava vain tapauksissa, joissa – riippumatta siitä, onko muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuus osoitettu – on aiheellista vahvistaa odotettu kulutus, käyttöedellytysten soveltaminen tai kartoitetut vaikutukset. Tällaisia ovat esimerkiksi tapaukset, joissa muuntogeenisen elintarvikkeen tai rehun ravitsemuksellinen koostumus on muuttunut tai sen ravintoarvo eroaa tavanomaisesta elintarvikkeesta tai rehusta, jonka se korvaa, tai allergeenisuuden todennäköisyys kasvaa geneettisen muuntamisen vuoksi.

Tässä asetuksessa olisi otettava huomioon unionin kansainväliset kauppasitoumukset ja biologista monimuotoisuutta koskevaan yleissopimukseen liittyvä Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirja, jäljempänä ’Cartagenan pöytäkirja’, joka on hyväksytty Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2002/628/EY (9) , sekä muuntogeenisten organismien valtioiden rajat ylittävistä siirroista 15 päivänä heinäkuuta 2003 annetun asetuksen (EY) N:o 1946/2003 (10) säännökset.

Sen varmistamiseksi, että hakemukseen sisällytetyt testimenetelmät ovat riittäviä sen osoittamiseen, että elintarvike tai rehu täyttää asetuksessa (EY) N:o 1829/2003 luvalle asetetut vaatimukset, testit olisi suoritettava noudattaen tätä asetusta tai kansainvälisesti sovittuja ohjeita, kuten OECD:n ohjeita, jos sellaisia on käytettävissä. Sen varmistamiseksi, että uusintahakemukset täyttävät samat vaatimukset testimenetelmien osalta, on aiheellista, että näitä vaatimuksia sovelletaan myös muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen lupien uusintahakemuksiin.

Asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisen hakemuksen kohteena olevan muuntogeenisen elintarvikkeen tai rehun tarkkaa kuvausta varten hakemuksiin olisi sisällyttävä ehdotuksia kunkin muuntogeenisen organismin yksilölliseksi tunnisteeksi järjestelmän perustamisesta yksilöllisten tunnisteiden kehittämiseksi ja osoittamiseksi muuntogeenisille organismeille 14 päivänä tammikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 65/2004 (11) mukaisesti.

Tällä asetuksella korvataan joitakin asetuksen (EY) N:o 641/2004 säännöksiä, jotka koskevat elintarvike- tai rehukäyttöön tarkoitettuja muuntogeenisiä kasveja, muuntogeenisiä kasveja sisältäviä tai niistä koostuvia elintarvikkeita tai rehuja sekä muuntogeenisistä kasveista valmistettuja elintarvikkeita tai rehuja. Asetusta (EY) N:o 641/2004 olisi kuitenkin sovellettava edelleen muuntyyppisiin muuntogeenisiin tuotteisiin, kuten muuntogeenisiin eläimiin ja muuntogeenisiin mikro-organismeihin. Lisäksi kyseisen asetuksen tietyt säännökset ovat vanhentuneita. Sen vuoksi asetusta (EY) N:o 641/2004 olisi muutettava.

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 32 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä siltä osin kuin on kyse yhteisön vertailulaboratoriosta muuntogeenisiä organismeja varten 22 päivänä joulukuuta 2006 annettua komission asetusta (EY) N:o 1981/2006 (12) olisi muutettava niin, että siihen sisällytetään viittaukset tähän asetukseen.

Asetuksessa (EY) N:o 1829/2003 säädetään, että komissio kuulee Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista EFSAa ennen kuin se antaa täytäntöönpanosääntöjä, jotka koskevat kyseisen asetuksen mukaisia lupahakemuksia. EFSAa on kuultu näistä säännöistä.

Tätä asetusta sovelletaan hakemuksiin, jotka on toimitettu sen voimaantulon jälkeen. On tarpeen säätää siirtymätoimenpiteistä, jotta annetaan hakijoille mahdollisuus noudattaa näitä sääntöjä ja jotta tämänhetkiset hakemukset tai hakemukset, joita ollaan juuri jättämässä, voidaan käsitellä ilman tarpeettomia viiveitä.

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Soveltamisala

Tätä asetusta sovelletaan hakemuksiin, jotka on jätetty asetuksen (EY) N:o 1829/2003 5, 11, 17 ja 23 artiklan mukaisesti seuraavien hyväksymistä varten:

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1829/2003 määritelmiä.

Tässä asetuksessa sovellettavista ”riskin”, ”riskinarvioinnin” ja ”vaaran” määritelmistä säädetään asetuksen (EY) N:o 178/2002 3 artiklassa.

II LUKU

YLEISET VAATIMUKSET

3 artikla

5 artiklan 1 kohdan ja 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimitettujen hakemusten laatiminen ja esittäminen

1. Asetuksen (EY) N:o 1829/2003 5 artiklan 1 kohdan ja 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimitettavassa hakemuksessa on noudatettava seuraavia:

2. Hakemuksen on sisällettävä kunkin 4, 5 ja 6 artiklassa säädetyn erityisvaatimuksen osalta

3. Hakemuksessa on oltava tarkistuslista, joka osoittaa, että kaikki 4, 5 ja 6 artiklan mukaisesti vaaditut tiedot on toimitettu.

4. Kun hakemus koskee vain joko elintarvike- tai rehukäyttöä, on toimitettava todennettavat perustelut sille, ettei lupa koske molempia käyttötarkoituksia asetuksen (EY) N:o 1829/2003 27 artiklan mukaisesti.

5. Hakemuksessa on sen jättämishetkellä selvästi esitettävä, mitä hakemuksen osia on pidettävä luottamuksellisina, ja on toimitettava todennettavat perustelut asetuksen (EY) N:o 1829/2003 30 artiklan mukaisesti.

Lupamenettelyn aikana toimitetuissa lisätiedoissa on niiden jättämishetkellä selvästi esitettävä, mitä osia näistä lisätiedoista on pidettävä luottamuksellisina, ja on toimitettava todennettavat perustelut asetuksen (EY) N:o 1829/2003 30 artiklan mukaisesti.

6. Jos Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle EFSAlle on jo toimitettu tutkimuksia jotakin hakemusta varten ja jos hakija tapauksen mukaan pystyy käyttämään niitä asetuksen (EY) N:o 1829/2003 31 artiklan mukaisesti, tällaisiin tutkimuksiin ja EFSAn arvioinnin tuloksiin voidaan EFSAn suostumuksella viitata jonkin toisen hakemuksen yhteydessä.

III LUKU

ERITYISVAATIMUKSET

4 artikla

Tutkimusten suorituskykyä koskevat vaatimukset 5 artiklan 3 kohdan ja 17 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitetuissa hakemuksissa

1. Toksikologiset tutkimukset on tehtävä tiloissa, jotka täyttävät

Hakijoiden on toimitettava näyttöä vaatimustenmukaisuudesta.

2. Muiden kuin toksikologisten tutkimusten on täytettävä seuraavat vaatimukset:

niiden tekijöiden on oltava organisaatioita, jotka on akkreditoitu asiaa koskevan ISO-standardin mukaisesti.

3. Tutkimusprotokollaa koskevien tietojen ja 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista tutkimuksista saatujen tulosten on oltava kattavia ja niihin on sisällyttävä raakatiedot sähköisessä muodossa, joka soveltuu tilastollisten tai muiden analyysien tekemiseen.

5 artikla

Muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen riskinarviointia koskevat tieteelliset vaatimukset 5 artiklan 3 kohdan ja 17 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitetuissa hakemuksissa

1. Asetuksen (EY) N:o 1829/2003 5 artiklan 3 kohdan a–f ja h alakohdassa ja 17 artiklan 3 kohdan a–f ja h alakohdassa tarkoitetut hakemuksen liitteeksi vaaditut tiedot, mukaan luettuna tutkimukset, on toimitettava tämän asetuksen liitteessä II vahvistettujen muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen riskinarviointia koskevien tieteellisten vaatimusten mukaisesti.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, on mahdollista jättää hakemus, joka ei täytä kaikkia kyseisen kohdan vaatimuksia, sillä edellytyksellä että:

Hakijan on toimitettava asianmukaiset perustelut poikkeusta varten.

3. Edellä olevan 1 ja 2 kohdan soveltaminen ei estä EFSAa vaatimasta tarpeen mukaan, että hakijan on toimitettava hakemuksen liitteeksi asetuksen (EY) N:o 1829/2003 6 artiklan 2 kohdassa ja 18 artiklan 2 kohdassa säädetyt tiedot.

6 artikla

Muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen riskinarviointiin liittyvät lisätiedot 5 artiklan 3 kohdan ja 17 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitetuissa hakemuksissa

1. Hakemukseen on 5 artiklassa ja liitteessä II vaadittujen tietojen lisäksi sisällytettävä järjestelmällinen selvitys tieteellisessä kirjallisuudessa julkaistuista tutkimuksista ja hakijan 10 vuoden aikana ennen asiakirjojen jättämistä suorittamista tutkimuksista, jotka koskevat hakemuksen kohteena olevien muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen mahdollisia vaikutuksia ihmisten ja eläinten terveyteen.

2. Lupamenettelyn aikana hakijan on toimitettava viipymättä EFSAlle lisätiedot, jotka on saatu hakemuksen jättämisen jälkeen ja jotka saattavat vaikuttaa muuntogeenisten elintarvikkeiden tai rehujen riskinarviointiin. Hakijan on toimitettava EFSAlle etenkin tiedot, jotka koskevat jonkin kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen määräämiä kieltoja tai rajoituksia muuntogeenisen elintarvikkeen tai rehun riskinarvioinnin perusteella.

7 artikla

Muuntogeenisten elintarvikkeiden tai rehujen markkinoille saattamisen jälkeistä seurantaa koskevat vaatimukset 5 artiklan 3 kohdan ja 17 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitetuissa hakemuksissa

1. Hakijan on toimitettava asetuksen (EY) N:o 1829/2003 5 artiklan 3 kohdan k alakohdassa ja 17 artiklan 3 kohdan k alakohdassa tarkoitettu ehdotus elintarvikkeen tai rehun käyttöä koskevasta markkinoille saattamisen jälkeisestä seurannasta, kun 4, 5 ja 6 artiklan mukaisesti toimitetut tiedot osoittavat, että muuntogeeniset elintarvikkeet ja rehut ovat asetuksen (EY) N:o 1829/2003 4 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan 1 kohdan mukaisia ja kun riskinarvioinnin tulosten perusteella on asianmukaista varmistaa

2. Hakijan on varmistettava, että markkinoille saattamisen jälkeisessä seurannassa noudatetaan seuraavia:

Se perustuu strategioihin, joilla pyritään keräämään relevanttia tietoa tietyiltä sidosryhmiltä, mukaan luettuna kuluttajilta, sekä eri sidosryhmien väliseen luotettavaan ja validoituun tietovirtaan. Mukaan on sisällytettävä täsmällisempiä strategioita, kun on kerättävä tietoja tiettyihin yksittäisiin elintarvikkeisiin liittyvästä saannista tai tiettyjen ikäryhmien saannista.

8 artikla

Muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen havaitsemis-, tunnistamis- ja kvantifiointimenetelmiä sekä kontrollinäytteitä ja vertailumateriaalia koskevat vaatimukset 5 artiklan 3 kohdan, 11 artiklan 2 kohdan, 17 artiklan 3 kohdan ja 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti toimitetuissa hakemuksissa

1. Asetuksen (EY) N:o 1829/2003 5 artiklan 1 kohdan ja 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimitettujen hakemusten on täytettävä seuraavat vaatimukset, joihin viitataan kyseisen 5 artiklan 3 kohdan i ja j alakohdassa ja 17 artiklan 3 kohdan i ja j alakohdassa ja jotka asetetaan tämän asetuksen liitteessä III, seuraavien osalta:

2. Asetuksen (EY) N:o 1829/2003 11 artiklan 1 kohdan ja 23 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimitettujen hakemusten osalta tämän asetuksen liitteessä III asetettuja vaatimuksia, jotka koskevat

sovelletaan ainoastaan 11 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja 23 artiklan 2 kohdan d alakohdan soveltamista varten.

IV LUKU

SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET

9 artikla

Siirtymäsäännökset

1. Hakijat voivat 8 joulukuuta 2013 asti päättää, että ne jättävät tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat hakemukset asetuksen (EY) N:o 641/2004 nojalla 8 kesäkuuta 2013 kyseisen asetuksen voimassa olevan version mukaisesti.

2. Poiketen siitä, mitä 4 artiklan 2 kohdassa säädetään, kun kyseessä on tutkimus, joka on käynnistetty ennen tämän asetuksen voimaantuloa ja suoritettu muun laadunvarmistusjärjestelmän kuin GLP:n ja ISO:n mukaisesti, hakijan on toimitettava

10 artikla

Asetuksen (EY) N:o 641/2004 muuttaminen

Muutetaan asetus (EY) N:o 641/2004 seuraavasti:

Tässä luvussa säädetään yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 1829/2003 5 ja 17 artiklan mukaisesti toimitettuja lupahakemuksia, lukuun ottamatta hakemuksia, jotka kuuluvat komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 503/2013 (13) soveltamisalaan.

11 artikla

Asetuksen (EY) N:o 1981/2006 muuttaminen

Muutetaan asetus (EY) N:o 1981/2006 seuraavasti:

elintarvike- tai rehukäyttöön tarkoitettujen muuntogeenisten kasvien, muuntogeenisiä kasveja sisältävien tai niistä koostuvien elintarvikkeiden tai rehujen sekä muuntogeenisistä kasveista valmistettujen tai muuntogeenisistä kasveista valmistettuja ainesosia sisältävien elintarvikkeiden taikka muuntogeenisistä kasveista valmistettujen rehujen tapauksessa komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 503/2013 (14) liitteessä III olevassa 3.1 kohdan C alakohdan 4 alakohdassa,

arviointia, joka toteutetaan kansallisten vertailulaboratorioiden kanssa tehtävän vertailumittauksen avulla sen selvittämiseksi, ovatko hakijan asettamat menetelmän vähimmäisvaatimukset asiakirjan ”Definition of minimum performance requirements for analytical methods of GMO testing” (GMO-testauksen analyysimenetelmien vähimmäisvaatimusten määrittely) mukaiset, johon viitataan

12 artikla

Uudelleentarkastelu

1. Komissio seuraa tämän asetuksen soveltamista, kehitystä, jota saavutetaan tieteellisissä menettelyissä eläinten käytön korvaamisessa, vähentämisessä ja parantamisessa, sekä EFSAn julkaisemia uusia ohjeita. Komissio seuraa erityisesti seitsemännen tutkimuspuiteohjelman vuoden 2012 työohjelmassa toteutettavasta GRACE-tutkimusprojektista (GMO Risk Assessment and Communication of Evidence) saatavia tuloksia.

2. Komissio tarkastelee uuden tieteellisen tiedon perusteella vaatimuksia, jotka koskevat jyrsijöillä tehtävää 90 päivän ruokintakoetta, jossa käytetään koko muuntogeenistä elintarviketta/rehua (liitteessä II oleva 1.4.4.1 kohta). Tällaisen uudelleentarkastelun tulokset julkaistaan viimeistään 30. kesäkuuta 2016.

13 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

(1) EUVL L 268, 18.10.2003, s. 1.

(2) EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1.

(3) EUVL L 102, 7.4.2004, s. 14.

(4) EYVL L 106, 17.4.2001, s. 1.

(5) Codex Alimentarius -komitea, GL 45–2003.

(6) EFSA Journal 2011; 9(5):2150.

(7) EUVL L 276, 20.10.2010, s. 33.

(8) EUVL L 50, 20.2.2004, s. 44.

(9) EYVL L 201, 31.7.2002, s. 48.

(10) EUVL L 287, 5.11.2003, s. 1.

(11) EUVL L 10, 14.1.2004, s. 5.

(12) EUVL L 368, 23.12.2006, s. 99.

(13) EUVL L 157, 8.6.2013, s. 1.”

(14) EUVL L 157, 8.6.2013, s. 1.”

Mahdolliset ehdotetut merkintävaatimukset niiden vaatimusten lisäksi, joista säädetään muussa sovellettavassa EU-lainsäädännössä kuin asetuksessa (EY) N:o 1829/2003, ja tarpeen mukaan ehdotus erityisistä merkinnöistä asetuksen (EY) N:o 1829/2003 13 artiklan 2 ja 3 kohdan, 25 artiklan 2 kohdan c ja d alakohdan sekä 25 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

Hakijan on noudatettava näytteiden valmistelua ja lähettämistä koskevia ohjeita, jotka asetuksen (EY) N:o 1829/2003 32 artiklassa tarkoitettu EU:n vertailulaboratorio on antanut. Ohjeet on julkaistu seuraavalla verkkosivulla: http://gmo-crl.jrc.ec.europa.eu/guidancedocs.htm.

Hakemuksessa on oltava tiedot paikasta, jossa vertailumateriaali on saatavilla.

Hakijan on toimitettava havaitsemis-, näytteenotto- ja tunnistamismenetelmät sekä elintarvike- ja rehunäytteet ja niiden kontrollinäytteet asetuksen (EY) N:o 1829/2003 32 artiklassa tarkoitetulle Euroopan unionin vertailulaboratoriolle (EURL).

Toimitettujen tietojen on sisällettävä vähintään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1946/2003 (2) liitteessä II täsmennetyt tiedot:

Hakemuksessa on esitettävä asetuksen (EY) N:o 1829/2003 5 artiklan 3 kohdan c alakohdassa ja 17 artiklan 3 kohdan c alakohdassa edellytetyt tiedot biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan liitteen II noudattamiseksi.

Hakemukseen on sisällytettävä järjestelmällinen selvitys tieteellisessä kirjallisuudessa julkaistuista tutkimuksista ja hakijan 10 vuoden aikana ennen asiakirjojen jättämistä suorittamista tutkimuksista, jotka koskevat hakemuksen kohteena olevien muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen mahdollisia vaikutuksia ihmisten ja eläinten terveyteen. Tämä järjestelmällinen tarkastelu on tehtävä ottaen huomioon EFSAn ohjeet järjestelmällisen tarkastelun soveltamisesta elintarvike- ja rehuturvallisuuden arviointiin päätöksenteon tueksi (Guidance of EFSA on application of systematic review methodology to food and feed safety assessments to support decision making) (1) .

Ehdotus kyseisen muuntogeenisen kasvin yksilölliseksi tunnisteeksi, joka on laadittu asetuksen (EY) N:o 65/2004 mukaisesti.

LIITE II

MUUNTOGEENISTEN ELINTARVIKKEIDEN JA REHUJEN RISKINARVIOINTIA KOSKEVAT TIETEELLISET VAATIMUKSET

I JOHDANTO

1. MÄÄRITELMÄT

Tässä liitteessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

1. ’vaarojen tunnistamisella’ tarkoitetaan sellaisten biologisten, kemiallisten ja fysikaalisten tekijöiden tunnistamista, jotka voivat aiheuttaa kielteisiä terveysvaikutuksia ja joita voi esiintyä tietyissä elintarvikkeissa tai rehuissa tai elintarvike- ja rehuryhmissä;

2. ’vaarojen luonnehdinnalla’ tarkoitetaan elintarvikkeissa ja rehuissa mahdollisesti esiintyviin biologisiin, kemiallisiin ja fysikaalisiin tekijöihin liittyvien kielteisten terveysvaikutusten laadullista ja/tai määrällistä arviointia;

3. ’riskin luonnehdinnalla’ tarkoitetaan laadullista ja/tai määrällistä arviota, mukaan luettuna asiaan liittyvät epävarmuustekijät, tunnettujen tai mahdollisten haitallisten terveysvaikutusten esiintymisen ja vakavuuden todennäköisyydestä tietyssä väestöryhmässä vaarojen tunnistamisen, vaarojen luonnehdinnan ja altistumisen arvioinnin perusteella.

2. ERITYISIÄ NÄKÖKOHTIA

2.1 Sellaisten merkkigeenien ja muiden nukleiinihapposekvenssien insertoiminen, joka ei ole olennaista halutun ominaisuuden saavuttamiseksi

Riskinarvioinnin helpottamiseksi hakijan olisi pyrittävä minimoimaan sellaisten insertoitujen nukleiinihapposekvenssien esiintyminen, joka ei ole olennaista halutun ominaisuuden saavuttamiseksi.

Kasvien ja muiden organismien geneettisessä muuntamisprosessissa käytetään usein merkkigeenejä, joilla helpotetaan geneettisesti muunnettujen solujen – jotka sisältävät asianomaisen geenin sisällytettynä isäntäorganismin genomiin – valintaa ja tunnistamista muuntamattomien solujen suuren enemmistön joukosta. Hakijan on valittava huolellisesti tällaiset merkkigeenit ja direktiivin 2001/18/EY 4 artiklan 2 kohtaa on noudatettava. Hakijoiden olisikin pyrittävä kehittämään muuntogeenisiä organismeja käyttämättä antibioottiresistenssin merkkigeenejä.

2.2 Useita muunnostapahtumia sisältävien muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen riskinarviointi

Kun on kyse muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista, jotka sisältävät useita muunnostapahtumia yhden tai useampia muunnostapahtumia sisältävien muuntogeenisten kasvien perinteisen risteyttämisen tuloksena, hakijan on liitettävä mukaan riskinarviointi kustakin yksittäisestä muunnostapahtumasta tai tämän asetuksen 3 artiklan 6 kohdan mukaisesti viitattava jo toimitettuun hakemukseen tai hakemuksiin. Useita muunnostapahtumia sisältävien muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen riskinarviointiin on myös liitettävä arviointi seuraavista näkökohdista:

a) muunnostapahtumien pysyvyys

b) muunnostapahtumien ilmentyminen

c) muunnostapahtumien yhdistelmästä tuloksena olevat mahdolliset synergistiset ja antagonistiset vaikutukset on arvioitava seuraavien kohtien mukaisesti: 1.4 (toksikologia), 1.5 (allergeenisuus) ja 1.6 (ravitsemuksellinen arviointi).

Sellaisia muuntogeenisiä kasveja, joiden viljelyyn liittyy erilaisia muunnostapahtumien alayhdistelmiä sisältävän muuntogeenisen materiaalin tuotantoa (segregoituvat satokasvit), sisältävien tai niistä koostuvien tai valmistettujen muuntogeenisten elintarvikkeiden tai rehujen osalta hakemukseen on sisällytettävä niiden alkuperästä riippumatta kaikki alayhdistelmät, joita ei ole vielä hyväksytty. Tällaisissa tapauksissa hakijan on esitettävä tieteelliset perusteet, jotka osoittavat, että kyseisistä alayhdistelmistä saatuja kokeellisia tietoja ei tarvita, tai tällaisten tieteellisten perusteiden puuttuessa toimitettava kokeelliset tiedot.

Sellaisia muuntogeenisiä kasveja, joiden viljely ei johda erilaisia muunnostapahtumien alayhdistelmiä sisältävän muuntogeenisen materiaalin tuotantoon (ei-segregoituvat satokasvit), sisältävien tai niistä koostuvien tai valmistettujen muuntogeenisten elintarvikkeiden tai rehujen osalta hakemuksen on katettava vain se yhdistelmä, joka on tarkoitus saattaa markkinoille.

Tässä jaksossa vahvistettuja sääntöjä sovelletaan tarpeellisin muutoksin muunnostapahtumiin, jotka yhdistetään muilla keinoilla, kuten ko- ja retransformaatiolla.

II TIETEELLISET VAATIMUKSET

1. VAAROJEN TUNNISTAMINEN JA LUONNEHDINTA

1.1 Vastaanottaja- tai (tarvittaessa) emokasviin liittyvät tiedot

1.1.1 Hakijan on toimitettava vastaanottaja- tai (tarvittaessa) emokasviin liittyvät kattavat tiedot, jotta voidaan a) arvioida kaikki mahdolliset huolta aiheuttavat näkökohdat, kuten luonnollisten toksiinien tai allergeenien esiintyminen b) kartoittaa erityisanalyysien tarve.

1.1.2 Edellä olevan 1.1.1 kohdan mukaisesti hakijan on toimitettava seuraavat tiedot: a) Täydellinen nimi i) heimo ii) suku iii) laji iv) alalaji v) lajike, jalostuslinja tai kanta vi) yleisnimi. b) Kasvin maantieteellinen levinneisyys ja viljely, mukaan lukien sen levinneisyys unionissa. c) Vastaanottaja- tai emokasvia koskevat tiedot, jotka liittyvät niiden turvallisuuteen, mukaan luettuna tunnettua toksisuutta tai allergeenisuutta koskevat tiedot. d) Tiedot vastaanottajakasvin aiemmasta ja nykyisestä käytöstä. Näihin on sisällyttävä tiedot sen aiemmasta turvallisesta elintarvike- tai rehukäytöstä, myös tiedot siitä, miten kasvia tyypillisesti viljellään, kuljetetaan ja varastoidaan, edellytetäänkö erityistä käsittelyä, jotta kasvin syönti olisi turvallista, ja mikä on kasvin tavanomainen käyttö ruokavaliossa (esimerkiksi mikä osa kasvista käytetään ravinnon lähteenä, onko sen nauttiminen tärkeää väestön tietyissä alaryhmissä ja mitä tärkeitä makro- tai mikroravintoaineita se tuo ruokavalioon).

1.2 Molekyylibiologinen luonnehdinta

1.2.1 Geneettiseen muuntamiseen liittyvät tiedot

Hakijan on toimitettava geneettisestä muuntamisesta riittävästi tietoa, jotta voidaan

a) tunnistaa muuntamiseen tarkoitettu nukleiinihappo ja siihen liittyvät vektorisekvenssit, jotka mahdollisesti siirretään vastaanottajakasviin

b) kuvata kasviin todellisesti insertoitu nukleiinihappo.

1.2.1.1 Geneettisessä muuntamisessa käytetyn tekniikan kuvaus

Hakijan on toimitettava tiedot seuraavista seikoista:

a) geneettisen muuntamisen menetelmä, mukaan luettuna asiaankuuluvat viitteet;

b) vastaanottava kasvimateriaali;

c) Agrobacteriumin ja muiden mikrobien laji ja kanta, jos niitä käytetään geneettisessä muuntamisprosessissa;

d) avustajaplasmidit, jos niitä käytetään geneettisessä muuntamisprosessissa;

e) kantajanukleiinihapon alkuperä, jos sitä käytetään geneettisessä muuntamisprosessissa.

1.2.1.2 Käytetyn vektorin luonne ja alkuperä

Hakijan on toimitettava seuraavat tiedot:

a) fyysinen kartta toiminnallisista tekijöistä ja muista plasmidi-/vektorikomponenteista sekä asiaankuuluvat tiedot, joita tarvitaan molekyylianalyysin tulkitsemista varten (kuten restriktiokohdat, polymeraasiketjureaktiossa (PCR) käytettyjen alukkeiden asema sekä Southern-analyysissä käytettyjen koettimien sijainti). Insertoinnin kohteeksi suunniteltu alue on ilmoitettava selvästi;

b) taulukko, jossa yksilöidään plasmidin/vektorin jokainen komponentti (myös insertoinnin kohteeksi suunniteltu alue) ja sen koko, alkuperä ja tarkoitettu tehtävä.

1.2.1.3 Muuntamiseen käytetyn nukleiinihapon tai -happojen alkuperä sekä insertoinnin kohteeksi suunnitellun alueen kunkin rakenneosan koko ja tarkoitettu tehtävä

Hakijan on toimitettava tiedot luovuttajaorganismeista ja nukleiinihapposekvensseistä, jotka on tarkoitettu insertoitavaksi, jotta voidaan määrittää, saattaako luovuttajaorganismien tai nukleiinihapposekvenssien luonne aiheuttaa turvallisuusongelmia.

Insertoitavaksi tarkoitettujen nukleiinihappoalueiden tehtäviä koskevien tietojen on sisällettävä seuraavat seikat:

a) insertoitavaksi tarkoitettu täydellinen nukleiinihapposekvenssi, mukaan luettuna tiedot tahallisista muutoksista vastaaviin sekvensseihin vastaanottajaorganismissa;

b) insertoitavaksi tarkoitetuilta alueilta peräisin olevien geenituotteiden turvallista käyttöä koskevat aiemmat tiedot;

c) tiedot geenituotteiden mahdollisesta suhteesta tunnettuihin toksiineihin, antinutrientteihin ja allergeeneihin.

Kutakin luovuttajaorganismia koskeviin tietoihin on sisällyttävä seuraavat:

— taksonominen luokitus

— aiempaa käyttöä koskevat tiedot elintarvike- ja rehuturvallisuuden kannalta.

1.2.2 Muuntogeeniseen kasviin liittyvät tiedot

1.2.2.1 Lisätyn tai muunnetun ominaisuuden (ominaisuuksien) yleiskuvaus

Tässä kohdassa annetut tiedot voivat rajoittua lisättyjen ominaisuuksien ja niistä seuraavien kasvin fenotyypin ja metabolismin muutosten yleiseen kuvaukseen.

Esimerkiksi jos lisätty ominaisuus on torjunta-aineresistenssi, hakijan on toimitettava tietoa tehoaineen toimintatavasta ja sen metabolismista kasvissa.

1.2.2.2 Todellisesti insertoituja/poistettuja sekvenssejä koskevat tiedot

Hakijan on toimitettava seuraavat tiedot:

a) Kaikkien havaittavien inserttien, sekä täydellisten että osittaisten, koko ja geenikopioiden lukumäärä; tämä määritetään tavallisesti Southern-analyysillä. Tätä varten käytettyjen koetin-/restriktioentsyymiyhdistelmien on katettava kaikki sekvenssit, jotka voidaan insertoida muuntogeeniseen kasviin, kuten mikä tahansa plasmidin/vektorin osa tai kantaja- tai vierasnukleiinihappo, joka on jäljellä muuntogeenisessä kasvissa. Southern-analyysin on katettava koko siirtogeeninen lokus (lokukset) sekä sen reuna-alueet, ja siihen on sisällyttävä kaikki asiaankuuluva valvonta. Insertin geenikopioiden lukumäärän määrittämistä varten voidaan käyttää myös täydentäviä menetelmiä (kuten reaaliaikaista PCR:ää).

b) Insertoidun geneettisen materiaalin järjestäytyminen ja sekvenssi kussakin insertointikohdassa standardoidussa sähköisessä muodossa, jotta voidaan yksilöidä muutokset insertoiduissa sekvensseissä verrattuna insertoitavaksi tarkoitettuun sekvenssiin.

c) Jos kyseessä on poistaminen, poistettujen alueiden koko ja tehtävä mahdollisuuksien mukaan.

d) Insertin/inserttien sijainti solun eri osissa (tuma, kloroplastit tai mitokondriot tai integroitumattomana) ja menetelmät sen/niiden määrittämistä varten.

e) Sekvenssitiedot standardoidussa sähköisessä muodossa kohdesekvenssien 5’- ja 3’-päiden reuna-alueilta kussakin insertointikohdassa, jotta voidaan yksilöidä tunnettujen geenien katkaisut. On tehtävä bioinformatiikka-analyysejä käyttämällä ajan tasalla olevia tietokantoja, jotta voidaan tehdä hakuja lajien sisäisistä ja välisistä samankaltaisuuksista. Useita muunnostapahtumia sisältävien muuntogeenisten kasvien tapauksessa on arvioitava mahdollisten tahattomien muutosten välisen mahdollisen vuorovaikutuksen turvallisuus kussakin insertointikohdassa.

f) Avoimet lukukehykset (”open reading frames” eli ORF:t, joilla tarkoitetaan nukleotidisekvenssejä, jotka sisältävät kodoninauhan, joka ei katkea samassa lukukehyksessä olevaan lopetuskodoniin), jotka ovat syntyneet geneettisen muuntamisen tuloksena joko liittymäkohdissa genomi-DNA:n kanssa tai insertin sisäisen uudelleenjärjestäytymisen vuoksi. ORF:t on analysoitava lopetuskodonien välillä niin, ettei rajoiteta niiden pituutta. On tehtävä bioinformatiikka-analyysejä, jotta voidaan tutkia mahdolliset samankaltaisuudet tunnettujen toksiinien tai allergeenien kanssa käyttäen ajantasaisia tietokantoja. On toimitettava tiedot tietokantojen ominaisuuksista ja versioista. Kerättyjen tietojen perusteella riskinarvioinnin loppuun saattamiseksi voidaan tarvita lisäanalyysejä (kuten transkriptioanalyysiä).

1.2.2.3 Insertin ilmentymistä koskevat tiedot

Hakijan on toimitettava tiedot

— jotka osoittavat, saako insertoitu/muunnettu sekvenssi aikaan tarkoitetut muutokset proteiini-, RNA- ja/tai metaboliittitasolla

— jotka kuvaavat 1.2.2.2 kohdan f alakohdassa yksilöityjen uusien ORF:ien mahdollista tahatonta ilmentymistä, johon voi liittyä turvallisuuskysymyksiä.

Tätä varten hakijan on toimitettava seuraavat tiedot:

a) Ilmentymistä koskevassa analyysissä käytetyt menetelmät sekä niiden suorituskykyä koskevat tiedot.

b) Tiedot insertin ilmentymisestä kehitysvaiheittain kasvin elinkaaren ajalta. Vaatimusta kehitysvaiheittaista ilmentymistä koskevista tiedoista tarkastellaan tapauskohtaisesti ottaen huomioon käytetty promoottori, muuntamisen tarkoitettu vaikutus ja soveltamisala.

c) Kasvin osat, joissa insertti/muunnetut sekvenssit ilmentyvät.

d) 1.2.2.2 kohdan f alakohdassa yksilöityjen uusien ORF:ien mahdollinen tahaton ilmentyminen, johon voi liittyä turvallisuuskysymyksiä.

e) Proteiinien ilmentymistä koskevat tiedot, mukaan luettuna raakatiedot, on hankittava kenttäkokeista, ja niiden on liityttävä olosuhteisiin, joissa sato on kasvanut. Kaikissa tapauksissa on toimitettava ilmentymistasoja koskevat tiedot niistä kasvin osista, jotka tulevat elintarvike- ja rehukäyttöön. Lisäksi on toimitettava tiedot kohdegeenien ilmentymisestä kasvin muissa osissa, jos on käytetty kudoskohtaisia promoottoreita ja jos tämä on merkityksellistä turvallisuuden arvioinnin kannalta. Proteiinien ilmentymistä koskevat tiedot vaaditaan vähintään kolmesta kasvupaikasta tai yhdestä paikasta kolmelta kasvukaudelta. Paikkojen ja kausien yhdistelmät hyväksytään, kunhan vähimmäisvaatimus täyttyy. Jos se on perusteltua insertin luonteen vuoksi (kuten geenin vaimentamisen tapauksessa tai jos biokemiallisia reittejä on tahallisesti muutettu), on analysoitava tietyt RNA:t tai metaboliitit. Kun kyseessä on RNAi:n ilmentymisen aiheuttama geenien vaimentaminen, on etsittävä in silico -analyysillä mahdollisia ei-tavoiteltuja geenejä sen arvioimiseksi, voiko geneettinen muuntaminen vaikuttaa muiden geenien ilmentymiseen ja liittyykö tähän turvallisuuskysymyksiä.

f) Jos useita muunnostapahtumia sisältävä kasvi on tuotettu perinteisesti risteyttämällä, on toimitettava ilmentymistä koskevat tiedot, jotta voidaan arvioida tapahtumisen väliset mahdolliset vuorovaikutukset, jotka saattavat aiheuttaa proteiinin ja ominaisuuksien ilmentymisen osalta uusia turvallisuuteen liittyviä kysymyksiä verrattuna yhteen muunnostapahtumaan. Vertailu on tehtävä tiedoilla, jotka on saatu samassa kenttäkokeessa kasvatetuista kasveista. Lisätiedot voivat olla tarpeen tapauskohtaisesti ja jos kysymyksiä nousee esiin.

1.2.2.4 Insertin geneettinen pysyvyys ja muuntogeenisen kasvin fenotyypin pysyvyys

Hakijan on toimitettava tiedot

a) siirtogeenisen lokuksen (lokusten) geneettisen pysyvyyden ja fenotyypin pysyvyyden sekä lisättyjen ominaisuuksien periytymismallien osoittamiseksi

b) useiden muunnostapahtumien tapauksessa sen vahvistamiseksi, että kullakin kasvin muunnostapahtumalla on samat molekyyliominaisuudet ja -piirteet kuin kasveissa, joissa on yksittäisiä muunnostapahtumia.

Tätä varten hakijan on toimitettava tiedot, jotka osoittavat pysyvyyden usean (yleensä viiden) sukupolven tai kasvukauden ajan sellaisten kasvien osalta, jotka sisältävät yksittäisiä muunnostapahtumia. Tiedot ensimmäisestä ja viimeisestä sukupolvesta tai kasvukaudesta riittävät. Analyysiin käytetyn materiaalin alkuperä on täsmennettävä. Tiedot on analysoitava soveltuvin tilastollisin menetelmin.

Useiden muunnostapahtumien tapauksessa vertailu alkuperäisen muunnostapahtuman ja useiden muunnostapahtumien välillä on tehtävä käyttäen kasvimateriaaleja, jotka edustavat kaupalliseen tuotantoon tarkoitettuja kasveja. Hakijan on toimitettava riittävät perustelut käytettyjen kasvimateriaalien osalta. Vertailuihin on sisällyttävä yksittäisiä muunnostapahtumia sisältävistä kasveista ja useita muunnostapahtumia sisältävistä kasveista saatujen inserttien sekvenssien ja reuna-alueiden vertailuja.

Muunnostapahtumien geneettisen pysyvyyden arvioimiseksi hakijan on käytettävä 1.2.2.2 kohdassa tarkoitettuja asianmukaisia molekyylibiologisia menetelmiä.

1.2.2.5 Horisontaaliin geenisiirtoon liittyvät mahdolliset riskit

Hakijan on arvioitava todennäköisyys, joka liittyy horisontaaliin geenin siirtymiseen tuotteesta ihmisiin, eläimiin ja mikro-organismeihin, ja mahdolliset riskit, jotka liittyvät siihen, että ehyt ja toimiva nukleiinihappo säilyy muuntogeenisessä elintarvikkeessa ja rehussa.

1.2.3 Molekyylibiologista luonnehdintaa koskevat päätelmät

Molekyylibiologisesta luonnehdinnasta on saatava tietoa inserttien rakenteesta ja ilmentymisestä sekä haluttujen ominaisuuksien pysyvyydestä. Tämä pätee myös tilanteisiin, joissa useita muunnostapahtumia sisältävä kasvi on tuotettu perinteisillä jalostusmenetelmillä.

On erityisesti ilmoitettava, tuleeko geneettisen muunnoksen molekyylibiologisessa luonnehdinnassa esiin turvallisuuteen liittyviä kysymyksiä endogeenisten geenien tai säätelysekvenssien katkeamisen osalta.

Molekyylibiologisella luonnehdinnalla olisi myös pyrittävä kartoittamaan, herättääkö geneettinen muuntaminen kysymyksiä, jotka liittyvät muiden kuin tarkoitettujen proteiinien tai aineiden ja etenkin uusien toksiinien ja allergeenien mahdolliseen tuottamiseen.

Tässä kohdassa esiin tuotuja mahdollisia tahattomia muutoksia on käsiteltävä turvallisuusarvioinnin asiaa koskevissa lisäosissa.

1.3 Vertailuanalyysi

Koostumusta sekä agronomisia ja fenotyyppisiä ominaisuuksia koskeva vertailuanalyysi yhdessä molekyylibiologisen luonnehdinnan kanssa muodostaa lähtökohdan uusien muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen riskinarvioinnin muotoilulle ja suorittamiselle.

Sillä on tarkoitus havaita samankaltaisuudet ja eroavaisuudet

a) koostumuksessa, agronomisessa suorituskyvyssä ja fenotyyppisissä ominaisuuksissa (tarkoitetut ja tahattomat muutokset) muuntogeenisen kasvin ja sen tavanomaisen vastineen välillä;

b) koostumuksessa muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen ja niiden tavanomaisten vastineiden välillä.

Jos asianmukaista tavanomaista vastinetta ei voida yksilöidä, vertailevaa turvallisuusarviointia ei voida tehdä, minkä vuoksi muuntogeenisen elintarvikkeen tai rehun turvallisuutta ja ravintoarvoa koskeva arviointi tehdään samoin kuin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 258/97 (1) soveltamisalaan kuuluville uuselintarvikkeille, joilla ei ole tavanomaisia vastineita (esimerkiksi jos muuntogeeninen elintarvike tai rehu ei liity läheisesti elintarvikkeeseen tai rehuun, jonka käyttöhistoria on turvallinen, tai jos on lisätty erityisominaisuus tai -ominaisuuksia, joilla on tarkoitus saada aikaan monimutkaisia muutoksia muuntogeenisen elintarvikkeen tai rehun koostumuksessa).

1.3.1 Tavanomaisen vastineen ja täydentävien verrokkien valinta

Kasvullisesti lisättyjen viljelykasvien osalta tavanomainen vastine on periaatteessa lähi-isogeeninen lajike, jota on käytetty siirtogeenisen linjan luomiseen.

Suvullisesti lisääntyvien viljelykasvien tapauksessa tavanomaisella vastineella on oltava muuntogeeniseen kasviin verrattavissa oleva geneettinen tausta. Jos muuntogeeninen kasvi on kehitetty käyttämällä takaisinristeytystä, on valittava tavanomainen vastine, jonka geneettinen tausta on mahdollisimman lähellä muuntogeenistä kasvia.

Lisäksi hakija voi sisällyttää mukaan verrokin, joka on geneettiseltä taustaltaan lähempänä muuntogeenistä kasvia kuin tavanomainen vastine (kuten negatiivinen segregantti).

Jotta torjunta-aineille sietokykyisten muuntogeenisten kasvien tapauksessa voidaan arvioida, vaikuttavatko odotetut maatalouskäytännöt tutkittavien ominaisuuksien ilmentymiseen, on verrattava kolmea testimateriaalia: aiotulle torjunta-aineelle altistettua muuntogeenistä kasvia, perinteisillä torjunta-ainemenetelmillä käsiteltyä tavanomaista vastinetta sekä samalla perinteisellä torjunta-ainemenetelmällä käsiteltyä muuntogeenistä kasvia.

Useiden muunnostapahtumien tapauksessa ei ole aina mahdollista käyttää tavanomaista vastinetta, joka olisi geneettiseltä taustaltaan yhtä lähellä muuntogeenistä kasvia kuin tavanomainen vastine, jota käytetään yleensä yhden muunnostapahtuman tapauksessa. Tällaisessa tapauksessa hakijan on perusteltava asianmukaisesti tavanomaisen vastineen valinta ja arvioitava sen rajoitukset riskinarvioinnin kannalta. Mukaan voidaan ottaa täydentävinä verrokkeina myös geneettisesti muunnettuja yksittäisiä vanhemmaislinjoja tai geneettisesti muunnettuja linjoja, jotka sisältävät useiden muunnostapahtumien alayhdistelmän, jonka osalta on tehty hakemus, tai näistä geneettisesti muunnetuista linjoista saatuja negatiivisia segregantteja. Hakijan on toimitettava yksityiskohtaiset tiedot täydentävien verrokkien valinnan perusteeksi.

Hakijan on toimitettava kaikissa tapauksissa tietoa jalostusjärjestelmästä (sukupuu) muuntogeenisen kasvin, tavanomaisen vastineen ja tarpeen mukaan täydentävien verrokkien osalta sekä asianmukaiset perusteet niiden valinnalle. Tavanomaisen vastineen turvallisuutta koskevien tietojen tueksi on esitettävä riittävät laadulliset ja määrälliset tiedot.

Tässä kohdassa esitettyjen vaatimusten soveltamista koskevia tarkempia ohjeita löytyy EFSAn tieteellisestä lausunnosta ”Guidance on selection of comparators for the risk assessment of genetically modified plants and derived food and feed” (2).

1.3.2 Koeasetelma ja kenttäkokeista saatujen tietojen tilastoanalyysi vertailuanalyysiä varten

1.3.2.1 Koeasetelman protokollien kuvaus

a) Koeasetelman periaatteet

Kenttäkokeet, joita käytetään materiaalin tuottamiseen vertailuanalyysiä varten, on tehtävä, jotta voidaan määrittää, onko muuntogeeninen kasvi ja/tai muuntogeeninen elintarvike tai rehu erilainen kuin tavanomainen vastine ja/tai vastaako se ei-muuntogeenisiä vertailulajikkeita, joilla on turvallinen käyttöhistoria.

Kunkin tutkittavan ominaisuuden osalta vertailuanalyysissä on käytettävä seuraavia kahta lähestymistapaa:

i) erilaisuuden testaus sen varmentamiseksi, eroaako muuntogeeninen kasvi tavanomaisesta vastineesta ja voidaanko sitä sen vuoksi pitää vaarana ottaen huomioon havaitun eroavaisuuden tyyppi ja altistumisen laajuus ja tyyppi;

ii) vastaavuuden testaus sen varmentamiseksi, vastaako muuntogeeninen kasvi ei-muuntogeenisiä vertailulajikkeita, lukuun ottamatta lisättyjä ominaisuuksia.

Eroavaisuuksia testattaessa nollahypoteesina on, että muuntogeenisen organismin ja sen tavanomaisen vastineen välillä ei ole eroa, ja vastahypoteesina on, että niiden välillä on ero.

Jos riskinarvioinnissa käytetään täydentäviä verrokkeja, eroavaisuuksien testaus on tehtävä muuntogeenisen kasvin ja kunkin täydentävän verrokin välillä 1.3.2.2 jaksossa esitettyjen vaatimusten mukaisesti, jotka koskevat eroavaisuuksien testausta muuntogeenisen kasvin ja sen tavanomaisen vastineen välillä.

Vastaavuutta testattaessa nollahypoteesina on oltava, että muuntogeenisen organismin ja vertailulajikkeiden välillä on vähintään määritetyn suuruinen ero (ks. 1.3.2.2 kohta), ja vastahypoteesina on, että muuntogeenisen organismin ja vertailulajikkeiden välillä ei ole eroa tai että ero on pienempi kuin määritetty vähimmäisero.

Jotta voitaisiin päätellä, että muuntogeeninen organismi ja vertailulajikkeet ovat kiistämättä vastaavia tutkittavan ominaisuuden osalta, nollahypoteesi on hylättävä. Vastaavuutta koskevassa testissä käytettyjen vastaavuusrajojen on edustettava asianmukaisesti luonnollista vaihtelua, jota voidaan odottaa vertailulajikkeilta, joilla on turvallinen käyttöhistoria.

b) Erityisprotokollat koeasetelmaa varten

Luonnollinen vaihtelu voi johtua monista seikoista: vaihtelu lajikkeen sisällä johtuu ympäristötekijöistä ja vaihtelu lajikkeiden välillä johtuu sekä geneettisten että ympäristötekijöiden yhdistelmästä. Ainoastaan genotyypeistä johtuvien erojen kartoittamiseksi ja arvioimiseksi on keskeisen tärkeää kontrolloida ympäristöön liittyvää vaihtelevuutta. Sen vuoksi kenttäkokeiden koeasetelmaan on sisällytettävä riittävässä määrin ei-muuntogeenisiä vertailulajikkeita, jotta voidaan varmistaa vaihtelevuuden riittävä arviointi, jota vaaditaan vastaavuusrajojen asettamiseksi. Koko testimateriaali, joka koostuu muuntogeenisistä kasveista, tavanomaisista vastineista, vertailulajikkeista ja tarpeen mukaan täydentävistä verrokeista, on jaettava satunnaisesti palstoille yhdellä pellolla kussakin koepaikassa, yleensä täysin satunnaistetun tai satunnaistetun eristetyn koeasetelman mukaisesti. Kenttäkokeita varten valittujen eri paikkojen on heijasteltava erilaisia meteorologisia ja agronomisia olosuhteita, joissa viljelykasvit kasvatetaan; valinta on perusteltava selkeästi. Ei-muuntogeenisten vertailulajikkeiden valikoiman on oltava kullekin valitulle paikalle soveltuva, ja lajikkeiden valinta on perusteltava selkeästi. Jos kasvuolosuhteiden vaihtelu on vähäistä, hakijan on toistettava kenttäkokeet yli vuoden kestävän ajan kuluessa.

Kullakin koepaikalla testimateriaalin, joka koostuu muuntogeenisistä kasveista, tavanomaisista vastineista ja tarpeen mukaan täydentävistä verrokeista, on oltava täysin sama kaikissa toistoissa. Lisäksi kullakin paikalla on oltava vähintään kolme sopivaa viljelykasvin ei-muuntogeenistä vertailulajiketta, joilla on tunnetusti turvallinen käyttöhistoria ja joiden on oltava täysin samat kaikissa toistoissa, ellei niiden pois jättämiselle ole nimenomaisia perusteita. Toistojen määrä kullakin paikalla on kustakin testimateriaalista saatujen tulosten lukumäärä; toistoja pitäisi aina olla vähintään neljä kaikilla paikoilla. Jos tietyllä paikalla on kuitenkin saatavilla vain kaksi asianmukaista vertailulajiketta, toistojen määrä kyseisellä paikalla on oltava kuusi; jos vertailulajikkeita on vain yksi, toistoja on oltava kahdeksan.

Kukin kenttäkoe on toistettava vähintään kahdeksalla paikalla, jotka on valittu niin, että ne edustavat todennäköisesti niitä erilaisia vastaanottavia ympäristöjä, joissa kasvia kasvatetaan. Kenttäkokeet voidaan suorittaa yhden vuoden aikana tai jakaa useammalle vuodelle. Ei-muuntogeeniset vertailulajikkeet voivat vaihdella eri paikoissa, ja koko kenttäkokeiden sarjan aikana on käytettävä vähintään kuutta eri vertailulajiketta.

Kun muuntogeenistä kasvia testataan yhdessä muiden samaan viljelykasvien lajiin kuuluvien muuntogeenisten kasvien kanssa (esim. Zea mays), materiaali näiden eri muuntogeenisten kasvien vertailevaa arviointia varten voidaan tuottaa samanaikaisesti samalla paikalla ja samassa kenttäkokeessa sijoittamalla eri muuntogeeniset kasvit ja niiden asianmukaiset verrokit samaan satunnaistettuun lohkoon. Tässä on noudatettava kahta tiukkaa ehtoa:

i) tavanomaisen vastineen ja tarpeen mukaan täydentävien verrokkien on aina esiinnyttävä yhdessä muuntogeenisen kasvin kanssa samassa lohkossa;

ii) kaikki eri muuntogeeniset kasvit ja niiden verrokit ja kaikki ei-muuntogeeniset vertailulajikkeet, joita käytetään vastaavuuden testaamiseen muuntogeenisten kasvien kanssa, on sijoitettava täysin satunnaisesti kuhunkin lohkoon.

Jos tällaista kenttäkoetta varten vaadittavien palstojen määrä lohkoa kohti on yli 16, voidaan käyttää myös tasapainotettujen epätäydellisten lohkojen koetta, jotta voidaan vähentää palstojen määrä lohkoa kohti jättämällä pois joitakin muuntogeenisiä kasveja ja niiden asianmukaisia verrokkeja kustakin lohkosta. Tässä on noudatettava kahta tiukkaa ehtoa:

i) tavanomaisen vastineen on aina esiinnyttävä yhdessä siihen liittyvän muuntogeenisen kasvin kanssa samassa lohkossa;

ii) kaikkien ei-muuntogeenisten vertailulajikkeiden on esiinnyttävä kussakin epätäydellisessä lohkossa ja ne on satunnaistettava täysin kasvien ja niiden verrokkien kanssa.

Kenttäkokeet on kuvattava asianmukaisesti antamalla tietoa tärkeistä muuttujista kuten pellon hoidosta ennen kylvämistä, kylvöpäivästä, maaperän tyypistä, torjunta-aineen käytöstä, ilmasto- ja muista viljely-/ympäristöolosuhteista kasvun ja korjuun aikana sekä korjatun materiaalin varastointiolosuhteista.

Tässä kohdassa esitettyjen vaatimusten soveltamista koskevia tarkempia ohjeita löytyy EFSAn tieteellisestä lausunnosta ”Statistical considerations for the safety evaluation of GMOs” (3).

1.3.2.2 Tilastoanalyysi

Tietojen analyysi on esitettävä selkeässä muodossa käyttäen vakiintuneita tieteellisiä yksikköjä. Tilastoanalyysissä käytetyt raakatiedot ja ohjelmointikoodi on annettava editoitavassa muodossa.

Tietojen muuntaminen saattaa olla tarpeen, jotta voidaan varmistaa normaalisuus ja tarjota asianmukaisen skaala, jolla tilastovaikutukset ovat additiivisia. Monien tutkittavien ominaisuuksien vastemuuttujien osalta logaritmimuunnoksen odotetaan olevan asianmukainen. Tällaisissa tapauksissa mahdolliset erot muuntogeenisen materiaalin ja muun testimateriaalin välillä on tulkittava suhteena luonnollisessa asteikossa. Jos logaritmimuunnoksesta ei kuitenkaan saada asianmukaisia tuloksia, on otettava huomioon luonnollinen asteikko tai muu mitta-asteikko.

Kunkin kenttäkokeessa havainnoidun tutkittavan ominaisuuden kokonaisvaihtelevuus on arvioitava ja ositettava käyttäen asianmukaisia tilastomalleja, jotta voidaan johtaa kaksi luottamusrajojen joukkoa ja vahvistaa vastaavuuden ala- ja ylärajat, jotka perustuvat vertailulajikkeissa havaittuun vaihtelevuuteen. Yhtä luottamusrajojen joukkoa käytetään testattaessa eroavaisuutta, ja toista luottamusrajojen joukkoa ja vastaavuusrajoja käytetään testattaessa vastaavuutta.

Laskettaessa luottamusrajoja molemmille testeille (siis eroavaisuutta ja vastaavuutta koskeville testeille) on käytettävä tilastollista lineaarista sekamallia; vastaavuutta koskevassa testissä käytettävien vastaavuusrajojen arvioimiseen on käytettävä hieman erilaista mallia.

Merkitään I:llä indikaattorimuuttuja (keskittämätön sekamallissa) niin, että I = 1 sellaisen kenttäpalstan osalta, jolla on jokin ei-muuntogeeninen vertailulajike, ja muutoin I = 0. Tällöin mallin 1 satunnaistekijät olisi oltava – muttei välttämättä yksinomaan – niitä, jotka edustavat vaihtelua i) testimateriaalien välillä (sarja, johon sisältyy muuntogeeninen kasvi, sen tavanomainen vastine, jokainen ei-muuntogeeninen lajike sekä mahdolliset täydentävät verrokit); ii) testimateriaalien ja I:n välisessä vuorovaikutuksessa; iii) testipaikkojen välillä sekä iv) testipaikan lohkojen välillä. Mallin 2 olisi oltava täysin sama kuin mallin 1 paitsi että satunnaistekijä, joka edustaa testimateriaalien ja I:n välistä vuorovaikutusta, poistetaan.

Molempien mallien kiinteässä tekijässä olisi oltava yhtä monta tasoa kuin on testimateriaaleja, ja kiinteän tekijän olisi edustettava testimateriaalien keskiarvoista muodostettuja kontrasteja. Testimateriaalit siis ovat (kuten edellä on selitetty) muuntogeeninen kasvi, sen tavanomainen vastine, ei-muuntogeenisten vertailulajikkeiden joukko ja mahdolliset täydentävät testimateriaalit. Ei-muuntogeenisten vertailulajikkeiden joukkoa pidetään yhtenä tasona kiinteässä tekijässä. Eroavaisuutta koskevassa testissä merkittävin kiinteän tekijän komponentti on yhden vapausasteen kontrasti muuntogeenisen kasvin ja sen tavanomaisen vastineen välillä. Vastaavuutta koskevassa testissä merkittävien kiinteän tekijän komponentti on yhden vapausasteen kontrasti muuntogeenisen kasvin ja ei-muuntogeenisten vertailulajikkeiden joukon välillä.

Sekä eroavaisuuden että vastaavuuden testaus on suoritettava käyttäen keskinäistä vastaavuutta hypoteesitestauksen ja luottamusrajojen muodostamisen välillä. Vastaavuuden testauksen tapauksessa käytetyssä lähestymistavassa on noudatettava kahden yksitahoisen testin (TOST) menetelmää hylkäämällä ei-vastaavuuden nollahypoteesi, kun molemmat luottamusrajat jäävät vastaavuusrajojen väliin. 90 prosentin luottamusrajojen valinta vastaa tavanomaista 95 prosentin tasoa vastaavuuden tilastollisessa testauksessa.

Eroavaisuuksien ja vastaavuuden testauksen tulokset on esitettävä visuaalisesti kaikkien tutkittavien ominaisuuksien osalta yhtäaikaisesti yhdessä tai muutamassa kaaviossa.

Kaaviossa tai kaavioissa on osoitettava nollaerolinja muuntogeenisen materiaalin ja sen tavanomaisen vastineen välillä kunkin tutkittavan ominaisuuden osalta: alempi ja ylempi mukautettu vastaavuusraja, muuntogeenisen materiaalin ja sen tavanomaisen vastineen välinen keskimääräinen ero alempi ja ylempi mukautettu vastaavuusraja, muuntogeenisen materiaalin ja sen tavanomaisen vastineen välinen keskimääräinen ero sekä tämän eroavaisuuden luottamusrajat (ks. mahdolliset tulokset yksittäisen tutkittavan ominaisuuden osalta kuvassa 1 olevassa kaaviossa).

Jos tavanomaisen vastineen lisäksi käytetään toista testimateriaalia verrokkina, muuntogeenisen materiaalin ja kyseisen verrokin välinen keskimääräinen ero, sen luottamusrajat ja mukautetut vastaavuusrajat on esitettävä kaavio(i)ssa kaikkien tällaisten täydentävien verrokkien osalta viittaamalla samaan nollaperustasoon, joka on määritetty tavanomaiselle vastineelle. Nollaerolinja logaritmisella asteikolla vastaa yhtenäisyyden kerrointa luonnollisella asteikolla. Vaaka-akselille merkitään arvot, jotka osoittavat muutosta luonnollisella asteikolla. Logaritmimuunnoksen tapauksessa muutokset 2x ja ½x ilmenevät tasavälein nollaerolinjan molemmilla puolilla.

Näennäisten merkittävien eroavaisuuksien odotetusta osuudesta huolimatta hakijan on ilmoitettava kaikista merkittävistä eroavaisuuksista, jotka on havaittu muuntogeenisen viljelykasvin, sen tavanomaisen vastineen ja tapauksen mukaan muun testimateriaalin välillä, ja käsiteltävä niitä keskittyen niiden biologiseen merkityksellisyyteen (ks. riskien luonnehdintaa käsittelevä 3 kohta).

Kustakin tutkittavasta ominaisuudesta on esitettävä tarkat yksityiskohdat ja on lueteltava seuraavat seikat:

a) analyysin taustalla olevat olettamukset;

b) valittujen sekamallien tarkka kuvaus, mukaan luettuna kiinteät ja satunnaiset vaikutukset;

c) testimateriaalien ja -paikkojen välistä vuorovaikutusta koskevien mahdollisten testien tulokset;

d) kiinteät vaikutukset sekä arvioitu jäännösvaihtelu, johon niitä verrataan, sekä satunnaistekijöiden varianssikomponentit;

e) arvioidut vapausasteet;

f) muut merkitykselliset tilastot.

Lisäksi on käsiteltävä sellaisten muiden kasvuolosuhteiden todennäköistä vaikutusta, joita ei ole testattu kenttäkokeessa.

Kuva 1. Yksinkertaistettu versio vertailevaa arviota käsittelevästä kaaviosta, joka osoittaa kunkin yksittäisen tutkittavan ominaisuuden seitsemän mahdollista tulostyyppiä. Vastaavuusrajojen mukautuksen jälkeen yksi luottamusraja (eroavaisuutta varten) palvelee visuaalisesti molempien testien (eroavaisuutta ja vastaavuutta koskevien) tulosten arviointia. Tässä otetaan huomioon vain ylempi mukautettu vastaavuusraja. Kuvassa esitetään muuntogeenisen viljelykasvin keskiarvo asianmukaisella mitta-asteikolla (laatikko), luottamusrajat (janat) muuntogeenisen viljelykasvin ja sen tavanomaisen vastineen välillä (vaakaviiva osoittaa luottamusvälin), pystyviiva osoittaa ei eroavaisuutta (eroavaisuuden testaus) ja pystyviivat osoittavat mukautetut vastaavuusrajat (vastaavuuden testaus). Tulostyyppien 1, 3 ja 5 osalta nollahypoteesia ”ei eroavaisuutta” ei voida hylätä; tulosten 2, 4, 6 ja 7 osalta muuntogeeninen viljelykasvi eroaa tavanomaisesta vastineestaan. Vastaavuuden tulkinnassa yksilöidään neljä luokkaa i–iv: luokassa i nollahypoteesi ”ei vastaavuutta” hylätään vastaavuuden eduksi, luokissa ii, iii ja iv ”ei vastaavuutta” ei voida hylätä.

A. Eroavaisuuden testauksen osalta kaavion kukin tulos luokitellaan seuraavasti ja siitä tehdään vastaavat asianmukaiset päätelmät: i) Tulostyypit 1, 3 ja 5: luottamusväliä kuvaava vaakaviiva on päällekkäinen ”ei eroavaisuutta” osoittavan viivan kanssa. Nollahypoteesia ”ei eroavaisuutta” ei voida hylätä, ja asianmukainen päätelmä on, että on riittämätön näyttö siitä, että muuntogeeninen kasvi ja sen tavanomainen vastine eroavat toisistaan. ii) Tulostyypit 2, 4, 6 ja 7: luottamusväliä osoittava vaakaviiva ei ole päällekkäinen ”ei eroavaisuutta” osoittavan viivan kanssa. Nollahypoteesi ”ei eroavaisuutta” on hylättävä, ja asianmukainen päätelmä on, että on riittämätön näyttö siitä, että muuntogeeninen kasvi on merkittävästi erilainen kuin sen tavanomainen vastine.

B. Vastaavuuden testauksen osalta kaavion kukin tulos luokitellaan seuraavasti ja siitä tehdään vastaavat asianmukaiset päätelmät: i) Tulostyypit 1 ja 2 (luokka i, kuva 1): molemmat luottamusrajat ovat mukautettujen vastaavuusrajojen välissä ja nollahypoteesi ”ei vastaavuutta” hylätään. Asianmukainen päätelmä on, että muuntogeeninen kasvi vastaa ei-muuntogeenisten vertailulajikkeiden joukkoa. ii) Tulostyypit 3 ja 4 (luokka ii, kuva 1): muuntogeenisten viljelykasvien keskiarvo on mukautettujen vastaavuusrajojen välissä mutta luottamusväliä osoittava vaakaviiva on päällekkäinen ainakin yhden mukautetun vastaavuusrajan kanssa kaaviossa. Ei-vastaavuutta ei voida hylätä ja asianmukainen päätelmä on, että vastaavuus muuntogeenisen viljelykasvin ja ei-muuntogeenisten vertailulajikkeiden joukon välillä on todennäköisempää kuin vastaavuuden puute. iii) Tulostyypit 5 ja 6 (luokka iii, kuva 1): muuntogeenisten viljelykasvien keskiarvo on mukautettujen vastaavuusrajojen ulkopuolella mutta luottamusväliä osoittava vaakaviiva on päällekkäinen ainakin yhden mukautetun vastaavuusrajan kanssa. Ei-vastaavuutta ei voida hylätä ja asianmukainen päätelmä on, että vastaavuuden puute muuntogeenisen viljelykasvin ja ei-muuntogeenisten vertailulajikkeiden joukon välillä on todennäköisempää kuin vastaavuus. iv) Tulostyyppi 7 (luokka iv, kuva 1): molemmat luottamusrajat ovat mukautettujen vastaavuusrajojen ulkopuolella. Asianmukainen päätelmä on, että muuntogeenisen viljelykasvin ja ei-muuntogeenisten vertailulajikkeiden joukon välillä on vastaavuuden puute. Kun kyseessä on merkittävä eroavaisuus ja/tai vastaavuuden puute minkä tahansa tutkittavan ominaisuuden osalta, on tehtävä tilastollinen lisäanalyysi, jolla arvioidaan, onko testimateriaalien ja -paikan välillä vuorovaikutuksia; tässä voidaan käyttää yksinkertaista standardoitua varianssianalyysiä (ANOVA). Omaksutusta lähestymistavasta riippumatta kustakin tutkittavasta ominaisuudesta on esitettävä tarkat yksityiskohdat ja on lueteltava seuraavat seikat: a) analyysin taustalla olevat olettamukset ja tarpeen mukaan b) vapausasteet, c) arvioitu jäämävaihtelu kunkin vaihtelulähteen osalta ja varianssikomponentit, d) muut merkitykselliset tilastot. Näiden lisäanalyysien tarkoituksena on auttaa havaittujen merkittävien eroavaisuuksien tulkinnassa ja tutkia mahdollisia vuorovaikutuksia testimateriaalien ja muiden tekijöiden välillä. Tässä kohdassa esitettyjen vaatimusten soveltamista koskevia tarkempia ohjeita löytyy EFSAn tieteellisestä lausunnosta ”Statistical considerations for the safety evaluation of GMOs” (4).

1.3.3 Materiaalin ja yhdisteiden valinta analyysiä varten

Kasvimateriaalin koostumuksen analysointi on ratkaisevan tärkeää verrattaessa muuntogeenistä elintarviketta ja rehua sen tavanomaiseen vastineeseen. Vertailevassa arvioinnissa käytettävä materiaali on valittava ottaen huomioon muuntogeenisen kasvin käyttötarkoitus ja geneettisen muuntamisen luonne. Torjunta-aineille sietokykyisten muuntogeenisten kasvien tapauksessa on käytettävä kolmea testimateriaalia: aiotulle torjunta-aineelle altistettua muuntogeenistä kasvia, perinteisillä torjunta-ainemenetelmillä käsiteltyä tavanomaista vastinetta sekä samalla perinteisellä torjunta-ainemenetelmällä käsiteltyä muuntogeenistä kasvia. Analyysi on tehtävä maatalouden raaoilla perushyödykkeillä (paitsi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa), koska materiaali tulee yleensä siinä muodossa elintarvikkeiden ja rehujen tuotanto- ja jalostusketjuun. Jalostettujen tuotteiden (kuten elintarvikkeiden ja rehujen, elintarvikkeiden ainesosien, rehumateriaalien, elintarvikkeiden ja rehujen lisäaineiden tai elintarvikkeiden aromien) lisäanalyysi on tehtävä tarpeen mukaan ja tapauskohtaisesti (ks. myös 1.3.6 kohta). Näytteenotto, analysointi ja testattavan materiaalin valmistelu on suoritettava asianmukaisten laatustandardien mukaisesti.

1.3.4 Koostumuksen vertailuanalyysi

Ilmentyvien uusien proteiinien tason analysoinnin lisäksi (ks. 1.2.2.3 kohta) koostumusta koskeva analyysi on tehtävä myös asianmukaiselle yhdisteiden joukolle. Kussakin tapauksessa hakijan on toimitettava analyysi ainakin peruskoostumuksesta (mukaan luettuna kosteus ja kokonaistuhka), keskeisistä makro- ja mikroravinteista, antinutrienttiyhdisteistä, luonnollisista toksiineista ja jo tunnistetuista allergeeneista sekä muista sekundäärisistä kasvimetaboliiteista, jotka ovat ominaisia tietyille viljelykasvilajeille (ks. OECD:n konsensusasiakirjat ”OECD consensus documents on compositional considerations for new plant varieties”) (5). Analyysiin on valittava vitamiinit ja kivennäisaineet, joita esiintyy määrinä, jotka ovat ravitsemuksellisesti merkityksellisiä ja/tai jotka vaikuttavat ruokavalioon ravitsemuksen kannalta merkityksellisesti tasoilla, joilla kasvia nautitaan. Vaadittavat erityisanalyysit riippuvat tutkittavista kasvilajeista, mutta niihin on sisällyttävä yksityiskohtainen arviointi, joka on asianmukainen geneettisen muunnoksen halutun vaikutuksen, tarkastellun ravintoarvon ja kasvin käytön kannalta. Hakijan on kiinnitettävä erityishuomiota keskeisiin ravintoaineisiin kuten proteiineihin, hiilihydraatteihin, rasvoihin, kuituihin, vitamiineihin ja kivennäisaineisiin. Esimerkiksi öljyä sisältävistä kasveista on sisällytettävä mukaan rasvahappoprofilointi (keskeiset yksittäiset tyydyttyneet, monotyydyttymättömät ja monityydyttymättömät rasvahapot) ja aminohappoprofilointi (yksittäiset proteiiniaminohapot ja tärkeimmät proteiinittomat aminohapot) kasvien osalta, joita käytetään tärkeänä proteiinin lähteenä. Rehutarkoituksiin käytettyjen kasvien kasvullisista osista vaaditaan myös kasvien soluseinän komponenttien analyysi.

Hakijan on toimitettava myös analyysi keskeisistä toksiineista, joita vastaanottajakasvissa esiintyy luontaisesti ja jotka voivat vaikuttaa haitallisesti ihmisten ja eläinten terveyteen toksisuuden vahvuuden ja esiintymistason mukaan. Tällaisten yhdisteiden pitoisuudet on arvioitava kasvilajin ja elintarvike- ja rehutuotteen ehdotetun käyttötarkoituksen mukaan. Samoin on tarkasteltava antinutrienttiyhdisteitä kuten ruoansulatuksen entsyymi-inhibiittoreita ja jo tunnistettuja allergeeneja.

Lisätty ominaisuus saattaa olla sellainen, että se antaa aihetta lisäanalyysien tekemiseen tietyistä yhdisteistä, mukaan luettuina mahdollisesti muunnettujen aineenvaihduntareittien metaboliitit. Hakijan on tarkasteltava tarpeen mukaan muiden yhdisteiden kuin OECD:n konsensusasiakirjassa yksilöityjen keskeisten ravintoaineiden, toksiinien, antinutrienttien ja allergeenien sisällyttämistä analyysiin ja perusteltava näiden yhdisteiden valinta.

1.3.5 Agronomisten ja fenotyyppisten ominaisuuksien vertailuanalyysi

Hakijan on esitettävä muuntogeenisen kasvin ja sen tavanomaisen vastineen välillä tehty vertailu. Vertailun avulla hakijan on voitava tunnistaa geneettisestä muuntamisesta johtuvat tahattomat vaikutukset, ja siinä on käsiteltävä myös kasvin biologisia ja agronomisia ominaisuuksia, mukaan luettuna yleiset jalostusparametrit (kuten sato, kasvin morfologia, kukinta-aika, korjuukypsyyden lämpösummat, siitepölyn elinkelpoisuuden kestoaika, reagointi kasvipatogeeneihin ja tuhohyönteisiin, herkkyys abioottisille stressitekijöille). Näiden kenttäkokeiden protokollissa on noudatettava 1.3.2 kohdassa esitettyjä eritelmiä.

Jos usean muunnostapahtuman sisältävä kasvi on tuotettu perinteisesti risteyttämällä, myös agronomiset ja fenotyyppiset ominaisuudet ovat saattaneet muuttua. Useiden muunnostapahtumien fenotyyppisten ja agronomisten ominaisuuksien mahdolliset erovaisuudet on arvioitava kenttäkokeissa. Hakijan on tapauksen mukaan toimitettava lisätietoja useiden muunnostapahtumien agronomisista ominaisuuksista täydentävillä kenttäkokeilla.

1.3.6 Jalostuksen vaikutukset

Hakijan on arvioitava, muuttaako sovellettu jalostus- ja/tai säilöntätekniikka todennäköisesti muuntogeenisten lopputuotteiden ominaisuuksia verrattuna niiden tavanomaisiin vastineisiin. Hakijan on toimitettava riittävän yksityiskohtainen kuvaus erilaisista jalostustekniikoista ja kiinnitettävä erityishuomiota vaiheisiin, jotka voivat johtaa merkittäviin muutoksiin tuotteen sisällössä, laadussa tai puhtaudessa.

Geneettinen muuntaminen voi kohdistua aineenvaihduntareitteihin, minkä tuloksena proteiinittomien ainesosien pitoisuus voi muuttua tai voi syntyä uusia metaboliitteja (kuten ravintoarvoltaan parannetuissa elintarvikkeissa). Jalostettuja tuotteita voidaan arvioida yhdessä muuntogeenisen kasvin arvioinnin kanssa geneettisen muuntamisen turvallisuuden osalta tai jalostetut tuotteet voidaan arvioida erikseen. Hakijan on esitettävä tieteelliset perusteet näiden tuotteiden riskinarvioinnille. Hakijan on tarkasteltava tapauskohtaisesti kokeellisten lisätietojen toimittamista.

Tuotteesta riippuen tarvitaan tapaukseen mukaan tietoja koostumuksesta, ei-toivottujen ainesosien määrästä, ravintoarvosta ja metabolismista sekä käyttötarkoituksesta.

Ilmentyvien uusien proteiinien luonteesta riippuen saattaa olla tarpeen arvioida, missä määrin jalostusvaiheet johtavat näiden proteiinien kertymiseen tai poistumiseen, denaturaatioon ja/tai hajoamiseen lopputuotteessa.

1.3.7 Päätelmät

Vertailuanalyysin päätelmissä on todettava selvästi seuraavat seikat:

a) ovatko muuntogeenisen kasvin agronomiset ja fenotyyppiset ominaisuudet, lisättyjä ominaisuuksia lukuun ottamatta, erilaiset kuin sen tavanomaisen vastineen ominaisuudet ja/tai vastaavatko ne vertailulajikkeiden ominaisuuksia, kun otetaan huomioon luonnollinen vaihtelu;

b) ovatko muuntogeenisen elintarvikkeen tai rehun koostumukseen liittyvät ominaisuudet, lisättyjä ominaisuuksia lukuun ottamatta, erilaiset kuin sen tavanomaisen vastineen ominaisuudet ja/tai vastaavatko ne vertailulajikkeiden ominaisuuksia, kun otetaan huomioon luonnollinen vaihtelu;

c) ovatko muuntogeenisen kasvin tai muuntogeenisen elintarvikkeen tai rehun ominaisuudet erilaiset kuin sen tavanomaisen vastineen ja/tai vastaavatko ne vertailulajikkeiden ominaisuuksia, kun otetaan huomioon luonnollinen vaihtelu, mikä edellyttää lisätutkimuksia;

d) onko perinteisellä risteytyksellä tuotettujen useiden muunnostapahtumien tapauksessa viitteitä yhdistyneiden muunnostapahtumien välisestä vuorovaikutuksesta.

1.4 Toksikologia

Geneettisestä muuntamisesta, kuten uusien geenien lisäämisestä, geenien vaimentamisesta tai endogeenisen geenin yli-ilmentymisestä, johtuvien mahdollisten muutosten toksikologinen vaikutus koko muuntogeeniseen elintarvikkeeseen tai rehuun on arvioitava.

Toksikologinen arviointi on suoritettava, jotta voidaan

a) osoittaa, että geneettisen muuntamisen tarkoitetuilla vaikutuksilla ei ole haitallisia vaikutuksia ihmisten ja eläinten terveyteen;

b) osoittaa, että geneettisen muuntamisen tahattomilla vaikutuksilla, jotka on havaittu tai joita oletetaan esiintyvän aiempien vertailevien molekyyli-, koostumus- tai fenotyyppianalyysien perusteella, ei ole haitallisia vaikutuksia ihmisten ja eläinten terveyteen;

c) yksilöidä uusien ainesosien mahdolliset haitalliset vaikutukset ja määrittää korkeimmat annostasot, jotka eivät johda haitallisiin vaikutuksiin. Asianmukaisesta eläinkokeesta saaduista tiedoista voidaan johtaa yksittäisten yhdisteiden hyväksyttävä päiväsaanti (ADI) ihmisille käyttäen epävarmuus- tai turvallisuustekijöitä, joissa otetaan huomioon erot testattujen eläinlajien ja ihmisen välillä sekä yksilöiden väliset vaihtelut ihmisissä;

d) yksilöidä mahdolliset haitalliset vaikutukset koko muuntogeeniseen elintarvikkeeseen tai rehuun tai käsitellä jäljellä olevia epävarmuustekijöitä suorittamalla 90 päivän ruokintakokeita.

Hakijan on pohdittava uusille ainesosille ja koko muuntogeenisille elintarvikkeille tai rehuille tehtävien toksikologisten testien luonnetta 1.2 ja 1.3 jaksossa tarkoitetun molekyyli- ja vertailuanalyysin tulosten perusteella eli niiden erojen perusteella, joita havaittiin muuntogeenisen tuotteen ja sen tavanomaisen vastineen välillä, mukaan luettuna tarkoitetut ja tahattomat muutokset. Hakijan on myös arvioitava tehtyjen toksikologisten testien tulokset ja pohdittava, onko tarpeen tehdä lisätestejä uusilla ainesosilla tai koko muuntogeenisillä elintarvikkeilla tai rehuilla (ks. 1.4.4.2 ja 1.4.4.3 kohta).

Hakijan on otettava huomioon seuraavien esiintyminen: ilmentyvät uudet proteiinit, muiden uusien ainesosien mahdollinen esiintyminen ja/tai luonnollisten ainesosien tason mahdolliset muutokset, jotka ylittävät tavanomaisen vaihtelun. Erityiset tietovaatimukset ja testausstrategiat esitetään 1.4.1–1.4.4 kohdassa.

Niiden hakemusten osalta, joiden soveltamisala sisältää muuntogeenisistä kasveista tuotetut muuntogeeniset elintarvikkeet ja rehut tai rajoittuu niihin, on toimitettava jalostettuja tuotteita koskevat toksikologiset tutkimukset, paitsi jos hakija toimittaa muuntogeenisen kasvin (tai sen merkityksellisten osien) riskinarvioinnin, jossa osoitetaan sen turvallisuus, ja eikä ole viitteitä siitä, että jalostettu muuntogeeninen elintarvike tai rehu eroaisi tavanomaisesta vastineestaan. Hakijan on toimitettava riittävät perustelut tältä osin.

Ihmisten ja/tai eläinten terveydelle aiheutuvien riskien arviointiin tarkoitettujen toksikologisten tutkimusten on oltava toisiaan täydentäviä. Useimmat tutkimukset, joita edellytetään muuntogeenisten elintarvikkeiden turvallisuuden arvioimiseksi, ovat päteviä myös muuntogeenisten rehujen arviointiin.

Elintarvikkeen tai rehun nauttimisesta kuluttajille ja eläimille aiheutuvan altistuksen lisäksi hakijan on raportoitava yksilöille aiheutuvista mahdollisista haitallisista vaikutuksista, jotka saattavat johtua altistumisesta muuntogeeniselle elintarvike- ja rehumateriaalille osana ammatillista toimintaa, esimerkiksi maanviljelyä tai siementen jalostusta. On suoritettava asianmukaisia tutkimuksia, joilla voidaan saada selvennystä näihin viitteisiin mahdollisista haitallisista vaikutuksista.

Hakijan on käytettävä kansainvälisesti hyväksyttyjä protokollia ja testausmenetelmiä toksisuuden testaukseen (ks. taulukko 1 ja 2 kohdassa 1.7). Hakemuksessa on perusteltava näiden protokollien mukautukset tai niistä eroavan jonkin muun menetelmän käyttö.

1.4.1 Ilmentyvien uusien proteiinien testaus

Hakijan on toimitettava arviointi kaikista ilmentyvistä uusista proteiineista. Ilmentyvän uuden proteiinin mahdollisen toksisuuden tutkimiseksi vaaditut tutkimukset valitaan tapauskohtaisesti ottaen huomioon saatavilla olevat tiedot proteiinin alkuperästä, tehtävästä tai toiminnasta sekä taustatiedot ihmisten tai eläinten ravinnoksi käyttämisestä. Muuntogeenisessä kasvissa ilmentyvien proteiinien osalta ei vaadita tässä kohdassa säädettyä erityistä toksisuuden testausta, jos kasvin sekä ilmentyvien uusien proteiinien aiempi turvallinen käyttö elintarvikkeena ja/tai rehuna on dokumentoitu asianmukaisesti. Tällöin hakijan on toimitettava tarvittavat tiedot proteiinien aiemmasta turvallisesta käytöstä.

Jos erityistä testausta vaaditaan, testatun proteiinin on vastattava ilmentyvää uutta proteiinia sellaisena kuin se ilmentyy muuntogeenisessä kasvissa. Jos kasvista ei saada riittävästi testimateriaalia ja tämän vuoksi käytetään mikro-organismien tuottamaa proteiinia, tämän mikrobikorvikkeen rakenteellinen, biokemiallinen ja toiminnallinen vastaavuus ilmentyvän uuden proteiinin kanssa on osoitettava. Vastaavuutta koskevan näytön esittämiseksi on vertailtava erityisesti molekyylipainoa, aminohapposekvenssiä, siirron jälkeistä muuntumista, immunologista reaktiivisuutta ja entsyymien tapauksessa entsyymiaktiivisuutta. Jos kasvissa ilmentyvän proteiinin ja sen mikrobikorvikkeen välillä on eroja, on arvioitava näiden erojen merkittävyys turvallisuustutkimuksia varten.

Ilmentyvien uusien proteiinien turvallisuuden osoittamiseksi hakijan on toimitettava seuraavat:

a) Ilmentyvän uuden proteiinin molekyylibiologinen ja biokemiallinen luonnehdinta, mukaan luettuna primäärirakenteen ja molekyylipainon (esimerkiksi käyttäen massaspektrometriaa) määrittäminen, siirron jälkeistä muuntumista koskevat tutkimukset ja kuvaus sen tehtävästä. Ilmentyvien uusien entsyymien tapauksessa on toimitettava myös tiedot entsyymiaktiivisuudesta, mukaan luettuna optimiaktiivisuuden lämpötila- ja pH-asteikko, substraatin spesifisyys ja mahdolliset reaktiotuotteet. Mahdollinen vuorovaikutus muiden kasvin ainesosien kanssa on myös arvioitava.

b) Sellaisten proteiinien homologiaan kohdistuva ajantasainen haku, joiden tiedetään aiheuttavan haitallisia vaikutuksia, kuten toksiset proteiinit. Arvokasta tietoa voidaan saada myös tekemällä sellaisten proteiinien homologiaan kohdistuva haku, joilla on normaali metabolinen tai rakenteellinen tehtävä. Haussa käytetyt tietokannat ja menetelmät on täsmennettävä.

c) Kuvaus proteiinin pysyvyydestä jalostus- ja varastointiolosuhteissa sekä elintarvikkeen ja rehun odotettu käsittely. Lämpötilan ja pH:n muutosten vaikutuksia on tarkasteltava ja tällaisten käsittelyjen aiheuttamia proteiinien mahdollisia muutoksia (kuten denaturaatiota) ja/tai pysyvien proteiinifragmenttien tuotantoa on luonnehdittava.

d) Tiedot ilmentyvän uuden proteiinin resistenssistä proteolyyttisille entsyymeille (kuten pepsiinille) esimerkiksi in vitro -tutkimuksilla, joissa käytetään asianmukaisia standardoituja testejä. Pysyviä hajoamistuotteita on luonnehdittava ja arvioitava siltä kannalta, aiheuttavatko ne mahdollisesti haitallisia terveysvaikutuksia, jotka liittyvät niiden biologiseen toimintaan.

e) Ilmentyvää uutta proteiinia koskeva toistetuilla annoksilla tehty 28 vuorokauden oraalinen toksisuustutkimus jyrsijöillä. 28 vuorokauden toksisuustutkimuksen tuloksista riippuen on tarpeen mukaan esitettävä muita kohdennettuja tutkimuksia, mukaan luettuna immunotoksisuutta koskeva analyysi.

Muuntogeenisten kasvien ilmentyvien uusien proteiinien akuutin toksisuuden testauksesta on vain vähän lisäarvoa muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen toistuvaa nauttimista koskevan riskinarvioinnin kannalta eikä sitä tarvitse esittää osana tämän kohdan mukaisesti tehtäviä tutkimuksia.

Hakijan on tutkittava proteiiniyhdistelmiä, kun geneettisen muuntamisen tuloksena muuntogeeniseen kasviin ilmentyy vähintään kaksi proteiinia ja kun tieteellisen tiedon perusteella tunnistetaan synergistisen tai antagonistisen vuorovaikutuksen mahdollisuus, joka aiheuttaa turvallisuuteen liittyviä kysymyksiä.

1.4.2 Muiden uusien ainesosien kuin proteiinien testaus

Hakijan on toimitettava riskinarviointi tunnistetuista muista uusista ainesosista kuin proteiineista. Siihen on sisällyttävä tapauskohtaisesti arviointi niiden toksisuuden vahvuudesta ja toksikologisen testauksen tarpeesta sekä niiden pitoisuuden määrittäminen muuntogeenisessä elintarvikkeessa ja rehussa. Sellaisten uusien ainesosien turvallisuuden määrittämiseksi, joiden aiemmasta turvallisesta elintarvike- ja rehukäytöstä ei ole tietoja, hakijan on toimitettava tietoja, jotka vastaavat 16. elokuuta 2012 julkaistussa asiakirjassa ”Guidance for submissions for food additive evaluations by the EFSA Panel on Food Additives and Nutrient Sources added to Food” (6) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1831/2003 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hakemusten laadinnan ja esittämisen sekä rehun lisäaineiden arvioinnin ja hyväksymisen osalta 25 päivänä huhtikuuta 2008 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 429/2008 (7) kuvattuja tietoja. Tähän sisältyy tietojen toimittaminen perustutkimuksista, jotka koskevat esimerkiksi metabolismia/toksikokinetiikkaa, subkroonista toksisuutta, genotoksisuutta, kroonista toksisuutta, karsinogeenisuutta sekä lisääntymis- ja kehitystoksisuutta. Eläinkokeita koskevien erityisohjeiden osalta ks. tämän liitteen 1.7 kohdassa oleva taulukko 1. Genotoksisuutta koskevat testiprotokollat annetaan tämän liitteen 1.7 kohdassa olevassa taulukossa 2.

1.4.3 Elintarvikkeiden ja rehujen ainesosien muuttuneita määriä koskevat tiedot

Tätä kohtaa sovelletaan vain silloin, kun geneettisen muuntamisen tarkoitetun tai tahattoman vaikutuksen tuloksena elintarvikkeiden ja rehujen ainesosien määrä muuttuu enemmän kuin luonnollisessa vaihtelussa.

Elintarvikkeiden ja rehujen ainesosien, kuten makro- ja mikroravinteiden, antinutrienttien ja luonnollisten toksiinien sekä muiden sekundääristen kasvimetaboliittien, muuttuneen määrän turvallisuuden osoittamiseksi hakijan on toimitettava yksityiskohtainen riskinarviointi, joka perustuu tietoihin näiden ainesosien fysiologisesta tehtävästä ja/tai toksisista ominaisuuksista.

Kyseisen riskinarvioinnin tulos määrittää, onko hakijan toimitettava – ja missä määrin – toksikologisia lisätestejä tietyistä elintarvikkeiden ja rehujen ainesosista jyrsijöillä tehtävän 90 päivän ruokintakokeen lisäksi, jossa käytetään koko muuntogeenistä elintarviketta ja rehua.

1.4.4 Koko muuntogeenisen elintarvikkeen tai rehun testaus

Hakijan on perustettava muuntogeenisen elintarvikkeen ja rehun riskinarviointi ensisijaisesti molekyylibiologiseen luonnehdintaan, agronomisia ja fenotyyppisiä ominaisuuksia ja koostumusta koskevaan vertailevaan analyysiin sekä yksilöityjen tarkoitettujen ja tahattomien vaikutusten toksikologiseen arviointiin, mukaan luettuna jyrsijöillä tehtävä 90 päivän ruokintakoe, jossa käytetään koko muuntogeenistä elintarviketta ja rehua (ks. 1.4.4.1 kohta). Jäljempänä olevissa 1.4.4.2 ja 1.4.4.3 kohdassa esitetyissä olosuhteissa on toteutettava erityisiä toksikologisia lisätutkimuksia koko muuntogeenisellä elintarvikkeella tai rehulla.

1.4.4.1 Jyrsijöillä tehtävä 90 päivän ruokintakoe koko muuntogeenisellä elintarvikkeella/rehulla

Hakijan on liitettävä mukaan jyrsijöillä tehtävä 90 päivän ruokintakoe, joka kohdistuu koko elintarvikkeeseen tai rehuun; tarkoituksena on arvioida elintarvikkeet ja rehut, jotka sisältävät sellaisia muuntogeenisiä kasveja tai koostuvat tai on valmistettu niistä, joissa on yksi muunnostapahtuma tai useita muunnostapahtumia, joita ei ole saatu risteyttämällä perinteisesti yhden muunnostapahtuman sisältäviä muuntogeenisiä kasveja.

Kun on kyse useita muunnostapahtumia sisältävistä kasveista, jotka on tuotettu risteyttämällä perinteisesti yhden tai useamman muunnostapahtuman sisältäviä muuntogeenisiä kasveja, mukaan on liitettävä koko elintarvikkeeseen ja rehuun kohdistuva jyrsijöillä tehtävä 90 päivän ruokintakoe kunkin sellaisen yhden muunnostapahtuman sisältävän muuntogeenisen kasvin osalta, jota on käytetty. Lisäksi mukaan on liitettävä koko elintarvikkeeseen ja rehuun kohdistuva jyrsijöillä tehtävä 90 päivän ruokintakoe geneettisesti muunnetulla kasvilla, joka sisältää useita muunnostapahtumia, jos viitteitä mahdollisista haitallisista vaikutuksista havaitaan arvioitaessa 1) inserttien pysyvyyttä, ii) inserttien ilmentymistä ja iii) muunnostapahtumisen yhdistelmästä seuraavia mahdollisia synergistisiä tai antagonistisia vaikutuksia.

Muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen toksisuustutkimus olisi suoritettava seuraavan mukaisesti: ”subkrooninen oraalinen myrkyllisyystesti toistetuilla annoksilla – tehtävä 90 vuorokauden oraalinen myrkyllisyystutkimus jyrsijöillä” (ks. taulukko 1) noudattaen mukautettua tutkimussuunnitelmaa. Periaatteessa on käytettävä vähintään kahta testiannosta ja negatiivisia kontrollinäytteitä. Suurimman annoksen on oltava enimmäisannos, joka voidaan saavuttaa aiheuttamatta ravitsemuksellista epätasapainoa; pienimmän annoksen on sisällettävä testattua elintarviketta ja/tai rehua määrä, joka on aina enemmän kuin ihmisen/kohde-eläimen odotettu saanti. Analysoidun muuntogeenisen elintarvikkeen ja rehun on oltava merkityksellinen nautittavan tuotteen kannalta. Torjunta-aineille sietokykyisten muuntogeenisten kasvien tapauksessa testatun materiaalin on tultava suunnitellulle torjunta-aineelle altistetusta muuntogeenisestä kasvista. Testiparametrien luonnollista vaihtelua koskevat tiedot on mahdollisuuksien mukaan johdettava mieluummin historiatiedoista kuin ottamalla mukaan vertailulajikkeita, jotka koostuvat kaupallisesti saatavista olevista elintarvikkeista ja rehuista, jotka on saatu ei-muuntogeenisistä kasveista, joilla on turvallinen käyttöhistoria kokeissa. Tilastoanalyysissä on keskityttävä testimateriaalin ja sen kontrollinäytteen välisten mahdollisten eroavaisuuksien havaitsemiseen. Olisi käytettävä tutkimuksen voima-analyysiä sellaisen asianmukaisen otoskoon määrittämiseksi, jolla voidaan havaita ennalta määritelty biologisesti merkityksellinen vaikutuksen laajuus tietyllä voimakkuus- ja merkitsevyystasolla. Tutkimuksen suorittamisesta annetaan tarkempia ohjeita EFSAn asiakirjassa ”Guidance on conducting repeated-dose 90-day oral toxicity study in rodents on whole food/feed” (8).

1.4.4.2 Lisääntymis- ja kehitystoksisuuteen liittyvät eläinkokeet

Jos 1.4.1, 1.4.2 ja 1.4.3 kohdassa vaadittavat tiedot muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista osoittavat mahdollista lisääntymis-, kehitys- tai kroonista toksisuutta tai jos jyrsijöillä tehtävästä 90 päivän ruokintakokeesta saadaan viitteitä haitallisista vaikutuksista (kuten funktionaaliset ja/tai histologiset muutokset hermo-, hormoni-, lisääntymis- tai immunologisissa kudoksissa tai elimissä), on tehtävä asianmukaiset testit. Lisääntymis-, kehitys- ja kroonisen toksisuuden testausta koskevia protokollia (ks. 1.7 kohdassa oleva taulukko 1) voidaan mukauttaa, kun testataan koko muuntogeenistä elintarviketta tai rehua.

Koska jyrsijöillä tehtävä 90 päivän ruokintakoe on suunniteltu havaitsemaan vaikutuksia vain aikuisten lisääntymiselinten painossa ja histopatologiassa eikä sillä havaita muita lisääntymiseen tai kehitykseen liittyviä vaikutuksia, jyrsijöillä tehtävän 90 päivän ruokintakokeen lisäksi on tehtävä koko elintarviketta tai rehua koskevia testejä, jos tähän liittyviä vaaroja on havaittu.

1.4.4.3 Muut eläinkokeet, joilla tutkitaan muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta ja ominaisuuksia (ks. myös 1.6.1 ja 1.6.2 kohta)

Kohde-eläinlajilla tehtyjen ruokintakokeiden tulokset on toimitettava, jos 1.4.1, 1.4.2 ja 1.4.3 kohdassa vaadittujen muuntogeenisiä elintarvikkeita ja rehuja koskevien tietojen tai jyrsijöillä tehtyjen 90 päivän ruokintakokeiden tulosten perusteella voidaan olettaa haitallisia vaikutuksia. Kokeissa on keskityttävä uusien ainesosien (ilmentyvien uusien proteiinien ja muiden uusien ainesosien) turvallisuuteen, tahattomien vaikutusten tunnistamiseen ja luonnehdintaan sekä muuntogeenisen kasvin mahdollisten tahallisten, merkittävien ja koostumukseen vaikuttavien muutosten ravitsemukselliseen vaikutukseen (ks. myös 1.6 kohta).

Tämäntyyppisten tutkimusten on rajoituttava kasvimateriaaleihin, jotka soveltuvat sisällytettäväksi kohde-eläinten ruokavalioon ja jotka voidaan ravitsemuksellisesti sovittaa soveltuvaan kontrolliruokavalioon.

1.4.4.4 Eläinkokeiden relevanssin tulkinta

Eläinkokeissa havaittuja merkityksellisiä vaikutuksia on arvioitava, jotta voidaan tunnistaa mahdolliset vaikutukset ihmisten ja eläinten terveyteen ja arvioida niiden merkityksellisyyttä muuntogeenisen elintarvikkeen ja rehun turvallisuuden kannalta. Arvioinnin tueksi voidaan esittää lisätietoja ja -pohdintoja. Tässä olisi kiinnitettävä huomiota siihen, että tiettyjä vaikutuksia saattaa esiintyä testieläimissä muttei ihmisissä lajien välisten erojen vuoksi.

Hakijan on erityisesti tarkasteltava annos-vastesuhdetta parametreissa, joita on muutettu (eli muutosten lisääntyminen samassa suhteessa lisättyihin annoksiin), koska ne antavat vahvoja viitteitä testatun yhdisteen vaikutuksesta. Jos ero havaitaan vain suurimmalla käytetyllä annoksella, on tarkasteltava muita tekijöitä sen määrittämiseksi, liittyykö tämä käsittelyyn. Hakija voi saada tiedot tietyn parametrin taustavaihtelevuudesta muista samaan lajiin tai kantaan kuuluvista eläimistä, jotka on testattu samoilla tai muilla kokeilla, tai kansainvälisesti harmonisoiduista tietokannoista.

Testeissä, joissa käytetään kumpaankin sukupuoleen kuuluvia eläimiä, vain toista sukupuolta edustavissa eläimissä esiintyvät muutokset voivat silti olla merkityksellisiä vaikutuksen indikaattoreita, riippuen muutetusta parametrista ja mekanismista, joka on saattanut aiheuttaa muutoksen. Esimerkiksi yhtä sukupuolta edustavat eläimet voivat olla enemmän tai jopa erityisen alttiita tietyn ainesosan aiheuttamille muutoksille kuin toista sukupuolta edustavat eläimet, kuten on hormonaalisten vaikutusten tapauksessa.

Hakijan on myös yksilöitävä yksittäisissä parametreissa havaittujen muutosten väliset mahdolliset vuorovaikutussuhteet, jotka voivat vahvistaa viitteitä siitä, että vaikutus on realisoitunut. Esimerkiksi maksavaurio, joka voidaan havaita itse maksassa muutoksena histopatologiassa, makropatologiassa ja elimen painossa, voi ilmetä myös tiettyjen maksasta peräisin olevien yhdisteiden, kuten entsyymien tai bilirubiinin, muuttuneina tasoina seerumissa.

Havaitun vaikutuksen mahdollisen syyn osalta on otettava huomioon syy-yhteyden todennäköisyys eikä pelkästään testiyhdisteiden vaan myös muiden tekijöiden osalta, jotka ovat saattaneet vaikuttaa tuloksiin (kuten ruumiinpainon lasku, joka johtuu vähemmän mieluisan ruokavalion vuoksi vähemmästä ravinnonsaannista). Testiyhdisteen ja koe-eläimissä havaittavien vaikutusten välistä syy-yhteyttä koskevan hypoteesin tueksi esitettäviin tietoihin voi sisältyä esimerkiksi ennustavia tietoja todennäköisistä vaikutuksista in vitro- ja in silico -kokeiden perusteella sekä annos-vastesuhteista, joita on havaittu eläinkokeissa.

1.4.5 Toksikologista arviointia koskevat päätelmät

Toksikologista arviointia koskevissa päätelmissä on ilmoitettava,

a) onko turvallisuusarvioinnin muissa osissa havaitut mahdolliset haitalliset vaikutukset vahvistettu vai hylätty;

b) antavatko tiedot ilmentyvästä uudesta proteiinista ja muista uusista ainesosista, jotka ovat tulosta geneettisestä muuntamisesta, viitteitä mahdollisista haitallisista vaikutuksista ja etenkin havaittiinko erityisissä kokeissa haitallisia vaikutuksia ja millä annostasolla;

c) antavatko tiedot luonnollisista ainesosista, joiden tasot eroavat tavanomaisen vastineen tasoista, viitteitä mahdollisista haitallisista vaikutuksista ja etenkin havaittiinko erityisissä kokeissa haitallisia vaikutuksia ja millä annostasolla;

d) havaittiinko haitallisia vaikutuksia kokeissa, joita tehtiin koko muuntogeenisellä elintarvikkeella tai rehulla, ja millä annostasolla.

Hakijan on arvioitava toksikologisen arvioinnin tulos ottaen huomioon muuntogeenisen elintarvikkeen ja rehun odotettu saanti (ks. 2 kohta).

1.5 Allergeenisuus

Elintarvikeallergia on elintarvikkeesta aiheutuva haitallinen reaktio, ja se on merkittävä ongelma kansanterveyden kannalta. Elintarvikeallergia eroaa toksisesta reaktiosta ja intoleranssista. Allergia on tiettyyn ainesosaan kohdistuvan immuunireaktion patologinen poikkeama, joka vaikuttaa vain joihinkin yksilöihin, kun ympäristön vaihtelun ja geneettisen alttiuden yhdistetty vaikutus aiheuttaa allergisen herkistymisen.

Toisinaan erittäin vähäinen määrä elintarviketta, jota suurin osa väestöstä sietää hyvin, saattaa aiheuttaa allergisissa yksilöissä vakavia oireita ja jopa kuoleman. Haitallinen terveysvaikutus ei aiheudu itse allergeenistä vaan allergisen henkilön epänormaalista reaktiosta allergeeniin.

Elintarvikeallergiaa voivat aiheuttaa erilaiset immuunimekanismit. Immunoglobuliini E -välitteiset (IgE) ruoka-allergiat edustavat tärkeimpiä ruoka-allergioita, jotka aiheuttavat vakavimmat reaktiot, ja ne ovat ainoita, jotka aiheuttavat hengenvaarallisia reaktioita. IgE-välitteiset ruoka-allergiat ovat olleet muuntogeenisten organismien allergeenisuutta koskevan riskinarvioinnin keskiössä. Ruoka-allergia muodostuu kahdesta erillisestä vaiheesta: ensin tulee herkistyminen, jolloin oireita ei ilmene mutta immuunijärjestelmän reaktiokyky kasvaa merkittävästi, ja myöhemmin haastevaihe (provokaatio), joka ilmenee kliinisesti.

Kun allergeenit eli herkistävät elintarvikkeet tai elintarvikkeen ainesosat nautitaan, ruuansulatusentsyymit hajottavat niitä jossakin määrin, ne imeytyvät suoliston limakalvoihin (jossakin määrin myös suun limakalvoihin), immuunijärjestelmän erikoistuneet solut prosessoivat niitä, minkä jälkeen ne tulevat kosketuksiin reaktiivisten immuunisolujen kanssa, jotka saavat aikaan immuunireaktion. Herkistymistä voi tapahtua myös, jos ruoka-allergeeni joutuu kosketuksiin ihon kanssa tai jos se hengitetään.

Valtaosa ainesosista, jotka aiheuttavat elintarvikkeiden samoin kuin siitepölyjen allergeenisuuden, on proteiineja. Jotkin proteiinien hajoamistuotteet eli peptidifragmentit voivat säilyttää osan alkuperäisen proteiinin allergeenisuudesta, minkä vuoksi myös niitä voidaan pitää allergeeneina.

Muuntogeenisten organismien erityinen allergiariski liittyy seuraaviin: i) altistuminen ilmentyville uusille proteiineille, joita voi olla kasvien syötävissä osissa tai siitepölyssä; tämä liittyy siirtogeenin biologiseen alkuperään, ja ii) koko kasvin ja sen tuotteiden allergeenisuuden muutokset, esimerkiksi luonnollisesti endogeenisten allergeenien yli-ilmentymisen vuoksi geneettisen muuntamisen tahattomana vaikutuksena; tämä liittyy vastaanottajakasvin biologiaan.

Tässä kohdassa esitettyjen vaatimusten soveltamista koskevia tarkempia ohjeita löytyy EFSAn tieteellisestä lausunnosta, joka koskee muuntogeenisten kasvien ja mikro-organismien sekä niistä saatujen elintarvikkeiden ja rehujen allergeenisuuden arviointia (hyväksytty 30. kesäkuuta 2010) (9).

1.5.1 Ilmentyvän uuden proteiinin allergeenisuuden arviointi

Allergeenisuus ei ole tietyn proteiinin luontainen, täysin ennustettavissa oleva ominaisuus vaan biologinen toiminto, joka edellyttää vuorovaikutusta sellaisten yksilöiden kanssa, joilla on altistava geneettinen tausta. Sen vuoksi allergeenisuus riippuu atooppisten ihmisten geneettisestä monimuotoisuudesta ja vaihtelevuudesta. Allergisten reaktioiden tiheys, vakavuus ja spesifisyys riippuvat myös maantieteellisistä ja ympäristötekijöistä. Koska täydellistä ennustettavuutta ei ole, allergeenisuuden arvioinnissa on tarpeen ottaa huomioon useita näkökohtia, jotta saataisiin kumulatiivista näyttöä, joka minimoi kyseisiin proteiineihin liittyvät epävarmuustekijät.

Ilmentyvän uuden proteiinin rakenteellisia, biologisia ja fysikaaliskemiallisia ominaisuuksia tarkasteltaessa on keskeisen tärkeää, että testattu proteiini vastaa rakenteeltaan ja toiminnaltaan ilmentyvää uutta proteiinia muuntogeenisessä kasvissa. Tutkimukset, jotka on tehty puhdistetuilla kohdeproteiineilla, joka on valmistettu käyttäen Escherichia colin tyyppisissä organismeissa ilmentyviä proteiineja, voidaan hyväksyä, kunhan korvaavan mikrobiproteiinin ominaisuudet ovat täysin samanlaiset kuin kasvissa ilmentyvän proteiinin; tässä on myös otettava huomioon kaikki siirron jälkeiset muutokset, jotka tapahtuvat kasvissa.

Hakijan on varmennettava, onko siirtogeenin lähde allergeeninen. Kun lisätty geneettinen materiaali saadaan vehnästä, rukiista, ohrasta, kaurasta tai niiden sukuisista viljoista, hakijan on myös arvioitava ilmentyvien uusien proteiinien mahdollista roolia gluteenienteropatian tai muiden sellaisten suolistotautien, jotka eivät ole IgE-välitteisiä, haastevaiheen kannalta. Kun on kyse useista muunnostapahtumista, hakijan on toimitettava arvio mahdollisesta allergeenisuuden lisääntymisestä ihmisten ja eläinten kannalta tapauskohtaisesti. Nämä mahdolliset vaikutukset saattavat johtua geenituotteiden additiivisista, synergistisistä tai antagonistisista vaikutuksista.

Hakijan on noudatettava integroitua tapauskohtaista lähestymistapaa eli todistusnäyttöön perustuvaa lähestymistapaa ilmentyvien uusien proteiinien mahdollisen allergeenisuuden arvioinnissa. Lähestymistapaan on sisällyttävä seuraavat:

a) Aminohapposekvenssien homologian vertailu ilmentyvien uusien proteiinien ja tunnettujen allergeenien välillä Kaikissa tapauksissa on etsittävä ilmentyvän proteiinin ja tunnettujen allergeenien välisiä sekvenssihomologioita ja/tai rakenteellisia samankaltaisuuksia, jotta voidaan tunnistaa mahdolliset IgE-ristireaktiot ilmentyvän uuden proteiinin ja tunnettujen allergeenien välillä. Hakijan on varmistettava, että tietokantojen laatu ja kattavuus edustavat alan kärkeä. Lineaarisessa rakennevertailussa vähimmäisvaatimuksena pidetään 35 prosentin sekvenssi-identiteettiä tunnetun allergeenin kanssa, kun tarkasteluikkuna on vähintään 80 aminohappoa. Kaikki analyysissä käytetyt sekvenssilinjausparametrit on toimitettava, myös identiteettiprosenttia (PID) koskevat laskelmat. PID-laskelmat on suoritettava 80 aminohapon aukkoja sisältävässä tarkasteluikkunassa, niin että insertoituja aukkoja pidetään yhteensopimattomina. Joissakin tapauksissa lyhyiden peptidifragmenttien, kuten avointen lukukehysten, arviointia varten voidaan etsiä vierekkäisiä identtisiä tai kemiallisesti samankaltaisia aminohappojäämien sekvenssejä. Tällaista hakua ei kuitenkaan pidä tehdä rutiininomaisesti mahdollisten lineaaristen IgE:tä sitovien epitooppien tunnistamiseksi sen heikon herkkyyden ja spesifisyyden vuoksi.

b) Erityinen seerumin seulonta Jos on viitteitä sekvenssihomologiasta tai rakenteellisista samankaltaisuuksista, tärkeä menettely sen arvioimista varten, voiko altistuminen ilmentyville uusille proteiineille saada aikaan allergisen reaktion yksilöissä, jotka ovat jo herkistyneet ristireaktiivisille proteiineille, perustuu in vitro -testeihin, joilla mitataan allergisten potilaiden seerumista tietyn IgE:n kapasiteettia sitoa testiproteiineja. Ihmisten IgE-reaktion spesifisyydessä ja affiniteetissa on yksilöiden välistä vaihtelevuutta. Erityisesti IgE-vasta-aineiden spesifisyys eri allergeeneille, joita esiintyy tietyssä elintarvikkeessa tai lähteessä, ja/tai eri epitoopeille, joita esiintyy tietyssä proteiinissa, saattaa vaihdella allergisten yksilöiden parissa. Testin herkkyyden optimoimiseksi on käytettävä sellaisten henkilöiden seerumeja, joiden allergia on hyvin karakterisoitu. Hakijan on suoritettava erityinen seerumin seulonta seuraavissa tapauksissa: i) lisätyn geenin lähdettä pidetään allergeenisena, vaikka ilmentyvän uuden proteiinin sekvenssihomologiaa tunnettuun allergeeniin nähden ei olekaan osoitettu tai ii) lähteen ei tiedetä olevan allergeeninen, mutta on viitteitä siitä, että ilmentyvän uuden proteiinin ja tunnetun allergeenin välillä on suhde, joka perustuu sekvenssihomologiaan tai rakenteen samankaltaisuuteen. Erityinen seerumin seulonta tehdään yksilöllisillä seerumeilla, jotka on saatu henkilöiltä, joiden allergia lähteelle tai mahdollisesti ristireagoivalle allergeenille on osoitettu ja hyvin karakterisoitu, käyttäen immunokemiallisia testejä. Sopivia menetelmiä ovat IgE:tä sitovat testit (kuten RAST tai EAST, entsyymi-immunologinen menetelmä (ELISA) ja elektroforeesi, jonka jälkeen immunoblottausmääritys erityisellä IgE:tä sisältävällä seerumilla).

c) Pepsiiniresistenssi ja pilkkoutuvuustestit in vitro Allergeenisille proteiineille ominaisena on pidetty pitkään, että proteolyyttiset entsyymit eivät pysty pilkkomaan niitä. Vaikka on vahvistettu, että ehdotonta korrelaatiota ei ole, proteiinien resistenssi pepsiineille on lisäkriteeri, joka on otettava huomioon allergeenisuuden arvioimiseen käytettävässä todistusnäyttöön perustuvassa lähestymistavassa. Pepsiiniresistenssitesti tehdään yleensä standardoiduissa olosuhteissa, alhaisilla pH-arvoilla ja korkeilla pepsiini-proteiinisuhteilla. Pepsiiniresistenssitesti ei tunnustetusti tuo esiin fysiologisia pilkkoutumisolosuhteita. Ilmentyvien uusien proteiinien pilkkoutuvuutta populaation tietyissä ryhmissä, kuten vauvoilla ja yksilöillä, joilla on ruuansulatustoiminnan häiriöitä, voidaan arvioida in vitro -pilkkoutuvuustesteillä eri olosuhteissa. Koska uusien siirrettyjen geenien koodaama proteiini on tuotteessa monimutkaisena matriisina, proteiinin ja matriisin muiden komponenttien välisen mahdollisen vuorovaikutuksen vaikutus samoin kuin käsittelyn vaikutus on otettava huomioon täydentävissä in vitro -pilkkoutuvuustesteissä. In vitro -pilkkoutuvuustestin tuloksen perusteella on verrattava eheitä, lämpödenaturoituja ja pepsiinin pilkkomia proteiineja IgE:n sitoutumisen osalta, koska muuttunut pilkkoutuvuus voi vaikuttaa ilmentyvän uuden proteiinin allergeenisuuteen.

d) Täydentävät testit Vaikka täydentäviä testejä, mukaan luettuna solupohjaiset in vitro -testit ja eläinmalleilla tehtävät in vivo -testit, ei ole tähän mennessä validoitu sääntelytarkoituksiin, niistä voidaan saada hyödyllistä lisätietoa esimerkiksi ilmentyvän uuden proteiinin de novo -herkistämispotentiaalista.

1.5.2 Muuntogeenisen elintarvikkeen tai rehun allergeenisuuden arviointi

Jos vastaanottajakasvin tiedetään olevan allergeeninen, hakijan on arvioitava mahdollisia allergeenisuuden muutoksia muuntogeenisessä elintarvikkeessa tai rehussa vertaamalla allergeenivalikoimaa tavanomaiseen vastineeseen. Erityisesti on tutkittava luonnollisten endogeenisten allergeenien mahdollista yli-ilmentymistä muuntogeenisessä kasvissa.

Hakijan on noudatettava tapauskohtaista lähestymistapaa riippuen vastaanottajakasvin allergeenisuuspotentiaalia koskevien tietojen saatavuudesta. Yleensä käytetään analyyttisiä menetelmiä, kuten proteomiikkaa yhdistettynä allergisten ihmisten seerumien käyttöön koettimina. Kliinisesti hyvin karakterisoiduilta allergisilta yksilöiltä saatuja seerumeita, jotka ovat vertailumateriaalia IgE:n sitomista koskevissa tutkimuksissa, saattaa olla tarjolla vain harvoja ja vähäisiä määriä. Ihmisten seerumeiden käytön minimoimiseksi alustavasti tärkeitä tietoja muuntogeenisen kasvin yleisen allergeenisuuden tahattoman muuttamisen todennäköisyydestä voidaan saada käyttäen sellaisten eläinten seerumeita, jotka on kokeellisesti herkistetty hyvin määritellyissä olosuhteissa, ja sisällyttämällä tunnistettuja endogeenisia allergeeneja vertailevaan koostumusanalyysiin.

Lisäksi hakijan on toimitettava tietoja, jos sellaisia on saatavilla, allergian esiintyvyydestä ihmisissä, jotka työskentelevät muuntogeenisten kasvien viljelyksillä tai niiden läheisyydessä tai joutuvat niiden kanssa kosketuksiin.

1.5.3 Adjuvanttisuus

Adjuvantit ovat ainesosia, jotka yhdessä antigeenin kanssa lisäävät immuunivastetta antigeenille, minkä vuoksi ne voivat lisätä allergista reaktiota. Tapauksissa, joissa ilmentyvän uuden proteiinin tunnetut toiminnalliset näkökohdat tai rakenteellinen samankaltaisuus tunnettuun vahvaan adjuvanttiin saattaa viitata mahdol