NEUVOSTON SUOSITUS,

annettu 22 päivänä toukokuuta 2019,

laadukkaista varhaiskasvatusjärjestelmistä

(2019/C 189/02)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 165 artiklan,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin (1) periaatteessa 11 todetaan, että kaikilla lapsilla on oikeus kohtuuhintaiseen varhaiskasvatukseen ja laadukkaaseen hoitoon. Periaate on yhdenmukainen koulutuksen oikeudeksi tunnustavan Euroopan unionin perusoikeuskirjan (2) kanssa, lapsen oikeuksia koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen kanssa sekä Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteen 4.2 kanssa, jonka mukaan kaikilla tytöillä ja pojilla olisi oltava mahdollisuus laadukkaaseen varhaislapsuuden kehitykseen, hoitoon ja esiopetukseen vuoteen 2030 mennessä.

(2) Tiedonannossaan ”Eurooppalaisen identiteetin vahvistaminen koulutuksen ja kulttuurin avulla” (3) Euroopan komissio esittää vision eurooppalaisesta koulutusalueesta ja tunnustaa varhaiskasvatuksen roolin kouluoppimisen ja elinikäisen oppimisen perustusten rakentajana. Neuvoston päätelmissä koulujen kehittämisestä ja huipputason opetuksesta (4) sekä neuvoston suosituksessa elinikäisen oppimisen avaintaidoista (5) todetaan myös ratkaiseva rooli, joka varhaiskasvatuksella voi olla kaikkien lasten oppimisen, hyvinvoinnin ja kehityksen edistämisessä.

(3) Sekä päätöksentekijät että tutkijat tunnustavat, että lasten varhaisina elinvuosina (6) rakennetaan perustukset ja kapasiteetti elinikäiselle oppimiselle. Oppiminen on asteittainen prosessi, ja varhaisvuosina rakennettu vahva perusta on edellytys korkeamman tason taitojen ja tietojen omaksumiselle sekä koulumenestykselle. Lisäksi se vaikuttaa olennaisesti lasten terveyteen ja hyvinvointiin. Tästä syystä varhaiskasvatusta on tarpeen tarkastella koulutusjärjestelmien perustuksena, joka on kiinteä osa koulutusjatkumoa.

(4) Varhaiskasvatukseen osallistuminen hyödyttää kaikkia lapsia, mutta erityisesti niitä, jotka ovat muita heikommassa asemassa. Se auttaa ehkäisemään varhaista osaamisvajetta, ja tästä syystä se on olennainen väline eriarvoisuuden ja koulutusköyhyyden torjumiseksi. Varhaiskasvatuksen tarjonnan olisi oltava osa integroitua lapsen oikeuksiin perustuvaa politiikkatoimien pakettia, jolla pyritään pääsemään lasten kannalta parempiin tuloksiin ja murtamaan huono-osaisuuden kierre. Tarjonnan parantaminen auttaa näin ollen täyttämään sitoumukset, jotka annettiin komission suosituksessa ”Investoidaan lapsiin – murretaan huono-osaisuuden kierre” (7) ja vuonna 2013 annetussa neuvoston suosituksessa jäsenvaltioissa toteutettavista romanien integraatiota edistävistä tuloksellisista toimenpiteistä (8).

(5) Varhaiskasvatukseen osallistumisesta on monia hyötyjä (9) niin yksilöille kuin koko yhteiskunnalle. Niitä ovat muun muassa koulutustason kasvu ja työmarkkinatulokset, sosiaalisten ja koulutukseen liittyvien toimien väheneminen sekä yhtenäisempi ja osallistavampi yhteiskunta. Lapset, jotka osallistuivat varhaiskasvatukseen yli vuoden ajan, saivat PIRLS (10)- ja PISA (11)-tutkimuksissa kielistä ja matematiikasta muita enemmän pisteitä. Laadukkaaseen varhaiskasvatukseen osallistumisen on osoitettu olevan myös merkittävä koulunkäynnin varhaista keskeyttämistä ehkäisevä tekijä (12).

(6) Varhaislapsuudessa alkavalla koulutuksella ja hoidolla on merkittävä rooli opittaessa elämään yhdessä heterogeenisissä yhteiskunnissa. Nämä palvelut voivat lisätä sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja osallisuutta useilla tavoilla. Ne voivat toimia perheiden kohtaamispaikkoina. Ne voivat auttaa lasten kielitaidon kehityksessä sekä varhaiskasvatuksen kielen että ensimmäisen kielen (13) osalta. Sosioemotionaalisen oppimisen kautta varhaiskasvatuksesta saadut kokemukset voivat opettaa lapsille empaattisuutta sekä saada heidät oppimaan oikeuksistaan ja opettaa tasa-arvoa, suvaitsevaisuutta ja moninaisuutta.

(7) Investoinnit varhaiskasvatukseen ovat kaikista koulutusinvestoinneista tuottoisimpia, erityisesti muita heikommassa asemassa olevien lasten kohdalla (14). Varhaiskasvatuksen kustannukset ovat korkeatuottoisia varhaisvaiheen investointeja inhimilliseen pääomaan.

(8) Lisäksi laadukkaan varhaiskasvatuksen saatavuus, saavutettavuus ja kohtuuhintaisuus ovat avaintekijöitä niiden naisten ja myös miesten osallistumisessa työmarkkinoille, joilla on hoitovelvoitteita, mikä on tunnustettu myös Barcelonassa vuonna 2002 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa, Euroopan tasa-arvosopimuksessa (15) ja komission 26. huhtikuuta 2017 hyväksymässä työ- ja yksityiselämän tasapainottamista koskevassa tiedonannossa (16). Naisten työllisyys vaikuttaa suoraan kotitalouden sosioekonomiseen tilanteeseen ja talouskasvuun.

(9) Investoiminen varhaiskasvatukseen on järkevää vain, jos palvelut ovat laadukkaita, saavutettavia, kohtuuhintaisia ja osallistavia. On olemassa näyttöä siitä, että ainoastaan laadukkaat varhaiskasvatuspalvelut tuottavat hyötyä; heikompilaatuisilla palveluilla on lapsiin ja koko yhteiskuntaan merkittäviä kielteisiä vaikutuksia (17). Politiikkatoimissa ja uudistuksissa painopiste on asetettava laatunäkökohtiin.

(10) Kaiken kaikkiaan jäsenvaltiot käyttävät merkittävästi vähemmän varoja varhaiskasvatukseen kuin alemman perusasteen koulutukseen. Kuten Barcelonan tavoitteiden edistymistä koskevasta kertomuksesta (18) käy ilmi, varhaiskasvatuspalveluissa ei tällä hetkellä ole saatavilla riittävästi paikkoja ja kysyntä ylittää tarjonnan lähes kaikissa maissa. Saatavuuden, saavutettavuuden ja kohtuuhintaisuuden puutteen on osoitettu olevan suurimpia esteitä näiden palveluiden käytölle (19).

(11) Euroopan parlamentti kehottaa jäsenvaltioita 14 päivänä syyskuuta 2017 antamassaan päätöslauselmassa aiheesta ”Uusi osaamisohjelma Euroopalle” (20) parantamaan varhaiskasvatuksen laatua ja sen saatavuutta sekä puuttumaan siihen, että laadukkaita ja kaikkien tuloluokkien saatavilla olevia lastenhoitopalveluja tarjoavia infrastruktuureja ei ole riittävästi, ja pohtimaan mahdollisuutta tarjota palvelut ilmaiseksi köyhille ja sosiaalisesti syrjäytyneille perheille.

(12) Varhaiskasvatuspalveluiden olisi oltava lapsikeskeisiä. Lapset oppivat parhaiten ympäristöissä, jotka perustuvat lasten osallistumiseen ja oppimishaluun. Oppimisen organisoinnista sekä siihen liittyvistä toimista ja kohteista keskustellaan usein kasvattajien ja lasten kesken. Palveluiden olisi tarjottava turvallinen, hoivaava ja huolehtiva ympäristö sekä sosiaalinen, kulttuurinen ja fyysinen tila, jossa lapsilla on erilaisia mahdollisuuksia kehittää potentiaaliaan. Palveluiden suunnittelu perustuu parhaassa tapauksessa siihen peruslähtökohtaan, että koulutus ja hoito ovat toisistaan erottamattomia. Tämän olisi pohjauduttava yhteisymmärrykseen siitä, että lapsuus on itseisarvo ja että lapsia ei pitäisi ainoastaan valmistella koulua ja aikuisuutta varten, vaan heitä olisi myös tuettava ja arvostettava heidän varhaisina elinvuosinaan.

(13) Kansallisten, alueellisten tai paikallisten säännösten asettamissa puitteissa perheet olisi otettava mukaan kaikkiin lasten koulutuksen ja hoidon osa-alueisiin. Perhe on ensimmäinen ja tärkein paikka lapsen kasvun ja kehittymisen kannalta, ja vanhemmat ja huoltajat ovat vastuussa jokaisen lapsen hyvinvoinnista, terveydestä ja kehityksestä. Varhaiskasvatuspalvelut tarjoavat ihanteellisen mahdollisuuden yhtenäisen toimintatavan luomiseen, sillä ne johtavat ensimmäiseen henkilökohtaiseen kontaktiin vanhempien kanssa. Ongelmia kohdanneille vanhemmille voitaisiin tarjota yksilöllisiä neuvontapalveluja kotikäyntien aikana. Jotta perheiden osallistuminen toteutuisi käytännössä, varhaiskasvatuspalveluja olisi suunniteltava yhteistyössä perheiden kanssa, ja niiden olisi perustuttava luottamukseen ja keskinäiseen kunnioitukseen (21).

(14) Osallistuminen varhaiskasvatukseen voi olla tehokas väline koulutustasa-arvon saavuttamisessa lapsille, jotka ovat muita heikommassa asemassa, kuten joihinkin maahanmuuttaja- ja vähemmistöryhmiin (kuten romanit) kuuluvat lapset ja pakolaislapset, erityislapset, mukaan lukien vammaiset lapset, vaihtoehtoisten hoitojärjestelyjen piiriin kuuluvat lapset ja katulapset, vankien lapset sekä lapset perheissä, joissa köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riski on korkea, kuten yksinhuoltajaperheissä tai suurissa kotitalouksissa. Pakolaislapset tarvitsevat haavoittuvan asemansa vuoksi tehostettua tukea. Köyhyys, fyysiset ja emotionaaliset stressitekijät, traumat ja puutteellinen kielitaito voivat haitata heidän tulevia koulutusnäkymiään ja menestyksekästä integroitumista uuteen yhteiskuntaan. Osallistuminen varhaiskasvatukseen voi auttaa lieventämään näitä riskitekijöitä.

(15) Osallistavan varhaiskasvatuksen tarjoaminen voi edistää niiden sitoumusten täyttämistä, jotka jäsenvaltiot ovat antaneet lapsen oikeuksia ja vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevissa YK:n yleissopimuksissa, joiden allekirjoittajia kaikki jäsenvaltiot ovat.

(16) Vuonna 2014 julkaistu laatupuitteiden pääperiaatteita koskeva ehdotus (22) oli ensimmäinen varhaiskasvatuksen laatua koskeva lausuma, jonka eurooppalaiset asiantuntijat 25 maasta esittivät. Lausumat perustuvat viiteen ulottuvuuteen: saatavuus, henkilöstö, opetussuunnitelma, seuranta ja arviointi sekä hallinto ja rahoitus. Lausumista yhteensä kymmenen koskee varhaiskasvatuksen tarjonnan laadun parantamista. Monissa maissa tämä asiakirja toimitettiin paikallisille sidosryhmille, jotka ovat mukana poliittisiin tiedotustoimiin, tutkimukseen ja koulutukseen liittyvissä aloitteissa. Näissä maissa puiteluonnos toimi voimakkaana muutoksen vauhdittajana vaikuttamalla poliittisiin kuulemisprosesseihin, jotka tukivat olemassa olevia uudistuspolkuja.

(17) Kaikki laatupuitteiden viisi ulottuvuutta ovat olennaisia laadukkaiden palveluiden takaamiseksi. Erityisesti varhaiskasvatuksen ammattilaisten työllä on pitkäkestoisia vaikutuksia lasten elämään. Monissa maissa ammatilla on kuitenkin melko alhainen profiili ja asema (23).

(18) Täyttääkseen ammatillisen roolinsa lasten ja heidän perheidensä tukemisessa varhaiskasvatusalan henkilöstö tarvitsee monipuolista tietotaitoa ja osaamista sekä syvällisen ymmärryksen lapsen kehityksestä ja tietoa varhaiskasvatuspedagogiikasta. Henkilöstön ammattitaidon parantaminen on avainasemassa, koska korkeatasoinen valmistautuminen korreloi parempilaatuisen palvelun, lasten ja henkilöstön välisen laadukkaamman vuorovaikutuksen ja sitä kautta lasten kehitykseen liittyvien parempien tulosten kanssa (24).

(19) Monilla palveluntarjoajilla työskentelee avustajia, joiden päätehtävänä on tukea lasten ja perheiden kanssa suoraan työskenteleviä kasvattajia. Avustajilla on usein matalampi koulutustaso kuin kasvattajilla, ja monissa maissa avustajille ei ole mitään pätevyysvaatimuksia. Tästä syystä henkilöstön, myös avustajien, ammattitaidon parantaminen on välttämätöntä (25). Jatkuva ammatillinen kehittyminen on olennainen osa avustajien pätevyyden parantamista.

(20) Laatupuitteet tai jokin muu vastaava asiakirja voi olla hyvän hallinnon tehokas osatekijä varhaiskasvatuksessa. Asiantuntijalausuntojen ja äskettäisen poliittisen katsauksen (26) mukaan maissa, joissa kehitetään ja pannaan täytäntöön laatupuitteita, lähestymistapa uudistuksiin on kokonaisvaltaisempi ja johdonmukaisempi. On tärkeää, että asiaankuuluvat sidosryhmät ja ammattilaiset osallistuvat laatupuitteiden suunnitteluun ja tuntevat ne omakseen.

(21) Jäsenvaltiot ovat asettaneet vertailuarvoja ja tavoitteita lasten osallistumiselle varhaiskasvatukseen. Vuonna 2002 Barcelonassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto asetti tavoitteita (27), joiden mukaan virallisesti järjestetyn varhaiskasvatuksen piirissä olisi unionissa oltava vuoteen 2010 mennessä vähintään 90 prosenttia kolme vuotta täyttäneistä mutta alle oppivelvollisuusikäisistä lapsista sekä vähintään 33 prosenttia alle kolmevuotiaista lapsista. Nämä tavoitteet vahvistettiin myös Euroopan tasa-arvosopimuksessa vuosiksi 2011–2020. Edistymistä näissä tavoitteissa on käsitelty Barcelonan tavoitteita koskevassa komission kertomuksessa (28). Eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisissa puitteissa (29) asetettiin tavoitteeksi, että 95 prosenttia neljä vuotta täyttäneistä lapsista osallistuisi varhaiskasvatukseen ennen perusasteen koulutuksen alkamista.

(22) Jäsenvaltiot ovat viime vuosina edistyneet yleisesti ottaen hyvin varhaiskasvatuspalveluiden saatavuuden parantamisessa. Koulutusalan ET 2020 -vertailuarvo ja Barcelonan tavoite alle kolmevuotiaiden lasten osalta on saavutettu. Kolmevuotiaiden ja sitä vanhempien alle oppivelvollisuusikäisten lasten osallistumista koskevaa Barcelonan tavoitetta ei ole vielä saavutettu vuoden 2011 jälkeen tapahtuneesta edistymisestä huolimatta. Vuonna 2016 tähän ikäryhmään kuuluvista lapsista 86,3 prosenttia osallistui varhaiskasvatukseen. Näiden keskiarvojen taakse kätkeytyy kuitenkin merkittäviä jäsenvaltioiden, alueiden ja yhteiskunnallisten ryhmien välisiä eroja (30). Tarvitaan lisätoimia sen varmistamiseksi, että kaikilla lapsilla on pääsy laadukkaaseen varhaiskasvatukseen niin aikaisin kuin vanhemmat sitä haluavat. Erityisesti tarvitaan toimenpiteitä, joilla parannetaan muita heikommassa asemassa olevien lasten pääsyä varhaiskasvatukseen (31).

(23) Tässä suosituksessa pyritään vahvistamaan yhteisymmärrys siitä, mitä laadukas varhaiskasvatusjärjestelmä tarkoittaa. Siinä esitetään mahdollisia toimia, joita hallitukset voivat harkita oman erityistilanteensa mukaisesti. Suositus on osoitettu myös vanhemmille, instituutioille ja järjestöille, mukaan lukien työmarkkinaosapuolet ja kansalaisjärjestöt sekä tutkijat, jotka pyrkivät kehittämään toimialaa.

(24) Varhaiskasvatuksella tarkoitetaan tässä suosituksessa (32) mitä tahansa säänneltyä järjestelyä, jossa lapselle tarjotaan koulutusta ja hoitoa syntymästä oppivelvollisuusiän alkamiseen asti riippumatta sen järjestämispaikasta, rahoitustavasta, aukioloajoista tai ohjelmallisesta sisällöstä, ja siihen sisältyvät päiväkoti- ja perhepäivähoito, yksityisesti tai julkisesti rahoitetut palvelut sekä esiopetus.

(25) Tässä suosituksessa otetaan täysimääräisesti huomioon toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet,

SUOSITTAA, ETTÄ JÄSENVALTIOT

kansallisen ja unionin lainsäädännön, käytettävissä olevien resurssien ja kansallisten olosuhteiden mukaisesti sekä tiiviissä yhteistyössä kaikkien asianomaisten sidosryhmien kanssa:

1. Parantavat laadukkaiden varhaiskasvatusjärjestelmien saatavuutta tämän suosituksen liitteessä esitetyissä varhaiskasvatuksen laatupuitteissa olevien lausumien sekä Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin periaatteen 11 mukaisesti.

2. Toimivat sen varmistamiseksi, että varhaiskasvatuspalvelut ovat saavutettavia, kohtuuhintaisia ja osallistavia. Huomioon olisi otettava a) tarve tukea lapsen kehitystä johdonmukaisella tavalla alkaen mahdollisimman varhaisessa vaiheessa varhaiskasvatuspalveluja käyttämällä, b) tarve analysoida tarjonta ja perheiltä tuleva kysyntä, jotta varhaiskasvatuspalveluiden tarjonta voidaan mukauttaa paremmin perheiden tarpeita vastaavaksi vanhempien toiveita kunnioittaen, c) tarve analysoida ja poistaa esteitä, joita perheet saattavat kohdata varhaiskasvatuspalvelujen saatavuuteen ja käyttöön liittyen, kuten kustannukset, köyhyyteen liittyvät esteet, maantieteellinen sijainti, joustamattomat aukioloajat, erityislapsille tarjottavien palvelujen riittämättömyyteen liittyvät esteet, kulttuuriset ja kielelliset esteet, syrjintä sekä tiedon puute, d) tarve luoda yhteyksiä perheisiin ja yhteistyötä näiden ja erityisesti haavoittuvassa tai heikommassa asemassa olevien perheiden kanssa, jotta niille voidaan tiedottaa varhaiskasvatukseen osallistumisen mahdollisuuksista ja hyödyistä ja tapauksen mukaan saatavilla olevasta tuesta sekä rakentaa luottamusta näitä palveluita kohtaan ja kannustaa niihin osallistumista varhaislapsuudesta alkaen, e) tarve varmistaa, että kaikilla perheillä, jotka haluavat hyödyntää varhaiskasvatuspalveluja, on pääsy kohtuuhintaiseen ja laadukkaaseen varhaiskasvatukseen, parhaimmassa tapauksessa työskentelemällä asianmukaisella hallintotasolla, jotta oikeus laadukkaaseen varhaiskasvatuspaikkaan toteutuu käytännössä, f) tarve tarjota osallistavaa varhaiskasvatusta kaikille lapsille, myös erilaisista taustoista tuleville lapsille sekä lapsille, joilla on erityisopetukseen liittyviä tarpeita tai vammoja, välttäen erottelua ja kannustaen heidän osallistumistaan riippumatta heidän vanhempiensa tai huoltajiensa työmarkkinatilanteesta, g) tarve tukea kaikkia lapsia koulunkäyntikielen oppimisessa ottaen samalla huomioon myös heidän ensimmäinen kielensä ja kunnioittaen sitä, h) tarve lujittaa ennalta ehkäiseviä toimia, vaikeuksien varhaista havaitsemista sekä erityislapsille ja heidän perheilleen tarjottavia riittäviä palveluja, ottaen mukaan kaikki asiaankuuluvat toimijat, esim. koulutus-, sosiaali- ja terveysviranomaiset sekä vanhemmat.

3. Tukevat varhaiskasvatuksen henkilöstön ammattitaidon parantamista, johtajat mukaan lukien. Riippuen olemassa olevasta pätevöitymisen tasosta ja työoloista tehokkaisiin toimiin voi kuulua seuraavaa: a) varhaiskasvatuksen ammattilaisten aseman kohottaminen luomalla korkeat ammatilliset vaatimukset, tarjoamalla varhaiskasvattajille houkuttelevan ammatillisen aseman ja houkuttelevia uranäkymiä, pyrkimällä saavuttamaan sukupuolten tasapainoisemman edustuksen ja luomalla polkuja pätevöitymiseen henkilöstölle, jolla on alhaisen tason ammattipätevyys tai ei lainkaan ammattipätevyyttä, sekä erityisiä pätevöitymispolkuja avustajia varten, b) peruskoulutuksen ja jatkuvan ammatillisen kehittymisen parantaminen, jotta voidaan ottaa täysimääräisesti huomioon lasten hyvinvointiin, oppimiseen ja kehitykseen liittyvät tarpeet, olennaiset yhteiskunnalliset kehityssuunnat, sukupuolten tasa-arvo sekä lapsen oikeuksien täydellinen ymmärtäminen, c) ajan antaminen henkilöstölle ammatillisiin toimiin, kuten harkintaan, suunnitteluun, vuorovaikutukseen vanhempien kanssa ja yhteistyöhön muiden ammattilaisten ja kollegoiden kanssa; d) pyrkiminen siihen, että henkilöstön osaaminen riittää vastaamaan sellaisten erilaisista taustoista tulevien lasten yksilöllisiin tarpeisiin, joilla on oppimiseen liittyviä erityistarpeita, mukaan lukien vammoja, ja henkilöstön valmentaminen erilaisten ryhmien ohjaamiseen.

4. Parantavat varhaiskasvatuksen opetussuunnitelmien kehittämistä, jotta ne olisivat lasten etujen mukaisia, tukisivat heidän hyvinvointiaan ja vastaisivat kunkin yksittäisen lapsen ainutlaatuisia tarpeita ja potentiaalia, mukaan lukien lapset, joilla on erityistarpeita tai jotka ovat haavoittuvassa tai muita heikommassa asemassa. Kokonaisvaltaista oppimista ja lasten kehitystä tukeviin toimintatapoihin voisi sisältyä a) tasapainon varmistaminen sosioemotionaalisen ja kognitiivisen kehittämisen tarjonnassa tunnustamalla leikin, luontoyhteyden, musiikin, taiteiden ja fyysisen aktiivisuuden roolin merkitys, b) osallistumiseen, aloitteellisuuteen, itsenäisyyteen, ongelmanratkaisuun ja luovuuteen kannustaminen sekä päättelyyn, tutkimiseen ja yhteistyöhön tähtääviin oppimisjärjestelyihin rohkaiseminen, c) empatian, myötätunnon, keskinäisen kunnioituksen ja tietoisuuden vaaliminen tasa-arvon ja moninaisuuden suhteen, d) mahdollisuuksien tarjoaminen varhaiseen kielelle altistumiseen ja oppimiseen leikin kautta ja e) sellaisten räätälöityjen monikielisten varhaiskasvatusohjelmien harkitseminen mahdollisuuksien mukaan, joissa otetaan huomioon myös kaksi- tai monikielisten lasten erityistarpeet, f) ohjeiden antaminen ammattilaisille iänmukaisesta digitaalisten laitteiden ja uusien teknologioiden käytöstä; g) varhaiskasvatuksen koulutusjatkumoon integroimisen edistäminen sekä varhaiskasvatuksen ja alemman perusasteen henkilöstön, vanhempien ja neuvontapalvelujen välisen yhteistyön tukeminen lasten sujuvaa perusopetukseen siirtymistä varten, h) osallistavan ja demokraattisen sekä kaikkien lasten tarpeet huomioon ottavan opetusympäristön edistäminen.

5. Edistävät asiaankuuluvilla tasoilla avointa ja johdonmukaista varhaiskasvatuspalveluiden seurantaa ja arviointia toimintapolitiikan kehittämiseksi ja toteuttamiseksi. Tuloksellisia toimintatapoja voisivat olla a) itsearviointivälineiden, kyselyiden ja tarkkailuohjeiden käyttö osana laadunhallintaa järjestelmän ja palveluiden tasolla, b) riittävien ja iänmukaisten menetelmien käyttö, joilla edistetään lasten osallistumista ja kuunnellaan heidän mielipiteitään, huoliaan ja ideoitaan ja otetaan lasten näkökulma huomioon arviointiprosessissa, c) olemassa olevien välineiden käyttö varhaiskasvatuspalveluiden osallistavuuden parantamiseksi. Näihin kuuluu esimerkiksi Euroopan erityisopetuksen ja inklusiivisen opetuksen kehittämiskeskuksen kehittämä osallistavan varhaiskasvatuksen oppimisympäristön itsearviointiväline.

6. Pyrkivät varmistamaan varhaiskasvatuspalveluiden tarjonnan kannalta riittävän rahoituksen ja lainsäädäntökehyksen. Huomioon olisi otettava a) varhaiskasvatukseen tehtävien investointien kasvattaminen keskittymällä saatavuuteen, laatuun ja kohtuuhintaisuuteen sekä hyödyntämällä tarvittaessa Euroopan rakenne- ja investointirahastojen tarjoamia rahoitusmahdollisuuksia; b) räätälöityjen kansallisten tai alueellisten laatupuitteiden luominen ja ylläpito; c) perheille ja lapsille tarjottavien palveluiden välisen paremman yhteistyön tai niiden yhdentymisen edistäminen erityisesti sosiaali- ja terveyspalveluiden sekä koulujen kanssa kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla, d) vankkojen lastensuojelukäytäntöjen sisällyttäminen varhaiskasvatusjärjestelmään, jotta lapsia voidaan suojella kaikenlaiselta väkivallalta, e) sellaisen järjestelmän kehittäminen, jolla pyritään (1) vahvaan vuoropuhelun ja pohdinnan kulttuuriin, joka edistää jatkuvaa kehitys- ja oppimisprosessia kaikkien tasojen toimijoiden kesken, (2) laadukkaisiin varhaiskasvatusinfrastuktuureihin ja asianmukaiseen maantieteelliseen jakautumiseen lasten elinympäristöön nähden.

7. Raportoivat olemassa olevien kehysten ja välineiden avulla varhaiskasvatusjärjestelmien saatavuuteen ja laatuun liittyvistä kokemuksista ja edistymisestä.

KANNATTAA KOMISSION AIKOMUSTA

8. Helpottaa jäsenvaltioiden välistä kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihtamista eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisten puitteiden ja sitä seuraavien ohjelmien yhteydessä sekä sosiaalisen suojelun komiteassa.

9. Tukea jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä niiden kysynnän perusteella järjestämällä tilaisuuksia vertaisoppimiseen ja vertaisneuvontaan.

10. Tukea OECD:n varhaiskasvatusverkoston kanssa tehtävää yhteistyötä tulosten jakamisen helpottamiseksi ja päällekkäisyyksien välttämiseksi.

11. Tukea laadukkaiden osallistavien varhaiskasvatuspalvelujen kehittämistä asettamalla saataville unionin rahoitusta erityisesti Erasmus+ -ohjelman ja tarvittaessa Euroopan investointi- ja rakennerahastojen, kuten Interregin, kautta, rajoittamatta seuraavaa monivuotista rahoituskehystä koskevia neuvotteluja.

12. Ehdottaa varhaiskasvatuspalveluiden tarjoamista koskevaa päivitettyä eurooppalaista vertailuarvoa tai tavoitetta, joka on yhdenmukainen muutetun ET 2020 -vertailuarvon ja Barcelonan tavoitteiden kanssa, sen jälkeen, kun jäsenvaltioita on kuultu. Tästä vertailuarvoa koskevasta ehdotuksesta sekä muista ehdotetuista koulutusalan eurooppalaisista vertailuarvoista olisi keskusteltava ja päätettävä neuvostossa siinä yhteydessä, kun laaditaan uusi koulutuksen strateginen viitekehys vuoden 2020 jälkeiselle ajalle.

13. Raportoida neuvostolle suosituksen seurannasta olemassa olevien viitekehysten ja välineiden yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.

Tehty Brysselissä 22 päivänä toukokuuta 2019. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja C. B. MATEI

(1) Asiak. 13129/17.

(2) EUVL C 326, 26.10.2012, s. 391.

(3) COM(2017) 673 final.

(4) EUVL C 421, 8.12.2017, s. 2.

(5) EUVL C 189, 4.6.2018, s. 1.

(6) Varhaisten elinvuosien määritelmä on yleensä syntymästä 6. ikävuoteen, ja se vastaa ISCED-koulutustasoa 0.

(7) EUVL L 59, 2.3.2013, s. 5.

(8) EUVL C 378, 24.12.2013, s. 1.

(9) Benefits of early childhood education and care and the conditions for obtaining them, koulutusta tutkivien taloustieteilijöiden asiantuntijaverkoston (EENEE) selvitys.

(10) Kansainvälinen lukutaitotutkimus (Progress in International Reading Literacy Study, PIRLS).

(11) Kansainvälinen oppimistulosten arviointiohjelma (PISA), OECD (2016), Education at a Glance.

(12) Euroopan komissio (2014), Study on the effective use of early childhood education and care in preventing early school leaving.

(13) Ensimmäinen kieli: kielen variantti (tai variantit), joka on omaksuttu ja jota on käytetty varhaislapsuudessa (ennen suurin piirtein kahden tai kolmen vuoden ikää) aikana, jolloin ihminen ottaa kielelliset valmiudet ensimmäistä kertaa haltuunsa. Tätä pidetään parempana terminä kuin ilmaisua ”äidinkieli”, koska ensimmäinen kieli ei välttämättä ole pelkästään äidin kieli.

(14) The Economics of Human Development and Social Mobility. Annual Reviews of Economics, Vol.6 (2014), 689–733.

(15) EUVL C 155, 25.5.2011, s. 10.

(16) COM(2017) 252 final.

(17) A Review of Research on the Effects of Early Childhood Education and Care on Child Development. CARE Project Report (2015).

(18) COM(2018) 273 final.

(19) OECD (2017), Starting Strong 2017: Key OECD Indicators on Early Childhood Education and Care; Eurofound (2015) Early childhood care: Accessibility and quality of services.

(20) P8_TA(2017)0360.

(21) Toimintapoliittinen asiakirja Children in Europe (2008), Young children and their services: developing a European approach.

(22) Euroopan komission johdolla varhaiskasvatusta pohtineen työryhmän raportti: Proposal for Key principles of a Quality Framework for Early Childhood Education and Care (2014).

(23) Eurofound (2015), Early childhood care: working conditions, training and quality of services – A systematic review.

(24) European Commission (2011), CoRe: Competence Requirements in Early Childhood Education and Care.

(25) Professionalisation of Childcare Assistants in Early Childhood Education and Care (ECEC): Pathways towards Qualification, NESET II report (2016).

(26) The current state of national ECEC quality frameworks, or equivalent strategic policy documents, governing ECEC quality in EU Member States, NESET II Report 4/2017.

(27) SN 100/1/02 REV 1.

(28) COM(2018) 273 final.

(29) EUVL C 417, 15.12.2015, s. 25.

(30) COM(2018) 273 final.

(31) Euroopan komissio (2017), Koulutuksen seurantakatsaus.

(32) ISCED 0.1 ja ISCED 0.2.