2000/735/EY: Komission päätös, tehty 21 päivänä huhtikuuta 1999, Alankomaiden veroviranomaisten suhtautumisesta Philipsin ja Rabobankin väliseen teknologianvuokraussopimukseen (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 1122) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen)



Virallinen lehti nro L 297 , 24/11/2000 s. 0013 - 0021



Komission päätös, tehty 21 päivänä huhtikuuta 1999, Alankomaiden veroviranomaisten suhtautumisesta Philipsin ja Rabobankin väliseen teknologianvuokraussopimukseen (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 1122) (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2000/735/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, on mainittujen artiklojen mukaisesti antanut niille, joiden etua asia koskee, mahdollisuuden esittää huomautuksensa, sekä katsoo seuraavaa: I MENETTELYT (1) Vuoden 1997 tammikuussa ja helmikuussa ilmestyneiden lehtiartikkelien perusteella, joissa mainittiin, että Alankomaiden veroviranomaiset ovat hyväksyneet teknologianvuokraussopimuksen, joka aiheuttaisi Alankomaiden valtiolle huomattavia mutta tarkemmin määrittelemättömiä menetyksiä, komission tietoon tuli, että Alankomaiden valtio on saattanut myöntää tukea Philipsille ja/tai Rabobankille. (2) Komissio ilmoitti 24 päivänä huhtikuuta 1997 päivätyllä kirjeellä Alankomaiden hallitukselle, että se aloittaa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn sen tuen johdosta, jota on mahdollisesti myönnetty veroetuna Philipsin ja Rabobankin välisen taitotiedon myynti- ja takaisinvuokraussopimuksen (jäljempänä "teknologianvuokraussopimus") yhteydessä. (3) Komissio ei ole vastaanottanut huomautuksia muilta jäsenvaltioilta tai asianomaisilta kolmansilta. II KUVAUS (4) Vuonna 1992 Philips myi tietyn määrän taitotietoa, jonka tasearvo oli 2,2 miljardia Alankomaiden guldenia, tytäryhtiölleen Electrologicalle. Vastineeksi Philips sai Electrologican osakepääoman ja myönsi lainan seitsemän prosentin vuosikorolla. Electrologica puolestaan vuokrasi Philipsille taitotietoa ja sai siitä korvauksena Philipsiltä tekijänoikeuspalkkioita. (5) Philips ja Rabobank sopivat 30 päivänä marraskuuta 1993, että Philips myy 3 päivänä tammikuuta 1994 omistamansa Electrologican osakkeet Rabobankille. Taitotiedon markkina-arvo oli tuolloin 2,8 miljardia guldenia. Rabobank maksoi Philipsille käteisellä 640 miljoonaa guldenia Electrologican osakepääomasta. Electrologica, josta tuli kyseisellä hetkellä Rabobankin tytäryhtiö, jäi Philipsille velkaa 2,2 miljardia guldenia. Philips ja Rabobank sopivat lisäksi, että Philips ja Rabobank ovat kumpikin oikeutettuja saamaan puolet taitotiedon perusteella kolmansille osapuolille myönnettyjen alilisenssien tuotosta. (6) Philipsin ja Electrologican välisen myynti- ja takaisinvuokraussopimuksen mukaisesti Electrologica maksaa Philipsille vuotuista korkoa 154 miljoonaa guldenia ja Philips maksaa Electrologicalle 140 miljoonan guldenin vuosittaisen tekijänoikeuspalkkion. Lisäksi Rabobankilla on kymmenen vuoden kuluttua siitä, kun se on saanut Electrologican osakkeet, oikeus myydä kyseiset osakkeet 24 kuukauden kuluessa Philipsille 50 miljoonalla guldenilla. (7) Koska Philipsin omistamat Electrologican osakkeet siirtyivät Rabobankille, Electrologica ei ole verotettaessa enää osa Philipsiä. Tämä tarkoittaa, että Electrologican verotettavaa voittoa ei enää lasketa osaksi Philipsin verotettavaa voittoa. Siirron jälkeen Electrologicasta tuli verotuksellisesti osa Rabobankia, joten Electrologican verotettava voitto lasketettiin kyseisestä hetkestä lähtien osaksi Rabobankin verotettavaa voittoa. (8) Kokonaisuutena katsottuna teknologianvuokraussopimus merkitsi sitä, että verotettava voitto siirrettiin Philipsiltä Rabobankille, koska oikeus taitotiedosta tehtäviin poistoihin siirtyi Philipsiltä Rabobankille. Vaihdossa Philips sai Rabobankilta välittömästi käteismaksuna 640 miljoonaa guldenia ja Philips-yhtymän sisäinen velka muutettiin lainaksi Rabobankille, mikä paransi oleellisesti Philipsin tasetta. (9) Sekä Philips että Rabobank ovat yksityisiä yrityksiä. Philipsin osakkeet noteerataan Amsterdamin arvopaperipörssissä, ja Rabobank on osuuskunta. Alankomaiden valtio ei ole Philipsin osakkeenomistaja eikä osuuskunta Rabobankin jäsen. Näin ollen teknologianvuokraussopimus on yksityisten yritysten välinen liiketoimi. (10) Komissio päätti aloittaa teknologianvuokraussopimuksen tapauksessa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn seuraavien epäselvyyksien vuoksi: - sen arvioimiseksi, onko Alankomaiden valtiolle koitunut menetyksiä, tarvitaan tietoja poistoajoista, poistoprosenteista sekä taitotiedosta tehtävien poistojen perusteista, - taitotiedon arvon korottamiselle 2,2 miljardista 2,8 miljardiin guldeniin ei ollut kunnollisia perusteita, - oliko Philipsillä riittävästi verotettavaa voittoa kyseisinä vuosina, jotta Philips olisi voinut itse käyttää kokonaan hyväkseen taitotiedosta tehtävän poiston, - tarvitaan lisätietoja aineettomien hyödykkeiden myyntiä ja takaisinvuokrausta koskevasta verolainsäädännöstä, jotta voitaisiin arvioida, ovatko Alankomaiden veroviranomaiset käyttäneet harkintavaltaa Philipsin ja/tai Rabobankin hyväksi. III ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET (11) Komission tiedonanto, jossa ilmoitettiin jäsenvaltioille ja asianomaisille kolmansille mahdollisuudesta esittää huomautuksia, julkaistiin 8 päivänä marraskuuta 1997 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(1). Yksikään muu jäsenvaltio tai muu asianomainen kolmas ei ole esittänyt huomautuksia. IV ALANKOMAIDEN HUOMAUTUKSET (12) Alankomaiden hallitus toimitti huomautuksia 28 päivänä lokakuuta 1997 päivätyllä kirjeellä. Alankomaiden hallituksen mielestä Philipsin ja Rabobankin välisen teknologianvuokraussopimuksen verotukseen ei sisältynyt Alankomaiden veroviranomaisten antamaa valtiontukea, koska kyseiset viranomaiset olivat ainoastaan soveltaneet yleistä verolainsäädäntöä eivätkä olleet käyttäneet harkintavaltaa. Alankomaiden hallitus käsitteli myös tarkemmin komission esittämiä kysymyksiä. Alankomaiden valtiovarainministeriön virkamiesten ja Euroopan komission edustajien 19 päivänä helmikuuta 1998 Haagissa käymän neuvottelun aikana Euroopan komission edustajille annettiin mahdollisuus tutustua luottamuksellisiin asiakirjoihin. Koska joitakin tietoja vielä puuttui, komissio pyysi lisätietoja 24 päivinä huhtikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Alankomaiden hallitus toimitti kaikki tarvittavat tiedot 29 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. (13) Alankomaiden hallitus totesi huomautuksissaan seuraavaa: - Alankomaiden siviili- ja verolainsäädännössä ei ole mitään erityisiä määräyksiä myynnin- ja takaisinvuokrauksen arvioinnista. Myös Alankomaiden korkeimman oikeuden päätöksen(2) mukaan on selvää, että myynti- ja takaisinvuokraustoimet ovat juridisesti päteviä nykyisen Alankomaiden lain mukaan, - koska veroviranomaisten suorittamasta aineettomien hyödykkeiden myynnin ja takaisinvuokrauksen arvioinnista ei ole olemassa erityisiä sääntöjä, Philipsin ja Rabobankin välistä teknologianvuokraussopimusta täytyy arvioida hyvän liiketavan perusteella, kuten Alankomaiden verolainsäädännössä määrätään. Hyvän liiketavan periaatteen mukaan käyttöomaisuuden omistaja saa vuosittain vähentää osan hankintamenosta ennen verotettavan tulon vahvistamista. Näin ollen keskeinen kysymys aineettomien hyödykkeiden myynnissä ja takaisinvuokrauksessa on se, kenelle omaisuus tosiasiassa kuuluu: vuokranantajalle vai vuokraajalle? Taitotiedosta koostuvan omaisuuden arviointi on suoritettu siviili- ja verolainsäädännön sekä oikeuden päätöksen perusteella, - Alankomaiden veroviranomaiset ovat hyväksyneet jo vuonna 1987 eräiden muiden aineettomien hyödykkeiden (tavaramerkkioikeuksien) myynnin ja takaisinvuokrauksen pelkästään voimassa olevien verotussääntöjen perusteella, - taitotiedon kirjanpitoarvo ennen Electrologican omistuksen siirtymistä perustui alennettuun omakustannushintaan, niin että joitakin kustannustekijöitä jätettiin huomioimatta hyvään liiketapaan perustuvan varovaisuusperiaatteen vuoksi. Alankomaiden lainsäädäntö(3) määrää, että varojen arvona pidetään niiden markkina-arvoa sillä hetkellä, kun tytäryhtiö erotetaan emoyhtiöstä, jotta piilovarauksia voidaan verottaa. Electrologican taitotiedon markkina-arvo sen siirtyessä Philipsille määriteltiin siirron hinnoittelua koskevien OECD:n sääntöjen(4) mukaisesti, - Philipsin ja Rabobankin väliset tekijänoikeuspalkkiot ja korot maksetaan kokonaisuudessaan kymmenen vuoden aikana eli sopimuksen voimassaoloaikana. Vuosina 1994 ja 1995 Philipsin Rabobankille maksettavaksi kuuluvista tekijänoikeuspalkkioista on kuitenkin vähennetty Rabobankin Philipsille suorittamat käteismaksut, - Aineettomien hyödykkeiden myynnin ja takaisinvuokrauksen arviointia koskevassa Alankomaiden veroviranomaisten ohjeissa, jotka julkaistiin 22 päivänä elokuuta 1994, esitetään ainoastaan voimassa olevien verotussääntöjen tulkinta, eikä se muuta verolainsäädäntöä. Lisäksi osoitetaan, että määräyksen soveltaminen jälkeenpäin Philipsin ja Rabobankin väliseen teknologianvuokraussopimukseen ei olisi muuttanut lopputulosta. (14) Nämä perustelut esitettiin kirjeenvaihdossa sekä viranomaisten tavatessa komission edustajia. Alankomaiden hallitus on toimittanut myöhemmin seuraavat tiedot: - yksityiskohtaiset tiedot poistosäännöistä, joita sovelletaan Philipsiin sekä vastaavasti Rabobankiin, - numerotietoja sekä Philipsin että Rabobankin verotettavasta voitosta vuosina 1990, 1991, 1992 ja 1993, - Philipsin, Rabobankin ja Electrologican välisen teknologianvuokraussopimuksen perustana olevat sopimukset. V ARVIOINTI V.1 Toimenpiteen tekninen arviointi (15) Komissio ottaa huomioon, että varojen myyntiä ja takaisinvuokrausta käytetään runsaasti rahoitusvälineenä sekä yhteisön jäsenvaltioissa että niiden ulkopuolella. Yksi varojen myynnin ja takaisinvuokrauksen seurauksista on se, että vuokranantajalla, joka on hankkinut varoihin kuuluvan omaisuuden, on yksinoikeus tehdä poistoja varoista verotuksessa. Jäsenvaltioiden verolainsäädännöstä tehty tutkimus osoittaa, että tilanne on tällainen lähes kaikissa jäsenvaltioissa. (16) Komissio on samaa mieltä Alankomaiden hallituksen käsityksestä, jonka mukaan aineettomien hyödykkeiden käyttö ei periaatteessa eroa muiden varojen käytöstä. Aineettomien hyödykkeiden erityisluonteen vuoksi niiden käyttöön voidaan kuitenkin soveltaa erityissääntöjä(5). Tässä mielessä aineettomien hyödykkeiden myyntiä ja takaisinvuokrausta koskevat veroviranomaisten ohjeet eivät ole ristiriidassa yleisen verolainsäädännön kanssa. (17) Electrologican osakepääoman siirryttyä Philipsiltä Rabobankille Electrologica ei ole enää verotuksellisesti osa Philipsiä. Näin ollen Electrologican verotettavaa voittoa ei enää sisällytetä Philipsin verotettavaan voittoon. Siirron jälkeen Electrologicasta on tullut verotuksellisesti osa Rabobankia, joten siitä lähtien Electrologican verotettava voitto sisällytetään Rabobankin verotettavaan voittoon. Lisäksi teknologianvuokraussopimuksella on vielä muita seurauksia. Ensinnäkin yksinoikeus tehdä poistoja taitotiedosta (verovähennyksenä) on siirtynyt Philipsiltä Rabobankille. Teknologianvuokraussopimus vähentää näin ollen Rabobankin verotettavaa voittoa ja kasvattaa Philipsin verotettavaa voittoa, joten Rabobank maksaa vähemmän veroja ja Philips enemmän veroja siihen verrattuna, millainen tilanne olisi ollut ilman teknologianvuokraussopimusta. Toisaalta Philips tekee teknologianvuokraussopimuksen seurauksena taitotiedosta 600 miljoonan guldenin (verotettavan) kirjanpidollisen voiton, jota Philips ei olisi tehnyt ilman Electrologican myyntiä Rabobankille. (18) Alankomaiden veroviranomaiset ovat toimittaneet kaikki tiedot, joten komissio on voinut varmuudella todeta, että Philipsillä ja Rabobankilla ei ollut vähennyskelpoisia tappioita solmittaessa teknologianvuokraussopimusta. Philipsin ja Rabobankin vuosien 1990, 1991, 1992 ja 1993 verotettavaa voittoa koskevien numerotietojen perusteella komissio on päätellyt, että Philipsillä ja Rabobankilla molemmilla on ollut mahdollisuus hyötyä täysin taitotiedosta tehtävästä poistosta. Lisäksi sekä Philipsin että Rabobankin voitto-odotukset ovat olleet hyvin lupaavia. Kaikki muutokset, joita verotettavassa voitossa tapahtuu teknologianvuokraussopimuksen seurauksena, aiheuttavat vastaavasti muutoksen valtion kokonaisverotuloissa. (19) Yksityiskohtaisemmin kuvattuna Philipsin ja Rabobankin verotettavassa voitossa tapahtuu seuraavia muutoksia, ja samalla muutoksia tapahtuu myös valtion verotuloissa (ks. myös jäljempänä oleva taulukko): - ilman Electrologican myyntiä Rabobankille Philips olisi voinut suorittaa taitotiedosta 2,2 miljardin guldenin kirjanpitoarvoon perustuvat tasapoistot neljän vuoden aikana. Electrologican myynnin myötä Philipsin verotettava voitto kasvaa neljän vuoden aikana 550 miljoonaa guldenia vuodessa, ja summasta peritään veroa 35 prosenttia, - sen jälkeen kun Electrologica on myyty Rabobankille, verotuksessa tehtävät poistot perustuvat 2,8 miljardin guldenin kirjanpitoarvoon. Ensimmäisten kuuden vuoden aikana taitotiedosta tehdään poistoja jäljellä olevan kirjanpitoarvon perusteella, minkä jälkeen taitotiedosta tehdään tasapoistot neljässä vuodessa. Taitotiedosta tehtävät poistot vähentävät Rabobankin verotettavaa voittoa ensimmäisenä vuonna 700 miljoonaa guldenia (25 prosenttia 2,8 miljardista), toisena vuonna 525 miljoonaa guldenia (25 prosenttia 2,1 miljardista), ja niin edelleen, kunnes kymmenentenä vuonna vähennys on 125 miljoonaa guldenia veroprosentin ollessa 35(6), - Philipsin ja Rabobankin väliset tekijänoikeuspalkkiot ja korot maksetaan kymmenen vuoden aikana, joka on sopimuksen voimassaoloaika. Sikäli kun Philipsin Rabobankille maksamista tekijänoikeuskorvauksista vähennetään Rabobankin Philipsille suorittamat käteismaksut, varsinaista rahan siirtoa ei tapahdu (vaihtojärjestely), - Philips ja Rabobank ovat sopineet, että Philipsin Rabobankille antama 2,2 miljardin guldenin laina voidaan maksaa pois sopimuskauden lopussa. Lainan siirtämisellä ei ole Alankomaissa voimassa olevan oikeuskäytännön perusteella verotuksellisia vaikutuksia(7), - Kaikki Electrologican taitotiedon alilisensseistä kolmansilta osapuolilta saamat tulot jaetaan sopimuksen voimassaoloaikana tasan Philipsin ja Rabobankin kesken, ja niitä verotetaan 35 prosentin verokannalla. Saatujen tietojen perusteella voidaan päätellä, että näitä tuloja on odotettavissa sopimuksen voimassaoloajan jälkipuoliskolla (vuodesta 1999). (20) Taulukon 1 ensimmäisestä sarakkeesta näkyy Rabobankin verotettavan voiton kasvu, joka aiheutuu Philipsin Electrologicalle maksamista koroista. Toisesta ja kolmannesta sarakkeesta käy ilmi, kuinka Rabobankin verotettava voitto pienenee Philipsille maksettavien korkojen ja Electrologican taitotiedosta tehtävien poistojen seurauksena. Neljännestä sarakkeesta käy ilmi, kuinka Philipsin verotettava voitto vähenee tekijänoikeuspalkkioiden maksamisen seurauksena. Seuraavista kolmesta sarakkeesta käy ilmi, kuinka Philipsin verotettava voitto kasvaa Electrologican maksamien korkojen, taitotiedosta tehtävien poistojen menetyksen sekä sen kirjanpidollisen voiton seurauksena, jonka Philips sai myytyään Electrologican Rabobankille. Taulukon 1 viimeisestä sarakkeesta käyvät ilmi lopulliset muutokset verotettavassa voitossa. Taulukon 1 alin rivi osoittaa muutosten käyvän arvon vuoden 1994 verotettavassa voitossa. Taulukosta 2 käyvät ilmi verotettavassa voitossa tapahtuneiden muutosten vaikutukset verotuloihin, kun verokanta on 35 prosenttia. (21) Kuten taulukosta 2 selviää, teknologianvuokraussopimuksen seurauksena kokonaisverotulot kasvavat lyhyellä aikavälillä ja vähenevät pitkällä aikavälillä. Verotulojen muutokseen kyseisenä aikana vaikuttaa kaksi tekijää. Ensinnäkin vuonna 1994 tapahtuneen Electrologican Rabobankille siirtymisen seurauksena Philips purki taitotietoon liittyviä piilovarauksia, ja niitä verotetaan heti kyseisenä vuonna. Toiseksi taitotiedosta tehtävät poistot lykkääntyvät tietyssä määrin Philipsiä ja Rabobankia koskevien poistosääntöjen erojen seurauksena. Mahdolliset alilisensseistä saatavista tuloista johtuvat verotulot on jätetty tarkastelun ulkopuolelle. Kokonaisverotulojen kannalta ei ole merkitystä, saako tulot Philips (jos taitotietoa ei olisi myyty Rabobankille) vai jaetaanko tulot Philipsin ja Rabobankin kesken (kuten Philips ja Rabobank ovat sopineet teknologianvuokraussopimuksessa). Taulukko 1 Verotettavan voiton muutokset teknologianvuokraussopimuksen seurauksena (1994 = vuosi 1) >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 2 Verotulojen muutokset (verokanta 35 %) teknologianvuokraussopimuksen seurauksena (1994 = vuosi 1) >TAULUKON PAIKKA> (22) Teknologianvuokraussopimusta voidaan pitää edullisena Alankomaiden valtion talouden kannalta siinä mielessä, että verotulot saadaan aikaisemmin kuin muussa tapauksessa. Tämän edun arvo vuonna 1994 Alankomaiden valtiolle on 68 miljoonaa guldenia, jos diskonttokorkona on 1,06(8). Rabobankin saaman veroedun maksaa kokonaisuudessaan Philips, joka maksaa teknologianvuokraussopimuksen johdosta enemmän veroja. Rabobankin saamaa veroetua voidaan pitää osana summaa, jonka Philips maksaa Rabobankin rahoituspalveluista. (23) Alankomaan virkamiesten aikanaan tekemissä arvioissa, kuten mainittiin lehtiartikkeleissa, joissa viitattiin valtion taloudelle aiheutuneisiin kustannuksiin, ei ole otettu huomioon teknologianvuokraussopimuksen Philipsille aiheuttamia veroseuraamuksia. V.2 EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltaminen teknologianvuokraussopimuksen verotuskohteluun (24) Teknologianvuokraussopimusta täytyy arvioida EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan perusteella. Jotta teknologianvuokraussopimukseen sisältyisi valtiontuen piirteitä, sen pitäisi tuottaa hyötyä Alankomaiden valtion varojen kustannuksella. Jotta etua voitaisiin pitää valtiontukena, sen pitäisi lisäksi olla erityistä tai valikoivaa siinä mielessä, että tietyt yritykset tai tuotannonalat hyötyisivät siitä. Lisäksi täytyisi todeta, että jäsenvaltioiden väliselle kilpailulle ja kaupalle olisi aiheutunut haittaa. a) Vaikutus kauppaan (25) Kuten menettelyä aloitettaessa mainittiin, Philips ja Rabobank molemmat toimivat yhteisön markkinoilla. Jos näille yrityksille myönnetään tukea, kyseinen tuki parantaa niiden tavaroiden ja palvelujen kilpailuasemaa. Tässä tapauksessa myös muista jäsenvaltioista tulevien kilpailijoiden olisi vaikeampi kilpailla Alankomaissa näiden yritysten kanssa. Näin ollen Philipsille ja/tai Rabobankille myönnettävä tuki vaikuttaisi haitallisesti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. b) Harkintavallan käytön mahdollinen valikoivuus (26) Talouden toimijoiden harkinnanvarainen kohtelu voi tarkoittaa, että yleisten verotussääntöjen yksittäinen soveltaminen saa erityistoimenpiteen piirteitä(9). Sen osalta, ovatko Alankomaiden veroviranomaiset käyttäneet harkintavaltaa antaakseen etuja Philipsille ja/tai Rabobankille vai ainoastaan soveltaneet yleisiä verotussääntöjä, komissio katsoo seuraavaa: (27) Sen olettamuksen puolesta, että Alankomaiden veroviranomaiset olisivat tietyssä määrin käyttäneet harkintavaltaa Philipsin ja/tai Rabobankin eduksi, puhuu se, että Alankomaiden hallitus on sekaantunut tähän asiaan. Tähän sekaantumiseen vaikuttaa samalla olevan syynä Philipsin painostus, jotta veroviranomaisten pitkäaikainen konflikti saataisiin päättymään. Tämä konflikti liittyi verolainsäädännön tulkintaan ja esti sen, että lopullista päätöstä suoritetun toimenpiteen verotuksellisista seuraamuksista ei voitu antaa. (28) Koska Alankomaiden siviili- ja verolainsäädäntö eivät sisällä erityisiä säännöksiä veroviranomaisten suorittamasta myynti- ja takaisinvuokraussopimusten arvioinnista, arvioinnissa täytyi käyttää perustana hyvän liiketavan yleistä periaatetta, joka esitetään Alankomaiden verolainsäädännössä. Kun harkitaan sitä, voidaanko hyvän liiketavan periaatetta soveltaa Philipsin ja Rabobankin väliseen teknologianvuokraussopimukseen, keskeiseksi kysymykseksi nousee, onko Rabobank tosiasiassa saanut taitotiedosta muodostuvan omaisuuden ainoastaan Electrologican osakepääoman siirron myötä ja onko Rabobank siten oikeutettu tekemään poistoja taitotiedosta(10). Jotta tietty taho voitaisiin katsoa omistajaksi, on tarpeen, että varoihin liittyy tiettyjä riskejä. Rabobankilla on oikeus taitotiedon arvonnousuun sopimuksen päättyessä sekä puoleen alilisensseistä saatavista tuloista. Komissio katsoo käytettävissä olevien tietojen perusteella, että tämä on Alankomaiden lainsäädännön ja oikeuskäytännön nojalla riittävää riskin toteamiseksi ja että tässä on siten kysymys omistamisesta. (29) Myös Alankomaiden veroviranomaisten elokuussa 1994 julkaisemien aineettomien hyödykkeiden myynti- ja takaisinvuokraussopimuksia koskevien ohjeiden määräykset koskevat pääasiassa omistajuutta. Ohjeisiin sisältyvät Alankomaiden lainsäädännön tulkinnan suuntaviivat, eivätkä ne muuta lakia. Koska ohjeet on julkaistu vasta teknologianvuokraussopimuksen solmimisen jälkeen, voidaan ainoastaan vielä selvittää, täyttääkö teknologianvuokraussopimus ohjeiden määräykset jälkikäteen. Testin tulos ei mitätöi johtopäätöstä, jonka mukaan yleisiä verotussääntöjä on noudatettu. (30) Ohjeiden mukaan aineettomien hyödykkeiden myyntiä ja takaisinvuokrausta arvioitaessa sovelletaan viittä seuraavaa kriteeriä: 1) Alkuperäinen omistaja ei saa pidättää itsellään yksinoikeutta hyödykkeiden käyttöön, ja tässä yhteydessä on merkittävää, kenellä on vuokrakauden päättyessä todellinen päätösvalta aineettomiin hyödykkeisiin. 2) Vuokrakauden täytyy olla lyhyempi kuin aineettomien hyödykkeiden käyttöikä. 3) Poistojen täytyy olla suhteessa tekijänoikeuspalkkioihin, ja niissä täytyy ottaa huomioon asianmukainen jäännösarvo. 4) Siirtohinnalla täytyy olla objektiivinen perusta, ja veroviranomaisten täytyy voida tarkastaa asia. 5) Vuokranantajan saamien tekijänoikeuspalkkioiden ja muiden etuisuuksien täytyy olla riittäviä, jotta vuokranantaja saisi hyvityksen poistoista ja koroista. (31) Lisäksi ohjeiden mukaan kriteerejä 1, 2 ja 5 ei tarvitse täyttää kokonaan, jos tietyn kriteerin täyttämättä jättäminen hyvitetään täyttämällä paremmin toisen kriteerin vaatimukset. Yleisesti ottaen kyseiset viisi kriteeriä täytyy täyttää riittävällä tavalla. (32) Kyseisten kriteerien soveltaminen Philipsin ja Rabobankin väliseen teknologianvuokraussopimukseen on johtanut seuraavaan tulokseen: 1) Philipsillä on takaisinvuokrauksen osalta periaatteessa yksinoikeus. Sopimuksessa kuitenkin määrätään erityisesti sellaisesta mahdollisuudesta, että Philips hyödyntää taitotetoa myöntämällä kolmansille osapuolille alilisenssejä. Siinä tapauksessa, että Philips myöntää kolmansille osapuolille alilisenssejä, sopimus määrää, että Rabobankilla on oikeus 50 prosenttiin Philipsin saamista tuloista. Sekä Philipsin että Rabobankin keskinäisten etujen mukaista on myöntää alilisenssejä. Philips on toteuttanut suuren organisaatiouudistuksen, jonka myötä se on keskittynyt jälleen ydintoimintoihin ja jossakin tapauksissa sulkenut kokonaisia tuotantolinjoja. Tästä syystä Philips on asianosaisena myönnettäessä alilisenssejä kolmansille osapuolille. Vastaanotetuista tiedoista voidaan edelleen päätellä, että taitotietoon liittyvien alilisenssien myöntäminen on Philipsille hyvin tavallista. Ohjeissa määrätään edelleen erityisesti, että kysymys siitä, kenellä on vuokrakauden lopussa todellinen päätösvalta aineettomista hyödykkeistä, on tärkeä, kun määritellään, sisältyykö sopimukseen yksinoikeus. On selvää, että tämä päätösvalta on Rabobankilla. Kuten aikaisemmin mainittiin, Rabobankilla on ainoastaan oikeus, mutta ei velvollisuutta, myydä Electrologican osakepääoma takaisin Philipsille vuokrakauden lopussa. Lisäksi Rabobank voi purkaa Philipsin ja Electrologican välisen takaisinvuokraussopimuksen 1 päivästä tammikuuta 2004 lähtien. 2) Vuokrasopimuksen kestoaika on kymmenen vuotta. Komissiolla ei ole syytä olettaa, että taitotiedon odotettavissa oleva käyttöikä on lyhyempi kuin vuokra-aika. 3) Rabobankin kymmenen vuoden aikana suorittamat poistot katsotaan normaaleiksi sen valossa, mikä on taitotiedon rahoituksellinen merkitys Rabobankille. 4) Taitotiedon siirtohinta perustuu siirron hinnoittelua koskeviin OECD:n ohjeisiin. Lisäksi Alankomaiden veroviranomaiset ovat aikaisemmin tarkistaneet ja hyväksyneet taitotiedon siirtohinnan noudattaen tuolloin Alankomaissa tällaisissa tapauksissa sovellettavaa alennetun omakustannushinnan periaatetta. Komissio katsoo, että OECD:n ohjeet ovat käyttökelpoinen perusta arvioitaessa taitotietoa. 5) Kun otetaan huomioon kaupallinen nettolaskelma, Rabobankin voidaan katsoa solmineen taloudellisesti vastuullisen sopimuksen. Lisäksi sekä Philipsillä että Rabobankilla on mahdollisuus saada lisätuloja myönnettävistä alilisensseistä ja mahdollisesta arvonnoususta vuokrakauden lopussa. (33) Komissio on tullut sellaisen johtopäätökseen, että Philipsin ja Rabobankin välisen teknologianvuokraussopimuksen voidaan jälkeenpäin katsoa riittävässä määrin täyttävän kriteerit, jotka Alankomaiden veroviranomaiset ovat esittäneet aineettomien hyödykkeiden myyntiä ja takaisinvuokrausta koskevissa ohjeissa. (34) Pääasiallisesti hyödykkeen omistajuutta koskevien kriteerien lisäksi ohjeet edellyttävät, että aineettomien hyödykkeiden myynnille ja takaisinvuokraukselle on taloudellinen syy, jotta vältettäisiin aineettomien hyödykkeiden myynnin ja takaisinvuokrauksen väärinkäyttö veronkiertoon. (35) Taloudellisena syynä teknologianvuokraussopimukseen oli Philipsille se, että yhtiön (lyhytaikainen) rahoitustilanne ja tase paranivat, kun taas Rabobankin etujen mukaista oli vaihtaa lyhytaikaista rahoitusta pitkäaikaiseen. Tärkeimpänä syynä Philipsin ja Rabobankin väliseen teknologianvuokraussopimukseen vaikuttaa olleen Philipsin kiireellinen käteisen tarve. Koska Philipsin maksuvalmius oli liian heikko, Philipsillä oli riski menettää AA-luokituksensa lainanottajana. Philipsin taustalla oleva rahoituskonsortio ei ollut enää valmis rahoittamaan Philipsiä. Siksi piilovarausten muuttaminen rahaksi oli Philipsille viimeinen pelastuskeino. (36) Se, että Alankomaiden veroviranomaiset olivat hyväksyneet aineettomien hyödykkeiden myynnin ja takaisinvuokrauksen jo vuonna 1987, antaa vielä lisää tukea sille päätelmälle, että Alankomaiden veroviranomaiset ovat soveltaneet teknologianvuokraussopimuksen tapauksessa pelkästään yleistä verolainsäädäntöä. (37) Toinen tapa todeta se, että yleistä verolainsäädäntöä on sovellettu, on selvittää, onko aineettomien hyödykkeiden myynti ja takaisinvuokraus ollut kyseisenä aikana mahdollista samalla tavalla myös muille yrityksille. Alankomaiden hallitus on toimittanut luettelon yrityksistä, jotka ovat Philipsin tapauksen jälkeen käyttäneet aineettomien hyödykkeiden myyntiä ja takaisinvuokrausta kassatilanteensa parantamiseksi. Nämä toimenpiteet ovat tapahtuneet sekä ennen Philipsin ja Rabobankin välistä sopimusta että sen jälkeen. Lisäksi lehtiartikkelien perusteella voidaan päätellä, että myös muut Philipsiin verrattavissa olevat yritykset ovat olleet sillä kannalla, että myynti ja takaisinvuokraus on niille mahdollista. (38) Lisäksi tässä esitettyä taloudellista syytä ei voida asettaa kyseenalaiseksi sen perusteella, että tämän myynnin ja takaisinvuokrauksen seurauksena olisi mahdollisesti saatu veroetuja, koska kuten V.1 kohdassa osoitettiin, ei voida olettaa, että valtiolle koituisi nyt verotulojen menetyksiä. Päinvastoin, tuloksena on verotulojen kasvu 68 miljoonalla guldenilla (diskontattu summa vuonna 1994). c) Valtion varojen käyttö (39) Kuten 38 kappaleessa osoitetaan, teknologianvuokraussopimuksen verotuskohtelu ei aiheuta menetyksiä valtiolle. VI PÄÄTELMÄ (40) Komissio päättelee yllä esitettyjen seikkojen perusteella, että koska Alankomaiden viranomaiset eivät ole myöntäneet Philipsille eivätkä Rabobankille veroetuja Alankomaiden valtion varoista käyttäen verolainsäädännön osalta harkintavaltaa, yksikään Philipsin ja Rabobankin välisen teknologianvuokraussopimuksen osapuoli ei ole saanut 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Alankomaiden veroviranomaisten verotuskohteluun Philipsin ja Rabobankin välisen teknologianvuokraussopimuksen tapauksessa ei sisälly EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea. 2 artikla Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä 21 päivänä huhtikuuta 1999. Komission puolesta Karel Van Miert Komission jäsen (1) EYVL C 338, 8.11.1997. (2) Asia Keereweer-Sogelease, BNB 1995/116, jossa korkein oikeus päätti, että myynti- ja takaisinvuokraus kirjapainoalalla on Alankomaiden lain mukaista. (3) Yleissäännöt (nro 16) yritysverolain 15 artiklan täydennykseksi. (4) OECD:n kertomus "Transfer Pricing Guidelines for Multinational Enterprises and Tax Administrations". (5) Komission asetus (ETY) N:o 556/88, annettu 30 päivänä marraskuuta 1988, perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta taitotietoa koskevien lisenssisopimusten ryhmiin (EYVL L 61, 4.3.1989, s. 2). (6) Alankomaiden hallitus perusteli eroja Philipsin ja Rabobankin poistosäännöissä sillä, että taitotiedolla on Philipsin tapauksessa oleellisesti erilainen rooli kuin Rabobankin tapauksessa, jolle se oli ainoastaan rahoitusvarallisuutta. (7) BNB 1969/202, ja BNB 1978/140 velkojan osalta ja BNB 1993/237 velallisen osalta. (8) Käytettäessä alempaa diskonttokorkoa Alankomaiden valtion hyöty jäisi pienemmäksi. (9) Komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen (EYVL C 384, 10.12.1998, s. 3). (10) Se, että taitotieto on aineeton hyödyke, ei estä sen siirtoa.