Komission asetus (EY) N:o 2140/97, annettu 30 päivänä lokakuuta 1997, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta, Japanista, Korean tasavallasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden tuonnissa



Virallinen lehti nro L 297 , 31/10/1997 s. 0061 - 0079



KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2140/97, annettu 30 päivänä lokakuuta 1997, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta, Japanista, Korean tasavallasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden tuonnissa EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2331/96 (2), ja erityisesti sen 7 artiklan, on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: A. MENETTELY (1) Komissio ilmoitti 1 päivänä helmikuuta 1997 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (3), jäljempänä `ilmoitus menettelyn aloittamisesta`, Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä `Kiina`, Japanista, Korean tasavallasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta ja pani vireille asiaa koskevan tutkimuksen. (2) Menettely aloitettiin valituksen johdosta, jonka oli joulukuussa 1996 jättänyt Philips Personal Fax Electronik Fabrik, Communications Systems, Wien-Microelectronics. Valittajan tuotanto edustaa huomattavaa osaa yhteisön samankaltaisen tuotteen tuotannosta. Valitukseen sisältyneet todisteet kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäviksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen. (3) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille tuottajille/viejille ja tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä niiden järjestöille, viejämaiden edustajille ja valittajille. Asianomaiset osapuolet saivat tilaisuuden esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluksi ilmoituksessa menettelyn aloittamisesta asetetussa määräajassa. (4) Useat asianomaisten maiden tuottajat/viejät sekä yhteisön tuottajat, käyttäjät ja tuojat esittivät kantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka mainitussa määräajassa pyysivät tulla kuulluksi suullisesti ja osoittivat, että niiden kuulemiseen oli erityisiä syitä annettiin mahdollisuus tulla kuulluksi. (5) Komissio lähetti kyselylomakkeet yhteisön tuottajille, kaikille niille 37 yritykselle, jotka oli valituksessa mainittu asianomaisen tuotteen tuottajiksi/viejiksi, kaikille tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä kaikille muille yrityksille, jotka olivat ottaneet yhteyttä komissioon ilmoituksessa menettelyn aloittamisesta asetetussa määräajassa. (6) Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin, vahingon ja yhteisön edun alustavan määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti tutkimuksia seuraavien yritysten toimitiloissa: a) Yhteisön tuottajat - Philips Personal Fax Electronik Fabrik, Communications Systems, Wien-Microelectronics, Itävalta b) Tuojat - Telecom Eireann, Irlanti - Telecom Finland, Suomi - Kaukomarkkinat Oy, Suomi - Ky Enestam, Suomi - Telia, Ruotsi - Telecom Danmark A/S, Tanska - Oki, Yhdistynyt kuningaskunta - Canon, Alankomaat - Alcatel, Ranska - Olivetti, Italia - British Telecom, Yhdistynyt kuningaskunta - Triumph Adler, Saksa - Deutsche Telekom, Saksa c) Tuottajat/viejät Korean tasavalta - Samsung Electronics Co., Ltd, Soul - Daewoo Telecom Ltd, Soul - Nixxo Telecom Co., Ltd, Soul - Tae Il Media Co., Ltd, Soul Japani - Brother Industries, Ltd, Nagoya - Tottori Sanyo Electric Co., Ltd, Tottori - Murata Machinery, Ltd, Kyoto, (Kiinasta peräisin olevat tuotteet) - Funai Electric Co., Ltd, Osaka, (Kiinasta peräisin olevat tuotteet) Taiwan - Taiwan Telecommunication Industry Co., Ltd, Taipei - Kinpo Electronics, Inc., Taipei - Sampo Corporation, Taipei Singapore - Matsushita Graphic Communication Systems (S) Pte., Ltd, Singapore - Asia Matsushita Electric (S) Pte., Ltd, Singapore Thaimaa - Cal-Comp Electronics (Thailand) Co. Ltd, Bangkok Hongkong (Kiinasta peräisin olevat tuotteet) - Highsonic Industrial Ltd, Hongkong - Murata Machinery (H.K.) Ltd, Hongkong - Sanyo Electronics (H.K.) Ltd, Hongkong - CCT Telecom Holdings Limited, Hongkong (7) Polkumyyntiä koskeva tutkimus käsitti 1 päivän tammikuuta 1996 ja 31 päivän joulukuuta 1996 välisen ajanjakson, jäljempänä `tutkimusajanjakso`. Vahinkoa koskeva tutkimus kattoi vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson. B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE (8) Menettely koskee yksityiskäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita. Nämä laitteet on pääasiassa tarkoitettu paperille laadittujen asiakirjojen siirtoon ja vastaanottamiseen puhelinsignaalin avulla, niitä käytetään usein kotona tai henkilökohtaisessa käytössä pöytämalleina ja niissä on tavallisesti lisälaitteita viestintään. Telekopio- ja puhelintoimintojen ja/tai puhelimeen, myös langattomaan käsipuhelimeen, kytkennän lisäksi niissä voi olla paperinsyöttölaite ja yksi tai useampia seuraavista toiminnoista; kasettikäyttöinen tai digitaalinen puhelinvastaaja, kopiointitoiminto tai sisäpuhelintoiminto (intercom). Tämä luettelo ei ole tyhjentävä. Yksityiskäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet on väliaikaisten päätelmien tekemistä varten erotettu ammattikäyttöön tarkoitetuista telekopiolaitteista painon ja koon perusteella. Yksityiskäyttöön tarkoitetuiksi telekopiolaitteiksi katsotaan tässä tutkimuksessa ainoastaan sellaiset telekopiolaitteet, joiden paino on enintään 5 kilogrammaa ja joiden runko-osan enimmäismitat (leveys × syvyys ×korkeus) ovat 470 mm ×450 mm × 170 mm. Painoa ja mittoja määriteltäessä ei oteta huomioon paperimäärää ja muita oheisvarusteita eikä langatonta käsipuhelinta. (9) Asianomaisista osapuolista monet kiistivät tämän tuotemääritelmän. Ne katsoivat, että se on liian laaja ja että teknisen kehityksen myötä määritelmän alaan voivat tulevaisuudessa kuulua myös ammatti- ja liikekäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet. Valitus koskee niin sanottuja yksityiskäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita. Sen vuoksi suurin osa yhteisön kaikista telekopiolaitteiden markkinoista ei kuulu tähän menettelyn piiriin, koska kyseiset laitteet ovat ominaisuuksiensa (asiakirjasyöttö, mahdollisuus viestin samanaikaiseen lähettämiseen usealle vastaanottajalle) ja mittojensa (keskimäärin yli 10 kg) perusteella selvästi ammattikäyttöön tarkoitettuja. Lisäksi ainoastaan ammattikäyttöön tarkoitetuissa telekopiolaitteissa on nykyisin käytössä tulostustekniikka, kuten mustesuihku ja laser. (10) Tältä osin olisi huomattava, että komissio pyrki selvittämään, voidaanko tuote määritellä tarkoituksenmukaisemmin. Ratkaisevasti parempaa vaihtoehtoa ei kuitenkaan toistaiseksi ole. Tämän vuoksi pääteltiin, että laitteen painoon ja ulkomittoihin perustuva määritelmä oli alustavia päätelmiä tehtäessä paras vaihtoehto, jonka etuna on tutkimukselle ja mahdollisesti käyttöön otettavien tullien tehokkaalle soveltamiselle tarpeellinen selkeys ja varmuus. Tuotteen määrittelytapaan ja erityisesti tulostustekniikkaan ja -laatuun liittyvien kysymysten tutkimista aiotaan jatkaa ottaen erityisesti huomioon kuluttajien kokemukset asiasta. Erityisesti mustesuihku- ja lasertulostustekniikkaa käyttävät telekopiolaitteet katsottiin tarkoituksenmukaiseksi jättää väliaikaisen tullin soveltamisen ulkopuolelle asianomaisten osapuolten esittämien perusteiden johdosta ja sen takia, että nykyisin näitä tekniikkoja käyttävät telekopiolaitteet ovat tarkoitettu yksinomaan ammattikäyttöön. (11) Komissio totesi, että yhteisön tuotannonalan tuottamat ja yhteisön markkinoilla myymät yksityiskäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet ja Kiinassa, Japanissa, Korean tasavallassa, Malesiassa, Singaporessa, Taiwanissa ja Thaimaassa tuotetut yksityiskäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet olivat samanlaisia tai toisiinsa verrattavissa olevia. Koska yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden eri mallien perusominaisuuksissa ja käyttötarkoituksissa ei ollut eroja, komission yksiköt katsoivat, että viejämaiden kotimarkkinoilla myydyt yksityiskäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet ja yhteisöön viedyt mallit olivat asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä `perusasetus`, 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. Lisäksi todettiin, että Kiinasta yhteisöön viedyt telekopiolaitteet ja vertailumaana tässä yhteydessä käytetyn Korean tasavallan kotimarkkinoilla myydyt telekopiolaitteet olivat samanlaisia. C. POLKUMYYNTI 1. Yhteistyön taso (12) Yhteistyöhalukkuus oli erityisen vähäistä tämän menettelyn soveltamisalaan kuuluvien tuottajien/viejien osalta Malesiassa, Thaimaassa, Taiwanissa, Japanissa ja Kiinassa, sillä yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien yhteisöön viemä määrä edusti vain murto-osaa kyseisten maiden kokonaisviennistä. (13) Yhteistyössä toimineiden tuottajien/viejien toimittamat tiedot tarkistettiin ja otettiin useimmissa tapauksissa huomioon. Joissakin tapauksissa jouduttiin kuitenkin tarkastuskäyntien aikana toteamaan, että osa annetuista tiedoista oli virheellisiä, vailla perusteita tai riittämättömiä, minkä vuoksi ne oli jätettävä huomioon ottamatta. Näissä tapauksissa komissio ei käyttänyt kyseisiä tietoja vaan turvautui sen sijaan käytettävissä oleviin tietoihin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. 2. Markkinatalousmaat a) Yleismenetelmä a.1) Normaaliarvo (14) Markkinatalousmaiden normaaliarvoa määrittäessään komissio selvitti ensin kunkin tuottajan/viejän osalta, oliko sen yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden kokonaismyynti kotimarkkinoilla edustavaa suhteessa sen yhteisöön suuntautuvaan kokonaisvientiin. Myyntiä kotimarkkinoilla pidettiin perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti edustavana, jos tuottajayrityksen kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli vähintään 5 prosenttia sen kokonaisviennistä yhteisöön. (15) Tämän jälkeen komissio määritteli ne yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden mallit, joita edustavaa kotimaanmyyntiä harjoittavat yritykset myivät kotimarkkinoilla ja joita voitiin pitää samanlaisina kuin yhteisöön vietäviksi myytyjä malleja tai niihin suoraan verrattavissa olevina. (16) Komissio määritti tuottajien/viejien kotimarkkinoillaan myymien, yhteisöön vietäviksi myytyjä malleja vastaavien mallien osalta, oliko niiden myynti kotimarkkinoilla perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti riittävän edustavaa. Tietyn mallin kotimaanmyyntiä pidettiin riittävän edustavana, kun kyseistä mallia olevien yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli tutkimusajanjaksona vähintään 5 prosnettia siihen verrattavissa olevaa mallia olevien telekopiolaitteiden kokonaismyynnistä yhteisöön. (17) Komissio määritti lopuksi kannattavan myynnin osuuden kunkin mallin osalta tarkoituksenaan selvittää, voitiinko kyseisten mallien kotimaanmyyntiä pitää tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneena. Jos vahvistettuja tuotantokustannuksia vastaavaan tai ne ylittävään nettohintaan myytyjen (kannattava myynti) yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden määrä oli vähintään 80 prosenttia kokonaismyynnin määrästä, normaaliarvon määrityksessä käytettiin tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin koko kotimaanmyynnissä tutkimusajanjaksona veloitettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella siitä riippumatta, olivatko myyntitoimet olleet kannattavia. Jos yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden kannattavan myynnin osuus oli vähemmän kuin 80 prosenttia mutta enemmän kuin 10 prosenttia myynnin kokonaismäärästä, normaaliarvo määritettiin pelkästään kannattavien myyntitoimien painotettuna keskiarvona lasketun todelllisen kotimarkkinahinnan perusteella. (18) Jos yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden kannattava myynti tietyn mallin osalta oli vähemmän kuin 10 prosenttia myynnin kokonaismäärästä, myyntiä pidettiin riittämättömänä, eikä kotimaanmarkkinahintaa voitu käyttää normaaliarvon määrityksen perustana. (19) Johdanto-osan 14-17 kappaleessa esitettyjen vaatimusten täyttyessä normaaliarvo määritettiin kunkin mallin osalta perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti viejämaan riippumattomien asiakkaiden kotimarkkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamien tai niiden maksettaviksi tulevien hintojen perusteella. (20) Jos tietyn tuottajan jonkin mallin kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää, normaaliarvo muodostettiin laskennallisesti eikä muiden tuottajien/viejien kotimaanhintojen perusteella, koska mallivalikoima oli laaja ja koska tietyn yrityksen valmistaman tietyn mallin arvioinnissa oli otettava huomioon suuri määrä erilaisia tekijöitä (esimerkiksi erot ominaisuuksissa tai toiminnoissa). Muiden yhtiöiden kotimaanhintojen käyttäminen olisi tässä tapauksessa johtanut lukuisiin oikaisuihin, joista useimmat olisi jouduttu tekemään arviopohjalta. Tästä syystä normaaliarvo muodostettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisäämällä vientimallien valmistuskustannuksiin, joihin tehtiin tarvittavat oikaisut, kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali. Tätä tarkoitusta varten komissio tutki, olivatko kullekin tuottajalle/viejälle kotimaanmyynnistä aiheutuneita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä saatua voittoa koskevat tiedot luotettavia. Todellisia kotimaanmyynnistä aiheutuneita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia pidettiin luotettavina, jos asianomaisen yrityksen myyntiä kotimarkkinoilla voitiin pitää edustavana (katso johdanto-osan 16 kappale). Todellista kotimaanmyynnin voittomarginaalia käytettiin, jos vahvistetut tuotantokustannukset ylittävään nettohintaan myytyjen yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden määrä oli enemmän kuin 10 prosenttia asianomaisen yrityksen kotimaanmyynnin kokonaismäärästä. Jos tämä edellytys ei täyttynyt, käytettiin asianomaisen viejämaan muiden yritysten voittomarginaalien painotettua keskiarvoa. a.2) Vientihinta (21) Vientihinta vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettaviksi tulevien vientihintojen perusteella aina, kun yksityiskäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet vietiin yhteisöön sijoittautuneille riippumattomille asiakkaille. (22) Joissakin tapauksissa vientihintaa pidettiin kuitenkin epäluotettavana, koska tuote myytiin etuyhteydessä olevalle osapuolelle. Tällöin vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti sen hinnan perusteella, jolla tuontituotteet jälleenmyyntiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle. (23) Näissä tapauksissa tehtiin oikaisuja tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten sekä voittomarginaalien huomioon ottamiseksi luotettavan vientihinnan laskemiseksi yhteisön rajalla. (24) Voittomarginaaliksi määritettiin alustavasti 5 prosenttia, mitä voidaan yhteisön riippumattomien tuojien voittomarginaalistaan antamien tietojen perusteella pitää varovaisena arviona tällä alalla. a.3) Vertailu (25) Normaaliarvon ja vientihinnan välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti asianmukaisesti huomioon, oikaisujen muodossa, hintojen vertailtavuuteen vaikuttavat erot. (26) Näin ollen oikaisuja on tehty tuontimaksujen, kuljetus-, vakuutus- ja käsittelykustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten sekä alennusten ja vakuuksien erojen mukaisesti aina, kun se on ollut tarpeen ja perusteltua, eli silloin, kun oikaisun tekemistä koskeva pyyntö on tehty asetetussa määräajassa ja kun asianomainen osapuoli on voinut osoittaa, että väitetyt erot vaikuttavat hintoihin ja niiden vertailtavuuteen. a.4) Polkumyyntimarginaali a.4.1) Tutkittujen yritysten polkumyyntimarginaali (27) Tyyppikohtaista keskimääräistä painotettua normaaliarvoa verrattiin tavallisesti keskimääräiseen painotettuun vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti. Jos kuitenkin todettiin, että vientihintojen rakenteessa oli eri ostajien, alueiden tai ajanjaksojen välillä huomattavia eroja ja että harjoitetun polkumyynnin tosiasiallinen laajuus ei käynyt ilmi edellä tarkoitetusta vertailusta, keskimääräistä painotettua normaaliarvoa verrattiin kaikkien yhteisöön suuntautuvien yksittäisten vientitapahtumien hintoihin. a.4.2) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntimarginaali (28) Yhteistyöhön osallistumattomille yrityksille määritettiin polkumyynnin `jäännösmarginaali` perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella. Koska yhteistyön taso oli yleensä ottaen alhainen, päätettiin soveltaa seuraavaa menetelmää: Jokaisesta viejämaasta valittiin se yritys, jonka polkumyyntimarginaali oli korkein, minkä jälkeen kyseisen yrityksen merkittävinä määrinä valmistamista ja myymistä malleista yksilöitiin se, jonka polkumyynti oli suurinta. Polkumyynnin jäännösmarginaali perustuu tämän mallin keskimääräiseen painotettuun marginaaliin, joka ilmaistiin prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla. Komissio katsoi, että tämän menetelmän avulla voitiin parhaiten välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen. b) Korean tasavalta (29) Neljä yritystä vastasi tuottajille/viejille lähetettyyn kyselylomakkeeseen. b.1) Normaaliarvo (30) Normaaliarvo voitiin yhdeksäntoista yhteisöön vietäväksi myydyn mallin osalta määrittää johdanto-osan 19 kappaleessa tarkoitetulla tavalla käyttämällä pohjana perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti vertailukelpoisten mallien kotimarkkinahintoja. (31) Kaikkien muiden yhteisöön vietäviksi myytyjen mallien normaaliarvo oli muodostettava laskennallisesti johdanto-osan 20 kappaleessa esitetyllä tavalla. (32) Yhden korealaisen yrityksen osalta todettiin, että sen kotimarkkinoilla myytyjen laitteiden tuotantokustannuksista esittämät tiedot olivat merkittävässä määrin ristiriitaisia. Tästä syystä normaaliarvon määrittämisessä päätettiin osittain käyttää käytettävissä olevia tietoja johdanto-osan 13 kappaleessa selostetulla tavalla. Tähän tarkoitukseen käytettiin tarkastuskäynnin aikana kerättyjä ja todennettuja tietoja. b.2 Vientihinta (33) Kahden yrityksen koko telekopiolaitteiden myynti yhteisön markkinoilla ja osa kahden muun yrityksen myynnistä suuntautui riippumattomille yhteisön tuojille. Näin ollen vientihinta vahvistettiin tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. (34) Siltä osin, kuin edellä mainittujen kahden yrityksen myynti tapahtui etuyhteydessä olevien tuojien välityksellä, vientihinnat muodostettiin johdanto-osan 22-24 kappaleessa esitetyllä tavalla ensimmäisen riippumattoman asiakkaan tuotteesta maksaman tai tämän maksettavaksi tulevan hinnan perusteella siten, että siitä vähennettiin tuonnista aiheutuneet kustannukset, myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä kohtuullinen määrä voittoa. (35) Komissio totesi tarkastuskäynnin aikana, että yksi yritys ei ollut antanut täydellistä selvitystä viennistään yhteisöön. Viejä myi telekopiolaitteita yhteisöön vietäviksi Hongkongissa olevan kolmannen osapuolen välityksellä, mutta oli jättänyt ilmoittamatta tämän myynnin. Komissio ei pystynyt määrittämään näiden liiketoimien laajuutta, minkä vuoksi päätettiin soveltaa perusasetuksen 18 artiklaa ja arvioida näiden liiketoimien osuudeksi 10 prosenttia kokonaisviennistä yhteisöön. Tämän myynnin polkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin korkein niistä polkumyyntimarginaaleista, jotka oli määritetty kyseisen yrityksen riippumattomille asiakkaille myymille malleille. b.3) Vertailu (36) Oikaisuja on tehty kuljetus-, vakuutus- ja käsittelykustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten sekä alennusten ja vakuuksien erojen mukaisesti aina, kun se on ollut tarpeen ja perusteltua. (37) Kaikki yritykset pyysivät oikaisun tekemistä tuontimaksujen huomioon ottamiseksi. Oikaisupyyntöön ei kuitenkaan voitu suostua, koska yritysten pyyntö perustui kaikkien tuotteiden keskiarvon perusteella laskettuun määrään, eivätkä yritykset osoittaneet maksetun tullin ja telekopiolaitteiden tietyn mallin välistä yhteyttä. (38) Kolme yritystä pyysi oikaisun tekemistä kaupan portaiden erojen mukaisesti sillä perusteella, että ostajien erilaiset toiminnot koti- ja vientimarkkinoilla vaikuttivat hintojen vertailtavuuteen. Yksikään niistä ei kuitenkaan pystynyt osoittamaan johdonmukaisia eroja väitetysti erilaisiin myyntikanaviin soveltamassaan hinnoittelupolitiikassa. Tutkimuksessa selvisi, että hinnoista päätettäessä ei tehty eroa kaupan eri portaiden välillä. Koska todisteita hintojen vertailtavuuteen vaikuttavasta kaupan portaan erosta ei esitetty, oikaisupyyntöön ei suostuttu. (39) Kaikki yritykset pyysivät kotimaanmyynnin luottokustannusten huomioon ottamista. Oikaisua pyydettiin avoimeen, uudistuvaan luottoon perustuvan maksujärjestelmään vedoten esittämättä kuitenkaan todisteita tuotteen toimittajan ja ostajan myyntihetkellä tekemästä sopimuksesta. Pyyntöön ei suostuttu, koska perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan g alakohdan mukaan oikaisu voidaan tehdä ainoastaan myyntihetkellä sovittujen päivien lukumäärän perusteella, sillä ainoastaan kyseisistä päivistä aiheutuvien kustannusten voidaan katsoa sisältyvän hintaan. b.4) Polkumyyntimarginaali (40) Painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kaikkien yritysten osalta perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vientihintojen painotettuun keskiarvoon. (41) Edellä johdanto-osan 27 kappaleessa selostetulla tavalla suoritettu vertailu osoittaa, että kaikki komission kanssa täysin yhteistyössä toimineet tuottajat harjoittavat polkumyyntiä. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (42) Yhteistyöhön osallistumattomille yrityksille oli määritettävä väliaikainen polkumyynnin jäännösmarginaali käytettävissä olevien tietojen perusteella johdanto-osan 28 kappaleessa selostetulla tavalla. Tämä jäännösmarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontitullihinnasta yhteisön rajalla on 33,8 prosenttia. c) Japani (43) Kaksi Japanissa tuotantoa harjoittavaa yritystä vastasi kyselylomakkeeseen ja niiden toiminta tutkittiin. c.1) Normaaliarvo (44) Määriteltyään ensin a.1 jaksossa selostetulla tavalla kotimaanmyynnin edustavuuden, tuotetyyppien vertailtavuuden ja kunkin tyypin edustavuuden sekä tutkittuaan, oliko myynti tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, komissio laski normaaliarvot toisen yrityksen osalta kaikissa tapauksissa ja toisen yrityksen osalta yhdessä tapauksessa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti todellisten kotimarkkinahintojen perusteella. (45) Kaikissa muissa tapauksissa normaaliarvo oli laskettava perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti yhteisöön vietyjen tuotteiden laskennallisen arvon perusteella. Laskennallinen normaaliarvo muodostettiin johdanto-osan 20 kappaleessa selostetulla tavalla. Myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset ja kotimaanmyynnin voittomarginaali lisättiin yrityksen viemien tuotetyyppien valmistuskustannuksiin. Koska yrityksistä toisella ei ollut riittävästi kannattavaa myyntiä, sen normaaliarvon muodostamisessa käytettiin toisen yrityksen vahvistettua voittomarginaalia. c.2) Vientihinta (46) Japanilaiset yritykset myivät yksityiskäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita yhteisön markkinoilla yksinomaan niihin etuyhteydessä oleville yhteisön tuojille. Tämän vuoksi vientihinta oli muodostettava laskennallisesti kaikissa tapauksissa. c.3) Vertailu (47) Oikaisuja on tehty kuljetus- ja pakkauskustannusten, maksujen, luottokustannusten ja palkkioiden erojen mukaisesti, kun se on ollut tarpeen ja perusteltua. (48) Molemmat yritykset pyysivät oikaisun tekemistä Japanissa myytyjen telekopiolaitteiden ja yhteisöön vietyjen telekopiolaitteiden fyysisten ominaisuuksien erojen mukaisesti. Pyyntö päätettiin alustavasti jättää huomioon ottamatta, koska väitetyn eron tueksi ei esitetty vastaavaa eroa markkina-arvossa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan a alakohdassa edellytetyllä tavalla. (49) Molemmat yritykset pyysivät oikaisun tekemistä kaupan portaiden erojen mukaisesti sillä perusteella, että uudelleen muodostettu vientihinta ja normaaliarvo ovat kaupan eri portaissa. Pyyntöön ei voitu suostua, koska asianomaiset viejät eivät pystyneet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdassa vaaditulla tavalla osoittamaan, että laskennallinen vientihinta ja normaaliarvo vastasivat kaupan eri portaita ja että tämä ero vaikutti hintojen vertailtavuuteen. Yritykset eivät pystyneet osoittamaan, että tilanne olisi millään tavoin vaikuttanut hintoihin. (50) Yritykset pyysivät lisäksi oikaisua muiden tekijöiden, kuten myyntiedustajien palkkojen ja muiden vastaavien kustannusten tai myynninedistämiskustannusten, huomioon ottamiseksi, jos niiden kaupan porrasta koskevaan pyyntöön ei suostuttaisi. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaan tuottajat/viejät voivat pyytää myös muiden kuin kyseisen artiklan a-j alakohdassa tarkoitettujen tekijöiden erojen huomioon ottamista, jos osoitetaan, että ne vaikuttavat hintojen vertailtavuuteen. Nyt kyseessä olevassa tapauksessa yritykset eivät kuitenkaan esittäneet todisteita siitä, että mainitut tekijät vaikuttivat hintojen vertailtavuuteen. Pyyntöön ei tästä syystä suostuttu. c.4) Polkumyyntimarginaali (51) Edellä johdanto-osan 27 kappaleessa selostetulla tavalla suoritettu vertailu osoittaa, että molemmat yritykset harjoittavat polkumyyntiä. Tämä vertailu perustui siihen, että painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin molempien yritysten osalta perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vientihintojen painotettuun keskiarvoon. (52) Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (53) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten väliaikainen polkumyyntimarginaali oli määritettävä käytettävissä olevien tietojen perusteella (katso johdanto-osan 28 kappale). Tämä marginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 121,6 prosenttia. d) Taiwan (54) Viisi taiwanilaista yritystä vastasi tuottajille/viejille lähetettyyn kyselylomakkeeseen. Kolmen yrityksen toiminta tutkittiin. (55) Yksi yritys on saatujen tietojen perusteella vienyt vain viisi laiteyksikköä (näytteitä), mistä syystä sen ei katsottu harjoittaneen tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä tutkimusajanjakson aikana. Yritykselle ilmoitettiin, että se jätettäisiin menettelyn ulkopuolelle, ja koska se ei esittänyt huomautuksia asian johdosta, sitä ei tutkittu. d.1) Yhteistyön puuttuminen (56) Kahden taiwanilaisen yrityksen katsottiin kieltäytyneen yhteistyöstä. Toisen yrityksen vastaus kyselylomakkeeseen oli niin puutteellinen, että sen perusteella ei voitu tehdä polkumyyntilaskelmaa. Yritys ei vastannut puutteista ilmoittavaan kirjeeseen, eikä sen tiloihin tämän vuoksi tehty tarkastuskäyntiä. Toisen yrityksen vastaus komission kyselylomakkeeseen sisälsi useita puutteita, mutta siinä oli kuitenkin riittävästi tietoja alustavaa laskelmaa ja tarkastuskäynnin suorittamista varten. Yrityksen tiloissa suoritetun tarkastuksen aikana jouduttiin kuitenkin toteamaan, että käynnin aikana esille tuotuja merkittäviä muutoksia ei voitu todentaa ja että riittävän tarkkojen päätelmien tekeminen oli niiden johdosta kohtuuttoman vaikeaa. Lisäksi osaa kyselylomakkeen puuttuvista tiedoista ei koskaan toimitettu, vaikka niitä pyydettiin useaan otteeseen. Molemmille yrityksille ilmoitettiin, että niiden tapauksessa käytettäisiin käytettävissä olevia tietoja perusasetuksen 18 artiklan 4 kohdan mukaisesti. (57) Kaikki tutkitut taiwanilaiset tuottajat/viejät ilmoittivat tarkastuskäyntien alussa merkittävistä muutoksista kyselylomakkeessa antamiinsa vastauksiin jättäen näin noudattamatta komission kyselylomakkeissa, puutteista ilmoittavissa kirjeissä ja tarkastuskäyntejä edeltävissä kirjeissä asettamat määrärajat. Tämän kaltainen toiminta estää komissiota suorittamasta asianmukaista tutkimusta ja vaikeuttaa entisestään tietojen todentamista asetettujen sitovien määräaikojen rajoissa. Lisäksi tällaisen menettelyn hyväksyminen saattaisi muut, määräaikoja noudattaneet yritykset aiheettomasti epäedullisempaan asemaan. Tästä syystä päätettiin jättää huomioon ottamatta sellaiset merkittävät muutokset kyselylomakkeen vastauksiin, joista tuottajien olisi pitänyt tietää jo alkuperäistä vastausta toimittessaan, mutta jotka esitettiin ensimmäisen kerran vasta tarkastuskäynnin aikana; näiltä osin päätettiin soveltaa perusasetuksen 18 artiklaa. d.2) Normaaliarvo (58) Määriteltyään ensin edellä kohdassa a.1 selostetulla tavalla kotimaanmyynnin edustavuuden, tuotetyyppien vertailtavuuden ja kunkin tyypin edustavuuden sekä tutkittuaan, oliko myynti tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, komissio päätti, että normaaliarvo voitiin kahden yrityksen yhdeksän mallin osalta määrittää perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti todellisten kotimarkkinahintojen perusteella. (59) Kaikkien muiden kyseisten kahden yrityksen yhteisöön viemien mallien osalta normaaliarvo oli muodostettava perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti yhteisöön vietyjen tuotteiden laskennallisen arvon perusteella. Tyyppikohtainen laskennallinen normaaliarvo muodostettiin johdanto-osan 20 kappaleessa selostetulla tavalla. d.3) Vientihinta (60) Yhteistyössä toimineet kaksi yritystä veivät yksityiskäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita yksinomaan ja suoraan riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Tästä syystä vientihinta vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. d.4) Vertailu (6) Oikaisuja on tehty tuontimaksujen, kuljetus- ja vakuutuskustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten ja palkkioiden erojen mukaisesti aina, kun se on ollut tarpeen ja perusteltua. (62) Yksi viejistä pyysi erityisoikaisun tekemistä myyntiedustajien palkkojen, mainoskulujen ja vuokran vähentämiseksi normaaliarvosta. Yritys ei kuitenkaan pystynyt perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisesti osoittamaan, että näillä tekijöillä olisi ollut vaikutusta hintojen vertailtavuuteen. Yritys myönsi, ettei se pysty näyttämään toteen hintaeroa, mutta väitti, että sen pyyntö perustui koti- ja vientimarkkinoiden toimintojen eroihin, joiden seurauksena näiden markkinoiden myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset olivat erilaiset. Yritys ei kuitenkaan pystynyt osoittamaan tällaisia toimintojen eroja eikä niiden vaikutusta hintojen vertailtavuuteen. Pyyntöön ei tästä syystä suostuttu. d.5) Polkumyyntimarginaali (63) Painotetun keskimääräisen normaaliarvon vertaaminen johdanto-osan 27 kappaleessa selostetulla tavalla vientihintojen painotettuun keskiarvoon osoittaa, että molemmat yritykset harjoittavat polkumyyntiä. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (64) Kaikkien muiden yritysten väliaikainen polkumyyntimarginaali oli määritettävä käytettävissä olevien tietojen perusteella (katso johdanto-osan 28 kappale). Tämä marginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 60,8 prosenttia. e) Singapore (65) Kaksi samaan taloudelliseen kokonaisuuteen kuuluvaa yritystä (tuottaja ja kauppias) vastasi kyselylomakkeeseen ja niiden toiminta tutkittiin. e.1) Normaaliarvo (66) Tarkastuskäynnin aikana paljastui, että singaporelainen viejä toimi vain osittain yhteistyössä, sillä se oli jättänyt ilmoittamatta huomattavan määrän kotimaisia liiketoimia. Kyselylomakkeen vastauksista puuttuva kotimainen myynti otettiin perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti huomioon normaaliarvoa määritettäessä soveltamalla vertailukelpoisten mallien korkeimpia ilmoitettuja hintoja. e.2) Vientihinta (67) Yritys vei tuotetta sekä suoraan yhteisön riippumattomille tuojille että siihen etuyhteydessä oleville tuojille. Ensimmäisessä tapauksessa vientihinnat vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisöön vietäväksi myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. (68) Yritykseen etuyhteydessä olevan tuojan kautta tapahtuneen myynnin osalta vientihinta muodostettiin laskennallisesti vähentämällä ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta veloitetusta jälleenmyyntihinnasta kaikki tuonnin ja jälleenmyynnin väliset kustannukset ja kohtuullinen määrä voittoa perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. e.3) Vertailu (69) Oikaisuja on tehty kuljetuskustannusten, palkkioiden, pakkaus- ja käsittelykustannusten sekä luottokustannusten erojen mukaisesti aina, kun se on ollut tarpeen ja perusteltua. (70) Tuottaja/viejä pyysi oikaisun tekemistä myönnettyjen alennusten perusteella väittäen antaneensa useita telekopiolaitteita ilmaiseksi kotimaiselle asiakkaalle suullisen sopimuksen perusteella korvauksena markkinahintojen alenemisesta tiettyjen sellaisten telekopiolaitteiden osalta, joita tällä asiakkaalla tiettävästi oli varastossa. Eräitä hinnanalennuksia väitettiin myönnetyn samasta syystä. Yritys ei kuitenkaan pystynyt todistamaan, että nämä laitteet oli myyty tutkimusajanjakson aikana tai että tämän kaltaisesta tuesta oli sovittu osapuolten kesken myyntihetkellä. Näin ollen pyyntöön ei suostuttu. (71) Yritys pyysi oikaisun tekemistä kaupan portaiden erojen mukaisesti väittäen, että uudelleen muodostettu vientihinta ja normaaliarvo ovat kaupan eri portaissa. Pyyntöön ei voitu suostua, koska kyseinen viejä ei pystynyt perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdassa vaaditulla tavalla osoittamaan, että laskennallinen vientihinta ja normaaliarvo vastasivat kaupan eri portaita ja että tämä ero vaikutti hintojen vertailtavuuteen. (72) Siltä varalta, että kaupan porrasta koskevaan oikaisupyyntöön ei suostuttaisi, viejä esitti muiden erityisoikaisujen tekemistä esimerkiksi myyntiedustajien palkkojen ja mainoskulujen osalta, jotka sen mielestä olisi vähennettävä normaaliarvosta. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaan tuottajat/viejät voivat pyytää myös muiden kuin kyseisen artiklan a-j alakohdassa tarkoitettujen tekijöiden erojen huomioon ottamista, jos osoitetaan, että ne vaikuttavat hintojen vertailtavuuteen. Nyt kyseessä olevassa tapauksessa yritys ei kuitenkaan esittänyt todisteita siitä, että mainitut tekijät vaikuttivat hintojen vertailtavuuteen. Pyyntöön ei tästä syystä suostuttu. (73) Asianomainen tuottaja/viejä maksoi tiettyjä palkkioita siihen etuyhteydessä oleville, Japanissa sijaitseville yrityksille ja väitti, että nämä olivat korvausta kyseisten yritysten osallistumisesta asianomaisen tuotteen markkinointiin. Oikaisua pyydettiin näiden palkkioiden koko määrän osalta. Tarkastuskäynnin yhteydessä selvisi, että kyseiset kotimaanmyyntiin liittyvät Japaniin maksetut palkkiot olivat pelkkää sisäistä varojen siirtoa, sillä näiden etuyhteydessä olevien japanilaisten yritysten osallistumista kotimaanmyyntiin ei voitu vahvistaa. Pyyntö päätettiin tästä syystä jättää huomioon ottamatta. e.4) Polkumyyntimarginaali (74) Painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen vientihinnan vertailu osoittaa tutkitun yrityksen harjoittaneen polkumyyntiä. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> (75) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten osalta väliaikainen polkumyyntimarginaali oli määritettävä käytettävissä olevien tietojen perusteella (katso johdanto-osan 28 kappale). Marginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 64,3 prosenttia. f) Thaimaa (76) Ainoastaan yksi thaimaalainen yritys toimi yhteistyössä komission tutkimuksessa. Tämä yritys on etuyhteydessä yhteen yhteistyössä toimineista taiwanilaisista tuottajista/viejistä. f.1) Normaaliarvo (77) Ainoa yhteistyössä toiminut tuottaja ei myynyt tutkimusajanjakson aikana lainkaan kyseistä tuotetta kotimarkkinoillaan. Näin ollen tämän tuottajan normaaliarvo muodostettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti: Koska kotimarkkinoiden osalta ei ollut käytettävissä tietoja muiden tuottajien samankaltaisen tuotteen myynnistä eikä koko saman liiketoiminnan alan myynnistä, komissio katsoi, että normaaliarvon laskennallisessa muodostamisessa käytettävät myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto on määritettävä perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti "millä tahansa muulla hyväksyttävällä menetelmällä". Koska mitään muita Thaimaan markkinoita koskevia luotettavia tietoja ei ollut käytettävissä, katsottiin tarkoituksenmukaiseksi käyttää Taiwanille määritettyjä kannattavan kotimaanmyynnin keskimääräisiä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa. Taiwanin myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten käyttäminen vaikutti perustellulta, koska yksi Taiwanin suurimmista yrityksistä on thaimaalaisen tuottajan osaomistaja ja koska Taiwanissa on suuret markkinat, joilla asianomaiset taloudelliset toimijat joutuvat kilpailemaan muiden kanssa. f.2) Vientihinta (78) Thaimaalaisen yrityksen yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden koko myynti yhteisön markkinoille tapahtui yritykseen etuyhteydessä olevan ja uudelleenviejänä toimivan taiwanilaisen tuottajan/viejän välityksellä. Vientihinta määritettiin yhteisön riippumattomien asiakkaiden taiwanilaiselle yritykselle maksamien tai näiden maksettaviksi tulevien hintojen perusteella; tämän hinnan katsottiin olevan luotettava, koska siihen eivät vaikuttaneet yritysryhmän sisäiset suhteet. f.3) Vertailu (79) Kuljetus- ja pakkauskustannusten, maksujen, luottokustannusten ja palkkioiden erojen osalta on tehty oikaisut aina, kun se on ollut tarpeen ja perusteltua. (80) Kuten edellä todettiin, thaimaalaisen tuottajan vienti tapahtui kokonaisuudessaan siihen etuyhteydessä olevan taiwanilaisen yrityksen välityksellä. Näiden kahden yrityksen välillä vallinneen etuyhteyden vuoksi thaimaalaisen tuottajan perimien hintojen ei ole katsottu olevan luotettavia. Jotta voitiin määrittää luotettava hinta Thaimaasta yhteisöön suuntautuvalle viennille, Taiwanista yhteisöön tulevien vientituotteiden hintoja oikaistiin niiden saattamiseksi vapaasti Thaimaassa -tasolle. Koska etuyhteydessä olevan taiwanilaisen yrityksen toimintaa voidaan pitää palkkioperusteisen kauppiaan toiminnan kaltaisena, tehtiin oikaisu, jossa ensimmäiseltä riippumattomalta yhteisön asiakkaalta peritystä hinnasta vähennettiin 5 prosenttia. Tätä määrää pidetään kohtuullisena, kun otetaan huomioon etuyhteydessä olevan yrityksen osuus thaimaalaisen tuottajan myyntitoimissa. f.4) Polkumyyntimarginaali (81) Painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen vientihinnan vertailu osoittaa yhteistyössä toimineen yrityksen harjoittaneen polkumyyntiä. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> (82) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten väliaikainen polkumyyntimarginaali oli arvioitava käytettävissä olevien tietojen perusteella. Marginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 22 prosenttia. g) Malesia g.1) Yhteistyön puuttuminen (83) Yksikään malesialaisista tuottajista/viejistä ei toiminut yhteistyössä menettelyssä. Koska yrityksiltä ei saatu mitään tietoja, polkumyyntimarginaali määritettiin koko Malesian viennin osalta käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti. g.2) Polkumyyntimarginaali (84) Väliaikainen polkumyyntimarginaali oli määritettävä käytettävissä olevien tietojen perusteella. Koska käytettävissä ei ollut tietoja, joiden perusteella olisi voitu arvioida malesialaisten tuottajien/viejien harjoittaman polkumyynnin taso, päätettiin käyttää korkeinta yhteistyössä toimineille yrityksille määritettyä polkumyyntimarginaalia, joka oli yhdelle japanilaiselle viejälle määritetty marginaali; näin vältettiin yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen. Tämä marginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 109,4 prosenttia. 3. Muut kuin markkinatalousmaat a) Kiina (85) Menettelyssä toimi yhteistyössä viisi Kiinasta peräisin olevien yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden tuottajaa. Neljä näistä yrityksistä myi tuotteensa yhteisöön. Hongkongin kautta, ja näin ollen niiden toimitiloihin tehtiin tarkastuskäynti. (86) Jollei jäljempänä toisin mainita, Kiinan polkumyyntimarginaalin määrittämisessä käytettiin johdanto-osan 14-28 kappaleessa selostettuja markkinatalousmaihin sovellettavia menetelmiä. a.1) Vertailumaan valinta (87) Koska Kiina ei ole markkinatalousmaa, kiinalaisten viejien vientihintoja oli verrattava kolmannen markkinatalousmaan perusteella määritettyyn normaaliarvoon. Valittaja esitti vertailumaaksi Koreaa, jota myös komissio ehdotti ilmoituksessa menettelyn aloittamisesta. Selkeän käsityksen saamiseksi eri maiden kotimarkkinoilla vallitsevasta kilpailusta päätettiin menettelyn piiriin kuuluneiden markkinatalousviejämaiden viranomaisilta pyytää tietoja telekopiolaitteiden tuonnista näihin maihin. Lisäksi tutkittiin, olisiko mahdollista käyttää Yhdysvaltojen normaaliarvoja. Yksikään yhdysvaltalainen yritys ei kuitenkaan suostunut yhteistyöhön. Myös vertailumaata koskenutta alustavaa ehdotusta vastustaneiden osapuolten esittämiä huomautuksia tarkasteltiin, mutta ne joko havaittiin ristiriitaisiksi komission tutkimustulosten kanssa tai niiden ei katsottu tarjoavan perusteltua vaihtoehtoa. Komissio katsoi lopulta, että Korea on markkinoiden koon ja kehittymisen sekä kyseistä tuotetta valmistavien ja/tai myyvien yritysten välisen kilpailun perusteella sopiva kolmas markkinatalousmaa normaaliarvon määrittämiseksi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti. Kyseisen tuotteen myynti Korean kotimarkkinoilla on edustavaa verrattuna Kiinasta yhteisöön suuntautuvaan vientiin. Lisäksi se, että kotimarkkinoilla toimii ainakin neljä tuottajaa, takaa riittävän kilpailun. Edelleen on huomattava, että Koreaan tuodaan merkittävässä määrin telekopiolaitteita. a.2) Yksilöllinen kohtelu (88) Kaikki viisi yhteistyössä toiminutta yritystä pyysivät yksilöllistä kohtelua. (89) Komission periaatteena on perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrittää muille kuin markkinatalousmaille koko maata koskeva tulli lukuun ottamatta niitä tapauksia, joissa yritykset voivat osoittaa olevansa oikeudellisesti ja tosiasiallisesti niin riippumattomia, että niitä voidaan verrata markkinatalousmaiden yrityksiin ja että on perusteltua poiketa käytännöstä, jossa määritetään yksi koko maata koskeva tulli. Tätä varten viejille esitettiin yksityiskohtaisia omistusta, johtamista, valvontaa sekä kaupallisten ja liiketoiminnallisten periaatteiden määrittämistä koskevia kysymyksiä. (90) Tämän tuloksena päätettiin määrittää yksilölliset polkumyyntimarginaalit kahdelle Hongkongiin sijoittuneelle, japanilaisiin tuottajiin/viejiin etuyhteydessä olevalle viejälle, jotka myivät Kiinasta peräisin olevia, kiinalaisten alihankkijoiden valmistamia yksityiskäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita. Näiden yritysten kohdalla vaikutti erityisesti siltä, että yhteisöön vietävien tuotteiden hinnoista sekä markkinointiperiaatteista päätettiin Japanissa sijaitsevassa pääkonttorissa ilman, että Kiinan valtio puuttui asiaan. (91) Muut kolme yhteistyössä toiminutta yritystä, jotka olivat sijoittautuneet Kiinaan, eivät kyenneet kiistattomasti osoittamaan olevansa samalla tavalla vapaita valtion viranomaisten oikeudellisesta tai tosiasiallisesta valvonnasta kuin markkinatalousmaissa toimivat yritykset, minkä vuoksi niihin sovelletaan Kiinalle määritettyä koko maata koskevaa polkumyyntimarginaalia. a.3) Normaaliarvo (92) Kiinalaisten tuottajien normaaliarvo määritettiin yhteistyössä toimineille korealaisille yrityksille määritettyjen normaaliarvojen perusteella (katso johdanto-osan 30 ja 31 kappale). Tässä yhteydessä käytettiin niitä Korean kotimarkkinoilla myytyjä malleja, joilla todettiin olevan samat ominaisuudet kuin yhteisöön viedyillä kiinalaisilla malleilla. a.4) Vientihinta (93) Menettelyt ja menetelmät, joita komissio käytti Kiinasta peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittelyssä, olivat samat kuin johdanto-osan 21-24 kappaleessa selostetut markkinatalousmaihin sovelletut menettelyt ja menetelmät. (94) Etuyhteydessä olevien tuojien välityksellä tapahtuneiden liiketoimien osalta vientihinnat muodostettiin laskennallisesti ensimmäisen riippumattoman asiakkaan kyseisestä tuotteesta maksaman tai tämän maksettavaksi tulevan hinnan perusteella siten, että tästä hinnasta vähennettiin myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä kohtuullinen voiton määrä johdanto-osan 23 kappaleessa selostetulla tavalla. Koska käytettävissä ei ollut riippumattomilta yhteisössä toimivilta tuojilta saatuja edustavia tietoja, voittomarginaaliksi arvioitiin alustavasti 5 prosenttia. a.2) Vertailu (95) Vientihintaan tehtiin tarvittavat oikaisut luotto-, kuljetus- ja pakkauskustannusten sekä palkkioiden huomioon ottamiseksi. (96) Normaaliarvon osalta kaikki korealaisten viejien osalta tehdyt oikaisut (katso johdanto-osan 36 kappale) tehtiin myös Kiinan tapauksessa. (97) Kiinassa valmistettujen tuotteiden vienti yhteisöön tapahtui kokonaisuudessaan kiinalaisyrityksiin etuyhteydessä olevien hongkongilaisten, japanilaisten tai korealaisten yritysten välityksellä. Jotta voitiin määrittää luotettava hinta Kiinasta yhteisöön suuntautuvalle viennille, etuyhteydessä olevien yritysten veloittamaa hintaa oikaistiin sen saattamiseksi vapaasti Kiinassa -tasolle. Koska etuyhteydessä olevien yritysten toimintaan kuuluu samankaltaisia tehtäviä kuin kauppiailla, tehtiin sekä tosiasiallisiin kustannuksiin että kohtuullisiin arvioihin perustuva oikaisu, jossa otettiin huomioon se, että myynti tapahtui mainittujen kolmansien maiden kautta. (98) Yksi yritys, joka harjoitti ainoastaan OEM-myyntiä yhteisöön, pyysi kaupan portaan huomioon ottavaa oikaisua. Koreaa koskenut tutkimus osoitti kuitenkin, ettei OEM-myynnin ja oman myynnin välillä ollut Korean markkinoilla johdonmukaisia eikä selkeitä hintaeroja. Näin ollen pyyntöön ei suostuttu. a.6) Polkumyyntimarginaali (99) Mallikohtaista painotettua keskimääräistä normaaliarvoa, jona käytettiin Koreassa määritettyä arvoa, verrattiin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan; sekä normaaliarvoa että vientihintaa oli asianmukaisesti oikaistu. (100) Vertailu osoitti, että polkumyyntiä harjoitetaan. (101) Muun Kiinasta peräisin olevan viennin polkumyyntimarginaalia määritettäessä käytettiin perustana niille kolmelle yhteistyössä toimineelle viejälle määritettyjä polkumyyntimarginaaleja, jotka eivät saaneet yksilöllistä kohtelua, sekä lisäksi käytettävissä olevia tietoja (Eurostat) yhteistyöstä kieltäytyneiden osapuolten viennin huomioon ottamiseksi. (102) Kiinan väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 58,1 prosenttia. (103) Alustavasti yksilöllisen kohtelun saaneiden yritysten väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> D. YHTEISÖN TUOTANNONALA (104) Valittajan osuus yhteisön tuotannonalan valmistaman samankaltaisen tuotteen kokonaistuotannosta on yli 25 prosenttia. Toinen suuri yhteisön tuottaja Sagem ei ole vastustanut valitusta. Tiettyjen tuottajien, jotka ovat etuyhteydessä japanilaisiin viejiin, yhteisössä tuotantoa harjoittavien yritysten tilanne on otettu huomioon sekä syy-yhteyttä että yhteisön etua arvioitaessa, mutta näiden yritysten ei katsota kuuluvan yhteisön tuotannonalaan, koska yhteisön toimielinten noudattaman käytännön mukaan niiden katsotaan olevan suojassa polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vahingollisilta vaikutuksilta sen vuoksi, että niillä on etuyhteys asianomaisiin tuottajiin ja viejiin. Valittajan katsotaan näin ollen edustavan yhteisön tuotannonalaa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti, koska se täyttää kyseisessä kohdassa mainitun saman perusasetuksen 5 artiklan 4 kohdan mukaiset edustavuuden vaatimukset. E. VAHINKO 1. Alustavat huomautukset (105) Yhteisön tuotannonalalle aiheutuvan vahingon määritys perustuu kaikilta olennaisilta osin sekä asianomaisten osapuolten esittämiin, menettelyn kuluessa todennettuihin tietoihin että tilastotietoihin. 2. Yhteisön kulutus (106) Koska yhteistyöhön osallistuminen oli useiden asianomaisten viejämaiden, kyseisiin viejämaihin etuyhteydessä olevien yhteisön toimijoiden sekä yhteisön toisen, valitukseen osallistumattoman tuottajan (Sagem) osalta vähäistä tai olematonta, yhteisön kulutus oli määritettävä yhteisön tuotannonalan esittämien todennettujen tietojen ja osittain parhaiden käytettävissä olevien tietojen perusteella. Yhteisön kulutus saatiin näiden tietojen perusteella lisäämällä kustakin asianomaisesta viejämaasta peräisin olevan tuonnin määrään sekä valittajan, toisen yhteisön tuottajan Sagemin että muiden yhteisön tuottajien, jotka ovat etuyhteydessä japanilaisiin viejiin, myyntiluvut. Vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson päättymisen välillä voidaan havaita seuraava kehityssuunta: kyseisen tuotteen kulutus yhteisössä lisääntyi 1 173 416 yksiköstä (1993) 2 583 587 yksikköön (tutkimusajanjakson loppu) eli 120 prosenttia. 3. Polkumyynnillä tapahtuvaan tuontiin liittyvät tekijät ja huomiot a) Kumulaatio (107) Komissio tarkasteli yhteisön toimielinten yhdenmukaisen käytännön mukaisesti, olisiko perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa määriteltyjen periaatteiden perusteella tarpeen arvioida kumulatiivisesti Kiinasta, Japanista, Koreasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden tuonnin vaikutusta yhteisön tuotannonalaan. (108) Todettiin, että määritetyt polkumyyntimarginaalit olivat vähimmäistasoa suurempia, että tuontimäärät olivat huomattavat ja että asianomaisten viejämaiden pienin markkinaosuus oli yli 2 prosenttia ja näin ollen merkittävä. Lisäksi katsottiin, että Kiinasta, Japanista, Koreasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevat yksityiskäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet ovat yleisesti ottaen kaikissa suhteissa samankaltaisia ja että niitä pidetään yhteisössä kaupan samanaikaisesti ja samankaltaisia hinnoittelu- ja markkinointipeiaatteita noudattaen. Nämä tuontituotteet kilpailivat toistensa kanssa sekä yhteisön tuotannonalan valmistaman samankaltaisen tuotteen kanssa. Tässä tilanteessa ja yhteisön toimielinten noudattaman yleisen käytännön mukaisesti katsottiin tarkoituksenmukaiseksi kumuloida asianomaisista maista peräisin oleva tuonti. b) Asianomaisista viejämaista peräisin olevan tuonnin kehittyminen b.1) Menetelmät (109) Tältä osin on korostettava, että yhteisön tuotannonala tuli markkinoille vasta vuonna 1991. Näin ollen se rakensi tuotantokapasiteettiaan vuonna 1993, saavutti täyden kapasiteetin vuonna 1994 ja kasvatti vuosina 1993-1994 tuotantokapasiteettiaan, myyntiään ja markkinaosuuttaan tarkasteltavina olevien maiden viejien kustannuksella. Vuosina 1994-1996 yhteisön tuotannonalan myynti ja markkinaosuudet kuitenkin supistuivat huomattavasti, kun taas asianomaisten viejämaiden osalta tapahtui joka suhteessa huomattavaa kasvua. (110) Tämän vuoksi vahinkoa ja sen syitä arvioitaessa on erotettava kaksi ajanjaksoa: 1993-1994 ja vuodesta 1994 tutkimusajanjakson loppuun. b.2) Tuonnin määrä, markkinaosuus ja hintojen keskiarvot (111) Asianomaisten viejämaiden tuonnin määrä kasvoi vuodesta 1993 vuoteen 1994 27,8 prosenttia (765 836 yksiköstä 978 604 yksikköön), vaikka niiden markkinaosuus pieneni 12,4 prosenttiyksikköä (65,3 prosentista 52,9 prosenttiin). Vastaavasti yhteisön kulutus kasvoi 57,7 prosenttia. (112) Vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana asianomaisista viejämaista peräisin olevan tuonnin määrä lisääntyi 72,7 prosenttia (978 604 yksiköstä 1 690 241 yksikköön), ja kyseisten maiden markkinaosuus kasvoi 12,5 prosenttiyksikköä (52,9 prosentista 65,4 prosenttiin). Vastaavasti yhteisön kulutus lisääntyi tämän ajanjakson aikana 39,6 prosenttia. (113) Kaiken kaikkiaan asianomaisista viejämaista peräisin olevan tuonnin määrä on vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana lisääntynyt 120 prosenttia. (114) Yhteistyössä toimineiden viejien tuontihinnat laskivat vuosina 1993-1994 keskimäärin 11 prosenttia, ja edelleen 20,5 prosenttia (1994-1995) ja 7,1 prosenttia (vuodesta 1995 tutkimusajanjakson loppuun). Kaiken kaikkiaan hinnat laskivat vuodesta 1993 tutkimusajanjakson loppuun 34,3 prosenttia, ja vuodesta 1994 tutkimusajanjakson loppuun lasku oli 26,2 prosenttia. Nämä luvut osoittavat, että viejät ovat vallanneet takaisin ne tuontimäärät ja markkinaosuudet, jotka ne aluksi menettivät yhteisön tuotannonalan tultua markkinoille, ja jopa kasvattaneet niitä. b.3) Hinnan alittavuus (115) Komissio tarkasteli kaikkien asianomaisten maiden osalta, vietiinkö kyseisiä tuotteita tutkimusajanjakson aikana näistä maista yhteisöön hinnoilla, jotka alittivat vastaavat yhteisön tuotannonalan hinnat. (116) Jotta tuontihintoja ja yhteisön tuotannonalan myyntihintoja olisi voitu vertailla oikeudenmukaisesti ja tarkoituksenmukaisesti, oli määritettävä perusteet kyseisen tuotteen kaikkien erilaisten mallien erottelemiseksi toisistaan niin, että ne voitiin jakaa eri malliryhmiksi. Mallien erottelun todettiin olevan parhaiten toteutettavissa kolmen ominaisuuden - paperileikkurin, puhelinvastaajan ja puhelimen - avulla. Tällä perusteella määritettiin kahdeksan erilaista yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden malliluokkaa. Vertailu suoritettiin ainoastaan ominaisuuksiltaan samanlaisten tuotteiden välillä. (117) Komissio vertaili mallikohtaisesti ja samassa kaupan portaassa yhteisön tuotannonalan ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta perimiä hintoja, jotka oli oikaistu vapaasti varastossa -tasolle, sekä vietyjen mallien myyntihintoihin (cif tullattuna yhteisön rajalla -tasolla) että yhteisössä toimivien etuyhteydessä olevien tuojien myyntihintoihin (niin ikään oikaistuina vapaasti varastossa -tasolle). Tutkimus osoitti, että Kiinasta, Japanista, Koreasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden hinnat olivat merkittävästi alhaisemmat kuin yhteisön tuotannonalan tutkimusajanjakson aikana perimät hinnat. Hintojen alittavuus oli huomattavaa. Viejäkohtaiset painotetut keskimääräiset hinnan alittavuuden marginaalit vaihtelivat 5,1 prosentista 21 prosenttiin. 4. Yhteisön tuotannonalan tila (118) Yhteisön tuotannonala kasvatti vuonna 1993 tehtyjen investointien ansiosta vuosina 1993-1994 myyntiään 140 prosenttia ja markkinaosuuttaan noin 9 prosenttiyksiköllä. Yhteisön kulutus (laiteyksikköjen määrän perusteella laskettuna) lisääntyi vastaavasti samana aikana 57,7 prosenttia. (119) Toisaalta yhteisön tuotannonalan myynti väheni vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana 14,7 prosenttia, ja markkinaosuus pieneni 9 prosenttiyksikköä, kun vastaavasti yhteisön kulutus lisääntyi samana aikana 39,6 prosenttia. (120) Samalla tuotannon määrä (laiteyksikköinä), joka lisääntyi 158 prosenttia vuodesta 1993 vuoteen 1994, väheni vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana 16,6 prosenttia. (121) Tuotantokapasiteetin käyttöaste laski vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana 33,1 prosenttia. (122) Yhteisön tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat laskivat 16,9 prosenttia vuosina 1993-1994 ja edelleen 1,5 prosenttia vuosina 1994-1995 sekä 18,7 prosenttia vuodesta 1995 tutkimusajanjakson loppuun. Kaiken kaikkiaan hinnat laskivat vuodesta 1993 tutkimusajanjakson loppuun 31,5 prosenttia ja vuodesta 1994 tutkimusajanjakson loppuun 17,5 prosenttia. (123) Nettotappiot kasvoivat vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana 212,8 prosenttia. (124) Työpaikkojen määrä, joka pysyi suhteellisen vakaana vuosina 1993-1995, väheni 21,7 prosenttia vuosina 1995-1996. (125) Yhteisön tuotannonalan myynnin määrä ja markkinaosuuksien kielteinen kehityssuunta vuosina 1994-1996 heijastaa näin ollen tarkastelun kohteena olevista maista peräisin olevan viennin myönteistä kehityssuuntaa. 5. Päätelmä (126) Edellä esitettyjen perusteella päätellään, että yhteisön tuotannonalalle aiheutui vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana merkittävää vahinkoa. Tämä vahinko ilmenee myynnin vähenemisenä, markkinaosuuksien pienenemisenä ja tuotantokapasiteetin käyttöasteen laskuna, jatkuvina ja kasvavina tappioina sekä työpaikkojen menetyksinä. Edellä mainittujen taloudellisten ilmaisimien kielteisen kehityksen perusteella päätellään näin ollen, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 3 artiklassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa. F. VAHINGON SYY-YHTEYS (127) Komissio tutki, onko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut merkittävä vahinko johtunut asianomaisista maista peräisin olevasta polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista vai ovatko muut tekijät voineet aiheuttaa vahingon tai olla osaltaan vaikuttamassa sen syntymiseen. 1. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutus (128) Yhteisön tuotannonalan hinnat alittaneen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat samaan aikaan kuin yhteisön tuotannonala kärsi vahinkoa erityisesti myynnin tuntuvan vähenemisen ja markkinaosuuksien pienenemisen takia. Voidaan katsoa, että asianomaiset viejämaat ovat polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin avulla saavuttaneet uudelleen sen myyntimäärän ja ne markkinaosuudet, jotka yhteisön tuotannonala alun perin valtasi vuonna 1993 tekemiensä investointien ansiosta. Lisäksi tutkimus osoitti, että polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrän lisääntyminen on yhdessä hintojen laskusuuntauksen kanssa johtanut yhteisön tuotannonalan kannalta vakavaan hintojen alenemiseen; yhteisön tuotannonalan on ollut pakko laskea hintojaan voidakseen toimia edelleen markkinoilla. Tästä hintojen laskusta huolimatta asianomaisten viejien hinnat olivat tutkimusajanjakson aikana edelleen alhaisempia kuin yhteisön tuotannonalan hinnat. (129) Asianomaisten viejien vahinkoa aiheuttava hinnoittelu on ollut erityisen vahingollista yhteisön tuotannonalalle, koska se on kuluttajarmarkkinoiden avoimuuden takia vaikuttanut suoraan tuojien ja kauppiaiden toimintaan. 2. Muiden tekijöiden vaikutus (130) Komissio tarkasteli, ovatko muut tekijät kuin polkumyynnillä tapahtuva tuonti voineet aiheuttaa tai olla osaltaan aiheuttamassa yhteisön tuotannonalalle aiheutunutta vahinkoa. a) Muu tuonti (131) Erityisesti selvitettiin, ovatko muiden kolmansien maiden kilpailijat voineet olla osaltaan aiheuttamassa yhteisön tuotannonalalle aiheutunutta vahinkoa. Tältä osin ei saatu mitään viitteitä siitä, että muista kuin valituksen kohteina olevista maista olisi tarkastelujakson aikana tapahtunut huomattavaa vientiä. b) Muut tekijät (132) Yhteisön tuotannonala kärsi vuosina 1994-1995 taloudellisia tappioita, jotka aiheutuivat yhdelle tietylle asiakkaalle myytyyn räätälöityyn tuotteeseen liittyneistä ongelmista. Näitä tappioita ei otettu huomioon valittajan toiminnan kannattavuuden arvioinnissa, koska ne eivät johtuneet polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista. (133) Lisäksi kiinnitettiin huomiota siihen, missä määrin yhteisön tuotannonalan tilanteeseen ja erityisesti sen kustannusrakenteeseen vaikutti se, että se tuli markkinoille verrattain myöhään, toisin sanoen vasta vuonna 1991, jolloin kilpailijat olivat jo vakiinnuttaneet asemansa kyseisen tuotteen markkinoilla. Tältä osin tutkimuksessa ei saatu mitään viitteitä siitä, että myöhäisellä markkinoille tulolla olisi yleisesti ottaen ollut vuosina 1993-1996 merkittäväksi katsottava kielteinen vaikutus yhteisön tuotannonalan taloudelliseen tulokseen. Mikään ei myöskään viitannut siihen, että tuotantokapasiteetin rakentamiseen vuosina 1992-1993 liittyneet käynnistämiskustannukset olisivat olleet korkeammat kuin vastaavat kustannukset yleensä. Yhteisön tuotannonala saattoi vuonna 1991 tapahtuneen markkinoille tulonsa jälkeen perustellusti olettaa pääsevänsä seuraavina vuosina tyydyttäviin taloudellisiin tuloksiin, jos markkinaolosuhteet olisivat oikeudenmukaiset. Sillä oli jo vankka teollinen ja teknologinen perusta sekä laaja jakeluverkko, minkä lisäksi tuotantokapasiteettia lisäämällä voitiin saada suurtuotannon edut. Oletus tyydyttäviin taloudellisiin tuloksiin pääsemisestä oli perusteltu myös odotettavissa olleen markkinoiden kasvun perusteella. Odotusten vastaisesti yhteisön tuotannonalan myyntimäärät ovat kuitenkin vähentyneet, markkinaosuudet pienentyneet, työpaikat vähentyneet ja voitot jääneet ennakoitua pinemmiksi. Päätelmänä voidaan todeta, että yhteisön tuotannonalan myöhäisestä markkinoille tulosta ei ole aiheutunut sille merkittävää vahinkoa. (134) Kyseisen tuotteen toiseksi suurin tuottaja yhteisössä, ranskalainen Sagem, ei toiminut yhteistyössä tässä menettelyssä. Tätä tuottajaa koskevat käytettävissä olleet tiedot kuitenkin osoittivat, että sen markkinaosuudet, jotka olivat kasvaneet vuosina 1993-1994, pienenivät huomattavasti vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana ja että yrityksen päämarkkina-alueellaan perimät hinnat olivat tavallisesti vertailukelpoisten mallien muodostaman tuoteryhmän korkeimmat. Näin ollen käytettävissä olevien tietojen perusteella vaikuttaa epätodennäköiseltä, että tämä yhteisössä toimiva kilpailija olisi miltään osin aiheuttanut merkittävää vahinkoa. 3. Päätelmä (135) Komissio toteaa siksi väliaikaisena päätelmänään, että Kiinan kansantasavallasta, Japanista, Koreasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin oleva runsas polkumyynnillä tapahtuva tuonti on perusasetuksen 3 artiklassa tarkoitetulla tavalla yksin aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. G. YHTEISÖN ETU 1. Periaate (136) Komissio tarkasteli perusasetuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti kaikkien esitettyjen todisteiden perusteella yhteisön edun arvioinnin kannalta olennaisia seikkoja. Tällaisessa arvioinnissa on kiinnitettävä erityistä huomiota polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden tarkoitukseen, joka on vahingollisen polkumyynnin kauppaa vääristävien vaikutusten poistaminen ja tehokkaan kilpailun palauttaminen. Tältä osin on huomattava, että yhteisön tuotannonalan valmistamia yksityiskäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita ei tutkimusajanjakson aikana viety lainkaan tämän menettelyn kohteena oleviin viejämaihin, mikä saattaa antaa aihetta olettaa, että pääsy näiden maiden markkinoille on estetty. Polkumyynnin vahingollisten vaikutusten poistamistavoitteen yhteydessä on toisaalta arvioitava, olisiko toimenpiteiden toteuttaminen tapauksissa, joissa polkumyynnin, vahingon ja syy-yhteyden olemassaolo todetaan, selkeästi yhteisön edun vastaista. 2. Yhteisön tuotannonala (137) Tarkasteltaessa polkumyyntitullien mahdollisia vaikutuksia yhteisön tuotannonalaan todettiin tuotannonalan olevan rakenteensa puolesta elinkelpoinen. Yhteisön tuotannonalalle aiheutuvan vahingon poistaminen antaa sille mahdollisuuden saattaa toimintansa kannattavaksi ja säilyttää alan työpaikat. Tuotannonalan oman strategian mukaan tähän päästäisiin ensisijaisesti kasvattamalla myyntiä ja nostamalla näin tuotantokapasiteetin käyttöastetta, mikä puolestaan johtaisi suoraan huomattavasti nykyistä alhaisempiin tuotantokustannuksiin (yksikköä kohti) sekä tuotannonalan taloudellisen tilanteen kohentumiseen. (138) Yhteisön tuotannonalan myynnin lisääntyminen kasvattaisi näin ollen tuotannonalan markkinaosuutta. Tämä taas vahvistaisi kokonaisuudessaan yhteisön tuotteiden tarjontaa markkinoilla. 3. Riippumattomat tuojat ja kauppiaat (139) Kyselylomake lähetettiin 33 tuojalle (jotka eivät olleet etuyhteydessä asianomaisiin viejiin) sekä kuluttajien ja teollisuuden järjestöille. Ainoastaan 14 yritystä, jotka kaikki olivat vailla etuyhteyttä olevia tuojia, vastasi kyselyyn (katso johdanto-osan 6 kappale); Euroopan kuluttajien järjestö BEUC ja yhteisön tuojia edustava Foreign Trade Association (FTA) eivät osallistuneet yhteistyöhön. (140) On syytä mainita, että yhteistyössä toimineet yritykset olivat hyvin erilaisia kooltaan ja toiminnaltaan; osa oli suuria televiestintäyrityksiä, toiset taas kyseisen tuotteen kauppiaita. Tästä huolimatta näiden yritysten esittämistä, todennetuista tiedoista voitiin tehdä yleisiä päätelmiä. (141) Kyseisestä tuotteesta koituva liikevaihto muodosti useimmissa tapauksissa vain pienen osan yhteistyössä toimineiden yritysten koko liiketoiminnasta, keskimäärin 1 prosenttia koko liikevaihdosta. Tuotteen bruttomarginaali oli tutkimusajanjakson aikana keskimäärin 17,8 prosenttia. Ainoastaan viisi yhteistyössä toimineista vailla etuyhteyttä olleista tuojista pystyi kirjanpitonsa perusteella esittämään kyseisestä tuotteesta saadun nettovoiton. Näiden yritysten keskimääräinen nettotulos yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden osalta oli tutkimusajanjakson alhaisten markkinahintojen takia negatiivinen (-1,1 prosenttia). (142) Yhteistyössä toimineiden vailla etuyhteyttä olleiden tuojien työpaikat eivät olleet yhdessäkään tapauksessa suoraan yhteydessä kyseiseen tuotteeseen, koska tutkimuksen kannalta olennaisten toimintayksiköiden ja vähittäiskauppojen työntekijöillä oli vastuullaan lukuisia tietojenkäsittelyyn ja televiestintälaitteisiin liittyviä eri tuotteita (ja joissakin tapauksissa myös palveluja), ja yksityiskäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet olivat vain pieni osa koko liiketoimminasta. Kyseiseen tuotteeseen liittyen ei ollut tehty merkittäviä suoria investointeja. (143) Polkumyyntitullien mahdollisista vaikutuksista kauppiaisiin miltei kaikki yritykset totesivat, että koska kyseisen tuotteen merkitys koko liiketoiminnan kannalta on vähäinen, tullit eivät vaikuta kovinkaan paljon kokonaismyyntiin ja -voittoihin tai työpaikkojen määrään. 4. Kuluttajat (144) Polkumyyntitullien mahdollisista vaikutuksista kuluttajiin ei saatu mitään tietoja kuluttajien järjestöltä Bureau Européen des Unions de Consommateurs, jäljempänä `BEUC`, joka ei komission yksiköiden yhteydenotosta huolimatta toiminut yhteistyössä tässä tutkimuksessa. Useimmat tuojat arvioivat, että kulutuskysyntä vähenisi polkumyyntitullien aiheuttaman hinnannousun takia. Eräiden yritysten mukaan hinnannousu nopeuttaisi yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden korvaamista sähköisessä muodossa (henkilökohtaisella tietokoneella) tapahtuvalla telekopioinnilla tai sähköpostilla. Toiset taas katsoivat, että koska yksityiskäyttöön tarkoitettu telekopiolaite on helppokäyttöinen ja huomattavasti edullisempi kuin henkilökohtainen tietokone (sekä tulostin), henkilökohtainen tietokone ei käytännössä voi korvata kyseistä tuotetta. Nämä yritykset arvioivat siten, että kuluttajat ostaisivat kyseistä tuotetta hinnannoususta huolimatta. Näitä kysymyksiä tarkastellaan yksityiskohtaisemmin lopullisessa vaiheessa, mutta komission alustavien havaintojen osalta on huomattava seuraavaa. (145) Tässä vaiheessa käytettävissä olevien tietojen perusteella polkumyyntitullien käyttöönotto johtaisi todennäköisesti yhteisön tuotannon kokonaismäärän huomattavaan lisääntymiseen, koska yhteisön tuotannonalan ensisijaisena strategiana on hintojen korottamisen sijasta kasvattaa myyntiä (ja alentaa näin yksikkökohtaisia tuotantokustannuksia) ja parantaa edelleen niiden kilpailukykyä. Tällainen kehitys näyttää todennäköiseltä, kun otetaan huomioon tutkimuksessa todetut alan korkeat kiinteät kustannukset. Lisäksi voitaneen olettaa, että kehityssuunta olisi sama myös muiden yhteisön tuottajien osalta. Polkumyyntitullien vaikutuksen markkinahintoihin katsotaan jäävän vähäiseksi, koska huomattava osa markkinoiden tarjonnasta tuotetaan yhteisössä, eivätkä polkumyynnin vastaiset toimenpiteet näin ollen koske sitä. Tutkimusajanjakson aikana noin 35 prosenttia yhteisön markkinoiden tuotteista oli yhteisön tuottajien, toisin sanoen yhteisön tuotannonalan, Sagemin ja tuottajien, jotka ovat etuyhteydessä japanilaisiin viejiin (jotka myös kieltäytyivät yhteistyöstä) valmistamia. Alustavien tutkimustulosten ja erityisesti yhteisön tuotannonalan tuotantokapasiteettia ja sen käyttöä koskevien tietojen perusteella voidaan arvioida, että kaikkien yhteisön tuottajien yhteinen osuus markkinoiden tarjonnasta voisi toimenpiteiden käyttöönoton seurauksena nousta noin 50 prosenttiin. Tämän huomattavan tuotemäärän osalta ei ole odotettavissa lainkaan hintojen nousua tai hinnat nousevat vain vähän. (146) Jäljempänä esitetyn ehdotuksen mukaan asianomaisista viejämaista peräisin olevista yhteisön markkinoilla myytävistä tuotteista (CIF yhteisön rajalla) kannettaisiin keskimäärin 29 prosentin suuruinen väliaikainen tulli. Vakaan kehityksen ennusteen mukaan arvioituna toimenpiteestä seuraisi, että yhteisön markkinoiden kuluttajahinnat nousisivat noin 65 prosentin markkinaosuuden osalta (tutkimusajanjaksona määritetty osuus) noin 20 prosenttia, kun otetaan huomioon tutkimuksessa määritetyt kauppiaiden ja vähittäiskauppiaiden yleiset bruttomarginaalit. Polkumyyntitullien vaikutuksen dynaamisemman ja realistisemman arvioinnin perusteella näyttää kuitenkin siltä, että tullien vaikutus jäisi vähäisemmäksi. Kahdeksan viejän osalta väliaikaiset polkumyyntitullit olisivat 7-17 prosenttia, jolloin vaikutus kuluttajahintoihin olisi ainoastaan 5-11 prosenttia. Näiden viejien osuus asianomaisesta viennistä on noin puolet, mikä vastaa tutkimusajanjakson tietojen perusteella määritettynä noin 30 prosenttia yhteisön markkinoista. Asianomaisten viejien tuotteiden hintojen nousu on näin ollen väliaikaisten tullien johdosta väistämätöntä. Kuten edellä todetaan, tämä nousu on tuonnin valtaosan kohdalla suhteellisen vähäistä; tuntuvampi nousu koskee ainoastaan niitä viejiä, joille määritettiin tässä väliaikaisessa vaiheessa korkeat polkumyynti- ja vahinkomarginaalit. Tätä hintojen nousua tarkasteltaessa olisi kuitenkin otettava huomioon ne hyödyt, joita koituu kuluttajille pitkällä aikavälillä, kun kattavia tuotevalikoimia ja myös entistä kehittyneempiä tuotetyyppejä valmistavat yhteisön tuottajat ajan myötä pystyvät tarjoamaan vaihtoehtoisia hankintalähteitä. (147) Kuten edellä mainitaan, Euroopan kuluttajajärjestö BEUC päätti olla toimimatta yhteistyössä tässä menettelyssä, vaikka komissio otti siihen erityisesti yhteyttä. Komissio ei sen vuoksi ole voinut ottaa huomioon niitä näkökantoja ja perusteluja, joita erityisesti kuluttajilla saattaisi olla polkumyyntitullien vaikutuksesta kyseiseen tuoteeseen. Komissio ottaa kuitenkin vielä ennen lopullisen päätelmien tekemistä huomioon kaikki huomautukset, joita asianomaiset osapuolet ja erityisesti kuluttajajärjestöt mahdollisesti esittävät. (148) Sama koskee myös niitä mahdollisia huomautuksia samankaltaisen tuotteen määritelmästä, jotka saattavat vaikuttaa tuojia, kauppiaita ja kuluttajia koskeviin huomioihin. 5. Polkumyyntitullien vaikutus kilpailuun (149) Edellä esitetyn perusteella yhteisön markkinoiden todennäköisestä kehityksestä polkumyyntitullien käyttöönoton jälkeen katsotaan, ettei polkumyynnin vastaisilla toimenpiteillä ole merkittävää vaikutusta kilpailuolosuhteisiin kyseisillä markkinoilla, joilla kilpailee lukuisia toimijoita. 6. Päätelmä (150) Komissio toteaa väliaikaisena päätelmänään, ettei ole yhteisön edun vastaista ottaa käyttöön Kiinasta, Japanista, Koreasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevia yksityiskäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita koskevia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä. H. VÄLIAIKAINEN TULLI 1. Menetelmät (151) Komissio määritti edellä esitettyjen polkumyyntiä, vahinkoa ja yhteisön etua koskevien päätelmien perusteella väliaikaisesti käyttöön otettavan tullin tason. Tässä yhteydessä otettiin huomioon todetut polkumyyntimarginaalit sekä yhteisön teollisuudelle aiheutuvan vahingon poistamiseksi tarvittava tullin määrä. (152) Komissio otti vahinkokynnystä määrittäessään huomioon hinnaneron (yksikköä kohti) yhteisön tuotannonalan vahinkoa aiheuttamattoman vapaasti tehtaalla -hinnan (tuotantokustannusten painotettu keskiarvo, johon on lisätty 12 prosentin voitto) ja kyseisen tuotteen tuontihinnan (tullattuna) välillä. Tässä yhteydessä katsottiin 12 prosentin voittomarginaalin kustannuksista olevan tämän tuotannonalan osalta sopiva vähimmäismäärä sekä lisäksi määrä, jonka yhteisön tuotannonalan voidaan perustellusti arvioida saavuttavan, jos vahinkoa aiheuttavaa polkumyyntiä ei esiinny. Kuten b.3 jaksossa Hinnan alittavuus todetaan, vertailu suoritettiin tuotteen vertailukelpoisten malliryhmien välillä siten, että otettiin huomioon kaupan portaiden erot. Saatu viitehinnan alittavuus ilmaistiin prosentteina tuontituotteen CIF-hinnasta yhteisön rajalla. (153) Tulokseksi saadut asianomaisten viejien vahinkomarginaalit vaihtelevat huomattavasti. Tämä viittaa siihen, että eri yritykset noudattavat yhteisön markkinoilla erilaisia hinnoittelustrategioita. (154) Vertailussa saatiin eri viejille/tuottajille seuraavat vahinkomarginaalit: >TAULUKON PAIKKA> (155) Kiinaa lukuunottamatta yhteistyöstä kieltäytyneiden viejien (katso taulukon "Muut") viitehinnan alittavuuden marginaalin määritysperustana käytettiin korkeinta marginaalia, joka määritettiin asianomaisen maan yhteistyössä toimineiden viejien edustavassa määrin viemälle yksittäiselle malliryhmälle. Viitehinnan alittavuuden jäännösmarginaali määritettiin tämän malliryhmän painotetun keskimääräisen marginaalin perusteella, joka ilmaistiin prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla. Kiinan viitehinnan alittavuuden marginaalia määritettäessä käytettiin perustana niiden kolmen yhteistyössä toimineen yrityksen marginaalien keskiarvoa, joille ei myönnetty yksilöllistä kohtelua, sekä käytettävissä olevia tietoja yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten huomioon ottamiseksi. 2. Väliaikainen polkumyyntitulli (156) Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että on otettava käyttöön todettujen polkumyyntimarginaalien suuruiset väliaikaiset polkumyyntitullit, jotka eivät olisi korkeampia kuin edellä määritetyt vahinkomarginaalit. ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli CN-koodiin tuotaessa 8517 21 00 (TARIC koodi 8517 21 0010) kuuluvia, Kiinan kansantasavallasta, Japanista, Korean tasavallasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevia telekopiolaitteita, joiden paino on enintään 5 kilogrammaa ja joiden runko-osan enimmäismitat (leveys×syvyys×korkeus) ovat 470 mm×450 mm×170 mm, lukuunottamatta telekopiolaitteita, jotka käyttävät mustesuihku- tai lasertulostustekniikkaa. 2. Väliaikainen polkumyyntitulli vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohinnasta on seuraava tuotteille, joiden alkuperämaa on: >TAULUKON PAIKKA> Edellä säädettyjä tulleja ei sovelleta seuraavassa lueteltujen yritysten valmistamiin tuotteisiin, joihin sovelletaan sen sijaan seuraavia polkumyyntitulleja: >TAULUKON PAIKKA> Edellä Kiinan kansantasavaltaa koskevaa väliaikaista tullia ei sovelleta tuotteisiin, jotka on valmistettu seuraavassa lueteltujen yritysten nimissä; näihin sovelletaan seuraavia polkumyyntitulleja: >TAULUKON PAIKKA> 3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden asettamista. 2 artikla Asianomaiset osapuolet, joita tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan 1 kohdassa, voivat 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta esittää kirjallisesti kantansa ja pyytää komissiolta tulla kuulluiksi. Asianomaiset osapuolet, joita tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdassa, voivat esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Jollei asetuksen (EY) N:o 384/96 7, 9, 10 ja 14 artiklasta muuta johdu, tätä asetusta sovelletaan kuuden kuukauden ajan paitsi, jos neuvosto hyväksyy lopulliset toimenpiteet ennen tämän ajanjakson päättymistä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 30 päivänä lokakuuta 1997. Komission puolesta Leon BRITTAN Varapuheenjohtaja (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1 (2) EYVL L 317, 6.12.1996, s. 1 (3) EYVL C 32, 1.2.1997, s. 3