2003/469/EY: Komission päätös, tehty 27 päivänä marraskuuta 2002, Saksan toteuttamasta tukiohjelmasta "Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelma" (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 4359)



Virallinen lehti nro L 157 , 26/06/2003 s. 0055 - 0065



Komission päätös, tehty 27 päivänä marraskuuta 2002, Saksan toteuttamasta tukiohjelmasta "Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelma" (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 4359) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2003/469/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan, on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti, sekä katsoo seuraavaa: 1. MENETTELY (1) Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelmaa koskeva säännöstö (Richtlinie des Landes Thüringen zum Thüringer Umlaufmittelprogramm, jäljempänä "säännöstö") tuli voimaan 20 päivänä heinäkuuta 1993(1). Thüringenin osavaltion viranomaiset pitivät säännöstöä vähämerkityksistä tukea koskevan de minimis -säännön mukaisena, joka määriteltiin vuonna 1992 annetuissa pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettäviä valtiontukia koskevissa yhteisön suuntaviivoissa (jäljempänä "pk-yritysten suuntaviivat")(2). Tästä syystä ne eivät ilmoittaneet säännöstöstä EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti. (2) Eräässä lehtiartikkelissa kuvailtiin tätä lainaohjelmaa, josta yrityksille ilmeisesti myönnettiin ilman riittäviä vakuuksia edullisia lainoja vaihto-omaisuuden rahoittamiseksi. Artikkelin perusteella komissio pyysi Saksalta 2 päivänä toukokuuta 1994 päivätyllä kirjeellä GD IV/D 3761 tietoja arvioidakseen säännöstön soveltuvuutta yhteismarkkinoille. Saksa toimitti 31 päivänä toukokuuta 1994 päivätyllä kirjeellä seuraavat tiedot: 20 päivänä heinäkuuta 1993 vahvistettua Thüringenin käyttöpääomaohjelmaa sovellettiin taloudeltaan terveisiin pk-yrityksiin (kuten ne on määritelty vuonna 1992 annetuissa pk-yritysten suuntaviivoissa), joilla oli pienen kokonsa, puutteellisten vakuuksien tai pääomamarkkinoilla vallitsevan yleisen tilanteen vuoksi vaikeuksia saada ulkoista rahoitusta. Vaikeuksissa oleville yrityksille ei myönnetty tukea, mutta ne pystyivät hakemaan avustuksia muista ohjelmista. Viranomaisten mukaan kyseessä oli vähämerkityksistä tukea koskeva ohjelma, sillä se noudatti vuonna 1992 annettujen pk-yritysten suuntaviivojen mukaista de minimis -sääntöä. (3) Saksa katsoi Thüringenin osavaltion viranomaisten tavoin, että säännöstö ei kuulunut 88 artiklan 3 kohdan mukaisen ilmoitusvelvollisuuden piiriin. (4) Saksa vastasi komission 29 päivänä toukokuuta 1995 päivättyyn tietopyyntöön 27 päivänä kesäkuuta 1995 päivätyllä kirjeellä, jonka ohessa lähetettiin kopio käyttöpääomaohjelmaa koskevasta säännöstöstä. (5) Asiaa C 85/98 koskevassa menettelyssä (ex NN 106/98, de minimis -säännön virheellinen soveltaminen 20 päivänä heinäkuuta 1993 vahvistetussa Thüringenin osavaltion vakauttamisohjelmassa) Saksa vahvisti 8 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyllä kirjeellä, että menettelyn kohteena olevan säännöstön voimassaolo oli päättynyt 16 päivänä tammikuuta 1996. Saksa toimitti 7 päivänä joulukuuta 1998 päivätyllä kirjeellä tietoja säännöstön täytäntöönpanosta ja tuensaajayrityksistä. Komissio päätteli tietojen perusteella, että avustuksia oli myönnetty myös herkillä aloilla (EY:n perustamissopimuksen liitteessä I luetellut tuotteet) toimiville yrityksille. Tiedoista kävi lisäksi ilmi, että vaikeuksissa olevat yritykset, joille oli myönnetty samana tai edellisenä vuonna tukea vaikeuksissa oleville yrityksille suunnatuista hyväksytyistä tukiohjelmista, olivat saaneet lainoja tämän säännöstön nojalla. Saksan 29 päivänä tammikuuta 1999 päivätyssä kirjeessä vahvistetaan tämä oletus. Kirjeestä ilmeni myös, että eräät säännöstön mukaista tukea saaneista yrityksistä olivat saaneet tukea myös 20 päivänä heinäkuuta 1993 vahvistetusta vakauttamisohjelmasta, jonka virheellinen soveltaminen on menettelyn C 85/98 kohteena. (6) Komissio ilmoitti Saksalle 18 päivänä toukokuuta 1999 päivätyllä kirjeellä SG(99) D/3539 päätöksestään aloittaa tätä toimenpidettä koskeva EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu menettely. (7) Menettelyn aloittamista koskeva komission päätös julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3). Komissio kehotti kaikkia muita asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä toimenpiteestä mutta ei saanut huomautuksia muilta asianomaisilta. Saksa esitti huomautuksia 24 päivänä kesäkuuta 1999 ja 19 päivänä elokuuta 1999 päivätyillä kirjeillä. (8) Saksa toimitti lopulliset huomautuksensa 26 päivänä marraskuuta 2001 päivätyllä kirjeellä. 2. TOIMENPITEEN KUVAUS 2.1 Toimenpiteen nimi ja oikeusperusta (9) Julkinen Thüringer Aufbaubank (kehitys- ja jälleenrakennuspankki) myöntää avustuksia Thüringenin osavaltion talous- ja liikenneministeriön toimeksiannosta osavaltion talousarviolain 23, 44 ja 44a pykälän perusteella ja Thüringenin osavaltion pääomatukiohjelmaa koskevaa säännöstöä noudattaen. 2.2 Edunsaajat (10) Säännöstöä sovelletaan pk-yrityksiin, jotka on määritelty pk-yritysten suuntaviivojen mukaisten liikevaihtoa ja henkilöstömäärää koskevien arviointiperusteiden perusteella mutta ottamatta huomioon riippumattomuutta koskevaa perustetta. Lisäksi sitä sovelletaan vasta perustettuihin yrityksiin, toimivalle johdolle tai ulkopuoliselle ryhmälle myytyihin yrityksiin sekä yksityistettyihin yrityksiin, joiden osalta etusijalle asetetaan vakauttamishankkeet. Säännöstön 3 kohdassa ("avustusten saajat") mainitaan erikseen elintarviketeollisuuden yritysten olevan tukikelpoisia. Tämä kattaa sekä EY:n perustamissopimuksen liitteessä I tarkoitetun että muunlaisen toiminnan. Muita herkkiä aloja (terästeollisuus, laivanrakennus, synteettikuituteollisuus, ajoneuvoteollisuus, maatalous, kalastus, liikenne ja hiiliteollisuus) ei ole erikseen suljettu säännöstön soveltamisalasta. Poikkeustapauksissa tukea voidaan myöntää (vastuullisen ministerin päätöksellä) myös yrityksille, jotka ylittävät pk-yritysten suuntaviivoissa asetetut liikevaihtoa ja henkilöstöä koskevat ylärajat. 2.3 Voimassaoloaika (11) Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelmaa koskeva säännöstö tuli voimaan 20 päivänä heinäkuuta 1993 rajoittamattomaksi ajaksi. Se korvattiin 16 päivänä tammikuuta 1996 Thüringenin osavaltion pienten ja keskisuurten yritysten lainaohjelmalla. 2.4 Tavoitteet (12) Säännöstöä sovelletaan yrityksiin, joilla ei ole riittäviä vakuuksia ja jotka eivät pysty maksamaan korkeita korkoja lyhytaikaisista lainoista. Säännöstön tavoitteena on saattaa tällaisten yritysten käyttöön halpakorkoisia lainoja käyttöpääoman rahoittamiseksi. Säännöstön 1 kohdan mukaan ("käyttötarkoitus") pk-yrityksiä pyritään tukemaan toiminnan aloittamisessa tai turvaamisessa, varsinkin toiminnan jatkumiseen ja työpaikkojen säilymiseen liittyvien riskien ehkäisemiseksi. (13) Tuet myönnetään julkisen Thüringer Aufbaubankin kautta halpakorkoisina lainoina yrityksen omalle pankille, joka vastaa lainoista ensisijaisesti omalla riskillään. Yrityksen oma pankki voi saada takauksen, joka kattaa 60 prosenttia lainan määrästä (vapautus vastuusta), eikä säännöstön mukaan peritä takausmaksua. Thüringer Aufbaubank ja yrityksen pankki saavat kertakorvauksena maksettavan käsittelymaksun, joka on 0,1 prosenttia lainan määrästä. (14) Lainaa ei voida uudelleenjärjestellä Thüringer Aufbaubankin kustannuksella. (15) Lainojen korkotaso on 5-8 prosenttia, ja pidennettävissä oleva laina-aika on kolme vuotta. Vastuullinen osavaltion ministeriö voi hyväksyä muita sääntöjä. 2.5 Intensiteetti (16) Säännöstön 5 kohdassa ("avustuksen luonne, laajuus ja suuruus") viitataan nimenomaisesti ohjelmasta myönnettävän tuen vähämerkityksisyyteen ja vuonna 1992 annetuissa pk-yritysten suuntaviivoissa vahvistettuun de minimis -sääntöön. (17) Säännöstön mukaan halpakorkoiseen lainaan sisältyvä tukiosa saadaan laskemalla lainan todellisen korkotason ja voimassa olleen viitekoron välinen erotus. Lainoille ei ole asetettu suoraa enimmäismäärää, mutta yritykselle samaan tarkoitukseen 36 kuukauden aikana myönnettävä tuen määrä (eli edulliseen korkoon perustuva tukiosa) ei saa ylittää vähämerkityksisen tuen rajaa, joka on määritetty vuonna 1992 annetuissa pk-yritysten suuntaviivoissa vahvistetun de minimis -säännön mukaan(4). Osittaiseen takaukseen liittyvää tukiosaa ei ole otettu huomioon. (18) Saksan alustavassa menettelyssä toimittamien tietojen mukaan vuosina 1993-1996 myönnettiin ja maksettiin 460 lainaa, joiden määrä oli yhteensä 202 miljoonaa Saksan markkaa. Näistä noin 20 luottoa myönnettiin elintarviketeollisuudelle. Vähintään kahdessa tapauksissa näitä luottoja on myönnetty yrityksille, jotka ovat samana tai edellisenä vuonna saaneet tukea vaikeuksissa oleville yrityksille suunnatuista hyväksytyistä tukiohjelmista (Thuro Back Südthüringer Backwaren ja Bergner & Weiser GmbH). 2.6 Tuen kasautuminen (19) Säännöstöön ei sisälly tuen kasautumista koskevia määräyksiä. 2.7 Menettelyn aloittamisen syyt (20) Komissio aloitti menettelyn, koska säännöstöä sovellettiin herkillä aloilla toimiviin yrityksiin ja vaikeuksissa oleviin yrityksiin. Komissio ei vastusta säännöstön soveltamista taloudeltaan terveisiin yrityksiin herkkien alojen ulkopuolella. (21) Komissio esitti seuraavat perustelut. (22) Koska herkkiä aloja ei ole jätetty säännöstön soveltamisalan ulkopuolelle, kyseessä on vuonna 1992 annetuissa pk-yritysten suuntaviivoissa vahvistetun de minimis -säännön virheellinen soveltaminen. Pk-yritysten suuntaviivojen 3.2 kohdan mukaan suuntaviivoja ei sovelleta sellaisilla aloilla toimiville yrityksille myönnettyyn tukeen, joiden osalta on annettu erityissääntöjä. Koska säännöstöä on sovellettu yhdellä herkällä alalla, se on katsottava ilmoittamattomaksi tueksi. (23) Herkkiä aloja koskevien erityispiirteiden vuoksi kyseiset toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 61 artiklassa tarkoitettua yrityksille myönnettävää valtiontukea. Tukien avulla yritykset, joiden olisi ollut vaikeaa päästä pääomamarkkinoille, pystyivät rahoittamaan käyttöpääomansa edullisin ehdoin ja jatkamaan toimintaansa tai jopa laajentamaan sitä. Näin ollen komissio katsoo, että toimenpiteet ovat omiaan vaikuttamaan kilpailuun. (24) Koska lainoja on myönnetty taloudeltaan terveille yrityksille, komissio epäilee, onko Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelma yhteensopiva aluetukisääntöjen kanssa. (25) Lainat taloudeltaan terveille yrityksille herkillä aloilla ovat toimintatukia, jotka komission on arvioitava voimassa olevien aluetukisääntöjen nojalla. Tällaisen tuen on komission vakiintuneen päätöskäytännön mukaan täytettävä vähintään seuraavat ehdot: a) sen on oltava ajallisesti rajoitettua ja asteittain alenevaa; b) sitä voidaan myöntää ainoastaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetuilla tukialueilla; ja c) herkät alat on suljettava soveltamisalasta. (26) Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään komissio totesi, että säännöstön mukainen tuki ei ole alenevaa eikä herkkiä aloja ollut suljettu soveltamisalan ulkopuolelle. (27) Saksan toimittamista tiedoista ilmenee, että säännöstöä on vähintään kahdessa tapauksessa sovellettu vaikeuksissa oleviin yrityksiin, sellaisina kuin ne on määritelty vuonna 1994 annetuissa vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa(5) (jäljempänä "vuoden 1994 suuntaviivat"). Säännöstön mukaan vaikeuksissa olevia yrityksiä ei ole suljettu soveltamisalan ulkopuolelle. Tästä syystä komissio katsoo, että säännöstöä on sovellettu osittain myös vaikeuksissa oleviin yrityksiin. (28) Vaikeuksissa oleville yrityksille myönnetyt Thüringer Aufbaubankin osittaiseen takaukseen sidotut halpakorkoiset lainat ovat saattaneet ylittää vähämerkityksisen tuen rajan. Laskettaessa tuen vähämerkityksisyyden rajaa olisi pitänyt ottaa huomioon osatakaukseen liittyvä tukiosa ja tuensaajayritysten erityisvaikeudet. Takaukseen liittyvän tukiosan on kuvastettava vaikeuksissa olevaan yritykseen liittyvää erityistä riskiä, ja se voi vastata takauksen kohteena olevan lainan kokonaismäärää. (29) Sovellettaessa säännöstöä vaikeuksissa oleviin yrityksiin de minimis -sääntöä ei ole otettu huomioon riittävässä määrin. Sääntöä on noudatettu ainoastaan silloin, kun lainan ja muiden tuen kasautumista koskevien sääntöjen mukaan huomioon otettavien tukien yhteenlaskettu määrä ei ylittänyt vähämerkityksisen tuen rajaa. Siinä muodossa, jossa Thüringenin käyttöpääomaohjelmaa on sovellettu, se on kuitenkin katsottava ilmoittamattomaksi tukiohjelmaksi. (30) Lainat tarjosivat yrityksille rahoitusta, jonka avulla ne pystyivät estämään karsiutumisensa markkinoilta. Yrityksen karsiutuminen markkinoilta johtaisi joko olemassa olevan ylikapasiteetin purkautumiseen tai siihen, että kilpailijat saisivat haltuunsa vapautuneet markkinaosuudet; molemmissa tapauksissa kilpailijat olisivat voineet parantaa kannattavuuttaan. Säännöstössä ei estetty sitä, että lainoja saatettaisiin myöntää yhteisön sisäistä kauppaa käyville yrityksille. Näin ollen on katsottava, että menettelyn kohteena olevat käyttöpääomalainat voivat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (31) Näin ollen Thüringer Aufbaubankin vaikeuksissa oleville yrityksille myöntämät käyttöpääomalainat ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea, ja ne on arvioitava asianmukaisten suuntaviivojen nojalla. (32) Siltä osin kuin säännöstössä pyritään vaikeuksissa olevan yrityksen pelastamiseen, yhteismarkkinoille soveltuvuuden ehtona on, että pelastamistuet on myönnettävä markkinaehtoisina valtion lainoina tai valtion takauksina yksityissektorilta hankituille lainoille. Tämä edellytys ei täyty tarkasteltavana olevassa asiassa, koska lainat ovat korkotuettuja. Säännöstössä edellytetään lisäksi, että suuryrityksille tai herkillä aloilla toimiville yrityksille myönnettävistä tuista on ilmoitettava erikseen. Kyseisessä säännöstössä ei siis suljettu suuryrityksiä tuen ulkopuolelle ja sitä sovellettiin yhdellä herkällä alalla. (33) Siltä osin kuin säännöstön tavoitteena on vaikeuksissa olevan yrityksen rakenneuudistus, voidaan todeta, että yhteismarkkinoille soveltumisen ehtona on - kuten valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi vuonna 1999 annetuissa yhteisön suuntaviivoissa(6) on viimeksi vahvistettu - seuraavien vaatimusten täyttäminen olennaisilta osin: a) yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamisen mahdollistavan rakenneuudistussuunnitelman esittäminen ja toteuttaminen; b) tuen rajoittaminen määrään, joka on välttämätön tämän tavoitteen saavuttamiseksi; c) tuensaajayrityksen ja sen osakkaiden asianmukainen rahoitusosuus; d) herkillä aloilla sovellettavien erityissääntöjen noudattaminen, johon kuuluu yksittäisistä tuista ilmoittaminen; e) suuryrityksille myönnettyjen tukien ilmoittaminen erikseen; f) rakenneuudistukseen suunnattujen toistuvien tukien kieltäminen, lukuun ottamatta ennalta arvaamattomia ja yrityksen vastuualaan kuulumattomia erikoistapauksia. (34) Säännöstössä ei määrätä suuryrityksille myönnettyjen tukien ilmoittamisesta erikseen eikä kielletä toistuvan rakenneuudistustuen myöntämistä. 3. SAKSAN HUOMAUTUKSET (35) Huomautuksissaan Saksa arvioi, että käyttöpääomaohjelmasta on myönnetty 365 lainaa, joiden yhteenlaskettu määrä on noin 81,6 miljoonaa euroa. Ero menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitettyihin tietoihin selittyy sillä, että päätöksessä mainittu luku sisälsi myös käyttöpääomalainat Thüringenin osavaltion vuoden 1996 lainaohjelmasta. Thüringenin lainaohjelma on menettelyn C 87/98 (ex NN 137/98) kohteena. (36) Menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen sisältyneet tiedot yrityksistä Thuro Back Südthüringer Backwaren ja Bergner & Weiser GmbH eivät vastaa Saksan tietojen mukaan tosiasioita, sillä kummallekaan yritykselle ei ole myönnetty käyttöpääomalainaa Thüringenin käyttöpääomalainaohjelmasta. (37) Saksan näkemyksen mukaan vaikeuksissa olevat yritykset eivät kuuluneet Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelman piiriin. Vaikka säännöstössä ei määrätä nimenomaisesti vaikeuksissa olevien yritysten sulkemisesta sen ulkopuolelle ja vaikka yhteensä myönnetystä 365 lainasta kolme on myönnetty vaikeuksissa oleville yrityksille, säännöstöä ei ole suunnattu eikä pyritty suuntaamaan vaikeuksissa oleville yrityksille. Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelmaa olisi viranomaisten mukaan tarkasteltava kokonaisuuden osana Thüringenin osavaltion vakauttamisohjelman yhteydessä (menettely C 85/98, ex NN 106/98). Vaikeuksissa olevat yritykset kuuluivat nimenomaan vakauttamisohjelman soveltamisalaan mutta eivät käyttöpääomaohjelman piiriin. (38) Yritysten käyttämille pankeille aiheutunut korkea riskitaso merkitsi sitä, että niiden oli varmistettava asianmukaisesti luotonottajan luottokelpoisuus luottoriskin pienentämiseksi. (39) Vähämerkityksisen tuen enimmäismäärän laskemisperusteena käytettiin Saksan tietojen mukaan yksinomaan korkotukeen sisältynyttä tukiosaa. Se saatiin laskemalla lopullisen luotonottajan maksaman todellisen koron ja viitekoron välinen erotus. Takaukseen sisältynyttä tukiosaa ei ole otettu huomioon käyttöpääomaohjelman toimeenpanossa, sillä Saksan viranomaiset eivät näkemyksensä mukaan tienneet vuodesta 1993 alkuvuoteen 1996, että osittaiseen takaukseen sisältyvä tukiosa pitäisi ottaa huomioon. Tilanne muuttui vasta 11 päivänä marraskuuta 1998 päivätyn komission kirjeen D/54570 myötä. (40) Saksa esittää herkkien alojen osalta, että niillä toimineiden yritysten tukeminen oli estetty Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelmaa koskevan säännöstön 5 kohdassa olevassa viittauksessa. Säännöstön 5 kohdassa määrätään nimenomaan, että lainat on myönnettävä pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettäviä valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaan (EYVL C 213, 19.8.1992, s. 2). Tämän viittauksen perusteella herkkiä aloja koskevat määräykset olivat suoraan sovellettavissa, ja näin ollen tukien myöntäminen tälle alalle oli estetty tiukasti. (41) Saksan tietojen mukaan vuonna 1992 annettujen pk-yritysten suuntaviivojen 1.6 kohdan mukaisilla herkillä aloilla toimiville yrityksille ei ollut myönnetty lainoja. (42) Tämän lisäksi Saksan mielestä maataloustuotteiden jalostamiseen ja kaupan investointeihin liittyviä valtiontukia koskevien vuonna 1996 annettujen suuntaviivojen(7) mukaiset erityiset tukisäännöt tulivat voimaan vasta vuonna 1998, Saksan maataloustuotteiden jalostamiseen ja kaupan pitämiseen nykyisten alueellisten tukijärjestelmien perusteella mahdollisesti myönnetyistä valtiontuista 20 päivänä toukokuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 1999/183/EY(8) myötä. Viranomaisten mukaan vuosina 1993-1996 ei siis ollut voimassa erityisiä valtiontukisääntöjä. (43) Myönnetyistä 365 käyttöpääomalainasta vain viisi luottoa oli suunnattu elintarvike- ja nautintoaineteollisuuden yrityksille. (44) Saksan mukaan poikkeustapauksissa, joissa säännöstöä on sovellettu myös muihin kuin pk-yrityksiin, on noudatettu vuonna 1992 annettujen pk-yritysten suuntaviivojen mukaista de minimis -sääntöä. (45) Saksa on toimittanut komissiolle taulukon vuosina 1993-1995 myönnetyistä käyttöpääomalainoista. Tästä taulukosta ilmenee, että myönnetyistä 365 lainasta kolme on suunnattu vaikeuksissa oleville yrityksille. Sen lisäksi taulukosta ilmenee, että vain viidessä tapauksessa lainoja on myönnetty herkälle alalle eli maatalouteen, vaikka 29 tammikuuta 1999 päivätyssä Saksan kirjeessä esitettiin, että elintarviketeollisuuden yrityksille olisi myönnetty noin 20 lainaa. (46) Saksan toimittamista asiakirjoista ei käy ilmi, mitä perusteita herkkien alojen (kuten maatalouden) tai vaikeuksissa olevien yritysten määrittämiseen on sovellettu. 4. TOIMENPITEEN ARVIOINTI 4.1 Valtiontuen olemassaolo (47) Vaikka jokainen tietylle yritykselle myönnetty taloudellinen avustus muuttaakin kilpailuedellytyksiä jossain määrin, kaikilla tuilla ei kuitenkaan ole tuntuvia vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja kilpailuun. Tämän perusteella ilmoitusvelvollisuudesta vapautetaan EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan nojalla tuet, jotka eivät ylitä absoluuttista enimmäismäärää ja jotka vähämerkityksisinä tukina eivät kuulu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. (48) Komissio esitti vähämerkityksisen tuen määritelmän ensimmäisen kerran vuonna 1992 annetuissa pk-yritysten suuntaviivoissa(9). Suuntaviivojen 3.2 kohdan mukaisesti de minimis -sääntöä sovelletaan 50000 ecun tukeen yritystä kohti kolmen vuoden aikana tietyn menojen päälajin osalta (esim. investoinnit, koulutus). Näin ollen kertaluonteisia tukia, joiden määrä ei ylitä 50000:ta ecua yksittäisen menolajin osalta, sekä tukiohjelmia, joissa yrityksen yhtä menolajia varten kolmen vuoden ajanjaksolla saama tuki ei ylitä edellä mainittua määrää, ei tarvinnut enää ilmoittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan (entisen 93 artiklan 3 kohdan) mukaisesti. Edellytyksenä oli kuitenkin, että tuen myöntämispäätöksessä tai tukiohjelmassa oli nimenomaan asetettu ehdoksi, että tuki yhdessä samalle yritykselle ja samaa menolajia varten muista rahoituslähteistä tai muiden ohjelmien perusteella myönnetyn tuen kanssa ei saanut ylittää 50000 ecun rajaa. Suuntaviivojen 3.2 kohdassa todettiin selkeästi, että vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä ei sovelleta herkkiin aloihin (terästeollisuus, laivanrakennus, synteettikuituteollisuus, ajoneuvoteollisuus, maatalous, kalastus, liikenne ja hiiliteollisuus). (49) Vuonna 1996 annetussa vähämerkityksistä tukea koskevassa komission tiedonannossa(10) muutettiin vuonna 1992 annetuissa pk-yritysten suuntaviivoissa esitettyä vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä. Vähämerkityksisen tuen enimmäismääräksi asetettiin 100000 ecua kolmen vuoden kuluessa ensimmäisen vähämerkityksisen tuen myöntämisajankohdasta. Tämä määrä käsitti kaikenlaiset julkiset tuet, jotka myönnettiin vähämerkityksisenä tukena. Se ei vaikuttanut tuensaajan mahdollisuuteen saada muita tukia komission hyväksymien ohjelmien perusteella. (50) EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvat toimialat, laivanrakennus ja liikenne sekä maatalous- tai kalastusmenoihin myönnettävät tuet eivät kuuluneet säännön soveltamisalaan. (51) Vaikka EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 69/2001(11) 1 artiklalla laajennettiin vähämerkityksistä tukea koskevan säännön soveltamisalaa, tätä asetusta ei edelleenkään sovelleta tukeen, jota myönnetään liikenteen alalle tai toimintaan, joka liittyy EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen tuotteiden tuottamiseen, jalostamiseen tai kaupan pitämiseen. Asetusta ei myöskään sovelleta vientiin liittyvään toiminnan tukeen eli tukeen, joka välittömästi liittyy vientimääriin, jakeluverkon perustamiseen ja toimintaan tai muihin vientitoimintaan liittyviin juokseviin kustannuksiin. Lisäksi asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle on jätetty tuki, jolla suositaan kotimaisia tuotteita tuontituotteiden kustannuksella. (52) Mainitun asetuksen 2 artiklan mukaan yritykselle myönnettävän vähämerkityksisen tuen kokonaismäärä ei saa ylittää 100000 euroa kolmen vuoden aikana. Tätä enimmäismäärää sovelletaan tuen muodosta ja tavoitteista riippumatta. (53) Koska asetus (EY) N:o 69/2001 tuli voimaan vasta 2 päivänä helmikuuta 2001 ja koska tarkasteltavana oleva säännöstö oli voimassa 20 päivästä heinäkuuta 1993 aina 16 päivään tammikuuta 1996, on kyseenalaista, voiko komissio päätöksessään soveltaa asetusta (EY) N:o 69/2001 takautuvasti ennen sen voimaantuloa toteutettuihin taloudellisiin toimenpiteisiin, vai onko syytä soveltaa kyseisenä ajanjaksona voimassa ollutta, vuonna 1992 annettuihin pk-yritysten suuntaviivoihin sisältyvää de minimis -sääntöä (consecutio legis). (54) Komission asetuksesta (EY) N:o 69/2001 ei käy ilmi, voidaanko sitä soveltaa tukiin, jotka on myönnetty ennen sen voimaantuloa. Sanamuoto ei kuitenkaan sulje pois soveltamista edeltäviin asioihin, jotka ovat joka tapauksessa asetuksen (EY) N:o 69/2001 3 artiklan mukaisen valvontajärjestelmän alaisia. Komissio katsoo, että asetusta (EY) N:o 69/2001 on muun nimenomaisen säännön puuttuessa sovellettava vähämerkityksisiin tukiin, jotka myönnettiin ennen asetuksen voimaantuloa. Toisaalta asetus (EY) N:o 69/2001 on prosessioikeuteen liittyvä säädös siltä osin kuin sillä vapautetaan ilmoitusvelvollisuudesta tietty toimenpideryhmä, minkä vuoksi sitä on viipymättä sovellettava käynnissä oleviin menettelyihin. Toisaalta asetuksen (EY) N:o 69/2001 välitön soveltaminen on menettelyn yksinkertaistamista ja hajauttamista koskevien perustavoitteiden mukaista. Komissio soveltaa tuen myöntämisajankohtana voimassa olleita sääntöjä ainoastaan tukiin, jotka eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalaan ja joita ei näin ollen voida vapauttaa ilmoitusvelvollisuudesta tällä perusteella. Koska asetus (EY) N:o 69/2001 on periaatteessa suurpiirteisempi kuin aiemmat vähämerkityksistä tukea koskevat säännöt ja koska näitä sääntöjä joka tapauksessa sovelletaan, mikäli tuelle ei ole myönnetty vapautusta asetuksen (EY) N:o 69/2001 nojalla, yleinen oikeudellinen luottamuksensuojan periaate ja oikeusvarmuuden periaate otetaan huomioon asianmukaisella tavalla. Tarkasteltuaan asiaa taloudelliselta kannalta komissio katsoo, että taloudellinen toimenpide, jota ei nykyisin voimassa olevan asetuksen (EY) N:o 69/2001 perusteella voida luokitella EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi "tueksi" yhdentyneillä markkinoilla, ei ole aiemmin voinut olla perusteena "tuelle" vähemmän yhdentyneillä markkinoilla. Tämän vuoksi komissio käyttää taloudellisten toimenpiteiden jatkotutkimusten perustana asetusta (EY) N:o 69/2001. Tämä ei kuitenkaan sulje pois toimenpiteen toteuttamisen aikana voimassa olleiden sääntöjen soveltamisen mahdollisuutta, mikäli kyseisille toimenpiteille ei ole myönnetty vapautusta asetuksen (EY) N:o 69/2001 nojalla. (55) Näin ollen menettelyn aloittaminen koskee sekä säännöstöä että soveltamistapauksia, jotka eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 69/2001 tai muiden vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisalaan, sekä soveltamistapauksia, jotka kuuluvat asetuksen (EY) N:o 69/2001 tai muiden vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisalaan mutta joissa asetetut vähämerkityksisen tuen rajat ylittyvät myönnettäessä myös muita tukia. (56) Asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalan ulkopuolelle on jo ennalta suljettu tuet toiminnalle, joka liittyy EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen tuotteiden tuottamiseen, jalostamiseen tai kaupan pitämiseen. (57) Komissio katsoo näin ollen, että kaikki elintarviketeollisuuden yrityksille myönnetyt käyttöpääomalainat jäävät asetuksen (EY) N:o 69/2001 ja vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle, jos yritystoiminnan tarkoituksena on EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen tuotteiden tuotanto, sillä tällöin on kyse herkälle alalle eli maatalouteen myönnetyistä tuista. (58) Saksan väite, jonka mukaan vuonna 1996 annetut maataloustuotteiden jalostamiseen ja kaupan investointeihin liittyviä investointitukia koskevien suuntaviivojen mukaiset erityiset tukisäännöt tulivat voimaan vasta vuonna 1998, on tämän asian kannalta merkityksetön, koska nämä erityissäännöt eivät ole vaikuttaneet vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisalaan(12). (59) Asetuksen (EY) N:o 69/2001 tai muiden asianmukaisten vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen jäljelle jäävä soveltamisala on saattanut komission mielestä ylittyä siksi, että asetuksen (EY) N:o 69/2001 2 artiklassa tai muissa vähämerkityksistä tukea koskevissa säännöissä asetettu enimmäismäärä on voitu ylittää, koska takaukseen liittyvää tukiosaa ei otettu huomioon käyttöpääomalainaa myönnettäessä. Säännöstö ei millään tavalla takaa sitä, että vähämerkityksisen tuen enimmäismäärää noudatetaan aina. Tästä ei ollut mitään takeita varsinkaan silloin, kun säännöstöä sovellettiin vaikeuksissa oleviin yrityksiin, joihin liittyvä takaisinmaksuriski on suuri. (60) Säännöstön tuensaajien piiriin kuuluivat komission mielestä ainakin vaikeuksissa olevat yritykset. (61) Jotta vaikeuksissa olevat yritykset voitaisiin erottaa taloudeltaan terveistä yrityksistä, komissio sisällytti vuoden 1994 suuntaviivojen(13) 2.1 kohtaan selvityksen vaikeuksissa olevan yrityksen käsitteestä. Vaikeuksissa olevien yritysten määritelmä vahvistaa pääosiltaan komission edeltävinä vuosina noudattaman päätöskäytännön, sellaisena kuin se on esitetty kahdeksannessa kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessa vuodelta 1979 (227-229 kohta)(14). (62) Komissio soveltaa tässä vuoden 1994 suuntaviivoja, joissa vaikeuksissa oleva yritys määritellään yritykseksi, jolla on vaikeuksia selviytyä omin varoin, keräämällä tarvitsemiaan varoja osakkeenomistajilta tai vieraan pääoman turvin. "Tyypillisiä oireita ovat kannattavuuden lasku tai tappioiden määrän lisääntyminen, vähenevä liikevaihto, varastojen kasvu, ylikapasiteetti, kassavirran hidastuminen, lisääntyvä velkaantuminen, korkomenojen kasvu ja matala substanssiarvo. Kriittisissä tapauksissa yritys voi jo olla maksukyvytön ja selvitystilassa". (63) Säännöstön 3 kohdan ("avustusten saajat") sanamuodon mukaan säännöstöä sovelletaan vasta perustettuihin yrityksiin, toimivalle johdolle tai ulkopuoliselle ryhmälle myytyihin yrityksiin sekä yksityistettyihin yrityksiin, joiden osalta etusijalle asetetaan vakauttamishankkeet. Komissio katsoo, että vakauttamista tarvitsevien yritysten kuuluminen säännöstön piiriin merkitsee, että vaikeuksissa olevien yritysten määritelmän mukaiset elinkelpoisuuden palauttamista edellyttävät yritykset ovat voineet hyötyä korkotuetuista käyttöpääomalainoista. (64) Saksa esittää, että Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelmaa on tarkasteltava kokonaisuutena Thüringenin vakauttamisohjelman yhteydessä. Viranomaisten mukaan vaikeuksissa olevat yritykset kuuluivat nimenomaan vakauttamisohjelman soveltamisalaan, mutta eivät käyttöpääomaohjelman piiriin. Kun määritetään säännöstön sisältöä, sitä ei voida tarkastella erillisenä, vaan sitä on pikemminkin arvioitava vakauttamisohjelman yhteydessä ja käyttöpääomaohjelman soveltamisala olisi määritettävä tarkastelemalla molempia ohjelmia. Saksan mukaan Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelmaa ei näin ollen sovellettu vaikeuksissa oleviin yrityksiin. (65) Tämä toteamus ei ole vakuuttava osoitus siitä, että käyttöpääomaohjelmaa ei sovellettaisi vaikeuksissa oleviin yrityksiin. Säännöstön sanamuodon mukaan sen tavoitteena oli nimenomaan tukea yritysten perustamista tai toiminnan turvaamista ja varsinkin ehkäistä toiminnan jatkumiseen ja työpaikkojen säilymiseen liittyviä riskejä. Lisäksi vakauttamistoimenpiteitä koskevat tukihakemukset asetettiin etusijalle. (66) Saksa toteaa myös, että yritysten pankeille aiheutunut oma riski johti siihen, että luotonottajan luottokelpoisuus varmistettiin. (67) Vaikka yrityksen omalle pankille jäävän riskin perusteella olikin näin ollen vähemmän todennäköistä, että tuensaaja oli käytännössä vaikeuksissa oleva yritys, vaikeuksissa olevien yritysten tukeminen ei ollut kuitenkaan mahdotonta säännöstön perusteella. Lisäksi komissio katsoo, että yrityksen käyttämän pankin kannalta saattoi olla edullista varsinkin vaikeuksissa olevien yritysten tapauksessa osallistua säännöstön mukaisten lainojen myöntämiseen, koska tuensaajayritysten maksuvalmius kaiken kaikkiaan parani kulloisenkin käyttöpääomalainan myötä ja yrityksen pankin aiemmin myöntämiin lainoihin liittyvä takaisinmaksuriski pieneni. Tosiasiallisesti pankin kannalta voi olla taloudellisesti järkevää pienentää vanhoihin lainoihin liittyvää suurta takaisinmaksuriskiä asettamalla yrityksen käyttöön uusia varoja sen rakenneuudistusta varten. Näin on varsinkin silloin, kun valtio ottaa vastatakseen osan lainoihin liittyvistä riskeistä. (68) Lisäksi Saksan lähettämä luettelo hyväksytyistä tai maksetuista säännöstön mukaisista yksittäisistä tuista osoittaa, että tukea myönnettiin vaikeuksissa oleville yrityksille. Saksa on itsekin todennut huomautuksissaan, että vaikeuksissa olevat yritykset ovat saaneet tukea Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelmasta. (69) Osittainen takaus olisi pitänyt ottaa huomioon laskettaessa myönnettyihin lainoihin sisältyvää tuen määrää, varsinkin vaikeuksissa oleviin yrityksiin liittyvän takaisinmaksuriskin vuoksi. (70) Arviointia eivät muuta myöskään Saksan huomautuksiin sisältyvä toteamus, jonka mukaan Saksan viranomaiset eivät tienneet vuodesta 1993 alkuvuoteen 1996, että osittaiseen takaukseen ja erityisriskeihin liittyvä tukiosa on otettava huomioon laskettaessa tuen määrää, kun lainoja myönnetään vaikeuksissa oleville yrityksille. Komissio ei yhdy tähän näkemykseen, koska se oli jo vuonna 1989 lähettänyt jäsenvaltioille kirjeen, jossa se ilmoitti katsovansa, että kaikki valtiontakaukset kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan(15). Saksan viranomaisten olisi pitänyt ainakin epäillä toimenpiteiden tukiluonnetta, kun maksuvalmiusongelmista kärsivien yritysten lainoille myönnettiin osittaisia takauksia, ja niiden olisi pitänyt ilmoittaa ohjelmaan sisältyneistä toimenpiteistä ajoissa komissiolle, jotta se olisi voinut ottaa niihin kantaa. (71) EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina annetun komission tiedonannon(16) mukaan takausten avustusekvivalentti tiettynä vuonna: a) voidaan laskea samalla tavalla kuin korkotukilainan avustusekvivalentti; tällöin korkotuki on markkinakoron ja valtiontakauksen mahdollistaman koron erotus sen jälkeen, kun mahdolliset takausmaksut on vähennetty; b) voi vastata seuraavien lukujen erotusta: takauksen kohteena olevan rahoitussitoumuksen määrä kerrottuna riskiä kuvaavalla luvulla (maksun laiminlyönnin todennäköisyys) ja mahdollisesti suoritettu takausmaksu eli (takausmäärä × riski) - takausmaksu; c) voidaan laskea muuta objektiivisesti perusteltua ja yleisesti hyväksyttyä menetelmää käyttäen. (72) Samalla komissio vahvistaa kauan sitten omaksumansa näkemyksen, jonka mukaan tuen enimmäisarvo on määrä, jonka tosiasiallisena vakuutena osittainen takaus on, jos lainanottajan takaisinmaksukyvyttömyys vaikuttaa lainapäätöksen tekoajankohtana hyvin todennäköiseltä. (73) Takaukseen liittyvä tukiosa voi myös terveissä yrityksissä johtaa vähämerkityksisen tuen enimmäismäärän ylittymiseen. (74) Komission mielestä säännöstössä ja sen soveltamisessa on kyse EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta tuesta, jos se ei kuulu asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalaan tai jos se kuuluu asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalaan mutta ylittää vähämerkityksistä tukea koskevan enimmäismäärän. Tämä pätee muihin vähämerkityksistä tukea koskeviin sääntöihin, jotka olivat voimassa toimenpiteiden toteuttamisajankohtana. (75) Jos säännöstöä sovelletaan vaikeuksissa oleviin yrityksiin, se antaa tuensaajayrityksille mahdollisuuden saada yksityiseltä pankilta rahoitusta, jota ne muussa tapauksessa eivät taloudellisen tilanteensa perusteella olisi saaneet yksityisiltä luottolaitoksilta niiden tavanomaisten luottoehtojen mukaisesti. (76) Tämän rahoituksen avulla tuensaajayritys pystyy estämään markkinoilta karsiutumisen ja parantamaan markkina-asemaansa. Yrityksen karsiutuminen markkinoilta johtaisi joko olemassa olevan ylikapasiteetin purkautumiseen tai siihen, että kilpailijat saisivat haltuunsa vapautuneet markkinaosuudet; molemmissa tapauksissa kilpailijat voisivat parantaa kannattavuuttaan. Käyttöpääomalainat eivät sulje pois sitä mahdollisuutta, että lainoja myönnetään yrityksille, jotka valmistavat tuotteita tai tarjoavat palveluja, joilla käydään yhteisön sisäistä kauppaa. Näin ollen on katsottava, että menettelyn kohteena olevat taloudelliset toimenpiteet voivat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (77) Terveetkään yritykset eivät olisi saaneet tätä rahoitusta yksityisiltä pankeilta tarjotuilla ehdoilla, ja ne pystyivät siten parantamaan käyttöpääomalainan avulla markkina-asemaansa yhteismarkkinoilla kilpailijoihin nähden. Tämä pätee varsinkin terveisiin yrityksiin, jotka toimivat herkillä aloilla. Herkkien alojen markkinoille yhteisössä on ominaista ylikapasiteetti. Taloudelliset edut, joita yksittäiset yritykset saivat niille myönnettyjen käyttöpääomalainojen perusteella, johtivat siihen, että ne pystyivät vahvistamaan asemaansa markkinoilla kilpailijoihin nähden. Tällä saattoi olla vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (78) Näin ollen säännöstö siis vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua. (79) Komissio päättelee, että säännöstössä ja sen soveltamisessa on kyse EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta tuesta yrityksille, jotka harjoittavat yhteisön sisäistä kauppaa. 4.2 Tuen sääntöjenmukaisuus (80) Komissio pitää valitettavana, että Saksa on myöntänyt tukia EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti. 4.3 Tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille silloin kun asetuksen (EY) N:o 69/2001 tai muiden vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisala ylittyy (81) Tutkiessaan säännöstöä komission lähtökohtana oli, että se on suunnattu sekä terveille yrityksille että vaikeuksissa oleville yrityksille. (82) Siltä osin kuin tukea myönnettiin vaikeuksissa oleville yrityksille, kyseessä on vuonna 1979 annetun kahdeksannen kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen ja vuonna 1999(17) annetuilla suuntaviivoilla vahvistettujen vuoden 1994(18) suuntaviivojen mukainen rakenneuudistustuki tai pelastamistuki. (83) Siltä osin kuin tukea myönnettiin terveille yrityksille herkillä aloilla, kyseessä on vuonna 1979 annetuissa alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa(19) ja EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan soveltamisesta aluetukiin vuonna 1988 annetussa komission tiedonannossa(20) tarkoitettu toimintatuki. Nämä tiedonannot vahvistettiin vuonna 1998 annetuilla alueellisia valtiontukia koskevilla suuntaviivoilla(21). (84) Jäljempänä tarkastellaan säännöstön soveltuvuutta yhteismarkkinoille kulloinkin sovellettavien määräysten perusteella(22). (85) Vaikeuksissa olevien yritysten rakenneuudistuksesta on syytä todeta, että komission päätöskäytännön ja vuoden 1994 suuntaviivojen mukaan tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille edellyttää seuraavien vaatimusten täyttymistä: a) yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamisen mahdollistavan rakenneuudistussuunnitelman esittäminen ja toteuttaminen; b) tuensaajayrityksen ja sen osakkaiden asianmukainen rahoitusosuus; c) tuen rajoittaminen välttämättömään määrään; d) herkillä aloilla sovellettavien erityissääntöjen noudattaminen, johon yleensä kuuluu yksittäisistä tuista ilmoittaminen; e) suuryrityksille myönnettyjen tukien ilmoittaminen erikseen; f) rakenneuudistustukea saa myöntää vain kerran lukuun ottamatta poikkeustilanteita, joiden ei voida katsoa johtuvan yrityksestä. (86) Säännöstön mukaan ainoa ehto varojen myöntämiselle oli, että yrityksen toimeksiantaman pankin oli osallistuttava asianmukaisella määrällä omia varojaan käyttöpääoman myöntämiseen. (87) Säännöstössä ei siis edellytetty toteuttamiskelpoisen rakenneuudistussuunnitelman esittämistä, joka olisi käyttöpääomalainan perusteella mahdollistanut yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamisen. (88) Säännöstössä ei myöskään kielletä rakenneuudistustukien toistuvaa myöntämistä eikä määrätä tuen rajoittamisesta määrään, joka on välttämätön asetetun tavoitteen saavuttamiseksi. Saksa ei ole ilmoittanut, onko näitä vaatimuksia noudatettu tukia myönnettäessä. (89) Säännöstössä ei edellytetä, että suuryrityksille myönnetyistä tuista on ilmoitettava erikseen eikä vaadita herkkiä aloja koskevien erityissääntöjen noudattamista. (90) Komissio katsoo tästä syystä, että säännöstön nojalla vaikeuksissa oleville yrityksille myönnetyt rakenneuudistustuet eivät sovellu yhteismarkkinoille. (91) Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamisesta on syytä todeta, että tällä alalla vahvistetun toimintalinjan mukaan tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille edellyttää, että pelastamistuet rajoittuvat markkinaehtoisiin julkisiin lainoihin tai yksityisiin luottoihin myönnettäviin valtiontakauksiin. Tämä edellytys ei täyty tarkasteltavana olevassa asiassa, koska lainat ovat korkotuettuja. (92) Mikäli pelastamistukia on myönnetty säännöstön perusteella, nämä tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille. (93) Lainat taloudeltaan terveille yrityksille herkillä aloilla ovat toimintatukia, jotka komission on arvioitava säännöstöön sovellettavien aluetukisääntöjen nojalla. (94) Thüringenin osavaltio on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan (ent. 92 artiklan 3 kohdan a alakohta) mukainen tukialue. Vuonna 1979 ja 1988 annetuissa aluetukia koskevissa komission tiedonannoissa(23) määrätään, että komissio voisi hyväksyä näiden tukialueiden erityisongelmien vuoksi poikkeuksellisesti määrättyjä toimintatukia, jos tietyt ehdot täyttyvät. (95) Ehdoton ennakkoedellytys toimintatuen myöntämiselle on, että tuen on edistettävä kestävää ja tasapainoista talouskehitystä eikä se saa johtaa alakohtaiseen ylikapasiteettiin yhteisössä, jolloin yhteisön tason alakohtaisista ongelmista muodostuisi vakavampia kuin alkuperäiset alueelliset vaikeudet. Tässä yhteydessä edellytettiin alakohtaista lähestymistapaa, jolloin oli noudatettava tiettyä teollisuuden toimialaa (terästeollisuus, laivanrakennus, synteettikuituteollisuus, tekstiili- ja vaatetusteollisuus) ja maataloutta koskevia yhteisön sääntöjä ja suuntaviivoja sekä maataloustuotteita jalostavia yrityksiä koskevia säännöksiä. Näiden yhteisön sääntöjen ja suuntaviivojen mukaan toimintatukea ei saa myöntää kyseisillä aloilla. (96) Jos lainoja on myönnetty terveille yrityksille herkillä aloilla, nämä toimintatuet eivät sovellu yhteismarkkinoille. Ennen tukien myöntämistä olisi pitänyt noudattaa herkkiä aloja koskevia yhteisön sääntöjä ja suuntaviivoja, joissa kielletään toimintatukien myöntäminen terveille yrityksille. (97) Komissio katsoo, että tarkasteltavana oleva asia ei täytä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan poikkeuksen soveltamisen edellytyksiä, koska säännöstöön ei sisälly kyseisessä kohdassa lueteltuja tavoitteita. Saksa ei ole myöskään esittänyt, että poikkeuksen soveltamisen edellytykset täyttyvät(24). (98) Komissio päättelee, että lukuun ottamatta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenteiden uudistamiseen myönnettäviä tukia koskevia suuntaviivoja säännöstöön ei voida soveltaa mitään erityissääntöjä, jotka koskisivat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja tavoitteiltaan horisontaalisia tukia, koska säännöstöön ei sisälly yhtäkään näistä tavoitteista ja koska Saksa ei ole esittänyt, että asianlaita olisi näin. (99) Komission mielestä kyseessä ei ole myöskään tuki Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen. Tuen tarkoituksena ei ole myöskään kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistäminen. Näin ollen komissio päättelee, että tarkasteltavana olevaan säännöstöön ei voida soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohtaa eikä 87 artiklan 3 kohdan d alakohtaa. (100) Säännöstön soveltamiseen liittyviä asioita on mahdollisesti tarkasteltu jo jossakin toisessa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa muodollisessa tutkintamenettelyssä. Tämä päätös ei koske näitä asioita. 5. PÄÄTELMÄ (101) Tukiohjelma on sääntöjenvastainen. Tuet, jotka ylittivät asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalan tai jotka eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan mutta ylittivät toimenpiteen toteuttamisaikana voimassa olleiden muiden vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisalan, on myönnetty sääntöjenvastaisesti. (102) Tukiohjelma on yhteismarkkinoille soveltumaton, koska sen nojalla voidaan myöntää korkotuettuja pelastamistukia vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisalan ulkopuolella sekä rakenneuudistustukia noudattamatta komission vakiintuneen päätöksentekokäytännön mukaisia vaatimuksia, siinä ei aseteta erillistä ilmoitusvelvollisuutta herkille aloille myönnettävälle tuelle eikä estetä tukien myöntämistä herkillä aloilla toimiville taloudeltaan terveille yrityksille. (103) Näin ollen asetuksen (EY) N:o 69/2001 ja muiden vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisalan ulkopuolinen säännöstön soveltaminen vaikeuksissa oleviin yrityksiin tai herkillä aloilla toimiville terveille yrityksille myönnettäviin toimintatukiin ei sovellu yhteismarkkinoille. (104) Komission vakiintuneen päätöskäytännön mukaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan perusteella sääntöjenvastaisesti myönnetyt ja yhteismarkkinoille soveltumattomat tuet on perittävä takaisin tuensaajalta, mikäli tuet eivät kuulu vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisalaan. Tämä käytäntö vahvistettiin EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(25) 14 artiklassa. Mainitun asetuksen 14 artiklan mukaan asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta. Tehdäkseen lopullisen selvityksen takaisin perittävien tukien lukumäärästä komissio katsoo, että Saksan on laadittava luettelo kaikista yrityksistä, jotka eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalaan, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Thüringenin osavaltion käyttöpääomaohjelmaa koskevan säännöstön (jäljempänä "säännöstö") perusteella on myönnetty EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Säännöstön perusteella ei ole myönnetty EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos avustukset kuuluvat asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalaan tai jos ne eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan, mutta kuuluvat toimenpiteen toteuttamisajankohtana voimassa olleiden vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisalaan ja jos ne eivät yhdessä muiden vähämerkityksisten tukien kanssa ylitä asetuksessa (EY) N:o 69/2001 tai aikaisemmissa vähämerkityksistä tukea koskevissa säännöissä asetettua vähämerkityksisen tuen enimmäismäärää. Säännöstön perusteella ei ole myönnetty EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos avustukset on myönnetty yrityksille, jotka valmistavat tuotteita tai tarjoavat palveluja, joilla ei käydä yhteisön sisäistä kauppaa. Jos säännöstö kuuluu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, sen perusteella on myönnetty sääntöjenvastaista tukea. 2 artikla Jos säännöstön nojalla on myönnetty tukea herkillä aloilla toimiville terveille yrityksille, se ei sovellu yhteismarkkinoille. 3 artikla Jos säännöstön perusteella on myönnetty pelastamis- ja rakenneuudistustukea vaikeuksissa oleville yrityksille, se ei sovellu yhteismarkkinoille siltä osin kuin se kuuluu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. 4 artikla Jos säännöstön perusteella on myönnetty toimintatukea herkillä aloilla toimiville yrityksille, se ei sovellu yhteismarkkinoille siltä osin kuin se kuuluu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. 5 artikla Saksan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 3 ja 4 artiklassa tarkoitetun ja tuensaajille sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin. Tuki on maksettava takaisin viipymättä Saksan lainsäädännön mukaisten menettelyjen mukaisesti, mikäli niissä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon. 6 artikla Tämä päätös ei koske säännöstön soveltamiseen liittyviä asioita, joita on jo tarkasteltu jossakin toisessa tutkintamenettelyssä tai komission lopullisessa päätöksessä. Saksan on laadittava luettelo kyseisistä tapauksista. 7 artikla Tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi Saksan on laadittava luettelo yrityksistä, jotka eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 69/2001 alakohtaiseen soveltamisalaan tai jotka ylittävät asetuksessa (EY) N:o 69/2001 säädetyn enimmäismäärän, kun otetaan huomioon osittaiseen takaukseen liittyvä tukiosa ja muut kyseisenä ajanjaksona myönnetyt vähämerkityksiset tuet. Saksan on laadittava tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi luettelo kaikista vaikeuksissa olevista yrityksistä, jotka eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalaan ja joille on myönnetty tukea säännöstön nojalla, ja esitettävä luokittelussa sovelletut arviointiperusteet. Saksan on tässä yhteydessä laadittava menetelmä, jolla osoitetaan takaukseen sisältyvä tukiosa. Saksan on laadittava tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi luettelo tämän säännöstön nojalla tukea saaneista yrityksistä, jotka eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 69/2001 soveltamisalaan ja jotka valmistavat tuotteita tai tarjoavat palveluja, joilla ei käydä yhteisön sisäistä kauppaa, ja esitettävä sovelletut arviointiperusteet. 8 artikla Saksan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet. 9 artikla Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle. Tehty Brysselissä 27 päivänä marraskuuta 2002. Komission puolesta Mario Monti Komission jäsen (1) Thüringer Staatsanzeiger nro 33/1993, s. 1415. (2) EYVL C 213, 19.8.1992, s. 2. (3) EYVL C 203, 17.7.1999, s. 3. (4) Tuolloin määräykset olivat nykyistä tiukemmat ja vähämerkityksisen tuen raja oli 50000 ecua, vrt. EYVL C 68, 6.3.1996, s. 9. (5) EYVL C 368, 23.12.1994, s. 12. (6) EYVL C 288, 9.10.1999, s. 2. (7) EYVL C 29, 2.2.1996, s. 4. (8) EYVL L 60, 9.3.1999, s. 61. (9) Ks. alaviite 2. (10) EYVL C 68, 6.3.1996, s. 9. (11) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 30. (12) Nämä suuntaviivat tulivat voimaan sen jälkeen, kun ne julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (EYVL C 29, 2.2.1996, s. 4). Päätöksessä 1999/183/EY komissio totesi, että Saksan kansalliset tukiohjelmat ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan nojalla yhteismarkkinoille soveltumattomia, mikäli ne eivät noudata suuntaviivoja ja aiheellisia toimenpiteitä (maataloustuotteiden jalostamiseen ja kaupan pitämiseen tehtäviin investointeihin liittyvän valtiontuen osalta), joista Saksalle ilmoitettiin 20.10.1995 päivätyllä kirjeellä SG(95) D/13086. (13) Ks. alaviite 5. (14) Valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi vuonna 1999 annettujen yhteisön suuntaviivojen (tiedonanto jäsenvaltioille ja ehdotukset aiheellisiksi toimenpiteiksi, EYVL C 288, 9.10.1999, s. 2) 101 kohdassa määrätään ilmoittamatta jätetyistä tuista, että komissio tutkii kaikkien sellaisten pelastamis- ja rakenneuudistustukien soveltuvuuden yhteismarkkinoille, jotka on myönnetty ilman komission lupaa ja näin ollen perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti, tuen myöntämisajankohtana voimassa olleiden suuntaviivojen perusteella. Näin ollen komissio on arvioinut säännöstön vuonna 1979 annetun kahdeksannen kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen mukaisen päätöskäytännön ja vuoden 1994 suuntaviivojen perusteella. (15) Jäsenvaltioille osoitettu komission kirje SG(89) D/4328, 5.4.1989. (16) EYVL C 71, 11.3.2000, s. 14. (17) Vrt. niiden 101 kohta. (18) Vuoden 1994 suuntaviivojen 2 kohdan 2 alakohdan mukaan näitä suuntaviivoja sovellettiin vain siltä osin kuin ne olivat yhteensopivia herkkien alojen erityissääntöjen kanssa. Tarkasteltavana olevana ajanjaksona oli voimassa valtiontukia koskevia erityissääntöjä seuraavilla aloilla: maatalous, kalastus, terästeollisuus, laivanrakennus, tekstiili- ja vaatetusteollisuus, synteettikuituteollisuus, ajoneuvoteollisuus, liikenne ja hiiliteollisuus. Maatalouden alalla jäsenvaltioilla oli mahdollisuus harkintansa mukaan soveltaa edelleen komission erityissääntöjä, jotka koskivat pelastamis- ja rakenneuudistustukia tällä alalla toimiville yksittäisille tuensaajille. (19) EYVL C 31, 3.2.1979, s. 9. (20) EYVL C 212, 12.8.1988, s. 2. (21) EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9. (22) EYVL C 119, 22.5.2002 (Määritelmien osalta komissio viittaa mainittuihin asiakirjoihin. Komissio on tutkinut terveille yrityksille myönnetyt tuet EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a) ja c) alakohdan soveltamisesta aluetukiin vuonna 1988 annetun komission tiedonannon perusteella. Vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen soveltaminen ei muuttaisi arviota.) (23) Ks. alaviite 19 ja 20. (24) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan c alakohdan poikkeuksen soveltamisen osalta komissio viittaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen näkemyksiin Saksan tuloverolain 52 §:n 8 momentista, ks. asiassa C-156/98, Saksa v. komissio, 19.9.2000 annettu tuomio (ei vielä julkaistu). (25) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.