ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4)

Tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan, että finanssipolitiikkaa ohjaavana avaintekijänä on suhdannekierron aikana edelleen keskimäärin 2 prosentin ylijäämä suhteessa BKT:hen yhdessä monivuotisten menokattojen kanssa. Kevään 2007 talousesityksessä hallitus arvioi uudelleen julkisen talouden nykyisen ylijäämätavoitteen rahastoivien toisen pilarin eläkejärjestelmien luokituksesta tehdyn Eurostatin päätöksen (2) huomioon ottamiseksi. Kyseisen päätöksen täytäntöönpanoa koskevan siirtymäkauden päätyttyä (keväällä 2007) ylijäämä supistuu vuosittain noin 1 prosentilla suhteessa BKT:hen ja julkista bruttovelkaa suhteessa BKT:hen tarkistetaan ylöspäin noin 0,5 prosenttia. Ohjelmatarkistuksessa esitetyn julkisen talouden strategian mukaan ylijäämä supistuu vuonna 2007 (2,4 prosenttiin 3,0 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2006), minkä jälkeen se taas asteittain kasvaa (3,1 prosenttiin vuonna 2009). Perusylijäämän kehitys on vastaavanlaista. Sekä menojen että tulojen suhde BKT:hen supistuu vähitellen ohjelmakaudella. Strategia on sikäli hieman takapainotteinen, että vuoden 2007 merkittävien veronalennusten rahoitus on vain osittainen. Ylijäämän kehityksen oletetaan olevan edellisessä ohjelmatarkistuksessa esitetyn kaltaista (alun supistumista seuraava vähittäinen kasvu), mutta nettoluotonannon odotetaan koko ohjelmakaudella olevan suurempaa.
2)

Ohjelmassa esitetään kaksi makrotalouden skenaariota: keskiskenaario ja vaihtoehtoinen skenaario, jonka mukaan trendin mukainen kasvu on 0,25 prosenttiyksikköä hitaampaa kuin keskiskenaariossa. Tarkistetun lähentymisohjelman julkista taloutta koskevat ennusteet perustuvat jälkimmäiseen skenaarioon, joka on suunniteltu varovaisemmaksi kuin keskiskenaario ja jota pidetään tässä arviossa viiteskenaariona. Skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu on 2,75 prosenttia vuosina 2006 ja 2007 ja hidastuu keskimäärin 2,50 prosenttiin ohjelman loppukaudella. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä ohjelma näyttää perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin. Inflaatioennusteet (inflaation odotetaan hidastuvan 2,5 prosentista vuonna 2006 2 prosenttiin vuodesta 2007 alkaen) vaikuttavat äskettäin julkaistun toteutuman perusteella lyhyellä aikavälillä varsin alhaisilta mutta muuten realistisilta.
7)

Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys on asianmukainen liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2006 mennessä, kuten neuvosto on suositellut. Se vaikuttaa myös tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin, jotta alijäämän 3 prosentin raja-arvoa suhteessa BKT:hen ei ylitetä normaaleissa suhdannevaihteluissa vuodesta 2008 eteenpäin. Liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeisinä vuosina vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, on pitkälti vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähimmäismäärällä, jonka ohjeena on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono.
6)

Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennakoitua huonompi varsinkin vuodesta 2008 lähtien. Makrotalouden näkymistä alijäämäuralle aiheutuvat riskit ovat pitkälti tasapainossa vuoteen 2008 saakka, mutta BKT:n ennakoitua heikompi kasvu ohjelman loppuvuosina voi johtaa arvioitua suurempaan alijäämään. Vaikka lyhyen aikavälin menoleikkaukset ja väliaikaiset budjettijäädytykset on suunnitelmien mukaan sisällytetty vuoden 2007 talousarvioon, on edelleenkin hieman epävarmaa, saadaanko menot jäädytettyä tehokkaasti (kun myös otetaan huomioon, että tällainen menojen hallinta sujui huonosti vuosina 2004–2006). Jää nähtäväksi, tehoavatko uudet julkista taloutta koskevat säännöt ja monivuotisen talousarviokehyksen luomiseksi toteutetut ensimmäiset toimet, jotta säännöllisistä menoylityksistä päästäisiin eroon. Hallitus on tehnyt päätöksiä toimista julkishallinnon, terveydenhuollon, eläke- ja koulutusjärjestelmien sekä hintatukien uudistamiseksi. Näiden toimenpiteiden johdosta julkisen talouden toteutuma voi olla lähempänä vuosien 2007 ja 2008 alijäämätavoitteita kuin komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteessa arvioidaan. Jäljelle jäävät rakenneuudistustoimet on kuitenkin vielä täsmennettävä ja toteutettava täysimääräisesti. Niitä tarvitaan korvaamaan menoja hillitsevät toimenpiteet, joiden soveltaminen päättyy vuoden 2008 lopussa. Ohjelman loppuvuosina on myös budjettikurin löystymisen riski, sillä aiemmilta vuosilta on tämänsuuntaisia kokemuksia. Jos julkisten liikenneyhtiöiden rakenneuudistussuunnitelmilla ei saavuteta toivottuja tuloksia, näiden yhtiöiden lisääntyvät tappiot saattavat lisäksi kasvattaa alijäämää väliaikaisesti.
(4)

Ohjelman julkisen talouden keskipitkän aikavälin päätavoitteena on julkisen talouden rahoitusaseman suuren epätasapainon korjaaminen kestävällä tavalla erityisesti supistamalla julkisen talouden alijäämää vuonna 2008 alle viitearvon eli alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja jatkamalla sen jälkeen julkisen talouden vakauttamista. Tarkoituksena on toteuttaa merkittäviä toimia julkisen talouden vakauttamiseksi koko ohjelmakauden ajan: julkisen talouden alijäämän on määrä supistua asteittain 4,6 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2006 0,4 prosenttiin vuonna 2010. Perusjäämän sopeutusura on samankaltainen: sen on määrä parantua 1,7 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen vuonna 2006 2,5 prosentin ylijäämään vuonna 2010. Alijäämä on määrä saada supistumaan pääasiassa hillitsemällä perusmenoja, joiden kokonaistason on tarkoitus pienentyä reaalimääräisesti ohjelmakauden aikana keskushallinnon, henkilöstön ja julkisten palvelujen rakenneuudistukseen keskittyvien rakenteellisten korjaustoimenpiteiden ansiosta ja hillitsemällä sosiaaliturva- ja terveydenhuoltomenoja. Ohjelman alkuvuosina myös verotulojen lisääntyminen, joka johtuu pääasiassa tiettyjen verokantojen korottamisesta ja veroetuuksien heikentämisestä sekä jatkuvista toimista veropetosten torjumiseksi, vakauttaa omalta osaltaan julkista taloutta. Ohjelma vastaa vakausohjelman tarkistuksessa joulukuussa 2005 esitettyä sopeutussuunnitelmaa, sillä makrotalouden skenaario on pysynyt pitkälti muuttumattomana.
5)

Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan olevan noin 2 prosenttia suhteessa BKT:hen tai sitä parempi koko ohjelmakauden ajan. Rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan huononevan hieman vuonna 2007 ja paranevan jonkin verran enemmän vuonna 2008. Ohjelmassa on esitetty julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeksi vuoden 2010 tienoilla 0,5 prosentin ja 1,5 prosentin välillä oleva rakenteellinen rahoitusasema suhteessa BKT:hen, jossa pysyminen varmistetaan ohjelman mukaan selvällä marginaalilla koko ohjelmakauden ajan. Keskipitkän aikavälin tavoitteena on varmistaa julkisen talouden kestävyys eikä kyseinen tavoite ole muuttunut edellisestä tarkistuksesta, kun otetaan huomioon se, että uuteen ohjelmaan ei sisälly toisen pilarin eläkejärjestelmää (sisältyi Tanskan edellisiin ohjelmiin) Eurostatin 2 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyn päätöksen (2) mukaisesti. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 0,5 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite sijoittuu euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös huomattavasti tiukempi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä.
1.

Etäisyys voimalasta lähimmän toisen jäsenvaltion, tässä tapauksessa Ranskan, rajalle on noin 220 km. Irlanti on toiseksi lähimpänä sijaitseva jäsenvaltio, ja etäisyys siihen on 270 km.
—

12. elokuuta 2004 päivätty todistus N:o JSH0408078 ja 1. heinäkuuta 2005 päivätty todistus N:o 431934, jotka on annettu Zhejiang Jinhua Max-power Tools Co., Ltd:lle ja jotka todistavat S1M-MP2-125 -tyyppisen kulmahiomakoneen täyttävän koneita koskevan direktiivin ja pienjännitedirektiivin vaatimukset; todistukset on antanut Intertek ETL SEMKO, Building No 86, 1198 Qinzhou Road, Shanghai 200233, Kiina,
—

samaa S1M-MP6-125 -tyyppistä kulmahiomakonetta koskevat 8. toukokuuta 2005 päivätty todistus N:o JSH0411771 ja 10. toukokuuta 2005 päivätty todistus N:o 531226, jotka on antanut Intertek ETL SEMKO, Shanghai,
—

DB-82X2A -tyyppistä sähkökäyttöistä höyläkonetta koskevat 29. heinäkuuta 2004 päivätty todistus N:o AM50046679 0001 ja 29. heinäkuuta 2004 päivätty todistus N:o S 50045577, jotka oli antanut TÜV Rheinland Product Safety GmbH, Am Grauen Stein, D 51105 Köln ja joilla kyseiselle sähkökäyttöiselle höyläkoneelle myönnetään GS-merkintä,
(5)

Ohjelmassa esitetyn julkisen talouden keskipitkän aikavälin strategian päätavoitteena on varmistaa yhä korkean velkasuhteen (lähes 85 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007) jatkuva supistuminen, niin että se on enää noin 71 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2011. Tähän päästään kasvattamalla julkisen talouden ylijäämä vuoteen 2011 mennessä asteittain 1 prosenttiin, kun lähtötilanteena on vuoden 2008 budjettitasapaino. Perusylijäämän, joka on supistunut vuodesta 2001 vuoteen 2007 saakka (7 prosentista 3,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen) velan vähentymisen myötä, odotetaan nousevan 4,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen viimeistään vuonna 2011. Odotettua huonomman vuoden 2007 toteutuman seurauksena julkisen talouden tavoitteet (sekä nimelliset että rakenteelliset) ovat edellistä tarkistettua ohjelmaa vaatimattomammat koko ohjelmakauden ajan. Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan vahvistuvan 0,25 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen vuonna 2007 lähes 1,5 prosentin ylijäämään suhteessa BKT:hen vuonna 2011. Keskipitkän aikavälin tavoitteen — 0,5 prosentin rakenteellinen ylijäämä suhteessa BKT:hen (eli suhdannetasoitettu ylijäämä ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) — saavuttaminen on lykkääntynyt vuodella vuoteen 2009 verrattuna edellisen tarkistetun vakausohjelman suunnitelmiin. Sopeutustoimet kohdistuvat sekä meno- että tulopuoleen. Menoja aiotaan vähentää nimellisesti 0,7 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen pääasiassa velkasuhteen ennustetusta supistumisesta seuraavan korkomenojen laskun avulla. Tulot kasvavat 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen veropohjan ennustetun kasvun myötä. Ohjelmassa ei edellisestä tarkistetusta ohjelmasta poiketen enää aiota käyttää kertaluonteisia toimenpiteitä vuoden 2008 jälkeen.
(7)

Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys on asianmukainen liiallisen alijäämän korjaamiseksi kestävällä tavalla vuoteen 2007 mennessä, kuten neuvosto on suositellut. Riittävää varmuusmarginaalia ei kuitenkaan voitaisi saavuttaa ohjelmakauden aikana sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity. Lisäksi on mahdollista, ettei ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys riitä varmistamaan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista viimeistään vuonna 2011 ohjelmassa suunnitellulla tavalla. Koska talouden kasvuolosuhteet ovat suotuisat, ohjelman mukainen sopeutusvauhti keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi on riittämätön, ja sitä on kiristettävä vuonna 2008, jotta se olisi vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Sen vuoksi sopeutuksen turvaksi tarvitaan toimenpiteitä. Jos esiintyy inflaatio- ja palkkapaineita, finanssipolitiikan viritystä on lisäksi tarpeen tiukentaa suunnitellusta ylikuumenemisen välttämiseksi.
(2)

Espanja on 12 viime vuoden ajan nauttinut pitkään jatkuneesta, keskimäärin 3,75 prosentin kasvusta, joka ylittää huomattavasti euroalueen (noin 2 prosentin) kasvun. Jatkuvasti alhaiset reaalikorot ja dynaaminen väestökehitys ovat ylläpitäneet vahvaa kotimaista kysyntää ja synnyttäneet uusia työpaikkoja, ja ne ovat myös kasvattaneet ennennäkemättömällä tavalla asuntomarkkinoita. Lisäksi peräkkäiset työmarkkinauudistukset vähensivät huomattavasti rakenteellista työttömyyttä. Samaan aikaan epätasapaino on lisääntynyt tai se jatkuu — esimerkiksi ulkoinen vaje on kasvanut ja inflaatioero euroalueeseen verrattuna — ja tuottavuus kasvaa edelleen hitaasti. Julkista taloutta on 1990-luvun puolivälistä alkaen vakautettu onnistuneesti menoperusteisesti, minkä ansiosta julkisen talouden rahoitusasema parani noin 6 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen lähelle tasapainoa vuonna 2000 ja on ollut vuodesta 2005 alkaen reilusti ylijäämäinen. Veroista saatavat kokonaistulot ovat kasvaneet noin 4,25 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen 1990-luvun puolivälistä alkaen runsaasti veroja tuovan kasvumallin ansiosta. Väestön ikääntyminen voi tulevaisuudessa vaikuttaa negatiivisesti julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen pääasiassa eläkemenoista aiheutuvan yhä suuremman paineen vuoksi.
(2)

Useiden viime vuosien ajan Liettuan talouskasvu on ollut vahvaa lähinnä kotimaisen kysynnän vauhdittamana. Rahapoliittinen tilanne on ollut myötäilevä, kun otetaan huomioon suuri euroistuminen ERM II -mekanismin valuuttakatejärjestelmän tarjoamassa kehyksessä. Koska liiallisen kotimaisen luotonannon rajoittamiseksi ei ole toteutettu riittävästi toimenpiteitä, rahoitusmarkkinoiden syvenemiskehityksen helpottama luottokannan nopea kasvu on lisännyt yksityistä kulutusta ja kiinteistösijoituksia. Kapasiteetissa on kuitenkin ilmennyt rajoitteita, sillä maastamuutto ja nopea talouskasvu ovat aiheuttaneet työvoimapulaa, jota ovat pahentaneet ammattitaidon kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuus sekä alhaiset työvoimaosuudet, minkä lisäksi kustannukset ovat nousseet. Se, että palkat kasvavat yhä nopeammin kuin tuottavuus, on johtamassa nopeaan inflaatioon ja hintakilpailukyvyn laskuun. Vaikka vientikehitys on edelleen vankkaa, ulkoinen vaje on syventynyt nopeasti, sillä vahva kotimainen kysyntä on johtanut tuonnin nopeaan kasvuun ja ulkoinen haavoittuvaisuus on lisääntynyt. Tätä taustaa vasten finanssipolitiikalla ei ole vastattu kasvavaan makrotalouden epätasapainoon: julkinen talous on edelleen alijäämäistä, ja koska sitovia keskipitkän aikavälin menokattoja ei ole, odotettua paremmat tulot on järjestelmällisesti jätetty säästämättä. Verokannustimet ja -vapautukset ovat osaltaan edistäneet kiinteistöjen hinnan nousua ja lisänneet siten ylikuumenemistä, vaikka aivan viime aikoina meneillään ollut luottoehtojen tiukentaminen tukee tarvittavaa sopeutusta. Finanssipolitiikan virityksen kiristäminen sekä työmarkkinoiden ja koulutusjärjestelmän rakenneuudistukset ja tarjonnan jatkuva lisääminen ovat olennaisia tekijöitä sisäiseen ja ulkoiseen epätasapainoon puuttumiseksi ja sijoitusten houkuttelemiseksi maahan. Näin varmistettaisiin kiinnikuromisprosessin kestävyys. Tämä on erityisen tärkeää, kun otetaan huomioon, että Liettuan käytettävissä on vain vähän ohjausvälineitä tilanteessa, jossa sen rahapoliittinen järjestelmä asettaa rajoitteita.
(2)

Tšekissä on tällä hetkellä nopean talouskasvun kausi, jonka odotetaan heikkenevän keskipitkällä aikavälillä. Äskettäinen jyrkkä lasku työttömyysluvuissa on pääosin suhdannetekijöiden ansiota. Työmarkkinoilla esiintyy edelleen rakenteellista jäykkyyttä, josta ovat osoituksena suuri määrä avoimia työpaikkoja, ilmeinen ammattitaidon kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuus sekä alueelliset työttömyyserot, joihin on jatkossa puututtava työllisyyspoliittisin keinoin. Vuonna 2007 hyväksytty vakauttamisohjelma näyttää olevan askel oikeaan suuntaan, mutta lisätoimia tarvitaan julkisen talouden vakauttamisen jatkamiseksi. Riskejä kohdistuu edelleen erityisesti julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen väestön ikääntymisen ja eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmien nykytilan vuoksi. Hyvin suunniteltu eläkeuudistus voisi vaikuttaa myönteisesti myös potentiaaliseen kasvuun. Tšekin saavuttamat tulokset ovat viime aikoina olleet hyviä, mutta inflaatiopaineet kasvavat jatkossa välillisen verotuksen korotusten ja kansainvälisten hyödykkeiden hintojen nousun vuoksi.
(5)

Koska yleisenä päämääränä on varmistaa julkisen talouden kestävyys, julkisen talouden strategian päätavoitteena on pitää ylijäämä korkeana, vaikka se laskeekin nopeasti (3,8 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2007 3,0 prosenttiin vuonna 2008 ja edelleen 1,2 prosenttiin vuonna 2010 (6)) suhdanteen heikentyessä. Julkisen talouden rahoitusasemaa koskevaa keskipitkän aikavälin tavoitetta on tarkistettu ylöspäin (7) 0,25 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen: se on nyt 0,75–1,75 prosentin rakenteellinen ylijäämä (eli suhdannetasoitettu ylijäämä, josta on vähennetty kertaluonteisten ja väliaikaisten toimenpiteiden vaikutus) suhteessa BKT:hen. Keskipitkän aikavälin tavoite täyttyy kokonaisuudessaan koko ohjelmakauden ajan. Ylijäämän kehitysura on pitkälti samanlainen kuin edellisessä tarkistetussa ohjelmassa, joskin alkutilanteessa ylijäämä on suurempi, makrotalouden skenaarion pysyessä pääosin muuttumattomana. Strategiassa luotetaan siihen, että verojen jäädytystä (8) ja menojen hillitsemistä jatketaan edelleen, ja siinä kaavaillaan joitakin veroleikkauksia. Menojen hillitsemiseksi reaalisten julkisten kulutusmenojen kasvulle on asetettu vuotuiset rajat (jotka tiukentuvat 1,75 prosentista vuonna 2008 1 prosenttiin vuosina 2009–2010) ja nominaalisille julkisille kulutusmenoille on asetettu katto, joka on 26,5 prosenttia suhteessa suhdannetasoitettuun BKT:hen mentäessä kohti vuotta 2015. Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan pysyvän lähes muuttumattomana 3,5 prosentissa vuosina 2007–2008 ja laskevan 2,5 prosenttiin vuosina 2009–2010 (9). Ylijäämät pienenevät ohjelman mukaan vuotta 2015 kohden, sillä väestön ikääntymisen vaikutusten odotetaan alkavan näkyä ja Pohjanmeren tulolähteiden ennustetaan tyrehtyvän.
(2)

Malta liittyi euroalueeseen 1 päivänä tammikuuta 2008. Sen BKT on ollut kasvussa vuodesta 2004 alkaen. Heikko taloudellinen kehitys 2000-luvun alkuvuosina johtui osittain ulkoisista tekijöistä, joille Malta on erityisen altis, koska se on pieni avoin talous ja riippuvainen haavoittuviksi osoittautuneista aloista kuten matkailusta ja elektroniikkateollisuudesta. Kotimaan rakenteelliset heikkoudet ovat myös syynä hitaaseen BKT:n kasvuun. Tuottavuus supistui vuosittain keskimäärin yhdellä prosentilla vuosina 2001, 2002 ja 2003. Lisäksi nopea palkkakehitys kasvatti jyrkästi yksikkötyökustannuksia ja johti ulkoisen kilpailukyvyn heikkenemiseen. Vuodesta 2004 alkaen talouden kehitys nopeutui ensisijaisesti suotuisien suhdanneolojen vuoksi, mutta myös maltillisen palkkapolitiikan ja tuottavuuden uuden kasvun ansiosta. Julkisessa taloudessa euroalueeseen liittymistä edelsi merkittävän vakauttamisen kausi, jolloin velka ilmaistuna prosentteina suhteessa BKT:hen on jatkanut supistumistaan vuodesta 2005, sekä inflaation hidastuminen. Tässä uudessa tilanteessa julkisen talouden liikkumavaran lisääminen, mikä voidaan saavuttaa jatkamalla julkisen talouden vakauttamista ja toteuttamalla menouudistuksia, erityisesti nopeasti kasvavien terveydenhuoltomenojen alalla, on haaste Maltan kyvylle mukautua epäsymmetrisiin häiriöihin. Lisäksi tällaiset menouudistukset parantaisivat julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä ja mahdollistaisivat sen, että menoja voitaisiin suunnata uudelleen kasvua lisääviin menoeriin, mikä tehostaisi tuottavuutta. Parempi tuottavuus yhdessä maltillisen palkkakehityksen kanssa vahvistaisi kilpailukykyä, mikä myös on haaste Maltan taloudelle, erityisesti euroalueella.
(5)

Tarkistetussa ohjelmassa julkisen talouden keskipitkän aikavälin strategian päätavoitteena on pysyä ohjelmakaudella suurenevalla marginaalilla keskipitkän aikavälin tavoitteessa, joka on 1 prosenttia suhteessa BKT:hen oleva rakenteellinen alijäämä (eli suhdannetasoitettu julkisen talouden alijäämä ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä), vaikka tilanteen arvioidaan jonkin verran heikkenevän vuonna 2008. Muutos edellisessä ohjelmassa esitettyyn tavoitteeseen saavuttaa keskipitkän aikavälin tavoite vuoteen 2009 mennessä johtuu edellä mainitusta odotettua paremmasta tuloksesta vuonna 2006 (pääasiassa BKT:n korkeamman nimelliskasvun ansiosta), mistä syystä keskipitkän aikavälin tavoite saavutettiin pääosin jo vuonna 2006. Vuoden 2006 ohjelmaan verrattuna vuoden 2007 ohjelmatarkistuksessa suunniteltu julkisen talouden alijäämä on koko ohjelmakauden ajan noin 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen pienempi parempaa aloitusasemaa vastaan. Alijäämän on määrä syventyä 0,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008 ja supistua sitten asteittain siten, että suurin mukautus tapahtuu viimeisenä vuonna. Perusylijäämän oletetaan vastaavanlaisesti olevan hieman yli 1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2010 mennessä. Suunniteltu vakautus saadaan aikaan kiristämällä menoja (vuotta 2008 lukuun ottamatta) tulosuhteen asteittaista laskua enemmän. Perusmenojen oletetaan ohjelmakaudella laskevan 2,25 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Vaikka menojen vähentymisen perusta onkin suhteellisen laaja, se on erityisesti osoitus koko vakautuksesta yhden kolmasosan vievien sosiaalimenojen kurissapidosta. Tulosuhde alenee asteittainen 1,75 prosenttiyksikköä lähinnä käynnissä olevan verouudistuksen seurauksena. Pääosin syynä ovat välilliset verot, kun välittömien verojen kertymän taas uskotaan vähän kasvavan.
(2)

Bulgarian talouskasvu on ollut vahvaa, vuosittain keskimäärin 6 prosenttia useina viime vuosina. Siihen on liittynyt kasvava makrotalouden epätasapaino, kuten suuri ulkoinen vaje ja nopea inflaatio. Raha- ja luottopolitiikan ehdot kiristyivät valuuttakatejärjestelmän puitteissa vuonna 2008, kun maakohtaiset riskit alettiin mieltää suuremmiksi ja reaalinen efektiivinen valuuttakurssi jatkoi voimistumistaan. Kun maailmantalouden laskusuhdanteen vaikutukset ja finanssikriisi etenevät, BKT:n kasvu hidastuu jyrkästi ja jää selvästi alle potentiaalin vuosina 2009–2010, mikä lisää paineita verotulojen suuntaan. Näin ollen Bulgarian on ylläpidettävä kasvua ankarassa ja pitkäaikaisessa maailmanlaajuisessa laskusuhdanteessa ja ratkaistava makrotalouden nykyinen epätasapaino jatkamalla tiukkaa finanssi- ja tulopolitiikkaa. Tätä varten ohjelman toimiin sisältyy toimenpiteitä, joilla pyritään tehostamaan talouden joustokykyä. Vaikka lähtöasetelmana on alhainen julkinen velka suhteessa BKT:hen ja suuret julkisen talouden alijäämät, korkea inflaatio ja suuri vaihtotaseen alijäämä ovat estäneet hallitusta hyväksymästä finanssipoliittista elvytyspakettia kotimaankysynnän kasvattamiseksi. Pitkällä aikavälillä maan on parannettava julkisen talouden laatua samalla kun väestö vanhenee nopeasti ja väestökehitys heikkenee.