EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2020/2220,

annettu 23 päivänä joulukuuta 2020,

tiettyjen siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) ja Euroopan maatalouden tukirahaston (maataloustukirahasto) tukea varten vuosina 2021 ja 2022 sekä asetusten (EU) N:o 1305/2013, (EU) N:o 1306/2013 ja (EU) N:o 1307/2013 muuttamisesta varojen ja soveltamisen osalta vuosina 2021 ja 2022 ja asetuksen (EU) N:o 1308/2013 muuttamisesta varojen ja tällaisen tuen jakamisen osalta vuosina 2021 ja 2022

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

ovat kuulleet alueiden komiteaa,

ottavat huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (2),

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Vuoden 2020 jälkeistä yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP) koskevissa komission lainsäädäntöehdotuksissa pyrittiin luomaan vahva unionin kehys, joka on keskeinen sen varmistamisessa, että YMP säilyy yhteisenä politiikkana tasapuolisin toimintaedellytyksin, samalla myös antaen jäsenvaltioille enemmän vastuuta siitä, kuinka ne täyttävät tavoitteet ja saavuttavat asetetut päämäärät. Jäsenvaltioiden on näin ollen tarkoitus laatia YMP:n strategiasuunnitelmat ja panna ne täytäntöön, kun komissio on hyväksynyt ne.

(2) Vuoden 2020 jälkeistä yhteistä YMP:tä koskeviin komission lainsäädäntöehdotuksiin liittyvää lainsäädäntömenettelyä ei ole saatu päätökseen riittävän ajoissa, jotta jäsenvaltiot ja komissio ehtisivät saada kaikki tarvittavat osatekijät valmiiksi uuden oikeudellisen kehyksen ja YMP:n strategiasuunnitelmien soveltamiseksi 1 päivästä tammikuuta 2021, kuten komissio alun perin ehdotti. Tämä viivästyminen on aiheuttanut epävarmuutta ja riskejä unionin viljelijöille ja koko unionin maatalousalalle. Epävarmuuden vähentämiseksi sekä maaseutualueiden elinvoimaisuuden säilyttämiseksi ja ympäristökestävyyden edistämiseksi tässä asetuksessa olisi säädettävä kauden 2014–2020 kattavan nykyisen YMP:n kehyksen, jäljempänä ’nykyinen YMP:n kehys’, sääntöjen soveltamisen sekä viljelijöiden ja muiden tuensaajien tukien keskeytymättömän maksamisen jatkamisesta ja siten tarjottava ennakoitavuutta ja vakautta siirtymäkauden aikana vuosina 2021 ja 2022, jäljempänä ’siirtymäkausi’, 1 päivästä tammikuuta 2023 alkavan uuden oikeudellisen kehyksen, jäljempänä ’uusi oikeudellinen kehys’, soveltamispäivään asti.

(3) Koska vuoden 2020 jälkeistä yhteistä YMP:tä koskeviin komission lainsäädäntöehdotuksiin liittyvä lainsäädäntömenettely on yhä kesken ja jäsenvaltioiden on edelleen laadittava YMP:n strategiasuunnitelmat ja sidosryhmiä on kuultava, nykyisen YMP:n kehyksen soveltamista olisi jatkettava vielä kahden vuoden ajan. Siirtymäkauden tavoitteena on helpottaa tuensaajien siirtymistä joustavasti uuteen ohjelmakauteen ja mahdollistaa se, että komission 11 päivänä joulukuuta 2019 antama tiedonanto Euroopan vihreän kehityksen ohjelmasta, jäljempänä ’Euroopan vihreän kehityksen ohjelma’, voitaisiin ottaa huomioon.

(4) Sen varmistamiseksi, että tukea voidaan myöntää viljelijöille ja muille tuensaajille Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) vuosina 2021 ja 2022, unionin olisi edelleen myönnettävä tällaista tukea siirtymäkauden aikana nykyisen YMP:n kehyksen edellytysten mukaisesti. Nykyinen YMP:n kehys vahvistettiin erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksissa (EU) N:o 1303/2013 (4), (EU) N:o 1305/2013 (5), (EU) N:o 1306/2013 (6), (EU) N:o 1307/2013 (7) ja (EU) N:o 1308/2013 (8).

(5) Tässä asetuksessa olisi annettava jäsenvaltioille riittävästi aikaa laatia omat YMP:n strategiasuunnitelmansa ja edistää sellaisten hallinnollisten rakenteiden luomista, joita uuden oikeudellisen kehyksen menestyksekäs täytäntöönpano edellyttää, erityisesti sallimalla teknisen avun lisääminen. Kaikkien YMP:n strategiasuunnitelmien olisi oltava valmiita tulemaan voimaan siirtymäkauden päättyessä, jotta maatalousalalle voidaan tarjota kipeästi kaivattua vakautta ja varmuutta.

(6) Koska unionin olisi edelleen tuettava maaseudun kehittämistä koko siirtymäkauden ajan, jäsenvaltioiden olisi voitava rahoittaa pidennettyjä maaseudun kehittämisohjelmiaan vuosien 2021 ja 2022 vastaavista talousarviomäärärahoista. Pidennetyillä ohjelmilla olisi varmistettava, että asetuksen (EU) N:o 1305/2013 59 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin varattu maaseuturahaston osuus säilyy vähintään aiemman suuruisena Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa asetettujen uusien tavoitteiden mukaisesti.

(7) Asetuksessa (EU) N:o 1303/2013 vahvistetaan maaseuturahastoon ja muihin yhteisen kehyksen puitteissa toimiviin rahastoihin sovellettavat yhteiset säännöt. Kyseistä asetusta olisi edelleen sovellettava maaseuturahastosta ohjelmakaudella 2014–2020 tuettuihin ohjelmiin ja ohjelmavuosiin 2021 ja 2022.

(8) Asetuksessa (EU) N:o 1303/2013 säädetyt täytäntöönpanokertomuksia, vuotuisia arviointikokouksia, jälkiarviointeja ja yhteenvetokertomuksia, menojen tukikelpoisuutta ja sitoumusten vapauttamista sekä talousarviositoumuksia koskevat määräajat rajoittuvat ohjelmakauteen 2014–2020. Kyseisiä määräaikoja olisi mukautettava, jotta voidaan ottaa huomioon, että ajanjaksoa maaseuturahaston tukea koskevien ohjelmien toteuttamiseksi on pidennetty.

(9) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1310/2013 (9) ja komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 807/2014 (10) mukaan maaseuturahastosta korvattiin edelleen tietyin edellytyksin ohjelmakaudella 2014–2020 tiettyihin pitkäaikaisiin sitoumuksiin liittyviä menoja, kun kyseiset sitoumukset oli tehty tiettyjen sellaisten asetusten nojalla, joilla maaseudun kehittämistukea myönnettiin ennen asetuksen (EU) N:o 1305/2013 soveltamista. Kyseisten menojen olisi oltava edelleen tukikelpoisia niitä koskevan oikeudellisen sitoumuksen keston ajan samoin edellytyksin ohjelmavuosina 2021 ja 2022. Oikeudellisen selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi olisi myös täsmennettävä, että jos oikeudelliset sitoumukset on tehty sellaisten aiempien toimenpiteiden nojalla, jotka vastaavat yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän alaisia asetuksen (EU) N:o 1305/2013 toimenpiteitä, oikeudellisiin sitoumuksiin olisi sovellettava kyseistä yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää ja niihin liittyvät maksut olisi suoritettava 1 päivän joulukuuta ja seuraavan kalenterivuoden 30 päivän kesäkuuta välisenä aikana.

(10) Maaseuturahastosta olisi voitava tukea sellaisen valmiuksien kehittämisen ja sellaisten valmistelutoimien kustannuksia, joilla tuetaan yhteisölähtöisten paikallisten kehittämisstrategioiden suunnittelua ja tulevaa täytäntöönpanoa uuden oikeudellisen kehyksen nojalla.

(11) Jotkin jäsenvaltiot tekivät virheitä tukioikeuksien määrän tai arvon vahvistamisessa, kun tukioikeuksia myönnettiin tai määritettiin uudelleen vuonna 2015 sellaisten jäsenvaltioiden osalta, jotka säilyttivät olemassa olevat tukioikeudet asetuksen (EU) N:o 1307/2013 nojalla. Useat kyseisistä virheistä, vaikka ne koskisivat vain yhtä ainoaa viljelijää, vaikuttavat tukioikeuksien arvoon kaikkien viljelijöiden ja kaikkien vuosien osalta. Osa jäsenvaltioista teki virheitä myös vuoden 2015 jälkeen jakaessaan tukioikeuksia varannosta, esimerkiksi keskiarvon laskennassa. Tällaiseen säännösten noudattamatta jättämiseen sovelletaan yleensä rahoitusoikaisua, kunnes asianomainen jäsenvaltio toteuttaa korjaavat toimenpiteet. Kun otetaan huomioon ensimmäisestä jakokerrasta kulunut aika sekä jäsenvaltioiden pyrkimykset tukioikeuksien vahvistamiseksi ja, tarpeen tullen, oikaisemiseksi, tukioikeuksien määrää ja arvoa olisi pidettävä, myös oikeusvarmuuden vuoksi, laillisena ja sääntöjenmukaisena tietystä päivämäärästä alkaen.

(12) Jäsenvaltioille annettiin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 24 artiklan 6 kohdan nojalla mahdollisuus soveltaa tukioikeuksien myöntämisessä vähennyskerrointa tukikelpoisiin hehtaareihin, jotka muodostuvat ilmasto-olosuhteiltaan vaikeilla alueilla sijaitsevasta pysyvästä nurmesta. Alppilaitumia hoidetaan usein yhteistyössä, joten alueet osoitetaan vuosittain, mikä aiheuttaa huomattavasti epävarmuutta asianomaisten jäsenvaltioiden viljelijöille. Kyseisen järjestelmän toteutus on osoittautunut erityisen monimutkaiseksi etenkin alueiden tarkan määrittelyn osalta. Koska tukioikeuksien arvo alueilla, joilla vähennyskerrointa ei sovelleta, vaihtelee nimettyjen alueiden tukioikeuksien summan mukaan, kyseinen epävarmuus vaikuttaa kaikkiin asianomaisten jäsenvaltioiden viljelijöihin. Jotta voidaan vakauttaa kyseisissä jäsenvaltioissa tällä hetkellä käytössä oleva järjestelmä ja varmistaa oikeusvarmuus kaikille asianomaisten jäsenvaltioiden viljelijöille mahdollisimman pian, asianomaisten jäsenvaltioiden olisi voitava katsoa laillisiksi ja sääntöjenmukaisiksi kaikille viljelijöille ennen 1 päivää tammikuuta 2020 myönnettyjen kaikkien tukioikeuksien arvot ja lukumäärät. Kyseisten tukioikeuksien arvon olisi oltava kalenterivuoden 2019 arvo, joka oli voimassa 31 päivänä joulukuuta 2019, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yksittäisten tuensaajien käytettävissä olevia oikeussuojakeinoja.

(13) Tukioikeuksien vahvistaminen ei vapauta jäsenvaltioita maataloustukirahaston yhteiseen hallinnointiin liittyvästä vastuusta varmistaa unionin talousarvion suojaaminen sääntöjenvastaisilta menoilta. Näin ollen viljelijöille ennen 1 päivää tammikuuta 2021, tai poikkeuksellisesti ennen 1 päivää tammikuuta 2020, jaettujen tukioikeuksien vahvistaminen ei saisi rajoittaa komission toimivaltaa tehdä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklassa tarkoitettuja päätöksiä, jotka koskevat minkä tahansa kalenterivuoden osalta aina kalenterivuoteen 2020 saakka, kyseinen vuosi mukaan lukien, tai poikkeuksellisesti kalenterivuoteen 2019 saakka, kyseinen vuosi mukaan lukien, suoritettuja maksuja, jotka ovat sääntöjenvastaisia kyseisten tukioikeuksien määrässä tai arvossa olevien virheiden vuoksi.

(14) Koska YMP:n uutta oikeudellista kehystä ei ole vielä hyväksytty, olisi selvennettävä, että olisi vahvistettava siirtymäjärjestelyjä, joilla säännellään siirtymistä nykyisistä monivuotiselta perustalta myönnettävistä tukijärjestelmistä uuteen oikeudelliseen kehykseen.

(15) Jotta rajoitettaisiin sitoumusten huomattavaa siirtämistä nykyiseltä maaseudun kehittämisen ohjelmakaudelta YMP:n strategiasuunnitelmiin, uusien monivuotisten, maatalouden ympäristö- ja ilmastositoumuksiin, luonnonmukaiseen maatalouteen ja eläinten hyvinvointiin liittyvien sitoumusten kesto olisi pääsääntöisesti rajattava enintään kolmeen vuoteen. Vuodesta 2022 nykyisiä sitoumuksia saisi jatkaa vain yhdellä vuodella.

(16) Asetuksen (EU) N:o 1305/2013 31 artiklan 5 kohdassa säädetään siirtymäjärjestelyistä, joilla helpotetaan tukien vaiheittaista poistamista alueilla, joita ei uusia aluemäärittelyperusteita sovellettaessa enää katsottaisi alueiksi, joilla on luonnonoloista johtuvia rajoitteita. Tällaisia tukia oli määrä maksaa vuoteen 2020 saakka ja enintään neljän vuoden ajan. Tällaisten alueiden uuden määrittelyn alkuperäistä määräaikaa jatkettiin vuoteen 2019 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/2393 (11). Sellaisten jäsenvaltioiden, jotka vahvistivat aluemäärittelyn vuosina 2018 ja 2019, viljelijöiden tukien vaiheittaiseen poistamiseen ei voitu käyttää koko neljän vuoden ajanjaksoa. Jotta tukien vaiheittaista poistamista voitaisiin jatkaa, jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa sallittava maksaa tukia vuosina 2021 ja 2022. Jotta voidaan varmistaa riittävät hehtaarikohtaiset tuet, tukien tasoksi vuosille 2021 ja 2022 olisi asetuksen (EU) N:o 1305/2013 31 artiklan 5 kohdan mukaisesti vahvistettava 25 euroa hehtaaria kohden.

(17) Viljelijöihin kohdistuu aiempaa enemmän taloudellisia ja ympäristöllisiä riskejä ilmastonmuutoksen ja hintojen lisääntyneen epävakauden vuoksi, joten asetuksessa (EU) N:o 1305/2013 säädetään riskinhallintatoimenpiteestä, joka auttaa viljelijöitä käsittelemään kyseisiä riskejä. Kyseinen toimenpide sisältää taloudellisen tuen keskinäisille rahastoille ja tulojen vakauttamisvälineen. Tuen myöntämiselle kyseisen toimenpiteen nojalla säädettiin erityisedellytyksiä, jotta voitiin varmistaa, että viljelijöitä kohdellaan yhdenvertaisesti koko unionissa, kilpailu ei vääristy ja unionin kansainvälisiä sitoumuksia noudatetaan. Jotta voidaan edelleen edistää kyseisen toimenpiteen soveltamista kaikkien alojen viljelijöihin, jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus alentaa kuhunkin välineeseen sovellettavaa 30 prosentin kynnysarvoa, jonka perusteella viljelijöille voidaan maksaa korvausta tuotannon tai tulojen laskun perusteella, ei kuitenkaan alemmaksi kuin 20 prosenttiin.

(18) Covid-19:n leviäminen on vaikuttanut viljelijöihin ja maaseutuyrityksiin ennennäkemättömällä tavalla. Jäsenvaltioissa käyttöön otetut laajat liikkumista koskevat rajoitukset sekä kauppojen, torien, ravintoloiden ja muiden majoitus- ja ravitsemusliikkeiden pakollinen sulkeminen ovat aiheuttaneet taloudellisia häiriöitä maatalousalalle ja maaseutuyhteisöille ja johtaneet viljelijöiden ja maataloustuotteiden jalostuksen, kaupan pitämisen tai kehittämisen aloilla toimivien pienyritysten likviditeetti- ja kassavirtaongelmiin. Jotta voidaan vastata covid-19:n leviämisestä johtuvaan kriisiin, asetuksen (EU) N:o 1305/2013 39 b artiklassa tarkoitetun toimenpiteen kestoa maataloustoiminnan ja maataloustuotteiden jalostuksen, kaupan pitämisen tai kehittämisen aloilla toimivien pienyritysten jatkuvuuden vaarantaviin likviditeettiongelmiin vastaamiseksi olisi jatkettava. Kyseinen toimenpide olisi rahoitettava enintään kahdella prosentilla maaseuturahaston varoista, jotka on myönnetty jäsenvaltioille ohjelmakaudella 2014–2020.

(19) Jotta voidaan välttää tilanne, jossa yhteisölähtöiseen paikalliseen kehittämiseen osoitettuja varoja jäisi käyttämättä ohjelmavuosina 2021 ja 2022, jäsenvaltioiden, jotka käyttävät mahdollisuutta siirtää määriä suorista tuista maaseudun kehittämiseen, olisi voitava soveltaa yhteisölähtöiseen paikalliseen kehittämiseen varattavaa viiden prosentin, ja Kroatian osalta 2,5 prosentin, vähimmäisosuutta pelkästään siihen maaseudun kehittämiseen varattuun maaseuturahaston osuuteen, jota on pidennetty 31 päivään joulukuuta 2022, laskettuna ennen määrien siirtämistä suorista tuista.

(20) Euroopan unionin elpymisvälineen, jäljempänä ’elpymisväline’, perustamisesta covid-19-kriisin jälkeisen elpymisen tukemiseksi annetun neuvoston asetuksen (EU) 2020/2094 (12), jäljempänä ’elpymisvälinettä koskeva asetus’, mukaisesti vuosille 2021 ja 2022 olisi asetettava saataville lisävaroja, jotta voidaan puuttua covid-19-kriisin vaikutuksiin ja sen seurauksiin unionin maatalousalalla ja maaseutualueilla.

(21) Koska covid-19-kriisin vuoksi unionin maatalousalalla ja maaseutualueilla on edessään ennennäkemättömiä haasteita, elpymisvälineen tarjoamia lisävaroja olisi käytettävä sellaisten asetuksen (EU) N:o 1305/2013 mukaisten toimenpiteiden rahoittamiseen, joilla tasoitetaan tietä muutosjoustavalle, kestävälle ja digitaaliselle talouden elpymiselle unionin ympäristö- ja ilmastositoumuksia noudattavien tavoitteiden sekä Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa esitettyjen uusien tavoitetasojen mukaisesti.

(22) Jäsenvaltioiden ei näin ollen tulisi heikentää nykyisten maaseudun kehittämisohjelmiensa ympäristötavoitteiden tasoa. Niiden olisi varmistettava lisävaroille sama kokonaisosuus kuin osuus, jonka ne ovat maaseudun kehittämisohjelmissaan varanneet maaseuturahaston rahoitusosuuden puitteissa ympäristöä ja ilmastoa erityisesti hyödyttäville toimenpiteille, jäljempänä ’heikentämiskiellon periaate’. Lisäksi vähintään 37 prosenttia elpymisvälineen tarjoamista lisävaroista olisi osoitettava ympäristöä ja ilmastoa erityisesti hyödyttäville toimenpiteille sekä eläinten hyvinvoinnille ja Leaderiin. Lisäksi vähintään 55 prosenttia kyseisistä lisävaroista olisi osoitettava toimenpiteille, joilla edistetään maaseutualueiden taloudellista ja sosiaalista kehitystä, nimittäin investointeihin fyysiseen omaisuuteen, tila- ja yritystoiminnan kehittämiseen, peruspalvelujen tukemiseen ja kylien kunnostukseen maaseutualueilla sekä yhteistyöhön.

(23) Jos jäsenvaltiot eivät muutoin pysty noudattamaan heikentämiskiellon periaatetta, niillä olisi oltava mahdollisuus poiketa velvoitteesta osoittaa vähintään 55 prosenttia elpymisvälineestä peräisin olevista lisävaroista toimenpiteisiin, joilla edistetään maaseutualueiden taloudellista ja sosiaalista kehittämistä, ja mieluiten tuettava ympäristöä ja ilmastoa erityisesti hyödyttäviä toimenpiteitä. Jotta jäsenvaltioille kuitenkin annettaisiin riittävästi joustovaraa, niillä olisi myös oltava mahdollisuus poiketa heikentämiskiellon periaatteesta kyseisten lisävarojen osalta siinä määrin kuin se on tarpeen kyseisen 55 prosentin velvoitteen noudattamiseksi.

(24) Elpymisvälineestä peräisin oleviin lisävaroihin sovelletaan erityisehtoja. Kyseiset lisävarat olisi sen vuoksi ohjelmoitava ja niitä olisi seurattava erillään maaseudun kehittämiseen myönnettävästä unionin tuesta soveltaen pääsääntöisesti asetuksessa (EU) N:o 1305/2013 asetettuja sääntöjä. Sen vuoksi kyseiset lisävarat olisi pantava täytäntöön asetuksella (EU) N:o 1305/2013, ja niitä olisi pidettävä kyseisen asetuksen puitteissa määrinä, joilla rahoitetaan toimia maaseuturahaston puitteissa. Olisi siis sovellettava asetuksessa (EU) N:o 1305/2013, mukaan lukien maaseudun kehittämisohjelmien muuttamista koskevat säännöt, asetuksessa (EU) N:o 1306/2013, mukaan lukien maksusitoumusten vapauttamista ilman eri toimenpiteitä koskevat säännöt, ja asetuksessa (EU) N:o 1307/2013 vahvistettuja sääntöjä, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.

(25) Elpymisvälineen tarjoamien lisävarojen riittävän vipuvaikutuksen varmistamiseksi olisi vahvistettava erityinen enimmäismääräinen unionin yhteisrahoitusosuus ja korotettu tukiosuus investoinneille, jotka edistävät muutosjoustavaa, kestävää ja digitaalista talouden elpymistä, sekä tuki nuorille viljelijöille.

(26) Jatkuvuuden varmistamiseksi siirtymäkaudella maatalousalan kriisivaraus olisi säilytettävä vuosille 2021 ja 2022. Kyseiseen kriisivaraukseen olisi sisällytettävä asiaankuuluva varauksen määrä vuosille 2021 ja 2022.

(27) Maaseuturahastosta maksettavia ennakkomaksuja koskevien järjestelyjen osalta olisi tehtävä selväksi, että maaseuturahastosta tuettavien ohjelmien jatkaminen tämän asetuksen mukaisesti 31 päivään joulukuuta 2022 tai elpymisvälinettä koskevan asetuksen perusteella saataville asetettavat lisävarat ei saisi johtaa asianomaisiin ohjelmiin myönnettäviin uusiin ennakkomaksuihin.

(28) Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 11 artiklassa säädetään nykyisin ainoastaan jäsenvaltioiden velvoitteesta ilmoittaa kyseisen artiklan mukaisesti tekemänsä päätökset, jotka koskevat viljelijälle tietylle kalenterivuodelle myönnettävien suorien tukien määrän alentamista 150 000 euroa ylittävän määrän osalta, ja alentamisesta johtuva arvioitu tulo vuosien 2015–2020 osalta. Sen varmistamiseksi, että nykyisen järjestelmän soveltamista jatketaan, jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava myös kyseisen artiklan mukaisesti tekemänsä päätökset ja alentamisesta johtuva arvioitu tulo kalenterivuosien 2021 ja 2022 osalta.

(29) Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 14 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat siirtää varoja suorien tukien ja maaseudun kehittämisen välillä kalenterivuosina 2014–2020. Sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot voivat noudattaa omaa strategiaansa, pilarien välisen joustomahdollisuuden olisi oltava käytettävissä myös kalenterivuodelle 2021 (varainhoitovuosi 2022) ja kalenterivuodelle 2022 (varainhoitovuosi 2023).

(30) Jotta komissio voi vahvistaa talousarviomäärärahojen enimmäismäärät asetuksen (EU) N:o 1307/2013 22 artiklan 1 kohdan, 36 artiklan 4 kohdan, 42 artiklan 2 kohdan, 49 artiklan 2 kohdan, 51 artiklan 4 kohdan ja 53 artiklan 7 kohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on tarpeen ilmoittaa määrärahoja koskevat järjestelmäkohtaiset päätöksensä kalenterivuoden 2021 osalta viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 ja kalenterivuoden 2022 osalta viimeistään 1 päivänä elokuuta 2021.

(31) Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 22 artiklan 5 kohdassa säädetään tukioikeuksien arvon lineaarisesta mukautuksesta, jos perustukijärjestelmän enimmäismäärä on eri kuin edellisvuonna tietyn päätöksen johdosta, jonka jäsenvaltio on tehnyt ja joka vaikuttaa perustukijärjestelmän enimmäismäärään. Mainitun asetuksen kansallisia enimmäismääriä koskevan liitteen II soveltamisen jatkaminen kalenterivuoden 2020 jälkeen ja kyseisen päivämäärän jälkeiset mahdolliset vuotuiset muutokset voivat vaikuttaa perustukijärjestelmän enimmäismäärään. Sen vuoksi on aiheellista säätää lineaarisesta mukautuksesta, jolla mukaudutaan kyseisen asetuksen liitteen II soveltamisen jatkamiseen tai kyseisen liitteen muutoksiin siirtymäkauden aikana, jotta jäsenvaltiot voivat noudattaa velvoitetta, jonka mukaan tukioikeuksien ja varannon arvon summan on oltava sama kuin kyseisen asetuksen 22 artiklan 4 kohdassa vahvistettu perustukijärjestelmän enimmäismäärä. Jotta jäsenvaltioille tarjottaisiin enemmän joustavuutta, vaikuttaa lisäksi aiheelliselta sallia niiden mukauttaa tukioikeuksien tai varannon arvoa, mahdollisesti erisuuruisina mukautusasteina.

(32) Jäsenvaltiot ilmoittivat vuonna 2014 nykyisen oikeudellisen kehyksen mukaisesti kalenterivuoteen 2020 asti ulottuvista päätöksistään perustukijärjestelmän vuotuisen kansallisen enimmäismäärän jakamisesta alueiden kesken sekä mahdollisista vuotuisista asteittaisista muutoksista asetuksen (EU) N:o 1307/2013 kattamalla ajanjaksolla. Jäsenvaltioiden on tarpeen ilmoittaa näistä päätöksistä myös kalenterivuosien 2021 ja 2022 osalta.

(33) Sisäinen yhdenmukaistamismekanismi on keskeinen menettely suorien tulotukien jakamiseksi tasapuolisemmin viljelijöiden kesken. Vanhoihin, aiempiin viitemääriin perustuvia huomattavia yksittäisiä eroja on yhä vaikeampi perustella. Asetuksessa (EU) N:o 1307/2013 sisäisen yhdenmukaistamisen perusmalli tarkoittaa sitä, että jäsenvaltiot soveltavat kaikkia tukioikeuksia koskevaa yhtenäistä kiinteää prosenttiosuutta kansallisella tai alueellisella tasolla vuodesta 2015 alkaen. Jotta siirtyminen yhtenäiseen arvoon olisi varmasti sujuvaa, vahvistettiin kuitenkin poikkeus, jonka nojalla jäsenvaltiot voivat eriyttää tukioikeuksien arvot osittaisen yhdenmukaistamisen, niin kutsutun tunnelimallin, avulla vuosina 2015–2019. Jotkin jäsenvaltiot hyödynsivät kyseistä poikkeusta. Jotta jatketaan prosessia kohti suorien tukien yhä oikeudenmukaisempaa jakautumista, jäsenvaltioiden olisi voitava jatkaa yhdenmukaistamista kohti kansallista tai alueellista keskiarvoa vuoden 2019 jälkeen sen sijaan, että ne ottaisivat käyttöön yhtenäisen kiinteän prosenttiosuuden tai säilyttäisivät tukioikeuksien arvot vuoden 2019 tasoilla. Kyseistä jäsenvaltioiden mahdollisuutta olisi näin ollen sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2021. Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava komissiolle vuosittain seuraavaa vuotta koskevasta päätöksestään.

(34) Tällä asetuksella muutettavia asetuksen (EU) N:o 1307/2013 säännöksiä, jotka koskevat kaikkien tukioikeuksien mukauttamista, olisi sovellettava takautuvasti 1 päivästä tammikuuta 2020, jotta selvennetään, että jäsenvaltioiden oli mahdollista yhdenmukaistaa vuoden 2019 jälkeen.

(35) Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 30 artiklassa säädetään, että varannosta jaettavien tukioikeuksien arvoa muutetaan asteittain vuosittain, jotta voidaan ottaa huomioon kyseisen asetuksen liitteessä II vahvistetun kansallisen enimmäismäärän vuotuiset muutokset varannon monivuotisen hallinnoinnin periaatteen mukaisesti. Kyseisiä sääntöjä olisi mukautettava siten, että otetaan huomioon, että on mahdollista muuttaa sekä kaikkien jaettujen tukioikeuksien arvoa että varannon arvoa, jotta mukauduttaisiin kyseisen asetuksen liitteessä II esitetyn määrän muuttumiseen kahden vuoden välillä. Jäsenvaltioissa, joissa päätetään jatkaa sisäistä yhdenmukaistamista, kyseinen sisäinen yhdenmukaistaminen toteutetaan vuotuiselta perustalta. Kalenterivuosien 2020, 2021 ja 2022 osalta jakovuonna on tarpeen määrittää ainoastaan kuluvan vuoden tukioikeuksien arvo. Varannosta tiettynä vuonna jaettavien tukioikeuksien yksikköarvo olisi laskettava sen jälkeen, kun varantoa on mahdollisesti mukautettu kyseisen asetuksen 22 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Varannosta jaettavien tukioikeuksien arvoa olisi kunakin seuraavana vuonna mukautettava kyseisen asetuksen 22 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

(36) Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 36 artiklassa säädetään yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän soveltamisesta 31 päivään joulukuuta 2020. On asianmukaista sallia yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän soveltamisen jatkaminen vuosina 2021 ja 2022.

(37) Koska tällä asetuksella säädetty asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteen II muutos tulee voimaan liian myöhään, jotta jäsenvaltiot voisivat vuonna 2020 noudattaa tiettyjen ilmoitusvelvollisuuksien osalta alkuperäistä määräaikaa, on tarpeen lykätä jäsenvaltioiden määräaikaa tehdä päätös uudelleenjakotuen käyttöönotosta ensimmäistä kertaa vuodesta 2021 tai 2022 alkaen sekä ilmoittamista kyseisestä päätöksestä komissiolle. On asianmukaista asettaa kyseiseksi määräajaksi sama ajankohta kuin pilareiden välistä joustavuutta koskevien päätösten määräaika.

(38) Yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää soveltavat jäsenvaltiot voivat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 37 artiklan nojalla päättää myöntää siirtymäkauden kansallista tukea kaudella 2015–2020, jotta tuet eivät vähenisi yhtäkkisesti ja huomattavasti aloilla, joilla siirtymäkauden kansallista tukea myönnettiin vuoteen 2014. Sen varmistamiseksi, että tällaisella tuella voidaan siirtymäkauden aikanakin antaa viljelijöille tulotukea kyseisillä erityisaloilla, olisi säädettävä kyseisen tuen jatkamisesta samoin edellytyksin ja rajoituksin kuin kaudella 2015–2020.

(39) Oikeusvarmuuden vuoksi olisi selvennettävä, että asetuksen (EU) N:o 1307/2013 41 ja 42 artiklassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus tarkistaa uudelleenjakotukea koskevat päätöksensä vuosittain. Vuosina 2021 ja 2022 sovellettava tarkistamisen määräaika olisi asetettava samaan ajankohtaan kuin pilareiden välistä joustavuutta koskevien päätösten määräaika.

(40) Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 52 artiklan 10 kohdassa komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä, joissa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus päättää, että vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen maksamista voidaan jatkaa vuoteen 2020 asti niiden tuotantoyksiköiden perusteella, joille tällainen tuki myönnettiin menneellä viitejaksolla. Kyseisellä säädösvallan siirrolla on tarkoitus varmistaa, että ne unionin järjestelmät, jotka koskevat aloja, joille voi olla ominaista markkinoiden rakenteellinen epätasapaino, olisivat keskenään mahdollisimman yhdenmukaisia. Siksi on aiheellista pidentää kyseistä säädösvallan siirtoa siten, että se kattaa myös vuodet 2021 ja 2022.

(41) Koska tällä asetuksella säädetty asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteen II muutos tulee voimaan liian myöhään, jotta jäsenvaltiot voisivat vuonna 2020 noudattaa tiettyjen ilmoitusvelvollisuuksien osalta alkuperäistä määräaikaa, on tarpeen lykätä jäsenvaltioiden määräaikaa tehdä päätös vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen käyttöönotosta ensimmäistä kertaa vuodesta 2021 tai 2022 alkaen sekä ilmoittamista kyseisestä päätöksestä komissiolle. On asianmukaista asettaa kyseiseksi määräajaksi sama ajankohta kuin pilareiden välistä joustavuutta koskevien päätösten määräaika. Samoin määräaikaa, joka koskee jäsenvaltioiden päätöstä jatkaa vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen myöntämistä tai lopettaa se vuosina 2021 ja 2022 sekä kyseisen päätöksen ilmoittamista komissiolle, olisi lykättävä samaan ajankohtaan.

(42) Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 54 artiklassa vahvistetaan vapaaehtoista tuotantosidonnaista tukea koskevien jäsenvaltioiden ilmoitusten osat. On asianmukaista selventää, että kyseisten kalenterivuosia 2021 ja 2022 koskevien ilmoitusten olisi sisällettävä kansallisen enimmäismäärän prosenttiosuus, jota käytetään kyseisen tuen rahoittamiseen vuosille 2021 ja 2022.

(43) Asetuksessa (EU) N:o 1308/2013 vahvistetaan maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevat säännöt, ja se sisältää tietyt tukijärjestelmät. Vuoden 2020 jälkeistä YMP:tä koskevissa komission lainsäädäntöehdotuksissa esitettiin, että kyseiset tukijärjestelmät sisällytetään tuleviin jäsenvaltioiden YMP:n strategiasuunnitelmiin. Jotta kyseiset tukijärjestelmät voitaisiin sisällyttää sujuvasti tulevaan YMP:hen, olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat kunkin tukijärjestelmän kestoa silloin, kun se on uusittava siirtymäkauden aikana. Näin ollen oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alan tukijärjestelmän osalta nykyisiä toimintaohjelmia, jotka on laadittu 1 päivän huhtikuuta 2018 ja 31 päivän maaliskuuta 2021 väliseksi ajaksi, olisi seurattava uudet toimintaohjelmat 1 päivän huhtikuuta 2021 ja 31 päivän joulukuuta 2022 väliseksi ajaksi. Hedelmä- ja vihannesalan nykyisiä toimintaohjelmia, joiden viiden vuoden enimmäiskesto ei ole täyttynyt, voidaan jatkaa vain 31 päivään joulukuuta 2022. Uusia hedelmä- ja vihannesalan toimintaohjelmia olisi hyväksyttävä enintään kolmen vuoden ajaksi. Mehiläishoitoalan nykyisiä kansallisia ohjelmia, jotka on laadittu 1 päivän elokuuta 2019 ja 31 päivän heinäkuuta 2022 väliseksi ajaksi, olisi jatkettava 31 päivään joulukuuta 2022.

(44) Monet viininviljelijät, joilla on uusia istutuksia tai uudelleenistutusta koskevia istutuslupia, joiden voimassaolo umpeutuu vuonna 2020, eivät covid-19-pandemian aiheuttaman kriisin takia voineet hyödyntää kyseisiä lupia suunnitellusti niiden viimeisenä voimassaolovuonna. Jotta kyseisiä lupia ei menetettäisi ja jotta vähennettäisiin riskiä siitä, että istuttaminen olisi tehtävä heikentyneissä olosuhteissa, on tarpeen sallia jatkaa sellaisten uusia istutuksia tai uudelleenistutusta koskevien istutuslupien voimassaoloa, joiden voimassaolo umpeutuu vuonna 2020. Kaikkien sellaisten uusia istutuksia tai uudelleenistutusta koskevien istutuslupien, joiden voimassaolo umpeutuu vuonna 2020, voimassaoloa olisi näin ollen jatkettava 31 päivään joulukuuta 2021. Kun lisäksi otetaan huomioon markkinanäkymien muutokset, sellaisten istutuslupien, joiden voimassaolo umpeutuu vuonna 2020, haltijoiden olisi voitava jättää lupansa käyttämättä ilman hallinnollisia seuraamuksia.

(45) Tällä asetuksella muutettavaa asetuksen (EU) N:o 1308/2013 säännöstä uusia istutuksia tai uudelleenistutusta koskevista istutusluvista, joiden voimassaolon oli määrä umpeutua vuonna 2020, olisi viinialaan kohdistuneiden covid-19-pandemian aiheuttamien häiriöiden ja sen kyseisten istutuslupien käytölle aiheuttamien vaikeuksien takia sovellettava takautuvasti 1 päivästä tammikuuta 2020.

(46) Vuonna 2013 vahvistettiin siirtymäsäännöksiä, jotta voitaisiin siirtyä joustavasti aiemmasta viiniköynnösten istutusoikeusjärjestelmästä uuteen istutuslupajärjestelmään ja jotta erityisesti vältettäisiin liialliset istutukset, ennen kuin uusi järjestelmä tulee voimaan. Viimeisin määräaika jättää pyynnöt istutusoikeuksien muuntamisesta istutusluviksi päättyy 31 päivänä joulukuuta 2020. Istutuslupia voi kuitenkin käyttää vain hakija, eikä niillä voi käydä kauppaa kuten aiemmilla istutusoikeuksilla. Lisäksi istutuslupien hakijoilta saatetaan edellyttää lupia vastaavaa viininviljelyalaa, mikä voi johtaa tilanteisiin, joissa istutusoikeuksien haltijat eivät ole vielä saaneet hankittua vastaavia viininviljelyaloja, joita he tarvitsevat istutusoikeuksistaan muunnettujen istutuslupien hyödyntämiseen. Viinialaan kohdistuneiden covid-19-pandemian vakavien taloudellisten vaikutusten takia viininviljelijät ovat joutuneet kassavirtaongelmiin ja viinin tulevasta kysynnästä on herännyt epävarmuutta. Viininviljelijöitä, joilla on yhä istutusoikeuksia, ei olisi pakotettava päättämään, haluavatko he muuntaa istutusoikeutensa istutusluviksi tilanteessa, jossa heillä on poikkeuksellisia vaikeuksia covid-19-pandemian aiheuttaman kriisin takia, erityisesti kun otetaan huomioon, että heihin kohdistuisi hallinnollisia seuraamuksia, jos he eivät käytä muuntamisen tuloksena saamiaan istutuslupia. Jäsenvaltioille, jotka sallivat viininviljelijöiden jättää istutusoikeuksien muuntamispyyntönsä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2020, olisi näin ollen annettava mahdollisuus pidentää tällaisten pyyntöjen jättämisen määräaikaa 31 päivään joulukuuta 2022. Sen vuoksi tällaisten muunnettujen istutuslupien myöhäisintä mahdollista voimassaolopäivää olisi mukautettava niin, että se olisi 31 päivä joulukuuta 2025.

(47) Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 214 a artiklalla sallittiin Suomen myöntää tietyin edellytyksin kansallista tukea Etelä-Suomessa vuoteen 2020 komission luvalla. Jotta voidaan varmistaa kyseisen tuen jatkuminen siirtymäkauden aikana, on sallittava jatkaa kyseisen kansallisen tuen myöntämistä samoin edellytyksin ja samoissa määrin kuin vuonna 2020.

(48) Jäsenvaltioiden olisi voitava päättää tarjontaa sääntelevien kaupan pitämistä koskevien sääntöjen täytäntöönpanosta, jotta voidaan parantaa oliiviöljymarkkinoiden toimintaa. Tällaisten päätösten perusteella ei pitäisi kuitenkaan voida toteuttaa menettelyjä, jotka voisivat vääristää kilpailua.

(49) Viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet, että viljelijöihin kohdistuu aiempaa enemmän tulojen heilahteluun liittyviä riskejä, johtuen osittain markkinariskistä ja osittain äärimmäisistä sääilmiöistä ja toistuvista terveyteen ja kasvien terveyteen liittyvistä kriiseistä, jotka vaikuttavat kotieläimiin ja maatalousomaisuuteen unionissa. Jotta tulojen heilahtelun vaikutuksia voitaisiin lieventää kannustamalla viljelijöitä säästämään hyvinä vuosina selvitäkseen huonoista vuosista, kansalliset verotoimenpiteet, joissa viljelijöihin sovellettava tuloveropohja lasketaan monivuotisen ajanjakson perusteella, olisi jätettävä valtiontukisääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle.

(50) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, eli säätää nykyisen YMP:n kehyksen sääntöjen soveltamisen sekä viljelijöiden ja muiden tuensaajien tukien keskeytymättömän maksamisen jatkamisesta ja siten tarjota ennakoitavuutta ja vakautta siirtymäkauden aikana, vaan se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi.

(51) Tähän asetukseen sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 322 artiklan nojalla hyväksymiä horisontaalisia varainhoitosääntöjä. Näissä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU, Euratom) 2018/1046 (13) sisältyvissä säännöissä vahvistetaan varsinkin menettely, joka koskee talousarvion laatimista ja toteuttamista käyttäen avustuksia, hankintoja, palkintoja ja välillistä toteutusta, sekä säädetään taloushallinnon henkilöstön toiminnan valvonnasta. SEUT 322 artiklan nojalla hyväksytyt säännöt sisältävät myös yleisen ehdollisuusjärjestelmän unionin budjetin suojaamiseksi.

(52) Asetukset (EU) N:o 1305/2013, (EU) N:o 1306/2013, (EU) N:o 1307/2013 ja (EU) N:o 1308/2013 olisi sen vuoksi muutettava tämän mukaisesti.

(53) Jotta voidaan varmistaa, että elpymisvälinettä koskevan asetuksen pohjalta saataville asetettavat lisävarat ovat saatavilla 1 päivästä tammikuuta 2021, tämän asetuksen elpymisvälineen tukea koskevia säännöksiä olisi oltava taannehtivasti kyseisestä päivästä.

(54) Koska on ehdottoman tärkeää varmistaa välittömästi maatalousalan oikeusvarmuus nykyisissä olosuhteissa, tämän asetuksen olisi tultava voimaan kiireellisesti sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I OSASTO

SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET

I luku

Asetusten (EU) N:o 1303/2013 ja (EU) N:o 1310/2013 mukaisten tiettyjen kausien pidentäminen sekä asetuksen (EU) N:o 1303/2013 soveltamisen jatkaminen ohjelmavuosille 2021 ja 2022

1 artikla Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta tuettujen ohjelmien ohjelmakauden pidentäminen 1. Pidennetään asetuksen (EU) N:o 1303/2013 26 artiklan 1 kohdassa vahvistettua Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) tuettujen ohjelmien 1 päivästä tammikuuta 2014 alkavaa ja 31 päivään joulukuuta 2020 jatkuvaa ohjelmakautta 31 päivään joulukuuta 2022. 2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu maaseuturahastosta tuettujen ohjelmien ohjelmakauden pidentäminen ei vaikuta asetuksen (EU) N:o 1305/2013 11 artiklan a alakohdassa tarkoitettuun tarpeeseen esittää pyyntö maaseudun kehittämisohjelmien muuttamiseksi siirtymäkauden osalta. Tällaisella muutoksella on varmistettava, että kyseisen asetuksen 59 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin varattu maaseuturahaston kokonaisrahoitusosuus säilyy vähintään aiemman suuruisena.

2 artikla Asetuksen (EU) N:o 1303/2013 soveltamisen jatkaminen maaseuturahastosta tuettuihin ohjelmiin 1. Asetusta (EU) N:o 1303/2013 sovelletaan edelleen maaseuturahastosta ohjelmakaudella 2014–2020 tuettuihin ohjelmiin, joiden ohjelmakautta pidennetään tämän asetuksen 1 artiklan mukaisesti. 2. Niiden ohjelmien tapauksessa, joiden ohjelmakautta pidennetään tämän asetuksen 1 artiklan mukaisesti, pidennetään asetuksen (EU) N:o 1303/2013 50 artiklan 1 kohdassa, 51 artiklan 1 kohdassa, 57 artiklan 2 kohdassa, 65 artiklan 2 ja 4 kohdassa sekä 76 artiklan ensimmäisessä kohdassa olevia viittauksia ajanjaksoihin tai määräaikoihin kahdella vuodella. 3. Niiden ohjelmien tapauksessa, joiden ohjelmakautta pidennetään tämän asetuksen 1 artiklan mukaisesti, jäsenvaltioiden on muutettava asetuksen (EU) N:o 1303/2013 liitteessä II esitetyn tuloskehyksen puitteissa vahvistettuja tavoitteitaan tavoitteiden vahvistamiseksi vuodelle 2025. Asetuksen (EU) 1303/2013 22 artiklan 7 kohdan tai asetuksen (EU) N:o 1305/2013 8 artiklan 3 kohdan, 67 artiklan, 75 artiklan 5 kohdan tai 76 artiklan 1 kohdan mukaisesti hyväksytyissä täytäntöönpanosäädöksissä olevat viittaukset vuotta 2023 koskeviin tavoitteisiin luetaan kyseisten ohjelmien osalta viittauksiksi vuotta 2025 koskeviin tavoitteisiin. 4. Viimeinen päivä, jona komissio laatii yhteenvetokertomuksen, jossa esitetään asetuksen (EU) N:o 1303/2013 57 artiklan 4 kohdassa säädetyt maaseuturahaston jälkiarviointien tärkeimmät päätelmät, on 31 päivänä joulukuuta 2027.

3 artikla Eräiden menolajien tukikelpoisuus siirtymäkauden aikana Rajoittamatta tämän asetuksen 2 artiklan 2 kohdan, asetuksen (EU) N:o 1303/2013 65 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 38 artiklan soveltamista asetuksen (EU) N:o 1310/2013 3 artiklan 1 kohdassa ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 807/2014 16 artiklassa tarkoitettuihin menoihin voidaan myöntää vuosien 2021 ja 2022 määrärahoista maaseuturahaston rahoitusta niihin maaseuturahaston tukemiin ohjelmiin, joiden ohjelmakautta on pidennetty tämän asetuksen 1 artiklan mukaisesti, seuraavin edellytyksin: a) tällaiset menot on sisällytetty vastaavaan siirtymäkauden kattamia vuosia koskevaan maaseudun kehittämisohjelmaan; b) sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1310/2013 liitteessä I ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 807/2014 liitteessä I esitettyä asetuksen (EU) N:o 1305/2013 mukaisen vastaavan toimenpiteen maaseuturahaston rahoitusosuutta; c) asetuksen (EU) N:o 1306/2013 67 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua järjestelmää sovelletaan oikeudellisiin sitoumuksiin, jotka on tehty sellaisten toimenpiteiden nojalla, jotka vastaavat asetuksen (EU) N:o 1305/2013 21 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan sekä 28–31, 33, 34 ja 40 artiklan mukaisesti myönnettyä tukea, ja asianomaiset toimet on määritelty selkeästi; ja d) tämän artiklan c alakohdassa tarkoitettuihin oikeudellisiin sitoumuksiin liittyvät maksut suoritetaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 75 artiklassa säädetyssä määräajassa.

II luku

Tuleviin yhteisölähtöisiin paikallisiin kehittämisstrategioihin valmistautuminen ohjelmavuosina 2021 ja 2022

4 artikla Yhteisölähtöinen paikallinen kehittäminen Niiden ohjelmien tapauksessa, joiden ohjelmakautta on pidennetty tämän asetuksen 1 artiklan mukaisesti, maaseuturahastosta voidaan tukea sellaisten valmiuksien kehittämisen ja valmistelutoimien kustannuksia, joilla tuetaan uuden oikeudellisen kehyksen mukaisten yhteisölähtöisten paikallisten kehittämisstrategioiden suunnittelua ja tulevaa täytäntöönpanoa.

III luku

Viljelijöiden suorien tukien tukioikeudet

5 artikla Lopulliset tukioikeudet 1. Viljelijöille ennen 1 päivää tammikuuta 2020 jaettuja tukioikeuksia pidetään laillisina ja sääntöjenmukaisina 1 päivästä tammikuuta 2021. Kyseisten laillisina ja sääntöjenmukaisina pidettävien oikeuksien arvo on kalenterivuoden 2020 arvo, joka on voimassa 31 päivänä joulukuuta 2020. 2. Poiketen siitä, mitä tämän artiklan 1 kohdassa säädetään, asetuksen (EU) N:o 1307/2013 24 artiklan 6 kohdassa säädettyä mahdollisuutta käyttäneet jäsenvaltiot voivat päättää, että kaikkia ennen 1 päivää tammikuuta 2020 jaettuja tukioikeuksia pidetään laillisina ja sääntöjenmukaisina kyseisestä päivästä alkaen, ottaen samalla huomioon viljelijöiden oikeutetut odotukset. Tässä tapauksessa kyseisten laillisina ja säätöjenmukaisina pidettävien oikeuksien arvo on kalenterivuoden 2019 arvo, joka oli voimassa 31 päivänä joulukuuta 2019. 3. Tämän artiklan 1 ja 2 kohdan soveltaminen ei vaikuta sellaisten asiaa koskevien unionin oikeuden säädösten, erityisesti asetuksen (EU) N:o 1307/2013 22 artiklan 5 kohdan ja 25 artiklan 12 kohdan, soveltamiseen, jotka koskevat tukioikeuksien arvoa kalenterivuonna 2020 ja sen jälkeen. 4. Edellä olevia 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta tukioikeuksiin, jotka on jaettu viljelijöille sellaisten hakemusten perusteella, joissa on asiavirheitä, lukuun ottamatta tapauksia, joissa viljelijä ei kohtuudella ole voinut todeta virhettä. 5. Tämän artiklan 1 ja 2 kohta ei rajoita komission toimivaltaa tehdä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklassa tarkoitettuja päätöksiä, jotka koskevat sellaisia toteutuneita menoja, jotka liittyvät minkä tahansa kalenterivuoden osalta myönnettyihin tukiin aina kalenterivuoteen 2020 saakka, kyseinen vuosi mukaan lukien, kun sovelletaan tämän artiklan 1 kohtaa, ja kalenterivuoteen 2019 saakka, kyseinen vuosi mukaan lukien, kun sovelletaan tämän artiklan 2 kohtaa.

IV luku

Maaseudun kehittämiseen liittyvät siirtymäsäännökset

6 artikla Asetuksesta (EU) N:o 1305/2013 aiheutuvien menojen sekä asetuksista (EY) N:o 1698/2005 ja (EY) N:o 1257/1999 aiheutuvien tietyntyyppisten menojen tukikelpoisuus Tuensaajille asetuksen (EU) N:o 1305/2013 mukaisesti aiheutuneisiin oikeudellisiin sitoumuksiin liittyviin menoihin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1698/2005 (14) ja (EY) N:o 1257/1999 (15) mukaisesti aiheutuviin tietyntyyppisisiin menoihin voidaan kaudella 2023–2027 myöntää maaseuturahaston rahoitusosuus 1 päivästä tammikuuta 2023 alkaen, ellei kaudella 2023–2027 sovellettavan YMP:n oikeudellisen kehyksen mukaisesti vahvistettavista edellytyksistä muuta johdu.

II OSASTO

MUUTOKSET

7 artikla Asetuksen (EU) N:o 1305/2013 muuttaminen Muutetaan asetus (EU) N:o 1305/2013 seuraavasti: 1) Muutetaan 8 artiklan 1 kohdan h alakohta seuraavasti: a) korvataan i alakohta seuraavasti: ”i) taulukko, jossa vahvistetaan tämän asetuksen 58 artiklan 4 kohdan ja 58 a artiklan 2 kohdan mukaisesti kullekin vuodelle suunniteltu maaseuturahaston kokonaisrahoitusosuus. Kyseisessä taulukossa on ilmoitettava lisävarat erikseen tämän asetuksen 58 a artiklan 2 kohdassa tarkoitetun mukaisesti. Tarvittaessa kyseisestä taulukosta on myös käytävä maaseuturahaston kokonaisrahoitusosuuden sisällä erikseen ilmi määrärahat, jotka osoitetaan vähemmän kehittyneille alueille, ja varat, jotka siirretään maaseuturahastolle asetuksen (EU) N:o 1307/2013 7 artiklan 2 kohdan nojalla. Maaseuturahaston suunnitellun vuotuisen rahoitusosuuden on oltava monivuotisen rahoituskehyksen mukainen;” b) korvataan ii alakohta seuraavasti: ”ii) taulukko, jossa vahvistetaan kunkin toimenpiteen, kunkin maaseuturahaston erityisen rahoitusosuuden kohteena olevan toimintatyypin, 37 artiklan 1 kohdassa ja 39 a artiklassa tarkoitetun toimintatyypin ja 38 artiklan 3 kohdassa ja 39 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun toimintatyypin, kun jäsenvaltio soveltaa 30:tä prosenttia pienempää osuutta, sekä teknisen avun osalta unionin suunniteltu kokonaisrahoitusosuus ja sovellettava maaseuturahaston rahoitusosuus. Tarvittaessa kyseisestä taulukosta on käytävä erikseen ilmi vähemmän kehittyneille alueille ja muille alueille varattu maaseuturahaston rahoitusosuus;” 2) Lisätään 28 artiklan 5 kohtaan alakohdat seuraavasti: ”Vuodesta 2021 alkaen tehtävien uusien sitoumusten osalta jäsenvaltioiden on määritettävä maaseudun kehittämisohjelmissaan lyhyempi, yhdestä kolmeen vuoteen kestävä ajanjakso. Jos jäsenvaltiot säätävät sitoumusten voimassaolon vuotuisesta jatkamisesta ensimmäisen alakohdan mukaisen ensimmäisen kauden päätyttyä, vuodesta 2022 alkaen pidennys saa olla enintään vuoden pituinen. Poiketen siitä, mitä toisessa alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat vuosista 2021 ja 2022 alkaen tehtävien uusien sitoumusten osalta määrittää pidemmän ajanjakson kuin kolme vuotta maaseudun kehittämisohjelmissaan sitoumusten ja tavoiteltujen ympäristö- ja ilmastotavoitteiden luonteen perusteella.” 3) Lisätään 29 artiklan 3 kohtaan alakohdat seuraavasti: ”Vuodesta 2021 alkaen tehtävien uusien sitoumusten osalta jäsenvaltioiden on määritettävä maaseudun kehittämisohjelmissaan lyhyempi, yhdestä kolmeen vuoteen kestävä ajanjakso. Jos jäsenvaltiot säätävät luonnonmukaisen maatalouden ylläpitämisen vuotuisesta jatkamisesta ensimmäisen alakohdan mukaisen ensimmäisen kauden päätyttyä, vuodesta 2022 alkaen pidennys saa olla enintään vuoden pituinen. Poiketen siitä, mitä toisessa alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat vuosista 2021 ja 2022 alkaen tehtävien uusien sitoumusten osalta määrittää pidemmän ajanjakson kuin kolme vuotta maaseudun kehittämisohjelmissaan silloin, kun tukea myönnetään luonnonmukaiseen maatalouteen siirtymiseen.” 4) Korvataan 31 artiklan 5 kohdan toinen alakohta seuraavasti: ”Vuosina 2021 ja 2022 niiden ohjelmien tapauksessa, joiden ohjelmakautta pidennetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/2220 (*) 1 artiklan mukaisesti ja joille jäsenvaltiot eivät myöntäneet asteittain alenevia tukia koko neljän vuoden enimmäiskaudelle vuoteen 2020 saakka, kyseiset jäsenvaltiot voivat jatkaa kyseisten tukien maksamista vuoden 2022 loppuun saakka mutta eivät pitempään kuin yhteensä neljän vuoden ajan. Tällaisessa tapauksessa vuosien 2021 ja 2022 tuet saavat olla enintään 25 euroa hehtaaria kohden. (*) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2020/2220, annettu 23 päivänä joulukuuta 2020, tiettyjen siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) ja Euroopan maatalouden tukirahaston (maataloustukirahasto) tukea varten vuosina 2021 ja 2022 sekä asetusten (EU) N:o 1305/2013, (EU) N:o 1306/2013 ja (EU) N:o 1307/2013 muuttamisesta varojen ja soveltamisen osalta vuosina 2021 ja 2022 ja asetuksen (EU) N:o 1308/2013 muuttamisesta varojen ja tällaisen tuen jakamisen osalta vuosina 2021 ja 2022 (EUVL L 437, 28.12.2020, s. 1).”" 5) Lisätään 33 artiklan 2 kohtaan alakohdat seuraavasti: ”Vuodesta 2021 alkaen tehtävien uusien sitoumusten osalta jäsenvaltioiden on määritettävä maaseudun kehittämisohjelmissaan lyhyempi, yhdestä kolmeen vuoteen kestävä ajanjakso. Jos jäsenvaltiot säätävät sitoumusten vuotuisesta uusimisesta toisen alakohdan mukaisen ensimmäisen kauden päätyttyä, vuodesta 2022 alkaen uusiminen voidaan tehdä enintään vuodeksi kerrallaan. Poiketen siitä, mitä kolmannessa alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat vuosista 2021 ja 2022 alkaen tehtävien uusien sitoumusten osalta määrittää pidemmän ajanjakson kuin kolme vuotta maaseudun kehittämisohjelmissaan sitoumusten ja tavoiteltujen eläinten hyvinvointia koskevien hyötyjen luonteen perusteella.” 6) Korvataan 38 artiklan 3 kohdan toinen alakohta seuraavasti: ”Edellä olevan 36 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaista tukea myönnetään vain sellaisen menetyksen kattamiseen, joka on aiheutunut epäsuotuisista sääoloista, eläin- tai kasvitaudista, tuholaisvahingoista tai direktiivin 2000/29/EY mukaisesti kasvitaudin tai tuholaisen tai ympäristövahingon hävittämiseksi taikka niiden leviämisen estämiseksi toteutetuista toimenpiteistä, jotka tuhoavat yli 30 prosenttia viljelijän edellisen kolmivuotiskauden tai edelliseen viisivuotiskauteen perustuvan kolmen vuoden keskimääräisestä vuosituotannosta, lukuun ottamatta korkeinta ja alinta määrää. Viljelijöiden vuosituotannon laskemiseksi voidaan käyttää indeksejä. Käytetyllä laskentamenetelmällä on voitava määritellä yksittäiselle viljelijälle aiheutunut tosiasiallinen menetys tiettynä vuonna. Jäsenvaltiot voivat päättää laskea kyseistä 30 prosentin prosenttiosuutta, ei kuitenkaan alemmaksi kuin 20 prosenttiin.” 7) Korvataan 39 artiklan 1 kohta seuraavasti: ”1. Edellä olevan 36 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaista tukea myönnetään vain, jos tulot laskevat yli 30 prosenttia yksittäisen viljelijän edellisen kolmivuotiskauden keskimääräisestä vuositulosta tai kolmen vuoden keskimääräisestä vuositulosta, joka perustuu edelliseen viisivuotiskauteen ja jota laskettaessa ei oteta huomioon kauden korkeinta ja alinta määrää. Edellä olevan 36 artiklan 1 kohdan c alakohtaa sovellettaessa tulot viittaavat viljelijän markkinoilta saamien tulojen summaan, mukaan luettuna julkinen tuki missä tahansa muodossa, vähennettynä tuotantopanoskustannuksilla. Keskinäisen rahaston viljelijöille maksamilla korvauksilla saa korvata alle 70 prosenttia tulonmenetyksestä sinä vuonna, jona tuottaja tulee tukikelpoiseksi kyseisen tuen osalta. Viljelijän vuosittaisen tulonmenetyksen laskemiseksi voidaan käyttää indeksejä. Jäsenvaltiot voivat päättää laskea kyseistä 30 prosentin prosenttiosuutta, ei kuitenkaan alemmaksi kuin 20 prosenttiin.” 8) Korvataan 39 b artiklan 4 kohta seuraavasti: ”4. Tuki on kertakorvaus, joka maksetaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2021, toimivaltaisen viranomaisen 30 päivään kesäkuuta 2021 mennessä hyväksymien tukihakemusten perusteella. Komissio suorittaa sen jälkeen korvauksen talousarviomäärärahojen mukaisesti ja käytettävissä olevien varojen rajoissa. Tuen taso voidaan eriyttää tuensaajaryhmittäin puolueettomien ja syrjimättömien perusteiden mukaisesti.” 9) Korvataan 42 artiklan 1 kohta seuraavasti: ”1. Asetuksen (EU) N:o 1303/2013 34 artiklassa ja asetuksen (EU) 2020/2220 4 artiklassa tarkoitettujen tehtävien lisäksi paikalliset toimintaryhmät voivat myös huolehtia hallintoviranomaisen ja/tai maksajaviraston niille siirtämien lisätehtävien suorittamisesta.” 10) Lisätään 51 artiklan 2 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot, joille myönnetään vuosina 2014–2020 vähemmän kuin 1 800 miljoonan euron kokonaismäärä tämän asetuksen liitteen I mukaista unionin tukea maaseudun kehittämiseen, voivat, sen jälkeen kun niiden tukiohjelmien ohjelmakautta on pidennetty asetuksen (EU) 2020/2220 1 artiklan mukaisesti, päättää osoittaa 5 prosenttia kunkin maaseudun kehittämisohjelman kokonaismäärästä asetuksen (EU) N:o 1303/2013 59 artiklassa tarkoitettuihin tehtäviin.” 11) Muutetaan 58 artikla seuraavasti: a) lisätään 1 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Tämän asetuksen nojalla maaseudun kehittämiseen myönnettävän unionin tuen kokonaismäärä 1 päivän tammikuuta 2021 ja 31 päivän joulukuuta 2022 välisellä ajanjaksolla on enintään 26 896 831 880 euroa käypinä hintoina vuosia 2021–2027 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5, 6 ja 7 kohdan soveltamista.”; b) korvataan 7 kohta seuraavasti: ”7. Jotta voidaan ottaa huomioon tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun vuotuiseen jakoon liittyvä kehitys, mukaan lukien tämän artiklan 5 ja 6 kohdassa tarkoitetut varojen siirrot ja asetuksen (EU) 2020/2220 1 artiklan soveltamisesta johtuvat siirrot, tehdä teknisiä mukautuksia muuttamatta kokonaismäärärahoja taikka ottaa huomioon tämän asetuksen hyväksymisen jälkeisessä säädöksessä säädetyt mahdolliset muut muutokset, komissiolle siirretään valta antaa tämän asetuksen 83 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä tämän asetuksen liitteessä I vahvistettujen enimmäismäärien tarkistamiseksi.” 12) Lisätään artikla seuraavasti: ”58 a artikla Euroopan unionin maatalousalan ja maaseutualueiden elvyttämiseen tarkoitetut varat 1. Neuvoston asetuksen (EU) 2020/2094 (*), jäljempänä ’elpymisvälinettä koskeva asetus’, 1 artiklan 2 kohdan g alakohta pannaan täytäntöön tämän artiklan mukaisesti toimenpiteillä, jotka voivat saada maaseuturahaston tukea ja joilla pyritään puuttumaan covid-19-kriisin vaikutuksiin, 8 070 486 840 miljoonalla eurolla käypinä hintoina kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan vi alakohdassa tarkoitetusta määrästä, jollei sen 3 artiklan 3, 4 ja 8 kohdasta muuta johdu. Tämä 8 070 486 840 euron määrä käypinä hintoina on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 (**) 21 artiklan 5 kohdan mukaisia ulkoisia käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja. Se asetetaan saataville lisävaroina maaseuturahaston vuosien 2021 ja 2022 talousarviositoumuksia varten tämän asetuksen 58 artiklassa vahvistettujen kokonaismäärärahojen lisäksi seuraavasti: — 2021: 2 387 718 000 euroa; — 2022: 5 682 768 840 euroa. Sovellettaessa tätä asetusta ja asetuksia (EU) N:o 1306/2013 ja (EU) N:o 1307/2013 kyseiset lisävarat katsotaan määriksi, joilla rahoitetaan toimenpiteitä maaseuturahaston puitteissa. Niiden katsotaan olevan osa tämän asetuksen 58 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua maaseudun kehittämiseen myönnettävän unionin tuen kokonaismäärää, johon ne lisätään, kun viitataan maaseudun kehittämiseen myönnettävän unionin tuen kokonaismäärään. Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 14 artiklaa ei sovelleta tässä kohdassa ja tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin lisävaroihin. 2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen lisävarojen jäsenvaltiokohtainen jako tämän artiklan 7 kohdassa tarkoitetun määrän vähentämisen jälkeen vahvistetaan liitteessä I a. 3. Tämän asetuksen 59 artiklan 5 ja 6 kohdassa tarkoitettuja maaseuturahastosta maaseudun kehittämisohjelmaan myönnettävän kokonaisrahoituksen prosenttirajoja ei sovelleta tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin lisävaroihin. Jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava, että vähintään sama kokonaisosuus maaseuturahaston rahoitusosuudesta, mukaan lukien tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetut lisävarat, varataan kussakin maaseudun kehittämisohjelmassa tämän asetuksen 59 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin asetuksen (EU) 2020/2220 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 4. Vähintään 37 prosenttia tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista lisävaroista on varattava kussakin maaseudun kehittämisohjelmassa 33 artiklassa sekä 59 artiklan 5 ja 6 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin ja erityisesti seuraaviin: a) luonnonmukainen maatalous; b) ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen, mukaan lukien maataloudesta peräisin olevien kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen; c) maaperän suojelu, mukaan lukien maaperän hedelmällisyyden parantaminen hiilen sitomisen avulla; d) vesivarojen käytön ja hoidon parantaminen, mukaan lukien veden säästö; e) biologiselle monimuotoisuudelle suotuisten elinympäristöjen luominen, suojelu ja ennallistaminen; f) torjunta-aineiden ja mikrobilääkkeiden käytön riskien ja vaikutusten vähentäminen; g) eläinten hyvinvointi; h) Leader-yhteistyötoimet. 5. Vähintään 55 prosenttia tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista lisävaroista on varattava kussakin maaseudun kehittämisohjelmassa 17, 19, 20 ja 35 artiklassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin edellyttäen, että tällaisten toimenpiteiden suunniteltu käyttö maaseudun kehittämisohjelmissa edistää maaseutualueiden taloudellista ja sosiaalista kehitystä ja osaltaan tukee muutosjoustavaa, kestävää ja digitaalista talouden elpymistä muun muassa tämän asetuksen puitteissa noudatettavien maatalouden ympäristö- ja ilmastotavoitteiden mukaisesti ja erityisesti seuraavia: a) lyhyet toimitusketjut ja paikalliset markkinat; b) resurssitehokkuus, mukaan lukien täsmäviljely ja älykäs maatalous, innovointi, digitalisointi ja tuotantokoneiden ja -laitteiden nykyaikaistaminen; c) työturvallisuusolosuhteet; d) uusiutuva energia, kierto- ja biotalous; e) laadukkaan tieto- ja viestintäteknologian saavutettavuus maaseutualueilla. Kohdentaessaan tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja lisävaroja jäsenvaltiot saavat päättää poiketa tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa esitetystä prosenttirajasta siinä määrin, kuin se on tarpeen asetuksen (EU) 2020/2220 1 artiklan 2 kohdassa vahvistetun heikentämiskiellon periaatteen noudattamiseksi. Jäsenvaltiot saavat sen sijaan kuitenkin päättää poiketa tästä heikentämiskiellon periaatteesta siinä määrin kuin se on tarpeen tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa vahvistetun prosenttirajan noudattamiseksi. 6. Enintään 4 prosenttia tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lisävarojen kokonaismäärästä voidaan osoittaa jäsenvaltioiden aloitteesta tekniseen tukeen maaseudun kehittämisohjelmiin 51 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämä prosenttiraja voi olla 5 prosenttia niiden jäsenvaltioiden osalta, joihin sovelletaan 51 artiklan 2 kohdan neljättä alakohtaa. 7. Enintään 0,25 prosenttia tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen lisävarojen kokonaismäärästä voidaan osoittaa 51 artiklan 1 kohdan mukaisesti tekniseen tukeen. 8. Tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja lisävaroja koskevat talousarviositoumukset tehdään kussakin maaseudun kehittämisohjelmassa erillään 58 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta jaosta. 9. Asetuksen (EU) N:o 1303/2013 20, 21 ja 22 artiklaa ei sovelleta tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen lisävarojen kokonaismäärään. (*) Neuvoston asetus (EU) 2020/2094, annettu 14 päivänä joulukuuta 2020, Euroopan unionin elpymisvälineen perustamisesta covid-19-kriisin jälkeisen elpymisen tukemiseksi (EUVL L 433, 22.12.2020, s. 23)." (**) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) 2018/1046, annettu 18 päivänä heinäkuuta 2018, unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta (EUVL L 193, 30.7.2018, s. 1).”" 13) Muutetaan 59 artikla seuraavasti: a) lisätään 4 kohtaan alakohta seuraavasti: ”e a) 100 prosenttia sellaisten tukitoimien osalta, jotka saavat rahoitusta 58 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista lisävaroista. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa maaseuturahaston yhtenäisen erityisen rahoitusosuuden sovellettavaksi kaikkiin kyseisiin tukitoimiin;” b) korvataan 5 kohta seuraavasti: ”5. Vähintään 5 prosenttia, ja Kroatian tapauksessa 2,5 prosenttia, maaseuturahastosta maaseudun kehittämisohjelmaan myönnettävästä kokonaisrahoituksesta on varattava Leaderin täytäntöönpanoon ja asetuksen (EU) 2020/2220 4 artiklassa tarkoitettuun yhteisölähtöiseen paikalliseen kehittämiseen. Kun jäsenvaltiot käyttävät asetuksen (EU) N:o 1307/2013 14 artiklan 1 kohdan kuudennessa tai seitsemännessä alakohdassa säädettyä mahdollisuutta, tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyjä prosenttiosuuksia sovelletaan maaseuturahastosta maaseudun kehittämisohjelmaan myönnettävään kokonaisrahoitukseen ilman asetuksen (EU) N:o 1307/2013 14 artiklan 1 kohdan kuudennen tai seitsemännen alakohdan mukaisesti saataville asetettua lisätukea.” c) korvataan 6 a kohta seuraavasti: ”6 a. Edellä olevan 39 b artiklan mukaisesti myönnettävä maaseuturahaston tuki saa olla enintään 2 prosenttia maaseuturahastosta maaseudun kehittämisohjelmaan liitteen I ensimmäisessä osassa tarkoitetusta vuosille 2014–2020 myönnettävästä kokonaisrahoituksesta.” 14) Korvataan 75 artiklan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on toimitettava maaseudun kehittämisohjelman edellisen kalenterivuoden täytäntöönpanoa koskeva vuotuinen täytäntöönpanokertomus komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2016 ja tämän jälkeen vuosittain viimeistään 30 päivänä kesäkuuta vuoteen 2026 asti. Vuonna 2016 toimitetun kertomuksen on katettava kalenterivuodet 2014 ja 2015.” 15) Korvataan 78 artikla seuraavasti: ”Jäsenvaltioiden on laadittava kustakin maaseudun kehittämisohjelmastaan jälkiarviointikertomus vuonna 2026. Kyseinen kertomus on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2026.” 16) Muutetaan liite I tämän asetuksen liitteen I mukaisesti. 17) Lisätään uusi liite IA tämän asetuksen liitteen II mukaisesti. 18) Muutetaan liite II seuraavasti: a) muutetaan 17 artiklan 3 kohdan (Investointi fyysiseen omaisuuteen) neljäs sarake seuraavasti: i) korvataan rivi 6 seuraavasti: ”Tukikelpoisen investoinnin määrästä muilla alueilla Edellä mainittuja prosenttiosuuksia voidaan korottaa enintään 35 lisäprosenttiyksiköllä, kun 58 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista rahastoista rahoitetaan tukitoimia, joilla edistetään muutosjoustavaa, kestävää ja digitaalista talouden elpymistä edellyttäen, että tällainen tuki ei ylitä 75:tä prosenttia, ja 20 lisäprosenttiyksiköllä edellyttäen, että yhdistetty enimmäistuki ei ylitä 90:tä prosenttia, kun kyseessä ovat: — nuoret viljelijät sellaisina kuin heidät määritellään tässä asetuksessa, tai jotka ovat jo aloittaneet toimintansa tukihakemusta edeltävien viiden vuoden aikana; — yhteiset investoinnit ja yhdennetyt hankkeet, mukaan lukien tuottajaorganisaatioiden sulautumiseen liittyvät; — 32 artiklassa tarkoitetut alueet, joilla on luonnonoloista johtuvia rajoitteita ja muita erityisrajoitteita; — eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden yhteydessä tuetut toimet; — 28 ja 29 artiklan mukaisiin tukitoimiin liittyvät investoinnit”; ii) korvataan rivi 11 seuraavasti: ”Tukikelpoisen investoinnin määrästä muilla alueilla Edellä mainittuja prosenttiosuuksia voidaan korottaa enintään 35 lisäprosenttiyksiköllä, kun 58 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista rahastoista rahoitetaan tukitoimia, joilla edistetään muutosjoustavaa, kestävää ja digitaalista talouden elpymistä edellyttäen, että tällainen tuki ei ylitä 75:tä prosenttia, ja 20 lisäprosenttiyksiköllä edellyttäen, että yhdistetty enimmäistuki ei ylitä 90:tä prosenttia, kun kyseessä ovat eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden yhteydessä tuettavat tai tuottajaorganisaatioiden sulautumiseen liittyvät toimet”; b) korvataan 19 artiklan 6 kohdan (Tila- ja yritystoiminnan kehittäminen) neljännen sarakkeen rivi 1 seuraavasti: ”Nuorta viljelijää kohti 19 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan nojalla Tätä määrää voidaan korottaa vielä enintään 30 000 eurolla, kun tukitoimia rahoitetaan 58 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista rahastoista.”

8 artikla Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 muuttaminen Muutetaan asetus (EU) N:o 1306/2013 seuraavasti: 1) Lisätään 25 artiklaan alakohta seuraavasti: ”Kunakin vuotena 2021 ja 2022 varauksen määrä on 400 miljoonaa euroa (vuoden 2011 hintoina), ja se sisältyy monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeeseen 3, sellaisena kuin se on vahvistettuna neuvoston asetuksen (EU) 2020/2093 (*) [MRK] liitteessä. (*) Neuvoston asetus (EU) 2020/2093, annettu 17 päivänä joulukuuta 2020, vuosia 2021–2027 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta (EUVL L 433, 22.12.2020, s. 11).”" 2) Korvataan 33 artikla seuraavasti: ”33 artikla Talousarviositoumukset Maaseudun kehittämisohjelmia koskevien unionin talousarviositoumusten osalta sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1303/2013 76 artiklaa, tapauksen mukaan yhdessä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/2220 (*) 2 artiklan 2 kohdan kanssa. (*) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2020/2220, annettu 23 päivänä joulukuuta 2020, tiettyjen siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) ja Euroopan maatalouden tukirahaston (maataloustukirahasto) tukea varten vuosina 2021 ja 2022 sekä asetusten (EU) N:o 1305/2013, (EU) N:o 1306/2013 ja (EU) N:o 1307/2013 muuttamisesta varojen ja soveltamisen osalta vuosina 2021 ja 2022 ja asetuksen (EU) N:o 1308/2013 muuttamisesta varojen ja tällaisen tuen jakamisen osalta vuosina 2021 ja 2022 (EUVL L 437, 28.12.2020, s. 1).”" 3) Lisätään 35 artiklaan kohta seuraavasti: ”5. Niiden ohjelmien tapauksessa, joiden ohjelmakautta pidennetään asetuksen (EU) 2020/2220 1 artiklan mukaisesti, vuosien 2021 ja 2022 määrärahojen tai asetuksen (EU) N:o 1305/2013 58 a artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen lisävarojen osalta ei myönnetä ennakkomaksua.” 4) Lisätään 36 artiklan 3 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Ensimmäisen alakohdan b alakohtaa sovelletaan soveltuvin osin asetuksen (EU) N:o 1305/2013 58 a artiklassa tarkoitettuihin lisävaroihin.” 5) Korvataan 37 artiklan 1 kohta seuraavasti: ”1. Saatuaan maaseudun kehittämisohjelman toteutusta koskevan viimeisen vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen komissio suorittaa käytettävissä olevien määrärahojen rajoissa loppumaksun voimassa olevan rahoitussuunnitelman, asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman viimeisen täytäntöönpanovuoden tilinpäätöksen sekä vastaavan tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen perusteella. Kyseinen tilinpäätös on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa asetuksen (EU) N:o 1303/2013 65 artiklan 2 kohdassa, tapauksen mukaan yhdessä asetuksen (EU) 2020/2220 2 artiklan 2 kohdan kanssa, tarkoitetusta menojen viimeisestä tukikelpoisuuspäivästä, ja sen on katettava hyväksytyn maksajaviraston menojen viimeiseen tukikelpoisuuspäivään asti toteuttamat menot.” 6) Korvataan 38 artiklan 2 kohta seuraavasti: ”2. Talousarviositoumuksen osa, joka on vielä avoimena asetuksen (EU) N:o 1303/2013 65 artiklan 2 kohdassa, tapauksen mukaan yhdessä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/2220 2 artiklan 2 kohdan kanssa, tarkoitettuna menojen viimeisenä tukikelpoisuuspäivänä ja josta ei ole tehty menoilmoitusta kuuden kuukauden kuluessa kyseisestä päivästä, vapautetaan ilman eri toimenpiteitä.”

9 artikla Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 muuttaminen Muutetaan asetus (EU) N:o 1307/2013 seuraavasti: 1) Lisätään 11 artiklan 6 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän artiklan mukaisesti tehdyt päätökset ja mahdollinen alennuksista johtuva arvioitu tulo vuoden 2021 osalta viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 ja vuoden 2022 osalta viimeistään 1 päivänä elokuuta 2021.” 2) Muutetaan 14 artikla seuraavasti: a) lisätään 1 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltiot voivat päättää asettaa saataville enintään 15 prosenttia tämän asetuksen liitteessä II esitetyistä kalenterivuosien 2021 ja 2022 vuotuisista kansallisista enimmäismääristään käytettäväksi maaseuturahastosta varainhoitovuosina 2022 ja 2023 rahoitettavana lisätukena. Vastaava määrä ei ole tämän jälkeen enää käytettävissä suoriin tukiin. Kyseisestä päätöksestä on ilmoitettava komissiolle kalenterivuoden 2021 osalta viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 ja kalenterivuoden 2022 osalta viimeistään 1 päivänä elokuuta 2021, ja siinä on vahvistettava valittu prosenttiosuus.”; b) lisätään 2 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltiot, jotka eivät tee 1 kohdan seitsemännessä alakohdassa tarkoitettua päätöstä varainhoitovuosien 2022 ja 2023 osalta, voivat päättää asettaa saataville suorina tukina enintään 15 prosenttia tai Bulgarian, Viron, Espanjan, Latvian, Liettuan, Puolan, Portugalin, Romanian, Slovakian, Suomen ja Ruotsin osalta enintään 25 prosenttia määrästä, joka on osoitettu maaseuturahastosta rahoitettavaan tukeen varainhoitovuonna 2022 asetuksella (EY) N:o 1305/2013 ja varainhoitovuonna 2023 neuvoston asetuksen (EU) 2020/2093 (*) [MRK] hyväksymisen jälkeen annetulla unionin lainsäädännöllä. Vastaava määrä ei ole tämän jälkeen enää käytettävissä maaseuturahastosta rahoitettaviin tukiin. Kyseisestä päätöksestä on ilmoitettava komissiolle varainhoitovuoden 2022 osalta viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 ja varainhoitovuoden 2023 osalta viimeistään 1 päivänä elokuuta 2021, ja siinä on vahvistettava valittu prosenttiosuus. (*) Neuvoston asetus (EU) 2020/2093, annettu 17 päivänä joulukuuta 2020, vuosia 2021–2027 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta (EUVL L 433, 22.12.2020, s. 11).”" 3) Muutetaan 22 artikla seuraavasti: a) korvataan 2 kohta seuraavasti: ”2. Tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti laskettua määrää voidaan korottaa kunkin jäsenvaltion osalta enintään 3 prosentilla liitteessä II esitetystä asianomaisesta vuosittaisesta kansallisesta enimmäismäärästä sen jälkeen, kun on vähennetty määrä, joka saadaan soveltamalla 47 artiklan 1 kohtaa asianomaisen vuoden osalta. Kun jäsenvaltio soveltaa tällaista korotusta, komissio ottaa kyseisen korotuksen huomioon tämän artiklan 1 kohdan mukaista perustukijärjestelmän vuotuista kansallista enimmäismäärää asettaessaan. Tätä varten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 päivään elokuuta 2014 mennessä vuosittaiset prosenttiosuudet, joilla tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti laskettua määrää on korotettava. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 vuotuisesta prosenttiosuudesta, jolla tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti laskettua määrää korotetaan kalenterivuosina 2021 ja 2022.”; b) lisätään 5 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Jos komission tämän artiklan 1 kohdan nojalla jäsenvaltiolle vahvistama enimmäismäärä on eri kuin edellisvuonna liitteessä II vahvistetun määrän muutoksen johdosta tai sellaisen mahdollisen päätöksen johdosta, jonka kyseinen jäsenvaltio on tehnyt tämän artiklan, 14 artiklan 1 tai 2 kohdan, 42 artiklan 1 kohdan, 49 artiklan 1 kohdan, 51 artiklan 1 kohdan tai 53 artiklan mukaisesti, kyseisen jäsenvaltion on kalenterivuosien 2021 ja 2022 osalta vähennettävä tai korotettava lineaarisesti kaikkien tukioikeuksien arvoa ja/tai vähennettävä tai korotettava kansallista varantoa tai alueellisia varantoja tämän artiklan 4 kohdan noudattamisen varmistamiseksi.” 4) Lisätään 23 artiklan 6 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltioiden, jotka soveltavat 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa, on ilmoitettava 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut päätökset komissiolle kalenterivuoden 2021 osalta viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 ja kalenterivuoden 2022 osalta viimeistään 1 päivänä elokuuta 2021.” 5) Lisätään 25 artiklaan kohdat seuraavasti: ”11. Sovellettuaan 22 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua mukautusta jäsenvaltiot, jotka ovat käyttäneet tämän artiklan 4 kohdassa säädettyä poikkeusta, voivat päättää, että viljelijöillä 31 päivänä joulukuuta 2019 olevien sellaisten tukioikeuksien yksikköarvoa, joiden arvo on pienempi kuin tämän kohdan toisen alakohdan mukaisesti laskettu vuoden 2020 kansallinen tai alueellinen yksikköarvo, korotetaan kohti vuoden 2020 kansallista tai alueellista yksikköarvoa. Arvon korotus on laskettava seuraavin edellytyksin: a) asianomaisen jäsenvaltion päättämän korotuksen laskentamenetelmä perustuu objektiivisiin ja syrjimättömiin perusteisiin; b) kaikkia niitä omistettuja tai vuokrattuja tukioikeuksia tai osaa niistä, jotka ovat viljelijöillä 31 päivänä joulukuuta 2019 ja joiden arvo on vuoden 2020 kansallista tai alueellista yksikköarvoa suurempi, sellaisena kuin se on laskettuna toisen alakohdan mukaisesti, vähennetään kyseisen korotuksen rahoittamiseksi; kyseistä vähennystä sovelletaan kyseisten tukioikeuksien arvon sekä vuoden 2020 kansallisen tai alueellisen yksikköarvon väliseen erotukseen; kyseisen vähennyksen soveltamisen on perustuttava objektiivisiin ja syrjimättömiin perusteisiin, joihin voi sisältyä vähennyksen enimmäismäärän vahvistaminen. Tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu vuoden 2020 kansallinen tai alueellinen yksikköarvo lasketaan jakamalla 22 artiklan 1 kohdan tai 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistetun perustukijärjestelmän kansallinen tai alueellinen vuoden 2020 enimmäismäärä, lukuun ottamatta kansallisten tai alueellisten varantojen määrää, viljelijöillä 31 päivänä joulukuuta 2019 olevien omistettujen tai vuokrattujen tukioikeuksien lukumäärällä. Poiketen siitä, mitä tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot, jotka ovat käyttäneet tämän artiklan 4 kohdassa säädettyä poikkeusta, voivat päättää säilyttää kyseisen kohdan mukaisesti lasketun tukioikeuksien arvon, jollei 22 artiklan 5 kohdassa tarkoitetusta mukautuksesta muuta johdu. Jäsenvaltioiden on hyvissä ajoin tiedotettava viljelijöille heidän tukioikeuksiensa tämän kohdan mukaisesti määritellystä arvosta. 12. Jäsenvaltiot voivat kalenterivuosien 2021 ja 2022 osalta päättää jatkaa sisäistä yhdenmukaistamista soveltamalla 11 kohtaa asianomaiseen vuoteen.” 6) Lisätään 29 artiklaan kohta seuraavasti: ”Kalenterivuosien 2020 ja 2021 osalta jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 25 artiklan 11 kohdassa ja 12 kohdassa tarkoitetuista päätöksistään viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021. Kalenterivuoden 2022 osalta jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 25 artiklan 12 kohdassa tarkoitetusta päätöksestään viimeistään 1 päivänä elokuuta 2021.” 7) Lisätään 30 artiklan 8 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Kun kyseessä on jako kansallisesta varannosta tai alueellisista varannoista vuosina 2021 ja 2022, tämän kohdan toisen alakohdan mukaisesti poissuljettavaa kansallisen varannon tai alueellisten varantojen määrää mukautetaan 22 artiklan 5 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. Kun kyseessä on jako kansallisesta varannosta tai alueellisista varannoista vuosina 2021 ja 2022, tämän kohdan kolmatta alakohtaa ei sovelleta.” 8) Muutetaan 36 artikla seuraavasti: a) lisätään 1 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltioiden, jotka soveltavat vuonna 2020 yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää, on jatkettava järjestelmän soveltamista 31 päivän joulukuuta 2020 jälkeen.” b) korvataan 4 kohdan toinen alakohta seuraavasti: ”Tämän kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti laskettua määrää voidaan kunkin jäsenvaltion osalta korottaa enintään 3 prosentilla liitteessä II määritetystä asiaankuuluvasta vuosittaisesta kansallisesta enimmäismäärästä sen jälkeen, kun on vähennetty määrä, joka saadaan soveltamalla 47 artiklan 1 kohtaa asiaankuuluvan vuoden osalta. Kun jäsenvaltio soveltaa tällaista korotusta, komissio ottaa kyseisen korotuksen huomioon tämän kohdan ensimmäisen alakohdan mukaista yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän vuotuista kansallista enimmäismäärää vahvistaessaan. Tätä varten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2018 vuosittaiset prosenttiosuudet, joilla tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti laskettua määrää on korotettava kunakin kalenterivuonna vuodesta 2018. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 vuotuisesta prosenttiosuudesta, jolla tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti laskettua määrää on korotettava kalenterivuosien 2021 ja 2022 osalta.” 9) Muutetaan 37 artikla seuraavasti: a) lisätään 1 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltiot, jotka myöntävät siirtymäkauden kansallista tukea kaudella 2015–2020, voivat päättää myöntää siirtymäkauden kansallista tukea vuosina 2021 ja 2022.”; b) korvataan 4 kohdan kuudes luetelmakohta seuraavasti: ”– 50 prosenttia vuonna 2020, 2021 ja 2022.” 10) Korvataan 41 artiklan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltiot voivat päättää viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä elokuuta myöntää seuraavasta vuodesta alkaen vuotuisen tuen viljelijöille, jotka ovat oikeutettuja tukeen 1 luvun 1, 2, 3 ja 5 jaksossa tai 1 luvun 4 jaksossa tarkoitetun yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän mukaisesti, jäljempänä ’uudelleenjakotuki’. Jäsenvaltiot voivat tehdä tällaisen päätöksen kalenterivuoden 2021 osalta viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 ja kalenterivuoden 2022 osalta viimeistään 1 päivänä elokuuta 2021. Jäsenvaltiot, jotka jo soveltavat uudelleenjakotukea, voivat tarkistaa tällaisten tuen myöntämistä tai tukijärjestelmän yksityiskohtia koskevaa päätöstään kalenterivuoden 2021 osalta viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 ja kalenterivuoden 2022 osalta viimeistään 1 päivänä elokuuta 2021. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tällaisesta päätöksestään viimeistään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuna asiaankuuluvana päivänä.” 11) Lisätään 42 artiklan 1 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta prosenttiosuudesta kalenterivuoden 2021 osalta viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 ja kalenterivuoden 2022 osalta viimeistään 1 päivänä elokuuta 2021.” 12) Lisätään 49 artiklan 1 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltioiden, jotka myöntävät tukea 48 artiklan mukaisesti kalenterivuonna 2020, on ilmoitettava komissiolle ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta prosenttiosuudesta kalenterivuoden 2021 osalta viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 ja kalenterivuoden 2022 osalta viimeistään 1 päivänä elokuuta 2021.” 13) Korvataan 51 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on käytettävä nuorten viljelijöiden tuen rahoittamiseen enintään 2 prosenttia liitteessä II esitetystä vuotuisesta kansallisesta enimmäismäärästä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä elokuuta 2014 prosenttiosuus, jonka se arvioi tarvittavan kyseisen tuen rahoittamiseen. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 prosenttiosuudet, jotka se arvioi tarvittavan kyseisen tuen rahoittamiseen kalenterivuosina 2021 ja 2022.” 14) Korvataan 52 artiklan 10 kohta seuraavasti: ”10. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 70 artiklan mukaisesti tämän asetuksen täydentämiseksi, kun on kyse toimenpiteistä, joilla vältetään se, että vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen saajat kärsivät markkinoiden rakenteellisesta epätasapainosta tietyllä alalla. Kyseisissä delegoiduissa säädöksissä voidaan sallia se, että jäsenvaltiot päättävät, että tällaisen tuen maksamista voidaan jatkaa vuoteen 2022 asti niiden tuotantoyksiköiden perusteella, joille vapaaehtoinen tuotantosidonnainen tuki myönnettiin menneellä viitejaksolla.” 15) Muutetaan 53 artikla seuraavasti: a) lisätään 1 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltiot, jotka eivät ole myöntäneet vapaaehtoista tuotantosidonnaista tukea ennen hakuvuotta 2020, voivat tehdä päätöksen ensimmäisen alakohdan mukaisesti kalenterivuoden 2021 osalta viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021.”; b) korvataan 6 kohta seuraavasti: ”6. Jäsenvaltiot voivat viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä elokuuta tarkistaa tämän luvun mukaisesti tekemäänsä päätöstä. Jäsenvaltiot voivat myös viimeistään 8 päivänä helmikuuta 2020 tarkistaa tämän luvun mukaisesti tekemäänsä päätöstä siinä määrin kuin se on tarpeen päätöksen mukauttamiseksi päätökseen, joka on tehty pilareiden välisestä joustosta 14 artiklan mukaisesti kalenterivuodeksi 2020. Jäsenvaltioiden on päätettävä kalenterivuoden 2021 osalta viimeistään 19 päivänä helmikuuta 2021 ja kalenterivuoden 2022 osalta viimeistään 1 päivänä elokuuta 2021, jatkaako vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen myöntämistä vai lopettaako sen kyseisen hakuvuoden osalta. Tämän kohdan ensimmäisen ja toisen alakohdan mukaisella tarkistuksella tai tämän kohdan kolmannen alakohdan mukaisella ilmoituksella jäsenvaltiot voivat päättää seuraavasta vuodesta alkaen ja kalenterivuosien 2020 ja 2021 osalta samasta kalenterivuodesta alkaen a) jättää 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti vahvistetun prosenttiosuuden ennalleen tai tapauksen mukaan korottaa tai alentaa sitä mainituissa kohdissa säädetyissä rajoissa taikka jättää 4 kohdan mukaisesti vahvistetun prosenttiosuuden ennalleen tai alentaa sitä; b) muuttaa tuen myöntämisehtoja; c) lopettaa tämän luvun mukaisen tuen myöntämisen. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista tämän kohdan ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen alakohtaan liittyvistä päätöksistä viimeistään kyseisissä alakohdissa tarkoitettuina määräpäivinä. Ilmoitettaessa tämän kohdan toisen alakohdan mukaisesta tarkistamispäätöksestä on selitettävä kyseisen tarkistuksen sekä kalenterivuodeksi 2020 pilareiden välisestä joustosta 14 artiklan mukaisesti tehdyn päätöksen välinen yhteys.” 16) Korvataan 54 artiklan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on annettava 53 artiklassa tarkoitetut päätökset komissiolle tiedoksi viimeistään kyseisessä artiklassa tarkoitettuina määräpäivinä. Tiedonannossa on 53 artiklan 6 kohdan neljännen kohdan c alakohdassa tarkoitettua päätöstä lukuun ottamatta oltava tiedot kohdealueista, valituista maatalouden muodoista tai aloista sekä myönnettävän tuen tasosta. Edellä 53 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja päätöksiä ja 53 artiklan 6 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettua päätöstä koskevissa tiedonannoissa on oltava myös 53 artiklassa tarkoitettu kansallisen enimmäismäärän prosenttiosuus asiaankuuluvan kalenterivuoden osalta.” 17) Korvataan 58 artiklan 3 kohta seuraavasti: ”3. Puuvillan lajikohtaisen tuen määrä tukikelpoiselle viljelyalalle hehtaaria kohden lasketaan vuodeksi 2020 kertomalla 2 kohdassa vahvistetut satotasot seuraavilla viitemäärillä: — Bulgariassa: 649,45 euroa, — Kreikassa: 234,18 euroa, — Espanjassa: 362,15 euroa, — Portugalissa: 228,00 euroa. Puuvillan lajikohtaisen tuen määrä tukikelpoiselle viljelyalalle hehtaaria kohden lasketaan vuosiksi 2021 ja 2022 kertomalla 2 kohdassa vahvistetut satotasot seuraavilla viitemäärillä: — Bulgariassa: 636,13 euroa, — Kreikassa: 229,37 euroa, — Espanjassa: 354,73 euroa, — Portugalissa: 223,32 euroa.” 18) Muutetaan liitteet II ja III tämän asetuksen liitteen III mukaisesti.

10 artikla Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 muuttaminen Muutetaan asetus (EU) N:o 1308/2013 seuraavasti: 1) Muutetaan 29 artikla seuraavasti: a) lisätään 1 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Toimintaohjelmien, jotka on laadittu alkavaksi 1 päivänä huhtikuuta 2021, on päätyttävä 31 päivänä joulukuuta 2022.”; b) korvataan 2 kohta seuraavasti: ”2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin toimintaohjelmiin maksettava unionin rahoitus vuonna 2020 on a) 11 098 000 euroa Kreikalle; b) 576 000 euroa Ranskalle; c) 35 991 000 euroa Italialle. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin toimintaohjelmiin maksettava unionin rahoitus kunakin vuotena 2021 ja 2022 on a) 10 666 000 euroa Kreikalle; b) 554 000 euroa Ranskalle; c) 34 590 000 euroa Italialle.” 2) Lisätään 33 artiklan 1 kohtaan alakohdat seuraavasti: ”Toimintaohjelmia, joiden pidentäminen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun viiden vuoden enimmäiskeston mukaisena tulee hyväksyttäväksi 29 päivän joulukuuta 2020 jälkeen, saa pidentää vain 31 päivään joulukuuta 2022 asti. Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, uudet toimintaohjelmat, jotka hyväksytään 29 päivän joulukuuta 2020 jälkeen, saavat kestää enintään kolme vuotta.” 3) Lisätään 55 artiklan 1 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, kansallisia ohjelmia, jotka on laadittu 1 päivän elokuuta 2019 ja 31 päivän heinäkuuta 2022 väliseksi ajaksi, jatketaan 31 päivään joulukuuta 2022. Jäsenvaltioiden on muutettava kansallisia ohjelmiaan kyseisen pidennyksen huomioon ottamiseksi, ja niiden on annettava muutetut ohjelmat tiedoksi komissiolle näiden hyväksymistä varten.” 4) Korvataan 58 artiklan 2 kohta seuraavasti: ”2. Unionin rahoitus 1 kohdassa säädettyyn tuottajaorganisaatioille maksettavaan tukeen on Saksan osalta 2 277 000 euroa vuonna 2020. Unionin rahoitus 1 kohdassa säädettyyn tuottajaorganisaatioille maksettavaan tukeen on Saksan osalta 2 188 000 euroa kunakin vuotena 2021 ja 2022.” 5) Lisätään 62 artiklan 3 kohtaan alakohdat seuraavasti: ”Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, 64 artiklan ja 66 artiklan 1 kohdan mukaisesti myönnettyjen lupien, joiden voimassaolo umpeutuu vuonna 2020, voimassaoloa jatketaan 31 päivään joulukuuta 2021. Tuottajille, joilla on tämän asetuksen 64 artiklan tai 66 artiklan 1 kohdan mukaisia lupia, joiden voimassaolo umpeutuu vuonna 2020, ei saa tämän kohdan ensimmäisestä alakohdasta poiketen asettaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 89 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua hallinnollista seuraamusta edellyttäen, että ne ilmoittavat toimivaltaisille viranomaisille viimeistään 28 päivänä helmikuuta 2021, että he eivät aio käyttää lupiaan eivätkä he halua hyödyntää tämän kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua lupien voimassaolon jatkamista.” 6) Muutetaan 68 artikla seuraavasti: a) korvataan 1 kohdan toinen alakohta seuraavasti: ”Tällainen muuntaminen tehdään kyseisten tuottajien ennen 31 päivää joulukuuta 2015 esittämän pyynnön perusteella. Jäsenvaltiot voivat päättää, että tuottajien sallitaan esittää tällainen pyyntö oikeuksien muuntamisesta luviksi 31 päivään joulukuuta 2022 saakka.”; b) korvataan 2 kohta seuraavasti: ”2. Edellä olevan 1 kohdan nojalla myönnettyjen lupien voimassaoloaika on sama kuin 1 kohdassa tarkoitettujen istutusoikeuksien voimassaoloaika. Jos kyseisiä lupia ei käytetä, ne lakkaavat olemasta voimassa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2018 tai, jos jäsenvaltio on tehnyt 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun päätöksen, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2025.” 7) Lisätään II osaston III luvun 4 jakson loppuun artikla seuraavasti: ”167 a artikla Kaupan pitämistä koskevat säännöt oliiviöljyn yhteismarkkinoiden toiminnan tehostamiseksi ja vakauttamiseksi 1. Oliiviöljyn, myös oliivien, joista ne ovat peräisin, yhteismarkkinoiden toiminnan tehostamiseksi ja vakauttamiseksi tuottajajäsenvaltiot voivat säätää kaupan pitämistä koskevia sääntöjä tarjonnan sääntelemiseksi. Tällaisten sääntöjen tulee olla tavoitteeseen nähden oikeasuhtaisia eivätkä ne saa a) liittyä mihinkään liiketoimeen asianomaisen tuotteen ensimmäisen markkinoille saattamisen jälkeen; b) sallia hintojen edes ohjeellista vahvistamista tai suosittamista; c) johtaa siihen, että markkinointivuoden tuotannosta ei ole käytettävissä suurta osaa, joka muussa tapauksessa olisi käytettävissä. 2. Edellä 1 kohdassa esitetyt säännöt on saatettava laajalti toimijoiden tietoon julkaisemalla ne kokonaisuudessaan asianomaisen jäsenvaltion virallisessa lehdessä. 3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän artiklan mukaisesti tehdyistä päätöksistä.” 8) Lisätään 211 artiklaan kohta seuraavasti: ”3. Poiketen siitä, mitä tämän artiklan 1 kohdassa säädetään, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107, 108 ja 109 artiklaa ei sovelleta kansallisiin verotuksellisiin toimenpiteisiin, joiden nojalla jäsenvaltiot päättävät poiketa yleisistä verosäännöistä sallimalla viljelijöihin sovellettavan tuloverokannan laskemisen monivuotisen kauden perusteella veropohjan tasoittamiseksi useamman vuoden ajalle.” 9) Lisätään 214 a artiklaan kohta seuraavasti: ”Suomi voi vuosina 2021 ja 2022 edelleen myöntää ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuja kansallisia tukia komission vuodeksi 2020 hyväksymien edellytysten ja määrien mukaisesti.” 10) Korvataan liite VI tämän asetuksen liitteessä IV olevalla tekstillä.

III OSASTO

LOPPUSÄÄNNÖKSET

11 artikla Voimaantulo ja soveltaminen Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sen 9 artiklan 5 alakohtaa (koskien asetuksen (EU) N:o 1307/2013 25 artiklan 11 kohtaa) ja 10 artiklan 5 alakohtaa (koskien asetuksen (EU) N:o 1308/2013 62 artiklan 3 kohtaa) sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2020. Poiketen siitä, mitä tämän artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään, 7 artiklan 12 alakohta, 13 alakohdan a alakohta ja 17 ja 18 alakohta tulee voimaan elpymisvälinettä koskevan asetuksen voimaantulopäivänä. Sen 7 artiklan 12 alakohtaa, 13 alakohdan a alakohtaa ja 17 ja 18 alakohtaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2021.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 23 päivänä joulukuuta 2020. Euroopan parlamentin puolesta Puhemies D. M. SASSOLI Neuvoston puolesta Puhemies M. ROTH

(1) EUVL C 232, 14.7.2020, s. 29.

(2) EUVL C 109, 1.4.2020, s. 1.

(3) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 16. joulukuuta 2020 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 22. joulukuuta 2020.

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1305/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 487).

(6) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 549).

(7) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1307/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 608).

(8) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1308/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 671).

(9) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1310/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, eräistä maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) myönnettävää tukea koskevista siirtymäsäännöksistä, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 muuttamisesta varojen ja niiden jaon osalta vuonna 2014 sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) N:o 1307/2013, (EU) N:o 1306/2013 ja (EU) N:o 1308/2013 muuttamisesta niiden soveltamisen osalta vuonna 2014 (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 865).

(10) Komission delegoitu asetus (EU) N:o 807/2014, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 täydentämisestä ja siirtymäsäännöksistä (EUVL L 227, 31.7.2014, s. 1).

(11) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/2393, annettu 13 päivänä joulukuuta 2017, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun asetuksen (EU) N:o 1305/2013, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta annetun asetuksen (EU) N:o 1306/2013, yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä annetun asetuksen (EU) N:o 1307/2013, maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EU) N:o 1308/2013 ja elintarvikeketjuun, eläinten terveyteen ja eläinten hyvinvointiin, kasvien terveyteen ja kasvien lisäysaineistoon liittyvien menojen hallinnointia koskevista säännöksistä annetun asetuksen (EU) N:o 652/2014 muuttamisesta (EUVL L 350, 29.12.2017, s. 15).

(12) Neuvoston asetus (EU) 2020/2094, annettu 14 päivänä joulukuuta 2020, Euroopan unionin elpymisvälineen perustamisesta covid-19-kriisin jälkeisen elpymisen tukemiseksi (EUVL L 433, 22.12.2020, s. 23).

(13) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) 2018/1046, annettu 18 päivänä heinäkuuta 2018, unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta (EUVL L 193, 30.7.2018, s. 1).

(14) Neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005, annettu 20 päivänä syyskuuta 2005, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen (EUVL L 277, 21.10.2005, s. 1).

(15) Neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta (EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80).