FI Euroopan unionin virallinen lehti L 52/41

KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 153/2013,

annettu 19 päivänä joulukuuta 2012,

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 täydentämisestä keskusvastapuoliin liittyviä vaatimuksia koskevien teknisten sääntelystandardien osalta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),

ottaa huomioon OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä 4 päivänä heinäkuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 (2) ja erityisesti sen 25 artiklan 8 kohdan, 26 artiklan 9 kohdan, 29 artiklan 4 kohdan, 34 artiklan 3 kohdan, 41 artiklan 5 kohdan, 42 artiklan 5 kohdan, 44 artiklan 2 kohdan, 45 artiklan 5 kohdan, 46 artiklan 3 kohdan, 47 artiklan 8 kohdan ja 49 artiklan 4 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Tämän asetuksen säännökset liittyvät läheisesti toisiinsa, koska niissä käsitellään organisaatiovaatimuksia, kuten tietojen säilyttämistä ja liiketoiminnan jatkuvuutta, sekä vakavaraisuusvaatimuksia, kuten vakuusvaatimuksia, maksukyvyttömyysrahastoa, likviditeettiriskin valvontaa, maksukyvyttömyysjärjestelyä, vakuuksia, sijoituspolitiikkaa, mallien uudelleentarkastelua, stressitestausta ja toteumatestausta. Jotta voitaisiin varmistaa, että nämä säännökset, joiden on tultava samanaikaisesti voimaan, ovat keskenään yhdenmukaisia, ja jotta niiden, jotka ovat kyseisten velvollisuuksien alaisia, olisi helpompi saada näistä säännöksistä kattava käsitys ja saada ne yhtäläisesti käyttöönsä, on suotavaa, että kaikki asetuksen (EU) N:o 648/2012 III osastossa ja IV osastossa edellytetyt tekniset sääntelystandardit sisällytetään yhteen asetukseen.

(2) Finanssimarkkinoiden globaalin luonteen vuoksi tässä asetuksessa olisi otettava huomioon finanssimarkkinoiden rakenteita koskevat G10-maiden keskuspankkien maksu- ja selvitysjärjestelmäkomitean (CPSS) ja kansainvälisen arvopaperimarkkinavalvojien yhteisön (IOSCO) periaatteet, jäljempänä ’CPSS:n ja IOSCO:n periaatteet’, jotka toimivat keskusvastapuolia koskevien sääntelyvaatimusten globaalina vertailukohtana.

(3) Sen varmistamiseksi, että keskusvastapuolet ovat luotettavia ja vakaita kaikissa markkinaolosuhteissa, on tärkeää, että ne omaksuvat järkevät riskienhallintamenettelyt, jotka kattavat asianmukaisesti kaikki riskit, joille keskusvastapuolet altistuvat tai voivat altistua. Keskusvastapuolten tosiasiallisesti käyttämien riskienhallintamenetelmien olisi tältä osin oltava tiukempia kuin tässä asetuksessa esitetyt menetelmät, jos se katsotaan riskienhallinnan kannalta tarkoituksenmukaiseksi.

(4) Olisi määriteltävä joitakin termejä, jotta voitaisiin selventää tiettyjä asetuksesta (EU) N:o 648/2012 peräisin olevia käsitteitä ja tarkentaa tämän teknisen standardin kehittämiseen tarvittavia teknisiä termejä.

(5) On tärkeää huolehtia siitä, etteivät kolmansien maiden tunnustetut keskusvastapuolet häiritse unionin markkinoiden moitteetonta toimintaa. Sen vuoksi on olennaista varmistaa, ettei tunnustetuilla keskusvastapuolilla ole mahdollisuutta laskea riskienhallintavaatimuksiaan unionin standardien alapuolelle, koska se voisi johtaa sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttöön. EAMV:n olisi voitava arvioida sille kolmannen maan keskusvastapuolen tunnustamisesta toimitettujen tietojen perusteella, noudattaako keskusvastapuoli täysimittaisesti kyseisessä kolmannessa maassa sovellettavia vakavaraisuusvaatimuksia. Lisäksi komission suorittamalla vastaavuuden määrityksellä olisi varmistettava, että kolmannen maan lait ja asetukset vastaavat asetuksen (EU) N:o 648/2012 IV osaston ja tämän asetuksen jokaista säännöstä.

(6) Riittävän sijoittajansuojan varmistamiseksi EAMV voi kolmansien maiden keskusvastapuolten tunnustamisen yhteydessä pyytää myös muita tietoja kuin niitä, jotka ovat ehdottoman tarpeellisia sen arvioimiseksi, täyttyvätkö asetuksessa (EU) N:o 648/2012 säädetyt edellytykset.

(7) Kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen tehtävänä on arvioida jatkuvasti, täyttääkö kolmannen maan keskusvastapuoli kyseisen kolmannen maan vakavaraisuusvaatimukset täysimittaisesti. Tiedoissa, jotka tunnustamista hakeva kolmannen maan keskusvastapuoli toimittaa EAMV:lle, ei olisi pyrittävä toistamaan kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen suorittamaa arviointia, vaan pyrittävä varmistamaan, että keskusvastapuolta ja vaatimusten täytäntöönpanoa tosiasiallisesti valvotaan kyseisessä kolmannessa maassa, millä taataan korkeatasoinen sijoittajansuoja.

(8) Jotta EAMV voisi suorittaa täydellisen arvioinnin, tunnustamista hakevan, kolmannen maan keskusvastapuolen toimittamia tietoja olisi täydennettävä tiedoilla, jotka tarvitaan jatkuvan valvonnan tehokkuuden, täytäntöönpanovaltuuksien ja kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen toteuttamien toimien arvioimiseksi. Tällaiset tiedot olisi toimitettava asetuksen (EU) N:o 648/2012 mukaisesti vahvistettua yhteistyöjärjestelyä noudattaen. Yhteistyöjärjestelyllä olisi varmistettava, että kaikista tunnustamista hakevaa keskusvastapuolta vastaan toteutetuista valvonta- tai täytäntöönpanotoimista, keskusvastapuolen toimiluvan myöntämisedellytysten muutoksista ja keskusvastapuolen tunnustamismenettelyn yhteydessä alun perin toimittamien tietojen olennaisista päivityksistä ilmoitetaan viipymättä EAMV:lle.

(9) Sisäisiä riskienraportointisuhteita koskevia asetuksen (EU) N:o 648/2012 vaatimuksia on täsmennettävä, jotta voidaan saada aikaan riskienhallintajärjestelmä, joka käsittää sisäisen riskienhallintaprosessin rakenteen, oikeudet ja velvollisuudet. Päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyissä olisi otettava huomioon unionissa käytetyt erilaiset yhtiöoikeudelliset järjestelmät, jotta voidaan varmistaa, että keskusvastapuolten toimintakehys on oikeudellisesti vankka.

(10) Sen varmistamiseksi, että keskusvastapuoli panee asianmukaiset menettelyt täytäntöön noudattaakseen tätä asetusta, asetusta (EU) N:o 648/2012 ja komission täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 1249/2012 (3), olisi yksilöitävä keskusvastapuolen vaatimustenmukaisuutta valvovan toiminnon tehtävät ja vastuualueet.

(11) On tarpeen määritellä selvästi hallituksen ja ylimmän johdon tehtävät ja vastuualueet sekä yksilöidä hallituksen toimintaa koskevat vähimmäisvaatimukset sen varmistamiseksi, että keskusvastapuolen organisaatiorakenne antaa sille mahdollisuuden tarjota palvelujaan ja harjoittaa toimintaansa jatkuvasti ja säännönmukaisesti. Lisäksi on tarpeen luoda selkeät ja suorat raportointisuhteet tilintekovelvollisuuden varmistamiseksi.

(12) Keskusvastapuolen järkevän ja vakaan hoidon varmistamiseksi on tärkeää, ettei sen palkka- ja palkkiopolitiikka kannusta liialliseen riskinottoon. Jotta palkka- ja palkkiopolitiikka tuottaisi toivotut vaikutukset, hallituksen olisi valvottava ja tarkistettava sitä riittävästi ja perustettava erityiskomitea valvomaan sen noudattamista asianmukaisella tavalla.

(13) Sen varmistamiseksi, että keskusvastapuolet käyttävät toiminnassaan riittävästi henkilöstöresursseja täyttääkseen kaikki velvollisuutensa ja ovat vastuussa harjoittamastaan toiminnasta ja että toimivaltaisilla viranomaisilla on asiaankuuluvat yhteyshenkilöt valvomissaan keskusvastapuolissa, keskusvastapuolilla olisi oltava ainakin riskienhallintajohtaja, vaatimustenmukaisuudesta vastaava johtaja ja teknologiajohtaja.

(14) Keskusvastapuolten olisi arvioitava ja valvottava asianmukaisesti, missä määrin hallituksen jäsenillä, jotka istuvat eri yhteisöjen hallituksissa, on eturistiriitoja keskusvastapuolen konsernin sisällä tai ulkopuolella. Hallituksen jäseniä ei saisi estää istumasta eri hallituksissa, paitsi jos siitä aiheutuu eturistiriitoja.

(15) Jotta keskusvastapuolella olisi tehokas tarkastustoiminto, sen olisi määriteltävä sisäisten tarkastajiensa vastuualueet ja raportointisuhteet sen varmistamiseksi, että merkitykselliset asiat annetaan viipymättä keskusvastapuolen hallituksen ja toimivaltaisten viranomaisten käsiteltäviksi. Perustettaessa ja ylläpidettäessä sisäisen tarkastuksen toimintoa olisi määriteltävä selkeästi sen tehtävä, riippumattomuus ja puolueettomuus, laajuus ja vastuualue, toimivalta, tilintekovelvollisuus ja toimintanormit.

(16) Voidakseen suorittaa tehtävänsä tehokkaasti asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen olisi saatava käyttöönsä kaikki tiedot, jotka tarvitaan sen selvittämiseksi, täyttääkö keskusvastapuoli toimilupansa myöntämisedellytykset. Keskusvastapuolen olisi annettava tällaiset tiedot saataville ilman aiheetonta viivytystä.

(17) Keskusvastapuolen säilyttämien tietojen avulla olisi voitava saada perusteelliset tiedot määritysosapuoliin liittyvistä keskusvastapuolen luottoriskistä ja valvoa tähän sisältyviä järjestelmäriskejä. Tietojen avulla toimivaltaisten viranomaisten, EAMV:n sekä asianomaisten Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) jäsenten olisi myös voitava muodostaa määritysmenettely asianmukaisesti uudelleen arvioidakseen sääntelyvaatimusten noudattamista, ilmoitusvaatimukset mukaan luettuina. Keskusvastapuolet voivat hyödyntää kirjattuja tietoja myös täyttäessään sääntelyvaatimuksia ja määritysosapuoliin liittyviä velvollisuuksia sekä erimielisyyksien yhteydessä.

(18) Keskusvastapuolten kauppatietorekistereille ilmoittamat tiedot olisi kirjattava, jotta toimivaltaiset viranomaiset voisivat tarkastaa, noudattavatko keskusvastapuolet asetuksessa (EU) N:o 648/2012 säädettyä ilmoitusvelvollisuutta, ja saada helposti sellaisia tietoja, joita ei voi saada kauppatietorekistereistä.

(19) Vaatimuksissa, jotka koskevat kauppoihin liittyvien tietojen säilyttämistä, olisi käytettävä samoja käsitteitä kuin asetuksen (EU) N:o 648/2012 9 artiklassa säädetyn ilmoitusvelvollisuuden yhteydessä, jotta voidaan varmistaa, että keskusvastapuolet ilmoittavat tiedot asianmukaisesti.

(20) Toiminnan jatkuvuuden varmistamiseksi häiriön aikana keskusvastapuolen toissijaisen käsittelypaikan olisi sijaittava paikassa, joka on riittävän etäällä ja maantieteellisesti riittävän erillään ensisijaisesta käsittelypaikasta, jotta toissijainen paikka ei joutuisi saman katastrofin kohteeksi kuin ensisijainen paikka, joka ei mahdollisesti ole enää käytettävissä katastrofin vuoksi. Olisi luotava skenaarioita, joiden avulla voidaan analysoida kriisitilanteiden vaikutuksia kriittisiin palveluihin, mukaan luettuina skenaariot, joissa oletetaan, etteivät järjestelmät ole enää käytettävissä luonnonkatastrofin vuoksi. Tällaisia analyysejä olisi tarkasteltava määräajoin uudelleen.

(21) Keskusvastapuolet ovat järjestelmän kannalta merkityksellisiä finanssimarkkinoiden rakenteita, niiden olisi elvytettävä kriittiset toiminnot kahden tunnin kuluessa, ja varajärjestelmien olisi ihannetapauksessa käynnistyttävä heti häiriötilanteen jälkeen. Keskusvastapuolten olisi varmistettava myös, että tietojen menettäminen on mahdollisimman epätodennäköistä.

(22) On tärkeää, että määritysosapuolen maksukyvyttömyys ei aiheuta huomattavia tappioita muille markkinatoimijoille. Sen vuoksi keskusvastapuolten on katettava maksukyvyttömän osapuolen asettamilla vakuuksilla ainakin merkityksellinen osa mahdollisesta tappiosta, joka voi aiheutua keskusvastapuolelle positioiden sulkemisen aikana. Säännöissä olisi määrättävä kunkin rahoitusvälinelajin osalta, kuinka suuri prosenttiosuus vakuuksilla on vähintään katettava. Lisäksi keskusvastapuolten olisi noudatettava periaatteita, joilla ne voivat mukauttaa riittävästi vakuusvaatimustensa tasoja kunkin määrittämänsä rahoitusvälineen tai salkun ominaisuuksiin.

(23) Keskusvastapuolet eivät saisi erittäin vaativan kilpailuympäristön vuoksi laskea vakuusvaatimuksiaan tasolle, joka vaarantaa niiden turvallisuuden. Sen vuoksi vakuuslaskelmien peruskomponenttien olisi oltava tiettyjen erityisvaatimusten mukaisia. Tätä varten vakuusvaatimuksissa olisi otettava huomioon kaikenlaiset markkinaolosuhteet, stressikaudet mukaan luettuina.

(24) Olisi annettava säännöt, joissa vahvistetaan asianmukaiset prosenttiluvut ja aikavälit realisointiaikaa ja historiallisen volatiliteetin laskentaa varten. Sen varmistamiseksi, että keskusvastapuolet hallitsevat asianmukaisesti niihin kohdistuvia riskejä, ei ole kuitenkaan suotavaa täsmentää, mitä lähestymistapaa keskusvastapuolen olisi sovellettava vakuusvaatimusten laskemiseen näistä parametreista. Samoista syistä keskusvastapuolia ei saisi estää käyttämästä erilaisia luotettavia menetelmiä asettaessaan salkkujen vakuusvaatimuksia, ja niiden olisi sallittava käyttää menetelmiä, jotka perustuvat niiden määrittämien rahoitusvälineiden tai rahoitusvälineryhmien hintariskien välisiin korrelaatioihin, sekä muita asianmukaisia menetelmiä, jotka perustuvat vastaaviin riippuvuutta kuvaaviin tilastoparametreihin.

(25) Keskusvastapuolen olisi määrittäessään ajanjaksoa, jonka aikana siihen kohdistuu maksukyvyttömän osapuolen position hoitamiseen liittyvä markkinariski, otettava huomioon määritettyjen rahoitusvälineiden tai määritetyn salkun merkitykselliset ominaisuudet, kuten niiden likviditeettitaso sekä position suuruus tai sen keskittyminen. Keskusvastapuolten olisi arvioitava varovaisella tavalla aika, joka tarvitaan maksukyvyttömän osapuolen position täydelliseen sulkemiseen viimeisen vakuuksien keruun jälkeen, ottaen huomioon position suuruus ja sen keskittyminen.

(26) Jotta keskusvaltapuolet eivät aiheuttaisi finanssimarkkinoilla epävakautta tai pahentaisi sitä, niiden olisi siinä määrin kuin se on käytännössä mahdollista otettava käyttöön ennakoivia vakuusmenetelmiä, joilla rajoitetaan myötäsyklisten muutosten todennäköisyyttä vakuusvaatimuksissa heikentämättä keskusvastapuolen kestokykyä.

(27) Yleensä on aiheellista määrittää OTC-johdannaisille suhteellisen suuri luottamusväli, koska näiden tuotteiden hinnoittelu voi olla vähemmän luotettavaa ja niitä koskevat historialliset tiedot, joiden perusteella vastuita olisi arvioitava, voivat olla suhteellisen lyhyeltä aikaväliltä. Keskusvastapuolet voivat määrittää OTC-johdannaisia, jotka eivät kärsi näistä ilmiöistä ja joilla on samat riskiominaisuudet kuin pörssinoteeratuilla johdannaisilla, ja niillä olisi oltava mahdollisuus määrittää nämä tuotteet johdonmukaisesti toteutusmenetelmästä riippumatta.

(28) Äärimmäisten mutta mahdollisten markkinaolosuhteiden asianmukainen määrittely on keskusvastapuolen riskienhallinnan keskeinen osa. Jotta keskusvastapuolen riskienhallintajärjestelmä pysyi ajan tasalla, äärimmäisiä mutta mahdollisia markkinaolosuhteita ei saisi pitää staattisena käsitteenä vaan pikemminkin olosuhteina, jotka muuttuvat ajan mittaan ja vaihtelevat markkinoiden mukaan. Jokin markkinaennuste voi olla äärimmäinen mutta mahdollinen yhdelle keskusvastapuolelle, vaikka sillä ei olisi suurta merkitystä toiselle keskusvastapuolelle. Keskusvastapuolen olisi luotava vahva sisäinen toimintakehys sellaisten markkinoiden yksilöimiseksi, joiden riskeille se on alttiina, ja käytettävä yhteisiä vähimmäisstandardeja äärimmäisten mutta mahdollisten markkinaolosuhteiden määrittelemiseksi jokaisella yksilöidyllä markkinalla. Lisäksi sen olisi tarkasteltava objektiivisesti sitä mahdollisuutta, että paineita esiintyy samanaikaisesti useilla markkinoilla.

(29) Jotta voitaisiin varmistaa vahvojen päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyjen käyttö, riskinarviointikomitean olisi keskusteltava kehyksestä, jota keskusvastapuoli käyttää yksilöidäkseen äärimmäiset mutta mahdolliset markkinaolosuhteet, ja kehys olisi hyväksytettävä hallituksella. Kehystä olisi tarkasteltava uudelleen vähintään kerran vuodessa, ja riskinarviointikomitean olisi keskusteltava saaduista tuloksista, joista olisi sen jälkeen ilmoitettava hallitukselle. Uudelleentarkastelulla olisi varmistettava, että äärimmäisten mutta mahdollisten markkinaolosuhteiden määritelmässä otetaan huomioon keskusvastapuolen vastuiden laajuuden ja keskittymisen muutokset ja niiden markkinoiden kehitys, joilla keskustavastapuoli toimii. Uudelleentarkastelu ei saisi kuitenkaan korvata keskusvastapuolen suorittamaa jatkuvaa arviointia siitä, onko sen maksukyvyttömyysrahasto riittävä ottaen huomioon markkinaolosuhteiden kehitys.

(30) Jotta keskusvastapuolet hallitsisivat tehokkaasti likviditeettiriskiään, niitä olisi vaadittava perustamaan likviditeettiriskin hallintajärjestelmä. Hallintajärjestelmässä olisi otettava huomioon keskusvastapuolen velvollisuuksien luonne ja välineet, joilla keskusvastapuoli voi arvioida siihen kohdistuvaa likviditeettiriskiä, sekä määritettävä todennäköisesti esiintyvät likviditeettipaineet ja varmistettava keskusvastapuolen likvidien varojen riittävyys.

(31) Olisi vaadittava, että keskusvastapuolet arvioidessaan likvidien varojensa riittävyyttä ottavat huomioon hallussaan olevien varojen suuruuden ja likviditeetin sekä kyseisten omaisuuserien mahdollisen keskittymäriskin. On tärkeää, että keskusvastapuolet voivat tunnistaa varoissaan kaikki merkittävimmät likviditeettiriskikeskittymät, jotta niiden maksuvalmiusjärjestelyt olisivat tarvittaessa heti käytettävissä. Keskusvastapuolen olisi myös otettava huomioon monikertaisista suhteista, keskinäisistä sidossuhteista ja keskittymistä johtuvat lisäriskit.

(32) Koska likviditeetin on oltava helposti saatavilla saman päivän transaktioita tai jopa päivänsisäisiä transaktioita varten, keskusvastapuoli voi käyttää liikkeeseen laskevassa keskuspankissa olevia käteisvaroja, luottokelpoisissa liikepankeissa olevia käteisvaroja, sitovia luottolimiittejä, sitovia takaisinostosopimuslimiittejä, säilytyksessä olevia erittäin myyntikelpoisia vakuuksia ja sijoituksia, jotka ovat helposti saatavilla ja vaihdettavissa käteisvaroiksi ennalta sovituilla erittäin luotettavilla rahoitusjärjestelyillä, jopa stressikausien markkinaolosuhteissa. Tällaiset käteisvarat ja vakuudet olisi vain tietyillä edellytyksillä laskettava osaksi ennalta järjestettyjä likvidejä rahoitusvaroja.

(33) On tärkeää vahvistaa yhteinen menetelmä sellaisten omien varojen määrän laskentaa ja ylläpitoa varten, joita keskusvastapuolen on pidettävä yllä maksukyvyttömyysjärjestelyssä käyttöä varten, jotta keskusvastapuolelle voidaan antaa tarpeellinen kannustin asettaa varovaisia vaatimuksia, pitää tämä määrä riittävän suurena ja olla käyttämättä hyväksi sääntelyn katvealueita. On olennaisen tärkeää, että varat, jotka on tarkoitettu maksukyvyttömyydestä aiheutuvien tappioiden kattamiseen, erotetaan keskusvastapuolen vähimmäispääomavaatimuksista ja että näillä varoilla on toinen tehtävä kuin keskusvastapuolen vähimmäispääomavaatimuksilla, joilla katetaan muita riskejä, joita keskusvastapuoleen saattaa kohdistua.

(34) On tärkeää, että keskusvastapuolet käyttävät yhdenmukaista menetelmää maksukyvyttömyysjärjestelyssä käytettävien omien varojen laskentaan, jotta voidaan varmistaa yhtäläiset edellytykset keskusvastapuolten välillä. Jos menetelmä ei ole riittävän selkeä, keskusvastapuolet voivat käyttää sitä harkintansa mukaan, jolloin ne saavat hyvin erilaisia tuloksia, mikä kannustaa sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttöön. Näin ollen on olennaisen tärkeää, että keskusvastapuolten ei sallita käyttää menetelmää harkintansa mukaan. Sen vuoksi on tarkoituksenmukaista käyttää selkeään mittaan perustuvaa prosenttimäärää ja vahvistaa selkeä menetelmä, jotta voidaan varmistaa, että maksukyvyttömyysjärjestelyissä käytettävät keskusvastapuolten omat varat lasketaan yhdenmukaisella tavalla.

(35) Olisi vahvistettava vähimmäisperusteet sen varmistamiseksi, että vakuuskelpoiset omaisuuserät ovat erittäin likvidejä ja että ne voidaan muuntaa nopeasti käteisvaroiksi mahdollisimman pienin hintavaikutuksin. Perusteissa olisi otettava huomioon, kuka on vakuuden asettaja, missä määrin vakuus voidaan realisoida markkinoilla ja korreloiko vakuuden arvo kyseisen vakuuden asettavan jäsenen luottokelpoisuuden kanssa, jotta voitaisiin kattaa mahdollinen wrong-way-riski. Keskusvastapuolella olisi oltava mahdollisuus soveltaa tarvittaessa lisäperusteita tavoitellun vakauden saavuttamiseksi.

(36) Keskusvastapuolten olisi hyväksyttävä ainoastaan erittäin likvidejä vakuuksia, joihin liittyy minimaalinen luotto- ja markkinariski. Sen varmistamiseksi, että keskusvastapuolten hallussa olevat vakuudet säilyvät aina erittäin likvideinä, keskusvastapuolten olisi otettava käyttöön avoimet ja ennakoivat toimintatavat ja menettelyt, joilla arvioidaan vakuudeksi hyväksyttyjen omaisuuserien likviditeettiä ja valvotaan sitä jatkuvasti, sekä käytettävä asianmukaisia arvostusmenetelmiä. Tätä varten keskusvastapuolten olisi myös otettava käyttöön keskittymärajat, joilla pyritään varmistamaan, että vakuudet pysyvät riittävän hajautettuina, jotta ne voidaan realisoida nopeasti ilman merkittävää markkinariskiä, joka vaikuttaisi niiden arvoon. Päättäessään hyväksyttäviä vakuuksia ja keskittymärajoja koskevista toimintatavoistaan keskusvastapuolten olisi otettava huomioon tällaisten vakuuksien yleinen saatavuus omien toimintatapojensa mahdollisia makrotaloudellisia vaikutuksia silmällä pitäen.

(37) Wrong-way-riskin välttämiseksi määritysosapuolille ei yleensä saisi antaa lupaa käyttää vakuuksina omia arvopapereitaan tai samaan konserniin kuuluvan yhteisön liikkeeseen laskemia arvopapereja. Keskusvastapuolella olisi kuitenkin oltava mahdollisuus antaa määritysosapuolten asettaa vakuudeksi katettuja joukkolainoja, jotka on suojattu liikkeeseenlaskijan maksukyvyttömyydeltä. Vakuutena oleva omaisuuserä olisi kuitenkin eroteltava asianmukaisesti liikkeeseenlaskijasta, ja sen olisi täytettävä vakuuskelpoisuutta koskevat vähimmäisperusteet. Määritysosapuoli ei saisi laskea rahoitusvälineitä liikkeeseen ensisijaisesti siinä tarkoituksessa, että toinen määritysosapuoli voi käyttää niitä vakuuksina.

(38) Keskusvastapuolten turvallisuuden varmistamiseksi niiden olisi hyväksyttävä liikepankkitakauksia vakuuksiksi ainoastaan takaajan sekä takauksen oikeus-, sopimus- ja toimintakehyksen perusteellisen arvioinnin jälkeen. Keskusvastapuolten olisi vältettävä liikepankkeihin liittyviä vakuudettomia vastuita. Tästä syystä liikepankkitakaukset voidaan hyväksyä vain tiukoin ehdoin. Tällaiset ehdot täyttyvät yleensä markkinoilla, joille on keskittynyt useita liikepankkeja, jotka ovat halukkaita antamaan luottoa finanssialan ulkopuolisille määritysosapuolille. Sen vuoksi tällaisissa tapauksissa olisi sallittava korkeampi keskittymäraja.

(39) Markkinariskinsä rajoittamiseksi keskusvastapuolen olisi oltava velvollinen arvostamaan vakuutensa vähintään kerran päivässä. Sen olisi sovellettava varovaisia aliarvostuksia, joissa otetaan huomioon vakuuden arvon mahdollinen aleneminen vakuuden viimeisimmän uudelleenarvostuksen ja sen ajankohdan välillä, jolloin vakuuden realisointi kohtuullisen todennäköisesti tapahtuu stressikausien markkinaolosuhteissa. Vakuuden suuruudessa olisi myös otettava huomioon mahdolliset wrong-way-riskit.

(40) Tekemiensä aliarvostusten ansiosta keskusvastapuolen olisi voitava välttää suurten ja odottamattomien mukautusten tekeminen vaaditun vakuuden määrään ja siten mahdollisuuksien mukaan myös myötäsykliset vaikutukset.

(41) Keskusvastapuoli ei saisi keskittää vakuuksia rajalliseen määrään liikkeeseenlaskijoita tai rajalliseen määrään omaisuuseriä, jotta vältettäisiin mahdolliset huomattavat kielteiset hintavaikutukset, jos vakuudet joudutaan realisoimaan lyhyen ajan kuluessa. Keskittyneitä vakuuspositioita ei saisi sen vuoksi pitää erittäin likvideinä vakuuksina.

(42) Likviditeetti-, luotto- ja markkinariski olisi otettava huomioon salkkutasolla sekä yksittäisten rahoitusvälineiden tasolla. Keskittyneellä salkulla voi olla huomattava kielteinen vaikutus sellaisten vakuuksien tai rahoitusvälineiden likviditeettiin, joihin keskusvastapuoli voi sijoittaa rahoitusvaransa, koska suuria positioita on todennäköisesti mahdotonta myydä stressikausien markkinaolosuhteissa ilman, että markkinahinta alenee. Keskusvastapuolen hallussa olevia vakuuksia olisi samasta syystä seurattava ja arvostettava jatkuvasti, jotta varmistettaisiin niiden säilyminen likvideinä.

(43) Energia-alan johdannaismarkkinoilla on erityisen vahva yhteys hyödykkeiden spot-markkinoihin, ja näillä johdannaismarkkinoilla finanssialan ulkopuolisten määritysosapuolten osuus on suuri. Kyseisillä markkinoilla hyvin monet markkinatoimijat ovat myös kohde-etuutena olevan hyödykkeen tuottajia. Hankkiakseen vakuudet, jotka riittävät kattamaan liikepankkitakaukset kokonaan, nämä finanssialan ulkopuoliset määritysosapuolet voivat joutua myymään merkittävässä määrin nykyisiä positioitaan tai luopumaan positioidensa määrittämisestä keskusvastapuolen suorana määritysosapuolena. Tällainen prosessi saattaisi aiheuttaa markkinahäiriöitä energiamarkkinoilla vähentämällä markkinatoimijoiden likviditeettiä ja monipuolisuutta. Sen vuoksi sen käyttöä olisi lykättävä tarkoin harkitun aikataulun mukaisesti.

(44) Jotta varmistettaisiin asetuksella (EU) N:o 648/2012 luodun kehyksen yhdenmukainen soveltaminen, kaikille toimialoille olisi asetettava samanlaiset vaatimukset lopulliseen muotoonsa laadituissa säännöissä, joita niihin sovelletaan. Energia-alan yritykset toimivat nykyään vakiintuneessa kehyksessä, jonka mukauttaminen uusiin vaatimuksiin vaatii aikaa, jotta reaalitalouteen ei kohdistuisi haitallisia vaikutuksia. Sen vuoksi katsotaan suotavaksi vahvistaa tämäntyyppisiä markkinoita varten sellainen soveltamisen alkamispäivä, joka mahdollistaa asianmukaisen siirtyminen nykyisestä markkinakäytännöstä vaikuttamatta aiheettomasti markkinoiden rakenteeseen ja likviditeettiin.

(45) Keskusvastapuolen sijoituspolitiikassa olisi ensisijaisesti noudatettava pääoman suojelun ja likviditeetin maksimoinnin periaatteita. Sijoituspolitiikalla olisi myös estettävä eturistiriitojen syntyminen keskusvastapuolen kaupallisten etujen kanssa.

(46) Perusteissa, jotka rahoitusvälineiden olisi täytettävä, jotta ne voitaisiin katsoa keskusvastapuolen kannalta hyväksyttäviksi sijoituksiksi, olisi kansainvälisen yhdenmukaisuuden varmistamiseksi otettava huomioon CPSS:n ja IOSCO:n periaatteisiin sisältyvä periaate 16. Keskusvastapuolen olisi erityisesti sovellettava rajoittavia standardeja, jotka koskevat rahoitusvälineen liikkeeseenlaskijaa, rahoitusvälineen siirrettävyyttä sekä rahoitusvälineen luotto-, markkina-, volatiliteetti- ja valuuttakurssiriskiä. Keskusvastapuolen olisi varmistettava, ettei se heikennä toimenpiteitä, jotka toteutetaan sen sijoituksiin liittyvien riskien rajoittamiseksi, altistamalla itsensä liiallisille riskeille, jotka liittyvät yksittäisiin tai tietyntyyppisiin rahoitusvälineisiin, yksittäisiin tai tietyntyyppisiin liikkeeseenlaskijoihin tai yksittäisiin säilytysyhteisöihin.

(47) Johdannaisten käyttö altistaa keskusvastapuolen ylimääräisille luotto- ja markkinariskeille, minkä vuoksi on tarpeen rajata olosuhteet, joissa keskusvastapuoli voi sijoittaa rahoitusvaransa johdannaisiin. Koska keskusvastapuolen olisi pyrittävä siihen, että sen nettopositio markkinariskin suhteen on nolla, ainoina riskeinä, joilta keskusvastapuolen olisi suojauduttava, olisi oltava sen hyväksymiin vakuuksiin liittyvät riskit tai määritysosapuolen maksukyvyttömyydestä johtuvat riskit. Keskusvastapuolen hyväksymiin vakuuksiin liittyviä riskejä voidaan hallita riittävän hyvin aliarvostuksilla, minkä vuoksi ei pidetä tarpeellisena, että keskusvastapuoli käyttää johdannaisia tähän tarkoitukseen. Keskusvastapuolen olisi käytettävä johdannaisia ainoastaan eri valuuttoihin liittyvän likviditeettiriskin hallintaan, maksukyvyttömän määritysosapuolen salkun suojaamiseen ja vain silloin, kun tällainen käyttö sisältyy keskusvastapuolen suunnittelemiin maksukyvyttömyyden hallinnointimenettelyihin.

(48) Keskusvastapuolten turvallisuuden varmistamiseksi niille ei saisi antaa lupaa säilyttää muuta kuin hyvin pientä osaa käteisvaroista vakuudettomina talletuksina. Tallettaessaan käteisvarojaan keskusvastapuolten olisi aina huolehdittava siitä, että ne on suojattu riittävästi likviditeettiriskiltä.

(49) On tarpeen vahvistaa tiukat stressi- ja toteumatestausta koskevat vaatimukset sen varmistamiseksi, että keskusvastapuolen mallit, menetelmät ja likviditeettiriskin hallintajärjestelmä toimivat asianmukaisesti ja että niissä otetaan huomioon kaikki keskusvastapuoleen kohdistuvat riskit, jotta keskusvastapuolella olisi aina riittävästi varoja kattamaan nämä riskit.

(50) Keskusvastapuolia koskevien vaatimusten yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi on tarpeen antaa yksityiskohtaiset säännökset siitä, minkätyyppisiä testejä on suoritettava, stressi- ja toteumatestit mukaan luettuina. Jotta voitaisiin ottaa huomioon sellaisten arvopapereiden ja johdannaissopimusten laaja kirjo, joita saatetaan määrittää tulevaisuudessa, sekä erot keskusvastapuolten liiketoiminta- ja riskienhallintatavoissa ja mahdollistaa tulevien muutosten ja uusien riskien käsittely ja riittävä joustavuus, on tarpeen noudattaa perusteisiin pohjautuvaa lähestymistapaa.

(51) Keskusvastapuolen mallien, menetelmien ja likviditeettiriskin hallintajärjestelmän validoinnissa on tärkeää käyttää asianmukaista riippumatonta osapuolta, jotta voidaan vahvistaa mahdolliset korjaavat toimenpiteet ja toteuttaa ne ennen täytäntöönpanoa sekä välttää olennaiset eturistiriidat. Riippumattoman osapuolen olisi oltava riittävän erillään siitä keskusvastapuolen liiketoiminnan osasta, joka kehittää, panee täytäntöön ja käyttää tarkastelun kohteena olevaa mallia tai toimintatapoja, eikä sillä saisi olla olennaisia eturistiriitoja. Nämä edellytykset voisi täyttää jokin sisäinen osapuoli, jolla on erilliset raportointisuhteet, tai ulkoinen osapuoli.

(52) Monet keskusvastapuolen rahoitusvaroihin liittyvät näkökohdat, erityisesti vakuudet, maksukyvyttömyysrahastot ja muut rahoitusvarat, on suunniteltu erilaisia skenaarioita ja tavoitteita silmällä pitäen. Sen vuoksi on tarpeen asettaa erityisiä vaatimuksia, joissa tällaiset tavoitteet otetaan huomioon, sekä varmistaa yhdenmukainen soveltaminen kaikissa keskusvastapuolissa. Arvioidessaan tarvittavaa katetta keskusvastapuoli ei saisi nettouttaa vastuita maksukyvyttömien määritysosapuolten välillä, jotta ei vähennettäisi näiden vastuiden mahdollisia vaikutuksia.

(53) Erityyppisiin rahoitusvälineisiin, joita keskusvastapuoli voi määrittää, liittyy erilaisia erityisriskejä. Sen vuoksi olisi edellytettävä, että keskusvastapuoli ottaa malleissaan, menetelmissään ja likviditeetin hallintajärjestelmässään huomioon kaikki sellaisten markkinoiden kannalta merkitykselliset riskit, joille se tarjoaa määrityspalveluja, jotta voitaisiin varmistaa, että keskusvastapuoli mittaa riittävän hyvin potentiaalisia tulevia vastuitaan. Jotta tällaiset riskit voitaisiin ottaa asianmukaisesti huomioon, stressitestausta koskeviin vaatimuksiin olisi sisällytettävä eri rahoitusvälinetyyppien erityisriskit.

(54) Jotta keskusvastapuoli voisi varmistaa, että sen alkuvakuuksien laskemiseen käyttämä malli heijastaa asianmukaisesti sen potentiaalisia vastuita, sen olisi vastuukatteensa päivittäisen toteumatestauksen lisäksi, jossa tarkastellaan vakuusvaatimusten riittävyyttä, tehtävä toteumatestaus myös mallin keskeisille parametreille ja oletuksille. Tämä on välttämätöntä sen varmistamiseksi, että alkuvakuus lasketaan tarkasti keskusvastapuolten mallien avulla.

(55) Vakuusvaatimuksia koskevalla tiukalla herkkyysanalyysillä voi olla entistä suurempi merkitys, kun markkinat ovat epälikvidit tai epävakaat, ja sen avulla olisi määritettävä vaikutuksia, joita tärkeiden malliparametrien muuttaminen saa aikaan. Herkkyysanalyysi on tehokas keino tutkia piileviä puutteita, joita ei voida havaita toteumatestauksella.

(56) Jos stressi- ja toteumatestejä ei suoriteta säännöllisesti, tämä voi johtaa siihen, että keskusvastapuolen rahoitusvarat ja likvidit varat eivät riitä kattamaan riskejä, joita keskusvastapuoleen tosiasiallisesti kohdistuu. Asianmukaisten testien avulla keskusvastapuolen malleissa, menetelmissä ja likviditeettiriskin hallintajärjestelmässä voidaan myös ottaa nopeasti huomioon muuttuvat markkinaolosuhteet ja uudet riskit.

(57) Äärimmäisten markkinaolosuhteiden mallintaminen voi auttaa keskusvastapuolta määrittämään sen nykyisten mallien, likviditeettiriskin hallintajärjestelmän sekä rahoitusvarojen ja likvidien varojen rajat. Tämä edellyttää kuitenkin, että keskusvastapuoli käyttää harkintaa mallintaessaan eri markkinoita ja tuotteita. Käänteistä stressitestausta olisi pidettävä hyödyllisenä, vaikkakaan ei ensisijaisena hallintavälineenä, jonka avulla voidaan määrittää rahoitusvarojen asianmukainen taso.

(58) On olennaisen tärkeää, että määritysosapuolet, asiakkaat ja muut asianomaiset sidosryhmät osallistuvat keskusvastapuolen käyttämiin maksukyvyttömyyden hallinnointimenettelyihin simulaatioharjoitusten välityksellä, jotta voidaan varmistaa, että sidosryhmillä on tietämys ja toiminnalliset valmiudet osallistua menestyksekkäästi maksukyvyttömyyden hallinnointitilanteeseen. Simulaatioharjoituksissa olisi jäljiteltävä maksukyvyttömyysskenaariota, jotta voitaisiin osoittaa määritysosapuolten, asiakkaiden ja muiden asianomaisten sidosryhmien tehtävät ja vastuualueet. Tärkeää on myös, että keskusvastapuolella on asianmukaiset menetelmät, joilla se voi arvioida, tarvitaanko korjaavia toimenpiteitä, sekä havaita säännöissä ja menettelyissä mahdollisesti esiintyvä epäselvyydet tai sallittu harkintavalta. Keskusvastapuolen käyttämän maksukyvyttömyyden hallinnointimenettelyn testaaminen on erityisen tärkeää, jos menettely perustuu siihen, että määritysosapuolet, jotka eivät ole maksukyvyttömiä, tai kolmannet osapuolet avustavat positioiden sulkemismenettelyssä ja jos maksukyvyttömyysmenettelyjä ei ole koskaan testattu todellisessa maksukyvyttömyystapauksessa.

(59) Tämä asetus perustuu teknisten sääntelystandardien luonnoksiin, jotka Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (EAMV) on toimittanut komissiolle.

(60) EAMV on kuullut tarvittaessa Euroopan pankkiviranomaista (EPV), Euroopan järjestelmäriskikomiteaa ja EKPJ:n jäseniä ennen kuin se on toimittanut teknisten standardien luonnokset, joihin tämä asetus perustuu. Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen) perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1095/2010 (4) 10 artiklan mukaisesti EAMV on järjestänyt avoimen julkisen kuulemisen teknisten sääntelystandardien luonnoksista, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon asetuksen (EU) N:o 1095/2010 37 artiklan mukaisesti perustetulta arvopaperimarkkina-alan osallisryhmältä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

YLEISTÄ

1 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan

1. ’perusriskillä’ keskusvastapuolen määrittämien kahden tai useamman omaisuuserän tai sopimuksen muutosten epätäydellisestä korrelaatiosta johtuvaa riskiä;

2. ’luottamusvälillä’ sitä kunkin rahoitusvälineen avointen positioiden prosenttiosuutta keskusvastapuolen laskenta-aikavälillä määrittämistä positioista, joka sen on pystyttävä kattamaan tietyn realisointiajan;

3. ’tuottoerolla’ fyysisen hyödykkeen suorasta omistuksesta saatavaa lisätuottoa, joka riippuu sekä markkinaolosuhteista että fyysiseen varastointiin liittyvien kustannusten kaltaisista tekijöistä;

4. ’vakuuksilla’ asetuksen (EU) N:o 648/2012 41 artiklassa tarkoitettuja vakuuksia, joihin voivat kuulua alkuvakuudet ja vaihtuvat vakuudet;

5. ’alkuvakuuksilla’ vakuuksia, jotka keskusvastapuoli kerää kattamaan mahdolliset tulevat vastuut, jotka liittyvät vakuudet asettaviin määritysosapuoliin ja tarvittaessa yhteentoimiviin keskusvastapuoliin, viimeisen vakuuksien keräämisen ja sen ajankohdan välisenä aikana, jona positiot realisoidaan määritysosapuolen tai yhteentoimivan keskusvastapuolen maksukyvyttömyyden johdosta;

6. ’vaihtuvilla vakuuksilla’ vakuuksia, jotka kerätään tai maksetaan markkinahinnan tosiasiallisista muutoksista johtuvien nykyhetken vastapuoliriskien huomioon ottamiseksi;

7. ’äkillisten tappioiden riskillä’ sitä riskiä, että vastapuoli tai liikkeeseenlaskija tulee äkillisesti maksukyvyttömäksi ennen kuin markkinalla on ollut riittävästi aikaa ottaa huomioon sen kasvanut maksukyvyttömyysriski;

8. ’realisointiajalla’ ajanjaksoa, jonka avulla lasketaan vakuudet, jotka keskusvastapuoli arvioi tarvitsevansa maksukyvyttömään osapuoleen liittyvän riskin hallitsemiseksi ja jonka aikana keskusvastapuoleen kohdistuu maksukyvyttömän osapuolen positioiden hoitamiseen liittyvä markkinariski;

9. ’laskenta-aikavälillä’ aikaväliä, jolta lasketaan historiallinen volatiliteetti;

10. ’testipoikkeamalla’ testin tulosta, joka osoittaa, että keskusvastapuolen mallilla tai likviditeetin hallintajärjestelmällä ei ole saatu aikaan tavoiteltua katetta;

11. ’wrong-way-riskillä’ riskiä, joka aiheutuu vastapuoleen tai liikkeeseenlaskijaan liittyvästä vastuusta, kun kyseisen vastapuolen asettama tai kyseisen liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskema vakuus korreloi vahvasti sen luottoriskin kanssa.

II LUKU

KOLMANSIEN MAIDEN KESKUSVASTAPUOLTEN TUNNUSTAMINEN

(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 25 artikla)

2 artikla

EAMV:lle keskusvastapuolen tunnustamista varten toimitettavat tiedot

Kolmanteen maahan sijoittautuneen keskusvastapuolen jättämässä tunnustamista koskevassa hakemuksessa on oltava ainakin seuraavat tiedot:

a) oikeushenkilön täydellinen nimi;

b) merkittäviä omistusosuuksia omistavien osakkeenomistajien tai jäsenten nimet;

c) luettelo jäsenvaltioista, joissa keskusvastapuoli aikoo tarjota palveluja;

d) määritettävien rahoitusvälineiden lajit;

e) EAMV:n verkkosivustolla asetuksen (EU) N:o 648/2012 88 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti esitettävä tiedot;

f) tiedot keskusvastapuolen rahoitusvaroista ja siitä, missä muodossa ja millä menetelmillä niitä säilytetään, sekä järjestelyistä, joilla niitä suojataan, maksukyvyttömyyden hallinnointimenettelyt mukaan luettuina;

g) tiedot vakuusmenetelmästä ja maksukyvyttömyysrahaston laskentamenetelmästä;

h) luettelo vakuuskelpoisista omaisuuseristä;

i) tunnustamista hakevan keskusvastapuolen määrittämät arvot, tarvittaessa prospektiivisessa muodossa, kunkin määritetyn EU:n valuutan mukaan jaoteltuina;

j) hakemuksen tekopäivää edeltävänä vuonna suoritettujen stressitestien ja toteumatestien tulokset;

k) keskusvastapuolen säännöt ja sisäiset menettelyt sekä todisteet kyseisessä kolmannessa maassa sovellettavien vaatimusten täydellisestä noudattamisesta;

l) tiedot mahdollisista ulkoistamisjärjestelyistä;

m) tiedot erottelujärjestelyistä sekä niiden oikeudellisesta pätevyydestä ja täytäntöönpanokelpoisuudesta;

n) tiedot keskusvastapuoleen pääsyä koskevista vaatimuksista sekä jäsenyyden keskeyttämistä ja päättämistä koskevista ehdoista;

o) tiedot yhteentoimivuusjärjestelystä, mukaan luettuina tiedot, jotka toimitetaan kolmannen maan toimivaltaiselle viranomaiselle kyseisen järjestelyn arviointia varten.

III LUKU

ORGANISAATIOVAATIMUKSET

(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 26 artikla)

3 artikla

Päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyt

1. Keskusvastapuolen päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyissä, joissa määritellään sen organisaatiorakenne ja selkeästi yksilöidyt ja hyvin dokumentoidut toimintatavat, menettelyt ja prosessit, joiden mukaan sen hallitus ja ylin johto toimivat, on oltava seuraavat keskeiset osatekijät:

a) hallituksen ja sen mahdollisten komiteoiden kokoonpano, tehtävä ja vastuualueet;

b) johdon tehtävät ja vastuualueet;

c) ylimmän johdon rakenne;

d) ylimmän johdon ja hallituksen väliset raportointisuhteet;

e) hallituksen jäsenten ja ylimmän johdon nimeämismenettelyt;

f) riskienhallinnan sekä vaatimustenmukaisuutta valvovan ja sisäisen valvonnan toimintojen suunnittelu;

g) prosessit, joilla varmistetaan tilintekovelvollisuus sidosryhmiä kohtaan.

2. Keskusvastapuolella on oltava riittävästi henkilöstöä, jotta se voi täyttää kaikki tästä asetuksesta ja asetuksesta (EU) N:o 648/2012 johtuvat velvollisuutensa. Keskusvastapuoli ei saa jakaa henkilöstöään konsernin muiden yhteisöjen kanssa muuten kuin asetuksen (EU) N:o 648/2012 35 artiklan mukaisen ulkoistamisjärjestelyn ehdoilla.

3. Keskusvastapuolen on luotava selkeät ja johdonmukaiset vastuualueet ja dokumentoitava ne hyvin. Sen on varmistettava, että riskienhallintajohtajan, vaatimustenmukaisuudesta vastaavan johtajan ja teknologiajohtajan tehtäviä hoitavat eri henkilöt, joiden on oltava keskusvastapuolen työntekijöitä, joille on annettu nimenomainen vastuu näiden tehtävien suorittamisesta.

4. Konserniin kuuluvan keskusvastapuolen on otettava huomioon konsernin mahdolliset vaikutukset omiin päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyihinsä, mukaan luettuna se, onko keskusvastapuoli riittävän riippumaton täyttääkseen sääntelyyn liittyvät velvollisuutensa erillisenä oikeushenkilönä ja voiko sen riippumattomuus vaarantua konsernin rakenteen tai sellaisten hallituksen jäsenten vuoksi, jotka ovat myös samaan konserniin kuuluvien muiden yhteisöjen hallitusten jäseniä. Tällaisen keskusvastapuolen on erityisesti harkittava erityismenettelyjä, joilla ehkäistään ja hallitaan muun muassa ulkoistamisjärjestelyihin liittyviä eturistiriitoja.

5. Jos keskusvastapuoli pitää yllä kaksitasoista hallitusjärjestelmää, tässä asetuksessa ja asetuksessa (EU) N:o 648/2012 vahvistetut hallituksen tehtävät ja vastuualueet on jaettava asianmukaisesti valvontaelimelle ja hallintoelimelle.

6. Riskienhallintaa koskevien periaatteiden, menettelyjen, järjestelmien ja valvontatoimien on oltava osa yhtenäistä ja johdonmukaista päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontakehystä, jota tarkistetaan ja päivitetään säännöllisesti.

4 artikla

Riskienhallinta ja sisäisen valvonnan menetelmät

1. Keskusvastapuolella on oltava vakaa kehys kaikkien siihen tosiasiallisesti tai mahdollisesti kohdistuvien olennaisten riskien hallitsemiseksi. Sen on vahvistettava dokumentoidut toimintatavat, menettelyt ja järjestelmät, joilla tunnistetaan, mitataan, valvotaan ja hallitaan tällaisia riskejä. Vahvistaessaan riskienhallintaperiaatteita, -menettelyjä ja -järjestelmiä keskusvastapuolen on rakennettava ne tavalla, jolla varmistetaan, että määritysosapuolet hallitsevat ja rajoittavat asianmukaisesti riskejä, joita ne aiheuttavat keskusvastapuolelle.

2. Keskusvastapuolella on oltava yhtenäinen ja kattava käsitys kaikista merkityksellisistä riskeistä. Niihin on kuuluttava riskit, joita keskusvastapuolelle aiheutuu sen määritysosapuolista ja, jos se on käytännössä mahdollista, asiakkaista ja joita nämä aiheuttavat keskusvastapuolelle, sekä riskit, joita keskusvastapuolelle aiheutuu muista yhteisöistä, kuten yhteentoimivista keskusvastapuolista, arvopapereiden selvitys- ja maksujärjestelmistä, toimituspankeista, likviditeetin tarjoajista, arvopaperikeskuksista, sellaisista markkinapaikoista, joille keskusvastapuoli tarjoaa palvelujaan, ja muista ratkaisevan tärkeiden palvelujen tarjoajista, kuten myös riskit, joita edellä mainitut aiheuttavat keskusvastapuolelle.

3. Keskusvastapuolen on kehitettävä asianmukaiset riskinhallintavälineet voidakseen hallita kaikkia merkityksellisiä riskejä ja raportoida niistä. Niihin kuuluvat välineet, joilla tunnistetaan järjestelmään ja markkinaan liittyvät sekä muut keskinäiset sidossuhteet ja hallitaan niitä. Jos keskusvastapuoli tarjoaa määritykseen liittyviä palveluja, jotka poikkeavat riskiprofiililtaan sen toiminnoista ja saattavat aiheuttaa sille merkittäviä lisäriskejä, sen on hallittava näitä lisäriskejä asianmukaisella tavalla. Tähän voi kuulua keskusvastapuolen tarjoamien lisäpalvelujen oikeudellinen erottaminen sen ydintoiminnoista.

4. Päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyillä on varmistettava, että keskusvastapuolen hallitus ottaa lopullisen vastuun ja tilintekovelvollisuuden keskusvastapuolen riskien hallinnasta. Hallituksen on määriteltävä, määritettävä ja dokumentoitava asianmukainen riskinsieto- ja riskinkantokyky keskusvastapuolta varten. Hallituksen ja ylimmän johdon on varmistettava, että keskusvastapuolen toimintatavat, menettelyt ja valvontatoimet ovat keskusvastapuolen riskinsieto- ja riskinkantokyvyn mukaisia ja että niissä käsitellään sitä, miten keskusvastapuoli tunnistaa riskejä, raportoi niistä ja valvoo ja hallitsee niitä.

5. Keskusvastapuolen on käytettävä vahvoja tiedotus- ja riskienvalvontajärjestelmiä, joiden avulla keskusvastapuoli ja tarvittaessa sen määritysosapuolet ja mahdollisuuksien mukaan asiakkaat voivat saada ajankohtaista tietoa ja soveltaa riskienhallintaa koskevia toimintatapoja ja menettelyjä asianmukaisella tavalla. Näillä järjestelmillä on varmistettava ainakin, että luotto- ja likviditeettiriskejä valvotaan jatkuvasti keskusvastapuolen tasolla sekä määritysosapuolten tasolla ja mahdollisuuksien mukaan asiakkaiden tasolla.

6. Keskusvastapuolen on varmistettava, että riskienhallintatoiminnolla on tarvittavat valtuudet, voimavarat, asiantuntemus ja pääsy kaikkiin merkityksellisiin tietoihin ja että se on riittävän riippumaton keskusvastapuolen muista toiminnoista. Keskusvastapuolen riskienhallintajohtajan on pantava riskienhallintajärjestelmä täytäntöön, hallituksen vahvistamat toimintatavat ja menettelyt mukaan luettuina.

7. Keskusvastapuolella on oltava riittävät sisäisen valvonnan menetelmät, joiden avulla hallitus voi seurata ja arvioida keskusvastapuolen riskienhallintaperiaatteiden, -menetelmien ja -järjestelmien riittävyyttä ja tehokkuutta. Tällaisiin menetelmiin on sisällyttävä luotettavat hallinto- ja laskentamenetelmät, vahva vaatimustenmukaisuutta valvova toiminto sekä riippumaton sisäinen tarkastus ja validointi- tai arviointitoiminto.

8. Keskusvastapuolen tilinpäätös on laadittava vuosittain ja tarkastutettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/43/EY (5) tarkoitetuilla lakisääteisillä tilintarkastajilla tai tilintarkastusyhteisöillä.

5 artikla

Vaatimustenmukaisuutta koskevat toimintatavat ja menettelyt

1. Keskusvastapuolen on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön asianmukaiset toimintatavat ja menettelyt, jotka on suunniteltu havaitsemaan kaikki riskit siitä, että keskusvastapuoli ja sen työntekijät eivät noudata tämä asetuksen, asetuksen (EU) No 648/2012 ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1249/2012 mukaisia keskusvastapuolen velvollisuuksia, ja havaitsemaan tähän liittyvät riskit, sekä ylläpidettävä näitä toimintatapoja ja menettelyjä ja otettava käyttöön asianmukaiset toimenpiteet ja menettelyt, jotka on suunniteltu minimoimaan tällaiset riskit ja antamaan toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuuden käyttää tehokkaasti näiden asetusten mukaista toimivaltaansa.

2. Keskusvastapuolen on varmistettava, että sen säännöt, menettelyt ja sopimusjärjestelyt ovat selkeitä ja kattavia ja että niillä varmistetaan tämän asetuksen, asetuksen (EU) N:o 648/2012 ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1249/2012 sekä kaikkien muiden sovellettavien sääntely- ja valvontavaatimusten noudattaminen.

Keskusvastapuolen säännöt, menettelyt ja sopimusjärjestelyt on säilytettävä kirjallisessa tai muussa pysyvässä muodossa. Näiden sääntöjen, menettelyjen ja sopimusjärjestelyjen on oltava täsmällisiä, ajantasaisia ja helposti toimivaltaisten viranomaisten, määritysosapuolten ja tarvittaessa asiakkaiden saatavilla.

Keskusvastapuolen on määritettävä ja analysoitava, kuinka moitteettomia sen säännöt, menettelyt ja sopimusjärjestelyt ovat. Tätä analyysiä varten on tarvittaessa pyydettävä riippumattomia oikeudellisia lausuntoja. Keskusvastapuolella on oltava menettely, jolla ehdotetaan muutoksia sen sääntöihin ja menettelyihin ja pannaan ne täytäntöön, ja ennen olennaisten muutosten täytäntöönpanoa sen on kuultava kaikkia määritysosapuolia, joihin muutokset vaikuttavat, ja toimitettava ehdotetut muutokset toimivaltaiselle viranomaiselle.

3. Laatiessaan sääntöjään, menettelyjään ja sopimusjärjestelyjään keskusvastapuolen on otettava huomioon merkitykselliset sääntelyperiaatteet, alan standardit ja markkinaprotokollat ja ilmoitettava selvästi, onko tällaisia käytäntöjä sisällytetty keskusvastapuolen, sen määritysosapuolten ja muiden asianomaisten kolmansien osapuolten oikeuksiin ja velvollisuuksiin.

4. Keskusvastapuolen on yksilöitävä mahdolliset lainvalintakysymykset, analysoitava niitä ja laadittava säännöt ja menettelyt, joilla voidaan vähentää tällaisista kysymyksistä johtuvia oikeudellisia riskejä. Tätä analyysiä varten on tarvittaessa pyydettävä riippumattomia oikeudellisia lausuntoja.

Keskusvastapuolen säännöissä ja menettelyissä on ilmoitettava selvästi, mitä lakia aiotaan soveltaa kuhunkin näkökohtaan, joka liittyy keskusvastapuolen toimintaan ja liiketoimiin.

6 artikla

Vaatimustenmukaisuutta valvova toiminto

1. Keskusvastapuolen on otettava käyttöön pysyvä ja tehokas vaatimustenmukaisuutta valvova toiminto, jonka on oltava itsenäinen keskusvastapuolen muista toiminnoista, ja pidettävä sitä yllä. Keskusvastapuolen on varmistettava, että vaatimustenmukaisuutta valvovalla toiminnolla on tarvittavat valtuudet, voimavarat, asiantuntemus ja pääsy kaikkiin merkityksellisiin tietoihin.

Perustaessaan vaatimustenmukaisuutta valvovaa toimintoaan keskusvastapuolen on otettava huomioon liiketoimintansa luonne, laajuus ja monimuotoisuus sekä kyseisen liiketoiminnan osana suoritettujen palvelujen ja toiminnan luonne ja laajuus.

2. Vaatimustenmukaisuudesta vastaavalla johtajalla on ainakin oltava velvollisuus

a) valvoa ja säännöllisesti arvioida 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti käyttöön otettujen toimenpiteiden sekä keskusvastapuolen velvollisuuksien täyttämisessä mahdollisesti esiintyneiden puutteiden korjaamiseksi toteutettujen toimien riittävyyttä ja tehokkuutta;

b) hallinnoida ylimmän johdon ja hallituksen vahvistamia vaatimustenmukaisuutta koskevia toimintatapoja ja menettelyjä;

c) neuvoa ja avustaa keskusvastapuolen palvelujen ja toimien suorittamisesta vastaavia henkilöitä tämän asetuksen, asetuksen (EU) No 648/2012 ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1249/2012 mukaisten keskusvastapuolen velvollisuuksien ja tarvittaessa muiden sääntelyvaatimusten noudattamisessa;

d) raportoida hallitukselle säännöllisesti siitä, miten keskusvastapuoli ja sen työntekijät noudattavat tätä asetusta, asetusta (EU) N:o 648/2012 ja täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 1249/2012;

e) vahvistaa menettelyt, joilla vaatimustenvastaisuudet korjataan tehokkaasti;

f) varmistaa, että vaatimustenmukaisuuden valvontaan osallistuvat henkilöt eivät osallistu valvomiensa palvelujen ja toimien suorittamiseen ja että tällaisiin henkilöihin liittyvät eturistiriidat havaitaan ja poistetaan asianmukaisella tavalla.

7 artikla

Organisaatiorakenne ja raportointisuhteiden erottaminen

1. Keskusvastapuolen on määriteltävä hallituksen, ylimmän johdon ja hallituksen mahdollisten komiteoiden kokoonpano, tehtävät ja vastuualueet. Nämä järjestelyt on yksilöitävä selkeästi ja dokumentoitava hyvin. Hallituksen on perustettava ainakin tarkastuskomitea sekä palkka- ja palkkiokomitea. Asetuksen (EU) N:o 648/2012 28 artiklan mukaisesti perustetun riskiarviointikomitean on toimittava hallituksen neuvoa-antavana komiteana.

2. Hallituksen on hoidettava ainakin seuraavat velvollisuudet:

a) selkeiden tavoitteiden ja strategioiden vahvistaminen keskusvastapuolta varten;

b) ylimmän johdon tehokas valvonta;

c) asianmukaisen palkka- ja palkkiopolitiikan vahvistaminen;

d) riskienhallintatoiminnon perustaminen ja valvonta;

e) vaatimustenmukaisuutta valvovan toiminnon ja sisäisen tarkastuksen toiminnon valvonta;

f) ulkoistamisjärjestelyjen valvonta;

g) tämän asetuksen, asetuksen (EU) N:o 648/2012 ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1249/2012 kaikkien säännösten ja kaikkien muiden sääntely- ja valvontavaatimusten noudattamisen valvonta;

h) tilintekovelvollisuuden varmistaminen osakkeenomistajia tai omistajia ja työntekijöitä, määritysosapuolia ja niiden asiakkaita sekä muita merkityksellisiä sidosryhmiä kohtaan.

3. Ylimmällä johdolla on ainakin oltava velvollisuus

a) varmistaa, että keskusvastapuolen toimet ovat hallituksen keskusvastapuolelle määräämien tavoitteiden ja strategian mukaisia;

b) suunnitella ja vahvistaa vaatimustenmukaisuutta koskeva menettelyt ja sisäisen valvonnan menettelyt, joilla edistetään keskusvastapuolen tavoitteita;

c) huolehtia sisäisen valvonnan menettelyjen säännöllisestä uudelleentarkastelusta ja testauksesta;

d) varmistaa, että riskienhallintaan ja vaatimustenmukaisuuteen osoitetaan riittävästi voimavaroja;

e) osallistua aktiivisesti riskienvalvontaprosessiin;

f) varmistaa, että riskejä, joita keskusvastapuolelle aiheutuu määrityksestä ja siihen liittyvistä toimista, käsitellään asianmukaisesti.

4. Jos hallitus siirtää tehtäviä komiteoille tai alakomiteoille, sen on säilytettävä itsellään sellaisten päätösten hyväksyminen, joilla voi olla huomattava vaikutus keskusvastapuolen riskiprofiiliin.

5. Järjestelyihin, joilla hallitus ja ylin johto toimivat, on kuuluttava menettelyt, joilla havaitaan, käsitellään ja hallitaan hallituksen ja ylimmän johdon jäseniin mahdollisesti liittyviä eturistiriitoja.

6. Keskusvastapuolen hallituksen ja ylimmän johdon välillä on oltava selkeät ja suorat raportointisuhteet sen varmistamiseksi, että ylin johto on vastuussa toiminnastaan. Riskienhallintaan, vaatimustenmukaisuuteen ja sisäiseen tarkastukseen liittyvien raportointisuhteiden on oltava selkeät ja erilliset keskusvastapuolen muihin toimiin liittyvistä raportointisuhteista. Riskienhallintajohtajan on raportoitava hallitukselle suoraan tai riskinarviointikomitean puheenjohtajan välityksellä. Vaatimustenmukaisuudesta vastaavan johtajan ja sisäisen tarkastuksen toiminnon on raportoitava suoraan hallitukselle.

8 artikla

Palkka- ja palkkiopolitiikka

1. Palkka- ja palkkiokomitean on suunniteltava palkka- ja palkkiopolitiikka, kehitettävä sitä edelleen ja valvottava, miten ylin johto toteuttaa sitä, sekä tarkasteltava säännöllisesti, miten sen toimii käytännössä. Palkka- ja palkkiopolitiikka on dokumentoitava, ja sitä on tarkasteltava uudelleen vähintään kerran vuodessa.

2. Palkka- ja palkkiopolitiikka on suunniteltava siten, että palkka- ja palkkiotaso ja -rakenne ovat varovaisen riskienhallinnan mukaisia. Politiikassa on otettava huomioon mahdolliset riskit sekä olemassa olevat ja jo toteutuneet riskit. Maksuaikatauluissa on otettava huomioon riskien aikahorisontit. Politiikassa on erityisesti muuttuvien palkkioiden osalta otettava asianmukaisesti huomioon tuloksen ja riskijaksojen mahdolliset yhteensopimattomuudet ja varmistettava, että maksuja lykätään tarpeen mukaan. Palkkojen ja palkkioiden kokonaismäärässä kiinteiden ja muuttuvien osien on oltava tasapainossa, ja niissä on otettava riskitekijät huomioon.

3. Palkka- ja palkkiopolitiikassa on vahvistettava, että riskienhallintaan, vaatimustenmukaisuutta valvovaan toimintoon ja sisäisen tarkastuksen toimintoon osallistuvalle henkilöstölle maksettavat palkat ja palkkiot ovat riippumattomia keskusvastapuolen liiketoiminnan tuloksesta. Palkka- ja palkkiotason on oltava asianmukainen vastuuseen sekä kyseisten liiketoiminta-alueiden palkka- ja palkkiotasoon nähden.

4. Palkka- ja palkkiopolitiikka on tarkastettava vuosittain riippumattomassa tarkastuksessa. Tarkastuksen tulokset on annettava toimivaltaisen viranomaisen saataville.

9 artikla

Tietotekniikkajärjestelmät

1. Keskusvastapuolen on suunniteltava tietotekniikkajärjestelmänsä ja varmistettava, että ne ovat luotettavia ja turvallisia ja että niillä voidaan käsitellä tietoja, jotka keskusvastapuoli tarvitsee toimintansa ja liiketoimiensa turvalliseen ja tehokkaaseen suorittamiseen.

Tietotekniikka-arkkitehtuuri on dokumentoitava hyvin. Järjestelmien on oltava riittäviä täyttämään keskusvastapuolen toiminnalliset tarpeet ja käsittelemään keskusvastapuoleen kohdistuvia riskejä, niiden on oltava kestäviä myös stressikausien markkinaolosuhteissa, ja niitä on tarvittaessa voitava laajentaa käsittelemään lisätietoja. Keskusvastapuolen on otettava käyttöön menettelyt ja kapasiteetin suunnittelu sekä riittävästi ylimääräistä kapasiteettia, jotta järjestelmällä voidaan merkittävän häiriön sattuessa käsitellä kaikki jäljellä olevat transaktiot ennen päivän päättymistä. Keskusvastapuolen on otettava käyttöön menettelyt uuden tekniikan käyttöönottoa varten, mukaan luettuina selkeät palautumissuunnitelmat.

2. Jotta voidaan varmistaa korkea turvataso tietojenkäsittelyssä ja mahdollistaa liitettävyys keskusvastapuolen määritysosapuolten, asiakkaiden ja palveluntarjoajien kanssa, keskusvastapuolen tietoteknisten järjestelmien on perustuttava kansainvälisesti tunnustettuihin teknisiin standardeihin ja alan parhaisiin käytäntöihin. Keskusvastapuolen on testattava järjestelmänsä tiukoin testein, joissa jäljitellään stressikausien olosuhteita, ennen niiden ensimmäistä käyttöä sekä niihin tehtyjen huomattavien muutosten ja merkittävän häiriön jälkeen. Määritysosapuolten, asiakkaiden, yhteentoimivien keskusvastapuolten ja muiden asianomaisten osapuolten on tarvittaessa osallistuttava tällaisten testien suunnitteluun ja toteutukseen.

3. Keskusvastapuolen on ylläpidettävä vahvaa tietoturvakehystä, jolla hallitaan asianmukaisesti sen tietoturvariskiä. Kehykseen on sisällyttävä asianmukaiset mekanismit, toimintatavat ja menettelyt, joilla suojataan tietoja niiden luvattomalta ilmaisemiselta, varmistetaan tietojen oikeellisuus ja eheys ja turvataan keskusvastapuolen palvelujen saatavuus.

4. Tietoturvakehyksellä on oltava ainakin seuraavat ominaisuudet:

a) järjestelmään pääsyn valvontatoimet;

b) asianmukainen suojaus tunkeutumisia ja tietorikoksia vastaan;

c) erityislaitteet, joilla säilytetään tietojen aitous ja eheys, mukaan luettuina salaustekniikat;

d) luotettavat verkot ja menettelyt, joilla varmistetaan virheetön ja nopea tiedonsiirto ilman merkittäviä häiriöitä;

e) jäljitysketjut.

5. Tietotekniikkajärjestelmiä ja tietoturvakehystä on tarkasteltava uudelleen vähintään kerran vuodessa. Niistä on tehtävä riippumattomia arviointeja. Arviointien tulokset on ilmoitettava hallitukselle ja annettava toimivaltaisen viranomaisen saataville.

10 artikla

Tietojen ilmaiseminen

1. Keskusvastapuolen on annettava seuraavat tiedot maksutta yleisön saataville:

a) tiedot keskusvastapuolen päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyistä, mukaan luettuina seuraavat tiedot: i) sen organisaatiorakenne sekä keskeiset tavoitteet ja strategiat; ii) palkka- ja palkkiopolitiikan keskeiset osat; iii) keskeiset taloudelliset tiedot, mukaan luettuina tuorein tarkastettu tilinpäätös;

b) tiedot sen säännöistä, mukaan luettuina seuraavat tiedot: i) maksukyvyttömyyden hallinnointimenettelyt, menettelyt ja täydentävät tekstit; ii) liiketoiminnan jatkuvuutta koskevat merkitykselliset tiedot; iii) tiedot keskusvastapuolen riskienhallintajärjestelmistä ja -tekniikoista sekä riskienhallinnan tuloksista XII luvun mukaisesti; iv) kaikki sen rakennetta ja toimia sekä määritysosapuolten ja asiakkaiden oikeuksia ja velvollisuuksia koskevat tiedot, joiden avulla nämä voivat havaita selvästi ja ymmärtää täysin keskusvastapuolen palvelujen käyttöön liittyvät riskit ja kustannukset; v) keskusvastapuolen nykyiset määrityspalvelut, mukaan luettuina yksityiskohtaiset tiedot siitä, mitä se kunkin palvelun yhteydessä tarjoaa; vi) keskusvastapuolen riskienhallintajärjestelmät ja -tekniikat sekä riskienhallinnan tulokset, mukaan luettuina tiedot rahoitusvaroista, sijoituspolitiikasta, hintatietolähteistä ja vakuuslaskelmissa käytetyistä malleista; vii) sovellettava oikeus ja säännöt, jotka koskevat 1) keskusvastapuoleen pääsyä; 2) keskusvastapuolen määritysosapuolten ja mahdollisuuksien mukaan asiakkaiden kanssa tekemät sopimukset; 3) sopimukset, jotka keskusvastapuoli hyväksyy määritettäviksi; 4) mahdolliset yhteentoimivuusjärjestelyt; 5) vakuuksien ja maksukyvyttömyysrahastoon suoritettavien maksujen käyttö, mukaan luettuina positioiden ja vakuuksien realisointi sekä se, missä määrin vakuudet on suojattu kolmansien osapuolten vaatimuksilta;

c) tiedot vakuuskelpoisista omaisuuseristä ja sovellettavista aliarvostuksista;

d) luettelo kaikista nykyisistä määritysosapuolista, mukaan luettuina määritysosapuolien osallistumista, osallistumisen keskeyttämistä ja poistumista koskevat perusteet.

Jos toimivaltainen viranomainen on keskusvastapuolen kanssa yhtä mieltä siitä, että tämän kohdan b tai c alakohdassa tarkoitetut tiedot voivat vaarantaa keskusvastapuolen liikesalaisuudet tai luotettavuuden ja vakauden, keskusvastapuoli voi päättää ilmaista tiedot tavalla, jolla ehkäistään tällaiset riskit tai vähennetään niitä, tai olla ilmaisematta kyseisiä tietoja.

2. Keskusvastapuolen on maksutta julkistettava tiedot, jotka koskevat olennaisia muutoksia sen päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyissä, keskeisissä toimintatavoissa ja sen sovellettavissa säännöissä ja menettelyissä.

3. Keskusvastapuolen julkistamien tietojen on oltava saatavissa sen verkkosivustolta. Tietojen on oltava saatavissa ainakin kansainvälisellä rahoitusalalla yleisesti käytetyllä kielellä.

11 artikla

Sisäinen tarkastus

1. Keskusvastapuolen on perustettava sen muista toiminnoista ja toiminnasta erillinen ja riippumaton sisäisen tarkastuksen toiminto, jolla on seuraavat tehtävät, ja pidettävä sitä yllä:

a) sellaisen tarkastussuunnitelman laatiminen, täytäntöönpano ja ylläpito, jolla tutkitaan ja arvioidaan keskusvastapuolen järjestelmien, sisäisen valvonnan menetelmien sekä päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyjen riittävyyttä ja tehokkuutta;

b) suositusten antaminen a alakohdan mukaisesti suoritetun työn tulosten perusteella;

c) kyseisten suositusten noudattamisen varmistaminen;

d) sisäistä tarkastusta koskevien asioiden raportoiminen hallitukselle.

2. Sisäisen tarkastuksen toiminnolla on oltava tarvittavat valtuudet, voimavarat, asiantuntemus ja pääsy kaikkiin merkityksellisiin asiakirjoihin, jotta se voi suorittaa tehtävänsä. Sen on oltava riittävän riippumaton johdosta ja raportoitava suoraan hallitukselle.

3. Sisäisen tarkastuksen on arvioitava keskusvastapuolen riskienhallintaprosessien ja valvontamekanismien tehokkuutta tavalla, joka on oikeassa suhteessa liiketoiminnan eri osa-alueisiin kohdistuviin riskeihin ja riippumaton arvioiduista liiketoiminta-alueista. Sisäisen tarkastuksen toiminnolla on oltava tarvittava pääsy tietoihin, jotta se voi käydä läpi keskusvastapuolen kaiken toiminnan ja kaikki liiketoimet, prosessit ja järjestelmät, ulkoistettu toiminta mukaan luettuna.

4. Sisäisessä tarkastuksessa tehtävien arviointien on perustuttava kattavaan tarkastussuunnitelmaan, jota on tarkasteltava uudelleen ja josta on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle vähintään kerran vuodessa. Keskusvastapuolen on varmistettava, että erityistarkastuksia voidaan suorittaa tapahtumakohtaisesti lyhyellä varoitusajalla. Tarkastussuunnitelma ja uudelleentarkastelu on hyväksytettävä hallituksella.

5. Keskusvastapuolen määritystoimista, riskienhallintaprosesseista, sisäisen valvonnan menetelmistä ja tileistä on tehtävä riippumaton tarkastus. Riippumattomat tarkastukset on suoritettava vähintään kerran vuodessa.

IV LUKU

TIETOJEN SÄILYTTÄMINEN

(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 29 artikla)

12 artikla

Yleiset vaatimukset

1. Keskusvastapuolen on säilytettävä tietoja pysyvällä välineellä, joka antaa mahdollisuuden toimittaa tietoja toimivaltaisille viranomaisille, EAMV:lle ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) asianomaisille jäsenille, ja ne on säilytettävä sellaisessa muodossa ja sellaisella tavalla, että seuraavat edellytykset täyttyvät:

a) keskusvastapuolen suorittaman käsittelyn jokainen keskeinen vaihe voidaan muodostaa uudelleen;

b) aineiston alkuperäinen sisältö ennen mahdollisia oikaisuja tai muita muutoksia voidaan kirjata, jäljittää ja noutaa;

c) on otettu käyttöön asianmukaiset toimenpiteet tietojen luvattoman muuttamisen estämiseksi;

d) kirjattujen tietojen turvallisuus ja luottamuksellisuus varmistetaan asianmukaisilla toimenpiteillä;

e) tietojensäilytysjärjestelmään on sisällytetty menetelmä virheiden tunnistamista ja korjaamista varten;

f) tietojensäilytysjärjestelmään on sisällytetty asianmukaiset varotoimenpiteet, joilla mahdollistetaan tietojen nopea palautuminen järjestelmähäiriön yhteydessä.

2. Jos aineisto tai tiedot ovat alle kuusi kuukautta vanhoja, ne on toimitettava 1 kohdassa luetelluille viranomaisille mahdollisimman pian ja viimeistään ennen sitä päivää seuraavan pankkipäivän päättymistä, jona toimivaltainen viranomainen esittää tietopyynnön.

3. Jos aineisto tai tiedot ovat yli kuusi kuukautta vanhoja, ne on toimitettava 1 kohdassa luetelluille viranomaisille mahdollisimman pian viiden pankkipäivän kuluessa päivästä, jona toimivaltainen viranomainen esittää tietopyynnön.

4. Jos keskusvastapuolen käsittelemät tiedot sisältävät henkilötietoja, keskusvastapuolen on otettava huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (6) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (7) mukaiset velvollisuutensa.

5. Jos keskusvastapuoli säilyttää tietoja unionin ulkopuolella, sen on varmistettava, että toimivaltaisella viranomaisella, EAMV:llä ja EKPJ:n asianomaisilla jäsenillä on pääsy näihin tietoihin samassa määrin ja samoina ajanjaksoina kuin jos niitä säilytettäisiin unionissa.

6. Kunkin keskusvastapuolen on nimettävä asianomaiset henkilöt, jotka voivat 2 ja 3 kohdassa merkityksellisten tietojen toimittamiselle asetetun määräajan kuluessa selittää toimivaltaisille viranomaisille tietojensa sisällön.

7. Toimivaltaisen viranomaisen on voitava tarkastaa kaikki tiedot, jotka keskusvastapuolen on tämän asetuksen mukaan säilytettävä. Keskusvastapuolten on annettava toimivaltaiselle viranomaiselle pyynnöstä suora syöte 13 ja 14 artiklassa vaadituista tiedoista.

13 artikla

Transaktiotiedot

1. Keskusvastapuolen on säilytettävä kaikkien määrittämiensä sopimusten osalta tiedot kaikista transaktioista ja varmistettava, että sen säilyttämiin tietoihin sisältyvät kaikki tiedot, jotka tarvitaan kutakin sopimusta koskevan määritysmenettelyn täydelliseen ja tarkkaan rekonstruointiin, ja että kukin tiettyä transaktiota koskeva tieto voidaan tunnistaa yksiselitteisesti ja hakea helposti ainakin kaikkien hakukenttien avulla, jotka koskevat keskusvastapuolta, yhteentoimivaa keskusvastapuolta, määritysosapuolta, asiakasta, jos tämä on keskusvastapuolen tiedossa, sekä rahoitusvälinettä.

2. Jokaisesta määritettäväksi saadusta transaktiosta keskusvastapuolen on heti saatuaan sitä koskevat tiedot kirjattava seuraavat yksityiskohdat ja pidettävä ne päivitettyinä:

a) hinta, kurssi tai spread ja määrä;

b) määrityskapasiteetti, jolla ilmaistaan, oliko transaktio keskusvastapuolen suorittaman kirjaamisen kannalta osto vai myynti;

c) tiedot rahoitusvälineestä;

d) tiedot määritysosapuolesta;

e) tiedot markkinapaikasta, jossa sopimus tehtiin;

f) päivämäärä ja kellonaika, jolloin keskusvastapuoli asettuu väliin;

g) päivämäärä ja kelloaika, jolloin sopimus päättyy;

h) toimitusta koskevat ehdot ja yksityiskohtaiset säännöt;

i) toimituksen tai transaktioon liittyvän korvausoston päivämäärä ja kellonaika ja soveltuvin osin seuraavat yksityiskohdat: i) päivämäärä ja kellonaika, jolloin sopimus alun perin tehtiin; ii) sopimuksen alkuperäiset ehdot ja osapuolet; iii) yhteentoimiva keskusvastapuoli, joka määrittää transaktion yhden käsittelyvaiheen; iv) asiakas, mukaan luettuina mahdolliset epäsuorat asiakkaat, jos nämä ovat keskusvastapuolen tiedossa, ja, jos on kyse määritystä ja toimitusta varten tehtävästä luovutuksesta (give-up), osapuoli, joka siirsi sopimuksen.

14 artikla

Positiotiedot

1. Keskusvastapuolen on säilytettävä tiedot kunkin määritysosapuolen positioista. Jokaisesta asetuksen (EU) N:o 648/2012 39 artiklan mukaisesti pidetystä tilistä on säilytettävä erilliset tiedot, ja keskusvastapuolen on varmistettava, että sen säilyttämät tiedot sisältävät kaikki tiedot, jotka tarvitaan position perustana olevien transaktioiden täydelliseen ja tarkkaan rekonstruointiin, ja että jokainen tieto voidaan tunnistaa ja hakea helposti ainakin kaikkien hakukenttien avulla, jotka koskevat keskusvastapuolta, yhteentoimivaa keskusvastapuolta, määritysosapuolta, asiakasta, jos tämä on keskusvastapuolen tiedossa, sekä rahoitusvälinettä.

2. Keskusvastapuolen on kunkin pankkipäivän päättyessä kirjattava tiedot jokaisesta positiosta, mukaan luettuina seuraavat yksityiskohdat, jos ne liittyvät kyseiseen positioon:

a) tiedot määritysosapuolesta, asiakkaasta, jos se on keskusvastapuolen tiedossa, ja tällaista positiota ylläpitävistä yhteentoimivista keskusvastapuolista tapauksen mukaan;

b) position merkki;

c) päivittäinen laskelma position arvosta sekä tiedot hinnoista, joilla sopimukset arvostetaan, ja muut merkitykselliset tiedot.

3. Keskusvastapuolen on kirjattava tiedot vaatimistaan vakuuksien määristä, maksukyvyttömyysrahastoon suoritettavista maksuista ja muista asetuksen (EU) N:o 648/2012 43 artiklassa tarkoitetuista rahoitusvaroista sekä määritysosapuolen päivän loppuun mennessä tosiasiallisesti asettamasta vastaavasta määrästä ja kyseisen määrän mahdollisista päivänsisäisistä muutoksista kunkin yksittäisen määritysosapuolen ja asiakkaan tilin osalta, jos tämä on keskusvastapuolen tiedossa, sekä pidettävä nämä tiedot päivitettyinä.

15 artikla

Liiketoimintatiedot

1. Keskusvastapuolen on säilytettävä riittävän yksityiskohtaiset ja järjestelmälliset tiedot liiketoiminnastaan ja sisäisestä organisaatiostaan.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on kirjattava joka kerta, kun merkityksellisiin asiakirjoihin tehdään olennainen muutos, ja niihin on sisällyttävä ainakin

a) hallituksen ja asianomaisten komiteoiden, määritysyksikön, riskienhallintayksikön ja kaikkien muiden asianomaisten yksikköjen tai osastojen organisaatiokaaviot;

b) tiedot osakkeenomistajina tai jäseninä suoraan tai välillisesti olevista luonnollista henkilöistä tai oikeushenkilöistä, joilla on määräosuus, sekä näiden määräosuuksien määrät;

c) asiakirjat, joilla todistetaan III luvussa ja 29 artiklassa edellytetyt toimintatavat, menettelyt ja prosessit;

d) hallituksen kokousten pöytäkirjat ja, jos sellaisia on, hallituksen alakomiteoiden ja ylimmän johdon komiteoiden pöytäkirjat;

e) riskinarviointikomitean kokousten pöytäkirjat;

f) määritysosapuolia ja asiakkaita kuulevien konsultointiryhmien pöytäkirjat, jos sellaisia on;

g) sisäistä ja ulkoista tarkastusta, riskienhallintaa ja vaatimuksenmukaisuutta koskevat raportit sekä konsulttiyritysten raportit, mukaan luettuina johdon vastaukset;

h) 17 artiklassa edellytetyt liiketoiminnan jatkuvuutta koskevat toimintaperiaatteet ja palautumissuunnitelma;

i) 32 artiklassa edellytetyt likviditeettisuunnitelma ja likviditeettiraportit;

j) asetuksen (EU) N:o 648/2012 16 artiklassa edellytetyt tiedot, joista ilmenevät kaikki varallisuuserät ja vastuut sekä oma pääoma;

k) vastaanotetut valitukset sekä valittajan nimi, osoite ja tilinumero; valituksen vastaanottopäivä; kaikkien niiden henkilöiden nimet, jotka on yksilöity valituksessa; kuvaus valituksen luonteesta; valituksen ratkaiseminen ja päivä, jona valitus ratkaistiin;

l) tiedot mahdollisista palvelun keskeytyksistä tai toimintahäiriöistä, mukaan luettuina yksityiskohtaiset tiedot kyseisestä ajankohdasta, vaikutuksista ja korjaavista toimista;

m) tiedot suoritettujen toteumatestien ja stressitestien tuloksista;

n) toimivaltaisten viranomaisten, EAMV:n ja EKPJ:n asianomaisten jäsenten kanssa käyty kirjeenvaihto;

o) III luvun mukaisesti saadut oikeudelliset lausunnot;

p) muiden keskusvastapuolten kanssa tehtyjä yhteentoimivuusjärjestelyjä koskevat asiakirjat tapauksen mukaan;

q) 10 artiklan 1 kohdan b alakohdan vii alakohdan ja d alakohdan mukaiset tiedot;

r) uusia liiketoiminta-aloitteita kuvaavat merkitykselliset asiakirjat.

16 artikla

Kauppatietorekisteriin ilmoitettavat tiedot

Keskusvastapuolen on yksilöitävä ja säilytettävä kaikki tiedot, jotka on ilmoitettava asetuksen (EU) N:o 648/2012 9 artiklan mukaisesti, sekä päivämäärä ja kellonaika, jolloin transaktio on ilmoitettu.

V LUKU

TOIMINNAN JATKUVUUS

(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 34 artikla)

17 artikla

Strategia ja toimintaperiaatteet

1. Keskusvastapuolella on oltava sen hallituksen hyväksymät liiketoiminnan jatkuvuutta koskevat toimintaperiaatteet ja palautumissuunnitelma. Liiketoiminnan jatkuvuutta koskevista toimintaperiaatteista ja palautumissuunnitelmasta on tehtävä riippumattomat arvioinnit, joista on ilmoitettava hallitukselle.

2. Liiketoiminnan jatkuvuutta koskevissa toimintaperiaatteissa on yksilöitävä kaikki kriittiset liiketoiminnot ja niihin liittyvät järjestelmät, ja toimintaperiaatteisiin on sisällyttävä keskusvastapuolen strategia, toimintaperiaatteet ja tavoitteet näiden toimintojen ja järjestelmien jatkuvuuden varmistamiseksi.

3. Liiketoiminnan jatkuvuutta koskevissa toimintaperiaatteissa on otettava huomioon finanssi-infrastruktuurissa olevat ulkoiset yhteydet ja keskinäiset sidossuhteet, mukaan luettuina keskusvastapuolen määritystoiminnan piiriin kuuluvat markkinapaikat, arvopapereiden selvitys- ja maksujärjestelmät sekä keskusvastapuolen tai linkillä yhdistetyn keskusvastapuolen käyttämät luottolaitokset. Niissä on myös otettava huomioon kriittiset toiminnot tai palvelut, jotka on ulkoistettu kolmansina osapuolina oleville tarjoajille.

4. Liiketoiminnan jatkuvuutta koskeviin toimintaperiaatteisiin ja palautumissuunnitelmaan on sisällyttävä selkeästi määritellyt ja dokumentoidut järjestelyt, joita on tarkoitus käyttää liiketoiminnan jatkuvuuteen vaikuttavissa hätätilanteissa, katastrofeissa tai kriiseissä ja joilla pyritään varmistamaan palvelujen vähimmäistaso kriittisissä toiminnoissa.

5. Palautumissuunnitelmassa on yksilöitävä ja siihen on sisällyttävä kriittisten toimintojen palautumispisteitä ja palautumisaikoja koskevat tavoitteet, ja siinä on vahvistettava sopivin palautumisstrategia kutakin tällaista toimintoa varten. Näillä järjestelyillä on pyrittävä varmistamaan, että äärimmäisissä skenaarioissa kriittiset toiminnot saadaan ajoissa päätökseen ja sovitut palvelutasot saavutetaan.

6. Keskusvastapuolen liiketoiminnan jatkuvuutta koskevissa toimintaperiaatteissa on ilmoitettava kriittisten toimintojen ja järjestelmien pisin sallittu seisokkiaika. Näihin toimintaperiaatteisiin sisällytettävä keskusvastapuolen kriittisten toimintojen pisin sallittu palautumisaika saa olla enintään kaksi tuntia. Pankkipäivän lopetukseen liittyvät menettelyt ja maksut on kaikissa olosuhteissa saatava päätökseen vaadittuna aikana ja päivänä.

7. Vahvistaessaan kunkin toiminnon palautumisaikoja keskusvastapuolen on otettava huomioon mahdollinen kokonaisvaikutus markkinoiden tehokkuuteen.

18 artikla

Liiketoiminnan vaikutusanalyysi

1. Keskusvastapuolen on suoritettava liiketoiminnan vaikutusanalyysi, jonka tavoitteena on yksilöidä keskusvastapuolen palvelujen varmistamisen kannalta kriittiset liiketoiminnot. Analyysissä on käsiteltävä myös näiden toimintojen merkitystä finanssi-infrastruktuurin muille laitoksille ja toiminnoille.

2. Keskusvastapuolen on käytettävä skenaarioperusteista riskianalyysiä, jonka tavoitteena on selvittää, millä tavoin erilaiset skenaariot vaikuttavat sen kriittisiin liiketoimintoihin kohdistuviin riskeihin.

3. Arvioidessaan riskejä keskusvastapuolen on otettava huomioon riippuvuudet ulkopuolisista tarjoajista, yleishyödylliset palvelut mukaan luettuina. Keskusvastapuolen on toteutettava toimia hallitakseen näitä riippuvuuksia asianmukaisilla sopimus- ja organisaatiojärjestelyillä.

4. Liiketoiminnan vaikutusanalyysiä ja skenaarioanalyysiä on päivitettävä, ja niitä on tarkasteltava uudelleen vähintään kerran vuodessa sekä häiriötilanteen tai huomattavien organisaatiomuutosten jälkeen. Analyyseissä on otettava huomioon kaikki merkityksellinen kehitys, markkinoiden ja teknologian kehitys mukaan luettuina.

19 artikla

Palautuminen

1. Keskusvastapuolella on oltava käytössään järjestelyt, joilla varmistetaan sen kriittisten toimintojen jatkuminen katastrofiskenaarioiden pohjalta. Näillä järjestelyillä on varmistettava ainakin riittävien henkilöstöresurssien saanti, kriittisten toimintojen seisokkiajan enimmäispituus, automaattinen vaihto varajärjestelmään ja toimintojen palautuminen toissijaisessa käsittelypaikassa.

2. Keskusvastapuolen on pidettävä yllä toista käsittelypaikkaa, jolla voidaan varmistaa keskusvastapuolen kaikkien kriittisten toimintojen jatkuminen samalla tavoin kuin ensisijaisessa käsittelypaikassa. Toissijaisella paikalla on oltava erilainen maantieteellinen riskiprofiili kuin ensisijaisella paikalla.

3. Keskusvastapuolen on pidettävä yllä toissijaista liiketoimintapaikkaa tai sillä on oltava välitön pääsy tällaiseen paikkaan, jonka on ainakin annettava henkilöstölle mahdollisuus varmistaa palvelun jatkuminen, jos ensisijainen liiketoimintapaikka ei ole käytettävissä.

4. Keskusvastapuolen on harkittava ylimääräisiä käsittelypaikkoja erityisesti, jos ensisijainen ja toissijainen paikka eivät ole riskiprofiileiltaan riittävän erilaisia varmistamaan sen, että keskusvastapuolen liiketoiminnan jatkuvuutta koskevat tavoitteet saavutetaan kaikissa skenaarioissa.

20 artikla

Testaus ja seuranta

1. Keskusvastapuolen on testattava ja tarkasteltava liiketoiminnan jatkuvuutta koskevia toimintaperiaatteitaan säännöllisin väliajoin sekä järjestelmiin tai niihin liittyviin toimintoihin tehtyjen huomattavien muutosten jälkeen, jotta varmistetaan, että liiketoiminnan jatkuvuutta koskevilla toimintaperiaatteilla saavutetaan asetetut tavoitteet, muun muassa palautumisajan enimmäispituudelle asetettu kahden tunnin tavoite. Testit on suunniteltava ja dokumentoitava.

2. Liiketoiminnan jatkuvuutta koskevien toimintaperiaatteiden ja palautumissuunnitelman testauksen on täytettävä seuraavat edellytykset:

a) testauksen on käsitettävä laajamittaiset katastrofit ja toissijaisten ja ensisijaisten paikkojen väliset vaihdot;

b) määritysosapuolten, ulkopuolisten tarjoajien ja merkityksellisten finanssi-infrastruktuuriin kuuluvien laitosten, joiden kanssa on liiketoiminnan jatkuvuutta koskevissa toimintaperiaatteissa todettu olevan keskinäisiä sidossuhteita, on osallistuttava testaukseen.

21 artikla

Ylläpito

1. Keskusvastapuolen on säännöllisesti tarkasteltava uudelleen liiketoiminnan jatkuvuutta koskevia toimintaperiaatteitaan ja päivitettävä niitä sen varmistamiseksi, että ne käsittävät kaikki kriittiset toiminnot ja sopivimman palautumisstrategian näitä varten.

2. Keskusvastapuolen on säännöllisesti tarkasteltava uudelleen palautumissuunnitelmaansa ja päivitettävä sitä sen varmistamiseksi, että se sisältää sopivimman palautumisstrategian kaikkia kriittisiä toimintoja varten.

3. Liiketoiminnan jatkuvuutta koskevien toimintaperiaatteiden ja palautumissuunnitelman päivityksissä on otettava huomioon testien tulokset sekä riippumattomissa ja muissa uudelleentarkasteluissa annetut ja toimivaltaisten viranomaisten antamat suositukset. Keskusvastapuolten on tarkasteltava liiketoiminnan jatkuvuutta koskevia toimintaperiaatteitaan ja palautumissuunnitelmiaan uudelleen jokaisen huomattavan häiriön jälkeen määrittäkseen niiden syyt sekä keskusvastapuolen liiketoimiin, liiketoiminnan jatkuvuutta koskeviin toimintaperiaatteisiin ja palautumissuunnitelmaan mahdollisesti tarvittavat parannukset.

22 artikla

Kriisienhallinta

1. Keskusvastapuolella on oltava kriisienhallintatoiminto, joka toimii hätätilanteissa. Kriisienhallintamenettelyn on oltava selkeä ja kirjallisesti dokumentoitu. Hallituksen on valvottava kriisienhallintatoimintoa ja säännöllisesti otettava vastaan ja tarkasteltava sitä koskevia raportteja.

2. Kriisienhallintatoimintoon on sisällyttävä hyvin jäsennellyt ja selkeät menettelyt, joilla hallitaan sisäistä ja ulkoista viestintää kriisitilanteissa.

3. Keskusvastapuolen on kriisitilanteen jälkeen tarkasteltava, miten se on hallinnut kriisiä. Tähän tarkasteluun on tarvittaessa sisällytettävä määritysosapuolten ja muiden ulkopuolisten sidosryhmien kannanottoja.

23 artikla

Viestintä

1. Keskusvastapuolella on oltava viestintäsuunnitelma, johon on dokumentoitu, millä tavoin ylimmälle johdolle, hallitukselle ja asianomaisille ulkopuolisille sidosryhmille, muun muassa toimivaltaisille viranomaisille, määritysosapuolille, asiakkaille, selvitysosapuolille, arvopapereiden selvitys- ja maksujärjestelmille sekä markkinapaikoille, annetaan riittävästi tietoja kriisin aikana.

2. Skenaarioanalyysistä, riskianalyysistä, uudelleentarkasteluista sekä seurannan ja testien tuloksista on ilmoitettava hallitukselle.

VI LUKU

VAKUUSVAATIMUKSET

(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 41 artikla)

24 artikla

Prosenttiluvut

1. Keskusvastapuolen on laskettava alkuvakuudet, joilla katetaan markkinaliikkeiden aiheuttamat riskit, kunkin vakuudellisen rahoitusvälineen osalta tuotekohtaisesti 25 artiklassa määritellyksi ajanjaksoksi olettaen position sulkemisen määräajan olevan 26 artiklassa määritellyn mukainen. Alkuvakuuksien laskennassa keskusvastapuolen on noudatettava ainakin seuraavia luottamusvälejä:

a) OTC-johdannaisten osalta 99,5 prosenttia;

b) muiden rahoitusvälineiden kuin OTC-johdannaisten osalta 99 prosenttia.

2. Määrittääkseen riittävät luottamusvälit kutakin rahoitusvälinelajia varten keskusvastapuolen on lisäksi otettava huomioon ainakin seuraavat tekijät:

a) rahoitusvälinelajiin liittyvien hintaepävarmuuksien monimutkaisuus ja laajuus, jotka voivat rajoittaa alkuvakuuksien ja vaihtuvien vakuuksien laskennan validointia;

b) rahoitusvälinelajin riskiominaisuudet, joihin voivat kuulua muun muassa volatiliteetti, duraatio, likviditeetti, ei-lineaariset hintaominaisuudet, äkillisten tappioiden riski ja wrong-way-riski;

c) se, missä määrin luottoriskejä ei rajoiteta riittävästi muilla riskienvalvontatoimilla;

d) rahoitusvälinelajin luontainen vipuvaikutus, muun muassa se, onko rahoitusvälinelaji huomattavan epävakaa, keskittynyt suuresti muutamille markkinatoimijoille tai onko se vaikea sulkea.

3. Keskusvastapuolen on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle ja määritysosapuolilleen perusteet, jotka se ottaa huomioon päättäessään kunkin rahoitusvälinelajin vakuuksien laskentaan sovellettavasta luottamustasosta.

4. Jos keskusvastapuoli määrittää OTC-johdannaisia, joilla on 2 kohdassa lueteltujen riskitekijöiden arvioinnin perusteella samat riskiominaisuudet kuin säännellyillä markkinoilla tai vastaavalla kolmannen maan markkinalla täytäntöön pannuilla johdannaisilla, keskusvastapuoli voi käyttää näitä sopimuksia varten vähintään 99 prosentin luottamusväliä, jos sen määrittämiin OTC-johdannaissopimuksiin liittyviä riskejä vähennetään asianmukaisesti käyttämällä tällaista luottamusväliä ja 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät.

25 artikla

Historiallisen volatiliteetin laskennan aikaväli

1. Keskusvastapuolen on varmistettava, että alkuvakuuksilla katetaan sen XII luvun mukaisesti vahvistaman mallimenetelmän ja validointiprosessin mukaisesti vähintään 24 artiklassa määritellyllä luottamusvälillä ja 26 artiklassa määritellyksi realisointiajaksi riskit, jotka johtuvat historiallisesta volatiliteetista, joka on laskettu vähintään 12 edeltävältä kuukaudelta olevien tietojen perusteella.

Keskusvastapuolen on varmistettava, että historiallisen volatiliteetin laskentaan käytettävät tiedot kattavat kaikenlaiset markkinaolosuhteet, stressikaudet mukaan luettuina.

2. Keskusvastapuoli voi käyttää historiallisen volatiliteetin laskentaan mitä tahansa muuta aikaväliä, jos kyseisen aikavälin käyttö johtaa vähintään yhtä suuriin vakuusvaatimuksiin kuin 1 kohdan mukaista aikaväliä käyttämällä saadut vakuusvaatimukset.

3. Sellaisia rahoitusvälineitä koskevien vakuusparametrien, joita varten ei ole olemassa historiallista tarkasteluajanjaksoa, on perustuttava varovaisiin oletuksiin. Keskusvastapuolen on viipymättä mukautettava vaadittujen vakuuksien laskentaa sellaisen analyysin perusteella, joka on tehty uusien rahoitusvälineiden hintakehityksestä.

26 artikla

Realisoinnin aikavälit

1. Keskusvastapuolen on vahvistettava realisoinnin aikavälit ottaen huomioon määritetyn rahoitusvälineen ominaisuudet, markkina, jolla sillä käydään kauppaa, sekä vakuuksien laskenta- ja keräämisaika. Realisointiaikojen on oltava vähintään

a) viisi pankkipäivää OTC-johdannaisten osalta;

b) kaksi pankkipäivää muiden rahoitusvälineiden kuin OTC-johdannaisten osalta.

2. Vahvistaakseen riittävän realisointiajan keskusvastapuolen on kaikissa tapauksissa arvioitava ja laskettava yhteen ainakin seuraavat:

a) pisin mahdollinen ajanjakso, joka voi kestää viimeisestä vakuuksien keruusta siihen asti, kun keskusvastapuoli toteaa maksukyvyttömyyden tai käynnistää maksukyvyttömyyden hallinnointimenettelyn;

b) ajanjakso, joka arvioidaan tarvittavan siihen, että määritysosapuolen maksukyvyttömyyden hallinnointistrategia suunnitellaan ja toteutetaan ottaen huomioon kunkin rahoitusvälinelajin ominaisuudet, mukaan luettuina likviditeettitaso ja positioiden suuruus ja keskittyminen, sekä markkinat, joilla keskusvastapuoli sulkee tai suojaa kokonaan määritysosapuolen position;

c) tarvittaessa aika, joka tarvitaan keskusvastapuoleen kohdistuvan vastapuoliriskin kattamiseksi.

3. Arvioidessaan 2 kohdassa määriteltyjä ajanjaksoja keskusvastapuolen on otettava huomioon ainakin 24 artiklan 2 kohdassa mainitut tekijät ja 25 artiklassa määritelty historiallisen volatiliteetin laskennan aikaväli.

4. Jos keskusvastapuoli määrittää OTC-johdannaisia, joilla on samat riskiominaisuudet kuin säännellyillä markkinoilla tai vastaavalla kolmannen maan markkinalla täytäntöön pannuilla johdannaisilla, se voi käyttää realisoinnin aikaväliä, joka poikkeaa 1 kohdassa säädetystä aikavälistä, jos se voi osoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle, että

a) kyseinen aikaväli olisi kyseisten OTC-johdannaisten erityispiirteiden vuoksi tarkoituksenmukaisempi kuin 1 kohdassa säädetty aikaväli;

b) kyseinen aikaväli on vähintään kaksi pankkipäivää.

27 artikla

Salkun vakuusvaatimusten asettaminen

1. Keskusvastapuoli voi sallia kuittaukset ja vähennykset kaikkia määrittämiään rahoitusvälineitä koskevissa vakuusvaatimuksissa, jos yhden rahoitusvälineen tai rahoitusvälinekokonaisuuden hintariski korreloi muiden rahoitusvälineiden hintariskin kanssa merkittävästi ja luotettavasti tai osoittaa tällaista riippuvuutta muun vastaavan tilastollisen parametrin perusteella.

2. Keskusvastapuolen on dokumentoitava salkun vakuusvaatimusten asettamisessa noudattamansa lähestymistapa ja huolehdittava ainakin siitä, että kahden tai useamman määritetyn rahoitusvälineen välinen korrelaatio tai vastaava tilastollinen riippuvuusparametri on luotettava 25 artiklan mukaisesti lasketulla laskenta-aikavälillä ja osoittaa kestävyyttä historiallisissa tai hypoteettisissa stressiskenaarioissa. Keskusvastapuolen on osoitettava, että hintasuhteelle on olemassa taloudellinen perusta.

3. Kaikki rahoitusvälineet, joihin salkun vakuusvaatimuksia sovelletaan, on katettava samasta maksukyvyttömyysrahastosta. Jos keskusvastapuoli voi ennakolta osoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle ja määritysosapuolilleen, millä tavoin mahdolliset tappiot jaettaisiin eri maksukyvyttömyysrahastojen kesken, sekä antaa tarpeelliset säännökset omissa säännöissään, salkun vakuusvaatimuksia voidaan edellisestä poiketen soveltaa rahoitusvälineisiin, jotka katetaan eri maksukyvyttömyysrahastoista.

4. Jos salkun vakuusvaatimuksia asetetaan useille rahoitusvälineille, vakuuksien vähennysten määrä saa olla enintään 80 prosenttia kullekin tuotteelle erikseen laskettujen vakuuksien summan ja sen vakuuden välisestä erosta, joka lasketaan yhdistettyyn salkkuun liittyvän vastuun yhdistetyn arvioinnin perusteella. Jos vakuuksien vähentämisestä ei aiheudu keskusvastapuolelle potentiaalisia riskejä, se voi soveltaa vähennystä, joka on enintään 100 prosenttia tästä erosta.

5. Salkun vakuusvaatimusten asettamiseen liittyvät vakuuksien vähennykset on testattava luotettavalla stressitestiohjelmalla XII luvun mukaisesti.

28 artikla

Myötäsyklisyys

1. Keskusvastapuolen on varmistettava, että sen luottamusvälin, realisointiajan ja laskenta-aikavälin valinnassa ja tarkistamisessa noudattamat toimintaperiaatteet tuottavat ennakoivia, vakaita ja varovaisia vakuusvaatimuksia, jotka rajoittavat myötäsyklisyyttä siinä määrin, ettei keskusvastapuolen vakauteen ja taloudelliseen turvallisuuteen kohdistu kielteisiä vaikutuksia. Tässä yhteydessä on mahdollisuuksien mukaan vältettävä häiritsevien tai pitkälle menevien muutosten tekemistä vakuusvaatimuksiin ja otettava käyttöön avoimet ja ennakoivat menettelyt, joilla vakuusvaatimuksia mukautetaan muuttuviin markkinaolosuhteisiin. Näin toimiessaan keskusvastapuolen on käytettävä ainakin yhtä seuraavista vaihtoehdoista:

a) sovellettava vakuuspuskuria, joka on vähintään 25 prosenttia lasketuista vakuuksista ja joka voidaan väliaikaisesti käyttää kokonaan sellaisina kausina, joina lasketut vakuusvaatimukset kasvavat huomattavasti;

b) sovellettava vähintään 25 prosentin painotusta 26 artiklan mukaisesti lasketun laskenta-aikavälin stressikausien havaintoihin;

c) varmistettava, etteivät sen vakuusvaatimukset ole pienempiä kuin ne, jotka laskettaisiin käyttämällä volatiliteettia, joka on arvioitu kymmenen vuoden historiallisella laskenta-aikavälillä.

2. Kun keskusvastapuoli tarkistaa vakuusmallin parametreja, jotta ne vastaisivat paremmin vallitsevia markkinaolosuhteita, sen on otettava huomioon tällaisen tarkistuksen potentiaaliset myötäsykliset vaikutukset.

VII LUKU

MAKSUKYVYTTÖMYYSRAHASTO

(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 42 artikla)

29 artikla

Kehys ja hallinto

1. Määrittääkseen maksukyvyttömyysrahaston vähimmäiskoon ja muiden rahoitusvarojen määrän, jotka tarvitaan asetuksen (EU) N:o 648/2012 42 ja 43 artiklan vaatimusten täyttämiseksi, ottaen huomioon myös konsernin sisäiset sidossuhteet keskusvastapuolen on otettava käyttöön sisäinen toimintakehys, jossa määritellään, minkätyyppiset äärimmäiset mutta mahdolliset markkinaolosuhteet voivat altistaa keskusvastapuolen suurimmille riskeille.

2. Kehykseen on sisällyttävä selitys siitä, miten keskusvastapuoli määrittelee äärimmäiset mutta mahdolliset markkinaolosuhteet. Se on dokumentoitava kokonaan ja säilytettävä 12 artiklan mukaisesti.

3. Riskinarviointikomitean on keskusteltava kehyksestä, ja se on hyväksytettävä hallituksella. Kehyksen vahvuutta ja sen kykyä heijastaa markkinaliikkeitä on tarkasteltava uudelleen vähintään kerran vuodessa. Riskinarviontikomitean on keskusteltava uudelleentarkastelusta, ja siitä on ilmoitettava hallitukselle.

30 artikla

Äärimmäisten mutta mahdollisten markkinaolosuhteiden yksilöiminen

1. Edellä 29 artiklassa kuvatun kehyksen on heijastettava keskusvastapuolen riskiprofiilia ottaen tarvittaessa huomioon rajatylittävät riskit ja valuuttariskit. Siinä on yksilöitävä kaikki markkinariskit, joille keskusvastapuoli altistuisi yhden tai useamman määritysosapuolen maksukyvyttömyyden jälkeen, mukaan luettuina määritettyjen rahoitusvälineiden markkinahintojen epäsuotuisa kehitys, markkinalikviditeetin pieneneminen näiden rahoitusvälineiden osalta sekä vakuuksien realisointiarvon pienenemiset. Lisäksi kehyksen on heijastettava lisäriskejä, joita aiheutuu keskusvastapuolelle yhteisöjen samanaikaisesta kaatumisesta siinä konsernissa, johon maksukyvytön määritysosapuoli kuuluu.

2. Kehyksessä on myös yksilöitävä erikseen kaikki markkinat, joilla keskusvastapuoli altistuisi riskeille määritysosapuolen tullessa maksukyvyttömäksi. Keskusvastapuolen on määritettävä jokaista yksilöityä markkinaa varten äärimmäiset mutta mahdolliset markkinaolosuhteet ainakin seuraavien seikkojen perusteella:

a) sarja historiallisia skenaarioita, joihin kuuluvat viimeksi kuluneiden 30 vuoden aikana tai sellaisena ajanjaksona todetut äärimmäiset markkinaliikkeet, jolta on saatavissa luotettavia tietoja, ja jotka olisivat altistaneet keskusvastapuolen suurimmalle rahoitusriskille. Jos keskusvastapuoli päättää, että historiallinen tapaus, jossa hintaliikkeet ovat olleet suuria, ei ole enää mahdollinen, sen on perusteltava toimivaltaiselle viranomaiselle, miksi tapaus jätetään pois kehyksestä;

b) erilaiset mahdolliset tulevat skenaariot, jotka perustuvat johdonmukaisiin oletuksiin markkinoiden volatiliteetista sekä markkinoiden välisestä ja rahoitusvälineiden välisestä hintakorrelaatiosta ja jotka tukeutuvat mahdollisia markkinaolosuhteita koskeviin kvantitatiivisiin ja kvalitatiivisiin arviointeihin.

3. Lisäksi kehyksessä on otettava kvantitatiivisesti ja kvalitatiivisesti huomioon, missä laajuudessa äärimmäisiä hintaliikkeitä saattaisi esiintyä samanaikaisesti useilla yksilöidyillä markkinoilla. Kehyksessä on otettava huomioon, että historialliset hintakorrelaatiot voivat kadota äärimmäisissä mutta mahdollisissa markkinaolosuhteissa.

31 artikla

Äärimmäisten mutta mahdollisten skenaarioiden uudelleentarkastelu

Keskusvastapuolen on tarkasteltava 30 artiklassa kuvattuja menettelyjä säännöllisesti uudelleen ottaen huomioon kaikki merkitykselliset markkinamuutokset sekä määritysosapuolten vastuiden laajuus ja keskittyminen. Sen on tarkasteltava uudelleen, riskinarviointikomiteaa kuullen, historiallisia ja hypoteettisia skenaarioita, joita se on käyttänyt äärimmäisten mutta mahdollisten markkinaolosuhteiden yksilöimiseksi, vähintään kerran vuodessa ja useamminkin, jos skenaarioita on aiheellista mukauttaa sen vuoksi, että markkinamuutokset tai keskusvastapuolen määrittämissä sopimuskokonaisuuksissa tapahtuvat olennaiset muutokset vaikuttavat oletuksiin, joihin skenaariot perustuvat. Kehyksen olennaisista muutoksista on ilmoitettava hallitukselle.

VIII LUKU

Likviditeettiriskien valvonta

(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 44 artikla)

32 artikla

Likviditeettiriskin arviointi

1. Keskusvastapuolen on otettava käyttöön vahva likviditeettiriskin hallintajärjestelmä, johon on sisällyttävä tehokkaat operatiiviset ja analyyttiset välineet, joilla voidaan jatkuvasti ja oikea-aikaisesti tunnistaa, mitata ja seurata keskusvastapuolen toimituksiin ja rahoitukseen liittyviä virtoja, myös sen päivänsisäisen likviditeetin käyttöä. Keskusvastapuolten on arvioitava säännöllisesti likviditeettiriskin hallintajärjestelmänsä suunnittelua ja toimintaa, myös ottamalla huomioon stressitestien tulokset.

2. Keskusvastapuolen likviditeettiriskin hallintajärjestelmän on oltava riittävän vahva varmistamaan, että keskusvastapuoli pystyy täyttämään maksu- ja toimitusvelvoitteet kaikkissa merkityksellisissä valuutoissa niiden erääntyessä, tarvittaessa myös päivänsisäisesti. Lisäksi keskusvastapuolen likviditeettiriskin hallintajärjestelmään on sisällyttävä arviointi sen mahdollisista tulevista likviditeettitarpeista hyvin monenlaisissa mahdollisissa stressiskenaarioissa. Stressiskenaarioissa on otettava huomioon määritysosapuolten maksukyvyttömyys asetuksen (EU) N:o 648/2012 44 artiklan mukaisesti maksukyvyttömyyspäivästä realisointiajan päättymiseen saakka sekä keskusvastapuolen sijoituspolitiikasta ja -menettelyistä aiheutuva likviditeettiriski äärimmäisissä mutta mahdollisissa markkinaolosuhteissa.

3. Likviditeettiriskin hallintajärjestelmään on sisällyttävä likviditeettisuunnitelma, joka on dokumentoitu ja jota säilytetään 12 artiklan mukaisesti. Likviditeettisuunnitelmassa on ainakin esitettävä keskusvastapuolen menettelyt, joilla

a) hallitaan ja seurataan vähintään kerran päivässä keskusvastapuolen likviditeettitarpeita erilaisissa markkinaskenaarioissa;

b) säilytetään riittävä määrä likvidejä rahoitusvaroja keskusvastapuolen likviditeettitarpeiden kattamiseksi ja erotetaan erityyppiset likvidit varat toisistaan niiden käytön mukaisesti;

c) arvioidaan ja arvostetaan päivittäin keskusvastapuolen käytettävissä olevat likvidit omaisuuserät ja sen likviditeettitarpeet;

d) yksilöidään likviditeettiriskin lähteet;

e) arvioidaan ajanjaksot, joina keskusvastapuolen likvidien rahoitusvarojen olisi oltava saatavilla;

f) otetaan huomioon mahdolliset likviditeettitarpeet, jotka johtuvat määritysosapuolten oikeudesta vaihtaa käteisvakuudet muiksi vakuuksiksi;

g) otetaan käyttöön menettelyt tapauksissa, joissa likviditeettiä ei ole tarpeeksi;

h) täydennetään likvidejä rahoitusvaroja, joita keskusvastapuoli voi käyttää stressitilanteessa.

Keskusvastapuolen hallituksen on hyväksyttävä suunnitelma riskinarviointikomiteaa kuultuaan.

4. Keskusvastapuolen on arvioitava siihen kohdistuva likviditeettiriski, mukaan luettuina tilanteet, joissa keskusvastapuoli tai sen määritysosapuolet eivät pysty täyttämään maksuvelvoitteitaan niiden erääntyessä määritys- tai toimitusmenettelyn yhteydessä, ottaen huomioon myös keskusvastapuolen sijoitustoiminta. Riskienhallintajärjestelmässä on käsiteltävä likviditeettitarpeita, jotka johtuvat keskusvastapuolen suhteista mihin tahansa yhteisöön, jonka osalta keskusvastapuoleen kohdistuu likviditeettiriski, mukaan luettuina

a) toimituspankit;

b) maksujärjestelmät;

c) arvopapereiden selvitysjärjestelmät;

d) kirjeenvaihtajapankit;

e) säilyttäjäpankit;

f) likviditeetin tarjoajat;

g) yhteentoimivat keskusvastapuolet;

h) palveluntarjoajat.

5. Keskusvastapuolen on otettava likviditeettiriskin hallintajärjestelmässään huomioon 4 kohdassa lueteltujen yhteisöjen mahdolliset keskinäiset sidossuhteet sekä monikertaiset suhteet, joita kullakin 4 kohdassa mainitulla yhteisöllä saattaa olla keskusvastapuolen kanssa.

6. Keskusvastapuolen on laadittava päivittäinen raportti 3 kohdan a, b ja c alakohdan mukaisista tarpeista ja varoista sekä neljännesvuosittainen raportti 3 kohdan d–h alakohdan mukaisesta likviditeettisuunnitelmastaan. Raportit on dokumentoitava ja säilytettävä IV luvun mukaisesti.

33 artikla

Likviditeetin saanti

1. Keskusvastapuolen on ylläpidettävä kaikkina merkityksellisinä valuuttoina likvidejä varoja, jotka vastaavat asetuksen (EU) N:o 648/2012 44 artiklan ja tämän asetuksen 32 artiklan mukaisesti määriteltyjä keskusvastapuolen likviditeettivaatimuksia. Näihin likvideihin varoihin kuuluvat pelkästään seuraavat:

a) liikkeeseen laskevaan keskuspankkiin talletetut käteisvarat;

b) toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin 47 artiklan mukaisesti talletetut käteisvarat;

c) sitovat luottolimiitit tai vastaavat järjestelyt sellaisten määritysosapuolten kanssa, jotka eivät ole maksukyvyttömiä;

d) sitovat takaisinostosopimukset;

e) 45 ja 46 artiklan vaatimusten mukaiset erittäin jälkimarkkinakelpoiset rahoitusinstrumentit, joiden keskusvastapuoli voi osoittaa olevan helposti saatavilla ja vaihdettavissa käteisvaroiksi ennalta sovituilla erittäin luotettavilla rahoitusjärjestelyillä, myös stressikausien markkinaolosuhteissa.

2. Keskusvastapuolen on kiinnitettävä huomiota valuuttoihin, jonka määräisinä sen vastuut ovat, ja otettava huomioon stressikausien olosuhteiden mahdolliset vaikutukset sen kykyyn päästä valuuttamarkkinoille tavalla, joka on yhdenmukainen valuuttojen selvitysjärjestelmien ja arvopapereiden selvitysjärjestelmien toimitussyklien kanssa.

3. Sitovia luottolimiittejä, jotka tehdään määritysosapuolten asettamia vakuuksia vastaan, ei saa laskea kahdesti likvideiksi varoiksi. Keskusvastapuolen on toteutettava toimia, joilla seurataan ja valvotaan yksittäisiin likviditeetin tarjoajiin liittyvien likviditeettiriskien keskittymistä.

4. Keskusvastapuolen on varmistuttava tiukkaa asianmukaista huolellisuutta noudattaen, että sen likviditeetin tarjoajilla on riittävästi kapasiteettia toimia maksuvalmiusjärjestelyjen mukaisesti.

5. Keskusvastapuolen on testattava määräajoin menettelyjään, joita noudattaen käytetään ennalta sovittuja rahoitusjärjestelyjä. Tähän voi sisältyä sellaisia menettelyjä kuin testinostojen tekeminen kaupallisista luottolimiiteistä sekä sen tarkistaminen, kuinka nopeasti varat saadaan käyttöön ja kuinka luotettavia menettelyt ovat.

6. Keskusvastapuolella on oltava likviditeettisuunnitelmassaan yksityiskohtaiset menettelyt, joita noudattaen käytetään keskusvastapuolen likvidejä rahoitusvaroja, kun likviditeettiä ei ole tarpeeksi. Likviditeettimenettelyissä on ilmoitettava selvästi, milloin tiettyjä varoja olisi käytettävä. Menettelyissä on kuvattava myös, miten käteistalletukset tai käteistalletusten yön yli -sijoitukset saadaan käyttöön, miten saman päivän markkinatra