(5)

Niiden tietojen perusteella, jotka komissio (Eurostat) on asetuksen (EY) N:o 3605/93 8 g artiklan 1 kohdan mukaisesti toimittanut saatuaan Italialta ilmoituksen ennen 1 päivää huhtikuuta 2008, ja komission yksiköiden kevään 2008 talousennusteen perusteella voidaan tehdä seuraavat päätelmät: — kasvettuaan ensin 3,5 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2004 4,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005 julkisen talouden alijäämä supistui 3,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006 ja vuonna 2007 edelleen 1,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen, joka on alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen. Ilman kertaluonteisten toimenpiteiden vaikutusta talousarvioon alijäämä olisi 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Lukua voidaan verrata joulukuussa 2006 tarkistetussa vakausohjelmassa asetettuun 2,8 prosentin alijäämätavoitteeseen suhteessa BKT:hen, — sopeutus perustui pysyvien verotulojen kasvuun, joka pitkälti ylitti odotukset kaudella 2006–2007. Tämä oli pääasiassa sen ansiota, että hyväksytyt toimenpiteet olivat odotettua tehokkaampia ja talouskasvu jonkin verran ennustettua nopeampaa. Rakenteellisen rahoitusaseman (suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) arvioidaan parantuneen vuonna 2006 1 prosenttiyksikköä ja vuonna 2007 1 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen sen jälkeen, kun se oli vuonna 2005 heikentynyt prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, — vuoden 2008 osalta kevään 2008 talousennusteessa ennustetaan alijäämän kasvavan 2,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, kiinteistöjen myynnistä saadut 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen olevat tulot mukaan luettuina. Rahoitusaseman ennustettuun heikkenemiseen ovat syynä sekä juoksevien perusmenojen osuuden kasvu suhteessa BKT:hen että juoksevien verojen aleneminen. Tämä kompensoituu osittain pääomamenojen oletetulla vähenemisellä, mikä johtuu vuonna 2007 aiheutuneista merkittävistä kertaluonteisista menoista. Vaikka alijäämä, jonka ennustetaan olevan 2,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, onkin vain vähän korkeampi kuin vakausohjelman marraskuussa 2007 suoritetussa tarkistuksessa asetettu virallinen alijäämätavoite eli 2,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, jälkimmäinen perustui huomattavasti suurempaan arvioon vuoden 2007 alijäämästä kuin ilmoitettu toteutuma. Kevään talousennusteen mukaan alijäämä on vuonna 2009 2,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, jos politiikka pysyy ennallaan. Tämä merkitsee, että alijäämä on uskottavasti ja pysyvästi saatu 3 prosentin viitearvon alapuolelle, — rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan kuitenkin heikkenevän yli prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2008 ja paranevan prosenttiyksikköä vuonna 2009, jos politiikka pysyy ennallaan. Arvioinnissa on otettava huomioon tarve edistyä kohti rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitetta, joka Italian osalta on tasapainoinen rakenteellinen rahoitusasema, — laskettuaan kymmenen vuoden kuluessa juuri alle 104 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004 (yli 121 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 1994) julkisen talouden velkasuhde kasvoi 2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja edelleen 0,6 prosenttiyksikköä 106 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Velkasuhde putosi jälleen 104 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Velkasuhteen kehitykseen vaikutti merkittävästi väliaikainen alijäämää kasvattava rahoitustoimi eli rahavarojen kerryttäminen vuonna 2006 ja toimen purkaminen vuonna 2007. Ilman tätä toimea velkasuhde olisi pysynyt pitkälti vakaana vuonna 2006, kun perusylijäämäkin parani neuvoston suosituksen mukaisesti. Komission kevään 2008 talousennusteen mukaan velkasuhteen ennustetaan politiikan pysyessä ennallaan putoavan noin 102 prosenttiin vuoteen 2009 mennessä. Vaikka Italian velkasuhde on edelleen korkea ja ylittää selvästi viitearvon, julkisen velan voidaan katsoa vähentyneen suhteessa BKT:hen samassa tahdissa liiallisen alijäämän korjaamisen kanssa vuonna 2007.