EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2021/2303,

annettu 15 päivänä joulukuuta 2021,

Euroopan unionin turvapaikkavirastosta ja asetuksen (EU) N:o 439/2010 kumoamisesta

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 78 artiklan 1 ja 2 kohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Unionin turvapaikkapolitiikan tavoitteena on kehittää ja perustaa yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä, jäljempänä ’yhteinen turvapaikkajärjestelmä’, joka on unionin arvojen ja humanitaaristen perinteiden mukainen ja jossa noudatetaan yhteisvastuun ja oikeudenmukaisen vastuunjaon periaatetta.

(2) Yhteinen turvapaikkapolitiikka, joka perustuu 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn, pakolaisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, täysimääräiseen ja kokonaisvaltaiseen soveltamiseen, on olennainen osa unionin tavoitetta muodostaa asteittain vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue, joka on avoin unionissa kansainvälistä suojelua hakeville kolmansien maiden kansalaisille ja kansalaisuudettomille henkilöille.

(3) Yhteinen turvapaikkajärjestelmä perustuu yhteisiin vähimmäisvaatimuksiin, jotka koskevat kansainväliseen suojeluun, aseman tunnustamiseen ja unionin tasolla tarjottavaan suojeluun liittyviä menettelyjä ja vastaanotto-olosuhteita, ja siinä luodaan järjestelmä kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämiseksi. Vaikka yhteisen turvapaikkajärjestelmän kehittämisessä on edistytty, kansainvälisen suojelun myöntämisessä ja tällaisen suojelun muodossa on edelleen merkittäviä eroja jäsenvaltioiden välillä. Näihin eroihin olisi puututtava varmistamalla lähentymisen edistäminen kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten arvioinnin osalta ja takaamalla unionin lainsäädännön yhdenmukainen ja korkeatasoisiin suojeluvaatimuksiin perustuva soveltaminen kaikkialla unionissa.

(4) Komissio ehdotti 6 päivänä huhtikuuta 2016 antamassaan tiedonannossa ”Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistaminen ja laillisten maahanpääsyväylien kehittäminen” yhteisen turvapaikkajärjestelmän rakenteen kehittämiseksi painopistealoja, jotka ovat kestävän ja oikeudenmukaisen järjestelmän luominen turvapaikanhakijoista vastuussa olevien jäsenvaltioiden määrittämistä varten, Eurodac-järjestelmän lujittaminen, unionin turvapaikkajärjestelmän sääntöjen lähentymisen edistäminen, edelleen liikkumisen ehkäiseminen unionissa ja uuden toimeksiannon kehittäminen Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirastolle (EASO). Tiedonanto on niiden Eurooppa-neuvoston 18 päivänä helmikuuta 2016 esittämien kehotusten mukainen, jotka koskevat edistymistä unionin nykyisen toimintakehyksen parantamisessa, jotta varmistetaan inhimillinen, oikeudenmukainen ja tehokas turvapaikkapolitiikka. Lisäksi kyseisessä tiedonannossa ehdotetaan etenemistapaa, joka on Euroopan parlamentin 12 päivänä huhtikuuta 2016 hyväksymässä valiokunta-aloitteisessa mietinnössä ”Välimeren tilanne ja tarve kokonaisvaltaiselle EU:n lähestymistavalle muuttoliikkeeseen” esitetyn muuttoliikkeeseen sovellettavan kokonaisvaltaisen lähestymistavan mukainen.

(5) EASO perustettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 439/2010 (2), ja se aloitti toimintansa 1 päivänä helmikuuta 2011. EASO tehostaa jäsenvaltioiden välistä käytännön yhteistyötä turvapaikka-asioissa ja avustaa jäsenvaltioita yhteiseen turvapaikkajärjestelmään liittyvien velvollisuuksiensa täyttämisessä. EASO myös tukee jäsenvaltioita, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityinen paine. Sen roolia ja tehtävää on kuitenkin tarpeen vahvistaa edelleen, jotta se ei ainoastaan tukisi käytännön yhteistyötä jäsenvaltioiden keskuudessa vaan myös lujittaisi jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiä ja auttaisi varmistamaan niiden tehokkaan toiminnan.

(6) Kun otetaan huomioon yhteisen turvapaikkajärjestelmän rakenteelliset heikkoudet, jotka muuttajien ja turvapaikanhakijoiden laajamittainen ja hallitsematon saapuminen unioniin toi esille, sekä tarve soveltaa unionin turvapaikkalainsäädäntöä jäsenvaltioissa tehokkaasti, korkeatasoisesti ja yhdenmukaisesti, yhteisen turvapaikkajärjestelmän täytäntöönpanoa ja toimintaa on tarpeen parantaa hyödyntämällä EASOn työtä ja kehittämällä siitä täysivaltainen virasto. Tällaisen viraston olisi oltava turvapaikka-asiantuntemuksen keskus. Sen olisi helpotettava ja parannettava yhteisen turvapaikkajärjestelmän toimintaa koordinoimalla ja lujittamalla jäsenvaltioiden välistä käytännön yhteistyötä ja tietojenvaihtoa turvapaikka-asioissa, edistämällä turvapaikka-alan kansainvälistä oikeutta ja unionin lainsäädäntöä sekä operatiivisia vaatimuksia, jotta voidaan varmistaa korkeatasoisiin suojeluvaatimuksiin perustuva pitkälle menevä yhdenmukaisuus kansainväliseen suojeluun liittyvissä menettelyissä, vastaanotto-olosuhteissa ja suojelutarpeen arvioinnissa kaikkialla unionissa, mahdollistamalla aito käytännön solidaarisuus jäsenvaltioiden kesken, jotta voidaan avustaa asianomaisia jäsenvaltioita yleensä ja erityisesti kansainvälisen suojelun hakijoita noudattaen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 80 artiklaa, jossa määrätään, että asiaa koskeviin unionin säädöksiin sisällytetään asianmukaisia toimenpiteitä yhteisvastuun periaatteen soveltamiseksi, jotta voidaan soveltaa kestävällä tavalla kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkinnasta vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämistä koskevia unionin sääntöjä ja jotta mahdollistetaan lähentyminen kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten arvioinnissa kaikkialla unionissa, seuraamalla yhteisen turvapaikkajärjestelmän operatiivista ja teknistä täytäntöönpanoa, tukemalla jäsenvaltioita uudelleensijoittamisessa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 (3) täytäntöönpanossa ja antamalla operatiivista ja teknistä apua turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmien hallinnointiin etenkin niille jäsenvaltioille, joiden järjestelmiin kohdistuu suhteeton paine.

(7) EASOn tehtäviä olisi laajennettava, ja muutosten huomioon ottamiseksi se olisi korvattava Euroopan unionin turvapaikkavirastolla, jäljempänä ’virasto’, joka toimisi sen seuraajana siten, että kaikki sen toimet ja menettelyt jatkuvat täysimääräisesti.

(8) Jotta voitaisiin taata, että virasto on riippumaton ja että se voi hoitaa tehtävänsä asianmukaisesti, sille olisi annettava riittävät taloudelliset resurssit ja henkilöresurssit, myös riittävä määrä omaa henkilöstöä osallistumaan turvapaikka-asioiden tukiryhmiin ja tämän asetuksen mukaisen seurantamekanismin asiantuntijaryhmiin.

(9) Viraston olisi toimittava läheisessä yhteistyössä yhtäältä kansallisten turvapaikka- ja maahanmuuttoviranomaisten ja muiden asiaankuuluvien viranomaisten kanssa näiden valmiuksia ja asiantuntemusta hyödyntäen ja toisaalta komission kanssa. Jäsenvaltioiden olisi tehtävä yhteistyötä viraston kanssa, jotta voidaan varmistaa, että se suoriutuu toimeksiannostaan. Tämän asetuksen soveltamiseksi on tärkeää, että virasto ja jäsenvaltiot toimivat vilpittömässä mielessä ja vaihtavat tietoja ajoissa ja täsmällisesti. Tilastotietojen toimittamisessa on noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 862/2007 (4) säädettyjä teknisiä ja menetelmiä koskevia eritelmiä.

(10) Viraston olisi kerättävä ja analysoitava tietoa turvapaikkatilanteesta unionissa sekä kolmansissa maissa siinä määrin kuin sillä saattaa olla vaikutusta unioniin. Kyseinen tietojen kerääminen ja analysoiminen mahdollistaa sen, että virasto voi antaa jäsenvaltioille ajantasaista tietoa, myös muutto- ja pakolaisvirroista, ja havaita jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin mahdollisesti kohdistuvat riskit. Tätä varten viraston olisi toimittava läheisessä yhteistyössä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2019/1896 (5) perustetun Euroopan raja- ja merivartioviraston kanssa.

(11) Turvapaikka-alan lainsäädännön kehittymiseen, asiaa koskeva oikeuskäytäntö mukaan lukien, liittyviin viraston perustamiin tietokantoihin ei saisi tallentaa eikä näitä asioita koskevissa viraston kehittämissä verkkoportaaleissa julkistaa mitään henkilötietoja, paitsi jos tällaiset tiedot on saatu julkisesti saatavilla olevista lähteistä.

(12) Viraston olisi voitava lähettää yhteyshenkilöitä jäsenvaltioihin edistämään yhteistyötä ja toimimaan yhdyshenkilöinä viraston ja kansallisten turvapaikka- ja maahanmuuttoviranomaisten ja muiden asiaankuuluvien viranomaisten välillä. Yhteyshenkilöiden olisi helpotettava asianomaisen jäsenvaltion ja viraston välistä yhteydenpitoa ja jaettava virastolta saamansa merkitykselliset tiedot asianomaisen jäsenvaltion kanssa. Heidän olisi tuettava tiedon keruuta ja edistettävä osaltaan unionin turvapaikkalainsäädännön soveltamista ja täytäntöönpanoa, myös perusoikeuksien kunnioittamisen osalta. Yhteyshenkilöiden olisi raportoitava viraston pääjohtajalle säännöllisesti jäsenvaltioiden turvapaikkatilanteesta, ja kyseiset raportit olisi otettava huomioon tämän asetuksen mukaista seurantamekanismia sovellettaessa. Jos näissä raporteissa tuodaan esiin yhteen tai useampaan asianomaisen jäsenvaltion kannalta olennaiseen seikkaan liittyviä huolenaiheita, pääjohtajan olisi ilmoitettava asiasta viipymättä kyseiselle jäsenvaltiolle.

(13) Viraston olisi annettava jäsenvaltioille tarvittavaa tukea asetuksen (EU) N:o 604/2013 mukaisten tehtävien ja velvollisuuksien hoitamisessa.

(14) Viraston olisi voitava antaa jäsenvaltioille näiden pyynnöstä tarvittavaa tukea uudelleensijoittamisessa. Tätä varten sen olisi kehitettävä ja tarjottava uudelleensijoittamista koskevaa asiantuntemusta tukeakseen jäsenvaltioiden toteuttamia uudelleensijoittamistoimia.

(15) Viraston olisi avustettava jäsenvaltioita kaikkien kansallisten hallintoelinten, tuomioistuinten ja turvapaikka-asioista vastaavien kansallisten viranomaisten asiantuntijoiden koulutuksessa muun muassa kehittämällä eurooppalainen turvapaikka-alan koulutusohjelma. Jäsenvaltioiden olisi kehitettävä tarkoituksenmukaista koulutusta eurooppalaisen turvapaikka-alan koulutusohjelman pohjalta, jotta voidaan edistää parhaita käytäntöjä ja yhteisiä vaatimuksia unionin turvapaikkalainsäädännön täytäntöönpanossa. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi sisällytettävä eurooppalaisen turvapaikka-alan koulutusohjelman keskeiset osat omaan koulutukseensa. On tärkeää, että nämä keskeiset osat koskevat kysymyksiä, jotka liittyvät sen määrittämiseen, onko hakija oikeutettu kansainväliseen suojeluun, haastattelutekniikoita ja näytön arviointia. Lisäksi viraston olisi tarkistettava ja tarvittaessa varmistettava, että kaikki turvapaikka-asioiden tukiryhmiin osallistuvat tai tämän asetuksen nojalla perustetussa turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservissä, jäljempänä ’turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservi’, olevat asiantuntijat saavat tarvittavan koulutuksen ennen osallistumistaan viraston järjestämiin operatiivisiin toimiin.

(16) Viraston olisi varmistettava järjestelmällisempi, ajantasaisempi ja selkeämpi asiaankuuluvia kolmansia maita koskevien tietojen tuottaminen unionin tasolla. Viraston olisi kerättävä merkityksellistä tietoa ja laatia raportteja, joissa on maatietoja. Tätä varten viraston olisi perustettava ja hallinnoitava kolmansia maita koskevaa tietoa tuottavia eurooppalaisia verkostoja, jotta vältetään päällekkäinen työ ja luodaan synergiaa kansallisten raporttien kanssa. Kolmansia maita koskevissa tiedoissa on tarpeen käsitellä muun muassa asianomaisen kolmannen maan poliittista, uskonnollista ja turvallisuustilannetta sekä ihmisoikeusloukkauksia, kidutus ja huono kohtelu mukaan lukien.

(17) Jotta voidaan edistää lähentymistä kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten arvioinnissa ja myönnettävän suojelun muodon suhteen, viraston olisi yhdessä jäsenvaltioiden kanssa laadittava yhteinen analyysi tiettyjen lähtömaiden tilanteesta, jäljempänä ’yhteinen analyysi’, ja ohjeistusta. Yhteisessä analyysissa olisi oltava lähtömaatietoihin perustuva arvio tilanteesta asiaankuuluvissa lähtömaissa. Ohjeistuksen olisi perustuttava tällaisen viraston ja jäsenvaltioiden laatiman yhteisen analyysin tulkintaan. Yhteistä analyysia ja ohjeistusta laadittaessa viraston olisi otettava huomioon Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun viraston (UNHCR) tietyistä lähtömaista tulevien turvapaikanhakijoiden kansainvälisen suojelun tarpeen arviointia varten laatimat viimeisimmät suuntaviivat, ja sen olisi voitava ottaa huomioon muut merkitykselliset lähteet. Kun jäsenvaltiot arvioivat sellaisista kolmansista maista lähtöisin olevien hakijoiden tekemiä kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia, joita varten on laadittu yhteinen analyysi ja ohjeistus tämän asetuksen mukaisesti, niiden olisi otettava asiaankuuluvat yhteinen analyysi ja ohjeistus huomioon, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden toimivaltaa tehdä päätös yksittäisistä kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista.

(18) Viraston olisi avustettava komissiota ja sen olisi voitava avustaa jäsenvaltioita toimittamalla turvallisen alkuperämaan käsitteeseen ja turvallisen kolmannen maan käsitteeseen liittyviä tietoja ja analyyseja kolmansista maista. Viraston olisi tällaisia tietoja ja analyyseja toimittaessaan raportoitava Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän asetuksen mukaisesti.

(19) Jotta voidaan varmistaa korkeatasoisiin suojeluvaatimuksiin perustuva pitkälle menevä yhdenmukaisuus kansainväliseen suojeluun liittyvissä menettelyissä, vastaanotto-olosuhteissa ja suojelutarpeen arvioinnissa kaikkialla unionissa, viraston olisi järjestettävä ja koordinoitava toimia, joilla edistetään unionin turvapaikkalainsäädännön asianmukaista ja tehokasta täytäntöönpanoa ei-sitovien välineiden avulla. Tätä varten viraston olisi kehitettävä operatiivisia vaatimuksia, indikaattoreita ja turvapaikka-asioita koskevia suuntaviivoja. Viraston olisi mahdollistettava parhaiden käytäntöjen vaihto jäsenvaltioiden kesken ja edistettävä sitä.

(20) Viraston olisi läheisessä yhteistyössä komission kanssa ja rajoittamatta komissiolle perussopimusten valvojana kuuluvaa vastuuta seurattava yhteisen turvapaikkajärjestelmän operatiivista ja teknistä täytäntöönpanoa ehkäistäkseen tai havaitakseen mahdollisia puutteita jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmissä sekä arvioidakseen jäsenvaltioiden kykyä ja valmiutta hallita tilanteita, joissa niihin kohdistuu suhteeton paine, kyseisten järjestelmien tehostamiseksi, jäljempänä ’seurantamekanismi’. Seurantamekanismin olisi oltava kattava ja sen olisi voitava perustua asianomaisen jäsenvaltion toimittamiin seurantatietoihin, viraston laatimaan analyysiin turvapaikkatilannetta koskevista tiedoista, paikan päällä tehtäviin arviointikäynteihin, lyhyellä varoitusajalla tehtävät arviointikäynnit mukaan lukien, satunnaistarkastuksiin ja hallitustenvälisten järjestöjen tai elinten, etenkin UNHCR:n, ja muiden asiaankuuluvien järjestöjen asiantuntemuksensa perusteella toimittamiin tietoihin. Pääjohtajan olisi annettava asianomaiselle jäsenvaltiolle mahdollisuus esittää huomautuksia seurantamekanismin osana toteutetun seurannan alustavista havainnoista ja myöhemmin myös suositusluonnoksista. Pääjohtajan olisi laadittava suositusluonnokset komissiota kuullen. Otettuaan asianomaisen jäsenvaltion huomautukset huomioon pääjohtajan olisi toimitettava seurannan havainnot ja suositusluonnokset hallintoneuvostolle ja esitettävä pääpiirteissään, mitä toimenpiteitä asianomaisen jäsenvaltion olisi toteutettava, tarvittaessa viraston avustuksella, korjatakseen mahdolliset puutteet tai ongelmat toimintakyvyssä ja -valmiudessa. Suositusluonnoksissa olisi asetettava määräaika kyseisten toimenpiteiden toteuttamiselle. Hallintoneuvoston olisi hyväksyttävä suositukset. Asianomaisen jäsenvaltion olisi voitava pyytää apua virastolta suositusten täytäntöönpanoon ja se voi pyytää erityistä rahoitustukea asiaankuuluvista unionin rahoitusvälineistä.

(21) Seuranta olisi toteutettava läheisessä yhteistyössä asianomaisen jäsenvaltion kanssa, myös kun on kyse paikan päällä tehtävistä arviointikäynneistä ja tarvittaessa satunnaistarkastuksista. On asianmukaista, että satunnaistarkastukseen otettaan tietyltä ajanjaksolta valikoima myönteisiä ja kielteisiä päätöksiä, jotka ovat merkityksellisiä yhteisen turvapaikkajärjestelmän sen näkökohdan kannalta, johon seuranta kohdistuu. Satunnaistarkastusten on aiheellista perustua objektiivisiin seikkoihin, kuten hakemusten hyväksymisasteisiin. Satunnaistarkastukset eivät saisi rajoittaa jäsenvaltioiden toimivaltaa tehdä päätös yksittäisistä kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista, ja niitä suoritettaessa on noudatettava täysimääräisesti luottamuksellisuuden periaatetta.

(22) Jotta seurannassa voidaan keskittyä yhteisen turvapaikkajärjestelmän tiettyihin osatekijöihin, viraston olisi voitava kohdistaa seuranta yhteisen turvapaikkajärjestelmän temaattisiin tai erityisiin näkökohtiin. Kun virasto käynnistää yhteisen turvapaikkajärjestelmän temaattisten tai erityisten näkökohtien seurannan, sen olisi varmistettava, että kyseinen temaattinen tai erityinen seuranta toteutetaan kaikissa jäsenvaltioissa. Jotta vältetään päällekkäisyydet viraston työssä, jäsenvaltioon ei olisi aiheellista kohdistaa yhteisen turvapaikkajärjestelmän temaattisten tai erityisten näkökohtien seurantaa sellaisena vuonna, jolloin kyseisessä jäsenvaltiossa seurataan yhteisen turvapaikkajärjestelmän kaikkien näkökohtien operatiivista ja teknistä täytäntöönpanoa.

(23) Jos asianomainen jäsenvaltio ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä pannakseen hallintoneuvoston hyväksymiä suosituksia täytäntöön asetetun määräajan kuluessa eikä näin ollen korjaa turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmissään havaittuja puutteita tai toimintakyvyssään ja -valmiudessaan olevia ongelmia, joilla on vakavia vaikutuksia yhteisen turvapaikkajärjestelmän toimintaan, komission olisi oman arvionsa perusteella hyväksyttävä kyseiselle jäsenvaltiolle osoitettuja suosituksia, joissa yksilöidään toimenpiteet, joita tilanteen korjaaminen edellyttää, ja tarvittaessa erityistoimenpiteet, jotka viraston olisi toteutettava kyseisen jäsenvaltion tukemiseksi. Komission olisi voitava järjestää asianomaisessa jäsenvaltiossa paikan päällä tehtäviä arviointikäyntejä suositusten täytäntöönpanon varmistamiseksi. Komission olisi arviossaan tarkasteltava havaittujen puutteiden vakavuutta yhteisen turvapaikkajärjestelmän toimintaan kohdistuvien vaikutusten kannalta. Jos jäsenvaltio ei ole suosituksissa asetetun määräajan päätyttyä noudattanut suosituksia, komission olisi voitava antaa ehdotuksen neuvoston täytäntöönpanosäädökseksi, jossa yksilöidään toimenpiteet, jotka virasto toteuttaa asianomaisen jäsenvaltion tukemiseksi, ja jolla velvoitetaan kyseinen jäsenvaltio tekemään yhteistyötä viraston kanssa kyseisten toimenpiteiden täytäntöönpanossa.

(24) Perustaessaan asiantuntijaryhmiä seurannan suorittamista varten viraston olisi kutsuttava mukaan tarkkailija UNHCR:stä. Tällaisen tarkkailijan puuttuminen ei estä ryhmiä hoitamasta tehtäviään.

(25) Yhteisen turvapaikkajärjestelmän moitteettoman toiminnan helpottamiseksi ja parantamiseksi ja jäsenvaltioiden avustamiseksi yhteiseen turvapaikkajärjestelmään liittyvien velvollisuuksiensa täyttämisessä viraston olisi tarjottava jäsenvaltioille operatiivista ja teknistä apua etenkin silloin, kun niiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu suhteeton paine. Tällaista apua olisi tarjottava toimintasuunnitelman perusteella ja lähettämällä paikalle turvapaikka-asioiden tukiryhmiä. Turvapaikka-asioiden tukiryhmien olisi koostuttava viraston omaan henkilöstöön kuuluvista asiantuntijoista, jäsenvaltioiden asiantuntijoista, jäsenvaltioiden virastoon lähettämistä asiantuntijoista tai muista asiantuntijoista, jotka eivät ole viraston palveluksessa mutta joilla on toteen näytettyä ja operatiivisia tarpeita vastaavaa osaamista ja kokemusta asiasta. On tärkeää, että virasto käyttää tällaisia muita asiantuntijoita, jotka eivät ole sen palveluksessa, ainoastaan silloin, kun se ei voi muutoin varmistaa tehtäviensä asianmukaista ja oikea-aikaista hoitamista siksi, että käytettävissä ei ole asiantuntijoita jäsenvaltioista tai viraston omaa henkilöstöä.

(26) Turvapaikka-asioiden tukiryhmien olisi voitava tukea jäsenvaltioita toteuttamalla operatiivisia ja teknisiä toimenpiteitä, esimerkiksi tarjoamalla kolmansien maiden kansalaisten henkilöllisyyden selvittämiseen ja rekisteröimiseen liittyvää asiantuntemusta, tulkkauspalveluja, sekä lähtömaatietoa ja tietoa turvapaikkatapausten käsittelystä ja hallinnoinnista avustamalla kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkinnasta vastaavia toimivaltaisia kansallisia viranomaisia ja avustamalla kansainvälistä suojelua hakevien tai saavien henkilöiden sisäisissä siirroissa tai muissa siirroissa. Turvapaikka-asioiden tukiryhmiä koskevia järjestelyjä olisi säänneltävä tällä asetuksella sen varmistamiseksi, että ryhmiä voidaan hyödyntää tehokkaasti.

(27) Turvapaikka-asioiden tukiryhmiin osallistuvien asiantuntijoiden olisi suoritettava tehtäviensä edellyttämä koulutus ennen osallistumista operatiivisiin toimiin. Viraston olisi tarpeen mukaan ja ennen ryhmän lähettämistä tai heti lähettämisen jälkeen annettava kyseisille asiantuntijoille asianomaisessa jäsenvaltiossa, jäljempänä vastaanottava jäsenvaltio, annettavaan operatiiviseen ja tekniseen apuun liittyvää erityiskoulutusta. Jotta turvapaikka-asioiden tukiryhmään osallistuva asiantuntija voi avustaa kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkinnassa, on tärkeää, että hän näyttää toteen vähintään vuoden pituisen asiaan liittyvän kokemuksen.

(28) Jotta voidaan varmistaa, että turvapaikka-asioiden tukiryhmiä varten on käytettävissä asiantuntijoita, jotka ovat tarvittaessa valmiita lähetettäväksi paikalle välittömästi, olisi perustettava turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservi. Turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservissä olisi oltava vähintään 500 jäsenvaltioiden käyttöön asettamaa asiantuntijaa.

(29) Jos jäsenvaltion turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu suhteeton paine, viraston olisi voitava kyseisen jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan kyseisen jäsenvaltion suostumuksella avustaa kyseistä jäsenvaltiota hyödyntämällä kattavaa toimenpidevalikoimaa, myös lähettämällä paikalle asiantuntijoita turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservistä.

(30) Jotta voidaan puuttua tilanteisiin, joissa jäsenvaltion turvapaikka- tai vastaanottojärjestelmästä tulee siinä määrin tehoton, että tästä on vakavia vaikutuksia yhteisen turvapaikkajärjestelmän toimintaan, ja joissa niihin kohdistuu suhteeton paine, joka asettaa kyseisiele järjestelmälle poikkeuksellisen suuria ja kiireellisiä vaatimuksia, eikä asianomainen jäsenvaltio toteuta riittäviä toimia paineen purkamiseksi, esimerkiksi jättää pyytämättä operatiivista ja teknistä apua tai kieltäytyy viraston avuntarjouksesta tai ei noudata suosituksia, joita komissio on antanut seurannan perusteella, komission olisi voitava ehdottaa neuvostolle täytäntöönpanosäädöstä, jossa yksilöidään toimenpiteet, jotka viraston olisi toteutettava, ja velvoitetaan jäsenvaltio tekemään yhteistyötä viraston kanssa kyseisten toimenpiteiden täytäntöönpanossa. Neuvostolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa hyväksyä tällainen täytäntöönpanosäädös, koska toimenpiteet, joista on tehtävä päätös, saattavat olla poliittisesti arkaluonteisia ja ne saattavat vaikuttaa kansallisten viranomaisten tehtäviin. Viraston olisi voitava neuvoston täytäntöönpanosäädöksen perusteella puuttua tilanteeseen sellaisen jäsenvaltion tukemiseksi, jonka turvapaikka- tai vastaanottojärjestelmästä tulee siinä määrin tehoton, että tästä on vakavia vaikutuksia yhteisen turvapaikkajärjestelmän toimintaan. Tällainen viraston puuttuminen tilanteeseen ei rajoita komission aloittamia rikkomusmenettelyjä.

(31) Jotta voidaan varmistaa, että turvapaikka-asioiden tukiryhmät, myös turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservistä lähetettävät asiantuntijat, voivat hoitaa tehtävänsä tehokkaasti ja niillä on siihen tarvittavat resurssit, viraston olisi voitava hankkia tai vuokrata teknistä kalustoa. Tämä ei kuitenkaan saisi vaikuttaa vastaanottavien jäsenvaltioiden velvollisuuteen antaa viraston käyttöön tilat ja laitteet, joita se tarvitsee voidakseen antaa tarvittavaa operatiivista ja teknistä apua. Viraston olisi ennen kalustohankintoja ja -vuokrauksia tehtävä perusteellinen tarve- ja kustannushyötyanalyysi.

(32) Jos joidenkin jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityinen ja suhteeton paine ennen kaikkea niiden sijainnin tai väestötilanteen vuoksi, viraston olisi tuettava unionin sisäisiä solidaarisuustoimia ja hoidettava kansainvälistä suojelua hakevien tai saavien henkilöiden unionin alueella tapahtuviin sisäisiin siirtoihin tai muihin siirtoihin liittyvät tehtävänsä ja velvollisuutensa ja varmistettava samalla, ettei turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiä käytetä hyväksi.

(33) Kun jäsenvaltiolla on erityisiä ja suhteettomia muuttoliikkeeseen liittyviä haasteita tietyillä eniten tulijoita vastaanottavilla ulkorajojen alueillaan, (ns. hotspot-alueet), sen olisi voitava pyytää virastolta operatiivista ja teknistä apua. Jäsenvaltio voi tällaisissa tapauksissa saada operatiivista ja teknistä lisäapua muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmiltä, jotka koostuvat viraston, Euroopan raja- ja merivartioviraston ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2016/794 (6) perustetun Euroopan unionin lainvalvontayhteistyöviraston (Europol), tai unionin muiden asiaankuuluvien elinten ja laitosten lähettämistä jäsenvaltioiden asiantuntijoista sekä viraston ja Euroopan raja- ja merivartioviraston henkilöstöstä lähetetyistä asiantuntijoista. Viraston olisi avustettava komissiota unionin eri elinten ja laitosten toiminnan koordinoinnissa kentällä.

(34) Jäsenvaltioiden on toimittava hotspot-alueilla komission koordinoimina asiaankuuluvien unionin elinten ja laitosten kanssa. Unionin elinten ja laitosten on toimittava omien toimeksiantojensa ja valtuuksiensa puitteissa. Komission olisi varmistettava yhteistyössä asiaankuuluvien unionin elinten ja laitosten kanssa, että hotspot-alueilla suoritettavissa toimissa noudatetaan asiaankuuluvaa unionin lainsäädäntöä.

(35) Viraston olisi tehtäviensä hoitamiseksi ja niiden suorittamisen edellyttämässä määrin tehtävä yhteistyötä unionin elinten ja laitosten, etenkin oikeus- ja sisäasioiden alalla toimivien elinten ja laitosten, kanssa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa unionin lainsäädännön ja politiikan mukaisesti sovittujen työjärjestelyjen puitteissa. Kyseisille työjärjestelyille olisi saatava komission ennakkohyväksyntä.

(36) Synergioiden varmistamiseksi ja päällekkäisen toiminnan välttämiseksi on tärkeää, että virasto tekee yhteistyötä neuvoston päätöksellä 2008/381/EY (7) perustetun Euroopan muuttoliikeverkoston kanssa.

(37) Viraston olisi tehtävä yhteistyötä kansainvälisten järjestöjen, erityisesti UNHCR:n, kanssa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa työjärjestelyjen puitteissa voidakseen hyödyntää niiden asiantuntemusta ja tukea. Tämän vuoksi UNHCR:n samoin kuin muiden asiaankuuluvien kansainvälisten järjestöjen merkitys olisi tunnustettava kaikilta osin ja kyseiset järjestöt olisi otettava mukaan viraston toimintaan. Kyseisille työjärjestelyille olisi saatava komission ennakkohyväksyntä.

(38) Viraston olisi helpotettava jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välistä operatiivista yhteistyötä viraston toimintaan liittyvissä asioissa ja tehtäviensä hoitamisen edellyttämässä määrin. Viraston olisi voitava tehdä yhteistyötä myös kolmansien maiden viranomaisten kanssa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa komission ennalta hyväksymien työjärjestelyjen puitteissa. Viraston olisi toimittava unionin ulkoisen politiikan mukaisesti ja sen ulkoinen toiminta on aiheellista liittää osaksi laajempaa strategista yhteistyötä kolmansien maiden kanssa. Viraston toimeksiantoon ei missään olosuhteissa kuulu itsenäisen ulkoisen politiikan muotoileminen. Viraston ja jäsenvaltioiden olisi noudatettava kolmansien maiden kanssa tekemässään yhteistyössä Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, jäljempänä ’perusoikeuskirja’, vahvistettuja perusoikeuksia sekä unionin oikeuteen sisältyviä vaatimuksia ja sääntöjä, myös kun toimet suoritetaan kolmansien maiden alueella.

(39) Viraston olisi voitava lähettää omaan henkilöstöönsä kuuluvia asiantuntijoita yhteyshenkilöiksi asiaankuuluviin kolmansiin maihin edistämään niiden kanssa turvapaikka-asioissa tehtävää yhteistyötä. Ennen yhteyshenkilön lähettämistä viraston olisi arvioitava asianomaisen maan ihmisoikeustilanne sen varmistamiseksi, että kyseisessä maassa noudatetaan ehdottomia ihmisoikeusnormeja.

(40) Viraston olisi pidettävä yllä tiivistä vuoropuhelua kansalaisyhteiskunnan kanssa tietojen vaihtamiseksi ja tietämyksen kokoamiseksi yhteen turvapaikka-asioiden alalla. Viraston olisi perustettava neuvoa-antava ryhmä, joka muodostaa puitteet turvapaikka-asioita koskevaa tietojenvaihtoa ja tietämyksen jakamista varten. Neuvoa-antavan ryhmän olisi neuvottava pääjohtajaa ja hallintoneuvostoa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa. On tärkeää, että neuvoa-antavan ryhmän kokoonpanoa ja kokoa määritettäessä sen toiminnan tehokkuus otetaan asianmukaisesti huomioon ja että virasto osoittaa neuvoa-antavalle ryhmälle riittävät henkilöresurssit ja taloudelliset resurssit.

(41) Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan periaatteita, jotka on tunnustettu erityisesti kansainvälisessä ja unionin oikeudessa, perusoikeuskirja mukaan lukien. Kaikki viraston toiminta olisi toteutettava noudattaen täysimääräisesti kyseisiä perusoikeuksia ja periaatteita, etenkin oikeutta turvapaikkaan, oikeutta suojaan palauttamista vastaan, oikeutta yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamiseen, myös unionin lainsäädännön mukaiseen perheenyhdistämiseen, lapsen oikeuksia, oikeutta henkilötietojen suojaan sekä oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen. Lapsen oikeudet ja haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden erityistarpeet olisi aina otettava huomioon. Tästä syystä viraston olisi hoidettava tehtävänsä lapsen etua kunnioittaen lapsen oikeuksista tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen mukaisesti ottaen asianmukaisesti huomioon alaikäisen hyvinvoinnin ja sosiaalisen kehityksen, turvallisuusnäkökohdat sekä alaikäisen näkemykset hänen ikänsä ja kehitystasonsa mukaisesti.

(42) Kun viraston antama operatiivinen ja tekninen apu koskee haavoittuvassa asemassa olevia henkilöitä, annettava apu olisi mukautettava kyseisten henkilöiden tilanteeseen unionin ja kansallisen turvapaikkalainsäädännön vaatimusten mukaisesti.

(43) Viraston olisi laadittava ja pantava täytäntöön perusoikeusstrategia perusoikeuksien suojelun seurantaa ja varmistamista varten.

(44) Olisi nimitettävä riippumaton perusoikeusvastaava, joka varmistaa, että virasto noudattaa toiminnassaan perusoikeuksia, ja edistää perusoikeuksien kunnioittamista virastossa perusoikeuskirjan mukaisesti, myös antamalla ehdotuksen viraston perusoikeusstrategiaksi ja varmistamalla sen täytäntöönpanon sekä käsittelemällä viraston valitusmekanismin välityksellä virastolle osoitetut valitukset. On tärkeää, että virasto tätä varten antaa perusoikeusvastaavalle toimeksiantoonsa ja työmääräänsä nähden riittävästi resursseja ja henkilöstöä.

(45) Viraston olisi perustettava valitusmekanismi yhteistyössä perusoikeusvastaavan kanssa. Valitusmekanismin tarkoituksena olisi oltava taata, että perusoikeuksia kunnioitetaan kaikessa viraston toiminnassa. Valitusmekanismin olisi oltava hallinnollinen mekanismi. Perusoikeusvastaavan olisi oltava vastuussa virastolle osoitettujen valitusten käsittelystä hyvää hallintoa koskevan oikeuden mukaisesti. On tärkeää, että valitusmekanismi on tehokas ja sillä varmistetaan, että valitusten johdosta toteutetaan asianmukaisia jatkotoimia. Valitusmekanismi ei vaikuta hallinnollisten ja oikeudellisten muutoksenhakukeinojen saatavuuteen, eikä sen käyttäminen ole edellytyksenä tällaisten muutoksenhakukeinojen käytölle. Valitusmekanismia ei pitäisi voida käyttää kansallisen viranomaisen yksittäisistä kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista tekemien päätösten riitauttamiseen. On välttämätöntä, että jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat rikostutkinnat. Viraston olisi avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden lisäämiseksi raportoitava valitusmekanismista unionin turvapaikkatilannetta koskevassa vuotuisessa kertomuksessaan. On tärkeää, että viraston vuotuisessa unionin turvapaikkatilannetta koskevassa kertomuksessa käsitellään erityisesti viraston vastaanottamien valitusten määrää, perusoikeusloukkausten tyyppejä ja mahdollisuuksien mukaan kyseessä olleita operaatioita ja viraston ja jäsenvaltioiden toteuttamia jatkotoimia.

(46) Komission ja jäsenvaltioiden olisi oltava edustettuina viraston hallintoneuvostossa, jotta ne voivat valvoa sen työskentelyä poliittisesta ja toimintapoliittisesta näkökulmasta. Hallintoneuvoston olisi ohjattava yleisesti viraston toimintaa ja varmistettava, että virasto hoitaa tehtävänsä. On suositeltavaa, että hallintoneuvosto koostuu mahdollisuuksien mukaan jäsenvaltioiden turvapaikkahallinnon operatiivisista johtajista tai heidän edustajistaan ja että kaikki hallintoneuvostossa edustettuina olevat osapuolet pyrkivät rajoittamaan edustajiensa vaihtuvuutta, jotta voidaan varmistaa hallintoneuvoston työskentelyn jatkuvuus. Hallintoneuvostolle olisi annettava tarvittavat valtuudet etenkin hyväksyä talousarvio, valvoa sen toteuttamista, hyväksyä asianmukaiset varainhoitosäännöt, vahvistaa avoimet toimintamenettelyt viraston päätöksentekoa varten sekä nimittää pääjohtaja ja varapääjohtaja. On asianmukaista, että virastoa hallinnoidaan ja se toimii Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 19 päivänä heinäkuuta 2012 hyväksymän unionin hajautettuja virastoja koskevan yhteisen lähestymistavan periaatteiden mukaisesti.

(47) Viraston olisi oltava riippumaton operatiivisissa ja teknisissä asioissa, ja sillä olisi oltava oikeudellinen, hallinnollinen ja taloudellinen itsemääräämisoikeus. Tämän vuoksi on tarpeen ja asianmukaista, että virasto on unionin laitos, joka on oikeushenkilö ja joka käyttää sille tällä asetuksella annettuja toimivaltuuksia.

(48) Viraston olisi raportoitava toiminnastaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

(49) Viraston itsemääräämisoikeuden takaamiseksi sillä olisi oltava oma talousarvio, jonka varojen olisi muodostuttava pääosin unionin rahoitusosuudesta. Budjettivallan käyttäjä sopii viraston rahoituksesta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta sekä uusista omista varoista, mukaan lukien etenemissuunnitelma uusien omien varojen käyttöönottamiseksi, 16 päivänä joulukuuta 2020 tehdyn Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission välisen toimielinten sopimuksen (8) 27 kohdan mukaisesti. Unionin talousarviomenettelyä olisi sovellettava unionin rahoitusosuuteen ja muihin unionin yleisestä talousarviosta maksettaviin avustuksiin. Tilintarkastustuomioistuimen olisi suoritettava viraston tilintarkastus.

(50) On tärkeää, että viraston konsolidoidussa vuotuisessa kertomuksessa vahvistetaan suuruusluokka kustakin viraston päätoiminnosta johtuville menoille.

(51) Viraston tämän asetuksen mukaisesti avustuksina, valtuutussopimuksella tai sopimuksella käyttöön asettamat rahoitusvarat eivät saa johtaa muista kansallisista, unionin tai kansainvälisistä rahoituslähteistä peräisin olevan rahoituksen kanssa päällekkäiseen rahoitukseen.

(52) Virastoon olisi sovellettava komission delegoitua asetusta (EU) 2019/715 (9).

(53) Virastoon olisi sovellettava rajoituksetta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU, Euratom) N:o 883/2013 (10), ja viraston olisi liityttävä Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan yhteisöjen komission 25 päivänä toukokuuta 1999 tekemään toimielinten väliseen sopimukseen Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sisäisistä tutkimuksista (11).

(54) Virastoon olisi sovellettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1049/2001 (12).

(55) Kaikessa viraston tämän asetuksen puitteissa toteuttamassa henkilötietojen käsittelyssä olisi noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) 2018/1725 (13) ja tarpeellisuus- ja suhteellisuusperiaatteita. Viraston olisi käsiteltävä henkilötietoja ainoastaan voidakseen hoitaa tehtävänsä, jotka liittyvät operatiivisen ja teknisen avun antamiseen jäsenvaltioille, uudelleensijoittamiseen, tietojenvaihdon helpottamiseen jäsenvaltioiden, Euroopan raja- ja merivartioviraston, Europolin tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2018/1727 (14) perustetun Euroopan unionin rikosoikeudellisen yhteistyön viraston (Eurojust), kanssa ja turvapaikkatilannetta koskevien tietojen analyysiin, voidakseen toteuttaa satunnaistarkastuksia seurantaa varten, mahdollisesti käsitellä kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia niiden tietojen yhteydessä, jotka se on saanut hoitaessaan tehtäviään muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmissä hotspot-alueilla, sekä hallinnollisia tarkoituksia varten. Säilytettyjen henkilötietojen myöhempi käsittely muihin kuin tässä asetuksessa vahvistettuihin tarkoituksiin olisi kiellettävä.

(56) Kaikki viraston käsittelemät henkilötiedot lukuun ottamatta niitä henkilötietoja, joita käsitellään hallinnollisia tarkoituksia varten, olisi poistettava 30 päivän kuluttua. Pidempi säilytysaika ei ole tarpeen niihin tarkoituksiin, joita varten virasto käsittelee henkilötietoja tämän asetuksen puitteissa.

(57) Arkaluonteisia henkilötietoja, joita tarvitaan arvioitaessa, onko kolmannen maan kansalainen oikeutettu kansainväliseen suojeluun, olisi käsiteltävä vain kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkinnan helpottamiseksi tai tarvittavan avun tarjoamiseksi kansainväliseen suojeluun liittyvässä menettelyssä ja uudelleensijoittamista varten. Tällaisen käsittelyn olisi rajoituttava siihen, mikä on ehdottomasti tarpeen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen täydellisen arvioinnin suorittamiseksi hakijan edun mukaisesti.

(58) Jäsenvaltioiden tämän asetuksen soveltamiseksi suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) 2016/679 (15), paitsi silloin, kun jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset suorittavat rikosten ennalta estämistä, tutkintaa, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia varten tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten, mukaan lukien yleiseen turvallisuuteen kohdistuvilta uhkilta suojelua ja tällaisten uhkien ehkäisyä varten.

(59) Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tämän asetuksen mukaisesti rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten, mukaan lukien yleiseen turvallisuuteen kohdistuvilta uhkilta suojelua ja tällaisten uhkien ehkäisyä varten, suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä (EU) 2016/680 (16).

(60) Asetuksessa (EU) 2016/679 vahvistettuja sääntöjä, jotka koskevat luonnollisten henkilöiden oikeuksien ja vapauksien suojelua, erityisesti heidän oikeuttaan itseään koskevien henkilötietojen suojaan henkilötietojen käsittelyssä, olisi täsmennettävä tietojen käsittelyä koskevan vastuun, rekisteröityjen oikeuksien turvaamisen ja tietosuojan valvonnan osalta erityisesti tietyillä aloilla.

(61) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita eli helpottaa yhteisen turvapaikkajärjestelmän täytäntöönpanoa ja parantaa sen toimintaa, lujittaa jäsenvaltioiden välistä käytännön yhteistyötä ja tietojenvaihtoa turvapaikka-asioissa, edistää unionin turvapaikkalainsäädäntöä ja operatiivisia vaatimuksia, jotta voidaan varmistaa pitkälle menevä yhdenmukaisuus kansainväliseen suojeluun liittyvissä menettelyissä, vastaanotto-olosuhteissa ja suojelutarpeen arvioinnissa kaikkialla unionissa, seurata yhteisen turvapaikkajärjestelmän operatiivista ja teknistä täytäntöönpanoa ja tarjota turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmien hallinnointiin annettavaa operatiivista ja teknistä lisäapua etenkin niille jäsenvaltioille, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu suhteeton paine, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(62) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Irlanti ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista.

(63) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan.

(64) Ottaen huomioon, että Tanska on tähän asti osallistunut jäsenvaltioiden väliseen käytännön yhteistyöhön turvapaikka-alalla, viraston olisi helpotettava operatiivista yhteistyötä Tanskan kanssa. Tätä varten Tanskan edustaja olisi kutsuttava osallistumaan ilman äänioikeutta hallintoneuvoston kaikkiin kokouksiin.

(65) Tarkoituksensa täyttämiseksi viraston olisi oltava avoin sellaisten maiden osallistumiselle, jotka ovat tehneet unionin kanssa sopimuksia, joiden nojalla ne ovat ottaneet käyttöön ja soveltavat unionin lainsäädäntöä tämän asetuksen soveltamisalalla. Tämä koskee erityisesti Islantia, Liechtensteinia, Norjaa ja Sveitsiä. Sen vuoksi, ja kun otetaan huomion, että Liechtensteinin, Norjan ja Sveitsin tähänastinen osallistuminen EASOn toimintaan on perustunut kyseisten maiden unionin kanssa sopimiin järjestelyihin, jotka koskevat niiden osallistumista EASOn toimintaan, Islannin, Liechtensteinin, Norjan ja Sveitsin olisi voitava osallistua viraston toimintaan ja auttaa osaltaan jäsenvaltioiden ja viraston välistä käytännön yhteistyötä nykyisissä tai uusissa järjestelyissä vahvistettujen ehtojen mukaisesti. Näin ollen Islannin, Liechtensteinin, Norjan ja Sveitsin edustajien olisi edelleen voitava osallistua hallintoneuvoston kokouksiin tarkkailijoina.

(66) Tämä asetus ei vaikuta kansallisten turvapaikkaviranomaisten toimivaltaan tehdä päätös yksittäisistä kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista.

(67) Tämän asetuksen tarkoituksena on muuttaa ja laajentaa asetuksen (EU) N:o 439/2010 säännöksiä. Koska tehtävät muutokset ovat määrältään ja luonteeltaan merkittäviä, kyseinen asetus olisi selkeyden vuoksi korvattava kokonaan niiden jäsenvaltioiden osalta, joita tämä asetus sitoo. Tällä asetuksella perustettavan viraston olisi korvattava asetuksella (EU) N:o 439/2010 perustettu EASO ja otettava hoitaakseen sen tehtävät, ja kyseinen asetus olisi siksi kumottava. Viittauksia kumottuun asetukseen olisi pidettävä viittauksina tähän asetukseen niiden jäsenvaltioiden osalta, joita tämä asetus sitoo.

(68) Tämän asetuksen säännökset yhteisen turvapaikkajärjestelmän operatiivisen ja teknisen täytäntöönpanon seurantamekanismista liittyvät muun muassa asetuksella (EU) N:o 604/2013 perustettuun kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkinnasta vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisjärjestelmään. Koska kyseisellä asetuksella perustettu järjestelmä saattaa muuttua, on tarpeen lykätä kyseisten säännösten soveltamista myöhempään ajankohtaan eli 31 päivään joulukuuta 2023. Lisäksi asianomaiselle jäsenvaltiolle osoitettavien suositusten hyväksymiseen liittyvät seurantamekanismia koskevat säännökset ja suhteettomaan paineeseen tai turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmien tehottomuuteen liittyvää tilannetta koskevat tämän asetuksen säännökset kytkeytyvät suoremmin asetuksella (EU) N:o 604/2013 perustetun järjestelmän vastuunäkökohtiin, jotka myös vaikuttavat niihin. Koska kyseinen asetus saatetaan korvata uudella, parhaillaan neuvoteltavana olevalla säädöksellä ja koska asiaa koskevilla tällaisen uuden säädöksen näkökohdilla on suuri merkitys, näitä säännöksiä olisi sovellettava vasta siitä päivästä, jona kyseinen asetus korvataan, paitsi jos kyseinen asetus korvataan ennen 31 päivää joulukuuta 2023, jolloin kyseisiä säännöksiä olisi sovellettava 31 päivästä joulukuuta 2023.

(69) Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (17) 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja hän on antanut lausunnon 21 päivänä syyskuuta 2016 (18),

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

1 LUKU

EUROOPAN UNIONIN TURVAPAIKKAVIRASTO

1 artikla Kohde ja soveltamisala 1. Tällä asetuksella perustetaan Euroopan unionin turvapaikkavirasto, jäljempänä ’virasto’. Virasto korvaa asetuksella (EU) N:o 439/2010 perustetun Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston(EASO), ja toimii sen seuraajana. 2. Virasto auttaa osaltaan varmistamaan unionin turvapaikkalainsäädännön tehokkaan ja yhdenmukaisen soveltamisen jäsenvaltioissa perusoikeuksia täysimääräisesti kunnioittaen. Virasto helpottaa ja tukee jäsenvaltioiden toimia yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän, jäljempänä ’yhteinen turvapaikkajärjestelmä’, täytäntöönpanemiseksi, myös mahdollistamalla lähentymisen kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten arvioinnissa kaikkialla unionissa ja koordinoimalla ja lujittamalla käytännön yhteistyötä ja tietojenvaihtoa. Virasto parantaa yhteisen turvapaikkajärjestelmän toimintaa muun muassa 14 artiklassa tarkoitetun seurantamekanismin välityksellä ja antamalla jäsenvaltioille operatiivista ja teknistä apua etenkin silloin, kun niiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu suhteeton paine. 3. Virasto on asiantuntemuskeskus riippumattomuutensa, antamansa avun ja keräämänsä ja jakamansa tiedon tieteellisen ja teknisen laadun, toimintatapojensa ja -menettelyjensä avoimuuden ja sille annettujen tehtävien suorittamisessa osoittamansa huolellisuuden ansiosta, kuten myös toimeksiantonsa hoitamisessa välttämättömän tietoteknisen tuen ansiosta.

2 artikla Tehtävät 1. Edellä olevan 1 artiklan soveltamiseksi virasto hoitaa seuraavia tehtäviä: a) jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiä koskevan käytännön yhteistyön ja tietojenvaihdon helpottaminen, koordinointi ja lujittaminen; b) turvapaikkatilannetta ja yhteisen turvapaikkajärjestelmän täytäntöönpanoa koskevan laadullisen ja määrällisen tiedon keruu ja analysointi; c) jäsenvaltioiden tukeminen yhteiseen turvapaikkajärjestelmään liittyvien tehtävien ja velvollisuuksien hoitamisessa; d) jäsenvaltioiden avustaminen kaikkien kansallisten hallintoelinten, tuomioistuinten ja turvapaikka-asioista vastaavien kansallisten viranomaisten asiantuntijoiden koulutuksen osalta ja tarvittaessa koulutuksen tarjoaminen kyseisille asiantuntijoille, muun muassa kehittämällä eurooppalainen turvapaikka-alan koulutusohjelma; e) raporttien ja muiden sellaisten asiakirjojen laatiminen ja säännöllinen päivittäminen, joissa annetaan unionin tasolla tietoa asiaankuuluvien kolmansien maiden, myös lähtömaiden, tilanteesta; f) kolmansia maita koskevaa tietoa tuottavien eurooppalaisten verkostojen perustaminen ja koordinointi; g) toiminnan järjestäminen ja jäsenvaltioiden toimien koordinointi tarkoituksena kehittää yhteinen analyysi ja ohjeistusta lähtömaiden tilanteesta; h) turvallisen alkuperämaan käsitteeseen ja turvallisen kolmannen maan käsitteeseen, jäljempänä ’turvallisen maan käsitteet’, liittyvien tietojen ja analyysien toimittaminen kolmansista maista; i) tehokkaan operatiivisen ja teknisen avun antaminen jäsenvaltioille erityisesti silloin, kun niiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu suhteeton paine; j) asianmukaisen tuen antaminen jäsenvaltioille asetuksen (EU) N:o 604/2013 mukaisten tehtävien ja velvollisuuksien hoitamisessa; k) avustaminen kansainvälistä suojelua hakevien tai saavien henkilöiden unionin alueella tapahtuvissa sisäisissä siirroissa tai muissa siirroissa; l) turvapaikka-asioiden tukiryhmien perustaminen ja lähettäminen; m) 19 artiklan 6 kohdan mukaisen turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservin, jäljempänä ’turvapaikkavalmiushenkilöiden reservi’, perustaminen; n) turvapaikka-asioiden tukiryhmien tarvitseman teknisen kaluston hankkiminen ja lähettäminen sekä asiantuntijoiden lähettäminen turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservistä; o) operatiivisten vaatimusten, indikaattoreiden, suuntaviivojen ja parhaiden käytäntöjen kehittäminen unionin turvapaikkalainsäädännön täytäntöönpanemiseksi; p) yhteyshenkilöiden lähettäminen jäsenvaltioihin; q) yhteisen turvapaikkajärjestelmän operatiivisen ja teknisen täytäntöönpanon seuranta jäsenvaltioiden avustamiseksi niiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmien tehostamisessa; r) jäsenvaltioiden tukeminen yhteistyössä, jota ne tekevät kolmansien maiden kanssa yhteisen turvapaikkajärjestelmän ulkoiseen ulottuvuuteen liittyvissä asioissa, myös lähettämällä yhteyshenkilöitä kolmansiin maihin; s) jäsenvaltioiden avustaminen niiden uudelleensijoittamistoimissa. 2. Virasto toteuttaa omasta aloitteestaan tiedotustoimia toimeksiantonsa piiriin kuuluvilla aloilla. Se antaa yleisölle paikkansapitäviä ja kattavia tietoja toiminnastaan. Virasto ei saa toteuttaa tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tehtävien hoitamista haittaavia tiedotustoimia. Tiedotustoimet on toteutettava rajoittamatta 65 artiklan soveltamista sekä hallintoneuvoston hyväksymien asiaa koskevien tiedotus- ja viestintäsuunnitelmien mukaisesti.

3 artikla Yhteydenpidosta vastaavat kansalliset yhteyspisteet Jokaisen jäsenvaltion on nimettävä vähintään yksi kansallinen yhteyspiste, joka vastaa yhteydenpidosta virastoon viraston 2 artiklassa tarkoitettuihin tehtäviin liittyvissä asioissa.

2 LUKU

KÄYTÄNNÖN YHTEISTYÖ JA TIEDOTUS TURVAPAIKKA-ASIOISSA

4 artikla Velvollisuus tehdä yhteistyötä vilpittömässä mielessä ja vaihtaa tietoja 1. Virasto ja kansallisten turvapaikka- ja maahanmuuttoviranomaiset ja muut asiaankuuluvat viranomaiset tekevät yhteistyötä vilpittömässä mielessä. 2. Virasto ja kansalliset turvapaikka- ja maahanmuuttoviranomaiset ja muut asiaankuuluvat viranomaiset vaihtavat kaikki tarvittavat tiedot ajoissa ja täsmällisesti, jotta ne voivat hoitaa niille tässä asetuksessa annetut tehtävät ja velvollisuudet ja etenkin jotta virasto voi hoitaa 2 artiklassa tarkoitetut tehtävänsä. 3. Virasto toimii tiiviisti kansallisten turvapaikka- ja maahanmuuttoviranomaisten ja muiden asiaankuuluvien viranomaisten sekä komission kanssa. Virasto hoitaa tehtävänsä vaikuttamatta muille asiaankuuluville unionin elimille ja laitoksille annettuihin tehtäviin. Virasto toimii yhteistyössä näiden elinten ja laitosten, hallitustenvälisten järjestöjen, etenkin Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun viraston (UNHCR), ja muiden asiaankuuluvien järjestöjen kanssa tämän asetuksen mukaisesti. 4. Virasto järjestää, edistää ja koordinoi toimia, joiden avulla jäsenvaltiot voivat vaihtaa tietoja, muun muassa perustamalla tarvittaessa verkostoja. 5. Jos pääjohtaja kehotettuaan jäsenvaltiota toimittamaan virastolle tiedot, joita tämä tarvitsee hoitaakseen tämän asetuksen mukaiset tehtävänsä, toteaa, että jäsenvaltio on järjestelmällisesti jättänyt tiedot toimittamatta, hän raportoi asiasta hallintoneuvostolle ja komissiolle.

5 artikla Analyysi turvapaikkatilannetta koskevista tiedoista 1. Virasto kerää ja analysoi tietoja turvapaikkatilanteesta unionissa ja kolmansissa maissa, siinä määrin kuin sillä saattaa olla vaikutusta unioniin, muun muassa ajantasaisia tietoja muuttoliikkeen perimmäisistä syistä, muutto- ja pakolaisvirroista, muuttajien joukossa ilman huoltajaa olevista alaikäisistä, kokonaisvastaanottokapasiteetista ja kolmansien maiden uudelleensijoittamistarpeista sekä tilanteista, joissa unioniin saattaa saapua suuri määrä kolmansien maiden kansalaisia, minkä johdosta jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmät saattavat joutua suhteettoman paineen alaisiksi, jotta se voi antaa oikea-aikaista ja luotettavaa tietoa jäsenvaltioille ja havaita jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin mahdollisesti kohdistuvat riskit. Tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa vahvistettua tarkoitusta varten virasto toimii läheisessä yhteistyössä Euroopan raja- ja merivartioviraston kanssa ja ottaa tarpeen mukaan huomioon Euroopan raja- ja merivartioviraston asetuksen (EU) 2019/1896 nojalla toteuttamat riskianalyysit varmistaakseen mahdollisimman suuren yhtenäisyyden ja lähentymisen viraston ja Euroopan raja- ja merivartioviraston antamien tietojen suhteen. 2. Virasto perustaa analyysinsa erityisesti jäsenvaltioiden, asiaankuuluvien unionin toimielinten, elinten ja laitosten, Euroopan ulkosuhdehallinnon ja UNHCR:n toimittamiin tietoihin ja etenkin maailmanlaajuisia uudelleensijoittamistarpeita koskeviin UNHCR:n kertomuksiin. Virasto voi ottaa huomioon myös asiaan liittyviltä järjestöiltä saatavilla olevat tiedot niiden asiantuntemuksen perusteella. 3. Virasto varmistaa asiaankuuluvien tietojen nopean vaihdon jäsenvaltioiden kesken ja komission kanssa. Lisäksi se toimittaa analyysinsa tulokset hallintoneuvostolle ajoissa ja täsmällisesti. Virasto raportoi analyysistaan kaksi kertaa vuodessa Euroopan parlamentille.

6 artikla Yhteisen turvapaikkajärjestelmän täytäntöönpanoa koskevat tiedot 1. Virasto järjestää, koordinoi ja edistää unionin turvapaikkalainsäädännön täytäntöönpanoa koskevaa tietojenvaihtoa jäsenvaltioiden kesken ja komission ja jäsenvaltioiden välillä. 2. Virasto perustaa erityisesti olemassa olevia järjestelyjä hyväksi käyttäen unionin, kansallisia ja kansainvälisiä turvapaikkavälineitä koskevia tietokantoja ja verkkoportaaleja. Kyseisiin tietokantoihin ei tallenneta eikä kyseisissä verkkoportaaleissa julkaista mitään henkilötietoja, ellei virasto ole saanut tietoja julkisesti saatavilla olevista lähteistä. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetuissa tietokannoissa ja verkkoportaaleissa on oltava julkisesti saatavilla olevia osia, joissa on a) tilastoja, jotka koskevat kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia ja turvapaikka-asioista vastaavien kansallisten viranomaisten tekemiä päätöksiä; b) tietoja kansallisesta turvapaikkalainsäädännöstä ja sen kehittymisestä, oikeuskäytäntö mukaan lukien; c) tietoja asiaa koskevasta Euroopan unionin tuomioistuimen, jäljempänä ’unionin tuomioistuin’, ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä.

7 artikla Yhteyshenkilöt jäsenvaltioissa 1. Pääjohtaja nimittää viraston henkilöstöön kuuluvia asiantuntijoita jäsenvaltioihin lähetettäviksi yhteyshenkilöiksi. 2. Pääjohtaja tekee asianomaisia jäsenvaltioita kuullen ehdotuksen lähettämisen luonteesta ja ehdoista sekä siitä jäsenvaltiosta tai alueesta, johon yhteyshenkilö voidaan lähettää. Pääjohtaja voi päättää, että yhteyshenkilö huolehtii enintään neljästä toisiaan lähellä sijaitsevasta jäsenvaltiosta. Pääjohtajan on saatava ehdotukselleen hallintoneuvoston hyväksyntä. 3. Pääjohtaja ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle yhteyshenkilön nimityksestä ja määrittää yhdessä kyseisen jäsenvaltion kanssa paikan, johon tämä lähetetään. 4. Yhteyshenkilö toimii viraston puolesta, ja hänen tehtävänään on edistää yhteistyötä ja vuoropuhelua viraston ja kansallisten turvapaikka- ja maahanmuuttoviranomaisten ja muiden asiaankuuluvien viranomaisten välillä. Yhteyshenkilön tehtäviin kuuluu erityisesti a) toimia yhdyshenkilönä viraston ja kansallisten turvapaikka- ja maahanmuuttoviranomaisten ja muiden asiaankuuluvien viranomaisten välillä; b) tukea 5 artiklassa tarkoitettujen tietojen ja mahdollisten muiden viraston tarvitsemien tietojen keruuta; c) edistää osaltaan unionin turvapaikkalainsäädännön soveltamista, myös perusoikeuksien kunnioittamisen osalta; d) avustaa pyydettäessä jäsenvaltioita niiden laatiessa valmiussuunnitelmiaan, jotka sisältävät toimenpiteitä niiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuvasta mahdollisesta suhteettomasta paineesta selviämiseksi; e) helpottaa jäsenvaltioiden keskinäistä ja asianomaisen jäsenvaltion ja viraston välistä yhteydenpitoa ja jakaa virastolta saamansa merkitykselliset tiedot asianomaisen jäsenvaltion kanssa, käynnissä olevaa avustamista koskevat tiedot mukaan lukien; f) toimittaa pääjohtajalle säännöllisesti raportteja turvapaikkatilanteesta asianomaisessa jäsenvaltiossa ja sen kyvystä hallinnoida tehokkaasti turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiään. Jos ensimmäisen alakohdan f alakohdassa tarkoitetuissa raporteissa tuodaan esiin yhteen tai useampaan asianomaisen jäsenvaltion kannalta olennaiseen seikkaan liittyviä huolenaiheita, pääjohtaja ilmoittaa asiasta viipymättä kyseiselle jäsenvaltiolle. Kyseiset raportit on otettava huomioon 14 artiklassa tarkoitettua seurantamekanismia sovellettaessa, ja ne on toimitettava asianomaiselle jäsenvaltiolle. 5. Edellä olevan 4 kohdan soveltamiseksi yhteyshenkilöiden on pidettävä säännöllisesti yhteyttä kansallisiin turvapaikka- ja maahanmuuttoviranomaisiin ja muihin asiaankuuluviin viranomaisiin pitäen asianomaisen jäsenvaltion nimeämän yhteyspisteen ajan tasalla. 6. Tehtäviään hoitaessaan yhteyshenkilö ottaa vastaan ohjeita ainoastaan virastolta.

8 artikla Koulutus 1. Virasto luo, kehittää ja arvioi koulutusta, joka on tarkoitettu sen omalle henkilöstölle sekä asiaankuuluvien kansallisten hallintoelinten, tuomioistuinten sekä turvapaikka- ja vastaanottoasioista vastaavien kansallisten viranomaisten henkilöstölle. 2. Virasto kehittää 1 kohdassa tarkoitettua koulutusta läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden sekä aiheellisissa tapauksissa Euroopan raja- ja merivartioviraston, neuvoston asetuksella (EY) N:o 168/2007 (19) perustetun Euroopan unionin perusoikeusviraston ja asiaankuuluvien koulutuslaitosten, akateemisten instituutioiden, oikeusalan yhdistysten, koulutusverkostojen ja alan järjestöjen kanssa. 3. Virasto kehittää eurooppalaisen turvapaikka-alan koulutusohjelman ottaen huomioon unionissa olemassa olevan yhteistyön turvapaikka-alalla edistääkseen parhaita käytäntöjä ja korkeatasoisia vaatimuksia unionin turvapaikkalainsäädännön täytäntöönpanossa. Jäsenvaltioiden on unionin turvapaikkalainsäädännön mukaisten velvollisuuksiensa nojalla kehitettävä henkilöstölleen tarkoituksenmukaista koulutusta eurooppalaisen turvapaikka-alan koulutusohjelman pohjalta ja sisällytettävä kyseisen koulutusohjelman keskeiset osat omaan koulutukseensa. 4. Viraston tarjoaman koulutuksen on oltava laadukasta, ja siinä on määritettävä keskeiset periaatteet ja parhaat käytännöt, jotta varmistetaan se, että hallinnollisia menetelmiä, päätöksiä ja oikeusalan käytäntöjä lähennetään kunnioittaen samalle täysimääräisesti kansallisten tuomioistuinten riippumattomuutta. Eurooppalaiseen turvapaikka-alan koulutusohjelmaan kuuluvassa viraston tarjoamassa koulutuksessa on käsiteltävä erityisesti seuraavia aiheita: a) kansainväliset ja unionin perusoikeusnormit ja erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan, jäljempänä ’perusoikeuskirja’, määräykset samoin kuin turvapaikka-alan kansainvälinen oikeus ja unionin lainsäädäntö, mukaan lukien erityiset oikeudelliset ja oikeuskäytäntöä koskevat kysymykset; b) kysymykset, jotka liittyvät sen määrittämiseen, onko hakija oikeutettu kansainväliseen suojeluun, ja kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden oikeudet; c) kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten käsittelyyn liittyvät kysymykset; d) haastattelutekniikat; e) näytön arviointi; f) asiaa koskeva kansallisten tuomioistuinten, unionin tuomioistuimen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntö ja turvapaikka-alan lainsäädännön muu merkityksellinen kehitys; g) sormenjälkitietoihin, mukaan lukien tietosuojanäkökohdat, tietojen laatu ja tietoturvavaatimukset, liittyvät kysymykset; h) lääketieteellisten ja oikeustieteellisten asiantuntijalausuntojen käyttö kansainväliseen suojeluun liittyvässä menettelyssä; i) kolmansia maita koskevien tietojen tuottamiseen ja käyttöön liittyvät kysymykset; j) vastaanotto-olosuhteet; k) alaikäisiin ja etenkin ilman huoltajaa oleviin alaikäisiin liittyvät kysymykset, joita ovat lapsen edun arviointi, erityiset menettelylliset suojatoimet, kuten lapsen kuulluksi tulemista koskevan oikeuden kunnioittaminen ja muut lastensuojelunäkökohdat, iän selvittämismenetelmät sekä lasten ja perheiden vastaanotto-olosuhteet; l) kysymykset, jotka liittyvät hakijoihin, jotka tarvitsevat erityisiä menettelyllisiä takeita, hakijoihin, joilla on vastaanottoon liittyviä erityistarpeita sekä muihin haavoittuvassa asemassa oleviin henkilöihin, kiinnittäen erityistä huomiota kidutuksen uhreihin ihmiskaupan uhreihin ja asiaan liittyviin sukupuolisidonnaisiin kysymyksiin; m) tulkkaus- ja kulttuurivälityspalveluihin liittyvät kysymykset; n) uudelleensijoittamiseen liittyvät kysymykset; o) sisäisiä siirtoja koskevien menettelyjen käsittelyyn liittyvät kysymykset; p) paineensietokyky ja stressinhallintataidot, etenkin johtotehtävissä työskentelevälle henkilöstölle. 5. Virasto tarjoaa yleistä, erityistä tai temaattista koulutusta sekä tapauskohtaisia koulutustoimia hyödyntäen myös kouluttajakoulutuksen menetelmiä ja verkko-opetusta. 6. Virasto toteuttaa tarvittavat aloitteet sen tarkistamiseksi ja tarvittaessa varmistamiseksi, että turvapaikka-asioiden tukiryhmiin osallistuvat asiantuntijat, mukaan lukien muut kuin sen palveluksessa olevat asiantuntijat, ovat saaneet tehtäviinsä nähden asiaankuuluvan koulutuksen viraston järjestämiin operatiivisiin toimiin osallistumista varten. Virasto antaa tarpeen mukaan ja ennen ryhmän lähettämistä tai heti lähettämisen jälkeen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuille asiantuntijoille asianomaisessa jäsenvaltiossa, jäljempänä ’vastaanottava jäsenvaltio’, annettavaan operatiiviseen ja tekniseen apuun liittyvää erityiskoulutusta. 7. Virasto voi järjestää jäsenvaltion tai kolmannen maan alueella koulutusta yhteistyössä kyseisen jäsenvaltion tai kolmannen maan kanssa.

3 LUKU

MAATIEDOT JA OHJEISTUS

9 artikla Kolmansia maita koskevat tiedot unionin tasolla 1. Virasto on keskus, joka kerää asiaankuuluvista kolmansista maista olennaista, luotettavaa, objektiivista, tarkkaa ja ajantasaista tietoa avoimesti ja puolueettomasti käyttäen hyväksi asiaan liittyvää tietoa, myös lasten tilanteeseen ja sukupuolten asemaan liittyvää tietoa sekä täsmätietoa haavoittuviin ryhmiin ja vähemmistöryhmiin kuuluvista henkilöistä. Virasto laatii ja päivittää säännöllisesti raportteja ja muita asiakirjoja, joissa annetaan asiaankuuluvia kolmansia maita koskevia tietoja unionin tasolla, myös asiaankuuluviin kolmansiin maihin liittyvistä temaattisista kysymyksistä. 2. Erityisesti virasto a) käyttää kaikkia asiaankuuluvia tietolähteitä, myös tietoja, jotka on kerätty kansainvälisiltä järjestöiltä, etenkin UNHCR:ltä ja muilta asiaankuuluvilta järjestöiltä, myös 50 artiklassa tarkoitetun neuvoa-antavan ryhmän jäseniltä, unionin toimielimiltä, elimiltä ja laitoksilta ja Euroopan ulkosuhdehallinnolta, sekä 10 artiklassa tarkoitettujen verkostojen kautta ja tiedonkeruuvaltuuskunnilta; b) hallinnoi ja kehittää edelleen verkkoportaalia, johon kerätään ja jossa jaetaan tietoja asiaankuuluvista kolmansista maista ja jossa on oltava julkinen osa tavallisia käyttäjiä varten ja osa, johon on käyttöoikeus vain sellaisilla käyttäjillä, joita ovat kansallisten turvapaikka- ja maahanmuuttoviranomaisten tai sellaisten muiden kansallisten elinten työntekijät, jotka jokin jäsenvaltio on valtuuttanut selvittämään kolmansien maiden tietoja; c) laatii unionin turvapaikkalainsäädännön vaatimusten mukaisen yhteisen mallin ja yhteiset menetelmät, myös säännöt, sellaisten raporttien ja muiden asiakirjojen laatimiseksi, joissa annetaan asiaankuuluvia kolmansia maita koskevia tietoja unionin tasolla.

10 artikla Kolmansia maita koskevia tietoja tuottavat eurooppalaiset verkostot 1. Virasto huolehtii kolmansia maita koskevien tietojen tuottamiseen liittyvien kansallisten aloitteiden koordinoinnista perustamalla ja hallinnoimalla jäsenvaltioiden välisiä verkostoja, jotka tuottavat tietoa kolmansista maista. Kyseisissä verkostoissa voi tarvittaessa ja tapauskohtaisesti olla mukana UNHCR:stä tai muista asiaankuuluvista järjestöistä tulevia ulkopuolisia asiantuntijoita, joilla on asiaan liittyvää asiantuntemusta. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen verkostojen tarkoituksena on, että jäsenvaltiot voivat erityisesti a) vaihtaa ja päivittää kolmansia maita koskevia kansallisia raportteja ja muita asiakirjoja sekä muita merkityksellisiä tietoja, myös temaattisista kysymyksistä; b) lähettää virastolle tiedusteluja ja auttaa vastaamaan tiedusteluihin, jotka liittyvät tiettyihin tosiseikkoihin ja joihin kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset saattavat antaa aihetta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yksityisyyttä koskevia sääntöjä, tietosuojaa koskevia sääntöjä ja kansallisessa lainsäädännössä vahvistettuja luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä; c) osallistua sellaisten unionin tason asiakirjojen kehittämiseen ja päivittämiseen, joissa annetaan asiaankuuluvia kolmansia maita koskevia tietoja.

11 artikla Yhteinen analyysi lähtömaiden tilanteesta ja ohjeistus 1. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2011/95/EU (20) vahvistettujen arviointiperusteiden soveltamisen lähentämiseksi virasto koordinoi jäsenvaltioiden toimia, joiden tarkoituksena on kehittää yhteinen analyysi tiettyjen lähtömaiden tilanteesta, jäljempänä ’yhteinen analyysi’, ja ohjeistus jäsenvaltioiden avustamiseksi kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten arvioinnissa. Yhteistä analyysia ja ohjeistusta laadittaessa virasto ottaa huomioon UNHCR:n tietyistä lähtömaista tulevien turvapaikanhakijoiden kansainvälisen suojelun tarpeen arviointia varten laatimat viimeisimmät suuntaviivat. 2. Pääjohtaja toimittaa komissiota kuultuaan ohjeistuksen hallintoneuvoston hyväksyttäväksi. Yhteinen analyysi on liitettävä ohjeistukseen. 3. Jäsenvaltioiden on otettava yhteinen analyysi ja ohjeistus huomioon tutkiessaan kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta niiden toimivaltaa tehdä päätös yksittäisistä kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista. 4. Virasto varmistaa, että yhteistä analyysia ja ohjeistusta tarkastellaan säännöllisesti uudelleen ja päivitetään tarpeen mukaan. Tällainen uudelleentarkastelu ja päivitys on suoritettava, jos lähtömaan tilanteessa on tapahtunut muutos tai joissa objektiiviset seikat viittaavat siihen, että yhteistä analyysia ja ohjeistusta ei käytetä. Yhteisen analyysin ja ohjeistuksen uudelleentarkastelu ja päivitys edellyttävät komission kuulemista ja 2 kohdassa tarkoitettua hallintoneuvoston hyväksyntää. 5. Jäsenvaltioiden on toimitettava virastolle kaikki olennaiset tiedot, jotka viittaavat siihen, että yhteistä analyysia ja ohjeistusta on tarpeen tarkastella uudelleen ja päivittää.

12 artikla Turvallisia lähtömaita ja turvallisia kolmansia maita koskevat tiedot ja analyysi 1. Virasto voi avustaa jäsenvaltioita Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU (21) mukaisten turvallisen maan käsitteiden soveltamisessa toimittamalla tietoja ja analyyseja. 2. Virasto avustaa komissiota tämän tehtävissä, jotka liittyvät Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU mukaisiin turvallisen maan käsitteisiin, toimittamalla tietoja ja analyyseja. 3. Toimittaessaan tietoja ja analyyseja tämän artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti viraston on noudatettava 9 artiklassa säädettyjä yleisiä periaatteita. 4. Virasto toimittaa 1 ja 2 kohdan mukaisesti tuottamansa tiedot ja analyysit Euroopan parlamentille ja neuvostolle sekä säännöllisesti että pyynnöstä.

4 LUKU

OPERATIIVISET VAATIMUKSET JA SUUNTAVIIVAT

13 artikla Operatiiviset vaatimukset, indikaattorit, suuntaviivat ja parhaat käytännöt 1. Virasto järjestää ja koordinoi toimia, joilla edistetään unionin turvapaikkalainsäädännön asianmukaista ja tehokasta täytäntöönpanoa, muun muassa kehittämällä turvapaikka-asioita koskevia operatiivisia vaatimuksia, indikaattoreita, suuntaviivoja tai parhaita käytäntöjä, sekä turvapaikka-asioihin liittyvien parhaiden käytäntöjen vaihtoa jäsenvaltioiden kesken. 2. Virasto kehittää omasta aloitteestaan tai hallintoneuvoston tai komission pyynnöstä operatiivisia vaatimuksia, indikaattoreita, suuntaviivoja ja parhaita käytäntöjä, jotka liittyvät unionin turvapaikkalainsäädännön täytäntöönpanoon. 3. Kehittäessään 2 kohdassa tarkoitettuja operatiivisia vaatimuksia, indikaattoreita, suuntaviivoja ja parhaita käytäntöjä virasto kuulee komissiota ja jäsenvaltioita sekä tarvittaessa UNHCR:ää. Virasto voi myös kuulla hallitustenvälisiä ja muita järjestöjä sekä oikeusalan yhdistyksiä ja asiantuntijaverkostoja niiden asiaan liittyvän asiantuntemuksen perusteella. 4. Hallintoneuvosto hyväksyy 2 kohdassa tarkoitetut operatiiviset vaatimukset, indikaattorit, suuntaviivat ja parhaat käytännöt. Kun operatiiviset vaatimukset, indikaattorit, suuntaviivat ja parhaat käytännöt on hyväksytty, virasto antaa ne tiedoksi jäsenvaltioille ja komissiolle. 5. Virasto avustaa jäsenvaltioita näiden pyynnöstä operatiivisten vaatimusten, indikaattoreiden, 2 kohdassa tarkoitettujen suuntaviivojen ja parhaiden käytäntöjen soveltamisessa niiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin tarjoamalla niille tarvittavaa asiantuntemusta tai operatiivista ja teknistä apua. 6. Virasto ottaa tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetut operatiiviset vaatimukset, indikaattorit, suuntaviivat ja parhaat käytännöt huomioon 14 artiklassa tarkoitettua seurantamekanismia soveltaessaan.

5 LUKU

SEURANTA

14 artikla Yhteisen turvapaikkajärjestelmän operatiivisen ja teknisen täytäntöönpanon seurantamekanismi 1. Virasto perustaa läheisessä yhteistyössä komission kanssa seurantamekanismin yhteisen turvapaikkajärjestelmän operatiivisen ja teknisen täytäntöönpanon seuraamiseksi ehkäistäkseen tai havaitakseen mahdollisia puutteita jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmissä sekä arvioidakseen jäsenvaltioiden kykyä ja valmiutta hallita tilanteita, joissa niihin kohdistuu suhteeton paine, kyseisten järjestelmien tehostamiseksi. 2. Hallintoneuvosto vahvistaa pääjohtajan ehdotuksesta ja komissiota kuullen yhteiset menetelmät tässä luvussa säädettyä seurantamekanismia varten. Kyseisissä yhteisissä menetelmissä on esitettävä objektiiviset kriteerit, joihin seuranta perustetaan, seurantamekanismin menetelmien, prosessien ja välineiden kuvaus, kuten käytännön järjestelyt paikan päällä myös lyhyellä varoitusajalla tehtäviä arviointikäyntejä varten, sekä asiantuntijaryhmien muodostamista koskevat säännöt ja periaatteet. 3. Seurannassa tarkastellaan yhteisen turvapaikkajärjestelmän kaikkien näkökohtien operatiivista ja teknistä täytäntöönpanoa ja etenkin seuraavia: a) asetuksella (EU) N:o 604/2013 vahvistettu kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisjärjestelmä, kansainväliseen suojeluun liittyvät menettelyt, suojelun tarpeen arviointiperusteiden soveltaminen ja myönnetyn suojelun muoto, myös perusoikeuksien, lastensuojeluun liittyvien suojatoimien ja haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden erityistarpeiden kannalta; b) henkilöstön käytettävissäolo ja valmiudet kääntämisen ja tulkkauksen osalta sekä henkilöstön valmiudet käsitellä ja hallinnoida tehokkaasti turvapaikkahakemuksia, myös valituksia, sanotun vaikuttamatta tuomioistuinten riippumattomuuteen ja eri tapoihin järjestää oikeuslaitos jäsenvaltioissa; c) vastaanotto-olosuhteet, -kapasiteetti, -infrastruktuuri ja -kalusto sekä mahdollisuuksien mukaan vastaanoton taloudelliset resurssit. 4. Seuranta voidaan perustaa erityisesti asianomaisen jäsenvaltion toimittamiin tietoihin, 5 artiklassa tarkoitettuun analyysiin turvapaikkatilannetta koskevista tiedoista ja satunnaistarkastuksiin. Virasto voi ottaa huomioon muilta asiaan liittyviltä hallitustenvälisiltä järjestöiltä tai elimiltä, erityisesti UNHCR:ltä, ja muilta asiaankuuluvilta järjestöiltä niiden asiantuntemuksen perusteella saatavilla olevia tietoja. 5. Virasto voi tehdä seurantaa varten paikan päällä tehtäviä arviointikäyntejä. Virasto saa tehdä lyhyellä varoitusajalla tehtäviä arviointikäyntejä ainoastaan 15 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi. 6. Jäsenvaltioiden on toimitettava virastolle sen pyynnöstä tiedot 3 kohdassa tarkoitetuista yhteisen turvapaikkajärjestelmän näkökohdista. Jäsenvaltioiden on toimitettava virastolle sen pyynnöstä tiedot valmiussuunnitelmastaan, joka sisältää toimenpiteet mahdollisesta niiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmään kohdistuvasta suhteettomasta paineesta selviämiseksi. Virasto avustaa asianomaista jäsenvaltiota tämän suostumuksella valmiussuunnitelman laatimisessa tai sen tarkistamisessa. 7. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä viraston kanssa ja muun muassa helpotettava paikan päällä seurantaa varten tehtäviä arviointikäyntejä. Pääjohtaja ilmoittaa asianomaisille jäsenvaltioille riittävän ajoissa etukäteen tällaisista arviointikäynneistä. Lyhyellä varoitusajalla tehtävistä arviointikäynneistä pääjohtaja ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle 72 tuntia etukäteen.

15 artikla Menettely ja jatkotoimet 1. Hallintoneuvosto hyväksyy pääjohtajan ehdotuksesta ja komissiota kuullen seurantaohjelman 14 artiklassa tarkoitetun seurantamekanismin soveltamiseksi, jäljempänä ’seurantaohjelma’, joka kattaa: a) yhteisen turvapaikkajärjestelmän kaikkien näkökohtien operatiivisen ja teknisen täytäntöönpanon kussakin jäsenvaltiossa; ja b) yhteisen turvapaikkajärjestelmän temaattiset tai erityiset näkökohdat kaikkien jäsenvaltioiden osalta. Seurantaohjelmassa ilmoitetaan, minkä jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiä on määrä seurata kunakin vuonna. Seurantaohjelmassa varmistetaan, että jokaista jäsenvaltiota seurataan ainakin kerran kunkin viisivuotiskauden aikana. 2. Jos 5 artiklassa tarkoitettu analyysi turvapaikkatilannetta koskevista tiedoista herättää vakavaa huolta jäsenvaltion turvapaikka- tai vastaanottojärjestelmän toiminnasta, virasto käynnistää seurannan joko omasta aloitteestaan komissiota kuullen tai komission pyynnöstä. 3. Pääjohtaja toimittaa seurannan havainnot asianomaiselle jäsenvaltiolle, joka voi esittää niistä huomautuksia ja tarvittaessa myös ilmoittaa omat tarpeensa. Jäsenvaltioiden on esitettävä huomautuksensa yhden kuukauden kuluessa päivästä, jona seurannan havainnot vastaanotettiin. 4. Pääjohtaja laatii tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen havaintojen perusteella asianomaisen jäsenvaltion huomautukset huomioon ottaen ja komissiota kuullen suositusluonnokset. Suositusluonnoksissa on esitettävä pääpiirteissään, mitä toimenpiteitä asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava, tarvittaessa viraston avustuksella, korjatakseen seurannan yhteydessä havaitut puutteet toimintakyvyssä ja -valmiudessa, sekä määräaika, jossa asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet. Pääjohtaja toimittaa suositusluonnokset asianomaiselle jäsenvaltiolle. Asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava huomautuksensa suositusluonnoksista yhden kuukauden kuluessa päivästä, jona suositusluonnokset vastaanotettiin. Edellä 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava huomautuksensa 15 päivän kuluessa. Otettuaan asianomaisen jäsenvaltion huomautukset huomioon pääjohtaja toimittaa havainnot ja suositusluonnokset hallintoneuvostolle. Hallintoneuvosto hyväksyy suositukset äänivaltaisten jäsentensä kahden kolmasosan enemmistön päätöksellä. Virasto toimittaa suositukset Euroopan parlamentille. Virasto tiedottaa komissiolle suositusten täytäntöönpanosta. 5. Jos jäsenvaltio ei pane 4 kohdassa tarkoitetuissa viraston suosituksissa esitettyjä toimenpiteitä täytäntöön asetetussa määräajassa ja tästä on vakavia vaikutuksia yhteisen turvapaikkajärjestelmän toimintaan, komissio hyväksyy oman arvionsa perusteella kyseiselle jäsenvaltiolle osoitettuja suosituksia, joissa yksilöidään toimenpiteet, joita puutteiden korjaaminen edellyttää, ja tarvittaessa erityistoimenpiteet, jotka viraston on toteutettava jäsenvaltion tukemiseksi. 6. Komissio voi puutteiden vakavuuden huomioon ottaen järjestää asianomaisessa jäsenvaltiossa paikan päällä tehtäviä arviointikäyntejä. Komissio ilmoittaa asianomaisille jäsenvaltioille riittävän ajoissa etukäteen tällaisista arviointikäynneistä. 7. Asianomaisen jäsenvaltion on raportoitava komissiolle tämän artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen suositusten täytäntöönpanosta suosituksissa asetetussa määräajassa. Jos asianomainen jäsenvaltio ei ole määräajan päätyttyä noudattanut suosituksia, komissio voi antaa ehdotuksen neuvoston täytäntöönpanosäädökseksi 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti. 8. Komissio tiedottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle mahdollisesti toteuttamistaan seurannan jatkotoimista. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle 5 kohdassa tarkoitetut suositukset ja tiedottaa niille säännöllisesti asianomaisen jäsenvaltion edistymisestä kyseisten suositusten täytäntöönpanossa.

6 LUKU

OPERATIIVINEN JA TEKNINEN APU

16 artikla Viraston antama operatiivinen ja tekninen apu 1. Virasto antaa jäsenvaltioille operatiivista ja teknistä apua tämän luvun mukaisesti: a) jäsenvaltion pyytäessä sitä voidakseen täyttää yhteiseen turvapaikkajärjestelmään liittyvät velvollisuutensa; b) jäsenvaltion pyytäessä sitä, kun sen turvapaikka- tai vastaanottojärjestelmään kohdistuu suhteeton paine; c) kun jäsenvaltio kohtaa suhteettomia muuttoliikkeeseen liittyviä haasteita ja pyytää operatiivista ja teknistä lisäapua sinne lähetettäviltä muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmiltä 21 artiklan mukaisesti; d) omasta aloitteestaan ja asianomaisen jäsenvaltion suostumuksella, kun jäsenvaltion turvapaikka- tai vastaanottojärjestelmään kohdistuu suhteeton paine; e) antaessaan operatiivista ja teknistä apua 22 artiklan mukaisesti. 2. Virasto järjestää ja koordinoi asianmukaista operatiivista ja teknistä apua, johon voi kuulua yksi tai useampi seuraavista operatiivisista ja teknisistä toimenpiteistä, täysimääräisesti perusoikeuksia kunnioittaen: a) jäsenvaltioiden avustaminen kolmansien maiden kansalaisten henkilöllisyyden selvittämisessä ja rekisteröimisessä, tarvittaessa läheisessä yhteistyössä muiden unionin elinten ja laitosten kanssa; b) jäsenvaltioiden avustaminen kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten vastaanottamisessa ja rekisteröimisessä; c) toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tutkittavana olevien kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkinnan helpottaminen tai tarvittaessa kyseisten viranomaisten avustaminen kansainväliseen suojeluun liittyvässä menettelyssä; d) kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten käsittelyyn liittyvien jäsenvaltioiden yhteisten aloitteiden helpottaminen; e) avustaminen kansainvälistä suojelua koskevasta menettelystä tiedottamisessa; f) jäsenvaltioiden vastaanottopalvelujen, erityisesti hätämajoituksen, hätäkuljetusten ja hätälääkintäavun, järjestämisessä tai tarjoamisessa neuvominen tai avustaminen taikka kyseisten palvelujen koordinointi; g) asianmukaisen tuen antaminen jäsenvaltioille asetuksen (EU) N:o 604/2013 mukaisten tehtävien ja velvollisuuksien hoitamisessa; h) avustaminen kansainvälistä suojelua hakevien tai saavien henkilöiden unionin alueella tapahtuvissa sisäisissä siirroissa tai muissa siirroissa; i) tulkkauspalvelujen tarjoaminen; j) jäsenvaltioiden avustaminen sen varmistamisessa, että käytössä ovat kaikki tarvittavat lapsen oikeuksiin ja lastensuojeluun liittyvät suojatoimet ja että niitä sovelletaan etenkin ilman huoltajaa oleviin alaikäisiin; k) jäsenvaltioiden avustaminen sellaisten hakijoiden tunnistamisessa, jotka tarvitsevat erityisiä menettelyllisiä takeita tai joilla on vastaanottoon liittyviä erityistarpeita, tai muiden haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden, myös alaikäisten, tunnistamisessa, edellä mainittujen henkilöiden ohjaamisessa toimivaltaisten kansallisten viranomaisten luokse asianmukaisen avun saamiseksi kansallisten toimenpiteiden perusteella sekä sen varmistamisessa, että käytössä ovat kaikki tarvittavat suojatoimet kyseisiä henkilöitä varten; l) osallistuminen asetuksessa (EU) 2019/1896 tarkoitettuihin muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmiin hotspot-alueilla läheisessä yhteistyössä muiden asiaankuuluvien unionin elinten, toimistojen ja virastojen kanssa; m) turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettäminen; n) tapauksen mukaan teknisen kaluston lähettäminen turvapaikka-asioiden tukiryhmille. 3. Virasto rahoittaa ja osarahoittaa 2 kohdassa tarkoitettuja operatiivisia ja teknisiä toimenpiteitä talousarviostaan virastoon sovellettavien varainhoitosääntöjen mukaisesti. 4. Pääjohtaja arvioi tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen operatiivisten ja teknisten toimenpiteiden tuloksia. Pääjohtaja toimittaa yksityiskohtaiset arviointikertomukset toimintasuunnitelmassa vahvistetun, 18 artiklan 2 kohdan k alakohdassa tarkoitetun raportointi- ja arviointijärjestelmän mukaisesti hallintoneuvostolle 60 päivän kuluessa näiden toimenpiteiden toteuttamisen päättymisestä yhdessä perusoikeusvastaavan huomautusten kanssa. Virasto laatii kyseisistä tuloksista kattavan vertailevan analyysin ja sisällyttää sen 69 artiklassa tarkoitettuun vuotuiseen toimintakertomukseen.

17 artikla Operatiivisen ja teknisen avun antamismenettely 1. Jäsenvaltion esittämä 16 artiklan 1 kohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitettu avunpyyntö on osoitettava pääjohtajalle- Tällaisissa pyynnöissä on kuvattava tilanne ja pyynnön tarkoitus ja niihin on liitettävä yksityiskohtainen tarvearvio ja tapauksen mukaan kuvaus kansallisella tasolla jo toteutetuista toimenpiteistä. 2. Kun jäsenvaltio antaa suostumuksensa 16 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaiseen viraston oma-aloitteiseen avuntarjoukseen, jäsenvaltion on toimitettava virastolle yksityiskohtainen tarvearvio ja tapauksen mukaan kuvaus kansallisella tasolla jo toteutetuista toimenpiteistä. 3. Pääjohtaja arvioi ja hyväksyy avunpyynnöt ja koordinoi niitä, myös kun on kyse turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämisestä. Pääjohtaja ilmoittaa viipymättä hallintoneuvostolle 16 artiklan 1 kohdan a, b tai c alakohdan mukaisista avunpyynnön vastaanottamisesta tai viraston 16 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesta oma-aloitteisista avuntarjouksista. Pääjohtaja tutkii asianomaisen jäsenvaltion tämän artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisesti toimittaman yksityiskohtaisen tarvearvion. 4. Virasto laatii jokaisesta 16 artiklan 1 kohdan a, b tai c alakohdan mukaisesta apua koskevasta pyynnöstä ja 16 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesta oma-aloitteisesta avuntarjouksesta perusteellisen ja luotettavan arvioinnin, jonka perusteella se voi tarkastella ja ehdottaa yhtä tai useampaa 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua toimenpidettä, jolla voidaan vastata asianomaisen jäsenvaltion tarpeisiin. Pääjohtaja voi tarvittaessa lähettää viraston asiantuntijoita arvioimaan tilannetta apua tarvitsevassa jäsenvaltiossa. 5. Pääjohtaja tekee päätöksen operatiivisen ja teknisen avun antamisesta, myös turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämisestä a) kolmen työpäivän kuluessa päivästä, jona 16 artiklan 1 kohdan a, b tai c alakohdan mukainen pyyntö vastaanotettiin; tai b) kolmen työpäivän kuluessa päivästä, jona jäsenvaltio antoi suostumuksensa viraston 16 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaiseen oma-aloitteiseen avuntarjoukseen. Tapauksissa, joissa pääjohtaja lähettää asiantuntijoita asianomaiseen jäsenvaltioon 4 kohdan mukaisesti, pääjohtaja tekee ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun päätöksen viiden työpäivän kuluessa a tai b kohdassa tarkoitetusta päivästä. Tehdessään ensimmäisen alakohdan mukaisen päätöksen pääjohtaja antaa päätöksen kirjallisesti tiedoksi samaan aikaan asianomaiselle jäsenvaltiolle ja hallintoneuvostolle ja ilmoittaa päätöksen keskeiset perustelut.

18 artikla Toimintasuunnitelma 1. Tapauksissa, joissa on määrä tarjota operatiivista ja teknistä apua, pääjohtaja laatii toimintasuunnitelman yhteistyössä vastaanottavan jäsenvaltion kanssa. Pääjohtaja ja vastaanottava jäsenvaltio sopivat toimintasuunnitelmasta: a) kymmenen työpäivän kuluessa päivästä, jona 17 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu päätös tehdään 16 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisen apua koskevan pyynnön tapauksessa, b) viiden työpäivän kuluessa päivästä, jona 17 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu päätös tehdään 16 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa; tai c) viiden työpäivän kuluessa päivästä, jona jäsenvaltio antaa suostumuksensa viraston 16 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaiseen oma-aloitteiseen avuntarjoukseen. Viraston on tarvittaessa kuultava osallistuvia jäsenvaltioita o toimintasuunnitelmasta 24 artiklassa tarkoitettujen kansallisten yhteyspisteiden välityksellä. 2. Toimintasuunnitelma sitoo virastoa, vastaanottavaa jäsenvaltiota ja osallistuvia jäsenvaltioita. Siinä on esitettävä yksityiskohtaisesti operatiivisen ja teknisen avun puitteissa tapahtuvan turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämisen ehdot ja järjestelyihin liittyvät seikat, kuten seuraavat tiedot: a) tilanteen kuvaus ja toimintatapa sekä turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämisen tavoitteet, mukaan lukien operatiivinen tavoite; b) turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämisen ennakoitu kesto; c) paikka vastaanottavassa jäsenvaltiossa, johon turvapaikka-asioiden tukiryhmät lähetetään; d) logistiset järjestelyt, mukaan lukien tiedot turvapaikka-asioiden tukiryhmien työskentelyolosuhteista; e) yksityiskohtainen ja selkeä kuvaus turvapaikka-asioiden tukiryhmien tehtävistä ja vastuualueista, myös perusoikeuksien kunnioittamisen osalta; f) turvapaikka-asioiden tukiryhmille annettavat ohjeet, myös kansallisista ja eurooppalaisista tietokannoista, joita ryhmät saavat käyttää, sekä laitteista, joita ne saavat käyttää tai kantaa mukanaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa; g) turvapaikka-asioiden tukiryhmien kokoonpano asiantuntijoiden profiilin ja määrän suhteen; h) tekninen kalusto, mukaan lukien erityisvaatimukset, kuten käyttöä koskevat edellytykset, kuljetus ja muu logistiikka sekä rahoitus; i) annettavaan operatiiviseen ja tekniseen apuun liittyvät valmiuksien kehittämistoimet; j) kansainvälistä suojelua koskevissa hakemuksissa, myös tällaisten hakemusten tutkinnassa, avustamisen osalta, ja rajoittamatta jäsenvaltioiden toimivaltaa tehdä päätös yksittäisistä kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista, erityistietoja tehtävistä, joita turvapaikka-asioiden tukiryhmät voivat suorittaa, sekä selkeä kuvaus ryhmien vastuualueista ja sovellettavasta unionin oikeudesta, kansallisesta lainsäädännöstä ja kansainvälisestä oikeudesta, sovellettava vastuujärjestelmä mukaan lukien; k) raportointi- ja arviointijärjestelmä, johon sisältyvät arviointikertomuksessa käytettävät vertailuarvot, ja lopullisen arviointikertomuksen toimittamisen määräaika; l) tarvittaessa ehdot, jotka koskevat kolmansien maiden, muiden unionin elinten ja laitosten tai kansainvälisten järjestöjen kanssa niiden toimeksiantojen rajoissa tehtävää yhteistyötä; m) toimenpiteet, joiden avulla kansainvälistä suojelua tarvitsevat henkilöt, ihmiskaupan uhrit, alaikäiset ja muut haavoittuvassa asemassa olevat henkilöt ohjataan toimivaltaisten kansallisten viranomaisten luokse asianmukaista apua varten; n) käytännön järjestelyt, jotka liittyvät 51 artiklassa tarkoitettuun valitusmekanismiin. 3. Jäsenvaltioissa, joissa UNHCR toimii ja joissa se voi osallistua 16 artiklan 1 kohdan mukaiseen operatiivista ja teknistä apua koskevaan pyyntöön vastaamiseen, virasto koordinoi tarvittaessa ja asianomaisen jäsenvaltion suostumuksella toimintansa UNHCR:n kanssa toimintasuunnitelman täytäntöönpanon osalta. 4. Edellä olevan 2 kohdan f alakohdan osalta vastaanottavan jäsenvaltion on annettava turvapaikka-asioiden tukiryhmiin osallistuville asiantuntijoille valtuudet käyttää eurooppalaisia tietokantoja ja se voi antaa niille valtuudet käyttää kansallisia tietokantojaan kyseisten tietokantojen käyttöä koskevan asiaankuuluvan unionin oikeuden tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti, siinä määrin kuin se on tarpeen toimintasuunnitelmassa esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi ja tehtävien suorittamiseksi. 5. Toimintasuunnitelman muutoksiin tai mukautuksiin on saatava pääjohtajan ja vastaanottavan jäsenvaltion hyväksyntä, tarvittaessa osallistuvien jäsenvaltioiden kuulemisen jälkeen. Virasto lähettää 24 artiklassa tarkoitetuille osallistuvien jäsenvaltioiden kansallisille yhteyspisteille välittömästi jäljennöksen muutetusta tai mukautetusta toimintasuunnitelmasta. 6. Pääjohtaja voi asiasta vastaanottavalle jäsenvaltiolle ilmoitettuaan keskeyttää tai lopettaa turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämisen kokonaan tai osittain, jos: a) edellytykset 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen operatiivisten ja teknisten toimenpiteiden toteuttamiselle eivät enää täyty; b) vastaanottava jäsenvaltio ei noudata toimintasuunnitelmaa; c) pääjohtaja katsoo perusoikeusvastaavaa kuultuaan, että vastaanottava jäsenvaltio rikkoo perusoikeuksia tai kansainvälistä suojelua koskevia velvoitteitaan ja loukkaukset ovat vakavia tai ne todennäköisesti jatkuvat.

19 artikla Turvapaikka-asioiden tukiryhmien kokoonpano 1. Pääjohtaja määrittää kunkin turvapaikka-asioiden tukiryhmän kokoonpanon. Turvapaikka-asioiden tukiryhmät koostuvat: a) viraston omaan henkilöstöön kuuluvista asiantuntijoista; b) jäsenvaltioiden asiantuntijoista; c) jäsenvaltioiden virastoon lähettämistä asiantuntijoista; tai d) muista asiantuntijoista, jotka eivät ole viraston palveluksessa. Pääjohtajan on turvapaikka-asioiden tukiryhmien kokoonpanoa määrittäessään otettava huomioon asianomaisen jäsenvaltion erityisolosuhteet. Turvapaikka-asioiden tukiryhmä muodostetaan asiaankuuluvaa toimintasuunnitelmaa noudattaen. 2. Hallintoneuvosto päättää pääjohtajan ehdotuksesta turvapaikka-asioiden tukiryhmien käyttöön asetettavien asiantuntijoiden profiileista ja kokonaismäärästä. Samaa menettelyä sovelletaan asiantuntijoiden profiilien ja kokonaismäärien mahdollisiin myöhempiin muutoksiin. 3. Jäsenvaltioiden on osallistuttava turvapaikka-asioiden tukiryhmien muodostamiseen nimeämällä kansallisia asiantuntijoita, joilla on hallintoneuvoston 2 kohdan mukaisesti määrittämä vaadittava profiili. Kunkin jäsenvaltion seuraavana vuonna käyttöön asettamien asiantuntijoiden määrä vahvistetaan viraston ja asianomaisen jäsenvaltion vuotuisten kahdenvälisten neuvottelujen ja sopimusten pohjalta. Jäsenvaltioiden on ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen sopimusten mukaisesti asetettava omat asiantuntijansa tai virastoon lähettämänsä asiantuntijat käyttöön lähettämistä varten viraston pyynnöstä. Jos jäsenvaltiota kohtaa poikkeuksellinen tilanne, joka vaikuttaa merkittävästi kansallisten tehtävien hoitamiseen, sen ei kuitenkaan tarvitse asettaa kyseisiä asiantuntijoita tällä tavoin käyttöön. 4. Virasto asettaa turvapaikka-asioiden tukiryhmien käyttöön omaan henkilöstöönsä kuuluvia asiantuntijoita, myös kenttätyöhön palkattuja ja koulutettuja asiantuntijoita, sekä vähintään peruskoulutuksen saaneita tai todistetusti kokeneita tulkkeja, jotka voidaan rekrytoida vastaanottavassa jäsenvaltiossa, tai muita asiantuntijoita, jotka eivät ole viraston palveluksessa mutta joilla on osoitettua asiaan liittyvää osaamista ja kokemusta, operatiivisten tarpeiden mukaisesti. 5. Virasto laatii turvapaikka-asioiden tukiryhmiä varten luettelon tulkeista. Jäsenvaltioiden on autettava virastoa löytämään tulkkeja tähän tulkkiluetteloon, jolloin kyseeseen tulevat myös tulkit, jotka eivät työskentele jäsenvaltioiden kansallisissa hallintoelimissä. Tulkkausapua voidaan antaa lähettämällä tulkkeja asianomaiseen jäsenvaltioon tai tarvittaessa videoneuvottelujärjestelmien välityksellä. 6. Perustetaan vähintään 500 asiantuntijaa käsittävä turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservi turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämiseksi 16 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisten avunpyyntöjen, viraston 16 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisten oma-aloitteisten avuntarjousten ja 22 artiklan mukaisen viraston antaman avun puitteissa. Turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reserviin otettavien asiantuntijoiden on oltava välittömästi viraston käytettävissä. Tätä varten kunkin jäsenvaltion on asetettava viraston käyttöön liitteessä I vahvistettu määrä asiantuntijoita. Hallintoneuvosto päättää pääjohtajan ehdotuksesta ja äänivaltaisten jäsentensä kolmen neljäsosan enemmistöllä turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reserviin otettavien asiantuntijoiden profiileista. Samaa menettelyä sovelletaan asiantuntijoiden profiilien mahdollisiin myöhempiin muutoksiin. 7. Pääjohtaja voi tarkistaa, vastaako jäsenvaltioiden 6 kohdan mukaisesti turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservin käyttöön asettamien asiantuntijoiden profiili hallintoneuvoston kyseisen kohdan nojalla päättämiä profiileja. Pääjohtaja voi ennen lähettämistä pyytää jäsenvaltiota poistamaan asiantuntijan turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservistä, jos kyseisellä asiantuntijalla ei ole vaadittavaa profiilia, ja korvaamaan hänet asiantuntijalla, jolla on jokin vaadittavista profiileista. 8. Kun jäsenvaltiota kohtaa poikkeuksellinen tilanne, joka vaikuttaa merkittävästi kansallisten tehtävien hoitamiseen, mikä käy ilmi 5 artiklassa tarkoitetusta analyysista turvapaikkatilannetta koskevista tiedoista, jäsenvaltio voi pyytää hallintoneuvostolta kirjallisesti väliaikaista vapautusta velvollisuudestaan asettaa asiantuntijoita tämän artiklan 6 kohdassa tarkoitetun turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservin käyttöön, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 22 artiklan 5 kohdan soveltamista. Tällaisessa pyynnössä on esitettävä kattavat perustelut ja tiedot tilanteesta kyseisessä jäsenvaltiossa. Hallintoneuvoston päätös siitä, vapautetaanko kyseinen jäsenvaltio väliaikaisesti osittain velvollisuudestaan asettaa käyttöön liitteessä I vahvistettu määrä asiantuntijoita, tehdään hallintoneuvoston äänivaltaisten jäsenten kolmen neljäsosan enemmistöllä.

20 artikla Turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettäminen 1. Virasto lähettää turvapaikka-asioiden tukiryhmiä jäsenvaltioihin antamaan 16 artiklan 1 kohdan mukaista operatiivista ja teknistä apua. 2. Kun toimintasuunnitelmasta on sovittu 18 artiklan 1 kohdan tai 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti, pääjohtaja pyytää jäsenvaltioita lähettämään asiantuntijansa kymmenen työpäivän kuluessa. Tämä pyyntö ja toimintasuunnitelman jäljennös on lähetettävä kirjallisesti 24 artiklassa tarkoitetuille kansallisille yhteyspisteille, ja siinä on ilmoitettava lähettämisen aiottu alkamispäivämäärä. 3. Pääjohtaja lähettää turvapaikka-asioiden tukiryhmiä turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservistä 16 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisten avunpyyntöjen, viraston 16 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisten oma-aloitteisten avuntarjousten tai 22 artiklan mukaisen viraston antaman avun puitteissa. Asiantuntijat on lähetettävä turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservistä seitsemän työpäivän kuluessa päivästä, jona toimintasuunnitelmasta sovitaan 18 artiklan 1 kohdan tai 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 4. Jäsenvaltioiden on ilman aiheetonta viivytystä asetettava turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservin asiantuntijat käyttöön lähettämistä varten pääjohtajan määrittelemällä tavalla. Vastaanottavan jäsenvaltio ei saa lähettää asiantuntijoita, jotka kuuluvat sen turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reserviin antamaan pysyvään kiintiöön. Jos turvapaikkavalmiushenkilöiden reservissä ei ole riittävästi asiantuntijoita lähetettäväksi, hallintoneuvosto päättää pääjohtajan ehdotuksen perusteella, miten vajaus täytetään. Pääjohtaja ilmoittaa asiasta Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle. 5. Jäsenvaltio, josta asiantuntija lähetetään, jäljempänä ’kotijäsenvaltio’, määrittelee lähettämisen keston. Lähettämisen kesto on joka tapauksessa vähintään 45 päivää, ellei asianomaista operatiivista ja teknistä apua tarvita lyhyemmäksi aikaa. 6. Pääjohtaja pyytää jäsenvaltiota poistamaan asiantuntijan turvapaikka-asioiden tukiryhmästä siinä tapauksessa, että ilmenee väärinkäytöksiä tai sovellettavia lähettämistä koskevia sääntöjä ei noudateta. Tällaisessa tapauksessa kyseistä asiantuntijaa ei vastaisuudessa esitetä lähetettäväksi. 7. Virasto antaa Euroopan parlamentille 69 artiklassa tarkoitetussa unionin turvapaikkatilannetta koskevassa vuotuisessa kertomuksessaan tiedoksi tämän artiklan mukaisesti käyttöön asetettujen ja turvapaikka-asioiden tukiryhmissä lähetettyjen asiantuntijoiden määrän. Kyseisessä kertomuksessa luetellaan jäsenvaltiot, jotka ovat edellisen vuoden aikana vedonneet 19 artiklan 3 tai 8 kohdassa tarkoitettuun poikkeukselliseen tilanteeseen. Siihen sisällytetään myös poikkeukselliseen tilanteeseen vetoamisen perustelut ja asianomaisen jäsenvaltion toimittamat tiedot.

21 artikla Muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmät 1. Kun jäsenvaltio pyytää asetuksen (EU) 2019/1896 40 artiklassa tarkoitetuilta muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmiltä operatiivista ja teknistä lisäapua tai kun muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmiä lähetetään hotspot-alueille kyseisen asetuksen 42 artiklan perusteella, pääjohtaja toimii tiiviisti Euroopan raja- ja merivartioviraston kanssa tutkiessaan kyseisen asetuksen 40 artiklan 2 kohdan mukaisesti koordinoidusti muiden asiaankuuluvien unionin elinten, toimistojen ja virastojen kanssa jäsenvaltion esittämän lisäapua koskevan pyynnön ja sen tarpeita koskevan arvion määritelläkseen kattavan lisäapupaketin, johon sisältyy asiaankuuluvien unionin elinten, toimistojen ja virastojen koordinoimia, asianomaisen jäsenvaltion kanssa sovittavia eri toimia. 2. Komissio vahvistaa yhteistyössä vastaanottavan jäsenvaltion ja asiaankuuluvien unionin elinten ja laitosten kanssa hotspot-alueella tehtävää yhteistyötä koskevat ehdot ja vastaa muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmien toimien koordinoinnista. 3. Pääjohtaja käynnistää 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa menettelyn turvapaikka-asioiden tukiryhmien, tarvittaessa myös turvapaikka-asioiden asiantuntijoiden reservistä käyttöön saatujen asiantuntijoiden, lähettämiseksi muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmien osana. Turvapaikka-asioiden tukiryhmien muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmien puitteissa antamaan operatiiviseen ja tekniseen lisäapuun voi kuulua muun muassa seuraavaa: a) avustaminen kolmansien maiden kansalaisten suojelutarpeen arvioinnissa, mukaan lukien henkilöllisyyden selvittäminen, rekisteröinti ja, jos vastaanottava jäsenvaltio sitä pyytää, sormenjälkien ottaminen ja tietojen antaminen kyseisten menettelyjen tarkoituksesta; b) alustavien tietojen antaminen kolmansien maiden kansalaisille, jotka haluavat tehdä kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen, ja kolmansien maiden kansalaisten ohjaaminen toimivaltaisten kansallisten viranomaisten luokse; c) kansainväliseen suojeluun liittyvää menettelyä ja tarvittaessa vastaanotto-olosuhteita ja sisäisiä siirtoja koskevien tietojen antaminen kansainvälisen suojelun hakijoille sekä tarvittavan avun tarjoaminen sellaisille hakijoille tai mahdollisille hakijoille, jotka saatetaan siirtää unionin sisällä; d) kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten rekisteröinti ja, jos vastaanottava jäsenvaltio sitä pyytää, avustaminen kyseisten hakemusten tutkinnassa.

22 artikla Turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuvaan suhteettomaan paineeseen tai kyseisten järjestelmien