Vaihtoehdon tai harkintavallan luonne Direktiivi 2013/36/EU Asetus (EU) N:o 575/2013 Nimitys Vaihtoehdon tai harkintavallan kuvaus Käytetty (kyllä /ei /tietoa ei saatavilla) Kansallinen teksti Viitteet Saatavana englanniksi (kyllä/ei)

Tämän lomakkeen tiedot päivitetty viimeksi (pp/kk/vvvv)

Luottolaitosten liiketoiminnan harjoittamista koskevat vaatimukset 9 artiklan 2 kohta Poikkeus muita henkilöitä tai yrityksiä kuin luottolaitoksia koskevasta kiellosta vastaanottaa yleisöltä talletuksia tai muita takaisin maksettavia varoja Muita henkilöitä tai yrityksiä kuin luottolaitoksia koskevaa kieltoa vastaanottaa yleisöltä talletuksia tai muita takaisin maksettavia varoja ei sovelleta jäsenvaltioon, jäsenvaltion alueellisiin tai paikallisiin viranomaisiin, julkisiin kansainvälisiin elimiin, joissa yksi tai useampi jäsenvaltio on jäsenenä, eikä kansallisessa tai unionin oikeudessa nimenomaisesti säänneltyihin tapauksiin edellyttäen, että kyseiseen toimintaan sovelletaan tallettajien ja sijoittajien suojaamiseksi tarkoitettuja säännöksiä ja valvontaa.

Luottolaitosten liiketoiminnan harjoittamista koskevat vaatimukset 12 artiklan 3 kohta Perustamispääoma Jäsenvaltiot voivat päättää, että luottolaitokset, jotka eivät täytä erillisten omien varojen vaatimuksia ja jotka olivat olemassa 15 päivänä joulukuuta 1979, voivat jatkaa liiketoimintaansa. Ne voivat vapauttaa tällaiset luottolaitokset direktiivin 2013/36/EU 13 artiklan 1 kohdan ensimmäiseen alakohtaan sisältyvien vaatimuksien täyttämisestä.

Luottolaitosten liiketoiminnan harjoittamista koskevat vaatimukset 12 artiklan 4 kohta Perustamispääoma Jäsenvaltiot voivat myöntää toimiluvan tietyille luottolaitosryhmille, joiden perustamispääoma on alle 5 miljoonaa euroa, jos perustamispääoma on vähintään 1 miljoona euroa ja asianomaiset jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle ja EPV:lle perusteensa tämän mahdollisuuden käyttämiselle.

Luottolaitosten liiketoiminnan harjoittamista koskevat vaatimukset 21 artiklan 1 kohta Keskuslaitokseen pysyvästi liittyneitä luottolaitoksia koskevat vapautukset Toimivaltaiset viranomaiset voivat vapauttaa keskuslaitokseen pysyvästi liittyneet luottolaitokset direktiivin 2013/36/EU 10 ja 12 artiklan ja 13 artiklan 1 kohdan soveltamisesta.

Sijoituspalveluyritysten perustamispääoma 29 artiklan 3 kohta Tietyntyyppisten sijoituspalveluyritysten perustamispääoma Jäsenvaltiot voivat alentaa perustamispääoman 125 000 euron vähimmäismäärän 50 000 euroon silloin, kun yrityksen toimilupa ei kata asiakkaiden varojen tai arvopapereiden hallussapitoa, kaupankäyntiä omaan lukuun tai emissiontakaamista.

Sijoituspalveluyritysten perustamispääoma 32 artiklan 1 kohta Sijoituspalveluyritysten perustamispääomaa koskevat siirtymäsäännökset Jäsenvaltiot voivat jatkaa toimilupaa sellaisten sijoituspalveluyritysten ja direktiivin 2013/36/EU 30 artiklassa tarkoitettujen yritysten osalta, jotka ovat olleet olemassa 31 päivänä joulukuuta 1995 tai sitä ennen ja joiden omat varat ovat mainitun direktiivin 28 artiklan 2 kohdassa, 29 artiklan 1 tai 3 kohdassa tai 30 artiklassa säädettyjä perustamispääomia pienemmät.

Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten valtuudet 40 artikla Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille raportointia koskevat vaatimukset Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat tiedonsaanti-, tilastointi- tai valvontatarkoituksia varten vaatia, että kaikki kyseisen jäsenvaltion alueella sivuliikkeitä pitävät luottolaitokset antavat määräajoin kertomuksen sen alueella harjoittamistaan toimista tämän valtion toimivaltaisille viranomaisille, erityisesti sen arvioimiseksi, onko sivuliike direktiivin 2013/36/EU 51 artiklan 1 kohdan mukaisesti merkittävä.

Ohjaus ja hallinto 94 artiklan 1 kohdan g alakohdan i alakohta Palkitsemisen muuttuvat osat Jäsenvaltiot voivat asettaa muuttuvalle osalle enimmäisprosenttiosuuden, joka on pienempi kuin 100 prosenttia kunkin yksittäisen henkilön palkitsemisen kokonaismäärän kiinteästä osasta. Ks. osa 10

Ohjaus ja hallinto 94 artiklan 1 kohdan g alakohdan ii alakohta Palkitsemisen muuttuvat osat Jäsenvaltiot voivat sallia sen, että laitoksen osakkeenomistajat, omistajat tai jäsenet hyväksyvät korkeamman enimmäistason palkitsemisen kiinteän ja muuttuvan osan suhteelle edellyttäen, että muuttuvan osan kokonaistaso on enintään 200 prosenttia kunkin henkilön palkitsemisen kokonaismäärän kiinteästä osasta. Jäsenvaltiot voivat asettaa enimmäisprosenttiosuuden, joka on edellä mainittua pienempi. Ks. osa 10

Ohjaus ja hallinto 94 artiklan 1 kohdan g alakohdan iii alakohta Palkitsemisen muuttuvat osat Jäsenvaltiot voivat sallia sen, että laitokset soveltavat 94 artiklan 1 kohdan g alakohdan iii alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua diskonttokorkoa korkeintaan 25 prosenttiin muuttuvan palkkion kokonaismäärästä edellyttäen, että se maksetaan välineinä, joiden maksamista lykätään vähintään viidellä vuodella. Jäsenvaltiot voivat asettaa enimmäisprosenttiosuuden, joka on edellä mainittua pienempi. Ks. osa 10

Ohjaus ja hallinto 94 artiklan 1 kohdan l alakohta Palkitsemisen muuttuvat osat Jäsenvaltiot tai niiden toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa asettaa 94 artiklan 1 kohdan l alakohdassa tarkoitettujen välineiden tyyppiä ja rakennetta koskevia rajoituksia tai kieltää tietyt välineet.

Vakavaraisuuden arviointiprosessi (SREP) 103 artikla Vakavaraisuuden arviointiprosessin soveltaminen laitoksiin, joilla on samankaltainen riskiprofiili Jos toimivaltaiset viranomaiset määrittävät 97 artiklan nojalla, että laitokset, joilla on samankaltainen riskiprofiili, kuten samankaltaiset liiketoimintamallit tai riskikeskittymien maantieteellinen sijainti, ovat tai voivat olla alttiina samanlaisille riskeille tai aiheuttaa samanlaisia riskejä rahoitusjärjestelmälle, ne voivat soveltaa 97 artiklassa tarkoitettua vakavaraisuuden arviointiprosessia samankaltaisella tai samalla tavalla näihin laitoksiin.

Pääomapuskurit 129 artiklan 2 kohta Yleisen pääomapuskurin ylläpitämistä koskevasta vaatimuksesta pienille ja keskisuurille sijoituspalveluyrityksille myönnettävä vapautus Poiketen siitä, mitä 129 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi vapauttaa pienet ja keskisuuret sijoituspalveluyritykset mainitussa kohdassa säädetyistä vaatimuksista, jos tällainen vapautus ei uhkaa kyseisen jäsenvaltion rahoitusjärjestelmän vakautta.

Pääomapuskurit 130 artiklan 2 kohta Vastasyklisen pääomapuskurin ylläpitämistä koskevasta vaatimuksesta pienille ja keskisuurille sijoituspalveluyrityksille myönnettävä vapautus Poiketen siitä, mitä 130 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi vapauttaa pienet ja keskisuuret sijoituspalveluyritykset mainitussa kohdassa säädetyistä vaatimuksista, jos tällainen vapautus ei uhkaa kyseisen jäsenvaltion rahoitusjärjestelmän vakautta.

Pääomapuskurit 133 artiklan 18 kohta Vaatimus pitää yllä järjestelmäriskipuskuria Jäsenvaltiot voivat soveltaa järjestelmäriskipuskuria kaikkiin vastuisiin.

Pääomapuskurit 134 artiklan 1 kohta Järjestelmäriskipuskurikannan virallinen hyväksyminen Muut jäsenvaltiot voivat hyväksyä virallisesti 133 artiklan mukaisesti asetetun järjestelmäriskipuskurikannan ja soveltaa tätä puskurikantaa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden laitosten niihin vastuisiin, jotka sijaitsevat tämän puskurikannan asettaneessa jäsenvaltiossa.

Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten valtuudet 152 artiklan ensimmäinen kohta Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille raportointia koskevat vaatimukset (siirtymäsäännökset) Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat tilastotarkoituksia varten vaatia, että kaikki sen alueella sivuliikkeitä pitävät luottolaitokset antavat määräajoin kertomuksen vastaanottavan jäsenvaltion alueella suorittamistaan toimista tämän valtion toimivaltaisille viranomaisille.

Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten valtuudet 152 artiklan toinen kohta Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille raportointia koskevat vaatimukset (siirtymäsäännökset) Vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia, että toisista jäsenvaltioista olevien luottolaitosten sivuliikkeet antavat samat tiedot, joita se vaatii tässä tarkoituksessa kansallisilta luottolaitoksilta.

Pääomapuskurit 160 artiklan 6 kohta Pääomapuskureita koskevat siirtymäsäännökset Jäsenvaltiot voivat asettaa pääomapuskureille 160 artiklan 1–4 kohdassa määritettyä lyhyemmän siirtymäkauden. Muut jäsenvaltiot voivat hyväksyä tällaisen lyhyemmän siirtymäkauden.

Määritelmät 4 artiklan 2 kohta Välillinen omistusosuus kiinteistössä Jäsenvaltiot tai niiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia vastaavan välillisen omistusosuuden kiinteistössä muodostavat osakkeet edellyttäen, että tällaisesta välillisestä omistusosuudesta on nimenomaisesti säädetty kyseisen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä ja että vakuudeksi pantattuna se antaa vastaavan suojan velkojalle.

Vaatimusten soveltamisala 6 artiklan 4 kohta Vaatimusten soveltaminen yksittäiseen laitokseen Toimivaltaiset viranomaiset voivat siihen saakka, kun komission 508 artiklan 3 kohdan mukaisesti antama kertomus on saatu, vapauttaa sijoituspalveluyritykset kuudennessa osassa (maksuvalmius) säädettyjen velvoitteiden noudattamisesta ottaen huomioon sijoituspalveluyritysten toiminnan luonteen, laajuuden ja monimuotoisuuden.

Vaatimusten soveltamisala 18 artiklan 5 kohta Varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin menetelmät Kun on kyse omistusyhteyksistä tai muista kuin 18 artiklan 1 ja 4 kohdassa tarkoitetuista pääomayhteyksistä, toimivaltaisten viranomaisten on päätettävä, onko konsolidointi suoritettava ja millä tavoin se on suoritettava. Ne voivat erityisesti sallia pääomaosuusmenetelmän käytön tai edellyttää sitä. Tämä menetelmä ei kuitenkaan tarkoita kyseisten yritysten sisällyttämistä konsolidoituun valvontaan.

Vaatimusten soveltamisala 18 artiklan 6 kohta Varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin menetelmät Toimivaltaisten viranomaisten on seuraavissa tapauksissa päätettävä, onko konsolidointi suoritettava ja millä tavoin se on suoritettava:

a) kun laitoksella on toimivaltaisten viranomaisten mielestä huomattava vaikutusvalta yhdessä tai useammassa laitoksessa tai rahoituslaitoksessa, mutta sillä ei ole omistus- tai muita pääomayhteyksiä näissä laitoksissa; ja

b) kun kaksi tai useampi laitos tai rahoituslaitos on yhteisen johdon alaisia siten, että tämä ei perustu sopimukseen, sääntöihin tai yhtiöjärjestykseen. Toimivaltaiset viranomaiset voivat erityisesti sallia direktiivin 83/349/ETY 12 artiklassa säädetyn menetelmän käytön tai edellyttää sitä.

Rahoitusalan ulkopuoliset huomattavat omistusosuudet 89 artiklan 3 kohta Rahoitusalan ulkopuolisten huomattavien omistusosuuksien riskipainottaminen ja kieltäminen Toimivaltaisten viranomaisten on sovellettava a ja b alakohdan vaatimuksia 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin laitosten huomattaviin omistusosuuksiin:

a) laskettaessa pääomavaatimusta tämän asetuksen kolmannen osan mukaisesti laitosten on sovellettava 1 250 prosentin riskipainoa suurempaan seuraavista: i) sellaisten 1 kohdassa tarkoitettujen huomattavien omistusosuuksien määrään, joka on yli 15 prosenttia hyväksyttävästä pääomasta; ii) sellaisten 2 kohdassa tarkoitettujen huomattavien omistusosuuksien kokonaismäärään, joka on yli 60 prosenttia laitoksen hyväksyttävästä pääomasta;

b) toimivaltaisten viranomaisten on kiellettävä laitoksia pitämästä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja huomattavia omistusosuuksia, joiden määrä ylittää mainituissa kohdissa säädetyt prosenttiosuudet hyväksyttävästä pääomasta. Toimivaltaisten viranomaisten on julkistettava a tai b alakohdan mukainen valintansa.

Sijoituspalveluyrityksiin sovellettavat omien varojen vaatimukset 95 artiklan 2 kohta Niihin sijoituspalveluyrityksiin sovellettavat omien varojen vaatimukset, joilla on rajoitettu toimilupa sijoituspalveluiden tarjoamiseen Toimivaltaiset viranomaiset voivat säätää, että sellaisiin sijoituspalveluyrityksiin sovellettavat omien varojen vaatimukset, joilla on rajoitettu toimilupa sijoituspalveluiden tarjoamiseen, sitovat kyseisiä yrityksiä direktiivin 2006/49/EY ja 2006/48/EY osalta 31 päivänä joulukuuta 2013 voimassa olevien kansallisten täytäntöönpanosäännösten mukaisesti.

Laskenta- ja ilmoittamisvaatimukset 99 artiklan 3 kohta Omien varojen vaatimuksista annettavat ilmoitukset ja rahoitustiedot Toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia luottolaitoksia, jotka soveltavat kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja, sellaisina kuin niitä sovelletaan asetuksen (EY) No 1606/2002 nojalla, omien varojen ilmoittamiseen konsolidoidusti tämän asetuksen 24 artiklan 2 kohdan nojalla, ilmoittamaan myös rahoitustiedot tämän artiklan 2 kohdassa säädetyn mukaisesti.

Luottoriski: Standardimenetelmä 124 artiklan 2 kohta Kiinteistövakuudellisiin vastuisiin sovellettavat riskipainot ja kriteerit Toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa vahvistaa 125 artiklan 2 kohdassa ja 126 artiklan 2 kohdassa säädettyä korkeamman riskipainon tai kyseisissä kohdissa säädettyjä tiukempia kriteereitä rahoitusvakauteen liittyvien näkökohtien perusteella. Ks. osa 11

Luottoriski: Standardimenetelmä 129 artiklan 1 kohta Katetut joukkolainat Kuultuaan EPV:tä toimivaltaiset viranomaiset voivat olla osittain soveltamatta ensimmäisen alakohdan c alakohtaa ja hyväksyä sen, että luottoluokkaan 2 sijoittuvan saamisen kokonaismäärä liikkeeseen laskevan luottolaitoksen liikkeessä olevien katettujen joukkolainojen nimellismäärästä on enintään 10 prosenttia, edellyttäen, että kyseisissä jäsenvaltioissa voidaan todeta mittavia potentiaalisia keskittymäongelmia, jotka johtuvat mainitussa alakohdassa tarkoitetun luottoluokkaa 1 koskevan vaatimuksen soveltamisesta.

Luottoriski: IRB-menetelmä 164 artiklan 5 kohta Kiinteistövakuudellisille vastuille asetetut vastuilla painotetut keskimääräiset LGD-vähimmäisluvut Toimivaltaisten viranomaisten on 101 artiklan nojalla koottujen tietojen perusteella ja ottaen huomioon kiinteistömarkkinoiden tulevat kehitysnäkymät ja muut oleelliset tekijät arvioitava säännöllisin väliajoin ja vähintään kerran vuodessa, ovatko tämän artiklan 4 kohdassa esitetyt LGD-vähimmäisluvut asianmukaisia niiden alueen asunto- tai liikekiinteistövakuudellisiin vastuisiin nähden. Toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa rahoitusvakauteen liittyvien näkökohtien perusteella korottaa omalla alueellaan kiinteistövakuudellisille vastuille asetettuja vastuilla painotettuja keskimääräisiä LGD-vähimmäislukuja. Ks. osa 12

Luottoriski: IRB-menetelmä 178 artiklan 1 kohdan b alakohta Vastapuolen maksukyvyttömyys Toimivaltaiset viranomaiset voivat korvata 90 päivän lukumäärän 180 päivällä asuinkiinteistövakuudellisten saamisten tai pk-yrityksiä koskevien liikekiinteistövakuudellisten saamisten tapauksessa vähittäisvastuuryhmässä sekä julkisyhteisöjä ja julkisoikeudellisia laitoksia koskevien saamisten tapauksessa.

Vastapuoliriski 284 artiklan 4 kohta Vastuuarvo Toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia suurempaa alfaa kuin 1,4 tai antaa laitoksille luvan käyttää omia estimaattejaan 9 kohdan mukaisesti.

Markkinariski: Positioriski 327 artiklan 2 kohta Vaihtovelkakirjan ja sen kohde-etuutena olevan rahoitusvälineen vastakkaismerkkisen position välinen nettouttaminen Toimivaltaiset viranomaiset voivat valita menetelmän, jossa otetaan huomioon todennäköisyys, että tietty vaihtovelkakirja vaihdetaan, tai asettaa omien varojen vaatimuksen, joka kattaa vaihdosta mahdollisesti aiheutuvat tappiot.

Suuret asiakasriskit 395 artiklan 1 kohta Suurten asiakasriskien rajoittaminen laitoksilta olevien saamisten osalta Toimivaltaiset viranomaiset voivat asettaa suurille asiakasriskeille rajan, joka alittaa 150 miljoonaa euroa laitoksilta olevien saamisten osalta.

Suuret asiakasriskit 400 artiklan 2 kohdan a alakohta ja 493 artiklan 3 kohdan a alakohta Vapautukset tai osittaiset vapautukset suurten asiakasriskien rajoituksista Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain vapauttaa rajoituksista 129 artiklan 1, 3 ja 6 kohdan soveltamisalaan kuuluvat katetut joukkolainat.

400 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 493 artiklan 3 kohdan b alakohta Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain vapauttaa rajoituksista omaisuuserät, jotka ovat saamisia jäsenvaltioiden aluehallinnoilta tai paikallisviranomaisilta.

400 artiklan 2 kohdan c alakohta ja 493 artiklan 3 kohdan c alakohta Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain vapauttaa rajoituksista vastuut, jotka liittyvät sen emoyritykseen tai emoyrityksen muihin tytäryrityksiin.

400 artiklan 2 kohdan d alakohta ja 493 artiklan 3 kohdan d alakohta Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain vapauttaa rajoituksista saamiset sellaisilta alueellisilta tai keskusluottolaitoksilta, joiden ryhmään luottolaitos on liittynyt osaksi ja joiden tehtävänä on suorittaa käteismaksujen selvitystä ryhmän sisällä.

400 artiklan 2 kohdan e alakohta ja 493 artiklan 3 kohdan e alakohta Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain vapauttaa rajoituksista sellaisten luottolaitosten saamiset luottolaitoksilta, joista yhden toiminta ei perustu kilpailuun ja joka lakisääteisten ohjelmien tai yhtiöjärjestyksensä nojalla antaa tai takaa lainoja edistääkseen tiettyjä talouden toimialoja ja joita koskee valtion valvonta jossain muodossa ja lainojen käyttörajoitukset, edellyttäen, että asianomaiset vastuut perustuvat sellaisiin lainoihin, jotka siirretään tuensaajille luottolaitosten välityksellä, tai näiden lainojen takauksiin.

400 artiklan 2 kohdan f alakohta ja 493 artiklan 3 kohdan f alakohta Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain vapauttaa rajoituksista saamiset laitoksilta, edellyttäen, että nämä vastuut eivät muodosta tällaisten laitosten omia varoja, kestävät korkeintaan seuraavaan pankkipäivään eivätkä ole merkittävän kaupankäyntivaluutan määräisiä.

400 artiklan 2 kohdan g alakohta ja 493 artiklan 3 kohdan g alakohta Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain vapauttaa rajoituksista sellaiset kansallisen valuutan määräiset saamiset keskuspankeilta, jotka ovat niissä pidettävien vähimmäisvarantojen muodossa.

400 artiklan 2 kohdan h alakohta ja 493 artiklan 3 kohdan h alakohta Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain vapauttaa rajoituksista sellaiset kansallisen valuutan määräiset ja kansallisessa valuutassa rahoitetut saamiset keskushallinnoilta, jotka ovat valtion arvopapereissa säilytettävien lakisääteisten maksuvalmiusvaatimusten muodossa, edellyttäen että toimivaltaisten viranomaisten harkinnan mukaan valitun luottoluokituslaitoksen näille keskushallinnoille antama luottoluokitus on sijoitusluokka.

400 artiklan 2 kohdan i alakohta ja 493 artiklan 3 kohdan i alakohta Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain vapauttaa rajoituksista 50 prosenttia liitteessä I tarkoitetuista taseen ulkopuolisista rembursseista, joiden riski on keskimääräinen/alhainen, ja taseen ulkopuolisista käyttämättömistä luottojärjestelyistä, joiden riski on keskimääräinen/alhainen, ja toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella 80 prosenttia muista kuin myönnetyille luotoille annetuista takauksista, jotka perustuvat lakiin tai asetukseen ja joita ovat jäsenilleen antaneet keskinäiset yhtiöt, joilla on luottolaitoksen asema.

400 artiklan 2 kohdan j alakohta ja 493 artiklan 3 kohdan j alakohta Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain vapauttaa rajoituksista lakisääteisesti vaadittavat takaukset, joita käytetään silloin, kun asunto-obligaatioita liikkeeseen laskemalla rahoitettu kiinnitysluotto maksetaan kiinnitysluoton ottajalle ennen kiinnitysluoton lopullista rekisteröintiä maarekisteriin, edellyttäen, ettei takausta käytetä riskin vähentämiseen riskipainotettujen vastuuerien laskennassa.

400 artiklan 2 kohdan k alakohta ja 493 artiklan 3 kohdan k alakohta Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain vapauttaa rajoituksista omaisuuserät, jotka ovat virallisesti hyväksyttyihin pörsseihin kohdistuvia saamisia tai muita niihin liittyviä vastuita.

Maksuvalmius 412 artiklan 5 kohta Maksuvalmiusvaatimus Jäsenvaltiot voivat säilyttää tai ottaa käyttöön maksuvalmiusvaatimuksia koskevia kansallisia säännöksiä, ennen kuin unionissa määritellään ja otetaan täysimääräisesti käyttöön 460 artiklan mukaiset maksuvalmiusvaatimuksia koskevat sitovat vähimmäisvaatimukset.

Maksuvalmius 412 artiklan 5 kohta Maksuvalmiusvaatimus Jäsenvaltiot tai toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia jäsenvaltiossa toimiluvan saaneita laitoksia tai näiden laitosten osia pitämään korkeamman maksuvalmiusvaatimuksen enintään 100 prosenttina, kunnes sitova vähimmäisvaatimus on otettu täysimääräisesti käyttöön 100 prosentin tasolla 460 artiklan mukaisesti.

Maksuvalmius 413 artiklan 3 kohta Pysyvän varainhankinnan vaatimus Jäsenvaltiot voivat säilyttää tai ottaa käyttöön kansallisia säännöksiä pysyvää varainhankintaa koskevien vaatimusten alalla, ennen kuin unionissa määritetään ja otetaan käyttöön 510 artiklan mukaiset pysyvän varainhankinnan vaatimuksia koskevat sitovat vähimmäisvaatimukset.

Maksuvalmius 415 artiklan 3 kohta Maksuvalmiusraportointivaatimukset Siihen asti, kun sitovat maksuvalmiusvaatimukset otetaan täysimääräisesti käyttöön, toimivaltaiset viranomaiset voivat edelleen kerätä tietoja kartoittamalla valvontavälineitä nykyisten kansallisten maksuvalmiusstandardien noudattamisen valvomiseksi.

Maksuvalmius 420 artiklan 2 kohta Likviditeetin ulosvirtauksen taso Toimivaltaiset viranomaiset voivat soveltaa tasoltaan enintään 5 prosentin ulosvirtausta sellaisten ulkomaankaupan rahoitukseen liittyvien taseen ulkopuolisten tuotteiden osalta, joita tarkoitetaan 429 artiklassa ja liitteessä I.

Maksuvalmius 422 artiklan 4 kohta Muita velkoja koskevat likviditeetin ulosvirtaukset Yhtenäisen määritelmän puuttuessa toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa yleisiä ohjeita, joita laitosten on noudatettava määrittäessään talletuksia, jotka tallettaja pitää voimassa vakiintuneen liiketoimintasuhteen yhteydessä.

Omien varojen vaatimukset 465 artiklan 2 kohta Omien varojen vaatimuksia koskeva siirtymäsäännös Toimivaltaisten viranomaisten on määritettävä ja julkaistava ydinpääoman (CET1) ja ensisijaisen pääoman (T1) osuuksien tasot, jotka laitosten on täytettävä tai ylitettävä, 465 artiklan 1 kohdassa mainituissa vaihteluväleissä. Ks. osa 2

Omien varojen vaatimukset 467 artiklan 2 kohta Käypään arvoon arvostettuja realisoitumattomia tappioita koskeva siirtymäkauden kohtelu Poiketen siitä, mitä 467 artiklan 1 kohdassa säädetään, toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia sen, että laitokset eivät sisällytä omien varojen osatekijöihin realisoitumattomia voittoja ja tappioita, jotka liittyvät saamisiin valtiolta ja jotka on luokiteltu EU:n hyväksymässä IAS-standardissa 39 myytävissä oleviksi, jos tällaista kohtelua on sovellettu ennen 1 päivää tammikuuta 2014.

Omien varojen vaatimukset 467 artiklan 3 kohta Käypään arvoon arvostettuja realisoitumattomia tappioita koskeva siirtymäkauden kohtelu Toimivaltaisten viranomaisten on määritettävä sovellettava prosenttiosuus 467 artiklan 2 kohdan a–d alakohdassa mainituissa vaihteluväleissä. Ks. osa 3

Omien varojen vaatimukset 468 artiklan 2 kohta Käypään arvoon arvostettuja realisoitumattomia voittoja koskeva siirtymäkauden kohtelu Kun laitoksia vaaditaan 467 artiklan nojalla laitoksia sisällyttämään ydinpääomaa (CET1) koskevaan laskelmaan käypään arvoon arvostetut realisoitumattomat tappionsa, toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia laitosten sisällyttää kyseiseen laskelmaan 100 prosenttia käypään arvoon arvostetuista realisoitumattomista voitoistaan.

Omien varojen vaatimukset 468 artiklan 3 kohta Käypään arvoon arvostettuja realisoitumattomia voittoja koskeva siirtymäkauden kohtelu Toimivaltaisten viranomaisten on määritettävä ja julkaistava realisoitumattomiin voittoihin sovellettava prosenttiosuus, joka poistetaan ydinpääomasta (CET1), 468 artiklan 2 kohdan a–c alakohdassa mainituissa vaihteluväleissä. Ks. osa 4

Omien varojen vaatimukset 471 artiklan 1 kohta Poikkeukset ydinpääoman (CET1) eristä tehtävistä vakuutusyrityksissä olevien omistusosuuksien vähennyksistä Poiketen siitä, mitä 49 artiklan 1 kohdassa säädetään, toimivaltaiset viranomaiset voivat 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2022 välisenä aikana antaa laitoksille luvan olla vähentämättä vakuutusyrityksissä, jälleenvakuutusyrityksissä ja vakuutusholdingyhtiöissä olevia omistusosuuksia, kun 471 artiklan 1 kohdan ehdot täyttyvät.

Omien varojen vaatimukset 473 artiklan 1 kohta IAS-standardiin 19 tehtävät muutokset Poiketen siitä, mitä 481 artiklassa säädetään, 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2018 välisenä aikana toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa laitoksille, jotka laativat tilinpäätöksensä asetuksen (EY) N:o 1606/2002 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen hyväksyttyjen kansainvälisten standardien mukaisesti, luvan lisätä ydinpääomaansa (CET1) tapauksen mukaan 473 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisesti sovellettava määrä kerrottuna 473 artiklan 4 kohdan mukaisesti sovellettavalla kertoimella.

Omien varojen vaatimukset 478 artiklan 3 kohta Ydinpääoman (CET1), ensisijaisen lisäpääoman (AT1) ja toissijaisen pääoman (T2) eristä tehtävät vähennykset (siirtymävaihe) Toimivaltaisten viranomaisten on määritettävä ja julkaistava sovellettava prosenttiosuus 478 artiklan 1 ja 2 kohdassa mainituissa vaihteluväleissä kullekin seuraavista vähennyksistä: a) 36 artiklan 1 kohdan a–h alakohdassa edellytetyt yksittäiset vähennykset, lukuun ottamatta tulevista veronalaisista voitoista riippuvia ja väliaikaisten erojen seurauksena syntyviä laskennallisia verosaamisia; b) tulevista veronalaisista voitoista riippuvien ja väliaikaisten erojen seurauksena syntyvien laskennallisten verosaamisten sekä 36 artiklan 1 kohdan i alakohdassa tarkoitettujen erien kokonaismäärä, joka on vähennettävä 48 artiklan mukaan; c) kukin 56 artiklan b–d kohdassa edellytetty vähennys; d) kukin 66 artiklan b–d kohdassa edellytetty vähennys. Ks. osa 5

Omien varojen vaatimukset 479 artiklan 4 kohta Sellaisten instrumenttien ja erien, joita ei katsota vähemmistöosuuksiksi, sisällyttäminen konsolidoituun ydinpääomaan (CET1) (siirtymävaihe) Toimivaltaisten viranomaisten on määritettävä ja julkaistava sovellettava prosenttiosuus 479 artiklan 3 kohdassa mainituissa vaihteluväleissä. Ks. osa 6

Omien varojen vaatimukset 480 artiklan 3 kohta Vähemmistöosuuksien ja ehdot täyttävän ensisijaisen lisäpääoman (AT1) ja toissijaisen pääoman (T2) sisällyttäminen konsolidoituihin omiin varoihin (siirtymävaihe) Toimivaltaisten viranomaisten on määritettävä ja julkaistava sovellettavan kertoimen suuruus 480 artiklan 2 kohdassa mainituissa vaihteluväleissä. Ks. osa 7

Omien varojen vaatimukset 481 artiklan 3 kohta Ylimääräiset suodattimet ja vähennykset (siirtymävaihe) Toimivaltaisten viranomaisten on kunkin 481 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun suodattimen tai vähennyksen osalta määritettävä ja julkaistava sovellettavat prosenttiosuudet mainitun artiklan 3 ja 4 kohdassa mainituissa vaihteluväleissä. Ks. osa 8

Omien varojen vaatimukset 486 artiklan 6 kohta Rajoitukset ydinpääoman (CET1) erien, ensisijaisen lisäpääoman (AT1) erien ja toissijaisen pääoman (T2) erien määräaikaiseen vapauttamiseen uusista säännöksistä Toimivaltaisten viranomaisten on määritettävä ja julkaistava sovellettavat prosenttiosuudet 486 artiklan 5 kohdassa mainituissa vaihteluväleissä. Ks. osa 9

Luottoriski: IRB-menetelmä 495 artiklan 1 kohta Oman pääoman ehtoisten vastuiden käsittely IRB-menetelmän mukaisesti (siirtymävaihe) Poiketen siitä, mitä kolmannen osan 3 luvussa säädetään, toimivaltaiset viranomaiset voivat 31 päivään joulukuuta 2017 asti vapauttaa IRB-menetelmän mukaisesta käsittelystä tietyt 31 päivänä joulukuuta 2007 voimassa olleet, kyseisen jäsenvaltion laitosten ja niiden EU:ssa toimivien tytäryritysten oman pääoman ehtoisten vastuiden alaryhmät.

Luottoriski: Standardimenetelmä 496 artiklan 1 kohta Katettuihin joukkolainoihin liittyvien omien varojen vaatimusten laskentaa koskeva siirtymäsäännös Toimivaltaiset viranomaiset voivat kokonaan tai osittain olla soveltamatta 129 artiklan 1 kohdan d ja f alakohdassa vahvistettua, ranskalaisten Fonds communs de Créances -rahastojen tai niitä vastaavien arvopaperistamisyhteisöjen liikkeeseen laskemiin etuoikeusasemaltaan parhaimpiin osuuksiin sovellettavaa 10 prosentin rajoitusta 31 päivään joulukuuta 2017 asti, edellyttäen että 496 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät.

Velkaantuneisuus 499 artiklan 3 kohta Vähimmäisomavaraisuusasteen laskentaa koskeva siirtymäsäännös Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 575/2013 429 artiklan 2 kohdassa säädetään, toimivaltaiset viranomaiset voivat 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2017 välisenä aikana antaa laitosten laskea vuosineljänneksen lopun vähimmäisomavaraisuusasteen, jos ne katsovat, että laitoksilla ei ehkä ole riittävän laadukasta tietoa, jotta vähimmäisomavaraisuusaste voitaisiin laskea kuukausittaisten vähimmäisomavaraisuusasteiden aritmeettisena keskiarvona vuosineljännekseltä.