FI Euroopan unionin virallinen lehti L 171/1

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2016/1011,

annettu 8 päivänä kesäkuuta 2016,

rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa vertailuarvoina tai sijoitusrahastojen arvonkehityksen mittaamisessa käytettävistä indekseistä ja direktiivien 2008/48/EY ja 2014/17/EU sekä asetuksen (EU) N:o 596/2014 muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Monien rahoitusvälineiden ja rahoitussopimusten hinnoittelu on riippuvainen vertailuarvojen tarkkuudesta ja koskemattomuudesta. Korkokantojen vertailuarvojen, kuten LIBOR- ja EURIBOR-viitekorkojen, vakavat manipulointitapaukset sekä väitteet energian, öljyn ja valuuttojen vertailuarvojen manipuloinnista osoittavat, että vertailuarvoihin voi liittyä eturistiriitoja. Harkintavallan käyttö ja heikot hallintojärjestelmät lisäävät vertailuarvojen alttiutta manipuloinnille. Puutteet ja epäilykset, jotka liittyvät vertailuarvoina käytettävien indeksien tarkkuuteen ja koskemattomuuteen, voivat heikentää markkinoiden luottamusta, aiheuttaa menetyksiä kuluttajille ja sijoittajille sekä vääristää reaalitaloutta. Tämän vuoksi on tarpeen varmistaa vertailuarvojen ja vertailuarvojen määritysprosessin tarkkuus, vakaus ja koskemattomuus.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2014/65/EU (4) sisältyy tiettyjä, noteeratun rahoitusvälineen hinnoittelussa käytettävän vertailuarvon luotettavuutta koskevia vaatimuksia. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2003/71/EY (5) sisältyy tiettyjä, liikkeeseenlaskijoiden käyttämiä vertailuarvoja koskevia vaatimuksia. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2009/65/EY (6) sisältyy tiettyjä, siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten (yhteissijoitusyritykset) käyttämiä vertailuarvoja koskevia vaatimuksia. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) N:o 1227/2011 (7) sisältyy tiettyjä tukkukaupan energiatuotteissa käytettävien vertailuarvojen manipuloinnin kieltäviä säännöksiä. Nämä säädökset kattavat kuitenkin ainoastaan tiettyjen vertailuarvojen tietyt näkökohdat, eikä niissä puututa kaikkiin kaikkien vertailuarvojen tarjoamisprosessissa esiintyviin haavoittuvuuksiin, eivätkä ne kata rahoitusalan vertailuarvojen kaikkea käyttöä rahoitusalalla.

(3) Vertailuarvot ovat erityisen tärkeitä rajatylittävien transaktioiden hinnoittelussa, joten ne edistävät tehokkaiden ja toimivien sisämarkkinoiden syntymistä monenlaisille rahoitusvälineille ja -palveluille. Monia rahoitussopimuksissa, erityisesti kiinnityksissä, viitekorkoina käytettäviä vertailuarvoja tarjotaan yhdessä jäsenvaltiossa, mutta toisissa jäsenvaltioissa sijaitsevat luottolaitokset ja kuluttajat käyttävät niitä. Lisäksi tällaiset luottolaitokset usein suojaavat riskinsä tai hankkivat rahoitusta kyseisten rahoitussopimusten tekemiseksi rajatylittäviltä pankkien välisiltä markkinoilta. Vain muutama jäsenvaltio on antanut vertailuarvoja koskevia kansallisia sääntöjä, mutta niiden oikeudellisista kehyksissä ilmenee jo nyt eroja eri osa-alueilla, kuten soveltamisalassa. Kansainvälinen arvopaperimarkkinavalvojien yhteisö (IOSCO) sopi rahoitusalan vertailuarvoja koskevista periaatteista 17 päivänä heinäkuuta 2013, jäljempänä ’rahoitusalan vertailuarvoja koskevat IOSCO:n periaatteet’, ja öljyn hintaraportteja laativia toimistoja koskevista periaatteista 5 päivänä lokakuuta 2012, jäljempänä ’öljyn hintaraportteja laativia yhteisöjä koskevat IOSCO:n periaatteet’, jäljempänä yhdessä ’IOSCO:n periaatteet’, ja koska nämä periaatteet ovat tietyssä määrin joustavia niiden tarkan soveltamisalan ja täytäntöönpanokeinojen suhteen, on todennäköistä, että jäsenvaltiot antaisivat kansallisia sääntöjä, joiden nojalla nämä periaatteet pantaisiin täytäntöön epäyhdenmukaisesti.

(4) Nämä toisistaan poikkeavat lähestymistavat johtaisivat sisämarkkinoiden pirstaloitumiseen, sillä vertailuarvojen hallinnoijia ja käyttäjiä koskisivat eri jäsenvaltioissa erilaiset säännöt. Tämän vuoksi yhdessä jäsenvaltiossa tarjottujen vertailuarvojen käyttö saatettaisiin estää toisissa jäsenvaltioissa. Koska rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa tai sijoitusrahastojen arvonkehityksen mittaamisessa käytettyjen vertailuarvojen tarkkuuden ja koskemattomuuden varmistamista unionissa koskevaa yhdenmukaistettua kehystä ei ole, on todennäköistä, että jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen väliset erot luovat vertailuarvojen tarjonnan osalta esteitä sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle.

(5) Unionin kuluttajansuojasäännökset eivät kata kysymystä rahoitussopimuksissa käytettyjä vertailuarvoja koskevista riittävistä tiedoista. Koska useissa jäsenvaltioissa on tehty kuluttajavalituksia ja käyty oikeutta vertailuarvojen käytöstä, on todennäköistä, että perustelluista kuluttajasuojasyistä toteutettaisiin toisistaan poikkeavia kansallisia toimenpiteitä, mikä voisi johtaa sisämarkkinoiden pirstaloitumiseen eritasoisesta kuluttajansuojasta aiheutuvien toisistaan eroavien kilpailuedellytysten vuoksi.

(6) Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja sen toimintaedellytysten parantamiseksi erityisesti finanssimarkkinoiden osalta sekä korkeatasoisen kuluttajan- ja sijoittajansuojan varmistamiseksi on sen vuoksi aiheellista luoda sääntelykehys vertailuarvoille unionin tasolla.

(7) On asianmukaista ja tarpeellista, että tämä kehys annetaan asetuksen muodossa sen varmistamiseksi, että säännöksiä, joilla asetetaan suoraan vertailuarvojen tarjoamiseen, tietojen toimittamiseen niitä varten ja niiden käyttöön osallistuvia henkilöitä koskevia velvoitteita, sovelletaan yhdenmukaisella tavalla kaikkialla unionissa. Koska vertailuarvojen tarjonnan oikeudelliseen kehykseen sisältyy pakostakin toimenpiteitä, joissa määritellään yksityiskohtaiset vaatimukset vertailuarvojen tarjonnan kaikilla eri osa-alueilla, pienetkin erot jollakin osa-alueella valitussa lähestymistavassa voisivat johtaa merkittäviin esteisiin vertailuarvojen rajatylittävässä tarjonnassa. Käyttämällä asetusta, jota sovelletaan sellaisenaan, rajoitetaan kansallisen tason toisistaan poikkeavien toimenpiteiden mahdollisuutta, varmistetaan yhtenäinen lähestymistapa ja parempi oikeusvarmuus ja estetään merkittävien esteiden syntyminen vertailuarvojen rajatylittävässä tarjonnassa.

(8) Tämän asetuksen soveltamisalan olisi oltava mahdollisimman laaja, jotta se tarjoaisi ennalta ehkäisevän sääntelykehyksen. Vertailuarvojen tarjoamiseen sisältyy niiden määritysvaiheessa harkintavaltaa, ja tuottamiseen voi kohdistua tietyntyyppisiä eturistiriitoja, mikä luo tilaisuuden ja kannustimia manipuloida vertailuarvoja. Tällaiset riskitekijät ovat yhteisiä kaikille vertailuarvoille, joten niille olisi asetettava asianmukaiset päätöksentekoa, ohjausta ja valvontaa koskevat vaatimukset. Riskin suuruus kuitenkin vaihtelee, minkä vuoksi sovellettava lähestymistapa olisi sovitettava kuhunkin tilanteeseen. Koska vertailuarvon haavoittuvuus ja merkitys vaihtelevat ajan mittaan, soveltamisalan rajoittamisella koskemaan tällä hetkellä merkittäviä tai haavoittuvia indeksejä ei voitaisi puuttua riskeihin, joita mikä tahansa vertailuarvo voi vastaisuudessa aiheuttaa. Vertailuarvot, joiden käyttö ei ole yleistä tällä hetkellä, saattavat olla yleisemmässä käytössä tulevaisuudessa, ja sen seurauksena niiden osalta jopa vähäisellä manipuloinnilla voisi olla huomattava vaikutus.

(9) Tämän asetuksen soveltamisalan keskeisenä määräävänä tekijänä olisi oltava se, määrittääkö vertailuarvon tulosarvo rahoitusvälineen ja rahoitussopimuksen arvoa tai mittaako se sijoitusrahaston arvonkehitystä. Tämän vuoksi soveltamisala ei saisi riippua syöttötietojen luonteesta. Soveltamisalaan olisi näin ollen sisällytettävä vertailuarvot, jotka on laskettu talouden alan syöttötiedoista, kuten osakehinnoista sekä muista kuin talouden alan luvuista tai arvoista, esimerkiksi säähän liittyvistä parametreista. Tässä asetuksessa säädetyn kehyksen olisi katettava näille riskeille altistuvat vertailuarvot, mutta siinä olisi myös otettava huomioon vertailuarvojen suuri määrä ja niiden erilaiset vaikutukset rahoitusvakauteen ja reaalitalouteen. Tässä asetuksessa olisi myös säänneltävä oikeasuhteisesti eri vertailuarvoihin sisältyviä riskejä. Tämän asetuksen olisi siten katettava kaikki säännellyillä kauppapaikoilla noteerattujen tai vaihdettavien rahoitusvälineiden hinnoittelussa käytettävät vertailuarvot.

(10) Monet kuluttajat ovat osapuolina rahoitussopimuksissa, erityisesti kiinnitysvakuudellisissa kulutusluottosopimuksissa, joissa käytetään viitteenä samoille riskeille altistuvia vertailuarvoja. Tämän asetuksen olisi sen vuoksi katettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiveissä 2008/48/EY (8) ja 2014/17/EU (9) määritellyt luottosopimukset.

(11) Moniin sijoitusindekseihin sisältyy merkittäviä eturistiriitoja, ja niitä käytetään rahastojen, esimerkiksi yhteissijoitusyritysten rahastojen, arvonkehityksen mittaamisessa. Osa näistä vertailuarvoista julkistetaan ja toiset annetaan yleisön tai sen osan saataville maksutta tai maksua vastaan, ja niiden manipulointi voi vaikuttaa haitallisesti sijoittajiin. Tämän vuoksi asetuksen olisi katettava sijoitusrahaston arvonkehityksen mittaamisessa käytettävät indeksit ja viitekorot.

(12) Kaikki syöttötietoja vertailuarvoihin toimittavat tietolähteet voivat käyttää harkintavaltaa ja olla alttiita eturistiriidoille, joten ne voivat olla manipuloinnin alkulähde. Syöttötietojen toimittaminen vertailuarvoa varten on vapaaehtoista toimintaa. Jos säädöksellä edellytetään, että tietolähteet muuttavat merkittävästi liiketoimintamallejaan, ne voivat lakata toimittamasta tietoja. Sääntelyn ja valvonnan piiriin jo tässä vaiheessa kuuluvissa yhteisöissä moitteettomien hallinto- ja valvontajärjestelmien vaatimuksen ei odoteta aiheuttavan merkittäviä kustannuksia tai suhteetonta hallinnollista rasitusta. Tämän vuoksi asetuksessa asetetaan tiettyjä velvoitteita valvotuille tietolähteille. Jos vertailuarvo määritetään helposti saatavilla olevien tietojen perusteella, tällaisten tietojen lähdettä ei pitäisi katsoa tietolähteeksi.

(13) Rahoitusalan vertailuarvoja ei käytetä ainoastaan rahoitusvälineiden ja rahoitussopimusten liikkeeseenlaskuun ja tuottamiseen. Rahoitusalalla turvaudutaan vertailuarvoihin myös sijoitusrahaston arvonkehityksen mittaamiseksi tuoton seuraamista varten tai salkun koostumuksen määrittämiseksi tai tulosperusteisen palkkion laskemiseksi. Tiettyä vertailuarvoa voidaan käyttää joko suoraan viitteenä rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa tai sijoitusrahastojen arvonkehityksen mittaamisessa tai välillisesti vertailuarvojen yhdistelmässä. Jälkimmäisessä tapauksessa käyttöä on myös yhdistelmän eri indeksien painotuksen määrittäminen ja tarkistaminen rahoitusvälineen tai rahoitussopimuksen maksun tai arvon määrittämiseksi tai sijoitusrahaston arvonkehityksen mittaamiseksi, koska tällaiseen toimintaan ei liity harkintavallan käyttöä toisin kuin vertailuarvojen tarjontaan. Tiettyyn vertailuarvoon viittaavien rahoitusvälineiden hallussapitoa ei katsota vertailuarvon käytöksi.

(14) Keskuspankit noudattavat jo sellaisia periaatteita, vaatimuksia ja menettelyjä, jotka takaavat, että ne harjoittavat toimintaansa rehellisesti ja riippumattomasti. Tämän vuoksi keskuspankkeja ei ole tarpeen sisällyttää tämän asetuksen soveltamisalaan. Jos keskuspankit tarjoavat vertailuarvoja ja erityisesti silloin, kun nämä vertailuarvot on tarkoitettu käytettäväksi transaktioissa, niiden on luotava asianmukaiset sisäiset menettelyt, joilla varmistetaan kyseisten vertailuarvojen tarkkuus, koskemattomuus ja luotettavuus sekä riippumattomuus, erityisesti hallinto- ja laskentamenetelmien avoimuuden osalta.

(15) Lisäksi tätä asetusta ei saisi soveltaa viranomaisiin, kansalliset tilastoviranomaiset mukaan luettuina, kun ne toimittavat vertailuarvoihin käytettäviä tietoja, tarjoavat vertailuarvoja tai käyttävät määräysvaltaa vertailuarvojen tarjoamiseen yhteiskuntapoliittisiin tarkoituksiin, mukaan lukien työllisyyttä, taloudellista toimintaa ja inflaatiota koskevat toimenpiteet.

(16) Hallinnoijalla tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on määräysvaltaa vertailuarvon tarjonnassa ja joka erityisesti hallinnoi järjestelyjä, joilla vertailuarvo määritetään, kerää ja analysoi syöttötietoja, määrittää vertailuarvon ja julkistaa sen. Hallinnoijan olisi voitava ulkoistaa kolmannelle osapuolelle yksi tai useampi näistä tehtävistä, mukaan lukien vertailuarvon laskenta tai julkistaminen, tai muita asiaankuuluvia palveluita ja toimintoja vertailuarvon tarjonnassa. Kun henkilö ainoastaan julkistaa tai mainitsee vertailuarvon osana toimittajantyötään eikä hänellä ole määräysvaltaa kyseisen vertailuarvon tarjontaan, henkilöön ei pitäisi soveltaa hallinnoijille tässä asetuksessa säädettyjä vaatimuksia.

(17) Indeksi lasketaan laskukaavaa tai muuta menetelmää käyttämällä perustana olevista arvoista. Laskukaavan laadinnassa, tarvittavassa laskennassa ja syöttötietojen määrittämisessä käytetään harkintavaltaa, mikä luo manipulointiriskin. Näin ollen kaikki vertailuarvot, joilla on harkintavallan ominaispiirre, olisi sisällytettävä tämän asetuksen soveltamisalaan.

(18) Kun yksittäistä hintaa tai arvoa käytetään viitteenä rahoitusvälineessä, esimerkiksi yksittäisen arvopaperin toimiessa option tai futuurin viitehintana, käytössä ei ole laskentaa, syöttötietoja tai harkintavaltaa. Tämän vuoksi yksittäiseen hintaan tai yksittäiseen arvoon perustuvia viitehintoja ei pitäisi katsoa tässä asetuksessa tarkoitetuiksi vertailuarvoiksi.

(19) Keskusvastapuolien tuottamia viitehintoja tai selvityshintoja ei pitäisi katsoa vertailuarvoiksi, koska niiden avulla määritellään selvitys, marginaalit ja riskienhallinta, eikä niillä näin ollen määritellä rahoitusvälineestä maksettavaa määrää tai rahoitusvälineen arvoa.

(20) Luotonantajien harjoittamaa lainakorkojen tarjoamista ei olisi pidettävä tässä asetuksessa tarkoitettuna vertailuarvojen tarjoamisena. Luotonantajan tarjoama lainakorko joko määrätään sisäisellä päätöksellä tai lasketaan lisäämällä indeksiin (esimerkiksi EURIBOR) jokin marginaali. Edellisessä tapauksessa tätä asetusta ei sovelleta luotonantajaan kyseisen luotonantajan omien asiakkaidensa kanssa tekemien rahoitussopimusten osalta, ja jälkimmäisessä tapauksessa luotonantajaa pidetään vain vertailuarvon käyttäjänä.

(21) Vertailuarvojen koskemattomuuden varmistamiseksi vertailuarvon hallinnoijia olisi vaadittava panemaan täytäntöön riittävät hallintojärjestelyt eturistiriitojen valvomiseksi ja turvatakseen luottamuksen vertailuarvojen koskemattomuuteen. Tehokkaasti valvottuinakin useimpiin hallinnoijiin liittyy jotain eturistiriitoja, ja ne voisivat joutua tekemään päättelyä ja päätöksiä, jotka vaikuttavat joukkoon erilaisia sidosryhmiä. Tämän vuoksi on tärkeää, että hallinnoijilla on käytössä rehellisesti toimiva toiminto, jonka avulla seurataan riittävän valvonnan takaavien hallintojärjestelyjen toteutusta ja tehokkuutta.

(22) Vertailuarvojen manipulointi tai epäluotettavuus voi aiheuttaa vahinkoa sijoittajille ja kuluttajille. Tässä asetuksessa määritelläänkin kehys, jonka mukaisesti hallinnoijien ja tietolähteiden on säilytettävä tietoja ja lisätään avoimuutta vertailuarvon tarkoituksen ja menetelmien osalta, millä edistetään mahdollisten vaateiden tehokasta ja oikeudenmukaista ratkaisua kansallisen tai unionin oikeuden mukaisesti.

(23) Auditointi ja tämän asetuksen tehokas täytäntöönpano edellyttävät jälkikäteistä analysointia ja näyttöä. Tämän vuoksi tässä asetuksessa olisi vahvistettava vaatimukset, jotka koskevat vertailuarvojen hallinnoijien asianmukaista tietojen säilyttämistä vertailuarvon laskennasta riittävän pitkän ajanjakson ajan. Todellisuus, jota vertailuarvolla pyritään mittamaan, ja ympäristö, jossa sitä mitataan, muuttuvat todennäköisesti ajan kuluessa. Tämän vuoksi on tarpeen, että vertailuarvojen tarjontaprosessi ja -menetelmät arvioidaan määrävälein puutteiden ja mahdollisten parannusten selvittämiseksi. Puutteet vertailuarvon tarjonnassa voivat vaikuttaa useisiin sidosryhmiin, jotka voivat auttaa kyseisten puutteiden löytämisessä. Tässä asetuksessa olisi tämän vuoksi säädettävä valitusten käsittelyjärjestelmästä, joka vertailuarvon hallinnoijien on perustettava, jotta sidosryhmät pystyvät ilmoittamaan vertailuarvon hallinnoijalle valituksista ja varmistamaan, että vertailuarvon hallinnoija arvioi kaikkien valitusten aiheellisuuden puolueettomasti.

(24) Vertailuarvojen tarjontaan liittyy usein tärkeiden toimintojen ulkoistaminen, esimerkkeinä vertailuarvon laskenta, syöttötietojen keruu ja vertailuarvon levittäminen. Hallintojärjestelyjen tehokkuuden varmistamiseksi on tarpeen varmistaa, ettei minkäänlainen ulkoistaminen vapauta vertailuarvon hallinnoijaa velvoitteistaan ja vastuistaan ja ettei sen toteuttamistapa heikennä hallinnoijan valmiutta täyttää velvoitteitaan ja vastuitaan tai asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen valmiutta valvoa niitä.

(25) Vertailuarvon hallinnoija on syöttötietojen keskeinen vastaanottaja ja kykenee arvioimaan jatkuvasti syöttötietojen koskemattomuutta ja tarkkuutta. Tämän vuoksi on tarpeen, että tässä asetuksessa edellytetään, että hallinnoijat toteuttavat tiettyjä toimenpiteitä, jos hallinnoija katsoo, että syöttötiedot eivät vastaa markkina- tai taloustilannetta, jota vertailuarvon on tarkoitus mitata; tähän kuuluu toimenpiteitä syöttötietojen, tietolähteiden tai menetelmien muuttamiseksi tai kyseisen vertailuarvon tarjoamisen lopettamiseksi. Lisäksi hallinnoijan olisi osana valvontakehystään otettava käyttöön toimenpiteitä, joilla seurataan mahdollisuuksien mukaan syöttötietoja ennen julkistamista ja validoidaan syöttötietoja julkaisemisen jälkeen, mukaan lukien tarvittaessa näiden tietojen vertaaminen historialliseen kehitykseen.

(26) Syöttötietojen tarjonnan yhteydessä mahdollisesti harjoitettava harkintavalta antaa mahdollisuuden manipuloida vertailuarvoa. Jos syöttötiedot perustuvat transaktioihin, harkintavaltaa on vähemmän, jolloin mahdollisuus manipuloida tietoja pienenee. Yleissääntönä vertailuarvojen hallinnoijien olisi tämän vuoksi käytettävä syöttötietoina mahdollisuuksien mukaan tosisiallisiin transaktioihin perustuvia tietoja ja muita täydentäviä tietoja vain, kun transaktiotiedot eivät ole riittävät tai asianmukaiset vertailuarvon koskemattomuuden ja tarkkuuden varmistamiseksi.

(27) Vertailuarvon tarkkuus ja luotettavuus mitattaessa sitä taloustilannetta, jota sen on tarkoitus mitata, on riippuvainen käytetyistä menetelmistä ja syöttötiedoista. Tämän vuoksi on tarpeen käyttää avoimia menetelmiä, joilla varmistetaan vertailuarvon luotettavuus ja tarkkuus. Tällaisen avoimuuden ei pitäisi katsoa tarkoittavan tietyn vertailuarvon määrittämisessä sovelletun kaavan julkistamista vaan niiden seikkojen ilmaisemista, jotka riittävät tekemään sidosryhmille mahdolliseksi ymmärtää, miten tämä vertailuarvo on tuotettu, sekä arvioida vertailuarvon edustavuutta, merkittävyyttä ja tarkoituksenmukaisuutta sen aiotussa käyttötarkoituksessa.

(28) Menetelmiä voitaisiin aika ajoin joutua vaihtamaan, jotta varmistetaan vertailuarvon jatkuva tarkkuus, mutta kaikki menetelmämuutokset vaikuttavat vertailuarvon käyttäjiin ja sidosryhmiin. Tämän vuoksi on tarpeen määrittää menettelyt, joita noudatetaan muutettaessa vertailuarvon menetelmiä, mukaan luettuna tarpeelliset kuulemiset, jotta käyttäjät ja sidosryhmät pystyvät toteuttamaan tarvittavat toimet näiden muutosten perusteella tai ilmoittaa hallinnoijalle, mikäli ne ovat huolissaan näistä muutoksista.

(29) Hallinnoijan työntekijät voivat havaita tämän asetuksen mahdollisia rikkomisia taikka manipulointiin tai manipulointiyrityksiin mahdollisesti johtavia haavoittuvuuksia. Tämän vuoksi asetuksella on otettava käyttöön menettelyt, joiden avulla työntekijät pystyvät varoittamaan hallinnoijia luottamuksellisesti mahdollisista tämän asetuksen rikkomisista.

(30) Vertailuarvon koskemattomuus ja tarkkuus on riippuvainen tietolähteiden toimittamien syöttötietojen koskemattomuudesta ja tarkkuudesta. On ehdottoman tärkeää, että tietolähteiden syöttötietoihin liittyvät velvollisuudet määritellään selvästi, että velvoitteiden noudattamiseen voidaan luottaa ja että velvoitteet ovat johdonmukaiset suhteessa vertailuarvon hallinnoijan valvontaan ja menetelmiin. Tämän vuoksi on tarpeen, että vertailuarvon hallinnoija laatii käytännesäännöt, joissa tarkennetaan nämä vaatimukset ja tietolähteiden velvollisuudet syöttötietojen toimittamisessa. Hallinnoijan olisi oltava vakuuttunut siitä, että tietolähteet noudattavat käytännesääntöjä. Jos tietolähteet sijaitsevat kolmansissa maissa, hallinnoijan olisi oltava siinä määrin vakuuttunut, kuin on mahdollista.

(31) Tietolähteisiin kohdistuu mahdollisesti eturistiriitoja, ja ne voivat käyttää harkintavaltaa syöttötietojen määrittämisessä. Tämän vuoksi on tarpeen, että tietolähteissä käytetään hallintojärjestelyjä, jotta varmistetaan, että ristiriidat pystytään hallitsemaan ja että syöttötiedot ovat tarkkoja, hallinnoijan vaatimusten mukaisia ja validoitavissa.

(32) Monet vertailuarvot määritetään soveltamalla laskentakaavaa, jossa käytetään tietoja seuraavilta tahoilta: kauppapaikoilta, hyväksytyistä julkistamisjärjestelyistä, konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajalta, hyväksytystä ilmoitusjärjestelmästä, energiapörsseistä tai päästöoikeushuutokaupoista. Tietyissä tilanteissa tiedonkeruu on ulkoistettu palveluntarjoajalle, joka saa tiedot kokonaan ja suoraan edellä tarkoitetuilta yhteisöiltä. Näissä tapauksissa nykyisellä sääntelyllä ja valvonnalla varmistetaan syöttötietojen koskemattomuus ja avoimuus sekä asetetaan hallintoa koskevia vaatimuksia ja menettelyjä rikkomisten ilmoittamiseksi. Tämän vuoksi kyseiset vertailuarvot ovat vähemmän alttiita manipuloinnille, ja niihin kohdistetaan riippumattomia tarkastuksia, joten asianomaiset hallinnoijat on vapautettu tietyistä tässä asetuksessa säädetyistä velvollisuuksista.

(33) Erityyppisillä vertailuarvoilla ja eri toimialojen vertailuarvoilla on erilaiset ominaispiirteet, haavoittuvuudet ja riskit. Tämän asetuksen säännöksiä on tarkennettava edelleen yksittäisiä vertailuarvojen toimialoja ja tyyppejä varten. Korkokantojen vertailuarvoilla on tärkeä tehtävä rahapolitiikan välittymisessä, joten on tarpeen säätää tässä asetuksessa erityissäännökset tällaisia vertailuarvoja varten.

(34) Fyysisten hyödykkeiden markkinoilla on ainutlaatuisia ominaispiirteitä, jotka olisi otettava huomioon. Hyödykkeiden vertailuarvoja käytetään laajalti, ja niillä voi olla toimialakohtaisia ominaispiirteitä, joten on tarpeen säätää tässä asetuksessa erityissäännökset tällaisia vertailuarvoja varten. Tiettyihin hyödykkeiden vertailuarvoihin ei sovelleta tätä asetusta, mutta niiden olisi kuitenkin oltava asiaankuuluvien IOSCO:n periaatteiden mukaisia. Hyödykkeiden vertailuarvoista voi tulla kriittisiä, koska järjestelmä ei rajoitu vertailuarvoihin, jotka perustuvat sellaisten tietolähteiden toimittamiin tietoihin, joiden enemmistö on valvottuja yhteisöjä. Liitteessä II tarkoitettuihin kriittisiin hyödykkeiden vertailuarvoihin ei sovelleta tämän asetuksen pakollista tietojen toimittamista ja kollegioita koskevia vaatimuksia.

(35) Kriittisten vertailuarvojen virheellisyys voi vaikuttaa markkinoiden eheyteen, rahoitusvakauteen, kuluttajiin, reaalitalouteen tai kotitalouksien ja yritysten rahoitukseen jäsenvaltioissa. Nämä kriittisen vertailuarvon virheellisyyden mahdollisesti epävakautta lisäävät vaikutukset voisivat kohdistua yhteen tai useampaan jäsenvaltioon. Tämän vuoksi on tarpeen, että tässä asetuksessa säädetään menettelystä niiden vertailuarvojen määrittämiseksi, jotka olisi katsottava kriittisiksi vertailuarvoiksi, ja että sovelletaan täydentäviä vaatimuksia, jotta varmistetaan näiden vertailuarvojen koskemattomuus ja vakaus.

(36) Kriittiset vertailuarvot voidaan määrittää käyttäen määrällistä perustetta tai määrällisten ja laadullisten perusteiden yhdistelmää. Lisäksi tapauksissa, joissa vertailuarvo ei saavuta asianmukaista määrällistä raja-arvoa, sitä voitaisiin kuitenkin pitää kriittisenä, jos vertailuarvolla ei ole lainkaan tai on hyvin vähän markkinaperusteisia korvaavia vertailuarvoja ja jos sen olemassaolo ja tarkkuus ovat merkityksellisiä markkinoiden eheyden, rahoitusvakauden tai kuluttajansuojan kannalta yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa ja jos kaikki asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset ovat yksimielisiä siitä, että kyseistä vertailuarvoa olisi pidettävä kriittisenä. Jos asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset eivät ole yksimielisiä, hallinnoijan toimivaltaisen viranomaisen tekemän päätöksen siitä, olisiko vertailuarvoa pidettävä kriittisenä, olisi oltava ratkaiseva. Tällaisessa tapauksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (10) perustetun Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen, jäljempänä ’arvopaperimarkkinaviranomainen’, olisi voitava julkaista lausunto hallinnoijan toimivaltaisen viranomaisen tekemästä arviosta. Lisäksi myös toimivaltainen viranomainen voi luokitella vertailuarvon kriittiseksi tiettyjen laadullisten perusteiden nojalla, jos hallinnoija ja vertailuarvon tietolähteiden enemmistö sijaitsevat sen jäsenvaltiossa. Kaikki kriittiset vertailuarvot olisi sisällytettävä luetteloon, jonka komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksellä, ja tätä luetteloa olisi tarkistettava ja päivitettävä säännöllisesti.

(37) Se, että hallinnoija lopettaa kriittisen vertailuarvon hallinnoinnin, voisi aiheuttaa rahoitussopimusten tai rahoitusvälineiden mitätöitymisen ja menetyksiä kuluttajille ja sijoittajille sekä vaikuttaa rahoitusvakauteen. Asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle on sen vuoksi annettava valtuudet edellyttää kriittisten vertailuarvojen pakollista hallinnointia kyseisen vertailuarvon olemassaolon turvaamiseksi. Jos vertailuarvon hallinnoija joutuu maksukyvyttömyysmenettelyyn, kansallisen toimivaltaisen viranomaisen olisi toimitettava asianomaisen oikeusviranomaisen harkittavaksi arvio siitä, millä tavoin mahdollisesti voitaisiin siirtää kriittinen vertailuarvo uudelle hallinnoijalle tai lopettaa sen tarjoaminen.

(38) Rajoittamatta unionin kilpailulainsäädännön soveltamista ja jäsenvaltioiden mahdollisuuksia toteuttaa sen noudattamista edistäviä toimenpiteitä on tarpeen vaatia, että kriittisten vertailuarvojen hallinnoijat, mukaan luettuina kriittisten hyödykkeiden vertailuarvojen hallinnoijat, toteuttavat asianmukaisia toimia sen varmistamiseksi, että vertailuarvoja koskevia käyttöoikeuksia ja tietoja tarjotaan kaikille käyttäjille oikeudenmukaisella, kohtuullisella, avoimella ja syrjimättömällä tavalla.

(39) Tietolähteet, jotka lopettavat syöttötietojen toimittamisen kriittisiä vertailuarvoja varten, voivat heikentää kriittisten vertailuarvojen uskottavuutta, koska näiden vertailuarvojen kyky mitata kohteena olevia markkinoita tai taloustilannetta heikentyisi tämän seurauksena. Asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle olisi siksi annettava valtuudet edellyttää valvotuilta yhteisöiltä pakollista tietojen toimittamista kriittisiä vertailuarvoja varten kyseisen vertailuarvon uskottavuuden säilyttämiseksi. Syöttötietojen pakollisella toimittamisella ei ole tarkoitus velvoittaa valvottuja yhteisöjä tekemään transaktioita tai sitoutumaan niiden tekemiseen.

(40) Koska on olemassa paljon erityyppisiä ja -kokoisia vertailuarvoja, tässä asetuksessa on tärkeää noudattaa suhteellisuusperiaatetta ja välttää kohtuuttoman hallinnollisen rasitteen aiheuttamista sellaisten vertailuarvojen hallinnoijille, joiden lakkaaminen merkitsee pienempää uhkaa rahoitusjärjestelmälle yleensä. Näin ollen kriittisiä vertailuarvoja koskevan järjestelmän lisäksi olisi otettava käyttöön kaksi erillistä järjestelmää, joista toinen on merkittäviä vertailuarvoja ja toinen muita kuin merkittäviä vertailuarvoja varten.

(41) Merkittävien vertailuarvojen hallinnoijilla olisi oltava mahdollisuus päättää olla soveltamatta vähäistä määrää tämän asetuksen yksityiskohtaisista vaatimuksista. Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi kuitenkin edelleen oltava oikeus vaatia näiden vaatimusten soveltamista tässä asetuksessa esitettyjen perusteiden mukaisesti. Delegoiduissa säädöksissä ja täytäntöönpanosäädöksissä, joita sovelletaan merkittävien vertailuarvojen hallinnoijiin, olisi otettava suhteellisuusperiaate asianmukaisesti huomioon ja pyrittävä mahdollisuuksien mukaan välttämään hallinnollista rasitetta.

(42) Lisäksi muiden kuin merkittävien vertailuarvojen hallinnoijiin sovelletaan yksityiskohtaista järjestelmää, jossa hallinnoijalla olisi oltava mahdollisuus päättää olla soveltamatta joitakin tämän asetuksen vaatimuksia. Tällaisessa tapauksessa kyseisen hallinnoijan olisi selitettävä, miksi on asianmukaista olla soveltamatta kyseisiä vaatimuksia, vaatimustenmukaisuusvakuutuksessa, joka olisi julkistettava ja toimitettava hallinnoijan toimivaltaiselle viranomaiselle. Tämän toimivaltaisen viranomaisen olisi arvioitava vaatimustenmukaisuusvakuutus ja voitava pyytää lisätietoja tai vaatia muutoksia tämän asetuksen noudattamisen varmistamiseksi. Vaikka muut kuin merkittävät vertailuarvot voisivat kuitenkin olla alttiita manipuloinnille, ne voidaan korvata helpommin, ja siksi avoimuuden noudattaminen käyttäjien suhteen olisi tärkein keino saada markkinatoimijat tekemään tietoon perustuvia valintoja sen suhteen, minkä vertailuarvojen käytön he katsovat tarkoituksenmukaiseksi. Tästä syystä II osaston delegoituja säädöksiä ja täytäntöönpanosäädöksiä ei pitäisi soveltaa muiden kuin merkittävien vertailuarvojen hallinnoijiin.

(43) Jotta vertailuarvojen käyttäjät voivat valita oikein vertailuarvoja ja ymmärtää niiden riskit, heidän on tiedettävä, mitä tietyn vertailuarvon on määrä mitata ja mikä sen alttius manipuloinnille on. Tämän vuoksi vertailuarvon hallinnoijan olisi julkaistava vertailuarvoselvitys, jossa yksilöidään nämä seikat. Jotta varmistetaan yhdenmukainen soveltaminen sekä se, että vertailuarvoselvitysten pituus on kohtuullinen ja että niissä samanaikaisesti kuitenkin keskitytään tarjoamaan käyttäjien tarvitsemat avaintiedot helppokäyttöisessä muodossa, arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi täsmennettävä vertailuarvoselvitysten sisältöä siten, että eriytetään asianmukaisesti vertailuarvojen ja niiden hallinnoijien eri tyypit ja ominaispiirteet.

(44) Tässä asetuksessa olisi otettava huomioon IOSCO:n periaatteet, joita käytetään maailmanlaajuisesti vertailuarvoja koskevien sääntelyvaatimusten normina. Yleisperiaatteena olisi sijoittajansuojan varmistamiseksi pidettävä sitä, että kolmannen maan valvonnan ja sääntelyn olisi vastattava unionin harjoittamaa vertailuarvojen valvontaa ja sääntelyä. Näin ollen unionin valvotut yhteisöt voivat käyttää kyseisessä kolmannessa maassa tarjottuja vertailuarvoja, jos komissio on tehnyt kolmannen maan järjestelmän vastaavuudesta myönteisen päätöksen. Tällaisissa tilanteissa toimivaltaisten viranomaisten olisi sovittava yhteistyöjärjestelyistä kolmansien maiden valvontaviranomaisten kanssa. Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi koordinoitava tällaisten yhteistyöjärjestelyjen edistymistä ja kolmansilta mailta saatujen tietojen vaihtoa toimivaltaisten viranomaisten välillä. Kolmannessa maassa tarjottujen vertailuarvojen unionissa tapahtuvan käytön mahdollisesta äkillisestä lopettamisesta aiheutuvien kielteisten vaikutusten välttämiseksi tässä asetuksessa kuitenkin säädetään myös tietyistä muista mekanismeista (eli tunnustaminen ja hyväksyminen), joiden mukaisesti unionissa sijaitsevat valvotut yhteisöt voivat käyttää kolmansien maiden vertailuarvoja.

(45) Tällä asetuksella luodaan menettely, jolla viitejäsenvaltion toimivaltainen viranomainen tunnustaa kolmannessa maassa sijaitsevat hallinnoijat. Tunnustus olisi myönnettävä hallinnoijille, jotka täyttävät tämän asetuksen vaatimukset. Viitejäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen olisi voitava, tunnustaen IOSCO:n periaatteiden aseman vertailuarvojen tuottamisessa käytettävänä globaalina standardina, myöntää hallinnoijille tunnustus sillä perusteella, että ne noudattavat IOSCO:n periaatteita. Näin tehdäkseen toimivaltaisen viranomaisen olisi arvioitava, miten tietty hallinnoija soveltaa IOSCO:n periaatteita, ja määritettävä, vastaako kyseisen hallinnoijan soveltamistapa tässä asetuksessa vahvistettujen erilaisten vaatimusten täyttämistä, kun otetaan huomioon tunnustamisjärjestelmän erityispiirteet verrattuna vastaavuusjärjestelmään.

(46) Tässä asetuksessa otetaan myös käyttöön hyväksyntäjärjestelmä, jonka avulla unionissa sijaitsevat hallinnoijat tai valvotut yhteisöt voivat tietyin ehdoin hyväksyä kolmansissa maissa tarjottuja vertailuarvoja käytettäviksi unionissa. Näin tehdäkseen toimivaltaisen viranomaisen olisi harkittava, vastaisiko IOSCO:n periaatteiden noudattaminen tämän asetuksen noudattamista hyväksyttävän vertailuarvon tarjoamisen yhteydessä, kun otetaan huomioon hyväksyntäjärjestelmän erityispiirteet verrattuna vastaavuusjärjestelmään. Hallinnoijan tai valvotun yhteisön, joka on hyväksynyt kolmannessa maassa tarjotun vertailuarvon, olisi oltava täysin vastuussa tällaisista hyväksytyistä vertailuarvoista ja siitä, että ne täyttävät tässä asetuksessa tarkoitetut asiaankuuluvat ehdot.

(47) Kaikki vertailuarvojen hallinnoijat voivat käyttää harkintavaltaa ja altistua eturistiriidoille, ja kaikilla niillä voi olla käytössään riittämättömät hallinto- ja valvontajärjestelmät. Koska hallinnoijat hallitsevat vertailuarvon määrittämisprosessia, toimiluvan tai rekisteröinnin edellyttäminen hallinnoijilta ja hallinnoijien valvonta ovat tehokkain keino varmistaa vertailuarvojen koskemattomuus.

(48) Hallinnoijan sijaintijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen olisi huolehdittava tiettyjen hallinnoijien toimiluvan myöntämisestä ja valvonnasta. Tämän asetuksen soveltamiseksi toimivaltaisen viranomaisen olisi rekisteröitävä valvonnan piiriin jo tässä vaiheessa kuuluvat yhteisöt, jotka tarjoavat muita kuin kriittisiä rahoitusalan vertailuarvoja, ja valvottava niitä. Asiaankuuluvan toimivaltaisen viranomaisen olisi rekisteröitävä myös yhteisöt, jotka tarjoavat vain indeksejä, jotka luokitellaan muiksi kuin merkittäviksi vertailuarvoiksi. Toimiluvan myöntämisen ja rekisteröinnin olisi oltava erillisiä menettelyjä siten, että toimiluvan myöntäminen edellyttää hallinnoijan hakemuksen kattavampaa arviointia. Sillä, onko hallinnoija saanut toimiluvan tai rekisteröity, ei saisi olla vaikutusta toimivaltaisten viranomaisten toteuttamaan kyseisen hallinnoijan valvontaan. Lisäksi olisi otettava käyttöön siirtymäjärjestely, jonka mukaisesti sellaisia vertailuarvoja, jotka eivät ole kriittisiä ja joita ei käytetä yleisesti yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, tarjoavat henkilöt voitaisiin rekisteröidä tämän asetuksen soveltamisen alkuvaiheen helpottamiseksi. Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi pidettävä yllä unionin tason hallinnoijien rekisteriä, joka sisältää tietoa toimiluvan saaneista tai rekisteröidyistä hallinnoijista, vertailuarvoista ja hallinnoijista, jotka tarjoavat näitä vertailuarvoja joko vastaavuusjärjestelmässä tai tunnustusjärjestelmässä, unionin hallinnoijista tai valvotuista yhteisöistä, jotka ovat hyväksyneet vertailuarvoja kolmansista maista ja tällaisista hyväksytyistä vertailuarvoista ja niiden kolmannessa maassa sijaitsevista hallinnoijista.

(49) Tietyissä olosuhteissa henkilö voisi tarjota indeksin tietämättä, että kyseistä indeksiä käytetään viitteenä rahoitusvälineessä, rahoitussopimuksessa tai sijoitusrahastossa. Näin on erityisesti silloin, kun käyttäjät ja vertailuarvon hallinnoija sijaitsevat eri jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi on tarpeen lisätä avoimuutta sen suhteen, mitä nimenomaista vertailuarvoa käytetään. Tällainen avoimuus voidaan toteuttaa parantamalla unionin lainsäädännön edellyttämien esitteiden tai avaintietoasiakirjojen sisältöä sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 596/2014 (11) edellyttämien ilmoitusten sisältöä.

(50) Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten käytössä olevat tehokkaat keinot, valtuudet ja resurssit takaavat valvonnan tehokkuuden. Tämän vuoksi asetuksessa olisi erityisesti säädettävä jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille kansallisen lain mukaisesti annettavista valvontaa ja tutkintaa koskevista vähimmäisvaltuuksista. Käyttäessään valtuuksiaan tämän asetuksen nojalla toimivaltaisten viranomaisten ja arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi toimittava objektiivisesti ja puolueettomasti ja tehtävä päätöksensä riippumattomasti.

(51) Tämän asetuksen rikkomisia tutkittaessa toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava mahdollisuus kansallisen lain mukaisesti päästä oikeushenkilöiden tiloihin asiakirjojen takavarikointia varten. Pääsy tällaisiin tiloihin on tarpeen, jos voidaan perustellusti epäillä, että tarkastuksen tai tutkimuksen kohteena olevaan asiaan liittyviä asiakirjoja tai muuta tietoa on olemassa ja sillä voisi olla merkitystä osoitettaessa tämän asetuksen rikkomisen tapahtuneen. Pääsy tällaisiin tiloihin on tarpeen, jos henkilö, jolle on jo esitetty tietopyyntö, on laiminlyönyt sen noudattamisen tai kun on perusteltu syy epäillä, ettei esitettävää pyyntöä noudatettaisi tai tietopyynnön kohteena olevat asiakirjat tai tiedot siirrettäisiin pois, niitä muutettaisiin tai ne tuhottaisiin. Mikäli kansallisen lain mukaan tarvitaan kyseisen jäsenvaltion oikeusviranomaisen ennalta myöntämä lupa, tiloihin olisi päästävä oikeusviranomaisen ennakkoluvan saamisen jälkeen.

(52) Olemassa olevat nauhoitukset puhelinkeskusteluista ja tietoliikennetiedot valvotuilta yhteisöiltä voivat olla ratkaisevia ja usein ainoita todisteita, joiden avulla voidaan tutkia erityisesti tämän asetuksen hallintoa ja valvontaa koskeviin vaatimuksiin liittyviä rikkomisia ja todeta sellaisten tapahtuneen. Tällaisen tietojen ja tallenteiden avulla voidaan osaltaan tarkistaa syöttötietojen luovutuksesta vastaavan henkilön ja hyväksymisestä vastaavien henkilöiden henkilöllisyydet sekä se, onko työntekijöiden organisatorinen eriyttäminen toteutettu. Siksi toimivaltaisilla viranomaisilla pitäisi olla mahdollisuus vaatia valvottujen yhteisöjen hallussa olevia tallenteita puhelinkeskusteluista, sähköisiä viestejä tai tietoliikennetietoja tapauksissa, joissa voidaan perustellusti epäillä, että tarkastuksen tai tutkimuksen kohteena olevaan asiaan liittyvillä tallenteilla tai tiedoilla voisi olla merkitystä näytettäessä toteen tämän asetuksen rikkomisen tapahtuneen.

(53) Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, erityisesti oikeutta yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamiseen, henkilötietosuojaa, oikeutta sananvapauteen ja tiedonvälityksen vapauteen, elinkeinovapautta, oikeutta suojella omistusoikeutta, oikeutta kuluttajansuojaan, oikeutta tehokkaaseen oikeussuojakeinoon ja oikeutta puolustukseen. Tätä asetusta olisi näin ollen tulkittava ja sovellettava kyseisten oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti.

(54) Asianosaisilla henkilöillä olisi oltava täysi oikeus puolustautua. Erityisesti menettelyjen kohteena olevien henkilöiden olisi annettava tutustua havaintoihin, joihin toimivaltaiset viranomaiset ovat perustaneet päätöksen, ja kyseisille henkilöille olisi annettava oikeus tulla kuulluiksi.

(55) Vertailuarvojen avoimuus on tarpeen rahoitusmarkkinoiden vakauteen ja sijoittajansuojaan liittyvistä syistä. Toimivaltaisten viranomaisten tietojenvaihdossa tai tietojensiirrossa olisi noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY (12) säädettyjä henkilötietojen siirtoa koskevia sääntöjä. Arvopaperimarkkinaviranomaisen tietojenvaihdossa tai tietojensiirrossa olisi noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 45/2001 (13) säädettyjä henkilötietojen siirtoa koskevia sääntöjä.

(56) Jäsenvaltioiden olisi seuraamusjärjestelmien lujittamista finanssipalvelujen alalla koskevassa komission 8 päivänä joulukuuta 2010 antamassa tiedonannossa vahvistetut periaatteet ja tämän tiedonannon jatkotoimina hyväksytyt unionin säädökset huomioon ottaen säädettävä yhteisen lähestymistavan ja ehkäisevän vaikutuksen varmistamiseksi hallinnollisista seuraamuksista ja muista hallinnollisista toimenpiteistä, mukaan lukien taloudellisista seuraamuksista, joita sovelletaan tämän asetuksen säännösten rikkomiseen, ja varmistettava, että ne pannaan täytäntöön. Näiden hallinnollisten seuraamusten ja muiden hallinnollisten toimenpiteiden olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.

(57) Yksittäisissä tapauksissa sovellettavat hallinnolliset seuraamukset ja muut hallinnolliset toimenpiteet olisi määriteltävä ottaen tarpeen tullen huomioon sellaiset tekijät kuten mahdollisesti tunnistetun taloudellisen hyödyn takaisinmaksu, rikkomisen vakavuus ja kesto, mahdolliset raskauttavat tai lieventävät tekijät, tarve varmistaa hallinnollisten taloudellisten seuraamusten pelotevaikutus ja tarvittaessa sisällyttää järjestelmään vähennys vastineeksi yhteistyöstä toimivaltaisen viranomaisen kanssa. Erityisesti tietyssä tapauksessa määrättävien hallinnollisten taloudellisten seuraamusten todellisen määrän olisi voitava olla enintään tässä asetuksessa säädetty enimmäismäärä tai kansallisessa lainsäädännössä säädetty korkeampi määrä erittäin vakavista rikkomisista, kun taas enimmäismäärää huomattavasti alhaisempia hallinnollisia taloudellisia seuraamuksia olisi voitava määrätä pienemmistä rikkomisista tai jos asia sovitaan. Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava käytössään mahdollisuus määrätä väliaikainen kielto toimia johtotehtävissä vertailuarvon hallinnoijassa tai tietolähteessä.

(58) Tässä asetuksessa ei pitäisi rajoittaa jäsenvaltioiden mahdollisuutta säätää suuremmista hallinnollisista seuraamuksista eikä se saisi rajoittaa mahdollisia rikosoikeudellisiin seuraamuksiin liittyviä jäsenvaltioiden lainsäädännön säännöksiä.

(59) Vaikka mikään ei estä jäsenvaltioita vahvistamasta hallinnollisia ja rikosoikeudellisia seuraamuksia koskevia sääntöjä samojen rikkomisten osalta, jäsenvaltioilta ei pitäisi edellyttää hallinnollisia seuraamuksia koskevien sääntöjen antamista sellaisten tämän asetuksen rikkomisten osalta, joihin sovelletaan kansallista rikosoikeutta. Kansallisen lainsäädännön mukaisesti jäsenvaltiot eivät ole velvollisia määräämään sekä hallinnollisia että rikosoikeudellisia seuraamuksia samasta rikkomisesta, mutta niiden olisi voitava tehdä niin, jos niiden kansallinen lainsäädäntö mahdollistaa sen. Tämän asetuksen rikkomisesta aiheutuvien rikosoikeudellisten seuraamusten säilyttäminen hallinnollisten seuraamusten sijaan ei kuitenkaan saisi vähentää toimivaltaisten viranomaisten mahdollisuuksia tätä asetusta sovellettaessa tehdä yhteistyötä sekä saada käyttöönsä ja vaihtaa tietoja oikea-aikaisesti muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa eikä muullakaan tavoin vaikuttaa näihin mahdollisuuksiin, myöskään sen jälkeen, kun asianomaiset rikkomiset on saatettu toimivaltaisten oikeusviranomaisten käsiteltäviksi syytetoimia varten.

(60) On tarpeen tehostaa säännöksiä, jotka koskevat toimivaltaisten viranomaisten välistä tietojenvaihtoa sekä vahvistaa niiden keskinäisiä avunanto- ja yhteistyövelvoitteita. Toimivaltaisten viranomaisten olisi rajatylittävän toiminnan lisääntymisen vuoksi annettava toisilleen tehtäviensä hoitamiseen tarvittavat tiedot, jotta ne voivat varmistaa tämän asetuksen tehokkaan täytäntöönpanon myös silloin, kun säännösten rikkominen tai epäilys niiden rikkomisesta saattaa kuulua kahden tai useamman jäsenvaltion viranomaisten intressipiiriin. Tietojenvaihto edellyttää ehdotonta salassapitovelvollisuutta, jotta voidaan varmistaa toimiva tietojenvaihto sekä henkilöiden oikeuksien suoja.

(61) Jotta toimivaltaisten viranomaisten tekemien hallinnollisen seuraamuksen tai muun hallinnollisen toimenpiteen määräämistä koskevien päätösten pelotevaikutus kohdistuu suureen yleisöön, ne olisi yleensä julkaistava. Hallinnollisen seuraamuksen tai muun hallinnollisen toimenpiteen määräämistä koskevan päätöksen julkaiseminen on toimivaltaisille viranomaisille lisäksi tärkeä väline, jolla tiedotetaan markkinatoimijoille, minkä tyyppinen käytös katsotaan tämän asetuksen rikkomiseksi, ja jolla levitetään markkinatoimijoille laajalti tietoa asianmukaisesta käytöksestä. Jos julkaisusta uhkaa aiheutua suhteetonta vahinkoa asianosaisille henkilöille tai jos se vaarantaa rahoitusmarkkinoiden vakauden tai meneillään olevan tutkimuksen, toimivaltaisen viranomaisen olisi joko julkaistava hallinnolliset seuraamukset ja muut hallinnolliset toimenpiteet nimettöminä tai lykättävä julkaisua. Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi lisäksi oltava mahdollisuus jättää hallinnollisen seuraamuksen tai muun hallinnollisen toimenpiteen määräämistä koskeva päätös julkaisematta, mikäli nimettömän tai lykätyn julkaisun ei katsota riittävässä määrin takaavan rahoitusmarkkinoiden vakautta. Toimivaltaiset viranomaiset eivät myöskään ole velvollisia julkaisemaan hallinnollisia seuraamuksia tai muita hallinnollisia toimenpiteitä, jotka on katsottava vähämerkityksiksi, jos julkistaminen olisi kohtuutonta.

(62) Kriittisiin vertailuarvoihin voivat osallistua useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa sijaitsevat tietolähteet, hallinnoijat ja käyttäjät. Tällaisen vertailuarvon tarjonnan lakkaaminen tai tapahtumat, jotka voivat merkittävästi heikentää sen koskemattomuutta, voisivat vaikuttaa useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa, mikä tarkoittaa, että vain vertailuarvon hallinnoijan sijaintijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen harjoittama tällaisen vertailuarvon valvonta ei ole riittävää ja tehokasta kriittiseen vertailuarvoon sisältyvien riskien hallitsemiseksi. Tällaisessa tapauksessa valvontatietojen tehokas vaihto toimivaltaisten viranomaisten välillä ja viranomaisten toimien yhteensovittaminen on varmistettava perustamalla kollegioita, joihin kuuluvat toimivaltaiset viranomaiset ja arvopaperimarkkinaviranomainen. Kollegioiden toimilla on edistettävä tässä asetuksessa voimaan saatettujen sääntöjen yhdenmukaista soveltamista ja valvontakäytäntöjen lähentymistä. Hallinnoijan toimivaltaisen viranomaisen olisi luotava kirjalliset järjestelyt, jotka koskevat tietojenvaihtoa, päätöksentekomenettelyä, johon voi sisältyä äänestysmenettelyä koskevia sääntöjä, sekä pakollista tietojen toimittamista varten tehtävää mahdollista yhteistyötä ja tilanteita, joissa toimivaltaisten viranomaisten on kuultava toisiaan. Arvopaperimarkkinaviranomaisen oikeudellisesti sitova sovittelu on keskeinen tekijä valvontakäytäntöjen koordinoinnin, yhdenmukaisuuden ja lähentymisen toteuttamisessa.

(63) Vertailuarvot voidaan mainita viitteenä rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa, joiden duraatio on pitkä. Tietyissä tapauksissa tällaisia vertailuarvoja ei välttämättä enää saada tarjota tämän asetuksen voimaantulon jälkeen, koska niiden ominaisuuksia ei voida muokata asetuksen vaatimusten mukaisiksi. Jos tällaisen vertailuarvon tarjonnan jatkuminen kuitenkin samalla kielletään, tuloksena voisi olla rahoitusvälineiden tai rahoitussopimuksen irtisanominen tai mitätöityminen, mikä aiheuttaa haittaa sijoittajille. Tämän vuoksi on tarpeen säätää, että tällaisten vertailuarvojen tarjonta voi jatkua siirtymäkauden ajan.

(64) Tapauksissa, jossa asetuksella on vaikutusta tai mahdollista vaikutusta asetuksen (EU) N:o 1227/2011 kattamiin valvottuihin yhteisöihin ja markkinoihin, arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi tarpeen kuulla energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirastoa (ACER) hyödyntääkseen sen energiamarkkinoita koskevaa asiantuntemusta ja vähentääkseen päällekkäistä sääntelyä.

(65) Tämän asetuksen teknisten seikkojen tarkentamiseksi komissiolle olisi annettava valtuudet antaa säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti määritelmien teknisten seikkojen määrittämisestä ja sellaisten teknisten seikkojen määrittämisestä, jotka koskevat vertailuarvoon viittaavien rahoitusvälineiden nimellismäärien, siihen viittaavien johdannaisten nimellismäärän ja siihen viittaavien sijoitusrahastojen varojen nettoarvon laskemista sen ratkaisemiseksi, onko vertailuarvo kriittinen, kriittisten ja merkittävien vertailuarvojen määrittämisessä käytettävän kynnysarvon laskentamenetelmän tarkistamisesta, objektiivisten perusteiden määrittämisestä kolmannessa maassa tarjotun vertailuarvon tai vertailuarvoryhmän hyväksymiselle, seikoista, joiden perusteella arvioidaan, voisiko olemassa olevan vertailuarvon lakkaaminen tai sen muuttaminen johtaa ylivoimaiseen esteeseen, estää vertailuarvoon viittaavan rahoitussopimuksen tai rahoitusvälineen ehtojen tai sijoitusrahaston sääntöjen soveltamisen tai muutoin rikkoa niitä, sekä tiettyjen hallinnoijien rekisteröitymistä toimiluvan saamisen sijasta koskevan 24 kuukauden määräajan pidentämisestä. Antaessaan tällaisia säädöksiä komission olisi otettava huomioon markkinoiden kehitys tai tekninen kehitys sekä vertailuarvoihin liittyvän valvontakäytännön kansainvälinen lähentyminen, erityisesti IOSCO:n tekemä työ. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission välisessä toimielinten sopimuksessa (14) vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Erityisesti yhdenvertaisuuden varmistamiseksi delegoitujen säädösten valmistelussa Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja niiden asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, jotka koskevat delegoitujen säädösten valmistelua.

(66) Teknisten standardien olisi turvattava niiden vaatimusten johdonmukainen yhdenmukaistaminen, jotka koskevat vertailuarvoina käytettyjen indeksien tarjoamista ja tietojen toimittamista niitä varten sekä sijoittajien ja kuluttajien asianmukaista suojelua kaikkialla unionissa. Koska arvopaperimarkkinaviranomaisella on pitkälle menevää erityisasiantuntemusta, olisi tehokasta ja asianmukaista antaa sen tehtäväksi laatia komissiolle toimitettavat luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi, joihin ei liity toimintapoliittisia valintoja. Komission olisi hyväksyttävä delegoiduilla säädöksillä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan nojalla sekä asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10–14 artiklan mukaisesti arvopaperimarkkinaviranomaisen laatimat teknisten sääntelystandardien luonnokset hallinto- ja valvontatoimintoa koskevista menettelyistä ja ominaisuuksista, siitä, miten varmistetaan syöttötietojen asianmukaisuus ja todennettavuus, sekä tietolähteen sisäisistä valvonta- ja todentamismenettelyistä, tiedoista, joita hallinnoijan on toimitettava vertailuarvotiedoista ja -menetelmistä, käytännesääntöjen osista, järjestelmiä ja valvontaa koskevista vaatimuksista, perusteista, jotka toimivaltaisen viranomaisen olisi otettava huomioon tehdessään päätöksiä siitä, sovelletaanko tiettyjä lisävaatimuksia, vertailuarvoselvityksen sisällöstä ja tapauksista, joissa edellytetään tällaisen selvityksen päivittämistä, toimivaltaisten viranomaisten ja arvopaperimarkkinaviranomaisen välisten yhteistyöjärjestelyjen vähimmäissisällöstä, kolmannen maan hallinnoijan tunnustusta koskevan hakemuksen muodosta ja sisällöstä ja niiden tietojen esittämistavasta, jotka on toimitettava tällaisen hakemuksen yhteydessä, sekä niistä tiedoista, jotka on toimitettava toimilupa- tai rekisteröintihakemuksessa.

(67) Tämän asetuksen yhdenmukaisten täytäntöönpanoedellytysten varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa luettelon laatimiseksi unionin viranomaisista ja tämän luettelon tarkistamiseksi, luettelon laatimiseksi kriittisistä vertailuarvoista ja tämän luettelon tarkistamiseksi sekä kolmansien maiden vertailuarvojen tarjoajiin sovellettavan oikeudellisen kehyksen vastaavuuden määrittämiseksi, jotta voidaan arvioida, onko kyseessä täysi vai osittainen vastaavuus. Täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (15) mukaisesti.

(68) Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä arvopaperiviranomaisen laatimia teknisiä täytäntöönpanostandardeja, joissa vahvistetaan vaatimustenmukaisuusvakuutusten mallit, menettelyt ja muodot toimivaltaisten viranomaisten ja arvopaperimarkkinaviranomaisen välistä tietojenvaihtoa varten, delegoiduilla säännöksillä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 291 artiklan nojalla ja asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti.

(69) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita eli luoda johdonmukaista ja vaikuttavaa järjestelmää, jolla puututaan vertailuarvojen sisältämiin haavoittuvuuksiin, koska vertailuarvoihin liittyvien ongelmien kokonaisvaikutukset voidaan nähdä kokonaisvaltaisesti vain unionin tasolla, vaan ne voidaan tämän asetuksen laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(70) Kun otetaan huomioon kiireellinen tarve palauttaa luottamus vertailuarvoihin ja edistää oikeudenmukaisia ja avoimia rahoitusmarkkinoita, tämän asetuksen olisi tultava voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan.

(71) Kuluttajat voivat tehdä vertailuarvoon sidottuja rahoitussopimuksia, erityisesti kiinnityksiä ja kulutusluottosopimuksia, mutta epäsuhtainen neuvotteluvoima ja vakiomuotoisten sopimuslausekkeiden käyttö voivat rajoittaa mahdollisuuksia valita käytettävä vertailuarvo. Tämän vuoksi on tarpeen varmistaa ainakin, että luotonantajat tai luotonvälittäjät antavat kuluttajille riittävästi tietoja. Näin ollen direktiivit 2008/48/EY ja 2014/17/EU olisi muutettava tämän mukaisesti.

(72) Asetuksessa (EU) N:o 596/2014 edellytetään, että johtotehtävissä toimivat henkilöt sekä näiden lähipiiriin kuuluvat henkilöt ilmoittavat liikkeeseenlaskijalle ja toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista liiketoimista, jotka he ovat tehneet omaan lukuunsa ja jotka on linkitetty liikkeeseenlaskijan osakkeisiin tai vieraan pääoman ehtoisiin välineisiin. On kuitenkin olemassa monenlaisia rahoitusvälineitä, jotka on linkitetty tietyn liikkeeseenlaskijan osakkeisiin tai vieraan pääoman ehtoisiin välineisiin. Tällaisia rahoitusvälineitä ovat muun muassa osuudet yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavissa yrityksissä, strukturoidut rahoitusvälineet tai johdannaisen sisältävät rahoitusvälineet, joihin sisältyy liikkeeseenlaskijan osakkeiden tai sen liikkeeseen laskemien vieraan pääoman ehtoisten välineiden arvon kehittymiseen liittyviä vastuita. Kaikista tällaisilla rahoitusvälineillä tehtävistä vähimmäiskynnysarvon ylittävistä liiketoimista olisi ilmoitettava liikkeeseenlaskijalle ja toimivaltaiselle viranomaiselle. Olisi kuitenkin tehtävä poikkeus, kun liikkeeseenlaskijan osakkeet tai vieraan pääoman ehtoiset välineet muodostavat enintään 20 prosenttia linkitetyn rahoitusvälineen varoista tai kun johtotehtävissä toimiva henkilö tai näiden lähipiiriin kuuluva henkilö ei tiennyt eikä voinut tietää linkitetyn rahoitusvälineen sijoituskoostumusta. Asetus (EU) N:o 596/2014 olisi näin ollen muutettava,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I OSASTO

KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT

1 artikla

Kohde

Tässä asetuksessa säädetään yhteisestä kehyksestä, jolla varmistetaan rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa vertailuarvoina käytettävien tai sijoitusrahastojen arvonkehityksen mittaamiseen käytettävien indeksien tarkkuus ja koskemattomuus unionissa. Näin asetuksella edistetään sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja saavutetaan korkeatasoinen kuluttajan- ja sijoittajansuoja.

2 artikla

Soveltamisala

1. Tätä asetusta sovelletaan vertailuarvojen tarjontaan, vertailuarvojen syöttötietojen toimittamiseen ja vertailuarvojen käyttöön unionissa.

2. Tätä asetusta ei sovelleta

a) keskuspankkeihin;

b) viranomaisiin, kun ne toimittavat tietoja vertailuarvoja varten tai tarjoavat vertailuarvoja tai kun niillä on määräysvaltaa vertailuarvojen tarjontaan yhteiskuntapoliittisiin tarkoituksiin, mukaan luettuna työllisyyden, taloudellisen toiminnan ja inflaation mittaaminen;

c) keskusvastapuoliin, kun ne tarjoavat viitehintoja tai selvityshintoja, joita käytetään keskusvastapuoliriskin hallintaan sekä selvitykseen;

d) direktiivin 2014/65/EU liitteessä I olevassa C osassa lueteltujen rahoitusvälineiden yksittäisten viitehintojen tarjoamiseen;

e) lehdistöön, muihin tiedotusvälineisiin ja toimittajiin, kun nämä ainoastaan julkistavat vertailuarvon tai viittaavat siihen osana journalistista toimintaansa eikä näillä ole määräysvaltaa kyseisen vertailuarvon tarjontaan;

f) luonnolliseen henkilöön tai oikeushenkilöön, joka elinkeino-, liike- tai ammattitoiminnassaan myöntää tai lupaa myöntää luottoa, mikäli kyseinen henkilö ainoastaan julkistaa tai asettaa julkisesti saataville omat vaihtuvat tai kiinteät lainakorkonsa, jotka on asetettu sen sisäisin päätöksin ja joita sovelletaan ainoastaan kyseisen henkilön tai samaan konserniin kuuluvan yrityksen ja näiden asiakkaiden välisiin rahoitussopimuksiin;

g) hyödykkeiden vertailuarvoon, joka perustuu sellaisten tietolähteiden toimittamiin tietoihin, joiden enemmistö on yhteisöjä, joita ei valvota, ja joihin sovelletaan molempia seuraavia ehtoja: i) vertailuarvoon viitataan rahoitusvälineissä, joista on jätetty hakemus ottamisesta kaupankäynnin kohteeksi ainoastaan yhdellä direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 24 alakohdassa määritellyllä kauppapaikalla tai joilla käydään kauppaa vain yhdellä tällaisella kauppapaikalla; ja ii) rahoitusvälineet, joissa vertailuarvoon viitataan, ovat kokonaisnimellisarvoltaan enintään 100 miljoonaa euroa;

h) indeksin tarjoajaan tarjoamansa indeksin osalta, jos kyseinen indeksintarjoaja ei tiennyt eikä kohtuudella olisi voinut tietää, että indeksiä käytetään 3 artiklan 1 kohdan 3 alakohdassa tarkoitettuun tarkoitukseen.

3 artikla

Määritelmät

1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan

1) ’indeksillä’ mitä tahansa lukua, a) joka on julkistettu tai julkisesti saatavilla oleva; b) joka määritetään säännöllisesti i) kokonaan tai osittain soveltamalla laskukaavaa tai muuta laskentamenetelmää tai arvioimalla; ja ii) kohde-etuutena olevan yhden tai useamman omaisuuserän arvon tai hintojen, mukaan luettuina arvioidut hinnat, todellisten tai arvioitujen korkokantojen, hintatarjouksien ja sitovien hintatarjousten tai muiden arvojen tai selvitysten perusteella;

2) ’indeksin tarjoajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on määräysvaltaa indeksin tarjontaan;

3) ’vertailuarvolla’ mitä tahansa indeksiä, johon viitaten määritetään rahoitusvälineen tai rahoitussopimuksen nojalla maksettava määrä tai rahoitusvälineen arvo, tai indeksiä, jota käytetään mittaamaan sijoitusrahaston arvonkehitystä, kun tarkoituksena on seurata tällaisen indeksin tuottoa tai määritellä salkun koostumus tai laskea tulosperusteinen palkkio;

4) ’vertailuarvoryhmällä’ saman hallinnoijan tarjoamaa vertailuarvojen ryhmää, joka on määritetty samanluonteisten syöttötietojen perusteella ja joka muodostaa saman tai samankaltaisen markkina- tai taloustilanteen mittarin;

5) ’vertailuarvon tarjonnalla’ a) vertailuarvon määrittämisen järjestelyjen hallinnoimista; b) syöttötietojen keräämistä, analysointia tai käsittelyä vertailuarvon määritystä varten; ja c) vertailuarvon määrittämistä soveltamalla laskukaavaa tai muuta laskentamenetelmää tai arvioimalla kyseistä tarkoitusta varten toimitettuja syöttötietoja;

6) ’hallinnoijalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on määräysvaltaa vertailuarvon tarjontaan;

7) ’vertailuarvon käytöllä’ a) sellaisen rahoitusvälineen liikkeeseen laskua, jossa viitataan indeksiin tai indeksien yhdistelmään; b) rahoitusvälineen tai rahoitussopimuksen mukaisesti maksettavan määrän määrittämistä viittaamalla indeksiin tai indeksien yhdistelmään; c) sellaisen rahoitussopimuksen osapuolena olemista, jossa viitataan indeksiin tai indeksien yhdistelmään; d) sellaisen direktiivin 2008/48/EY 3 artiklan j alakohdassa tarkoitetun lainakoron määrittämistä, joka lasketaan indeksiin tai indeksien yhdistelmään lisättynä marginaalina ja jota käytetään ainoastaan viitteenä rahoitussopimuksessa, jonka osapuolena luotonantaja on; e) sijoitusrahaston arvonkehityksen mittaamista indeksin tai indeksien yhdistelmän avulla, kun tarkoituksena on seurata indeksin tai indeksien yhdistelmän tuottoa, määritellä salkun koostumus tai laskea tulosperusteinen palkkio;

8) ’syöttötietojen toimittamisella’ sellaisten syöttötietojen antamista hallinnoijalle tai muulle henkilölle hallinnoijalle luovutettaviksi, jotka eivät ole helposti saatavilla ja joita tarvitaan vertailuarvon määrittämisessä ja tarjotaan tätä tarkoitusta varten;

9) ’tietolähteellä’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka toimittaa syöttötietoja;

10) ’valvotulla tietolähteellä’ valvottua yhteisöä, joka toimittaa syöttötietoja unionissa sijaitsevalle hallinnoijalle;

11) ’luovuttajalla’ luonnollista henkilöä, joka on tietolähteen palveluksessa syöttötietojen toimittamista varten;

12) ’arvioijalla’ hyödykkeen vertailuarvon hallinnoijan työntekijää tai muuta luonnollista henkilöä, jonka palvelut ovat hallinnoijan käytettävissä tai valvonnassa ja joka vastaa menetelmien tai päättelyn soveltamisesta syöttötietoihin ja muihin tietoihin tehdäkseen lopullisen arvion tietyn hyödykkeen hinnasta;

13) ’asiantuntemukseen perustuvalla päättelyllä’ sitä, että hallinnoija tai tietolähde käyttää harkintavaltaa tietojen käyttöön vertailuarvoa määritettäessä, kuten arvojen ekstrapoloimista aiemmista tai asiaan liittyvistä transaktioista, tiedon laatuun mahdollisesti vaikuttavien tekijöiden, kuten markkinatapahtumien tai ostajan tai myyjän luottokelpoisuuden heikkenemisen, huomioon ottamista ja sitovien osto- tai myyntitarjousten painottamista tiettyä loppuun saatettua transaktiota enemmän;

14) ’syöttötiedoilla’ tietoja yhden tai useamman kohde-etuutena olevan omaisuuserän arvosta, hinnoista, mukaan luettuina arvioidut hinnat, hintatarjouksista, sitovista hintatarjouksista tai muista arvoista, joita hallinnoija käyttää vertailuarvon määrittämiseen;

15) ’transaktiotiedoilla’ havainnoitavissa olevia hintoja, noteerauksia, indeksejä tai arvoja, jotka kuvaavat keskenään sidossuhteettomien vastapuolten välisiä transaktioita aktiivisilla, kysynnän ja tarjonnan kilpailuvoimien vaikutuksille alttiilla markkinoilla;

16) ’rahoitusvälineellä’ direktiivin 2014/65/EU liitteessä I olevassa C osassa lueteltuja välineitä, joista on jätetty hakemus ottamisesta kaupankäynnin kohteeksi direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 24 alakohdassa tarkoitetulla kauppapaikalla tai joilla käydään kauppaa direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 24 alakohdassa tarkoitetulla kauppapaikalla tai mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohdan 20 alakohdassa tarkoitetun kauppojen sisäisen toteuttajan välityksellä;

17) ’valvotulla yhteisöllä’ a) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (16) 4 artiklan 1 alakohdassa määriteltyjä luottolaitoksia; b) direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa määriteltyjä sijoituspalveluyrityksiä; c) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY (17) 13 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä vakuutusyrityksiä; d) direktiivin 2009/138/EY 13 artiklan 4 kohdassa määriteltyjä jälleenvakuutusyrityksiä; e) direktiivin 2009/65/EY 1 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä yhteissijoitusyrityksiä tai mainitun direktiivin 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa määriteltyjä yhteissijoitusyritysten rahastoyhtiöitä; f) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU (18) 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa määriteltyjä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia; g) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/41/EY (19) 6 artiklan a alakohdassa määriteltyjä ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavia laitoksia; h) direktiivin 2008/48/EY 3 artiklan b alakohdassa määriteltyjä luotonantajia, jotka tekevät direktiivin 2008/48/EY 3 artiklan c alakohdassa määriteltyjä luottosopimuksia; i) direktiivin 2014/17/EU 4 artiklan 10 kohdassa määriteltyjä luottolaitoksia, jotka eivät ole luotonantajia ja jotka tekevät mainitun direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa määriteltyjä luottosopimuksia; j) direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 18 alakohdassa määriteltyjä markkinoiden ylläpitäjiä; k) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 (20) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja keskusvastapuolia; l) asetuksen (EU) N:o 648/2012 2 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä kauppatietorekistereitä; m) hallinnoijia;

18) ’rahoitussopimuksella’ a) direktiivin 2008/48/EY 3 artiklan c alakohdassa määriteltyä luottosopimusta; b) direktiivin 2014/17/EU 4 artiklan 3 kohdassa määriteltyä luottosopimusta;

19) ’sijoitusrahastolla’ direktiivin 2011/61/EU 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyjä vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja tai direktiivin 2009/65/EY 1 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä yhteissijoitusyrityksiä;

20) ’ylimmällä hallintoelimellä’ hallinnoijan tai muun valvotun yhteisön yhtä tai useampaa kansallisen lainsäädännön mukaisesti nimitettyä elintä, jolla on toimivalta vahvistaa hallinnoijan tai muun valvotun yhteisön strategia, tavoitteet ja yleinen johtaminen, joka valvoo ja seuraa johdon päätöksentekoa ja johon kuuluu hallinnoijan tai muun valvotun yhteisön liiketoimintaa tosiasiallisesti johtavia henkilöitä;

21) ’kuluttajalla’ luonnollista henkilöä, joka tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa rahoitussopimuksissa toimii tarkoituksissa, jotka eivät kuulu hänen elinkeino-, liike- tai ammattitoimintaansa;

22) ’korkokantojen vertailuarvolla’ vertailuarvoa, joka tämän artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohtaa sovellettaessa määritetään sen koron perusteella, jolla pankit voivat harjoittaa anto- tai ottolainausta muiden pankkien tai rahamarkkinoiden muiden toimijoiden kuin pankkien kanssa;

23) ’hyödykkeiden vertailuarvolla’ vertailuarvoa, jonka tämän artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettu kohde-etuus on komission asetuksen (EY) N:o 1287/2006 (21) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hyödyke, lukuun ottamatta direktiivin 2014/65/EU liitteessä I olevan C jakson 11 kohdassa tarkoitettuja päästöoikeuksia;

24) ’säänneltyihin tietoihin perustuvalla vertailuarvolla’ vertailuarvoa, joka määritetään laskentakaavaa soveltamalla a) syöttötiedoista, jotka on toimitettu kokonaan ja suoraan i) direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 24 alakohdassa määritellystä kauppapaikasta, sellaisesta kolmannessa maassa sijaitsevasta kauppapaikasta, jonka osalta komissio on antanut täytäntöönpanopäätöksen siitä, että maan lainsäädäntö- ja valvontakehystä pidetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 600/2014 (22) 28 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla vaikutuksiltaan vastaavana, tai asetuksen (EU) N:o 648/2012 mukaan säänneltyä markkinaa vastaavasta markkinasta, mikä kuitenkin koskee kussakin tapauksessa ainoastaan rahoitusvälineisiin liittyviä transaktiotietoja; ii) direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 52 alakohdassa määritellystä hyväksytystä julkistamisjärjestelystä tai direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 53 alakohdassa määritellyltä konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajalta pakollisten kaupan jälkeisten avoimuusvaatimusten mukaisesti, mikä kuitenkin koskee ainoastaan kauppapaikassa kaupankäynnin kohteena oleviin rahoitusvälineisiin liittyviin transaktiotietoihin; iii) direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 54 alakohdassa määritellystä hyväksytystä ilmoitusjärjestelmästä, mikä koskee kuitenkin ainoastaan kauppapaikassa kaupankäynnin kohteena oleviin rahoitusvälineisiin liittyviä transaktiotietoja, jotka on annettava pakollisten kaupan jälkeisten avoimuusvaatimusten mukaisesti; iv) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY (23) 37 artiklan 1 kohdan j alakohdassa tarkoitetusta sähköpörssistä; v) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/73/EY (24) 41 artiklan 1 kohdan j alakohdassa tarkoitetusta maakaasupörssistä; vi) komission asetuksen (EU) N:o 1031/2010 (25) 26 tai 30 artiklassa tarkoitetusta huutokauppapaikasta; vii) palveluntarjoajalta, jolle vertailuarvojen hallinnoija on ulkoistanut tietojen keräämisen 10 artiklan mukaisesti, edellyttäen, että kyseinen palveluntarjoaja saa kaikki nämä tiedot kokonaan ja suoraan i–vi alakohdassa tarkoitetulta yhteisöltä; b) sijoitusrahastojen varojen nettoarvoista;

25) ’kriittisellä vertailuarvolla’ vertailuarvoa, joka ei perustu säänneltyihin tietoihin ja joka täyttää jonkin 20 artiklan 1 kohdassa säädetyistä edellytyksistä ja joka on sisällytetty komission mainitun säännöksen nojalla laatimaan luetteloon;

26) ’merkittävällä vertailuarvolla’ vertailuarvoa, joka täyttää 24 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset;

27) ’muulla kuin merkittävällä vertailuarvolla’ vertailuarvoa, joka ei täytä 20 artiklan 1 kohdassa ja 24 artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä;

28) ’sijainnilla’ oikeushenkilön osalta jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa kyseisen henkilön rekisteröity toimipaikka tai muu virallinen osoite sijaitsee, ja luonnollisen henkilön osalta jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa on kyseisen henkilön verotuksellinen kotipaikka;

29) ’viranomaisella’ a) keskushallintoa tai muuta julkista hallintoa, mukaan luettuina yhteisöt, joiden vastuulla on julkisen velan hoito tai jotka osallistuvat sen hoitoon; b) yhteisöä tai henkilöä, joka kansallisen lainsäädännön mukaisesti hoitaa viranomaisen tehtäviä tai jolla on julkisia velvollisuuksia tai tehtäviä tai joka tarjoaa julkisia palveluja, mukaan luettuna työllisyyden, taloudellisen toiminnan ja inflaation mittaaminen, a alakohdassa tarkoitetun yhteisön valvonnassa.

2. Siirretään komissiolle 49 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä, jotta se voi tarkentaa tämän artiklan 1 kohdan määritelmien teknisiä seikkoja erityisesti määrittelemällä, mitä indeksin määrittelyn yhteydessä tarkoitetaan julkisesti saatavilla olemisella.

Tarvittaessa komissio ottaa huomioon markkinoiden kehityksen tai teknisen kehityksen sekä vertailuarvoihin liittyvän valvontakäytännön kansainvälisen lähentymisen.

3. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä luettelon laatimiseksi tämän artiklan 1 kohdan 29 alakohdan määritelmän mukaisista viranomaisista unionissa sekä luettelon tarkistamiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

Tarvittaessa komissio ottaa huomioon markkinoiden kehityksen tai teknisen kehityksen sekä vertailuarvoihin liittyvän valvontakäytännön kansainvälisen lähentymisen.

II OSASTO

VERTAILUARVOJEN KOSKEMATTOMUUS JA LUOTETTAVUUS

1 LUKU

Hallinnoijien hallinto ja valvonta

4 artikla

Hallintoa sekä eturistiriitoja koskevat vaatimukset

1. Hallinnoijalla on oltava käytössä vakaat hallintojärjestelyt, joihin sisältyy selvä organisaatiorakenne, jossa on määritelty yksityiskohtaisesti, avoimesti ja kattavasti tehtävät ja vastuualueet kaikille vertailuarvon tarjontaan osallistuville toimijoille.

Hallinnoijien on toteutettava asianmukaiset toimet tunnistaakseen, ehkäistäkseen tai hallitakseen eturistiriidat niiden itsensä, myös johtajiensa, työntekijöidensä ja muiden henkilöiden, jotka ovat hallinnoijiin sidoksissa suoraan tai välillisesti määräysvallan kautta, sekä tietolähteiden tai käyttäjien välillä, ja varmistettava, että kun vertailuarvojen määrittämisprosessi edellyttää päättelyn tai harkintavallan käyttöä, niitä käytetään riippumattomasti ja rehellisesti.

2. Vertailuarvon tarjonnan on oltava operatiivisesti erillään sellaisesta hallinnoijan liiketoiminnasta, joka voi aiheuttaa tosiasiallisen tai mahdollisen eturistiriidan.

3. Jos hallinnoijassa muodostuu eturistiriita sen omistusrakenteen, hallinnoijaa omistavan tai siinä määräysvaltaa käyttävän yhteisön tai hallinnoijan tai hallinnoijan tytäryrityksen omistaman tai määräysvallassa olevan yhteisön määräysvallan tuottavan omistusosuuden tai muiden toimintojen vuoksi, eikä tätä eturistiriitaa voida riittävästi vähentää, asianomainen toimivaltainen viranomainen voi vaatia, että hallinnoijan on perustettava riippumaton valvontatoiminto, johon sidosryhmät, muun muassa käyttäjät ja tietolähteet, osallistuvat tasapuolisesti edustettuina.

4. Jollei tällaisia eturistiriitoja pystytä hallitsemaan riittävästi, asianomainen toimivaltainen viranomainen voi vaatia, että hallinnoijan on joko lakkautettava kaikki toiminnot tai suhteet, jotka aiheuttavat eturistiriitoja, tai lopetettava vertailuarvon tarjonta.

5. Hallinnoijan on julkistettava tai ilmoitettava kaikki olemassa olevat tai mahdolliset eturistiriidat vertailuarvon käyttäjille ja asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle sekä tarvittaessa tietolähteille, mukaan luettuina eturistiriidat, jotka johtuvat hallinnoijan omistuksesta tai määräysvallasta hallinnoijassa.

6. Hallinnoijan on omaksuttava ja pantava täytäntöön asianmukaiset toimintatavat ja menettelyt sekä tehokkaat organisatoriset järjestelyt eturistiriitojen tunnistamiseksi, ehkäisemiseksi, ilmoittamiseksi, hallitsemiseksi ja vähentämiseksi, jotta vertailuarvon määritysten koskemattomuus ja riippumattomuus turvataan. Näitä toimintatapoja ja menettelyjä on tarkistettava ja päivitettävä säännöllisesti. Toimintatavoissa ja menettelyissä on otettava huomioon ja käsiteltävä eturistiriidat, vertailuarvon määrittämisprosessin harkinnanvaraisuuden aste ja vertailuarvon sisältämät riskit sekä

a) varmistettava hallinnoijalle toimitetun tai sen tuottaman tiedon luottamuksellisuus, johon sovelletaan tämän asetuksen nojalla ilmoitus- ja avoimuusvelvoitteita; ja

b) erityisesti vähennettävä eturistiriitoja, jotka johtuvat hallinnoijan omistuksesta tai määräysvallasta hallinnoijassa tai muista hallinnoijan konserniin liittyvistä eduista tai jotka ovat seurausta muista henkilöistä, jotka voivat käyttää vaikutus- tai määräysvaltaansa hallinnoijaan vertailuarvon määrittämisen osalta.

7. Hallinnoijien on varmistettava, että seuraavat vaatimukset täyttyvät, kun kyse on niiden työntekijöistä ja muista luonnollisista henkilöistä, joiden palvelut ovat hallinnoijien käytettävissä tai määräysvallassa ja jotka osallistuvat suoraan vertailuarvon tarjontaan:

a) heillä on tarvittavat taidot, tiedot ja kokemus heille annettujen tehtävien hoitamiseksi ja heitä johdetaan ja valvotaan tehokkaasti;

b) heihin ei kohdistu asiatonta vaikutusta tai eturistiriitoja ja heidän palkkionsa ja tulosarviointinsa eivät aiheuta eturistiriitoja tai muulla tavoin vaikuta vertailuarvon määrittämisprosessin koskemattomuuteen;

c) heillä ei ole henkilökohtaisia etuja tai liikesuhteita, jotka vaarantaisivat kyseisen hallinnoijan toimintoja;

d) heillä ei ole lupaa osallistua vertailuarvon määrittämiseen tekemällä osto- tai myyntitarjouksia tai kauppoja henkilökohtaisesti tai markkinatoimijoiden puolesta, paitsi jos tällaista osallistumista nimenomaisesti edellytetään osana vertailuarvon menetelmiä ja jos siihen sovelletaan tässä yhteydessä erityissääntöjä; ja

e) heihin sovelletaan tehokkaita menettelyjä, joilla valvotaan tietojen vaihtoa muiden sellaisiin toimintoihin osallistuvien työntekijöiden kanssa, jotka voivat aiheuttaa eturistiriitojen vaaran, tai kolmansien osapuolten kanssa tilanteissa, joissa kyseiset tiedot voivat vaikuttaa vertailuarvoon.

8. Hallinnoijan on omaksuttava erityiset sisäiset tarkastusmenettelyt, joilla varmistetaan vertailuarvon määrittävän työntekijän tai henkilön rehellisyys ja luotettavuus, mukaan luettuna ainakin vertailuarvon hyväksyttäminen johdolla ennen sen levittämistä.

5 artikla

Valvontatoimintoa koskevat vaatimukset

1. Hallinnoijan on perustettava pysyvä ja tehokas valvontatoiminto, jota sen on ylläpidettävä ja jolla varmistetaan kaikkien vertailuarvojen tarjonnan näkökohtien valvonta.

2. Hallinnoijan on kehitettävä valvontatoimintoaan koskevat vakaat menetelmät ja ylläpidettävä niitä ja asetettava nämä menetelmät asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten saataville.

3. Valvontatoiminnon on toimittava rehellisesti, ja sille kuuluvat jotkin tai kaikki seuraavista vastuista, joita hallinnoijan on mukautettava vertailuarvon monimutkaisuuden, käytön ja haavoittuvuuden perusteella:

a) vertailuarvon määritelmän ja menetelmien arviointi vähintään vuosittain;

b) vertailuarvon menetelmien muutosten valvonta ja mahdollisuus pyytää hallinnoijaa ryhtymään tällaisia muutoksia koskevaan konsultointiin;

c) hallinnoijan valvontakehyksen sekä vertailuarvon hallinnoinnin ja toiminnan valvonta ja, kun vertailuarvo perustuu tietolähteiltä saataviin syöttötietoihin, 15 artiklassa tarkoitettujen käytännesääntöjen valvonta;

d) vertailuarvon lakkaamiseen liittyvien menettelyjen arviointi ja hyväksyntä, mukaan luettuna kaikki lakkaamista koskeva konsultointi;

e) vertailuarvon tarjontaan osallistuvien kolmansien osapuolten valvonta, mukaan lukien laskennasta tai levityksestä vastaavat toimijat;

f) sisäisten ja ulkoisten auditointien ja tarkastusten arviointi ja yksilöityjen korjaavien toimien toteutuksen seuranta;

g) syöttötietojen ja tietolähteiden sekä sen seuranta, millä toimilla hallinnoija testaa tai validoi toimitetut syöttötiedot, jos vertailuarvo perustuu tietolähteiltä saataviin syöttötietoihin;

h) tehokkaiden toimenpiteiden toteuttaminen 15 artiklassa tarkoitettujen käytännesääntöjen rikkomistapauksissa, kun vertailuarvo perustuu tietolähteiltä saataviin syöttötietoihin; ja

i) valvontatoiminnon tietoonsa saamista tietolähteiden, silloin kun vertailuarvo perustuu tietolähteiltä saataviin syöttötietoihin, tai hallinnoijien väärinkäytöksistä ja mahdollisista epätavallisista tai epäilyttävistä syöttötiedoista raportoiminen asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille.

4. Erillisen lautakunnan tai muun asianmukaisen hallintojärjestelyn on vastattava valvontatoiminnosta.

5. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi, joissa yksilöidään valvontatoimintoa koskevat menettelyt ja valvontatoiminnon ominaisuudet, mukaan luettuna sen rakenne sekä sen asema hallinnoijan organisaatiorakenteessa, jotta varmistetaan toimen koskemattomuus ja eturistiriidattomuus. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii 4 kohdan mukaisesti asianmukaisista hallintojärjestelyistä luettelon, joka ei ole tyhjentävä.

Arvopaperimarkkinaviranomainen tekee eron erityyppisten vertailuarvojen ja alojen välillä tämän asetuksen mukaisesti ja ottaa huomioon hallinnoijien omistus- ja määräysvaltarakenteen erot, vertailuarvon tarjonnan luonteen, mittakaavan ja monimutkaisuuden sekä vertailuarvoon liittyvän riskin ja vertailuarvon vaikutuksen, myös vertailuarvojen hallintovaatimuksia koskevan valvontakäytännön kansainvälisen lähentymisen pohjalta. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatimat teknisten sääntelystandardien luonnokset eivät kuitenkaan kata sellaisten vertailuarvojen hallinnoijia, jotka eivät ole merkittäviä, eikä niitä sovelleta kyseisiin hallinnoijiin.

Arvopaperimarkkinaviranomainen toimittaa nämä teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 2017.

Siirretään komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10–14 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

6. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi antaa muiden kuin merkittävien vertailuarvojen hallinnoijille ohjeita asetuksen (EU) N:o 1095/2010 16 artiklan mukaisesti tarkentaakseen tämän artiklan 5 kohdassa tarkoitetut osat.

6 artikla

Valvontakehystä koskevat vaatimukset

1. Hallinnoijalla on oltava käytössä valvontakehys, jolla varmistetaan, että vertailuarvo tarjotaan ja julkistetaan tai annetaan saataville tämän asetuksen mukaisesti.

2. Valvontakehyksen on oltava oikeassa suhteessa tunnistettujen eturistiriitojen suuruuteen, vertailuarvon tarjontaan liittyvän harkinnanvaraisuuden laajuuteen ja vertailuarvon syöttötietojen luonteeseen.

3. Valvontakehyksessä on oltava seuraavat osat:

a) operatiivisen riskin hallinta;

b) riittävät ja tehokkaat liiketoiminnan jatkuvuus- ja palautumissuunnitelmat;

c) varamenettelyt sovellettaviksi tilanteessa, jossa vertailuarvon tarjontamenettely keskeytyy.

4. Hallinnoijan on otettava käyttöön toimenpiteet, joilla:

a) varmistetaan, että tietolähteet noudattavat 15 artiklassa tarkoitettuja käytännesääntöjä ja syöttötietoihin sovellettavia standardeja;

b) seurataan syöttötietoja, mukaan luettuina mahdollisuuksien mukaan syöttötietojen seuranta ennen vertailuarvon julkistamista ja syöttötietojen validointi julkistamisen jälkeen virheiden ja poikkeamien havaitsemiseksi.

5. Valvontakehyksen on oltava dokumentoitu, sitä on arvioitava ja tarvittaessa päivitettävä ja se on annettava asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen saataville sekä pyynnöstä käyttäjien saataville.

7 artikla

Vastuuvelvollisuuskehystä koskevat vaatimukset

1. Hallinnoijalla on oltava käytössä vastuuvelvollisuuskehys, joka kattaa tietojen säilyttämisen, auditoinnin ja arvioinnin sekä valitusprosessin ja joka antaa todisteita tämän asetuksen vaatimusten noudattamisesta.

2. Hallinnoijan on nimitettävä sisäinen toiminto, jolla on tarvittavat valmiudet arvioida, missä määrin hallinnoija noudattaa vertailuarvon menetelmiä ja tätä asetusta, sekä raportoida siitä.

3. Kriittisten vertailuarvojen yhteydessä hallinnoijan on nimitettävä riippumaton ulkoinen auditoija arvioimaan vähintään vuosittain, missä määrin hallinnoija noudattaa vertailuarvon menetelmiä ja tätä asetusta, sekä raportoimaan siitä.

4. Asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä hallinnoijan on toimitettava asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle tiedot 2 kohdassa tarkoitetuista arvioinneista ja tarkastuksista. Asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen tai kenen tahansa vertailuarvon käyttäjän pyynnöstä hallinnoijan on julkistettava tiedot 3 kohdassa säädetyistä tarkastuksista.

8 artikla

Tietojen säilyttämistä koskevat vaatimukset

1. Hallinnoijan on pidettävä kirjaa

a) kaikista syöttötiedoista ja tällaisten tietojen käytöstä;

b) vertailuarvon määrittämisessä käytetyistä menetelmistä;

c) hallinnoijan ja tarvittaessa arvioijien vertailuarvon määrittämisessä tekemistä päättelyistä ja käyttämästä harkintavallasta, myös kyseisen päättelyn ja harkintavallan käytön perusteluista;

d) mahdollisesti huomiotta jätetyistä syöttötiedoista, erityisesti silloin, kun nämä ovat täyttäneet vertailuarvon menetelmien vaatimukset, ja huomiotta jättämisen syistä;

e) muista muutoksista vakiomenettelyissä ja -menetelmissä tai niistä poikkeamisista, myös markkinoiden stressikaudella tai markkinahäiriön aikana tapahtuneista;

f) hallinnoijien vertailuarvojen määrittämisessä käyttämien luovuttajien ja luonnollisten henkilöiden henkilöllisyydestä;

g) kaikista asiakirjoista, jotka liittyvät valitukseen, mukaan luettuna valituksen tekijän luovuttamat asiakirjat; ja

h) hallinnoijan palveluksessa olevan henkilön ja vertailuarvon tietolähteiden tai luovuttajien vertailuarvoa koskevista puhelinkeskusteluista tai sähköisestä viestinnästä.

2. Hallinnoijan on säilytettävä 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja vähintään viiden vuoden ajan sellaisessa muodossa, että vertailuarvon määrittäminen on mahdollista toistaa ja täysin ymmärtää ja että on mahdollista suorittaa syöttötietojen, laskelmien, päättelyn ja harkintavallan käytön tarkastus tai arviointi. Edellä olevan 1 kohdan h alakohdan mukaisesti tallennettujen puhelinkeskustelujen tai sähköisen viestinnän tiedot on pyynnöstä toimitettava keskustelussa tai viestinnässä osallisina oleville henkilöille ja säilytettävä kolmen vuoden ajan.

9 artikla

Valitusten käsittelyjärjestelmä

1. Hallinnoijalla on oltava käytössä ja sen on julkistettava kirjalliset menettelyt, joita sovelletaan tehtyjen valitusten, myös niiden, jotka koskevat hallinnoijan vertailuarvon määrittämisprosessia, vastaanottoon, tutkimiseen ja säilyttämiseen.

2. Valitusten käsittelyjärjestelmällä on varmistettava, että

a) hallinnoija asettaa saataville valitusten käsittelymenettelyn, jonka mukaisesti voidaan tehdä valituksia, jotka koskevat sitä, edustaako yksittäisen vertailuarvon määrittäminen markkina-arvoa, ehdotettuja vertailuarvon määrittämisprosessin muutoksia, menetelmien soveltamista yksittäiseen vertailuarvon määrittämiseen ja muita vertailuarvon määrittämisprosesseista tehtyjä päätöksiä;

b) valitukset tutkitaan nopeasti ja oikeudenmukaisella tavalla ja tutkimuksen tuloksesta ilmoitetaan valituksen tekijälle kohtuullisen ajan kuluessa, jollei tällainen ilmoittaminen ole oikeusjärjestyksen perusteiden tai asetuksen (EU) N:o 596/2014 vastaista; ja

c) tutkimus suoritetaan erillään niistä henkilöstön jäsenistä, jotka voivat olla tai ovat voineet olla osallisina valituksen aiheena olevassa asiassa;

10 artikla

Ulkoistaminen

1. Hallinnoijat eivät saa järjestää vertailuarvon tarjonnan toimintojen ulkoistamista siten, että heikennetään olennaisesti hallinnoijan päätösvaltaa vertailuarvon tarjonnassa tai asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen valmiutta valvoa vertailuarvoa.

2. Jos hallinnoija ulkoistaa palveluntarjoajalle vertailuarvon tarjonnan toimintoja tai merkittäviä palveluja tai tehtäviä, hallinnoija on yhä täysin vastuussa kaikkien tämän asetuksen mukaisten hallinnoijan velvollisuuksien täyttämisestä.

3. Hallinnoijan on ulkoistamisen yhteydessä varmistettava, että seuraavat edellytykset täyttyvät:

a) palveluntarjoajalla on tarvittavat taidot ja voimavarat sekä lain mukaan edellytettävät luvat harjoittaa ulkoistettuja toimintoja, palveluja tai toimintaa luotettavasti ja ammattitaitoisesti;

b) hallinnoija asettaa asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten saataville vertailuarvojen määritysprosessiin osallistuvan palveluntarjoajan henkilöllisyys ja tehtävät;

c) palveluntarjoaja toteuttaa asianmukaiset toimet, jos käy ilmi, että palveluntarjoaja ei ehkä hoida ulkoistettuja toimintoja tehokkaasti ja sovellettavan lainsäädännön ja sääntelyvaatimusten mukaisesti;

d) hallinnoija säilyttää tarvittavan asiantuntemuksen ulkoistettujen toimintojen tehokasta valvontaa varten ja ulkoistamiseen liittyvien riskien hallitsemiseksi;

e) palveluntarjoajan ilmoittaa hallinnoijalle kaikista tapahtumista, joilla voi olla olennainen vaikutus sen valmiuteen hoitaa ulkoistettuja tehtäviä tehokkaasti ja sovellettavan lainsäädännön ja sääntelyvaatimusten mukaisesti;

f) palveluntarjoajan tekee ulkoistettuihin toimintoihin liittyvää yhteistyötä asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen kanssa, ja hallinnoijalla sekä asianomaisella toimivaltaisella viranomaisella on tosiasiallinen mahdollisuus saada tutustua ulkoistettuihin toimintoihin liittyviin tietoihin samoin kuin päästä palveluntarjoajan liiketiloihin, ja asianomainen toimivaltainen viranomainen voi käyttää näitä tutustumis- ja pääsyoikeuksia;

g) hallinnoija voi irtisanoa ulkoistamisjärjestelyt tarvittaessa;

h) hallinnoija toteuttaa kohtuulliset toimenpiteet, valmiussuunnitelmat mukaan lukien, välttääkseen tarpeettomat operatiiviset riskit, jotka liittyvät palveluntarjoajan osallistumiseen vertailuarvon määritysprosessiin.

2 LUKU

Syöttötiedot, menetelmät ja rikkomisten ilmoittaminen

11 artikla

Syöttötiedot

1. Vertailuarvon tarjontaan sovelletaan seuraavia vaatimuksia syöttötietojen suhteen:

a) syöttötietojen on oltava riittäviä, jotta ne edustavat tarkasti ja luotettavasti markkina- tai taloustilannetta, jota vertailuarvon on tarkoitus mitata; Syöttötietojen on oltava transaktiotietoja, jos sellaisia on saatavilla ja ne ovat soveltuvia. Jolleivät transaktiotiedot ole riittäviä tai soveltuvia edustamaan tarkasti ja luotettavasti markkina- tai taloustilannetta, jota vertailuarvolla on tarkoitus mitata, voidaan käyttää muitakin syöttötietoja kuin transaktiotietoja, muun muassa arvioituja hintoja, hintatarjouksia ja sitovia hintatarjouksia tai muita arvoja;

b) edellä a alakohdassa tarkoitettujen syöttötietojen on oltava todennettavissa;

c) hallinnoijan on laadittava ja julkistettava selkeät ohjeet, jotka koskevat syöttötietotyyppejä, eri syöttötietotyyppien käytön ensisijaisuusjärjestystä ja asiantuntemukseen perustuvan päättelyn käyttöä a alakohdan ja käytettävien menetelmien noudattamisen varmistamiseksi;

d) kun vertailuarvo perustuu tietolähteiltä saatuihin syöttötietoihin, hallinnoijan on tarvittaessa hankittava syöttötiedot luotettavalta ja edustavalta tietolähdepaneelilta tai tietolähdeotokselta sen varmistamiseksi, että tulokseksi saatava vertailuarvo on luotettava ja edustaa sitä markkina- tai taloustilannetta, jota vertailuarvon on tarkoitus mitata;

e) hallinnoija ei saa käyttää tietolähteiltä saatuja syöttötietoja, jos sen tiedossa on merkkejä siitä, että kyseiset tietolähteet eivät pidä kiinni 15 artiklassa tarkoitetuista käytännesäännöistä, vaan sen on hankittava edustavia julkisesti saatavilla olevia tietoja.

2. Hallinnoijan on varmistettava, että syöttötietojen valvontaan sisältyvät

a) perusteet, joilla määritetään, kuka saa toimittaa syöttötietoja hallinnoijalle, ja tietolähteiden valintaprosessi;

b) prosessi, jolla arvioidaan tietolähteen syöttötietoja ja estetään tarvittaessa tietolähdettä toimittamasta lisää syöttötietoja tai sovelletaan tietolähteeseen muita seuraamuksia vaatimusten noudattamatta jättämisen vuoksi; ja

c) prosessi, jolla validoidaan syöttötiedot, muun muassa muiden indikaattorien tai tietojen avulla, syöttötietojen koskemattomuuden ja tarkkuuden varmistamiseksi.

3. Jos vertailuarvon syöttötiedot saadaan kaupankäyntitoiminnosta, jolla tarkoitetaan mitä tahansa tietolähteiden tai niiden tytäryrityksen osastoa, jaostoa, ryhmää tai henkilöstöä, joka hoitaa hinnoittelu-, kaupankäynti-, myynti-, markkinointi-, ilmoitus-, varainhankinta-, strukturointi- tai välitystoimintaa, hallinnoijan on

a) hankittava tietoja muista näitä syöttötietoja vahvistavista lähteistä; ja

b) varmistettava, että tietolähteillä on käytössä riittävät sisäiset valvonta- ja todentamismenettelyt.

4. Jos hallinnoija katsoo, etteivät syöttötiedot kuvaa sitä markkina- tai taloustilannetta, jota vertailuarvon on tarkoitus mitata, kyseisen hallinnoijan on kohtuullisen ajan kuluessa joko vaihdettava syöttötietoja, tietolähteitä tai menetelmiä varmistaakseen, että syöttötiedot kuvaavat kyseistä markkina- tai taloustilannetta, tai keskeytettävä vertailuarvon tarjonta.

5. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi, joissa tarkennetaan, miten 1 kohdan a ja b alakohdan vaatimusten mukaisten syöttötietojen asianmukaisuus ja todennettavuus varmistetaan, ja myös tietolähteiden sisäiset valvonta- ja todentamismenettelyt, joiden käytössä olo hallinnoijien on varmistettava 3 kohdan b alakohdan mukaisesti syöttötietojen koskemattomuuden ja tarkkuuden varmistamiseksi. Tällaiset arvopaperimarkkinaviranomaisen laatimat teknisten sääntelystandardien luonnokset eivät kuitenkaan kata sellaisten vertailuarvojen hallinnoijia, jotka eivät ole merkittäviä, eikä niitä sovelleta kyseisiin hallinnoijiin.

Arvopaperimarkkinaviranomainen ottaa huomioon erityyppiset vertailuarvot ja toimialat tässä asetuksessa esitetyllä tavalla, syöttötietojen luonteen ja kohteena olevan markkina- tai taloustilanteen ominaispiirteet sekä suhteellisuusperiaatteen, vertailuarvojen alttiuden manipuloinnille ja vertailuarvoihin liittyvän valvontakäytännön kansainvälisen lähentymisen.

Arvopaperimarkkinaviranomainen toimittaa nämä teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 2017.

Siirretään komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10–14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.

6. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi antaa muiden kuin merkittävien vertailuarvojen hallinnoijille ohjeita asetuksen (EU) N:o 1095/2010 16 artiklan mukaisesti tarkentaakseen tämän artiklan 5 kohdassa tarkoitetut osat.

12 artikla

Menetelmät

1. Hallinnoijan on käytettävä vertailuarvon määrittämiseen menetelmiä,

a) jotka ovat vakaita ja luotettavia;

b) joiden selvien sääntöjen avulla tunnistetaan, miten ja milloin vertailuarvon määrittämisessä voidaan käyttää harkintavaltaa;

c) jotka ovat tarkkoja, jatkuvia ja validoitavia, mukaan luettuna tarvittaessa toteutumatestaus saatavilla olevia transaktiotietoja vasten;

d) jotka ovat mukautuvia ja varmistavat, että vertailuarvo voidaan laskea mahdollisimman vaihtelevissa olosuhteissa vaarantamatta sen koskemattomuutta;

e) jotka ovat jäljitettäviä ja todennettavia.

2. Vertailuarvon menetelmiä kehittäessään vertailuarvon hallinnoijan on

a) otettava huomioon sellaiset tekijät kuin markkinoiden koko ja normaali likviditeetti, kaupankäynnin avoimuus ja markkinatoimijoiden positiot, markkinoiden keskittyminen, markkinoiden dynamiikka ja yksittäisen otoksen riittävyys kuvaamaan markkina- tai taloustilannetta, jota vertailuarvon on tarkoitus mitata;

b) määritettävä, mitkä ovat kyseisen vertailuarvon yhteydessä aktiiviset markkinat; ja

c) määritettävä eri syöttötietotyyppien ensisijaisuusjärjestys.

3. Hallinnoijalla on oltava käytössä selvät julkistetut järjestelyt, joissa yksilöidään tilanteet, joissa syöttötietojen määrä tai laatu alittaa vaatimustason, joka on välttämätön vertailuarvon määrittämiseksi tarkasti ja luotettavasti käytettävillä menetelmillä, ja esitetään, voidaanko vertailuarvo näissä olosuhteissa laskea, ja jos voidaan, niin miten.

13 artikla

Menetelmien avoimuus

1. Hallinnoijan on kehitettävä, käytettävä ja hallinnoitava vertailuarvotietoja ja menetelmiä avoimesti. Tätä varten hallinnoijan on julkistettava tai asetettava saataville seuraavat tiedot:

a) hallinnoijan käyttämien menetelmien keskeiset osat kunkin tarjotun ja julkistetun vertailuarvon tai tarvittaessa kunkin tarjotun ja julkistetun vertailuarvoryhmän osalta;

b) yksityiskohtaiset tiedot, jotka koskevat yksittäisen menetelmän sisäistä arviointia ja hyväksyntää sekä tällaisen arvioinnin suorittamistiheyttä;

c) hallinnoijan käyttämien menetelmien kaikkien ehdotettujen olennaisten muutosten osalta konsultointimenettelyt ja tällaisten muutosten syyt, mukaan luettuna sen määrittely, mikä on olennainen muutos ja millaisissa olosuhteissa hallinnoijan on ilmoitettava tällaisista muutoksista käyttäjille.

2. Edellä 1 kohdan c alakohdassa edellytetyissä menettelyissä on

a) ilmoitettava ennalta asiasta selkeästi määritellyssä määräajassa, joka antaa mahdollisuuden analysoida ehdotettujen olennaisten muutosten vaikutuksia ja esittää huomautuksia niistä; ja

b) annettava tämän kohdan a alakohdassa tarkoitetut huomautukset ja hallinnoijan vastaukset huomautuksiin tarkasteltaviksi konsultoinnin jälkeen, jollei huomautusten antaja ole pyytänyt luottamuksellista käsittelyä.

3. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi määrittääkseen tarkemmin tiedot, jotka hallinnoijan on toimitettava 1 ja 2 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti ottaen huomioon erityyppiset vertailuarvot ja toimialat tämän asetuksen mukaisesti. Arvopaperimarkkinaviranomainen ottaa huomioon, että on tarpeen julkistaa menetelmien ne osat, jotka antavat riittävän yksityiskohtaiset tiedot, jotta käyttäjät voivat ymmärtää, miten vertailuarvoa tarjotaan, ja arvioida sen edustavuutta, sen merkityksellisyyttä tietyille käyttäjille ja sen soveltuvuutta rahoitusvälineiden ja rahoitussopimusten viitteeksi sekä suhteellisuusperiaatetta. Arvopaperimarkkinaviranomaisen laatimat teknisten sääntelystandardien luonnokset eivät kuitenkaan kata sellaisten vertailuarvojen hallinnoijia, jotka eivät ole merkittäviä, eikä niitä sovelleta kyseisiin hallinnoijiin.

Arvopaperimarkkinaviranomainen toimittaa nämä teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 2017.

Siirretään komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10–14 artiklan mukaisesti.

4. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi antaa muiden kuin merkittävien vertailuarvojen hallinnoijille ohjeita asetuksen (EU) N:o 1095/2010 16 artiklan mukaisesti tarkentaakseen tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitetut osat.

14 artikla

Rikkomisista ilmoittaminen

1. Hallinnoijan on perustettava riittävät järjestelmät ja tehokas valvonta, joilla varmistetaan syöttötietojen koskemattomuus, jotta se voi tunnistaa kaikenlaisen toiminnan, johon voi liittyä asetuksen (EU) N:o 596/2014 mukainen vertailuarvon manipulointi tai manipulointiyritys ja ilmoittaa siitä toimivaltaiselle viranomaiselle.

2. Hallinnoijan on seurattava syöttötietoja ja tietolähteitä, jotta se voi ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselleen asiasta ja toimittaa kaikki merkitykselliset tiedot, mikäli hallinnoija epäilee, että vertailuarvon yhteydessä on tapahtunut toimintaa, johon voi liittyä asetuksen (EU) N:o 596/2014 mukainen vertailuarvon manipulointi tai manipulointiyritys, mukaan luettuna vilpillinen yhteistoiminta tässä tarkoituksessa.

Hallinnoijan toimivaltaisen viranomaisen on tarvittaessa toimitettava tällaiset tiedot asianomaiselle viranomaiselle asetuksen (EU) N:o 596/2014 mukaisesti.

3. Hallinnoijilla on oltava käytössä menettelyt, jotka koskevat niiden johtajia, työntekijöitä ja muita luonnollisia henkilöitä, joiden palvelut on asetettu hallinnoijien käyttöön tai valvontaan, ja joilla raportoidaan sisäisesti tämän asetuksen rikkomisista.

3 LUKU

Käytännesäännöt ja tietolähteitä koskevat vaatimukset

15 artikla

Käytännesäännöt

1. Kun vertailuarvo perustuu tietolähteiltä saatuihin tietoihin, sen hallinnoijan on laadittava jokaista vertailuarvoa varten käytännesäännöt, joissa määritellään selvästi tietolähteiden vastuualueet suhteessa syöttötietojen tarjontaan, ja varmistettava, että tällaiset käytännesäännöt ovat tämän asetuksen mukaiset. Hallinnoijan on varmistettava jatkuvasti ja ainakin vuosittain sekä silloin, kun käytännesääntöihin tehdään muutoksia, että tietolähteet noudattavat käytännesääntöjä.

2. Käytännesääntöjen on sisällettävä ainakin seuraavat tekijät:

a) toimitettavien syöttötietojen selvä kuvaus sekä riittävät vaatimukset, joilla varmistetaan syöttötietojen toimittaminen 11 ja 14 artiklan mukaisesti;

b) niiden henkilöiden henkilöllisyys, jotka saavat toimittaa syöttötietoja hallinnoijalle, ja menettelyt, joilla tarkastetaan tietolähteen ja mahdollisten luovuttajien henkilöllisyys sekä luovuttajien valtuudet toimittaa syöttötietoja tietolähteen puolesta;

c) toimintatavat, joilla varmistetaan, että tietolähteet toimittavat kaikki merkitykselliset syöttötiedot;

d) järjestelmät ja valvonta, jotka tietolähde on velvollinen ottamaan käyttöön, mukaan luettuina i) syöttötietojen toimitusmenettelyt, mukaan luettuina tietolähdettä koskevat vaatimukset, joiden mukaan on eriteltävä, ovatko syöttötiedot transaktiotietoja ja ovatko syöttötiedot hallinnoijan vaatimusten mukaisia; ii) syöttötietojen toimittamisessa käytettävää harkintavaltaa koskevat periaatteet; iii) vaatimukset, jotka koskevat syöttötietojen validointia ennen niiden tarjoamista hallinnoijalle; iv) tietojen kirjaamisperiaatteet; v) epäilyttävien syöttötietojen raportointia koskevat vaatimukset; vi) eturistiriitojen hallitsemista koskevat vaatim