FI Euroopan unionin virallinen lehti L 24/1

NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 57/2011,

annettu 18 päivänä tammikuuta 2011,

Euroopan unionin vesillä ja Euroopan unionin aluksiin tietyillä Euroopan unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2011

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyviä toimenpiteitä.

(2) Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (1) vaaditaan vahvistamaan toimenpiteitä, jotka koskevat vesialueille pääsyä ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittamista, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomukset.

(3) Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevien kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyviä toimenpiteitä sekä tarvittaessa eräitä niihin toiminnallisesti liittyviä edellytyksiä. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet.

(4) Kun suurin sallittu saalis (TAC) myönnetään ainoastaan yhdelle jäsenvaltiolle, kyseinen jäsenvaltio on aiheellista valtuuttaa perussopimuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrittelemään kyseisen TACin taso. Olisi annettava säännöksiä, joilla varmistetaan, että kyseinen jäsenvaltio toimii TACin tasoa vahvistaessaan tavalla, joka on täysin yhdenmukainen yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen kanssa, ja että se varmistaa, että asianomaista kantaa hyödynnetään tasoilla, jotka tuottavat todennäköisimmin kestävän enimmäistuoton vuodesta 2015 alkaen, muun muassa toteuttamalla tarvittavat toimenpiteet asiaan liittyvien tietojen keräämiseksi, asianomaisen kannan arvioimiseksi ja sen kestävän enimmäistuoton mukaisten tasojen määrittelemiseksi.

(5) TACit olisi vahvistettava saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella, ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu, sekä niiden kannanottojen nojalla, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa, erityisesti neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean ja asianomaisten alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kanssa järjestetyissä kokouksissa.

(6) Monivuotisten suunnitelmien piiriin kuuluvien kantojen TACit olisi vahvistettava mainituissa suunnitelmissa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Sen vuoksi kummeliturskakannan, keisarihummerikannan, Biskajanlahden, läntisen Englannin kanaalin ja Pohjanmeren merianturakannan, Pohjanmeren punakampelakannan, Skotlannin länsipuolisen alueen sillikannan, Kattegatin, Pohjanmeren, Skagerrakin, itäisen Englannin kanaalin, Skotlannin länsipuolisen alueen ja Irlanninmeren turskakannan TACit olisi vahvistettava pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 811/2004 (2), etelänkummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvytystoimenpiteistä Cantabrian merellä ja Iberian niemimaan länsipuolella 20 päivänä joulukuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2166/2005 (3), monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Biskajanlahdella 23 päivänä helmikuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 388/2006 (4), monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Englannin kanaalin länsiosassa 7 päivänä toukokuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 509/2007 (5), punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantoja hyödyntävää kalastusta koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta Pohjanmerellä 11 päivänä kesäkuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 676/2007 (6), Skotlannin länsipuolisen alueen sillikannan ja mainittua kalakantaa hyödyntävien kalastusten monivuotisesta suunnitelmasta 18 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1300/2008 (7), turskakantoja ja turskakantoja hyödyntävää kalastustoimintaa koskevan pitkän aikavälin suunnitelman vahvistamisesta 18 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1342/2008 (8) ja tonnikalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta Itä-Atlantilla ja Välimerellä 6 päivänä huhtikuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 302/2009 (9) sääntöjen mukaisesti.

(7) TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 (10) 2 artiklan mukaisesti olisi määriteltävä kannat, joihin sovelletaan mainitussa asetuksessa tarkoitettuja eri toimenpiteitä.

(8) Tiettyjen lajien kuten tiettyjen hailajien osalta jopa rajoitettu kalastustoiminta voisi vaarantaa vakavasti niiden säilymisen. Tällaisten lajien kalastusmahdollisuuksia olisi sen vuoksi rajoitettava täysimääräisesti asettamalla yleinen kielto pyytää näitä lajeja.

(9) Keisarihummeria saadaan saaliiksi pohjakalojen sekakalastuksessa yhdessä monien muiden lajien kanssa. Keisarihummerin saaliita on kiireellisen säilyttämistarpeen johdosta vähennettävä mahdollisimman paljon Porcupinematalikkona tunnetulla Irlannin länsipuolisella alueella. Sen vuoksi on aiheellista rajoittaa tämän alueen kalastusmahdollisuudet pelkästään sellaisten pelagisten lajien pyyntiin, joiden kanssa saaliiksi ei saada keisarihummeria.

(10) Ottaen huomioon ICES-suuralueilla VI, VII ja VII tapahtuvan karjukalan kohdennetun kalastuksen viimeaikainen kehitys ja jotta varmistettaisiin kyseisen kannan kestävä hoito, on aiheellista säätää saalisrajoituksia mainitulle karjukalakannalle.

(11) On tarpeen vahvistaa vuoden 2011 pyyntiponnistuksen enimmäismäärät asetuksen (EY) N:o 2166/2005 8 artiklan, asetuksen (EY) N:o 509/2007 5 artiklan, asetuksen (EY) N:o 676/2007 9 artiklan, asetuksen (EY) N:o 1342/2008 11 ja 12 artiklan sekä asetuksen (EY) N:o 302/2009 5 ja 9 artiklan mukaisesti samalla kun otetaan huomioon tiettyjen alusryhmien sulkemisesta asetuksen (EY) N:o 1342/2008 III luvussa säädetyn pyyntiponnistusjärjestelmän ulkopuolelle 27 päivänä heinäkuuta 2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 754/2009 (11).

(12) Ranskalainen alusryhmä on suljettu asetuksen (EY) N:o 1342/2008 11 artiklassa säädetyn pyyntiponnistusjärjestelmän soveltamisen ulkopuolelle asetuksen (EY) N:o 754/2009 nojalla. Ranskan vuonna 2010 toimittamien tietojen perusteella kyseisen alusryhmän jättäminen pyyntiponnistusjärjestelmän ulkopuolelle ei enää vähennä hallinnollista rasitetta. Sen vuoksi yksi ulkopuolelle jättämisen edellytyksistä ei enää täyty. Tästä syystä kyseinen ranskalainen alusryhmä on syytä ottaa takaisin edellä mainitun pyyntiponnistusjärjestelmän piiriin. Koska asetuksen (EU) N:o 53/2010 (12) liitteessä IIA vahvistettua kalastuksenhoitoajanjaksoa sovelletaan 31 päivään tammikuuta 2011 asti, tätä takaisin ottamista olisi sovellettava 1 päivästä helmikuuta 2011.

(13) ICESin lausunnon mukaisesti on tarpeen jatkaa ja tarkistaa tuulenkalan hallinnointijärjestelmää EU:n vesillä, jotka sijaitsevat ICES-alueilla II a ja III a sekä ICES-suuralueella IV.

(14) ICESin uusimpien tieteellisten lausuntojen nojalla ja Koillis-Atlantin kalastussopimuksen (NEAFC) puitteissa tehtyjen kansainvälisten sitoumusten mukaisesti on tarpeen rajoittaa tiettyjen syvänmeren lajien pyyntiponnistusta.

(15) Norjan (13), Färsaarten (14) ja Grönlannin (15) kanssa tehdyissä kalastussuhteita koskevissa sopimuksissa tai pöytäkirjoissa määrätyn menettelyn mukaisesti unioni on neuvotellut kalastusoikeuksista näiden kumppanien kanssa. Neuvotteluja Färsaarten kanssa ei ole saatettu päätökseen, ja vuotta 2011 koskevista järjestelyistä kyseisen kumppanin kanssa on tarkoitus sopia vuoden 2011 alussa. Jotta vältettäisiin keskeyttämästä unionin kalastustoimintaa ja varmistettaisiin samalla riittävä jousto kyseisistä järjestelyistä sopimiseksi vuoden 2011 alussa, unionin on aiheellista vahvistaa Färsaarten kanssa tehtävän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen kalastusmahdollisuudet väliaikaisesti.

(16) Unioni on useiden kalastusjärjestöjen sopimuspuoli ja osallistuu muiden järjestöjen toimintaan yhteistyötä tekevänä muuna kuin sopimuspuolena. Lisäksi vuoden 2003 liittymisasiakirjan nojalla unioni hallinnoi Puolan tasavallan aiemmin tekemiä kalastussopimuksia, kuten seitivarojen säilyttämisestä ja hallinnoinnista keskisellä Beringinmerellä tehtyä yleissopimusta, Puolan tasavallan Euroopan unioniin liittymispäivästä lähtien. Nämä kalastusjärjestöt ovat suositelleet useiden eri toimenpiteiden käyttöönottamista vuonna 2011, EU:n alusten kalastusmahdollisuudet mukaan lukien. Nämä kalastusmahdollisuudet olisi saatettava osaksi unionin oikeutta.

(17) Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC) ei päässyt vuoden 2010 vuosikokouksessaan yksimielisyyteen keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin säilyttämistoimenpiteiden toteuttamisesta. Suurin osa sopimuspuolista, unioni mukaan lukien, oli kuitenkin sitä mieltä, että näiden kolmen kannan kalastusmahdollisuuksia olisi säädeltävä niiden kestävän hoidon varmistamiseksi. Unionin on sen vuoksi aiheellista toteuttaa asiaan liittyviä toimenpiteitä.

(18) Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (ICCAT) hyväksyi vuoden 2010 vuosikokouksessaan ICCAT:n sopimuspuolten kalastusmahdollisuuksien vajaa- ja liikakäyttöä koskevat taulukot. ICCAT hyväksyi tässä yhteydessä päätöksen, jossa pantiin merkille, että unionin kiintiö ei tullut vuoden 2009 aikana täyteen miekkakalan pohjoisen ja eteläisen kannan, isosilmätonnikalan ja valkotonnikalan pohjoisen kannan osalta. ICCAT:n unionin kiintiöihin tekemien mukautusten huomioon ottamiseksi on tarpeen jakaa kiintiöiden vajaakäytöstä syntyneet kalastusmahdollisuudet sen mukaan, missä määrin vajaakäyttö koskee kutakin jäsenvaltiota, muuttamatta tässä asetuksessa säädettyä TACien vuosittaista jakamista koskevaa jakoperustetta. Samassa kokouksessa muutettiin tonnikalan elvytyssuunnitelmaa. Lisäksi ICCAT antoi suosituksia isosilmäkettuhaiden, vasarahaiden ja valkopilkkahaiden suojelusta. Nämä toimenpiteet on syytä saattaa osaksi unionin oikeutta, jotta kalakantojen säilyttämistä voidaan edistää.

(19) Intian valtameren tonnikalakomissio (IOTC) tarkisti vuoden 2010 vuosikokouksessaan trooppisia tonnikaloja vuosina 2006–2008 sekä miekkakalaa ja valkotonnikalaa vuosina 2007 ja 2008 kalastaneiden laivastojen kokonaiskapasiteetin. IOTC hyväksyi myös laivastojen kehittämissuunnitelmien toteuttamisen. Tämän lisäksi IOTC hyväksyi päätöslauselman, joka koskee kalastuksen yhteydessä sen toimivaltaan kuuluvalla alueella saaliiksi saatavien isosilmäkettuhaiden (Alopiidae-heimo) suojelua.

(20) Etelä-Tyynenmeren alueellisen kalastusjärjestön (SPRFMO) perustamista koskeneen, toukokuussa 2007 pidetyn kolmannen kansainvälisen kokouksen osanottajat hyväksyivät väliaikaisia toimenpiteitä, kalastusmahdollisuudet mukaan lukien, pelagisten kalastustoimien ja pohjakalastuksen sääntelemiseksi alueella ennen tällaisen alueellisen kalastusjärjestön perustamista. Näitä väliaikaisia toimenpiteitä on tarkistettu SPRFMO:n perustamista koskeneessa kahdeksannessa kansainvälisessä neuvottelukokouksessa, joka järjestettiin marraskuussa 2009, ja on odotettavissa, että niitä tarkistetaan edelleen tammikuussa 2011 pidettävässä SPRFMO:n komissiota käsittelevässä toisessa valmistelevassa konferenssissa. Osanottajien tekemän sopimuksen mukaan kyseiset väliaikaiset toimenpiteet ovat vapaaehtoisia eivätkä oikeudellisesti sitovia kansainvälisen oikeuden mukaan. Yhdistyneiden kansakuntien kalakantasopimuksen tähän liittyvien määräysten perusteella on kuitenkin suositeltavaa saattaa nämä toimenpiteet osaksi unionin oikeutta.

(21) Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö (SEAFO) hyväksyi vuosikokouksessaan 2010 saalisrajoituksia neljälle kalakannalle SEAFO-yleissopimusalueella. Nämä saalisrajoitukset on tarpeen saattaa osaksi unionin oikeutta.

(22) Perussopimuksen 291 artiklan mukaisesti toimenpiteet, jotka ovat tarpeen tiettyjen lyhytikäisten kantojen saalisrajoitusten vahvistamista varten, olisi kiireellisyyssyistä hyväksyttävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (16) mukaisesti.

(23) Asiaan liittyvät alueelliset kalastusjärjestöt hyväksyvät vuoden lopussa eräitä kansainvälisiä toimenpiteitä, joilla luodaan unionille kalastusmahdollisuuksia tai rajoitetaan niitä ja joita aletaan soveltaa ennen tämän asetuksen voimaantuloa. Säännöksiä, joilla tällaiset toimenpiteet saatetaan osaksi unionin oikeutta, on sen vuoksi tarpeen soveltaa taannehtivasti. Koska etenkin tietyt kalastusmahdollisuudet CCAMLR-yleissopimusalueella on vahvistettu 1 päivänä joulukuuta 2010 alkavaksi ajanjaksoksi, tämän asetuksen asiaankuuluvia säännöksiä on syytä soveltaa kyseisestä päivästä alkaen. Tällainen taannehtiva soveltaminen ei loukkaisi luottamuksensuojan periaatetta, koska CCAMLR-yleissopimuksen jäsenet eivät saa kalastaa yleissopimuksen alueella ilman lupaa.

(24) Tässä asetuksessa vahvistettujen kalastusmahdollisuuksien käyttöön sovelletaan yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, 20 päivänä marraskuuta 2009 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1224/2009 (17) ja erityisesti mainitun asetuksen 33 artiklaa, joka koskee saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista, ja 34 artiklaa, joka koskee tietojen ilmoittamista kalastusmahdollisuuksien käyttämisestä loppuun. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä lähettäessään komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista.

(25) Kalastustoimien keskeytyksen välttämiseksi ja unionin kalastajien toimeentulon turvaamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2011 lukuun ottamatta pyyntiponnistusrajoituksia koskevia säännöksiä, joita olisi sovellettava 1 päivästä helmikuuta 2011, ja tiettyjä alueita koskevia erityisiä säännöksiä, joilla olisi oltava tietty soveltamispäivä johdanto-osan 23 kappaleessa esitetyn mukaisesti. Asian kiireellisyyden vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu.

(26) Kalastusmahdollisuuksia käytettäessä olisi kaikilta osin noudatettava sovellettavaa unionin lainsäädäntöä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

I OSASTO

SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT

1 artikla

Kohde

1. Tässä asetuksessa vahvistetaan seuraavat kalastusmahdollisuudet:

a) tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien saalisrajoitukset vuodeksi 2011;

b) tietyt pyyntiponnistuksen rajoitukset 1 päivän helmikuuta 2011 ja 31 päivän tammikuuta 2012 väliseksi kaudeksi;

c) Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen (CCAMLR) soveltamisalaan kuuluvan alueen tiettyjen kantojen kalastusmahdollisuudet 20, 21 ja 22 artiklassa ja liitteissä I E ja V vahvistetuksi kausiksi; ja

d) Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission (IATTC) alueen tiettyjen kantojen kalastusmahdollisuudet 28 artiklassa vahvistetuiksi kausiksi.

2. Tässä asetuksessa vahvistetaan myös väliaikaiset kalastusmahdollisuudet tietyille kalakannoille ja kalakantaryhmille, joita koskevat Färsaarten kanssa käytävät kahdenväliset kalastusneuvottelut. Neuvosto vahvistaa lopulliset kalastusmahdollisuudet komission ehdotuksesta.

3. Tiettyjä liitteessä I määritettyjä kalastusmahdollisuuksia ei jaeta, eivätkä jäsenvaltiot saa kalastaa niitä ennen kuin lopulliset kalastusmahdollisuudet on vahvistettu 2 kohdan mukaisesti. Näitä kalastusmahdollisuuksia ovat muun muassa makrillin lisäkalastusmahdollisuudet vuoden 2010 kalastamatta jääneen kiintiön johdosta.

2 artikla

Soveltamisala

Jollei toisin säädetä, tätä asetusta sovelletaan

a) EU:n aluksiin; ja

b) kolmansien maiden aluksiin EU:n vesillä.

3 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:

a) ’EU:n alus’ tarkoittaa jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja unionissa rekisteröityä kalastusalusta;

b) ’kolmannen maan alus’ tarkoittaa kolmannen maan lipun alla purjehtivaa ja kolmannessa maassa rekisteröityä alusta;

c) ’EU:n vedet’ tarkoittaa jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvia vesialueita, lukuun ottamatta perussopimuksen liitteessä II mainittujen alueiden lähivesiä;

d) ’suurin sallittu saalis’ (TAC) tarkoittaa määrää, joka voidaan pyytää ja purkaa kustakin kannasta vuosittain;

e) ’kiintiö’ tarkoittaa unionille, jäsenvaltiolle tai kolmannelle maalle myönnettyä osuutta TACista;

f) ’kansainväliset vesialueet’ tarkoittaa vesiä, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan;

g) ’silmäkoko’ tarkoittaa asetuksen (EY) N:o 517/2008 (18) mukaisesti määritettyä silmäkokoa;

h) ’EU:n kalastusalusrekisteri’ tarkoittaa rekisteriä, jonka komissio on perustanut asetuksen (EY) N:o 2371/2002 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti;

i) ’kalastuspäiväkirja’ tarkoittaa asetuksen (EY) N:o 1224/2009 14 artiklassa tarkoitettua päiväkirjaa.

4 artikla

Kalastusalueet

Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia alueiden määritelmiä:

a) ICESin (kansainvälinen merentutkimusneuvosto) alueet siten kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 218/2009 (19);

b) ’Skagerrk’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla;

c) ’Kattegat’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenørestä Gniben Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin;

d) ’alue VII (Porcupinematalikko – Yksikkö 16)’ tarkoittaa aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle: — 53° 30′ N 15° 00′ W; — 53° 30′ N 11° 00′ W; — 51° 30′ N 11° 00′ W; — 51° 30′ N 13° 00′ W; — 51° 00′ N 13° 00′ W; — 51° 00′ N 15° 00′ W; — 53° 30′ N 15° 00′ W;

e) ’Cádizinlahi’ tarkoittaa pituuspiirin 7° 23′ 48″ W itäpuolella sijaitsevaa osaa ICES-alueesta IX a;

f) CECAFin (Itäinen Keski-Atlantti tai FAOn pääkalastusalue 34) alueet siten kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 216/2009 (20);

g) NAFOn (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö) alueet siten kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 217/2009 (21);

h) SEAFO (Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö) -yleissopimusalue siten kuin se määritellään kalavarojen säilyttämisestä ja hoidosta Kaakkois-Atlantilla tehdyssä yleissopimuksessa (22);

i) ICCAT (kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio) -yleissopimusalue siten kuin se määritellään Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa (23);

j) CCAMLR (Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehty yleissopimus) -yleissopimusalue siten kuin se määritellään asetuksessa (EY) N:o 601/2004 (24);

k) IATTC (Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio) -yleissopimusalue siten kuin se määritellään Amerikan yhdysvaltojen ja Costa Rican tasavallan välisellä vuoden 1949 yleissopimuksella perustetun Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission vahvistamista koskevassa yleissopimuksessa (25);

l) IOTC (Intian valtameren tonnikalakomissio) -alue siten kuin se määritellään Intian valtameren tonnikalatoimikunnan perustamista koskevassa sopimuksessa (26);

m) ’SPRFMO (Eteläisen Tyynenmeren alueellinen kalastusjärjestö) -yleissopimusalue’ tarkoittaa aavan meren aluetta, joka sijaitsee etelään linjasta 10° N, CCAMLR -yleissopimusalueen pohjoispuolella, SIOFA -yleissopimusalueen, siten kuin se määritellään Eteläisen Intian valtameren kalastussopimuksessa (27), itäpuolella ja Etelä-Amerikan valtioiden lainkäyttövaltaan kuuluvien kalastusalueiden länsipuolella;

n) WCPFC (Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomissio) -yleissopimusalue siten kuin se määritellään laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa Länsi- ja Keski-Tyynellämerellä koskevassa yleissopimuksessa (28);

o) ’Beringinmeren aava meri’ tarkoittaa Beringinmerellä olevaa aavan meren aluetta, joka sijaitsee yli 200 meripeninkulman etäisyydellä perusviivoista, joista Beringinmeren rannikkovaltioiden aluemeren leveys mitataan.

II OSASTO

EU:N ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET

I LUKU

Yleiset säännökset

5 artikla

TACit ja niiden jakaminen

1. EU:n alusten TACit EU:n vesillä tai tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä ja näiden TACien jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä tapauksen mukaan niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä I.

2. EU:n aluksilla on oikeus kalastaa liitteessä I säädettyjen TACien rajoissa Färsaarten, Grönlannin, Islannin ja Norjan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla sekä Jan Mayenin ympärillä sijaitsevalla kalastusalueella tämän asetuksen 15 artiklassa ja liitteessä III sekä asetuksessa (EY) N:o 1006/2008 (29) ja sen täytäntöönpanosäännöksissä säädetyin edellytyksin.

3. Komissio vahvistaa unionin käytettävissä olevat villakuoreen TACit ICES-suuralueilla V ja XIV sijaitsevilla Grönlannin vesillä Grönlannin vahvistaman TACin ja sen unionille myöntämän osuuden perusteella Euroopan yhteisön sekä Tanskan hallituksen ja Grönlannin maakuntahallituksen välistä kalastuskumppanuussopimusta ja sen pöytäkirjaa noudattaen.

4. Komissio voi vuoden 2011 alkupuoliskolla kerättävien tieteellisten tietojen perusteella tarkistaa liitteessä I seuraaville kannoille vahvistetut TACit asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen:

a) tuulenkala ICES-alueilla II a ja III a sekä ICES-suuralueella IV sijaitsevilla EU:n vesillä tämän asetuksen liitteen II D mukaisesti;

b) harmaaturskakanta ICES-alueilla II a ja III a sekä ICES-suuralueella IV sijaitsevilla EU:n vesillä sekä kilohailikanta ICES-alueella II a ja ICES-suuralueella IV sijaitsevilla EU:n vesillä.

6 artikla

Tiettyjä TACeja koskevat erityiset säännökset

1. Asianomaisen jäsenvaltion on määriteltävä tietyt liitteessä I A olevat TACit, jotka yksilöidään viittaamalla alaviitteissä tähän artiklaan, keräämiensä ja arvioimiensa tietojen perusteella tasolle, joka

a) on johdonmukainen yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen, erityisesti kalavarojen kestävän hyödyntämisen periaatteen, kanssa; ja

b) todennäköisimmin johtaa kannan hyödyntämiseen kestävän enimmäistuoton mukaisesti vuodesta 2015 alkaen.

2. Asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viimeistään 28 päivänä helmikuuta 2011 1 kohdan mukaisesti hyväksytystä tasosta ja toimenpiteistä, joita se aikoo toteuttaa kyseisen säännöksen noudattamiseksi. Komissio voi kyseiset tiedot huomioon ottaen ja asetuksen (EY) N:o 2371/2002 7 artiklan edellytysten täyttyessä päättää kiireellisistä toimenpiteistä.

7 artikla

Lisäkalastusmahdollisuuksien jakaminen aluksille, jotka osallistuvat kaikkien kalastustietojen kirjaamista koskevaan koekalastukseen

1. Jäsenvaltio voi tämän artiklan 2 kohdassa säädetyin edellytyksin jakaa tiettyjen liitteessä I A lueteltujen kantojen osalta, jotka yksilöidään viittaamalla alaviitteissä tähän artiklaan, kaikkien kalastustietojen kirjaamista koskevaan koekalastukseen osallistuville aluksille lisäkalastusmahdollisuuksia, joiden liitteessä I A säädetty kokonaismäärä on prosentuaalinen osuus kyseiselle jäsenvaltiolle jaetusta kiintiöstä.

2. Jäsenvaltio voi jakaa lisäkalastusmahdollisuuksia aluksille ainoastaan seuraavin edellytyksin:

a) alus käyttää kameravalvontaa yhdistettynä anturijärjestelmään, joka tallentaa kaikki aluksella tapahtuvat kalastus- ja käsittelytoimet;

b) kaikki kalastustiedot kirjaavalle yksittäiselle alukselle jaettujen lisäkalastusmahdollisuuksien määrä saa olla enintään 75 prosenttia kyseisen alustyypin ennakoidusta poisheitetystä saaliista, ja se ei missään tapauksessa saa edustaa enempää kuin 30 prosentin lisäystä alukselle jaetuista kalastusmahdollisuuksista;

c) kyseisen aluksen asianomaisesta kannasta muodostuvat saaliit lasketaan tämän jaon perusteella.

3. Jos jäsenvaltio havaitsee, että kaikkien kalastustietojen kirjaamista koskevaan koekalastukseen osallistuva alus jättää täyttämättä tämän artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset, sen on välittömästi peruutettava kyseiselle alukselle jaetut lisäkalastusmahdollisuudet ja kiellettävä sen osallistuminen koekalastukseen loppuvuodeksi 2011.

4. Jäsenvaltion, joka aikoo soveltaa 1, 2 ja 3 kohtaa, on ennen mahdollisen lisäkalastusmahdollisuuden myöntämistä toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:

— luettelo koekalastukseen osallistuvista aluksista ja erittely aluksille asennetuista sähköistä etävalvontalaitteista;

— kyseisten alusten käyttämien pyydysten kapasiteetti, tyyppi ja erittely;

— arviot kyseisten alusten poisheitetyistä saaliista; ja

— kyseisten alusten kyseisestä kannasta, johon sovelletaan asiaankuuluvaa TACia, vuonna 2010 pyytämät saalismäärät.

8 artikla

Rauhoitetut lajit

1. EU:n aluksia kielletään pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja:

a) jättiläishai (Cetorhinus maximus) ja valkohai (Carcharodon carcharias) kaikilla EU:n ja muilla kuin EU:n vesillä;

b) merienkeli (Squatina squatina) kaikilla EU:n vesillä;

c) silorausku (Dipturus batis) ICES-alueella II a sekä ICES-suuralueilla III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä;

d) aaltorausku (Raja undulata) ja pullonokkarausku (Rostroraja alba) ICES-suuralueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä;

e) sillihai (Lamna nasus) kansainvälisillä vesillä; ja

f) kitararauskut (Rhinobatidae) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla EU:n vesillä.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut lajit on päästettävä nopeasti ja vahingoittumattomina vapaaksi siinä määrin kuin se on käytännössä mahdollista.

9 artikla

Jakamista koskevat erityissäännökset

1. Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista:

a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot;

b) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan tai asetuksen (EY) N:o 1006/2008 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtävät kalastusmahdollisuuksien uudelleen jakamiset;

c) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset;

d) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät;

e) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37, 105, 106 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset.

2. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan varo-TACia, ja mainitun asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 4 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia, jollei tämän asetuksen liitteessä I toisin säädetä.

10 artikla

Pyyntiponnistusrajoitukset

Pyyntiponnistuksen rajoituksia koskevia toimenpiteitä sovelletaan 1 päivästä helmikuuta 201131 päivään tammikuuta 2012 seuraavasti:

a) Kattegatin, Skagerrakin ja ICES-alueen III a sen osan, joka ei kuulu Skagerrakiin eikä Kattegatiin, ICES-suuralueen IV ja ICES-alueiden VI a, VII a ja VII d sekä ICES-alueilla II a ja V b sijaitsevien EU:n vesien tiettyjen kantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II A;

b) ICES-alueiden VIII c ja IX a, Cádizinlahtea lukuun ottamatta, kummeliturskan ja keisarihummerin elvyttämisessä sovelletaan liitettä II B;

c) ICES-alueen VII e merianturakannan hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II C.

11 artikla

Saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset syvänmerenkalastuksessa

1. Grönlanninpallakseen sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2347/2002 (30) 3 artiklaa. Grönlanninpallaksen pyyntiin, aluksella pitämiseen, jälleenlaivaukseen ja aluksesta purkamiseen sovelletaan mainitussa artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että alusten, joilla on asetuksen (EY) N:o 2347/2002 3 artiklassa tarkoitettu syvänmeren kalastuslupa, pyyntiponnistus mitattuna kilowattipäivinä poissa satamasta ei vuoden 2011 osalta ole yli 65 prosenttia kyseisen jäsenvaltion alusten vuoden 2003 keskimääräisestä vuotuisesta pyyntiponnistuksesta kalastusmatkoilla, joilla oli käytössä syvänmeren kalastuslupa tai joilla pyydettiin kyseisen asetuksen liitteissä I ja II lueteltuja syvänmeren lajeja. Tätä kohtaa sovelletaan vain kalastusmatkoihin, joilla on pyydetty yli 100 kilogrammaa muita syvänmeren lajeja kuin kultakuoretta.

12 artikla

Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset

Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu TACit, paitsi jos

a) saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksilla, jolla on olemassa kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai

b) saaliit ovat osa EU:n kiintiötä, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä EU:n kiintiö ole täyttynyt.

13 artikla

Tiettyjen kalastusmahdollisuuksien käyttöä koskevat rajoitukset

1. Kalastusmahdollisuuksia, jotka vahvistetaan liitteessä I keilalle, turskalle, lasikampelalle, merikrotille, koljalle, valkoturskalle, kummeliturskalle, tylppäpyrstömolvalle, molvalle, keisarihummerille, punakampelalle, lyyraturskalle, seidille, rauskuille, merianturalle ja piikkihaille ICES-suuralueella VII tai sen asiaan kuuluvilla alueilla, rajoitetaan kieltämällä tällaisten lajien kalastus tai aluksella pitäminen Porcupinematalikolla 1 päivän toukokuuta ja 31 päivän heinäkuuta 2011 välisellä kaudella. Asianomaisissa liitteen I merkinnöissä viitataan tähän artiklaan.

2. Tätä artiklaa sovellettaessa Porcupinematalikolla tarkoitetaan aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle:

Piste Leveyspiiri Pituuspiiri 1 52° 27′ N 12° 19′ W 2 52° 40′ N 12° 30′ W 3 52° 47′ N 12° 39,600′ W 4 52° 47′ N 12° 56′ W 5 52° 13,5′ N 13° 53,830′ W 6 51° 22′ N 14° 24′ W 7 51° 22′ N 14° 03′ W 8 52° 10′ N 13° 25′ W 9 52° 32′ N 13° 07,500′ W 10 52° 43′ N 12° 55′ W 11 52° 43′ N 12° 43′ W 12 52° 38,800′ N 12° 37′ W 13 52° 27′ N 12° 23′ W 14 52° 27′ N 12° 19′ W

3. Tämän artiklan 1 kohdasta poiketen Porcupinematalikon kauttakulku niin, että aluksella on kyseisessä kohdassa tarkoitettua lajia, on sallittua asetuksen (EY) N:o 1224/2009 50 artiklan 3, 4 ja 5 kohdan mukaisesti.

14 artikla

Tietojen siirtäminen

Kun jäsenvaltiot lähettävät komissiolle pyydettyjen kantojen purettujen saaliiden määriin liittyviä tietoja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä I säädettyjä kantojen koodeja.

II LUKU

Kalastusluvat kolmansien maiden vesillä

15 artikla

Kalastusluvat

1. Kolmannen maan vesillä kalastavien EU:n alusten kalastuslupien enimmäismäärä säädetään liitteessä III.

2. Jos jäsenvaltio siirtää asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan perusteella kiintiön toiselle jäsenvaltiolle liitteessä III mainituilla kalastusalueilla, siirtoon on sisällyttävä asianmukainen kalastuslupien siirto, ja siitä on ilmoitettava komissiolle. Kullekin kalastusalueelle liitteessä III vahvistettua kalastuslupien kokonaismäärää ei saa kuitenkaan ylittää.

III LUKU

Kalastusmahdollisuudet alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen vesillä

1 Jakso

ICCAT-Yleissopimusalue

16 artikla

Tonnikalan kalastus-, kasvatus- ja lihotuskapasiteetin rajoittaminen

1. Sellaisten EU:n vapapyydyksiä käyttävien alusten ja uisteluveneiden lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja Itä-Atlantilla, rajoitetaan liitteessä IV olevan 1 kohdan mukaisesti.

2. Sellaisten pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittavien EU:n alusten lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 2 kohdan mukaisesti.

3. Sellaisten tonnikalaa Adrianmerellä kasvatustarkoituksiin pyytävien EU:n alusten lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja, rajoitetaan liitteessä IV olevan 3 kohdan mukaisesti.

4. Sellaisten kalastusalusten lukumäärä ja kokonaisbruttovetoisuus, joilla on lupa kalastaa, pitää aluksella, jälleenlaivata, kuljettaa tai purkaa tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 4 kohdan mukaisesti.

5. Itä-Atlantilla ja Välimerellä harjoitettavassa tonnikalan kalastuksessa käytettävien rysien määrä rajoitetaan liitteessä IV olevan 5 kohdan mukaisesti.

6. Tonnikalan kasvatus- ja lihotuskapasiteetti sekä pyydetyn luonnonvaraisen tonnikalan enimmäismäärä, joka voidaan myöntää laitoksille Itä-Atlantilla ja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 6 kohdan mukaisesti.

17 artikla

Liitteessä I D jaettua tonnikalan kiintiötä koskevat lisäedellytykset

Asetuksen (EY) N:o 302/2009 7 artiklan 2 kohdassa säädetyn kalastuskieltoajan lisäksi tonnikalan kurenuottakalastus kielletään Itä-Atlantilla ja Välimerellä 15 päivän huhtikuuta ja 15 päivän toukokuuta 2011 välisellä kaudella.

18 artikla

Virkistys- ja urheilukalastus

Jäsenvaltioiden on myönnettävä niille liitteessä I D myönnetyistä kiintiöistä erityinen kiintiö tonnikalan virkistys- ja urheilukalastukseen.

19 artikla

Hait

1. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa isosilmäkettuhain (Alopias superciliosus) osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa.

2. Alopias-sukuun (Alopias spp.) kuuluvien kettuhaiden kohdennettu kalastus on kielletty.

3. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa Sphyrnidae-heimoon kuuluvan vasarahain (nuijahaita (Sphyrna Tiburo) lukuun ottamatta) osaa tai kokonaista ruhoa kalastuksen yhteydessä ICCAT-yleissopimusalueella.

4. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa valkopilkkahain (Carcharhinus longimanus) osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa.

2 Jakso

CCAMLR-Yleissopimusalue

20 artikla

Kiellot ja saalisrajoitukset

1. Liitteessä V olevassa A osassa tarkoitettujen lajien kohdennettu kalastus on kielletty mainitussa liitteessä ilmoitettujen alueiden ja ajanjaksojen osalta.

2. Uusien kalastusten ja koekalastusten osalta sovelletaan liitteessä V olevassa B osassa säädettyjä TACeja ja sivusaalisrajoituksia mainitussa osassa ilmoitetuilla suuralueilla.

21 artikla

Koekalastus

1. Vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat CCAMLR:n komission jäseniä, saavat osallistua Dissostichus spp. -lajien pitkälläsiimalla harjoitettavaan koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 niissä osissa, jotka eivät kuulu kansalliseen lainkäyttövaltaan, vuoden 2011 kalastuskaudella. Jos kyseessä oleva jäsenvaltio aikoo osallistua tällaiseen kalastukseen, sen on ilmoitettava tästä CCAMLR:n sihteeristölle asetuksen (EY) N:o 601/2004 7 ja 7 a artiklan mukaisesti ja joka tapauksessa viimeistään 24 päivänä heinäkuuta 2011.

2. TACeja ja sivusaaliita koskevat rajoitukset FAO-suuralueiden 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta sekä niiden jakaminen pienimuotoisille tutkimusalueille (SSRU) kullakin suuralueella ja alueella vahvistetaan liitteessä V olevassa B osassa. Kalastus SSRU-alueella on lopetettava, kun ilmoitetut saaliit saavuttavat määritellyn TACin, eikä kyseisellä SSRU-alueella saa enää kalastaa loppukauden aikana.

3. Kalastusta on harjoitettava maantieteellisesti ja syvyyssuunnassa niin laajalla alueella kuin mahdollista, jotta saataisiin kalastusmahdollisuuksien määrittämiseksi tarvittavat tiedot ja vältettäisiin saaliiden ja pyyntiponnistuksen liiallinen keskittyminen. FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 sekä alueilla 58.4.1 ja 58.4.2 kalastus on kuitenkin kielletty alle 550 metrin syvyydessä.

22 artikla

Etelänkrillin kalastaminen kalastuskaudella 2011–2012

1. Vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat CCAMLR:n toimikunnan jäseniä, saavat kalastaa etelänkrilliä (Euphasia superba) CCAMLR-yleissopimusalueella kalastuskaudella 2011–2012. Jos tällainen jäsenvaltio aikoo kalastaa etelänkrilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, sen on ilmoitettava CCAMLR:n sihteeristölle asetuksen (EY) N:o 601/2004 5 a artiklan mukaisesti, sekä komissiolle, ja joka tapauksessa viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2011

a) aikomuksestaan kalastaa etelänkrilliä, käyttämällä liitteessä V olevassa C osassa vahvistettua lomaketta;

b) verkkotyypistä, käyttämällä liitteessä V olevassa D osassa vahvistettua lomaketta.

2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa on oltava asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklassa säädetyt tiedot kustakin aluksesta, jolle jäsenvaltio aikoo antaa luvan osallistua etelänkrillin kalastukseen.

3. Jäsenvaltioiden, jotka aikovat pyytää etelänkrilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, on ilmoitettava ainoastaan niiden lipun alla ilmoitusajankohtana purjehtivat luvan saaneet alukset.

4. Jäsenvaltiot saavat antaa luvan osallistua etelänkrillin kalastukseen muulla kuin tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti CCAMLR:n sihteeristölle ilmoitetulla aluksella, jos luvan saanut alus on oikeutetuista toiminnallisista syistä tai ylivoimaisen esteen johdosta estynyt osallistumasta. Tällöin kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava tästä heti CCAMLR:n sihteeristölle ja komissiolle sekä annettava

a) yksityiskohtaiset tiedot suunnitellusta korvaavasta aluksesta tai suunnitelluista korvaavista aluksista, mukaan lukien asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklassa säädetyt tiedot;

b) täydellinen selvitys syistä, joilla aluksen korvaaminen perustellaan, sekä asianmukainen tätä tukeva selvitys tai lisätiedot.

5. Jäsenvaltiot eivät saa antaa kumpaankaan CCAMLR:n laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta (LIS-kalastusta) harjoittavien alusten luetteloon kirjatuille aluksille lupaa osallistua etelänkrillin kalastukseen.

3 Jakso

IOTC-Alue

23 artikla

IOTC-alueella kalastavien alusten kalastuskapasiteetin rajoittaminen

1. Trooppisia tonnikaloja pyytävien EU:n alusten enimmäismäärä IOTC-alueella ja sitä vastaava kapasiteetti bruttovetoisuutena vahvistetaan liitteessä VI olevassa 1 kohdassa.

2. Miekkakalaa (Xiphias gladius) ja valkotonnikalaa (Thunnus alalunga) pyytävien EU:n alusten enimmäismäärä IOTC-alueella ja sitä vastaava kapasiteetti bruttovetoisuutena vahvistetaan liitteessä VI olevassa 2 kohdassa.

3. Jäsenvaltiot voivat jakaa uudelleen 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin kalastuksiin osoitettuja aluksia näiden kalastusten kesken, jos ne voivat osoittaa komissiolle, ettei tämä muutos johda kyseisten kalakantojen pyyntiponnistuksen lisääntymiseen.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos niiden laivastoon ehdotetaan kapasiteetin siirtoa, siirrettävät alukset kuuluvat IOTC:n alusrekisteriin tai muiden alueellisten tonnikalan kalastusjärjestöjen alusrekisteriin. Aluksia, jotka on merkitty alueellisten kalastusjärjestöjen laatimiin laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta harjoittavien alusten (LIS-alukset) luetteloihin, ei saa siirtää.

5. IOTC:n käsiteltäväksi annettujen kehityssuunnitelmien täytäntöönpanon huomioon ottamiseksi jäsenvaltiot voivat lisätä kalastuskapasiteettiaan 1 ja 2 kohdassa tarkoituista enimmäismääristä ainoastaan kyseisissä suunnitelmissa asetetuissa rajoissa.

24 artikla

Hait

1. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa mihin tahansa Alopiidae-heimon lajiin kuuluvan isosilmäkettuhain osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut lajit on päästettävä nopeasti ja vahingoittumattomina vapaaksi siinä määrin kuin se on käytännössä mahdollista.

4 Jakso

SPRFMO-Yleissopimusalue

25 artikla

Pelaginen kalastus – kapasiteetin rajoittaminen

Vuosina 2007, 2008 tai 2009 SPRFMO-yleissopimusalueella aktiivisesti pelagista kalastusta harjoittaneiden jäsenvaltioiden on rajoitettava niiden lipun alla purjehtivien ja pelagisia kantoja vuonna 2011 pyytävien alusten bruttotonneina ilmaistu kokonaisvetoisuus kyseisellä alueella yhteensä 78 610 bruttotonniin siten, että varmistetaan Etelä-Tyynenmeren pelagisten kalavarojen kestävä hyödyntäminen.

26 artikla

Pelaginen kalastus – TACit

1. Vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat aktiivisesti harjoittaneet 25 artiklassa tarkoitettua pelagista kalastusta SPRFMO-yleissopimusalueella vuosina 2007, 2008 tai 2009, voivat pyytää pelagisia kantoja tällä alueella liitteessä I J vahvistettujen TACien mukaisesti.

2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kuukausittain tässä artiklassa tarkoitettua kalastusta harjoittavien alustensa nimet ja tiedot, bruttovetoisuus mukaan lukien.

3. Jäsenvaltioiden on toimitettava viimeistään seuraavan kuukauden viidentenätoista päivänä tässä artiklassa tarkoitetun kalastuksen seurantatarkoituksessa alusten satelliittiseurantajärjestelmän (VMS) tietueet, kuukausittaiset saalisraportit ja, mikäli ne ovat käytettävissä, satamakäyntejä koskevat tiedot komissiolle, joka toimittaa tiedot SPRFMO:n väliaikaiselle sihteeristölle.

27 artikla

Pohjakalastus

Edellä 25 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden on rajoitettava SPRFMO-yleissopimusalueella harjoitettavaa pohjakalastusta koskeva pyyntiponnistus tai saalismäärä 1 päivän tammikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2006 välisen ajanjakson vuotuisille keskitasoille, jotka ilmaistaan kalastusalusten lukumääränä ja muina saalistasoa, pyyntiponnistusta ja kalastuskapasiteettia kuvastavina muuttujina, sekä ainoastaan niihin SPRFMO-yleissopimusalueen osiin, joilla on harjoitettu pohjakalastusta edellisellä kalastuskaudella.

5 Jakso

IATTC-Yleissopimusalue

28 artikla

Kurenuottakalastus

1. Kielletään kurenuotta-aluksilta keltaevätonnikalan (Thunnus albacares), isosilmätonnikalan (Thunnus obesus) ja boniitin (Katsuwonus pelamis) kalastus

a) joko 29 päivästä heinäkuuta28 päivään syyskuuta 2011 tai 18 päivästä marraskuuta 201118 päivään tammikuuta 2012 alueella, jota rajaavat — Amerikan Tyynenmerenpuoliset rannikot, — pituuspiiri 150° W, — leveyspiiri 40° N, — leveyspiiri 40° S;

b) 29 päivästä syyskuuta29 päivään lokakuuta 2011 alueella, jota rajaavat — pituuspiiri 96° W, — pituuspiiri 110° W, — leveyspiiri 4° N, — leveyspiiri 3° S.

2. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava valitsemansa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kalastuskieltokausi komissiolle ennen 1 päivää huhtikuuta 2011. Asianomaisten jäsenvaltioiden kaikkien kurenuotta-alusten on valittuna kautena lopetettava kurenuotalla kalastaminen 1 kohdassa määritetyillä alueilla.

3. IATTC-yleissopimusalueella tonnikalaa pyytävien kurenuotta-alusten on pidettävä aluksella ja sen jälkeen purettava aluksesta kaikki keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin saaliit, lukuun ottamatta kaloja, joita pidetään ihmisravinnoksi soveltumattomina muun syyn kuin niiden koon vuoksi. Ainoa poikkeus on kalastusmatkan viimeinen osuus, jos aluksella ei ole riittävästi tilaa kaikkien kyseisellä kalastusmatkalla saaliiksi saatujen tonnikalojen sijoittamiseksi.

6 Jakso

SEAFO-Yleissopimusalue

29 artikla

Toimenpiteet syvänmeren haiden suojelemiseksi

Seuraavien syvänmerenhaiden kohdennettu kalastus kielletään SEAFO-yleissopimusalueella:

— rauskut (Rajidae),

— piikkihai (Squalus acanthias)

— pikkuhai (Etmopterus bigelowi),

— pikkuhai (Etmopterus brachyurus),

— isovalohai (Etmopterus princeps),

— pehmovalohai (Etmopterus pusillus),

— kissahai (Apristurus manis),

— samettipiikkihai (Scymnodon squamulosus),

— ja Selachimorpha-ylälahkon syvänmerenhait.

7 Jakso

WCPFC-Yleissopimusalue

30 artikla

Isosilmätonnikalan, keltaevätonnikalan, boniitin ja eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalan pyyntiponnistusrajoitukset

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että isosilmätonnikalan (Thunnus obesus), keltaevätonnikalan (Thunnus albacares), boniitin (Katsuwonus pelamis) ja eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalan (Thunnus alalunga) kokonaispyyntiponnistus WCPFC-yleissopimusalueella rajoitetaan unionin ja alueen rannikkovaltioiden kalastuskumppanuussopimuksissa määrättyyn pyyntiponnistukseen.

31 artikla

Kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä harjoitettavaa kalastusta koskeva kalastuskieltoalue

1. WCPFC-yleissopimusalueen osassa, joka sijaitsee leveyspiirien 20° N ja 20° S välisellä alueella, kielletään 1 päivän heinäkuuta 2011 kello 00:00 ja 30 päivän syyskuuta 2011 klo 24:00 välisenä aikana kurenuotta-aluksilta kalastustoiminta kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä. Kyseisenä aikana kurenuotta-alus saa harjoittaa kalastustoimintaa mainitussa WCPFC-yleissopimusalueen osassa vain, jos aluksella on tarkkailija, joka tarkkailee, ettei alus millään hetkellä

a) käytä tai huolla kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitettua välinettä tai siihen liittyvää elektronista laitetta;

b) pyydä parvia kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa WCPFC-yleissopimusalueen osassa kalastavien kurenuotta-alusten on pidettävä aluksella ja purettava tai jälleenlaivattava kaikki isosilmätonnikalan, keltaevätonnikalan ja boniitin saaliit.

3. Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta

a) kalastusmatkan viimeisellä osuudella, jos aluksella ei ole riittävästi tilaa kaikkien kalojen sijoittamiseksi;

b) kun kala on ihmisravinnoksi soveltumatonta muun syyn kuin koon takia; tai

c) pakastuslaitteistossa olevan vakavan toimintahäiriön sattuessa.

32 artikla

Kurenuottakalastuksen kieltoalueet

Kielletään kurenuotta-aluksilta isosilmätonnikalan ja keltaevätonnikalan kalastus seuraavilla aavan meren alueilla:

a) Indonesian, Palaun, Mikronesian ja Papua-Uuden-Guinean talousvyöhykkeiden rajoihin ulottuvat kansainväliset vedet;

b) Mikronesian, Marshallinsaarien, Naurun, Kiribatin, Tuvalun, Fidžin, Salomonsaarten ja Papua-Uuden-Guinean talousvyöhykkeiden rajoihin ulottuvat kansainväliset vedet.

33 artikla

Miekkakalaa kalastamaan oikeutettujen EU:n alusten lukumäärän rajoittaminen

WCPFC-yleissopimusalueella linjan 20° S eteläpuolella sijaitsevilla alueilla miekkakalaa (Xiphias gladius) kalastamaan oikeutettujen EU:n alusten enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä VII.

8 Jakso

Beringinmeri

34 artikla

Beringinmeren aavan meren kalastuskielto

Alaskanseidin (Theragra chalcogramma) kalastus Beringinmeren aavalla merellä on kiellettyä.

III OSASTO

KOLMANSIEN MAIDEN ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET EU:N VESILLÄ

35 artikla

TACit

Norjan lipun alla purjehtivat kalastusalukset ja Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat pyytää EU:n vesialueilla saaliita tämän asetuksen liitteessä I vahvistettujen TACien rajoissa sekä tässä osastossa ja asetuksen (EY) N:o 1006/2008 III luvussa säädettyjen edellytysten mukaisesti.

36 artikla

Kalastusluvat

1. EU:n vesillä kalastavien kolmansien maiden alusten kalastuslupien enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä VIII.

2. Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu TACit, paitsi jos saaliit on pyydetty kolmannen maan aluksilla, joilla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt.

37 artikla

Rauhoitetut lajit

1. Kolmansien maiden kalastusaluksia kielletään pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja:

a) jättiläishai (Cetorhinus maximus) ja valkohai (Carcharodon carcharias) kaikilla EU:n vesillä;

b) merienkeli (Squatina squatina) kaikilla EU:n vesillä;

c) silorausku (Dipturus batis) ICES-alueella II a sekä ICES-suuralueilla III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä;

d) aaltorausku (Raja undulata) ja pullonokkarausku (Rostroraja alba) ICES-suuralueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä; ja

e) kitararauskut (Rhinobatidae) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla EU:n vesillä.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut lajit on päästettävä nopeasti ja vahingoittumattomina vapaaksi siinä määrin kuin se on käytännössä mahdollista.

IV OSASTO

LOPPUSÄÄNNÖKSET

38 artikla

Asetuksen (EY) N:o 754/2009 muuttaminen

Kumotaan asetuksen (EY) N:o 754/2009 1 artiklan h alakohta.

39 artikla

Voimaantulo ja soveltaminen

Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2011.

Asetuksen 38 artiklaa sovelletaan kuitenkin 1 päivästä helmikuuta 2011.

Ennen 1 päivää tammikuuta 2011 alkaviksi ajanjaksoiksi vahvistettujen CCAMLR-yleissopimusalueen kalastusmahdollisuuksien osalta 20, 21 ja 22 artiklaa sekä liitteitä I E ja V sovelletaan niiden jaksojen alusta, joina kyseisiä kalastusmahdollisuuksia sovelletaan.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 18 päivänä tammikuuta 2011. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja MARTONYI J.

(1) EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59.

(2) EUVL L 150, 30.4.2004, s. 1.

(3) EUVL L 345, 28.12.2005, s. 5.

(4) EUVL L 65, 7.3.2006, s. 1.

(5) EUVL L 122, 11.5.2007, s. 7.

(6) EUVL L 157, 19.6.2007, s. 1.

(7) EUVL L 344, 20.12.2008, s. 6.

(8) EUVL L 348, 24.12.2008, s. 20.

(9) EUVL L 96, 15.4.2009, s. 1.

(10) EYVL L 115, 9.5.1996, s. 3.

(11) EUVL L 214, 19.8.2009, s. 16.

(12) Neuvoston asetus (EU) N:o 23/2010, annettu 14 päivänä tammikuuta 2010, Euroopan unionin vesillä ja Euroopan unionin aluksiin sellaisilla vesillä, joilla saalisrajoitukset ovat tarpeen, sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2010 (EUVL L 21, 26.1.2010, s.1).

(13) Euroopan talousyhteisön ja Norjan kuningaskunnan välinen kalastussopimus (EYVL L 226, 29.8.1980, s. 48).

(14) Euroopan talousyhteisön sekä Tanskan hallituksen ja Färsaarten maakuntahallituksen välinen kalastussopimus (EYVL L 226, 29.8.1980, s. 12).

(15) Euroopan yhteisön sekä Tanskan hallituksen ja Grönlannin maakuntahallituksen välinen kalastuskumppanuussopimus (EUVL L 172, 30.6.2007, s. 4) ja pöytäkirja tuossa sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta (EUVL L 172, 30.6.2007, s. 9).

(16) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

(17) EUVL L 343, 22.12.2009, s. 1.

(18) Komission asetus (EY) N:o 517/2008, annettu 10 päivänä kesäkuuta 2008, neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kalaverkkojen silmäkoon ja langan paksuuden määrittämisen osalta (EUVL L 151, 11.6.2008, s. 5).

(19) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 218/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, Koillis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta (uudelleenlaadittu toisinto) (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 70).

(20) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 216/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, muualla kuin Pohjois-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta (uudelleenlaadittu toisinto) (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 1).

(21) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 217/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, Luoteis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä ja kalastustoimintaa koskevien tilastojen toimittamisesta (uudelleenlaadittu toisinto) (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 42).

(22) Tehty neuvoston päätöksellä 2002/738/EY (EYVL L 234, 31.8.2002, s. 39).

(23) Unioni on liittynyt yleissopimukseen neuvoston päätöksellä 86/238/ETY (EYVL L 162, 18.6.1986, s. 33).

(24) Neuvoston asetus (EY) N:o 601/2004, annettu 22 päivänä maaliskuuta 2004, kalastustoimintaan sovellettavista valvontatoimenpiteistä Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella (EUVL L 97, 1.4.2004, s. 16).

(25) Tehty neuvoston päätöksellä 2006/539/EY (EUVL L 224, 16.8.2006, s. 22).

(26) Unioni on liittynyt sopimukseen neuvoston päätöksellä 95/399/EY (EYVL L 236, 5.10.1995, s. 24).

(27) Tehty neuvoston päätöksellä 2008/780/EY (EUVL L 268, 9.10.2008, s. 27).

(28) Unioni on liittynyt yleissopimukseen neuvoston päätöksellä 2005/75/EY (EUVL L 32, 4.2.2005, s. 1).

(29) Neuvoston asetus (EY) N:o 1006/2008, annettu 29 päivänä syyskuuta 2008, yhteisön kalastusaluksille myönnettävistä luvista kalastustoiminnan harjoittamiseksi yhteisön vesien ulkopuolella ja kolmansien maiden alusten pääsystä yhteisön vesille (EUVL L 286, 29.10.2008, s. 33).

(30) Neuvoston asetus (EY) N:o 2347/2002, annettu 16 päivänä joulukuuta 2002, syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä (EYVL L 351, 28.12.2002, s. 6).

LIITE II A ALUSTEN PYYNTIPONNISTUKSET ICES-ALUEIDEN IIIA, VIA, VIIA JA VIID, ICES-SUURALUEEN IV SEKÄ ICES-ALUEILLA IIA JA VB SIJAITSEVIEN EU:N VESIEN TIETTYJEN KANTOJEN HOIDON YHTEYDESSÄ 1. Soveltamisala 1.1. Tätä liitettä sovelletaan EU:n aluksiin, joilla pidetään tai käytetään asetuksen (EY) N:o 1342/2008 liitteessä I olevassa 1 kohdassa tarkoitettuja pyydyksiä ja jotka ovat jollain mainitun liitteen 2 kohdassa tarkoitetulla maantieteellisellä alueella. 1.2. Tätä liitettä ei sovelleta aluksiin, joiden kokonaispituus on alle 10 metriä. Tällaisilta aluksilta ei edellytetä asetuksen (EY) N:o 1627/94 7 artiklan mukaisesti myönnettäviä erityiskalastuslupia. Asianomaisten jäsenvaltioiden on arvioitava kyseisten alusten pyyntiponnistusta niiden pyyntiponnistusryhmien perusteella, joihin kyseiset alukset kuuluvat, asianmukaisia otantamenetelmiä käyttäen. Komissio pyytää vuonna 2011 tieteellistä lausuntoa kyseisten alusten pyyntiponnistuksesta arvioidakseen tarvetta sisällyttää nämä alukset tulevaisuudessa pyyntiponnistusjärjestelmään. 2. Säännellyt pyydykset ja maantieteelliset alueet Tämä liite koskee asetuksen (EY) N:o 1342/2008 liitteessä I olevassa 1 kohdassa tarkoitettuja säänneltyjä pyydyksiä ja mainitun liitteen 2 kohdassa tarkoitettuja maantieteellisiä alueita. 3. Suurin sallittu pyyntiponnistus 3.1. Asetuksen (EY) N:o 1342/2008 12 artiklan 1 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 676/2007 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta suurimmasta sallitusta pyyntiponnistuksesta vuoden 2011 hoitojaksoksi 1 päivästä helmikuuta 201131 päivään tammikuuta 2012 kunkin jäsenvaltion kullekin pyyntiponnistusryhmälle säädetään tämän liitteen lisäyksessä 1. 3.2. Asetuksen (EY) N:o 1954/2003 (1) mukaisesti vahvistetut vuotuisen pyyntiponnistuksen enimmäistasot eivät rajoita tässä liitteessä vahvistetun suurimman sallitun pyyntiponnistuksen soveltamista. 4. Jäsenvaltioiden velvollisuudet 4.1. Jäsenvaltioiden on hallinnoitava suurinta sallittua pyyntiponnistusta asetuksen (EY) N:o 676/2007 9 artiklassa, asetuksen (EY) N:o 1342/2008 4 ja 13–17 artiklassa ja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 26–35 artiklassa säädettyjen vaatimusten mukaisesti. 4.2. Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 28 artiklaa sovelletaan tämän liitteen soveltamisalaan kuuluviin aluksiin. Kyseisessä artiklassa tarkoitettu maantieteellinen alue on turskanhoidon osalta kukin tämän liitteen 2 kohdassa tarkoitettu maantieteellinen alue, ja merianturan ja punakampelan hoidon osalta ICES-suuralue IV. 5. Pyyntiponnistuksen jakaminen 5.1. Jos jäsenvaltio pitää sitä asianmukaisena tämän pyyntiponnistusjärjestelyn kestävän toteuttamisen edistämiseksi, se ei salli minkään aluksensa, joka ei ole aikaisemmin harjoittanut tällaista kalastustoimintaa, kalastaa säännellyllä pyydyksellä millään maantieteellisellä alueella, johon tätä liitettä sovelletaan sääntelyalueella, paitsi jos jäsenvaltio varmistaa, että vastaava määrä kilowatteina ilmaistua kapasiteettia on poissa kalastustoiminnasta säännellyllä alueella. 5.2. Jäsenvaltio voi vahvistaa hallinnointijaksoja pyyntiponnistuksen sallitun enimmäistason jakamiseksi kokonaisuudessaan tai osittain yksittäisille aluksille tai alusryhmille. Tällaisessa tapauksessa niiden päivien tai tuntien lukumäärä, jotka alus saa hallinnointijakson aikana olla alueella, on kyseisen jäsenvaltion päätettävissä. Jäsenvaltiot voivat jakaa pyyntiponnistuksen tällaisen hallinnointijakson aikana yksittäisten alusten tai alusryhmien kesken. 5.3. Jos jäsenvaltio sallii aluksilleen tuntikohtaisen alueella olon, sen on jatkettava kulutettujen päivien laskemista tämän liitteen 4 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten mukaisesti. Jäsenvaltion on komission pyynnöstä esitettävä varotoimenpiteensä, joilla estetään pyyntiponnistuksen liiallinen kulutus tietyllä alueella silloin kun alus päättää alueella olonsa ennen 24 tunnin ajanjakson päättymistä. 6. Tietojen toimittaminen 6.1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tämän pyynnöstä tiedot alustensa edellisen kuukauden ja sitä edeltävien kuukausien aikana toteuttamasta pyyntiponnistuksesta käyttämällä lisäyksessä 2 olevaa ilmoitusmallia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan soveltamista. 6.2. Tiedot on lähetettävä sähköpostiosoitteeseen, jonka komissio ilmoittaa jäsenvaltioille. Kun kalastusalan tietojenvaihtojärjestelmä (tai komission hyväksymä muu tietojärjestelmä) on käyttövalmis, jäsenvaltioiden on toimitettava kyseiseen järjestelmään ennen kunkin kuukauden viidettätoista päivää tiedot edellisen kuukauden loppuun mennessä toteutuneesta pyyntiponnistuksesta. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille tietojärjestelmän käyttöönottopäivän vähintään kaksi kuukautta ennen tietojen toimittamisen ensimmäistä määräaikaa. Järjestelmään toimitetun ensimmäisen pyyntiponnistusilmoituksen on sisällettävä 1. päivästä helmikuuta 2011 alkaen toteutunut pyyntiponnistus. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tämän pyynnöstä tiedot alustensa tammikuun 2011 aikana toteuttamasta pyyntiponnistuksesta. (1) Neuvoston asetus (EY) N:o 1954/2003, annettu 4 päivänä marraskuuta 2003, tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalavaroja koskevan pyyntiponnistuksen hallinnoinnista (EUVL L 289, 7.11.2003, s. 1). Liitteen II A lisäys 1 Suurin sallittu pyyntiponnistus kilowattipäivinä Maantieteellinen alue Säännelty pyydys DK DE SE a) Kattegat TR1 197 929 4 212 16 610 TR2 1 106 722 6 987 436 675 TR3 441 872 0 490 BT1 0 0 0 BT2 0 0 0 GN 115 456 26 534 13 102 GT 22 645 0 22 060 LL 1 100 0 25 339

Maantieteellinen alue Säännelty pyydys BE DK DE ES FR IE NL SE UK b) Skagerrak, se ICES-alueen IIIa osa, joka ei kuulu Skagerrakiin ja Kattegatiin; ICES-suuralue IV ja EU:n vedet ICES-alueella IIa; ICES-alue VIId TR1 1 094 4 139 276 1 073 668 1 722 1 840 286 192 314 506 210 348 7 561 687 TR2 236 768 3 474 212 436 666 0 7 942 312 13 418 914 458 738 473 6 268 834 TR3 0 2 545 009 257 0 101 316 0 36 617 1 024 8 482 BT1 1 427 574 1 157 265 29 271 0 0 0 999 808 0 1 739 759 BT2 5 818 587 84 053 1 525 679 0 1 230 378 0 31 303 634 0 6 710 298 GN 163 531 2 307 977 224 484 0 342 579 0 438 664 74 925 546 303 GT 0 224 124 467 0 4 338 315 0 0 48 968 14 004 LL 0 56 312 0 245 125 141 0 0 110 468 134 880

Maantieteellinen alue Säännelty pyydys BE FR IE NL UK c) ICES-alue VIIa TR1 0 64 257 44 719 0 452 789 TR2 13 554 992 584 047 0 1 450 985 TR3 0 0 1 422 0 0 BT1 0 0 0 0 0 BT2 843 782 0 514 584 200 000 111 693 GN 0 471 18 255 0 5 970 GT 0 0 0 0 158 LL 0 0 0 0 70 614

Maantieteellinen alue Säännelty pyydys BE DE ES FR IE UK d) ICES-alue VIa sekä EU:n vedet ICES-alueella Vb TR1 0 8 363 0 1 980 786 166 010 1 377 697 TR2 0 0 0 34 926 479 043 2 972 845 TR3 0 0 0 0 273 16 027 BT1 0 0 0 0 0 117 544 BT2 0 0 0 0 3 801 4 626 GN 0 35 442 13 836 150 198 5 697 213 454 GT 0 0 0 0 1 953 145 LL 0 0 1 402 142 163 130 4 250 630 040 Liitteen II A lisäys 2 Taulukko II Ilmoitusmalli Jäsenvaltio Pyydys Alue Vuosi Kuukausi Kokoomailmoitus (1) (2) (3) (4) (5) (6)

Taulukko III Tiedon muoto Kentän nimi Merkkien/numeroiden enimmäismäärä Tasaus (1) V(asen)/ O(ikea) Määrittely ja huomautukset 1) Jäsenvaltio 3 — Jäsenvaltio (3-kirjaiminen ISO-koodi), jossa alus on rekisteröity 2) Pyydys 3 — Yksi seuraavista pyydystyypeistä TR1 TR2 TR3 BT1 BT2 GN GT LL 3) Alue 8 L Yksi seuraavista alueista 03AS 02A0407D 07A 06A 4) Vuosi 4 — Vuosi, johon kuuluvaa kuukautta ilmoitus koskee 5) Kuukausi 2 — Kuukausi, jota pyyntiponnistusilmoitus koskee (ilmoitettuna kaksinumeroisena lukuna välillä 01–12) 6) Kokoomailmoitus 13 R Vuoden (4) 1. päivästä tammikuuta kuukauden (5) loppuun asti toteutunut yhteenlaskettu pyyntiponnistuksen määrä kilowattipäivinä ilmaistuna (1) Vakiopituisten tietueiden tiedonsiirtoa varten merkityksellinen tieto.

LIITE II B ALUSTEN PYYNTIPONNISTUKSET TIETTYJEN ETELÄNKUMMELITURSKAKANTOJEN JA KEISARIHUMMERIKANTOJEN ELVYTTÄMISEN YHTEYDESSÄ ICES-ALUEILLA VIII C JA IX A CÁDIZINLAHTEA LUKUUN OTTAMATTA 1. Soveltamisala Tätä liitettä sovelletaan EU:n aluksiin, joiden kokonaispituus on vähintään 10 metriä ja joilla pidetään tai käytetään trooleja, ankkuroituja kierrenuottia tai vastaavia pyydyksiä, joiden silmäkoko on vähintään 32 mm, ja verkkoja, joiden silmäkoko on vähintään 60 mm, tai pohjasiimoja, ja jotka ovat ICES-alueilla VIII c ja IX a Cádizinlahtea lukuun ottamatta. 2. Määritelmät Tässä liitteessä a) ’pyydysluokalla’ tarkoitetaan sellaisten troolien, ankkuroitujen kierrenuottien ja vastaavien pyydysten luokkaa, joiden silmäkoko on vähintään 32 mm, ja verkkoja, joiden silmäkoko on vähintään 60 mm, sekä pohjasiimoja; b) ’säännellyllä pyydyksellä’ tarkoitetaan jompaakumpaa pyydysluokkaan kuuluvista kahdesta pyydystyypistä; c) ’alueella’ tarkoitetaan ICES-alueita VIII c ja IX a Cádizinlahtea lukuun ottamatta; d) ’vuoden 2011 hallinnointijaksolla’ tarkoitetaan 1 päivän helmikuuta 2011 ja 31 päivän tammikuuta 2012 välistä ajanjaksoa; e) ’erityisedellytyksillä’ tarkoitetaan tämän liitteen 5.2 kohdassa tarkoitettuja erityisedellytyksiä. 3. Alukset, joihin sovelletaan pyyntiponnistusrajoituksia 3.1. Jäsenvaltio ei saa sallia, että sen alus kalastaa säännellyllä pyydyksellä kyseisellä alueella, jos alus ei ole todistettavasti harjoittanut kalastustoimintaa vuosina 2002–2010 tällä alueella, kalastusalusten välisestä päivien siirtämisestä johtuvaa kalastustoimintaa lukuun ottamatta, paitsi jos jäsenvaltio varmistaa, että vastaava määrä kilowatteina ilmaistua kapasiteettia on poissa kalastustoiminnasta kyseisellä alueella. 3.2. Alukselle, joka purjehtii sellaisen jäsenvaltion lipun alla, jolla ei ole kiintiöitä kyseisellä alueella, ei saa antaa lupaa kalastaa säännellyllä pyydyksellä tällä alueella, paitsi jos alukselle on myönnetty kiintiö asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti sallitun siirron jälkeen ja jos sille on myönnetty merelläolopäiviä tämän liitteen 10 tai 11 kohdan mukaisesti. 4. Yleiset velvollisuudet ja toimintaa koskevat rajoitukset 4.1. Jäsenvaltioiden on hallinnoitava suurinta sallittua pyyntiponnistusta asetuksen (EY) N:o 2166/2005 8 artiklassa ja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 26–35 artiklassa säädettyjen vaatimusten mukaisesti. 4.2. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että kun sen lipun alla purjehtivalla EU:n aluksella on säänneltyjä pyydyksiä, alus ei saa olla alueella useampia päiviä kuin tämän liitteen 5 kohdassa on vahvistettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1224/2009 29 artiklan soveltamista. 4.3. Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 28 artiklaa sovelletaan tämän liitteen soveltamisalaan kuuluviin aluksiin. Tässä artiklassa tarkoitettu maantieteellinen alue on tämän liitteen 2 kohdassa määritelty alue. EU:n ALUKSILLE MYÖNNETTYJEN ALUEELLAOLOPÄIVIEN LUKUMÄÄRÄ 5. Päivien enimmäismäärä 5.1. Taulukossa I vahvistetaan niiden merelläolopäivien enimmäismäärä, jonka jäsenvaltio voi sallia lippunsa alla purjehtivan aluksen, jolla on mukanaan säänneltyjä pyydyksiä, olla alueella vuoden 2011 hallinnointijakson aikana. 5.2. Sen vahvistamiseksi, kuinka monta päivää jäsenvaltio voi sallia lippunsa alla purjehtivan EU:n aluksen olla alueella, sovelletaan seuraavia erityisedellytyksiä taulukon I mukaisesti: a) aluksen vuosina 2008 tai 2009 aluksesta purkaman kummeliturskan kokonaismäärän on oltava alle 5 tonnia tai alle 3 prosenttia, sellaisena kuin se on kirjattuna kalastuspäiväkirjaan puretun saaliin elopainona; ja b) aluksen vuosina 2008 tai 2009 aluksesta purkaman keisarihummerin kokonaismäärän on oltava alle 2,5 tonnia, sellaisena kuin se on kirjattuna kalastuspäiväkirjaan puretun saaliin elopainona. 5.3. Edellä 5.2 kohdassa tarkoitettu erityisvaatimus voidaan siirtää yhdeltä alukselta toiselle tai useammalle alukselle, joka korvaa tai jotka korvaavat mainitun aluksen laivastossa, edellyttäen että korvaava alus käyttää samanlaisia pyydyksiä, eikä sille ole minään toimintavuonna kirjattu 5.2 kohdassa täsmennettyjä määriä suurempia kummeliturska- ja keisarihummerisaaliita. 5.4. Jäsenvaltio voi hallinnoida sille myönnettyä pyyntiponnistusta kilowattipäiviin perustuvalla järjestelmällä. Tämän järjestelmän perusteella se voi sallia minkä tahansa aluksen, jota jokin taulukossa I vahvistettu säännelty pyydys ja erityisedellytys koskee, olla alueella sen päivien enimmäismäärän, joka on eri kuin kyseisessä taulukossa vahvistettu enimmäismäärä, jos kyseistä säänneltyä pyydystä ja 5.2 kohdassa tarkoitettua erityisedellytystä vastaavaa kilowattipäivien kokonaismäärää noudatetaan. Tämä kilowattipäivien kokonaismäärä on asianomaisen jäsenvaltion lipun alla purjehtiville ja säännellyn pyydyksen edellytykset sekä, tapauksen mukaan, erityisedellytykset täyttäville aluksille myönnettyjen kaikkien aluskohtaisten pyyntiponnistusten summa. Aluskohtaiset pyyntiponnistukset lasketaan kilowattipäivinä kertomalla kunkin aluksen koneteho niiden merelläolopäivien lukumäärällä, jotka olisivat taulukon I mukaisesti sen käytettävissä, jos tätä kohtaa ei sovellettaisi. Niin kauan kuin päivien lukumäärä on taulukon I mukaisesti rajoittamaton, alukselle myönnettävien päivien määrä on 360. 5.5. Jäsenvaltion, joka aikoo soveltaa 5.4 kohdassa tarkoitettua järjestelmää, on esitettävä komissiolle pyyntö, johon on liitettävä sähköisessä muodossa olevat raportit, joissa esitetään kyseisen taulukossa I vahvistetun pyydysluokan ja erityisedellytysten osalta seuraavien tekijöiden perusteella laaditut yksityiskohtaiset laskelmat: — alukset, joilla on lupa kalastaa, ja kunkin aluksen EU:n alusrekisterin numero sekä koneteho; — kyseisten alusten vuosilta 2008 ja 2009 kirjattu kalastustoiminta, joka osoittaa 5.2 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetuissa erityisedellytyksissä määritellyn saaliiden koostumuksen, jos kyseiset alukset täyttävät tällaiset erityisedellytykset; — niiden merelläolopäivien lukumäärä, jotka olisi alun perin myönnetty kullekin alukselle kalastusta varten taulukon I mukaisesti, sekä niiden merelläolopäivien lukumäärä, jotka olisivat kunkin aluksen käytettävissä 5.4 kohdan mukaisesti. Komissio voi tämän kuvauksen perusteella sallia, että kyseinen jäsenvaltio soveltaa 5.4 kohdassa tarkoitettua järjestelmää. 6. Hallinnointijaksot 6.1. Jäsenvaltio voi jakaa taulukossa I vahvistetut alueellaolopäivät hallinnointijaksoihin, joiden pituus on yksi tai useampi kalenterikuukausi. 6.2. Niiden päivien tai tuntien lukumäärä, jotka alus saa hallinnointijakson aikana olla alueella, on kyseisen jäsenvaltion päätettävissä. Jos jäsenvaltio sallii aluksilleen tuntikohtaisen alueellaolon, jäsenvaltion on jatkettava kulutettujen päivien laskemista 4.1 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltion on komission pyynnöstä esitettävä varotoimenpiteensä, joilla estetään alueellaolopäivien liiallinen kulutus tietyllä alueella silloin kun alus päättää alueellaolonsa ennen 24 tunnin ajanjakson päättymistä. 7. Lisäpäivien myöntäminen kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen vuoksi 7.1. Komissio voi sellaisen kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen perusteella, joka on toteutettu 1 päivän helmikuuta 2010 ja 31 päivän tammikuuta välisenä aikana joko asetuksen (EY) N:o 2792/1999 (1) 7 artiklan tai asetuksen (EY) N:o 1198/2006 (2) 23 artiklan mukaisesti tai joka on seurausta muista jäsenvaltion asianmukaisesti perustelemista olosuhteista, myöntää jäsenvaltiolle lisämäärän merelläolopäiviä, joina lippuvaltio voi sallia aluksen olla alueella, kun sillä on mukanaan säänneltyjä pyydyksiä. Huomioon voidaan ottaa myös alukset, jotka voidaan osoittaa lopullisesti käytöstä poistetuiksi kyseisellä alueella. Käytöstä poistettujen, kyseisiä pyydyksiä käyttäneiden alusten kilowattipäivinä mitattu vuoden 2003 pyyntiponnistus jaetaan kaikkien samanlaisia pyydyksiä vuonna 2003 käyttäneiden alusten pyyntiponnistuksella. Lisäpäivät lasketaan kertomalla näin saatu suhde niiden päivien lukumäärällä, joka olisi myönnetty taulukon I mukaisesti. Jos laskutoimituksen tuloksena on päivän osa, se pyöristetään lähimpään kokonaiseen päivään. Tätä kohtaa ei sovelleta, jos alus on korvattu tämän liitteen 3 tai 5.3 kohdan mukaisesti tai jos käytöstä poistamista on jo käytetty aiempina vuosina ylimääräisten merelläolopäivien myöntämiseksi. 7.2. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat käyttää 7.1 kohdassa tarkoitettuja lisäpäiviä, on esitettävä komissiolle pyyntö, johon on liitettävä sähköisessä muodossa olevat raportit, joissa esitetään kyseisen taulukossa I vahvistetun pyydysluokan ja erityisedellytyksen osalta seuraavien tekijöiden perusteella laaditut yksityiskohtaiset laskelmat: — käytöstä poistetut alukset, ja kunkin aluksen EU:n alusrekisterissä oleva numero sekä koneteho; — kyseisten alusten vuonna 2003 toteuttama kalastustoiminta, laskettuna merelläolopäivinä kunkin kyseisen pyydysluokan ja tarvittaessa erityisedellytysten osalta. 7.3. Komissio voi tällaisen pyynnön perusteella muuttaa 5.1 kohdassa määriteltyä päivien lukumäärää kyseisen jäsenvaltion osalta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 7.4. Vuoden 2011 hallinnointijakson aikana jäsenvaltiot voivat jakaa lisämäärän merelläolopäiviä uudelleen kaikille laivastossa jäljellä oleville ja säänneltyjen pyydysten edellytykset täyttäville aluksille tai osalle niistä. Lisäpäivien jakaminen käytöstä poistetulta, 5.2 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun erityisedellytyksen täyttäneeltä alukselta edelleen toiminnassa olevalle alukselle, joka ei täytä erityisedellytystä, ei ole sallittua. 7.5. Komission hallinnointijaksolle 2010 kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen vuoksi myöntämät lisäpäivät luetaan taulukossa I vahvistettuun jäsenvaltiokohtaiseen merelläolopäivien enimmäismäärään, ne myönnetään mainitussa taulukossa vahvistetuille pyydysryhmille, ja niiden lukumäärää tarkistetaan merelläolopäivien enimmäismäärään hallinnointijaksolla 2011 tämän asetuksen perusteella tehtävien tarkistusten mukaisesti. 7.6 Poiketen siitä, mitä 7.1, 7.2 ja 7.3 kohdassa säädetään, komissio voi poikkeuksellisesti myöntää jäsenvaltiolle lisäpäiviä hallinnointijaksolla 2011 sellaisen kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen perusteella, joka on toteutettu 1 päivän helmikuuta 2004 ja 31 päivän tammikuuta 2010 välisenä aikana ja jonka perusteella ei ole tehty aiempia lisäpäiväpyyntöjä. 8. Lisäpäivien myöntäminen tieteellisen tarkkailijajärjestelmän kattavuuden parantamiseksi 8.1. Komissio voi myöntää tutkijoiden ja kalastusalan yhdessä toteuttaman tehostetun tieteellisen tarkkailijaohjelman pohjalta jäsenvaltioille kolme lisäpäivää, joina alus voi olla alueella, kun sillä on mukana säänneltyjä pyydyksiä. Tällaisessa ohjelmassa keskitytään erityisesti poisheitettyihin määriin ja saaliiden koostumukseen, ja se ulottuu laajemmalle kuin tietojenkeruun vaatimukset, jotka vahvistetaan kansallisten ohjelmien osalta kalatalousalan tietojen keruuta, hallintaa ja käyttöä koskevista yhteisön puitteista sekä yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevien tieteellisten lausuntojen tukemisesta 25 päivänä helmikuuta 2008 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 199/2008 (3) sekä sen täytäntöönpanosäännöissä. Tieteellisten tarkkailijoiden on oltava aluksen omistajasta, päälliköstä ja miehistön jäsenistä riippumattomia. 8.2. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat 8.1 kohdassa tarkoitettuja lisäpäiviä, on toimitettava komissiolle hyväksyntää varten kuvaus tehostetusta tieteellisestä tarkkailuohjelmastaan. 8.3. Komissio voi edellä mainitun kuvauksen perusteella ja tieteellis-teknis-taloudellista kalastuskomiteaa (STECF) kuultuaan muuttaa 5.1 kohdassa määriteltyä päivien määrää asianomaisen jäsenvaltion ja tehostettuun tieteellisen tarkkailuohjelmaan kuuluvien alusten, alueiden ja pyydysten osalta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 8.4. Jos jäsenvaltion esittämälle tieteelliselle tehostetulle tarkkailuohjelmalle on jo aiemmin saatu komission hyväksyntä ja jäsenvaltio aikoo jatkaa sen soveltamista muutoksitta, sen on ilmoitettava komissiolle tämän ohjelman jatkumisesta neljä viikkoa ennen ohjelman soveltamiskauden alkamista. 9. Lisäpäivien myöntämistä koskevat erityisedellytykset 9.1. Jos alukselle on myönnetty rajoittamaton määrä lisäpäiviä, kyseisestä aluksesta saa vuonna 2011 purkaa enintään 5 tonnia kummeliturskaa elopainona mitattuna ja 2,5 tonnia keisarihummeria elopainona mitattuna. 9.2. Jos alus ei täytä jompaakumpaa näistä edellytyksistä, sillä ei siitä hetkestä lähtien ole enää oikeutta erityisedellytyksin myönnettäviin lisäpäiviin. Taulukko I Aluksen vuosittaisten alueellaolopäivien enimmäismäärä pyydyksittäin Erityisedellytys Säännelty pyydys Päivien enimmäismäärä Pohjatroolit, ankkuroidut kierrenuotat ja vastaavat troolit, joiden silmäkoko on ≥ 32 mm; verkot, joiden silmäkoko on ≥ 60 mm, ja pohjasiimat ES 158 FR 142 PT 172 5.2 kohdan a ja b alakohta Pohjatroolit, ankkuroidut kierrenuotat ja vastaavat troolit, joiden silmäkoko on ≥ 32 mm; verkot, joiden silmäkoko on ≥ 60 mm, ja pohjasiimat Rajoittamaton KALASTUSALUKSILLE MYÖNNETTYJEN PYYNTIPONNISTUSTEN VAIHTO 10. Päivien siirtäminen jäsenvaltion lipun alla purjehtivien alusten välillä 10.1. Jäsenvaltio voi sallia lippunsa alla purjehtivan kalastusaluksen siirtävän sille kuuluvat alueellaolopäivänsä toiselle lippunsa alla purjehtivalle alukselle edellyttäen, että aluksen saamien päivien lukumäärä kerrottuna aluksen kilowatteina ilmaistulla koneteholla (kilowattipäivät) on enintään yhtä suuri kuin luovuttavalta alukselta siirrettyjen päivien lukumäärä kerrottuna sen kilowatteina ilmaistulla koneteholla. Alusten konetehon kilowatteina ilmaistun määrän on oltava sama, joka on kirjattu kummankin aluksen osalta EU:n kalastusalusrekisteriin. 10.2. Edellä olevan 10.1 kohdan mukaisesti siirrettyjen alueellaolopäivien kokonaismäärä kerrottuna luovuttavan aluksen kilowatteina ilmaistulla koneteholla ei saa ylittää luovuttavan aluksen kyseisellä alueella harjoittamaan kalastustoimintaan käytettyjen, aluksen kalastuspäiväkirjasta vuosilta 2008 ja 2009 tarkistettujen vuoden keskimääräisten päivien lukumäärää kerrottuna kyseisen aluksen kilowatteina ilmaistulla koneteholla. 10.3. Edellä 10.1 kohdassa kuvattu päivien siirto sallitaan ainoastaan sellaisten alusten välillä, jotka käyttävät mitä tahansa säänneltyä pyydystä saman hallinnointijakson aikana. 10.4. Päivien siirto sallitaan ainoastaan sellaisten alusten osalta, joille on myönnetty kalastuspäiviä ilman erityisedellytystä. 10.5. Jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä toimitettava toteutettuja siirtoja koskevat tiedot. Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen voidaan vahvistaa laskentataulukkoja tässä kohdassa tarkoitettujen tietojen keruuta ja toimittamista varten. 11. Päivien siirtäminen eri jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivien kalastusalusten välillä Jäsenvaltiot voivat sallia, että niiden lipun alla purjehtivien kalastusalusten välillä siirretään alueellaolopäiviä samalla alueella ja samaksi hallinnointijaksoksi edellyttäen, että 3.1, 3.2, ja 10 kohtaa noudatetaan soveltuvin osin. Jos jäsenvaltiot päättävät sallia tällaisen siirron, niiden on ennen siirtojen tekemistä ilmoitettava komissiolle siirtoa koskevat yksityiskohtaiset tiedot, mukaan luettuina päivien lukumäärä, pyyntiponnistus ja tarvittaessa siihen liittyvät kalastuskiintiöt. ILMOITUSVELVOLLISUUDET 12. Tietojen kerääminen Jäsenvaltioiden on tämän liitteen mukaisten alueellaolopäivien hallinnoinnissa käytettyjen tietojen perusteella kerättävä neljännesvuosittain tiedot alueella vedettävien ja seisovien pyydysten osalta käytetystä kokonaispyyntiponnistuksesta, eri pyydystyyppejä käyttävien alusten pyyntiponnistuksesta tällä alueella sekä kyseisten alusten kilowatteina ilmaistusta konetehosta. 13. Tietojen toimittaminen Jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä toimitettava komissiolle laskentataulukko 12 kohdassa tarkoitetuista tiedoista taulukoissa II ja III määritetyssä muodossa sähköpostiosoitteeseen, jonka komissio ilmoittaa jäsenvaltioille. Jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä toimitettava komissiolle myönnettyä ja käytettyä pyyntiponnistusta koskevat yksityiskohtaiset tiedot, jotka kattavat vuosien 2010 ja 2011 hallinnointijakson kokonaan tai osittain, taulukoissa IV ja V määritetyssä muodossa. Taulukko II Ilmoitusmalli kilowattipäiviä koskevien tietojen toimittamiseksi vuosittain Jäsenvaltio Pyydys Vuosi Kokoomailmoitus (1) (2) (3) (4)

Taulukko III Tietojen muoto kilowattipäiviä koskevien tietojen toimittamiseksi vuosittain Kentän nimi Merkkien/ numeroiden enimmäismäärä Tasaus (4) V(asen)/ O(ikea) Määrittely ja huomautukset (1) Jäsenvaltio 3 Jäsenvaltio (3-kirjaiminen ISO-koodi), jossa alus on rekisteröity (2) Pyydys 2 Yksi seuraavista pyydystyypeistä TR = troolit, ankkuroidut kierrenuotat ja vastaavat pyydykset ≥ 32 mm GN = verkot ≥ 60 mm LL = pohjasiimat (3) Vuosi 4 joko 2006, 2007, 2008, 2009, 2010 tai 2011 (4) Kokooma-ilmoitus 7 O Vuoden 1. päivästä tammikuuta 31. päivään joulukuuta asti toteutunut yhteenlaskettu pyyntiponnistuksen määrä kilowattipäivinä ilmaistuna

Taulukko IV Ilmoitusmalli aluskohtaisten tietojen toimittamiseksi Jäsenvaltio CFR-numero Ulkoiset merkin-nät Hallin-nointi-jakson pituus Ilmoitetut pyydykset Ilmoitettuihin pyydyksiin sovellettava erityisedellytys Kelpoisuuspäivät ilmoitettuja pyydyksiä käyttäen Käytetyt päivät ilmoitettuja pyydyksiä käyttäen Siirretyt päivät No 1 No 2 No 3 … No 1 No 2 No 3 … No 1 No 2 No 3 … No 1 No 2 No 3 … (1) (2) (3) (4) (5) (5) (5) (5) (6) (6) (6) (6) (7) (7) (7) (7) (8) (8) (8) (8) (9)

Taulukko V Tietojen muoto aluskohtaisten tietojen toimittamiseksi Kentän nimi Merkkien/ numeroiden enimmäismäärä Tasaus (5) V(asen)/ O(ikea) Määrittely ja huomautukset (1) Jäsenvaltio 3 Jäsenvaltio (3-kirjaiminen ISO-koodi), jossa alus on rekisteröity (2) CFR-numero 12 EU:n kalastusalusrekisterin numero Kalastusaluksen yksilöllinen tunnistenumero Jäsenvaltio (3-kirjaiminen ISO-koodi) ja sitä seuraava tunnistemerkkijono (9 merkkiä). Jos tunnisteessa on vähemmän kuin 9 merkkiä, sitä on täydennettävä vasemmalle merkittävillä nollilla. (3) Ulkoiset merkinnät 14 V Asetuksen (ETY) N:o 1381/87 (6) mukaisesti (4) Hallinnointijakson pituus 2 V Hallinnointijakson pituus kuukausina mitattuna (5) Ilmoitetut pyydykset 2 V Yksi seuraavista pyydystyypeistä TR = troolit, ankkuroidut kierrenuotat ja vastaavat pyydykset ≥ 32 mm GN = verkot ≥ 60 mm LL = pohjasiimat (6) Ilmoitettuun pyydykseen/ilmoitettuihin pyydyksiin sovellettava erityisedellytys 2 V Ilmoitetaan tarvittaessa, mitä liitteessä II B olevan 5.2 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitettua erityisedellytystä sovelletaan (7) Kelpoisuus-päivät ilmoitettua pyydystä/ ilmoitettuja pyydyksiä käyttäen 3 V Aluksen liitteen II B mukaisten kelpoisuuspäivien lukumäärä ilmoitettua pyydystä käyttäen ja ilmoitetun hallinnointijakson pituus (8) Käytetyt päivät ilmoitettua pyydystä/ ilmoitettuja pyydyksiä käyttäen 3 V Niiden päivien lukumäärä, joina alus oli tosiasiallisesti alueella ja käytti ilmoitettua pyydystä vastaavaa pyydystä ilmoitetulla hallinnointijaksolla (9) Siirretyt päivät 4 V Siirrettävien päivien osalta ilmoitetaan ”– siirrettävien päivien lukumäärä” ja saatujen siirtopäivien osalta ”+ saatujen päivien lukumäärä” (1) Neuvoston asetus (EY) N:o 2792/1999, annettu 17 päivänä joulukuuta 1999, kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä (EYVL L 337, 30.12.1999, s. 10). (2) Neuvoston asetus (EY) N:o 1198/2006, annettu 27 päivänä heinäkuuta 2006, Euroopan kalatalousrahastosta (EUVL L 223, 15.8.2006, s. 1). (3) EUVL L 60, 5.3.2008, s. 1. (4) Vakiopituisten tietueiden tiedonsiirtoa varten merkityksellinen tieto. (5) Vakiopituisten tietueiden tiedonsiirtoa varten merkityksellinen tieto. (6) Komission asetus (ETY) N:o 1381/87, annettu 20 päivänä toukokuuta 1987, kalastusalusten merkitsemistä ja asiakirjoilla todistamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä (EYVL L 132, 21.5.1987, s. 9).

LIITE II C ALUSTEN PYYNTIPONNISTUKSET ENGLANNIN KANAALIN LÄNSIOSAN MERIANTURAKANTOJEN HOIDON YHTEYDESSÄ ICES-ALUEELLA VIIe YLEISET SÄÄNNÖKSET 1. Soveltamisala 1.1. Tätä liitettä sovelletaan EU:n aluksiin, joiden kokonaispituus on vähintään 10 metriä ja joilla pidetään tai käytetään mitä tahansa 2 kohdassa tarkoitettuja pyydyksiä ICES-alueella VII e. Tässä liitteessä viittauksella vuoden 2011 hallinnointijaksoon tarkoitetaan 1. päivän helmikuuta 2011 ja 31. päivän tammikuuta 2012 välistä ajanjaksoa. 1.2. Alukset, jotka kalastavat seisovilla verkoilla, joiden silmäkoko on vähintään 120 mm ja joilla on kalastuspäiväkirjan mukaan vuodelle 2004 kirjattua merianturan kalastustoimintaa alle 300 kg elopainona, vapautetaan tämän liitteen noudattamisesta sillä edellytyksellä, että a) kyseiset alukset pyytävät vuoden 2011 hallinnointijakson aikana alle 300 kg merianturaa elopainona mitattuna; b) kyseiset alukset eivät jälleenlaivaa kaloja merellä toiseen alukseen; ja c) kukin jäsenvaltio toimittaa komissiolle 31. päivään heinäkuuta 2011 ja 31. päivään tammikuuta 2012 mennessä selvityksen kyseisten alusten kirjatusta merianturan kalastustoiminnasta vuonna 2004 ja merianturasaaliista vuonna 2011. Jos jokin näistä edellytyksistä ei täyty, kyseisille aluksille ei siitä hetkestä lähtien enää myönnetä vapautusta tämän liitteen noudattamisesta. 2. Pyydykset Tässä liitteessä sovelletaan seuraavaa pyydysten luokitusta: a) puomitroolit, joiden silmäkoko on vähintään 80 mm; b) seisovat verkot, joihin luetaan tavalliset verkot, riimuverkot ja pussiverkot ja joiden silmäkoko on alle 220 mm. 3. Yleiset velvollisuudet ja toimintaa koskevat rajoitukset 3.1. Jäsenvaltioiden on hallinnoitava suurinta sallittua pyyntiponnistusta asetuksen (EY) N:o 1224/2009 26–35 artiklan mukaisesti. 3.2. Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 28 artiklaa sovelletaan tämän liitteen soveltamisalaan kuuluviin aluksiin. Tässä artiklassa tarkoitettu maantieteellinen alue on ICES-alue VIIe. PYYNTIPONNISTUSRAJOITUSTEN TÄYTÄNTÖÖNPANO 4. Alukset, joihin sovelletaan pyyntiponnistusrajoituksia 4.1. Aluksilla, jotka käyttävät 2 kohdassa määriteltyjä pyydyksiä ja jotka kalastavat 1 kohdassa määritellyillä alueilla, on oltava asetuksen (EY) N:o 1627/94 7 artiklan mukaisesti myönnetty erityiskalastuslupa. 4.2. Jäsenvaltio ei saa sallia, että sen alus kalastaa 2 kohdassa tarkoitettuun pyydysluokkaan kuuluvalla pyydyksellä kyseisellä alueella, jos alus ei ole todistettavasti harjoittanut kalastustoimintaa vuosina 2002–2010 tällä alueella, paitsi jos jäsenvaltio varmistaa, että vastaava määrä kilowatteina ilmaistua kapasiteettia on poissa kalastustoiminnasta säännellyllä alueella. 4.3. Alukselle, jolla on kirjattua kalastustoimintaa 2 kohdassa tarkoitettuun pyydysluokkaan kuuluvalla pyydyksellä, voidaan kuitenkin antaa lupa käyttää jotakin muuta pyydystä edellyttäen, että jälkimmäiselle pyydykselle myönnetty päivien määrä on vähintään yhtä suuri kuin ensin mainitulle pyydykselle myönnetty päivien määrä. 4.4. Alus, joka purjehtii sellaisen jäsenvaltion lipun alla, jolla ei ole kiintiöitä 1 kohdassa määritellyllä alueella, ei saa kalastaa 2 kohdassa tarkoitettuun pyydysluokkaan kuuluvalla pyydyksellä kyseisellä alueella, paitsi jos alukselle on myönnetty kiintiö asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti sallitun siirron jälkeen ja jos sille on myönnetty merelläolopäiviä tämän liitteen 10 tai 11 kohdan mukaisesti. 5. Toimintaa koskevat rajoitukset Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että silloin kun sen lipun alla purjehtivalla ja unionissa rekisteröidyllä aluksella on mukanaan 2 kohdassa tarkoitettuihin pyydysluokkiin kuuluvia pyydyksiä, alus ei saa olla alueella useampia päiviä kuin 6 kohdassa on vahvistettu. EU:N ALUKSILLE MYÖNNETTYJEN ALUEELLAOLOPÄIVIEN LUKUMÄÄRÄ 6. Päivien enimmäismäärä 6.1. Taulukossa I vahvistetaan niiden merelläolopäivien enimmäismäärä, jonka jäsenvaltio voi sallia lippunsa alla purjehtivan aluksen, jolla on mukanaan joitakin 2 kohdassa määriteltyjä pyydyksiä, olla kyseisellä alueella vuoden 2011 hallinnointijakson aikana. 6.2. Jäsenvaltio voi vuoden 2011 hallinnointijakson aikana hallinnoida sille myönnettyä pyyntiponnistusta kilowattipäiviin perustuvalla järjestelmällä. Tämän järjestelmän perusteella se voi sallia aluksen olla alueella sen päivien enimmäismäärän ajan, joka on eri kuin taulukossa I mille tahansa kyseisen taulukon pyydysluokalle vahvistettu päivien enimmäismäärä, jos kyseistä pyydysluokkaa vastaavaa kilowattipäivien kokonaismäärää noudatetaan. Tietyn pyydysluokan osalta kilowattipäivien kokonaismäärä on asianomaisen jäsenvaltion lipun alla purjehtiville ja kyseisen pyydysluokan edellytykset täyttäville aluksille myönnettyjen aluskohtaisten pyyntiponnistusten summa. Aluskohtaiset pyyntiponnistukset lasketaan kilowattipäivinä kertomalla kunkin aluksen koneteho niiden merelläolopäivien lukumäärällä, jotka olisivat taulukon I mukaisesti sen käytettävissä, jos tätä kohtaa ei sovellettaisi. 6.3. Jäsenvaltion, joka aikoo soveltaa 6.2 kohdassa tarkoitettua järjestelmää, on esitettävä komissiolle pyyntö, johon on liitettävä sähköisessä muodossa olevat raportit, joissa esitetään kunkin pyydysluokan osalta seuraavien tekijöiden perusteella laaditut yksityiskohtaiset laskelmat: — alukset, joilla on lupa kalastaa, ja kunkin aluksen EU:n alusrekisterin numero sekä koneteho; — niiden merelläolopäivien lukumäärä, jotka olisi alun perin myönnetty kullekin alukselle kalastusta varten taulukon I mukaisesti, sekä niiden merelläolopäivien lukumäärä, jotka olisivat kunkin aluksen käytettävissä 6.2 kohdan mukaisesti. Komissio voi tämän kuvauksen perusteella sallia, että kyseinen jäsenvaltio soveltaa 6.2 kohdassa tarkoitettua järjestelmää. 7. Hallinnointijaksot 7.1. Jäsenvaltio voi jakaa taulukossa I vahvistetut alueellaolopäivät hallinnointijaksoihin, joiden pituus on yksi tai useampi kalenterikuukausi. 7.2. Niiden päivien tai tuntien lukumäärä, jotka alus saa hallinnointijakson aikana olla alueella, on kyseisen jäsenvaltion päätettävissä. Jos jäsenvaltio sallii aluksilleen tuntikohtaisen alueellaolon, jäsenvaltion on jatkettava kulutettujen päivien laskemista 3 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltion on komission pyynnöstä esitettävä varotoimenpiteensä, joilla estetään alueellaolopäivien liiallinen kuluttaminen silloin kun alus päättää alueellaolonsa muulloin kun 24 tunnin ajanjakson päättyessä. 8. Lisäpäivien myöntäminen kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen vuoksi 8.1. Komissio voi sellaisen kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen perusteella, joka on toteutettu 1. päivän tammikuuta 2004 jälkeen joko asetuksen (EY) N:o 2792/1999 7 artiklan, asetuksen (EY) N:o 1198/2006 23 artiklan tai asetuksen (EY) N:o 744/2008 (1) mukaisesti taikka joka on seurausta muista jäsenvaltioiden asianmukaisesti perustelemista olosuhteista, myöntää jäsenvaltiolle lisämäärän merelläolopäiviä, joina lippuvaltio voi sallia aluksen olla maantieteellisellä alueella, kun sillä on mukanaan 2 kohdassa tarkoitettuja pyydyksiä. Käytöstä poistettujen, kyseistä pyydystä käyttäneiden alusten kilowattipäivinä mitattu vuoden 2003 pyyntiponnistus jaetaan kaikkien samanlaista pyydystä vuonna 2003 käyttäneiden alusten pyyntiponnistuksella. Lisäpäivät lasketaan kertomalla näin saatu suhde niiden päivien lukumäärällä, joka olisi myönnetty taulukon I mukaisesti. Jos laskutoimituksen tuloksena on päivän osa, se pyöristetään lähimpään kokonaiseen päivään. Tätä kohtaa ei sovelleta, jos alus on korvattu 4.2 kohdan mukaisesti tai jos käytöstä poistamista on jo käytetty aiempina vuosina merelläolopäivien lisämäärän myöntämiseksi. 8.2. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat 8.1 kohdassa tarkoitettuja lisäpäiviä, on esitettävä komissiolle pyyntö, johon on liitettävä sähköisessä muodossa olevat raportit, joissa esitetään kunkin pyydysluokan osalta seuraavien tekijöiden perusteella laaditut yksityiskohtaiset laskelmat: — käytöstä poistetut alukset, ja kunkin aluksen EU:n alusrekisterissä oleva numero sekä koneteho; — kyseisten alusten vuonna 2003 toteuttama kalastustoiminta, laskettuna merelläolopäivinä kunkin kyseisen pyydysluokan osalta. 8.3. Komissio voi tällaisen pyynnön perusteella muuttaa 6.2 kohdassa määriteltyä päivien lukumäärää kyseisen jäsenvaltion osalta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 8.4. Vuoden 2011 hallinnointijakson aikana jäsenvaltiot voivat jakaa lisämäärän merelläolopäiviä uudelleen kaikille laivastossa jäljellä oleville ja kyseisen pyydysluokan edellytykset täyttäville aluksille tai osalle niistä. 8.5. Jäsenvaltio ei saa jakaa vuoden 2011 hallinnointijaksolla uudelleen komission aiemmin kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen vuoksi myöntämiä lisäpäiviä, ellei komissio ole tehnyt päätöstä, jossa kyseiset lisäpäivät arvioidaan uudelleen nykyisten pyydysluokkien ja merelläolopäivien rajoitusten perusteella. Päivien lukumäärän uudelleenarviointia koskevasta jäsenvaltion pyynnöstä jäsenvaltiolle annetaan väliaikainen lupa jakaa 50 prosenttia lisäpäivien lukumäärästä uudelleen, kunnes komissio tekee päätöksensä. 9. Lisäpäivien myöntäminen tieteellisen tarkkailijajärjestelmän kattavuuden parantamiseksi 9.1. Komissio voi myöntää 1. päivän helmikuuta 2011 ja 31. päivän tammikuuta 2012 välisenä aikana tutkijoiden ja kalastusalan yhdessä toteuttaman tehostetun tieteellisen tarkkailuohjelman pohjalta jäsenvaltioille kolme lisäpäivää, joina alus voi olla alueella, kun sillä on mukana 2 kohdassa määriteltyihin pyydysluokkiin kuuluvia pyydyksiä. Tässä ohjelmassa keskitytään erityisesti poisheitettyihin määriin ja saaliiden koostumukseen, ja se ulottuu laajemmalle kuin tietojenkeruun vaatimukset, jotka vahvistetaan asetuksessa (EY) N:o 199/2008 ja asetuksessa (EY) N:o 665/2008 (2) kansallisten ohjelmien osalta. Tarkkailijat ovat kalastusaluksen omistajasta, päälliköstä tai miehistön jäsenistä riippumattomia. 9.2. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat 9.1 kohdassa tarkoitettuja lisäpäiviä, on toimitettava komissiolle hyväksyntää varten kuvaus tehostetusta tieteellisestä tarkkailuohjelmastaan. 9.3. Komissio voi edellä mainitun kuvauksen perusteella ja tieteellis-teknis-taloudellista kalastuskomiteaa (STECF) kuultuaan muuttaa 6.1 kohdassa määriteltyä päivien määrää asianomaisen jäsenvaltion ja tehostettuun tarkkailuohjelmaan kuuluvien alusten, alueiden ja pyydysten osalta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 9.4. Jos jäsenvaltion esittämälle tieteelliselle tehostetulle tarkkailuohjelmalle on jo aiemmin saatu komission hyväksyntä ja jäsenvaltio aikoo jatkaa sen soveltamista muutoksitta, sen on ilmoitettava komissiolle tämän ohjelman jatkumisesta neljä viikkoa ennen ohjelman soveltamiskauden alkamista. Taulukko I Aluksen vuosittaisten alueellaolopäivien enimmäismäärä pyydysluokittain Pyydys kohta 2 Nimike Käytetään ainoastaan 2 kohdassa määriteltyjä pyydysluokkia Englannin kanaalin länsiosa 2(a) Puomitroolit, joiden silmäkoko on ≥ 80 mm 164 2(b) Seisovat verkot, joiden silmäkoko on < 220 mm 164 KALASTUSALUKSILLE MYÖNNETTYJEN PYYNTIPONNISTUSTEN VAIHTO 10. Päivien siirtäminen jäsenvaltion lipun alla purjehtivien kalastusalusten välillä 10.1. Jäsenvaltio voi sallia lippunsa alla purjehtivien kalastusalusten väliset alueellaolopäivien vaihdot, jos edellytetään, että vastaanottavan aluksen saamien päivien lukumäärä kerrottuna sen kilowatteina ilmaistulla koneteholla (kilowattipäivät) on enintään yhtä suuri kuin luovuttavalta alukselta siirrettyjen päivien lukumäärä kerrottuna sen kilowatteina ilmaistulla koneteholla. Alusten konetehon kilowatteina ilmaistun määrän on oltava sama, joka on kirjattu kummankin aluksen osalta EU:n kalastusalusrekisteriin. 10.2. Alueellaolopäivien kokonaismäärä kerrottuna luovuttavan aluksen kilowatteina ilmaistulla koneteholla ei saa ylittää luovuttavan aluksen kyseisellä alueella harjoittamaan kalastustoimintaan käytettyjen, aluksen kalastuspäiväkirjasta vuosilta 2001, 2002, 2003, 2004 ja 2005 tarkistettujen vuoden keskimääräisten päivien lukumäärää kerrottuna kyseisen aluksen kilowatteina ilmaistulla koneteholla. 10.3. Edellä 10.1 kohdassa kuvattu päivien siirto sallitaan ainoastaan sellaisten alusten välillä, jotka käyttävät samaan 2 kohdassa tarkoitettuun pyydysluokkaan kuuluvia pyydyksiä saman hallinnointijakson aikana. 10.4. Jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä toimitettava toteutettuja siirtoja koskevat raportit. Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen voidaan vahvistaa yksityiskohtainen laskentataulukko, jotta komissio saisi nämä raportit käyttöönsä. 11. Päivien siirtäminen eri jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivien kalastusalusten välillä Jäsenvaltiot voivat sallia, että niiden lipun alla purjehtivien kalastusalusten välillä siirretään alueellaolopäiviä samalla alueella ja samaksi hallinnointijaksoksi edellyttäen, että 4.2, 4.4, 6 ja 10 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin. Jos jäsenvaltiot päättävät sallia tällaisen siirron, niiden on ennen siirron tekemistä ilmoitettava komissiolle siirtoa koskevat yksityiskohtaiset tiedot, mukaan luettuina sopimansa siirrettävien päivien lukumäärä, pyyntiponnistus ja tarvittaessa siihen liittyvät kalastuskiintiöt. ILMOITUSVELVOLLISUUDET 12. Tietojen kerääminen Jäsenvaltioiden on tämän liitteen mukaisten alueellaolopäivien hallinnoinnissa käytettyjen tietojen perusteella kerättävä neljännesvuosittain tiedot alueella vedettävien ja seisovien pyydysten osalta käytetystä kokonaispyyntiponnistuksesta sekä eri pyydystyyppejä käyttävien alusten pyyntiponnistuksesta tässä liitteessä tarkoitetulla alueella. 13. Tietojen toimittaminen Jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä asetettava komission saataville laskentataulukko 12 kohdassa tarkoitetuista tiedoista taulukoissa II ja III määritetyssä muodossa sähköpostiosoitteeseen, jonka komissio ilmoittaa jäsenvaltioille. Jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä toimitettava komissiolle myönnettyä ja käytettyä pyyntiponnistusta koskevat yksityiskohtaiset tiedot, jotka kattavat vuosien 2010 ja 2011 hallinnointijaksot kokonaan tai osittain, taulukoissa IV ja V määritetyssä muodossa. Taulukko II Ilmoitusmalli kilowattipäiviä koskevien tietojen toimittamiseksi vuosittain Jäsenvaltio Pyydys Vuosi Kokoomailmoitus (1) (2) (3) (4)

Taulukko III Tietojen muoto kilowattipäiviä koskevien tietojen toimittamiseksi vuosittain Kentän nimi Merkkien/numeroiden enimmäismäärä Tasaus (3) V(asen)/ O(ikea) Määrittely ja huomautukset 1) Jäsenvaltio 3 Jäsenvaltio (3-kirjaiminen ISO-koodi), jossa alus on rekisteröity 2) Pyydys 2 Yksi seuraavista pyydystyypeistä BT = puomitroolit ≥ 80 mm GN = verkko < 220 mm TN = riimuverkko tai pussiverkko < 220 mm 3) Vuosi 4 joko 2006, 2007, 2008, 2009, 2010 tai 2011 4) Kokoomailmoitus 7 O Vuoden 1. päivästä tammikuuta 31. päivään joulukuuta asti toteutunut yhteenlaskettu pyyntiponnistuksen määrä kilowattipäivinä ilmaistuna

Taulukko IV Ilmoitusmalli aluskohtaisten tietojen toimittamiseksi Jäsenvaltio CRF-numero Ulkoiset merkinnät Hallinnointi-jakson pituus Ilmoitetut pyydykset Kelpoisuuspäivät ilmoitettuja pyydyksiä käyttäen Käytety päivät ilmoitettuja pyydyksiä käyttäen Siirretyt päivät No 1 No 2 No 3 … No 1 No 2 No 3 … No 1 No 2 No 3 … (1) (2) (3) (4) (5) (5) (5) (5) (6) (6) (6) (6) (7) (7) (7) (7) (8)

Taulukko V Tietojen muoto aluskohtaisten tietojen toimittamiseksi Kentän nimi Merkkien/numeroiden enimmäismäärä Tasaus (4) V(asen)/ O(ikea) Määrittely ja huomautukset 1) Jäsenvaltio 3 Jäsenvaltio (3-kirjaiminen ISO-koodi), jossa alus on rekisteröity 2) CFR-numero 12 EU:n kalastusalusrekisterin numero Kalastusaluksen yksilöllinen tunnistenumero Jäsenvaltio (3-kirjaiminen ISO-koodi) ja sitä seuraava tunnistemerkkijono (9 merkkiä). Jos tunnisteessa on vähemmän kuin 9 merkkiä, sitä on täydennettävä vasemmalle merkittävillä nollilla 3) Ulkoiset merkinnät 14 V Asetuksen (ETY) N:o 1381/87 mukaisesti 4) Hallinnointi-jakson pituus 2 V Hallinnointijakson pituus kuukausina mitattuna 5) Ilmoitetut pyydykset 2 V Yksi seuraavista pyydystyypeistä: BT = puomitroolit ≥ 80 mm GN = verkko < 220 mm TN = riimuverkko tai pussiverkko < 220 mm 6) Ilmoitettuun pyydykseen / ilmoitettuihin pyydyksiin sovellettava erityisedellytys 3 V Aluksen liitteen II C mukaisten kelpoisuuspäivien lukumäärä ilmoitettua pyydystä käyttäen ja ilmoitetun hallinnointijakson pituus 8) Käytetyt päivät ilmoitettua pyydystä/ilmoitettuja pyydyksiä käyttäen 3 V Niiden päivien lukumäärä, joina alus oli tosiasiallisesti alueella ja käytti ilmoitettua pyydystä vastaavaa pyydystä ilmoitetulla hallinnointijaksolla 9) Siirretyt päivät 4 V Siirrettävien päivien osalta ilmoitetaan ”– siirrettävien päivien lukumäärä” ja saatujen siirtopäivien osalta ”+ saatujen päivien lukumäärä” (1) Neuvoston asetus (EY) N:o 744/2008, annettu 24 päivänä heinäkuuta 2008, talouskriisistä kärsivien Euroopan yhteisön kalastuslaivastojen rakenneuudistuksen tukemiseksi toteutettavasta väliaikaisesta erityistoimesta (EUVL L 202, 31.7.2008, s. 1). (2) Komission asetus (EY) N:o 665/2008, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2008, kalatalousalan tietojen keruuta, hallintaa ja käyttöä koskevista yhteisön puitteista sekä yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevien tieteellisten lausuntojen tukemisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 199/2008 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EUVL L 186, 15.7.2008, s. 3). (3) Vakiopituisten tietueiden tiedonsiirtoa varten merkityksellinen tieto. (4) Vakiopituisten tietueiden tiedonsiirtoa varten merkityksellinen tieto.

LIITE II D ICES-ALUEILLA II a JA III a SEKÄ ICES-SUURALUEELLA IV TUULENKALAA PYYTÄVIEN ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET 1. Tässä liitteessä säädettyjä edellytyksiä sovelletaan ICES-alueilla II a ja III a sekä ICES-suuralueella IV olevilla EU:n vesillä pohjatroolilla, nuotalla tai vastaavalla vedettävällä pyydyksellä, jonka silmäkoko on alle 16 mm, kalastaviin yhteisön kalastusaluksiin. 2. Tässä liitteessä säädettyjä edellytyksiä sovelletaan kolmansien maiden aluksiin, joilla on lupa pyytää tuulenkalaa ICES-suuralueella IV sijaitsevilla EU:n vesillä, jollei toisin ole mainittu tai jollei muuta seuraa unionin ja Norjan välisistä neuvotteluista, sellaisena kuin ne on esitetty EU:n ja Norjan välillä sovittuja päätelmiä koskevassa yhteisesti sovitussa pöytäkirjamerkinnässä. 3. Tässä liitteessä tuulenkalan kalastuksenhoitoalueet ovat seuraavan taulukon ja tämän liitteen lisäyksen mukaiset: Tuulenkalan kalastuksenhoitoalue ICES-tilastoruudut 1 31-34 E9-F2; 35 E9- F3; 36 E9-F4; 37 E9-F5; 38-40 F0-F5; 41 F5-F6 2 31-34 F3-F4; 35 F4-F6; 36 F5-F8; 37-40 F6-F8; 41 F7-F8 3 41 F1-F4; 42-43 F1-F9; 44 F1-G0; 45-46 F1-G1; 47 G0 4 38-40 E7-E9; 41-46 E6-F0 5 47-51 E6 + F0-F5; 52 E6-F5 6 41-43 G0-G3; 44 G1 7 47-51 E7-E9 4. Komissio pyrkii ICESin ja STECF:n antaman, tuulenkalan kalastusmahdollisuuksia kullakin 3 kohdassa määritellyllä tuulenkalan kalastuksenhoitoalueella koskevan lausunnon perusteella tarkistamaan liitteessä I tuulenkalalle EU:n vesillä ICES-alueilla II a ja III a sekä ICES-suuralueella IV vahvistetut TACit ja kiintiöt 1 päivään maaliskuuta 2011 mennessä. 5. Pohjatroolilla, nuotalla tai vastaavalla vedettävällä pyydyksellä, jonka silmäkoko on al