Vuosikertomus varainhoitovuodelta 1996 ja toimielinten vastaukset Ensimmäinen Nide Yleiseen talousarvioon sekä kuudenteen ja seitsemänteen Euroopan kehitysrahastoon liittyviä toimia koskeva kertomus



Virallinen lehti nro C 348 , 18/11/1997 s. 0001 - 0417



VUOSIKERTOMUKSEN varainhoitovuodelta 1996 (96/C 348/01) Vuosikertomus, jossa ovat mukana toimielinten vastaukset tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin, on toimitettu vastuuvapauden myöntämisestä vastaaville ja muille toimielimille. Bernhard FRIEDMANN (presidentti) John WIGGINS Giorgio CLEMENTE Barry DESMOND Patrick EVERARD Armindo de Jesus de SOUSA RIBEIRO Antoni CASTELLS Jan O. KARLSSON Hubert WEBER Aunus SALMI Jørgen MOHR Kalliopi NIKOLAOU François COLLING Maarten B. ENGWIRDA Jean-François BERNICOT ENSIMMÄINEN NIDE YLEISEEN TALOUSARVIOON SEKÄ KUUDENTEEN JA SEITSEMÄNTEEN EUROOPAN KEHITYSRAHASTOON LIITTYVIÄ TOIMIA KOSKEVA KERTOMUS SISÄLLYS Sivu Yleinen johdanto 6 Osa I Omat varat Luku 1 Omat varat 12 Osa II Yhteinen maatalouspolitiikka Johdanto 46 Luku 2 Budjettihallinto 49 Luku 3 Maatalousmarkkinoiden järjestely - Kasvituotteet 64 Luku 4 Yhteinen markkinajärjestely - Eläintuotteet - Naudanlihapalkkijärjestelmät sekä tietyt BSE-tautia koskevat toimenpiteet 99 Luku 5 Naudanliha-alan vientitukimenettelyihin liittyviä näkökohtia 125 Osa III Rakenteelliset toimet Johdanto 138 Luku 6 Euroopan aluekehitysrahasto 143 Luku 7 Euroopan sosiaalirahasto 175 Luku 8 Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto, ohjausosasto (EMOTR-ohjaus) 198 Luku 9 Yhteinen kalastus- ja meripolitiikka 220 Sivu Osa IV Sisäpolitiikan alat Johdanto 238 Luku 10 Tutkimus 239 Luku 11 Teollisuuspolitiikka - MEDIA 255 Osa V Yhteisön ulkopuoliset toimet Johdanto 269 Luku 12 Euroopan kehitysrahastot 271 Luku 13 Yhteistyö kehitysmaiden ja muiden kolmansien maiden kanssa (lukuun ottamatta Keski- ja Itä-Eurooppaa) 293 Luku 14 Toimet Keski- ja Itä-Euroopan maiden, uusien itsenäisten valtioiden (entinen Neuvostoliitto) sekä Mongolian hyväksi 317 Osa VI Hallintomenot Johdanto 345 Luku 15 Komissio 349 15.1 Yleisluonteiset tuet 351 15.2 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 353 15.3 Yhteisön hajautetut erillisvirastot 360 15.4 Yhteinen sairausvakuutusjärjestelmä 361 Luku 16 Tilintarkastustuomioistuin 383 Luku 17 Talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea 385 Osa VII Rahoitusvälineet ja pankkitoiminta Luku 18 Rahoitusvälineet ja pankkitoiminta 391 Liite I Tilintarkastustuomioistuimen antamat kertomukset ja lausunnot viiden viime vuoden ajalta 409 Huom. Kaaviot ovat tämän kertomuksen lopussa liitteessä II (toinen nide). TOIMIELINTEN VASTAUKSET Sivu Osa I Omat varat Luku 1 Omat varat 37 Osa II Yhteinen maatalouspolitiikka Johdanto 48 Luku 2 Budjettihallinto 59 Luku 3 Maatalousmarkkinoiden järjestely - Kasvituotteet 91 Luku 4 Yhteinen markkinajärjestely - Eläintuotteet - Naudanlihapalkkiojärjestelmät sekä tietyt BSE-tautia koskevat toimenpiteet 118 Luku 5 Naudanliha-alan vientitukimenettelyihin liittyviä näkökohtia 135 Osa III Rakenteelliset toimet Johdanto 142 Luku 6 Euroopan aluekehitysrahasto 164 Luku 7 Euroopan sosiaalirahasto 189 Luku 8 Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto, ohjausosasto (EMOTR-ohjaus) 214 Luku 9 Yhteinen kalastus- ja meripolitiikka 233 Osa IV Sisäpolitiikan alat Luku 10 Tutkimus 249 Luku 11 Teollisuuspolitiikka - MEDIA 263 Osa V Yhteisön ulkopuoliset toimet Luku 12 Euroopan kehitysrahastot 287 Luku 13 Yhteistyö kehitysmaiden ja muiden kolmansien maiden kanssa (lukuun ottamatta Keski- ja Itä-Eurooppaa) 312 Luku 14 Toimet Keski- ja Itä-Euroopan maiden, uusien itsenäisten valtioiden (entinen Neuvostoliitto) sekä Mongolian hyväksi 337 Sivu Osa VI Hallintomenot Luku 15 Komissio 373 15.1 Yleisluonteiset tuet 373 15.2 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 374 15.3 Yhteisön hajautetut erillisvirastot 376 15.4 Yhteinen sairausvakuutusjärjestelmä 378 Luku 16 Luku 17 Talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea 388 Osa VII Rahoitusvälineet ja pankkitoiminta Luku 18 Rahoitusvälineet ja pankkitoiminta 406 YLEINEN JOHDANTO 0.0. SISÄLLYS Kohdat Kertomuksen rakenne 0.1 Budjettihallinto 0.2 - 0.6 Hallinto ja valvonta 0.7 - 0.27 Menojen toteen näyttäminen 0.7 Tärkeimmät huomautukset 0.8 - 0.27 Yhteisön tulot 0.9 - 0.10 EMOTR:n tukiosasto 0.11 - 0.13 Rakenteelliset toimet 0.14 - 0.18 Komission hallinnoimat ohjelmat 0.19 - 0.24 Muut menot 0.25 - 0.27 Koordinointi 0.28 Arviointi 0.29 Tarkastuslausumat (II nide) 0.30 - 0.33 Komission toteuttamat korjaavat toimet 0.34 - 0.36 Varainhoitoasetus 0.37 Tarkastuksen merkitys 0.38 KERTOMUKSEN RAKENNE 0.1. Tämä varainhoitovuotta 1996 koskeva vuosikertomus poikkeaa rakenteeltaan aiempien vuosien kertomuksista; vuosikertomuksen ensimmäinen nide noudattaa rahoitusnäkymien rakennetta, ja toinen nide sisältää tarkastuslausumat ja niihin liittyvät luvut sekä yleisen talousarvion että Euroopan kehitysrahaston osalta. BUDJETTIHALLINTO 0.2. Runsaiden talousarviomäärärahojen osoittaminen voi luoda menopaineita tai vähintäänkin viedä sijaa tiukalta varainhoidolta. Luvuissa 2, 3 ja 4 selostetaan, miten maailmanmarkkinahintojen huomiotta jättäminen lainsäädännössä johtaa tarpeettomiin tukimenoihin maatalouden alalla. Jäsenvaltioille suoritettujen ennakkomaksujen selvittämisen aikana tehdyissä tarkastuksissa havaitaan ja korjataan virheitä ja säännönvastaisuuksia, mutta tarkastusten avulla ei estetä liian korkeiden tukitasojen muodostumista tai ylläpitoa, joita ei voida pitää julkisten varojen moitteettomana käyttönä. Kyseiset määrät ovat merkittävät: luvussa 3 kiinnitetään huomiota viljoista maksettuihin, 3 000 miljoonaa ecua liian suuriin korvauksiin ja neljännessä luvussa tuodaan esille naudanlihan tuottajille maksetut korvaukset, jotka olivat yli 800 miljoonaa ecua liian suuret. Erityiskertomuksessa n:o 4/97 selostettiin, että myös Saksojen yhdistymiseen liittyvien toimenpiteiden yhteydessä maksettiin aivan liian suuria korvauksia ja vientitukia sekä suoritettiin tarpeettomia menoja. 0.3. Rakenteellisten menojen osalta jäsenvaltioille maksettuja ennakoita käsitellään komission tasolla lopullisina menoina, mutta kirjanpito- ja valvontajärjestelyt ja menojen selvittämiskäytännöt eivät ole asianmukaisia. Tämänkaltainen järjestelmä helpottaa mahdollisimman suurten varojen siirtämistä jäsenvaltioihin, mutta se ei takaa varojen oikea-aikaista ja tarkoituksenmukaista käyttöä yhteisön tavoitteiden mukaisesti. Luvussa 6 kiinnitetään huomiota merkittäviin viivästyksiin, joita aiheutui toteutettaessa investointiohjelmia vuosien 1989 ja 1993 välisen rahoituskauden aikana. Luvuissa 6, 7 ja 8 tuodaan esille ohjelmien tavoitteiden ja sisällön huono määrittely, edunsaajien rahoitusosuuden puuttuminen sekä toimien edistymistä koskevien tietojen jatkuva puuttuminen. Huomattavia rahamääriä jää pitkäksi aikaa välittäjinä toimivien viranomaisten käsiin sen sijaan että varat siirrettäisiin lopullisille edunsaajille. Ohjelmissa, jotka on virallisesti saatettu loppuun, havaittiin lukuisia laillisuuteen ja asianmukaisuuteen liittyviä virheitä ja ongelmia. 0.4. Myös PHARE- ja TACIS-ohjelmissa määrärahat ylittivät rahoitusmäärän, joka oli todellisuudessa mahdollista käyttää. Luvussa 14 analysoidaan maksattamatta olevien maksusitoumusten määrän jatkuvaa kasvua vuosina 1990-1996 sekä komission vaikeuksia sellaisia hyväksyttyjä ohjelmia koskevien sopimusten täytäntöönpanossa - ja myös sopimusten tekemisessä - joiden osalta se on jo tehnyt maksusitoumuksia. PHAREn hajautetusta täytäntöönpanojärjestelmästä annetussa erityiskertomuksessa n:o 3/97 todettiin, että vuosina 1990-1995 suoritetuista ennakkomaksuista oli vuoden 1995 lopussa 497 miljoonan ecua (38 prosenttia) yhä kansallisten edunsaajahallintojen pankkitileillä. Tämä oli seurausta siitä, että komissio keskittyi sitomaan vuotuiset talousarviomäärärahat kokonaisuudessaan ja siitä, että edunsaajamaissa oli heikot valmiudet varojen käyttöön. Yhtenä syynä oli myös ohjelmien liian suuri määrä. Ukrainalle myönnettyä TACIS-tukea koskevassa erityiskertomuksessa n:o 6/97 kiinnitettiin myös huomiota hitaaseen määrärahojen käyttöön ja tarpeettomaan varojen käyttöön asettamiseen. 0.5. Voidaan todeta yleisesti, että yhteisön rahoitusjärjestelmässä, jossa käytetään laajalti ennakkomaksuja ja jossa ennakkomaksuja käsitellään pääkirjanpidon tasolla budjettimenoina, varojen käyttöaste lopullisen edunsaajan tasolla on epäselvä. Tällaisen järjestelmän ei voida katsoa täyttävän moitteettoman varainhoidon edellytyksiä. Yhteisön varojen siirtämisen asianmukaisuutta on näin ollen vaikea selvittää. 0.6. Myös maksusitoumusmäärärahojen puute aiheuttaa ongelmia. Esimerkiksi luvussa 13 osoitetaan, että komission oli lykättävä rahoitusnäkymissä vastaavalle osalle vahvistetun enimmäismäärän vuoksi maksusitoumusten tekemistä sellaisten hankkeiden osalta, joista rahoituspäätökset oli jo tehty (muun muassa MEDA-ohjelmiin liittyvät hankkeet ja eräs suuri Intiassa toteutettava hanke). On useita vuosia kestävien toimien perusperiaatteen vastaista lykätä maksusitoumusten tekemistä. Tilintarkastustuomioistuimen äskettäisessä varainhoitoasetusta koskevassa lausunnossa (ks. kohta 0.37) viitataan tähän asiaan. HALLINTO JA VALVONTA Menojen toteen näyttäminen 0.7. Nykyisissä tukijärjestelmissä sovellettu tavan-omainen näyttövelvollisuus, jonka mukaan edunsaajan on kaikilta osin näytettävä toteen julkisten varojen käyttö, on varsin usein kääntynyt päinvastaiseksi. Komissiolla on siinä määrin vaikeuksia tarkastaa unionin varainkäytön laillisuus-, asianmukaisuus- ja moitteettomuustekijät, että se ei pysty huolehtimaan asianmukaisesti talousarvion hallinnointiin liittyvästä keskeisestä vastuualueestaan. Ongelmat ilmenevät erityisen selvästi rakennerahastoissa, ja merkittäviä ongelmia on myös yhteisen maatalouspolitiikan alalla. Komissio asettaa yhteisön varoja käyttöön ennakkomaksuina ja voi ainoastaan periä ne takaisin tai kohdentaa ne uudelleen, mikäli se voi osoittaa varoja käytetyn väärin. Käytäntö olisi täysin hyväksyttävä, jos edunsaajilla ja välittäjänä toimivilla tahoilla olisi sellaiset kirjanpito- ja valvontajärjestelmät, joiden avulla voitaisiin riittävin ja asiaankuuluvin todentavin tiedoin perustella aiheutuneet menot kaikilta osin, ja jos edunsaajien ja välittäjinä toimivien tahojen olisi esitettävä tai asetettava komission käyttöön kyseinen todentava aineisto, jotta komission yksiköt voisivat suorittaa tarkastuksia tarvittavassa määrin. Valitettavasti yhtei-sön varainhoidon hajauttamista ei ole toteutettu siten, että samalla olisi perustettu asianmukaiset tieto- ja kirjanpitojärjestelmät, joiden avulla yhteisön viranomaiset voisivat yleisen edun nimissä hoitaa niille kuuluvan yleisen valvontatehtävän. Virheiden ja säännönvastaisuuksien havaitsemisen kannalta tästä aiheutuu vakavia haittoja. Lisäksi ei ole varmuutta yhteisön varojen asianmukaisesta käytöstä. Tilintarkastustuomioistuimen esittämät huomautukset ja suositukset kytkeytyvät luonnollisesti tähän perustavaa laatua olevaan rakenteelliseen epäkohtaan, joka on todettavissa yhteisön varainhoidossa. Tärkeimmät huomautukset 0.8. Lähes kaikissa tämän kertomuksen luvuissa (ja viidessä erityiskertomuksessa, jotka on tarkoitettu otettavaksi huomioon vuotta 1996 koskevassa vastuuvapausmenettelyssä) on huomautuksia hallinnon ja valvonnan puutteista, jotka osoittavat, missä määrin kirjanpitoa ja varainhoitoa varten tarkoitettujen asianmukaisten järjestelmien kehittämistä erityisesti jäsenvaltioiden tasolla ei ole pystytty mukauttamaan yhteisön toiminnan laajenemiseen ja monimuotoisuuteen. Yhteisön tulot 0.9. Luvussa 1 kiinnitetään huomiota omia varoja koskeviin riskitekijöihin, jotka liittyvät vapaa-alueiden toimintaan ja sisäisen jalostuksen järjestelyihin. Luvussa esitetään, että tekaistuja alkuperätodistuksia käytetään usein, ja niiden avulla pyritään pääsemään etuusmenettelyyn. Luvussa tuodaan myös esille, että yhteisölle aiheutuu säännösten mukaisten aikarajojen vuoksi taloudellisia tappioita, sillä tutkimukset ovat aikaa vieviä. Jotta omien varojen tilittämisessä vältyttäisiin viivästyksiltä ja voitaisiin taata varojen asianmukainen ja yhdenmukainen kantomenettely, komission olisi vahvistettava tarkat periaatteet sellaisten tapausten ratkaisemiseksi, joissa sillä on varauksellinen kanta alv- ja BKTL-varojen laskentaan. 0.10. Viljakaupan hallinnointia koskevassa erityiskertomuksessa n:o 5/97 todettiin, että vientitukien takaisinperinnässä oli jatkuvasti vaikeuksia, vaikka viejät olivat myöntäneet puutteellisia toimitusmääriä koskevat ostajien valitukset aiheellisiksi. EMOTR:n tukiosasto 0.11. EMOTR:n tukiosastoa koskevissa luvuissa tarkastellaan yhteisen maatalouspolitiikan vuoden 1992 uudistuksen toteutukseen liittyviä ongelmia vilja- ja naudanliha-alan osalta. Yhdennettyjä hallinto- ja valvontajärjestelmiä, jotka ovat asianmukaisen varainhoidon kannalta olennaiset, ei ole kaikilta osin vielä otettu käyttöön. Vilja-alaan liittyvän tuotosten tasaamisjärjestelmän toimintaa hankaloittavat epätäsmälliset asetukset, ja jäsenvaltioiden aineiston perusteella on mahdotonta todeta asianmukaista kirjausketjua. Jotkin jäsenvaltiot ovat jättäneet noudattamatta säännösten mukaisia edellytyksiä, jotka koskevat riskianalyysiä, pinta- alaan ja satoon kohdistuvia tarkastuksia sekä raportointia. Naudanlihan osalta havaittiin viivästyksiä kansallisten järjestelmien soveltamisessa, ja lisäksi alalla on vielä parannettava karjan rekisteröintiä sekä hallinnollisia asiakirjoja ja tietokantoja. 0.12. Naudanlihan tuontia Kanariansaarille koskevan erityisen tukiohjelman yhteydessä valvonta oli riittämätöntä ja tarvittavaa kansallista lainsäädäntöä ei ollut hyväksytty. Egyptin eläinlääkintäviranomaisten tarkastuksissaan hylkäämän viedyn naudanlihan uudelleentuontia koskevat tulli- ja eläinlääkinnälliset tarkastukset olivat myös riittämättömät. 0.13. Seuraamusjärjestelmä, joka on viinialalla äskettäin otettu käyttöön sellaisia tapauksia varten, joissa edunsaajat antavat vääriä ja epätäydellisiä tietoja yhteisön hallinnon tietojärjestelmään, ei ole vielä osoittautunut tehokkaaksi, eikä viinitilarekistereitä ole vielä perustettu asianmukaisesti. Tupakan tukijärjestelmän monimutkaisuus huomioon ottaen on myös valitettavaa, että vuoden 1993 uudistukseen kuuluvia jäsenvaltioissa toimivia valvontayksiköitä ei ole perustettu. Rakenteelliset toimet 0.14. Kaikissa rakenteellisia toimia käsittelevissä luvuissa esitetään aiempien vuosien tapaan vakavaa arvostelua jäsenvaltioiden menoilmoituksista, jotka ovat usein epäluotettavia tai epätarkkoja. Kirjanpito- ja tietojärjestelmiä on parannettava, jotta kirjausketju, joka yhdistää komission maksut monien tiedonkoonti- ja varmennustasojen kautta lopullisten edunsaajien menoihin, olisi asianmukainen. 0.15. Luvussa 6 tuodaan esille monia rakenteellisten toimien laillisuuteen ja asianmukaisuuteen liittyviä ongelmia, jotka todettiin siinä osassa vuosien 1989-1993 ohjelmia, joka oli virallisesti saatu valmiiksi ja päätetty. Komissio ja jäsenvaltiot tarvitsevat järjestelmiä, joiden avulla voidaan varmistaa, että yhteisön talousarviosta ei rahoiteta tukeen oikeuttamattomia menoja. 0.16. Luvussa 7 korostetaan, että jäsenvaltioissa tarvitaan riskianalyysiin perustuvia, lopullisiin edunsaajiin kohdistuvia tarkastustoimia ja että komission olisi kiinnitettävä entistä enemmän huomiota lopullisten menoilmoitusten tarkastamiseen, jotta varmistuttaisiin ESR:n rahoituksen myöntämiselle asetettujen edellytysten täyttymisestä - myös kansallisen rahoitusosuuden osalta. 0.17. Luvussa 8 tarkastellaan tapauksia, joissa ilmoitettuja menoja ei voida jäljittää kirjanpidosta tai joissa yksittäiset maksetut määrät poikkeavat ilmoitetuista määristä. Kansalliset viranomaiset ovat myöntäneet tukea maataloustuotteita jalostaville yrityksille, joiden markkinanäkymiä tai elinkelpoisuutta ei voida pitää kovin hyvinä; lisäksi on hyväksytty virheellisiä menoilmoituksia. 0.18. Komission olisi otettava tarkempaan tarkasteluun kalatalouden rahoituksen ohjausvälineen hajautettu hallinnoi nti (luku 9) ja etenkin suoritettava paikan päällä tarkastuksia ilmoitettujen menojen laillisuudesta, asianmukaisuudesta ja tosiasiallisuudesta. Yhteisön kalastuslaivaston uudelleenjärjestelyä koskevan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen n:o 3/93 seurantatoimien yhteydessä saatiin vahvistusta sille, että vaikuttavaa seurantaa ja valvontaa varten suunnitellut hallinnon tietojärjestelmät eivät ole tuen tehokasta kohdentamista silmällä pitäen vieläkään asianmukaiset. Komission hallinnoimat ohjelmat 0.19. Komission suoraan hallinnoimien menojen käsittelyssä havaittiin puutteita monilla aloilla. 0.20. Pienten ja keskisuurten yritysten osallistuminen tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskeviin ohjelmiin on aiheena luvussa 10, jossa esitettyjen päätelmien mukaan pk-yritysten laskenta- ja kirjanpitojärjestelmien puutteet ja sääntöjen monimutkaisuus ovat syynä virheellisiin kustannusselvityksiin; komission olisi toimitettava enemmän tarkastuksia, jotta luotaisiin perusta liian suurten maksujen takaisinperimiseksi ja havaittaisiin säännönvastaiset maksupyynnöt. Yleisesti ottaen yhteisön on parannettava ja yksinkertaistettava menettelyjään ja kehitettävä erityisiä toimenpiteitä pk-yritysten tarpeisiin. 0.21. Yhteisön audiovisuaalisen politiikan teollisiin näkökohtiin liittyvä MEDIA I -tukiohjelma (luku 11) kärsi siitä, että tukiorganisaatioihin sovelletut sopimusjärjestelyt olivat epäselvät, tukiorganisaatioiden tarkastukset olivat riittämättömät ja riskipääoman hoitoa sekä maksamattomien lainojen takaisinperintää koskevat ohjeet puuttuivat. 0.22. EKR:n varoin rahoitettuja urakoita koskevien sopimusten kohdalla todettiin ajanjaksona 1988-1993 voimessa olleessa tarjouskilpailumenettelyssä (luku 12) lukuisia epäkohtia asetuksissa ja niiden soveltamisessa. Epäkohdat liittyivät kilpailukutsujen valmisteluun ja hyväksymiseen sekä menettelyihin, joita sovellettiin arvioitaessa ehtojen täyttymistä ja käsiteltäessä tarjouksiin liittyviä selvennyksiä. 0.23. Luvussa 13 tarkastellaan, kuinka eräs aluetason julkinen rahoituslaitos on hallinnoinut lainarahastoa, joka on tarkoitettu Keski-Amerikassa toimiville vienti-yrityksille osoitettuja lainoja varten. Rahasto perustettiin vuonna 1991; tuolloin tilintarkastustuomioistuin oli juuri tiedottanut komissiolle merkittävistä laiminlyönneistä, joita kyseisen alueellisen rahoituslaitoksen kohdalla oli havaittu erään toisen suuren hankkeen hallinnoinnin yhteydessä. Vaikka komissio sisällytti lainarahastohankkeen rahoitussopimukseen aiempaa tiukempia ehtoja, rahoituslaitos jätti noudattamatta monia ehtoja, eikä komissio toteuttanut tehokkaita toimia ehtojen noudattamisen varmistamiseksi. 0.24. PHARE- ja TACIS-maiden maatalousuudistukseen suunnatun tuen osalta selostetaan luvussa 14, että ohjelmaehdotuksia käsitellessään komissio ei ole kiinnittänyt tarpeeksi huomiota edunsaajamaiden hallinnolliseen organisaatioon tai niiden institutionaaliseen ja lainsäädännölliseen tilanteeseen. Muut menot 0.25. Luvussa 15 todetaan, että on tarpeen määritellä entistä paremmin tuen käyttö Euroopan edun mukaisia järjestöjä tuettaessa sekä määrittää tarkoin yhteisön rahoitukseen oikeuttavien menojen ja toiminnan luonne. Luvussa kiinnitetään lisäksi huomiota ongelmiin, jotka liittyvät yhteisön hajautettujen erillisvirastojen talousarvion esittämiseen, kirjanpitojärjestelmiin ja sisäiseen valvontaan. Varainhoitonsa parantamiseksi erillisvirastojen olisi - itsenäisen asemansa siitä mitenkään muuttumatta - tehtävä yhteistyötä komission kanssa. 0.26. Luvussa 17 käsitellään puutteita, jotka liittyvät talous- ja sosiaalikomitean ja vähäisessä määrin alueiden komitean jäsenille ja varajäsenille maksettuihin matkakulukorvauksiin ja päivärahoihin. 0.27. Luvussa 18 - Rahoitusvälineet ja pankkitoiminta - todetaan, että komission olisi vastaisuudessa valvottava kaikkia toimenpiteitä, jotka ovat samankaltaisia kuin vuonna 1980 tapahtuneen maanjäristyksen jälkeen Italialle myönnetyt korkotuelliset lainat. Näin voitaisiin taata, että hallinnoinnista huolehtiva yksikkö toteuttaa korjaavia toimenpiteitä, jos lainansaajat eivät noudata sitoumuksiaan. KOORDINOINTI 0.28. Hallintoa ja valvontaa haittaa usein koordinoinnin puute. Tällaisia merkittäviä tapauksia esitetään luvuissa 6, 7, 10, 11 ja 14 sekä humanitaarista apua koskevassa erityiskertomuksessa (n:o 2/97). Luvuissa 3 ja 4 todetaan, että maatalousalan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän kehittäminen hankaloitui asianmukaisten tietokonejärjestelmien kehittämisessä tapahtuneiden viivästysten vuoksi. Viisi vuotta sitten päätettiin osoittaa huomattavia voimavaroja hallinnon tietojärjestelmän kehittämiseen kehitysyhteistyötä varten; komission omissa yksiköissä toimitetussa tarkastuksessa kävi ilmi, että tätä tärkeää hanketta oli hoidettu huonosti. ARVIOINTI 0.29. Arvioi nti on olennainen tekijä julkisten varojen asianmukaisen käytön varmistamisessa. Yhteisön rahoituksen tulosten arvioinnissa havaittuja puutteita kuvataan luvuissa 6 (erityisesti pk-yrityksille osoitettu tuki) ja 14 sekä humanitaarista apua, PHAREa ja TACISia koskevissa erityiskertomuksissa. Selvien tavoitteiden ja suoritusmittareiden puuttuessa rakenteellisiin toimiin liittyvien menojen tehokkuuden ja vaikuttavuuden arvioi nti hankaloituu huomattavasti. Tilintarkastustuomioistuin arvioi, että Keski- ja Itä-Euroopan maatalous-uudistukseen suunnatun tuen (luku 14) vaikutukset olivat parhaimmassakin tapauksessa vain vähäiset. Erityiskertomuksessa n:o 2/97 todettiin, että humanitaarinen apu oli ilmeisesti saavuttanut kohteeksi valitut edunsaajat, vaikka toisinaan aiheutui jonkin verran viivästyksiä. Jokaiseen säädösehdotukseen tai rahoituspäätökseen, jossa on kyse huomattavista menoista, on aiheellista sisällyttää asianmukaiset menettelyt onnistumisen tai epäonnistumisen määrittämistä varten asettamalla täsmälliset tavoitteet ja käyttämällä perustana kiinteitä lähtötietoja. Vain siten voidaan suojata veronmaksajan etua tuhlausta vastaan. Erityiskertomuksessa n:o 2/97 muistutetaan lisäksi, että varojen tehokkaan käytön kannalta ja objektiivisuuden edistämiseksi on aiheellista, että arviointitoiminto on riippumaton komission operatiivisista osastoista. TARKASTUSLAUSUMAT (II NIDE) 0.30. Lukujen 19, 20 ja 21 aiheena on yleiseen talousarvioon liittyvä tarkastuslausuma ja lausuman perustana olevat tiedot. Yleisen talousarvion osalta tilintarkastustuomioistuin toteaa, että lausumassa mainittua poikkeusta lukuun ottamatta varainhoitovuoden 1996 tileissä esitetään kaiken kaikkiaan luotettavasti unionin tulot ja menot kyseisenä vuonna sekä taloudellinen tilanne vuoden lopussa. 0.31. Yleisestä talousarviosta suoritettujen maksujen perustana olevien toimien tarkastuksessa havaittujen ongelmien laajuuden vuoksi tilintarkastustuomioistuin ei voi antaa myönteistä yleiskattavaa lausumaa näiden toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta vuodelta 1996. 0.32. EMOTR:n tukiosaston menojen kohdalla on parannettava komission tarkastustoimia, minkä lisäksi maatalousmarkkinoiden alalla suoritettavat tehokkaat hallinnon tarkastukset on otettava käyttöön kaikilta osin. Rakennerahastojen osalta todettiin paljon sisältö- ja muodollisia virheitä, mikä osoittaa jälleen, että kirjanpito- ja valvontajärjestelyjä on tarpeen parantaa huomattavasti. 0.33. EKR-tarkastuslausuma sisältyy lukuun 22, jossa todetaan, että yleisellä tasolla, lausumassa mainittuja poikkeuksia lukuun ottamatta, tileissä esitetään luotettavasti vuoden tulot ja menot sekä taloudellinen tilanne vuoden lopussa ja että tilien perustana olevat toimet ovat lailliset ja asianmukaiset. KOMISSION TOTEUTTAMAT KORJAAVAT TOIMET 0.34. Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksiin antamissaan vastauksissa komissio on suhtautunut myönteisesti moniin tilintarkastustuomioistuimen esittämiin havaintoihin ja todennut usein toimenpiteiden tarpeen ja joissakin tapauksissa ilmoittanut hyvinkin tarkasti, mitä toimenpiteitä se aikoo tilanteen korjaamiseksi toteuttaa. Lisäksi komissio pyrkii ratkaisemaan useita ongelmia ja epäkohtia, joita tilintarkastustuomioistuin on tuonut kertomuksissaan esiin, varainhoidon parantamiseen tähtäävän SEM 2000 -aloitteen täytäntöönpanon avulla omissa yksiköissään sekä yhteistyössä yhteisön varojen käsittelystä ja kirjanpidosta vastaavien kansallisten viranomaisten kanssa. 0.35. Hallinto- ja tietojärjestelmät ovat paremman varainhoidon keskeisiä tekijöitä, ja järjestelmien onnistunut vahvistaminen heijastuu tarkastajien havaitsemien virheiden ja säännönvastaisuuksien määrän laskuna. Tämä vuosikertomus ja erityiskertomukset sisältävät vain vähän osoituksia edistymisestä. Virheiden ja säännönvastaisuuksien suuri määrä oli vuonna 1996 yhä ilmeinen, varsinkin jäsenvaltioiden hallinnoimien, muiden kuin EMOTR:n tukiosaston toimien kohdalla. EMOTR:n tukiosaston osalta on havaittavissa viitteitä siitä, että tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva uusi menettely on johtamassa myönteisiin tuloksiin. 0.36. Joitakin muita rohkaisevia muutoksia on ollut havaittavissa. Rakennerahastojen tukeen sovellettavien tukikelpoisuusperusteiden määrittelyä on selkeytetty huomattavasti (vaikka luvussa 7 kiinnitetään huomiota siihen, että sosiaalirahaston toimissa on vielä joitakin tulkintavaikeuksia). Vastaisuudessa virheiden ja säännönvastaisuuksien määrä vähennee selkeämpien määritysten ansiosta, mutta lisäksi olisi aiheellista parantaa huomattavasti kirjanpitoa ja hallinnon tietojärjestelmää sekä toimien tarkastusta (ks. luku 7). Kun otetaan huomioon varainhoidon hajautus ja se, missä määrin ohjelmia voidaan muuttaa korvaamalla jokin alkuperäinen osa uudella ohjelman toteutuksen aikana, on todettava, että ei ole varsinaisia seuraamuksia sellaisia tapauksia varten, joissa kansallisten hallintojen esittämät menoilmoitukset ovat virheelliset. Kuten muissa toimielimissä on todettu, virheellisiin menoilmoituksiin liittyviä vakavia tapauksia varten olisi aiheellista olla olemassa todellinen seuraamus komission suorittaman nettomääräisen rahoitusoikaisun muodossa. VARAINHOITOASETUS 0.37. Tilintarkastustuomioistuimen lausunnossa n:o 4/97, joka koskee yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen muuttamisesta tehtyä ehdotusta, esitetään, että komission on aika käynnistää yhteisöjen varainhoitoasetusten yleistarkastus määrittämällä ensin uudelleen selvät perusperiaatteet, joita asetuksissa on käytettävä lähtökohtana. On tarpeen selkeyttää lukuisia epäselviä ilmauksia ja oikeudellisessa mielessä "harmaita alueita" sekä vakioida tarkasti asetusten terminologia. Monet harkinnanvaraiset järjestelyt, jotka ovat vastoin kurinalaista lähestymistapaa ja hankaloittavat suunnattomasti kirjanpitoa ja varainhoitoa, eivät ole välttämättömiä; jotkin niistä ovat säännönvastaisia. Lausunnossa luetellaan periaatteet ja säännökset, joiden olisi sisällyttävä yleiseen talousarvioon sovellettavaan uuteen varainhoitoasetukseen talousarvion, tilinpäätöksen laatimisen ja toimielimen sisäisen valvontatoiminnon toteuttamisen osalta. Tilintarkastustuomioistuimen lausunnon liitteessä selostetaan yksityiskohtaisemmin sen suosituksia varainhoitoasetusten uudistuksia varten. Tilintarkastustuomioistuin pitääkin myönteisenä sitä, että komissio mahdollisesti aikoo ehdottaa varainhoitoasetuksen tarkastelemista kokonaan uudelleen ja että kyseisen tarkastelun yhteydessä tilintarkastustuomioistuimen lausunto otetaan huomioon. TARKASTUKSEN MERKITYS 0.38. Kirjanpito- ja varainhoitojärjestelyjen nykytilannetta ajatellen tarkastuksen taloudellinen merkitys on erittäin suuri, sillä tarkastuksessa ilmenee menoja, joiden ei olisi pitänyt toteutua, samoin kuin mahdollisesti takaisinperittäviä määriä ja mahdollisia tulevia säästöjä. Tässä kertomuksessa mainittujen tarpeettomien, vaikkakaan ei säännönvastaisten, menojen määrä on huomattava (lähinnä on kyse maataloustuottajille maksetuista liiallisista korvauksista). Kertomuksessa tuodaan myös esille lukuisia esimerkkejä mahdollisista säästöistä, joiden arvoa on suoralta kädeltä mahdotonta määrittää. Lisäksi tarkastustoiminnalla on merkittävä ehkäisevä vaikutus, josta on mahdotonta esittää tarkkoja lukuja. Yhteisön varainhoidon tarkastus on entistä tärkeämpää unionin kansalaisten etujen suojelemiseksi - olkoon sen toteuttajana sitten komissio, jäsenval-tioiden tilintarkastajat tai tilintarkastustuomioistuin. OSA I Omat varat ENSIMMÄINEN LUKU(1*) Omat varat 1.0. SISÄLLYS Kohdat Yleistä 1.1 Talousarvion toteuttaminen 1.2 Perinteiset omat varat 1.3 - 1.119 Varainhoito 1.3 - 1.17 Tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin perustuvat komission toimet 1.3 - 1.8 Varainhoito jäsenvaltioissa 1.9 - 1.17 Vapaa-alueet 1.18 - 1.43 Johdanto 1.18 - 1.20 Vapaa-alueiden osoittaminen ja rajaaminen 1.21 - 1.24 Tavaravirtojen tarkastus ja hyväksyntä vapaa-aluetoimintoja varten 1.25 - 1.33 Tavaroiden siirtäminen vapaa-alueille 1.34 - 1.35 Tiedotuslomakkeen käyttäminen 1.36 - 1.37 Vapaa-alueilta kadonneista tavaroista kannettavat tullit 1.38 - 1.40 Tullitarkastukset 1.41 - 1.42 Loppupäätelmät 1.43 Sisäinen jalostus 1.44 - 1.64 Johdanto 1.44 - 1.46 Luvan saannin taloudelliset edellytykset 1.47 - 1.53 Päätöstilitysten esittäminen sekä määrien toteaminen ja käyttöön asettaminen 1.54 - 1.58 Tuottoaste 1.59 - 1.61 Vastaavilla tavaroilla korvaaminen ja ennakkovienti 1.62 - 1.63 Loppupäätelmät 1.64 Perinteisten omien varojen toteaminen ja periminen jälkikäteen 1.65 - 1.119 Johdanto 1.65 - 1.67 Oikeudelliseen perustaan sekä menettelyihin ja järjestelmiin liittyvät yleiset huomautukset 1.68 - 1.88 Voimassa olevien säännösten täytäntöönpanoa koskevat huomautukset 1.89 - 1.116 Loppupäätelmät 1.117 - 1.119 Arvonlisäverosta (alv) saatavat ja bruttokansantuloon (BKTL) perustuvat omat varat 1.120 - 1.156 Johdanto 1.120 - 1.121 Alv:n ja BKTL:n määräytymisperusteiden oikaisut 1.122 - 1.152 Komission suorittama tarkastus ja varausten esittäminen 1.122 - 1.126 Tilanne varauksien osalta ja varauksien taloudelliset vaikutukset 1.127 - 1.129 Varausten kirjaaminen tileille ja seuranta kirjanpidossa 1.130 - 1.136 Varauksiin liittyvien saamisten seuranta perintätoimien varmistamiseksi 1.137 - 1.149 Viivästyskoron perimättä jättäminen tapauksissa, joissa omien varojen käyttöön asettaminen on viivästynyt 1.150 - 1.152 Loppupäätelmät 1.153 - 1.156 YLEISTÄ 1.1. Tilintarkastustuomioistuin keskittyi perinteisten omien varojen tarkastuksessa seuraaviin alueisiin: komission ja jäsenvaltioiden varainhoito yhteisön saamisten toteamisen ja perimisen osalta, vapaa-alueita koskevan yhteisön tullilainsäädännön täytäntöönpano, sisäiseen jalostusmenettelyyn (suspensiojärjestelmään) liittyvä varainhoito sekä perinteisten omien varojen toteaminen ja periminen jälkikäteen, erityisesti petos- ja säännönvastaisuustapauksissa. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti myös tiettyjen komission esittämien varausten seurantatoimet. Nämä varaukset koskivat sellaisten varojen hallinnointia, jotka oli saatu soveltamalla yhdenmukaista alv:n määräytymisperustetta ja kaikkien jäsenvaltioiden BKTL-määrien osalta budjettimenettelyn yhteydessä vahvistettua verokantaa. TALOUSARVION TOTEUTTAMINEN 1.2. Taulukossa 1.1 esitetään yhteenveto yhteisön tuloista varainhoitovuodelta 1996; kaaviosta 1.1 käyvät ilmi seuraavat seikat: a) varainhoitovuoden 1996 todelliset tulot, jotka nousivat 8,3 prosenttia varainhoitovuoteen 1995 verrattuna (75 077,1 miljoonaa ecua), olivat määrältään 81 275,1 miljoonaa ecua; ne vastasivat näin ollen 99:ää prosenttia lopullisessa talousarviossa ilmoitetuista tuloista b) omien varojen kantamisesta aiheutuneiden kulujen (1 509,3 miljoonaa ecua) vähentämisen jälkeen nettomääräiset perinteiset omat varat olivat 13 583,6 miljoonaa ecua, mikä vastaa 16,7 prosenttia kaikista todellisista tuloista; nämä varat, jotka vähentyivät 6 prosenttia varainhoitovuoteen 1995 verrattuna, kertyivät: - 13 069,1 miljoonan ecun bruttomääräisistä tullimaksuista, jotka vastaavat 86,6 prosenttia perinteisten omien varojen bruttomäärästä (15 092,9 miljoonaa ecua)(2)- 810,2 miljoonan ecun bruttomääräisistä maatalousmaksuista, jotka vastaavat 5,4 prosenttia perinteisten omien varojen bruttomäärästä - 1 213,7 miljoonan ecun bruttomääräisistä sokeri- ja isoglukoosimaksuista, jotka vastaavat 8 prosenttia perinteisten omien varojen bruttomäärästä c) arvonlisäverosta (alv) saatava oma vara, ottaen huomioon saldot ja mukautukset (858,2 miljoonaa ecua), oli 36 535 miljoonaa ecua(3) eli 45 prosenttia kaikista todellisista tuloista; todelliset tulot vähentyivät 6,6 prosenttia varainhoitovuoteen 1995 verrattuna (39 127,34 miljoonaa ecua) d) BKTL-vara, ottaen huomioon saldot ja mukautukset ( P27 miljoonaa ecua), oli 21 058 miljoonaa ecua(4) (joista varauksia 237,9 miljoonaa ecua) eli 26 prosenttia kaikista todellisista tuloista; BKTL-vara nousi 48,6 prosenttia edelliseen varainhoitovuoteen verrattuna (14 172,6 miljoonaa ecua) e) edellisestä varainhoitovuodesta käytettävissä oleva ylijäämä (9 215,19 miljoonaa ecua) ja sekalaiset tulot (915,93 miljoonaa ecua) vastaavat 12,5:tä prosenttia kaikista todellisista tuloista; lisäys varainhoitovuoteen 1995 verrattuna on 40,4 prosenttia. PERINTEISET OMAT VARAT Varainhoito Tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin perustuvat komission toimet 1.3. Tilintarkastustuomioistuin totesi varainhoitovuotta 1991 koskevassa vuosikertomuksessaan(5), että 2 miljoonaa ecua perinteisiä omia varoja oli jäänyt asettamatta komission käyttöön ja että komission käyttöön oli asetettu myöhässä yli 2 000 miljoonan ecun edestä maksuja, joiden viivästyskorot tilintarkastustuomioistuin arvioi 25,72 miljoonaksi ecuksi. Jäsenvaltioissa toimitetun tarkastuksen jälkeen komissio vahvisti perittävien maksujen määräksi 6,5 miljoonaa ecua ja viivästyskorkojen määräksi 25,0 miljoonaa ecua. Toukokuun 1. päivänä 1997 korkoja oli perimättä ainoastaan 0,1 miljoonaa ecua. 1.4. Komissio on perinyt varainhoitovuosia 1992(6) ja 1993(7) koskevissa tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksissa mainittuihin erityistapauksiin liittyvät 37 253 ecua. Varainhoitovuosia 1994(8) ja 1995(9) koskevien tilintarkastustuomioistuimen huomautusten perusteella on peritty 3,1 miljoonaa ecua ja annettu ylimääräiset perintämääräykset 2,5 miljoonan ecun osalta. 1.5. Tilintarkastustuomioistuimen ja komission tarkastusten perusteella on aloitettu perintämenettely 169 tapauksessa. Maaliskuun 1 päivänä 1997 oli päättämättä vielä 143 menettelyä, joista 117:n osalta perittäviä määriä ei ollut vielä vahvistettu. Yhteensä 21:n komission antaman perintämääräyksen (25 miljoonaa ecua) osalta maksumääräaika oli ylitetty 1. maaliskuuta 1997. Näistä 21 perintämääräyksestä 12:n osalta määräyksessä vahvistettu maksumääräaika oli ylitetty yli vuodella. 1.6. Tilintarkastustuomioistuin totesi heinäkuussa 1995, että Saksan viranomaiset olivat jättäneet asettamatta komission käyttöön joulukuuhun 1993 ja 1994 liittyviä perinteisiä omia varoja 19,4 miljoonan ecun arvosta. Asiasta ilmoitettiin komissiolle elokuussa 1995. Saksa asetti varsinaisen määrän omasta aloitteestaan komission käyttöön maksamatta viivästyskorkoja. Tulojen ja menojen hyväksyjä antoi viivästyskorkoja koskevan perintämääräyksen 29. marraskuuta 1996, lähes 15 kuukautta myöhemmin. 1.7. Tanska ilmoitti toukokuussa 1995 komissiolle, että 0,8 miljoonan ecun polkumyyntitullien asettaminen komission käyttöön viivästyisi huomattavasti. Osa tästä määrästä (0,5 miljoonaa ecua) oli todettu ennen vuotta 1991. Lokakuussa 1995 komissio vaati, että koko viivästysajan osalta sovellettaisiin 29 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 11 artiklaa, joka koskee viivästyskorkoja. Kuukautta myöhemmin Tanska vetosi ennakkoon vuotta 1991 edeltäviin varainhoitovuosiin liittyvien määrien osalta siihen, että 29 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 7 artiklan 2 kohtaa muutettaisiin 8 päivänä heinäkuuta 1996 annettavalla neuvoston asetuksella (Euratom, EY) N:o 1355/96, jota oltiin silloin parhaillaan hyväksymässä. Kyseinen muutos koski komission saamisten vanhentumista jäsenvaltioissa kolmen vuoden jälkeen silloin, kun näitä saamisia ei ole annettu jäsenvaltioille tiedoksi aikaisemmin. Tanskaa koskevan saamisen perintä oli 31. tammikuuta 1997 edelleen kesken. Yhteenveto 1.8. Komissiolla on ollut vaikeuksia periä ajallaan yhteisön tarkastuksissa todetut saamiset, erityisesti viivästyskorot. Lisäksi asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 muuttaminen saattaa johtaa siihen, että useat tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin perustuvat perintätapaukset vanhentuvat kolmessa vuodessa, jos perittäviä määriä ei ole annettu tiedoksi jäsenvaltioille vahvistetussa määräajassa. Varainhoito jäsenvaltioissa 1.9. Tilintarkastustuomioistuin on tarkastanut tarkastuslausumaan liittyvän tarkastustyön yhteydessä sekä jäljempänä selostetuissa tarkastuksissaan yhteisön saamisten toteamisen, kirjanpitomenettelyt ja tietyt perintämenettelyjen erityisnäkökohdat kaikissa jäsenvaltioissa. Omien varojen myöhäinen toteaminen 1.10. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti kaikissa jäsenvaltioissa, missä määrin niissä varmistetaan kansallisilla menettelyillä, että tullivelat kirjataan tileille yhtei-sön lainsäädännön(10) mukaisesti ajallaan. Tilintarkastustuomioistuin teki seuraavat havainnot: a) Jälkitarkastuksen perusteella toimijoille sellaisissa säännönvastaisuustapauksissa määrätyt tullit(11), jotka ovat johtaneet rikosoikeudellisiin toimenpiteisiin: Yhdistyneessä kuningaskunnassa tullivelat jätetään toteamatta, jos neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 2 artiklan mukaiset edellytykset ovat täyttyneet. Useissa tapauksissa tullivelat todetaan ennen rikosoikeudellisten toimenpiteiden aloittamista. Maksamattoman velan perintään ryhdytään kuitenkin vasta, kun asia on käsitelty oikeusteitse. b) Jälkitarkastuksen perusteella toimijoille muissa säännönvastaisuustapauksissa määrätyt tullit: Espanjassa sovelletut menettelyt aiheuttivat viivästyksiä omien varojen toteamisessa, tileille kirjaamisessa ja käyttöön asettamisessa, eivätkä ne näiltä osin ollet yhteisön lainsäädännön mukaisia. Lisäksi Saksassa ja Italiassa jälkitarkastukseen perustuvat tullit todettiin vasta kaksi vuotta myöhemmin. Belgiassa ja jossakin määrin myös Saksassa tullien myöhäinen toteaminen oli systemaattista. c) Epätäydellisten ilmoitusten yhteydessä määrätyt tullit: seitsemässä jäsenvaltiossa(12) toimitetuissa tarkastuksissa todettiin, että niistä epätäydellisistä ilmoituksista, joiden osalta oli määrätty maksettavaksi tullit, 10 prosentin kohdalla näitä tulleja ei kirjattu tileille asianmukaisesti yhteisön lainsäädännön(13) mukaisessa määräajassa, jonka kuluessa toimijoiden on annettava ilmoituksista puuttuvat tiedot. Belgiassa, Espanjassa ja Irlannissa annetuista epätäydellisistä ilmoituksista koostuvassa otoksessa maksamattomien tai myöhään todettujen tullien määrä oli noin 0,5 miljoonaa ecua. 1.11. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on mahdotonta eritellä yhteisön omiin varoihin liittyviä vakuuksia kirjanpitojärjestelmässä, jota käytetään mahdollisen tullivelan maksamisesta annettujen käteisvakuuksien hallinnointiin. Vuonna 1992 Ison-Britannian viranomaiset tunnustivat asian ongelmaksi(14). Vuonna 1996 kyseiset viranomaiset ilmoittivat, että heidän kirjanpitojärjestelmässään ei edelleenkään pystytty erittelemään vakuuksia tulotyypeittäin tai vakuuden antamissyyn mukaan ja että lisätutkimukset ovat tarpeen haluttaessa selvittää, onko ongelmaan kustannusvaikuttavuudeltaan asianmukaista ratkaisua(15). 1.12. Saksassa havaittiin useita tapauksia, joissa jaksoilmoituksissa ilmoitetut tullit(16) vietiin kirjanpitoon 3-4 kuukautta myöhässä. Erillinen kirjanpito eli B-kirjanpito 1.13. Jäsenvaltioiden on kirjattava tullivelat yhteisön tileille. Velalliselle ilmoitettu tullivelka, jota ei ole suoritettu ja josta ei ole annettu vakuutta tai joka on vakuudesta huolimatta riitautettu, olisi kuitenkin merkittävä erilliselle yhteisön tilille(17). Italiassa kyseiset määrät kirjataan tileille useissa tullitoimipaikoissa vasta tullien perintäajankohtana, vaikka yhteisön säännösten mukaan määrät on kirjattava silloin, kun velka annetaan tiedoksi velalliselle. Tällainen menettely on vastoin yhteisön säännöksiä. Todetut tullit, jotka on poistettu 1.14. Saksassa jätettiin asettamatta komission käyttöön 0,2 miljoonaa ecua sillä perusteella, että jäsenvaltiot voivat asetuksen N:o 1552/89 17 artiklan 2 kohdan nojalla olla asettamatta omia varoja komission käyttöön erityistapauksissa, joissa näiden varojen periminen osoittautuu mahdottomaksi jäsenvaltiosta riippumattomasta syystä(18). Tässä tapauksessa omien varojen perimättä jättäminen johtui kuitenkin kansallisten viranomaisten virheestä, ja kyseinen määrä olisi pitänyt asettaa komission käyttöön kesäkuussa 1993. Tariffiin luokittelu 1.15. Yhdistyneessä kuningaskunnassa käytettävässä tullitariffissa oli ollut sama virhe 17 vuoden ajan. Viranomaiset ovat todenneet ja asettaneet komission käyttöön (maaliskuussa 1995) maksamattomat tullit (3,36 miljoonaa ecua) kolmelta virheen paljastumista (joulukuu 1991) edeltävältä vuodelta. Komission käyttöön ei asetettu maksamattomia ja perimättömiä tulleja (0,3 miljoonaa ecua) virheen toteamisen ja korjaamisen edellyttämältä tutkimusajalta. Maksamattomista tulleista, jotka on asetettu komission käyttöön yli kolme vuotta myöhässä, olisi perittävä viivästyskorko. Matkatavaroista maksettavat tullit 1.16. Joissakin jäsenvaltioissa matkatavaroihin sovelletaan kiinteämääräisiä tulleja, valmisteveroja ja alv:a. Saadut tulot jakautuvat tämän jälkeen kansallisten menettelyjen mukaisesti eri tullimaksu- ja veroluokkiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovellettiin kolmen vuoden ajan virheellistä prosenttimäärää matkatavaroista kannettujen omien varojen jaottelussa. Perinteisiä omia varoja jäi tämän vuoksi saamatta vuosien 1993-1995 osalta 3,9 miljoonaa ecua. Maaliskuussa 1996 tämä määrä asetettiin komission käyttöön. Belgiassa ei tarkisteta säännöllisesti jakautumisprosentin osalta sovellettuja kansallisia menettelyjä. Kyseistä prosenttimäärää, joka pysyi muuttumattomana 17 vuotta, on aiheellista muuttaa tariffeissa tai matkustajaliikenteessä tapahtuneiden muutosten vuoksi. Yhteenveto 1.17. Jäsenvaltioiden vastuulla on todeta yhteisön omat varat asianmukaisesti, kirjata ne tileille ja asettaa komission käyttöön. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan asianmukaisesti. Lisäksi niillä on oikeus pidättää 10 prosenttia käyttöön asetettujen omien varojen kantamisesta aiheutuneiden kulujen kattamiseksi. Komission olisi valvottava tarkastusten ja paikalle tehtyjen tarkistuskäyntien avulla, kuinka jäsenvaltiot huolehtivat vastuutehtävistään. Noin 3 000:sta tilintarkastustuomioistuimen tarkastamasta ilmoituksesta koostuvassa otoksessa perittävien omien varojen määrä on vähintään 3 miljoonaa ecua. Vapaa-alueet Johdanto 1.18. Vapaa-alueet ja vapaavarastot määritellään yhteisön lainsäädännössä(19) yhteisön tullialueen muusta yhteisön tullialueesta erotetuiksi osiksi, joissa: a) muiden kuin yhteisötavaroiden katsotaan tuontitulleja ja tuontia koskevia kauppapoliittisia toimenpiteitä sovellettaessa olevan yhteisön tullialueen ulkopuolella, jos niitä ei luovuteta vapaaseen liikkeeseen, aseteta muuhun tullimenettelyyn taikka käytetä tai kuluteta muutoin kuin tullilainsäädännössä säädetyin edellytyksin b) yhteisötavaroihin voidaan niiden vapaa-alueelle tai vapaavarastoon siirtämisen perusteella kohdistaa pääsääntöisesti tavaroiden vientiä koskevia toimenpiteitä, jos tästä säädetään yhteisön erityislainsäädännössä. 1.19. Yhteisön asetuksissa(20) luetellaan toiminnassa olevat vapaa-alueet, joita on 33 kymmenessä jäsenvaltiossa. Saksassa, Kreikassa ja Italiassa vapaa-alueet sijaitsevat maiden tärkeimmissä satamissa. Vaikka saatavilla ei olekaan tilastotietoja siitä, kuinka paljon tavaroita kulkee sellaisten yhteisön satamien kautta, joissa on vapaa-alue, määrän ei arvioida ylittävän 10:tä prosenttia kaikista yhteisön satamien alueella liikkuneista tavaroista. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastus toimitettiin kuudessa jäsenvaltiossa(21), ja sen yhteydessä käytiin 16 vapaa-alueella. 1.20. Vapaa-alueiden olemassaolon tärkein peruste on se, että tullialueen yhtenäisyys voidaan säilyttää tiettyjen turvallisuusrajojen sekä sisään- ja uloskäyntikohtien avulla, mikä puolestaan helpottaa tulliviranomaisten suorittamaa valvontaa vapaa-alueen ulkopuolella ja estää tavaroiden säännönvastaisen siirtämisen. Luvan saaneiden toimijoiden on merkittävä hyväksyttyyn tavarakirjanpitoon tarkkaan kaikki vapaa-alueelle tuodut tavarat. Vapaa-alueiden osoittaminen ja rajaaminen 1.21. Vapaa-alueita koskevat turvajärjestelyt vaihtelivat huomattavasti tarkastuskohteeksi valituissa jäsenvaltioissa, Irlannin olemattomista Saksan tiukkoihin turvajärjestelyihin. 1.22. Irlannissa on kaksi vapaa-aluetta, Shannon ja Ringaskiddy. Näistä toisella, vuonna 1989 virallisesti osoitetulla Ringaskiddyn vapaa-alueella, ei ole ollut minkäänlaista vapaa-aluetoimintaa. Vaikka molemmat vapaa-alueet on selkeästi rajattu, kummallakaan ei ole turvallisuusrajoja eikä sisään- ja uloskäyntikohtia, jotka helpottaisivat tullivalvontaa. Alueilla ei ole otettu käyttöön rajoja, jotka estäisivät tavaroiden siirtämisen säännönvastaisesti vapaa-alueelta. Irlannin viranomaiset perustavat vapaa-alueilla toimitetut tavaroiden tarkastukset lähes yksinomaan tavaran tullialueelle tuontia koskevien asiakirjojen tarkistuksiin, vapaaalueiden toimijoiden tavarakirjanpitoon sekä vakiintuneisiin toimijoita koskeviin tarkastusmenettelyihin. 1.23. Tilburyn (Yhdistynyt kuningaskunta) vapaasataman vapaa-alue käsittää Tilburyn sataman kokonaisuudessaan. Vaikka se on asianmukaisesti rajattu, aidattu ja suojattu, sitä käytetään samanaikaisesti sekä vapaa-alueena että tavallisena satamana. Satama on tullivalvonnan alainen, mutta vapaa-alue on epämääräisempi käsite. Tavarat siirretään vapaa-alueelle aivan kuin kyse olisi tullimenettelystä - jos meritse saapuneiden tavaroiden purkamisesta on kulunut enintään 45 päivää - mutta niitä ei erotella muista satamassa olevista tullivalvonnan alaisista tai vapaaseen liikkeeseen luovutetuista tavaroista. Vapaa-alueen käsite on käytännössä riski yhteisön omien varojen kannalta silloin, kun tavarat on siirretty vapaa-alueelta ja luovutettu vapaaseen liikkeeseen maksamatta asianmukaisia tulleja. Kun asia on tullut ilmi, vapaa-alueen tavarat on korvattu samanlaisilla vapaa-aluemenettelyn ulkopuolisilla tavaroilla. Asetuksissa ei säädetä vapaaseen liikkeeseen siirrettyjen tavaroiden korvaamisesta vastaavilla tavaroilla. Siirretyistä tavaroista olisi näin ollen kannettava tullit tullikoodeksin 201 artiklan mukaisesti. 1.24. Luettelossa mainittu italialainen vapaa-alue (Venetsia) ei ole toiminut vapaa-alueena huhtikuun 1993 jälkeen. Äskettäin osoitettua paikkaa, jossa ei ole yhtään luvan saanutta toimijaa, ei ole mainittu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, toisin kuin yhteisön lainsäädäntö edellyttää(22). Tavaravirtojen tarkastus ja hyväksyntä vapaa-aluetoimintoja varten 1.25. Voidakseen harjoittaa toimintaa vapaa-alueella toimijan on ensin saatava tulliviranomaisten hyväksyntä tavarakirjanpidolle(23), johon on kirjattava kaikki tiedot kyseisen toimijan vapaa-alueelle tuomista tavaroista. Tulliviranomaisten on pystyttävä tarkastamaan näiden tietojen avulla, että tullilainsäädäntöä noudatetaan moitteettomasti. 1.26. Vapaa-alueiden valvonnasta vastaavat tulliviran-omaiset voivat tarkastaa vapaa-alueelle tuotavia, siellä säilytettäviä sekä sieltä vietäviä tavaroita joko pistokokein tai aina silloin, kun on perusteltua epäillä, että sovellettavia säännöksiä ei noudateta(24). 1.27. Kahdeksasta niistä toiminnassa olevasta vapaa-alueesta, jotka tilintarkastustuomioistuin tarkasti, oli suora pääsy merelle(25). Cadizia lukuun ottamatta kaikilla näillä vapaa-alueilla oli käytössä tavaroiden käsittelemisessä tarvittavat tärkeimmät satamalaitteet. Näin ollen suuri osa tavaroista (mukaan lukien konteissa olevat tavarat), jotka puretaan näillä alueilla, on tarkoitettu kuljetettavaksi edelleen yhteisön tullialueen sisällä. 1.28. Saksan ja Italian vapaa-alueilla tällaisia tavaroita, joiden määränpäänä eivät ole asianomaiset vapaaalueet, ei merkitä vapaavaraston tavarakirjanpitoon eikä väliaikaiseen tavarakirjanpitoon vastoin tullikoodeksin säännöksiä(26). Tilanne on tällainen huolimatta siitä, että toisinaan tullivalvontaa koskevia säännöksiä kierretään ja tavarat jäävät vapaa-alueelle useiksi viikoiksi. 1.29. Asetuksissa ei erotella vapaa-alueille siirrettyjä tavaroita sellaisista vapaa-alueille tuotavista tavaroista, jotka on tarkoitettu kuljetettavaksi muihin yhteisössä sijaitseviin kohteisiin. Tämä seikka sekä tullikoodeksin säännös(27), jonka mukaan uudelleenlastauksen yhteydessä tapahtuvaa tavaroiden lyhytaikaista varastointia pidetään osana uudelleenlastausta, merkitsevät sitä, että muihin yhteisössä sijaiseviin kohteisiin kuljetettavia tavaroita voidaan pitää uudelleen lastattavina tavaroi-na; niihin voidaan tällöin soveltaa vapaa-aluemenettelyä, ilman että kyseisen menettelyn sääntöjä kuitenkaan jouduttaisiin noudattamaan. 1.30. Saksassa (Bremenissä ja Bremerhavenissa) satamaviranomainen, joka huolehtii tavaroiden käsittely- ja varastointilaitteista, ei ole saanut virallista lupaa toiminnan harjoittamiseksi vapaa-alueella. Se ei myöskään pidä hyväksytyssä muodossa yksityiskohtaista tavarakirjanpitoa vapaa-alueelle tuotavista, siellä säilytettävistä tai sieltä vietävistä tavaroista. 1.31. Silloin kun tavarat Kreikassa kuljetetaan konteissa, vapaa-alueiden toimijoiden (vastaavat satamaviranomaiset) pitämään ja tullin hyväksymään tavarakirjanpitoon merkitään ainoastaan kontin tunnistemerkintä ja lyhyt kuvaus tavaroista. Asetuksen säännöksiä, joiden mukaan tavarakirjanpidon on mahdollistettava tulliviranomaisille tavaroiden tunnistaminen ja osoitettava tavaroiden siirrot(28), ei ole noudatettu. 1.32. Triesten (Italia) vapaa-alueilla tulliviranomaiset eivät tavallisesti vaadi, että toimijat noudattavat kyseisiä säännöksiä ja pitävät tavarakirjanpitoa. Ne eivät myöskään vastoin yhteisön säännöksiä(29) varmista, että pelkkää varastointitoimintaa harjoittavat toimijat pyytävät luvan vapaa-aluetoimintaa varten esittämällä tavarakirjanpidon hyväksymistä koskevan hakemuksen. 1.33. Barcelonan vapaa-alueella kaikkien varastointitoimintaa harjoittavien toimijoiden tavarakirjanpito perustuu vapaa-alueen viranomaisen eli julkishallinnon elinten yhteenliittymän luomaan järjestelmään. Yksikään yrityksistä ei ole hakenut tulliviranomaisten hyväksyntää vapaa-alueella tapahtuvaa toimintaa varten esittämällä tavarakirjanpidon hyväksymistä koskevan hakemuksen, jota säännöksissä edellytetään. Tällaisissa olosuhteissa mainittu yhteenliittymä on ainut taho, jolta tulliviranomaiset voivat ryhtyä perimään tullikoodeksin 205 artiklan perusteella syntyneitä tullivelkoja. Tavaroiden siirtäminen vapaa-alueille 1.34. Asetuksissa(30) sallitaan tavaroiden siirtäminen vapaa-alueelle, ilman että niitä olisi esitettävä tulliviranomaisille tai niistä olisi tehtävä tulli-ilmoitus. Tästä oikeudesta hyötyvät kuitenkin ainoastaan sellaisilla vapaa-alueilla toimintaa harjoittavat toimijat, joilta on pääsy suoraan merelle. Yhteisön muilla vapaa-alueilla muiden kuin yhteisötavaroiden on ensin kuljettava tullialueen jonkin muun osan kautta, jolloin niihin on sovellettava asianmukaista passitusmenettelyä. Passitusmenettely päättyy poikkeuksetta, kun tavarat ja/tai asiakirjat esitetään tullille. 1.35. Irlannissa muut kuin yhteisötavarat siirretään kansalliselle alueelle tuotaessa Shannonin vapaa-alueelle menettelyllä, jota voidaan pitää "tullimenettelynä". Näistä tuoduista tavaroista ei anneta vakuutta, joka yleensä vaaditaan tullialueella tapahtuvien passitustoimien yhteydessä. Minkäänlaista passitusmenettelyä ei sovelleta. Tiedotuslomakkeen käyttäminen 1.36. Yhteisön asetuksissa on säännökset "tiedotuslomakkeesta", joita alusten päälliköt voivat käyttää ja joilla helpotetaan yhteisötavaroita mahdollisesti kuljettavien alusten tunnistamista(31). Samassa asetuksessa on kuitenkin ristiriitaisia säännöksiä(32), sillä niiden mukaan "tiedotuslomaketta" on toisaalta pakko käyttää silloin, kun alukset kuljettavat muita kuin yhteisötavaroita muihin yhteisön satamiin, ja toisaalta yhteisön ulkoisten passitusmenettelyjen sijaan silloin, kun muita kuin yhteisötavaroita kuljetetaan meritse yhteisön satamissa sijaitseville vapaa-alueille. Tiedotuslomakkeessa ilmoitetaan aluksen nimi, lähtösatama ja lähtöpäivä, määräsatama sekä mahdolliset satamat, joissa alus on poikennut. Siinä ei kuitenkaan anneta yksityiskohtaisia tietoja kuljetettavista tavaroista eikä täsmennetä, onko kyse lomakkeen pakollisesta vai vapaaehtoisesta käytöstä. Lisäksi lomake toimitetaan yhtenä kappaleena eikä sitä numeroida tai arkistoida mitenkään. Lomaketta ei myöskään - toisin kuin täydellisissä passitusmenettelyissä - tarvitse selvittää tavaroiden saapuessa ilmoitettuun määräpaikkaan. Tiedotuslomakkeen käytön yhtenäisyyden ja selkeyden puutteen vuoksi neljässä tarkastuskohteeksi valitussa jäsenvaltiossa (Espanja, Saksa, Italia ja Kreikka), vaaditaan nykyisin asiakirjat, joissa osoitetaan tavaroiden tullioikeudellinen asema yhteisön lastaussatamasta riippumatta. 1.37. Tällaisessa tilanteessa on riskinä, että käytettäessä tiedotuslomaketta yhteisön passitusmenettelyjen sijaan silloin, kun (muita kuin yhteisö)tavaroita kuljetetaan jossakin satamassa sijaitsevalle vapaa-alueelle, lomake saatetaan esittää jossakin muussa yhteisön satamassa tai osoitetun sataman muulla kuin vapaaalueella ja että lomake hyväksytään todisteena yhteisön tullioikeudellisesta asemasta kuljetetuille (muille kuin yhteisö)tavaroille sillä perusteella, että se on vahvistettu aidoksi ilmoitettaessa aluksen lähteneen alkuperäisessä lastissaan jostakin yhteisön satamasta. Vapaa-alueilta kadonneista tavaroista kannettavat tullit 1.38. Yhteisön tullikoodeksin 205 artiklassa säädetään, että tullivelka syntyy, kun tuontitullien alaista tavaraa kulutetaan tai käytetään vapaa-alueella muutoin kuin voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti. Jos tavarat katoavat eikä niiden katoamista voida selvittää tulliviranomaisten hyväksymällä tavalla, tulliviranomaiset voivat katsoa, että tavarat on kulutettu tai käytetty vapaa-alueella. 1.39. Saksassa tarkastetuilla vapaa-alueilla toimijoiden tiloista kadonneista tavaroista ei katsota syntyvän tullivelkaa, jos tavarat ovat kadonneet varkauden vuoksi. Italiassa (Trieste) tullien alaisia tavaroita, joiden katoamista ei pystytä selittämään tulliviranomaisille, pidetään tullialueelta jälleenvietyinä tavaroina eikä niistä katsota syntyvän tullivelkaa. 1.40. Kreikassa (Pireus) sijaitsevan vapaa-alueen ainoa toimija (satamaviranomainen) oli riitauttanut tullivelat, jotka olivat syntyneet tuontitullien alaisten tavaroiden katoamisesta vapaa-alueelta. Tullitarkastukset 1.41. Tavallisesti tulliviranomaiset toimittavat asetuksissa(33) säädettyjä vapaaehtoisia tullitarkastuksia niissä jäsenvaltioissa, johon tarkastuskäy nti tehtiin. Joissakin tapauksissa näiden tarkastusten hoitaminen ja tehokkuus todettiin kuitenkin epätyydyttäväksi. 1.42. Irlannissa (Shannon) ei laadittu kertomuksia toimitetuista tarkastuksista eikä niiden tuloksista tai niihin perustuvista myöhemmistä seurantatoimista ollut minkäänlaista näyttöä. Italiassa (Trieste) tulliviranomaiset ilmoittivat toimittaneensa tarkastukset ilman, että tietoja olisi täsmäytetty tavarakirjanpitoon tai muihin asiakirjoihin. Toimijoiden tavarakirjanpitoa koskevista tarkastuksista olivat Hampurin vapaa-alueella huolehtineet Saksan viranomaiset, ilman että ne olisivat yrittäneet tarkistaa kirjanpidon täydellisyyden täsmäyttämällä tiedot tavaroiden alueelle tuontia ja alueelta vientiä koskeviin kuljetusasiakirjoihin. Suurimmat eroavaisuudet todettiin erään Bremenin vapaaalueen toimijan tavarakirjanpidossa. Kansalliset viranomaiset olivat kuitenkin havainneet nämä eroavaisuudet vasta yrityksen omistajan vaihduttua. Loppupäätelmät 1.43. Tilintarkastustuomioistuimen havaintojen mukaan jokainen vapaa-alue näyttää toimivan omalla tavallaan. Komission olisi huolehdittava seuraavista seikoista: a) vapaa-alueiden asemaa ja rajaamista koskevien tietojen on oltava oikeat, selkeät ja ajan tasalla, ja tiedot on toimitettava tulliviranomaisille, jotka valvovat tavaroiden liikkumista yhteisön satamien välillä (ks. kohdat 1.22-1.24) b) asetuksissa on säädettävä pakollisiksi säännölliset ja järjestelmälliset riskianalyysiin perustuvat tarkastukset, jotka koskevat vapaa-alueiden tavaroita ja tavarakirjanpitoa sekä näiden tavaroiden vapaaalueella tapahtuvaa liikkumista koskevia asiakirjoja (ks. 1.41-1.42) c) yhteisön omiin varoihin kohdistuvat riskit, jotka aiheutuvat yhteisön sääntöjen keskeisten näkökohtien noudattamatta jättämisestä vapaa-alueilla, on poistettava (ks. kohdat 1.32 ja 1.42) d) kaikkien vapaa-alueille tuotavien muiden kuin yhteisötavaroiden osalta on laadittava selkeät säännöt, joilla turvataan yhteisön taloudelliset edut (ks. kohdat 1.28-1.30) e) tullien alaisista tavaroista, jotka katoavat vapaaalueelta tai joita käytetään väärin perustein vapaaalueella, on kannettava asianmukaiset tullit (ks. 1.39-1.49) f) asetuksia, jotka koskevat meritse kuljetettujen tavaroiden tullikohtelua ja erityisesti sellaisten muiden kuin yhteisötavaroiden tullikohtelua, jotka on kuljetettu tavallisista yhteisön satamista vapaa-alueita sisältäviin satamiin(34), on muutettava siten, että niissä turvataan yhteisön taloudelliset edut; tällöin on kuitenkin edelleen otettava huomioon asetusten yhteensopivuus yhtenäismarkkinoiden kanssa (ks. kohdat 1.36-1.37). Sisäinen jalostus Johdanto 1.44. Sisäinen jalostus on tullimenettely, jossa muita kuin tuo yhteisötavaroita, jäljempänä tuontitavaroita, voidaan tuoda maahan jalostettavaksi tulleja maksamatta ja viedä yhteisön markkinoilta valmiita tavaroita (jalostettuja tuotteita). Sisäinen jalostusmenettely voidaan toteuttaa kahdella tavalla: a) Suspensiojärjestelmä: tässä tapauksessa tuontitulleja ei sovelleta tuontitavaroihin, jotka aiotaan jälleenviedä jalostettuina tuotteina. Tullit on kuitenkin maksettava, jos valmiita tuotteita tai tuontitavaroita luovutetaan yhteisön markkinoille. b) Tullinpalautusjärjestelmä: tuontitavaroista kannettavat tullit maksetaan tuontihetkellä ja palautetaan, jos valmiit tuotteet tai tuontitavarat jälleenviedään myöhemmin yhteisön markkinoilta. Päästäkseen sisäiseen jalostusmenettelyyn toimijan on ensin saatava asianomaisilta kansallisilta viranomaisilta lupa. 1.45. Tilintarkastustuomioistuin toimitti vuonna 1995 kyseisen menettelyn erityisnäkökohtia koskevan tarkastuksen ja keskittyi kyseisessä tarkastuksessa korkoihin, jotka on maksettava vapaaseen liikkeeseen luovutetuista tavaroista sen jälkeen, kun niihin on sovellettu suspensiojärjestelmää(35). Vuonna 1996 tilintarkastustuomioistuin tarkasti suspensiojärjestelmän mukaisen sisäisen jalostusmenettelyn täytäntöönpanon kahdeksassa jäsenvaltiossa(36). Tarkastus koski suspensiojärjestelmän soveltamistapojen mahdollisia vaikutuksia omiin varoihin. 1.46. Kahdeksassa jäsenvaltiossa, johon tarkastuskäy nti tehtiin, toimijoille vuonna 1994 myönnetyt luvat vastasivat noin 26 296,9 miljoonan ecun tuontitavaroita(37). Samana vuonna kahdessatoista jäsenvaltiossa myönnettiin lupia 36 997,8 miljoonan ecun arvosta. Niistä 1 200 luvasta, jotka olivat kaudella 1995-1996 voimassa 24 tarkastetussa tullitoimipaikassa, tarkastettiin 207 luvan otos. Yhteensä 94:ssä kaikista 207 luvasta havaittiin poikkeamia. Näistä 207 luvasta 25:n osalta tilintarkastustuomioistuin arvioi menetettyjen omien varojen määräksi 0,5 miljoonaa ecua. Luvan saannin taloudelliset edellytykset 1.47. Saadakseen luvan sisäiseen jalostukseen toimijan on osoitettava asianomaiselle viranomaiselle täyttävänsä yhteisön lainsäädännön mukaiset taloudelliset edellytykset(38). Näillä edellytyksillä pyritään turvaamaan yhteisön tuottajien edut, joita tuontitavaroiden käyttö saattaisi vakavasti haitata. 1.48. Taloudellisten edellytysten katsotaan täyttyneen, jos toimijan kalenterivuosittain tuomien tavaroiden arvo ei yhdenkään tavaralajin osalta ylitä tiettyä enimmäismäärää(39). Jos tavaroiden arvo ylittää tämän enimmäismäärän ja jos toiminta ei ole pelkkää käsittelytoimintaa, hakijan on osoitettava täyttävänsä taloudelliset edellytykset. 1.49. Jos taloudelliseksi edellytykseksi ilmoitetaan, että yhteisötavaroita ei voida käyttää niiden hinnan, laadun yms. syyn vuoksi, jäsenvaltioiden on toimitettava kyseistä lupaa koskevat tiedot kuukausittain komissiolle, jotta se voisi ilmoittaa ne muille jäsenvaltioille. Maidon, maitotuotteiden ja elävien eläinten osalta tiedot on toimitettava komissiolle kaikissa tapauksissa(40). 1.50. Niissä jäsenvaltioissa, joihin tarkastuskäy nti tehtiin, ei havaittu yhtään tapausta, jossa hakemus olisi hylätty sillä perusteella, että taloudelliset edellytykset eivät täyttyneet. Jos jotakin taloudellista edellytystä ei voitu noudattaa, se korvattiin toisella. Lisäksi ei todettu yhtään tapausta, jossa taloudellinen edellytys olisi kiistetty jälkikäteen toisen jäsenvaltion tehtyä valituksen komission välittämän tiedonannon jälkeen. 1.51. Kun toimija esittää Irlannissa sisäistä jalostusmenettelyä koskevan lupahakemuksen ja ilmoittaa enimmäismäärästä poikkeavan taloudellisen edellytyksen (ks. kohta 1.48), Irlannin viranomaiset soveltavat enimmäismäärää, jos tavaroiden arvo ei ylitä sitä. Tällaisissa tapauksissa luvasta ei kuitenkaan käy ilmi, että enimmäismäärä on sovittu taloudellinen edellytys. Asianomainen tullivalvontatoimipaikka ei näin ollen pysty valvomaan edellytyksen toteutumista. 1.52. Portugalissa taloudellinen edellytys, jonka mukaan yhteisötavaroiden käyttö ei ole kannattavaa, tarkistetaan paikallisissa tullitoimipaikoissa. Erittäin epäilyttävissä tapauksissa asia siirretään keskustasolle päätöstä varten. Kyseinen taloudellisen edellytyksen tarkistaminen olisi aina suoritettava keskustasolla, jossa asianmukaiset yleisiä markkinaolosuhteita ja hintoja koskevat tiedot ovat käytettävissä. 1.53. Jos luvan voimassaoloaika on pitempi kuin kaksi vuotta, on taloudelliset edellytykset tarkistettava uudelleen vähintään kahden vuoden välein(41). Saksan kansalliset ohjeet eivät vastaa yhteisön säännöksiä, sillä niissä edellytetään tällaista tarkistusta ainoastaan kolmen vuoden välein. Päätöstilitysten esittäminen sekä määrien toteaminen ja käyttöön asettaminen 1.54. Jos toimijalle on annettu lupa sisäiseen jalostukseen, hänen on jälleenvietävä valmis tuote (jalostettu tuote) tietyn määräajan kuluessa(42). Viimeistään kolmenkymmenen päivän kuluttua jälleenvientiajan päättymisestä toimijan on toimitettava tullille selvitys (päätöstilitys), josta käyvät ilmi tuodut tavarat ja velan suorittaminen valmiiden tuotteiden viennillä tai tavaroiden osoittaminen hyväksyttyyn tulliselvitysmuotoon(43). Jos tavarat luovutetaan yhteisön markkinoille, on maksettava sekä tuontitavaroihin sovellettavat tullit että viivästyskorot(44). 1.55. Kahdeksassa jäsenvaltiossa toimitetuissa yhteensä 207 luvan tarkastuksissa todettiin, että noin 20 tapauksessa arviolta 14 miljoonaa ecua on asetettu komission käyttöön toisinaan seitsemänkin kuukautta myöhässä. Poikkeuksia ovat Espanja, jossa maksut saattavat viivästyä yhdestä seitsemään vuoteen, sekä Saksa, jossa viivästysaika on 3-27 kuukautta. 1.56. Kolmessa jäsenvaltiossa (Saksa, Irlanti, Italia) todettiin neljän toimijan esittäneen päätöstilitykset säännöllisesti myöhässä. Lisäksi Alankomaissa eräässä suuressa tullipiirissä selvitykset esitettiin systemaattisesti myöhässä. Alankomaiden tulliviranomaiset asettivat toimijoille 90 päivän määräajan päätöstilityksen esittämiseksi ja tullivelan suorittamiseksi, mikä on 60 päivää myöhemmin kuin yhteisön lainsäädännön mukainen määräaika. Saksassa toimijalle myönnettiin kuuden kuukauden koontijakso yhteisön lainsäädännön mukaisen kuukauden tai neljännesvuoden koontijakson sijaan(45). Omien varojen toteaminen ja käyttöön asettaminen on viivästynyt kuuden kuukauden koontijakson vuoksi kolme kuukautta. 1.57. Saksassa huomattavan toimijan tapauksessa toissijaisia jalostettuja tuotteita ja jätteitä ei ilmoitettu päätöstilityksissä eikä tullivelkaa maksettu näistä yhteisön markkinoille päätyneistä tuotteista. Samat vientitavarat ilmoitettiin useissa päätöstilityksissä. Toisen huomattavan toimijan tapauksessa ei toimitettu yhtään virallista tarkastusta yli kolmen vuoden aikana. 1.58. Belgiassa ja Saksassa jälleenvientiä koskevia määräaikoja pidennettiin säännöllisesti ja toistuvasti, ilman että toimija olisi osoittanut pidennykset aiheellisiksi. Joissakin tapauksissa pidennettyä jälleenvientimääräaikaa ei noudatettu. Tulleja ei kannettu tuontitavaroista, joita ei ollut jälleenviety jälleenvientimääräajan kuluessa. Tuottoaste 1.59. Tuottoaste määritellään jalostettujen tuotteiden määräksi, joka saadaan jalostettaessa tietty määrä tuontitavaroita. Tulliviranomaisten olisi tarkistettava tuottoaste jälkikäteen(46). 1.60. Tulliviranomaiset eivät jälkikäteen tarkistaneet tuottoasteita Belgiassa, Ranskassa ja Portugalissa. 1.61. Saksassa huomattava toimija esitti päätöstilitykset, jotka oli laadittu vanhentuneiden tuottoastetta koskevien tietojen pohjalta, ilman että päätöstilityksiin olisi myöhemmin korjattu oikeaa tuottoastetta. Vanhentuneen tuottoasteen ja todellisen tuottoasteen välinen ero oli 10-150 prosenttia. Jalostettuihin tuotteisiin sisältyvien tavaroiden jälleenvie nti oli arvioitu liian suureksi vuonna 1995, mikä johti omien varojen menetyksiin. Kansalliset viranomaiset eivät ole vieläkään arvioineet menetettyjen varojen määrää. Vastaavilla tavaroilla korvaaminen ja ennakkovienti 1.62. Toimija voi saada luvan käyttää tuontitavaroiden sijaan yhteisön markkinoilla valmistettuja tuotteita jalostettujen tuotteiden tuottamiseksi (vastaavilla tavaroilla korvaaminen). Hän saattaa myös saada luvan viedä yhteisöstä jalostettuja tuotteita, jotka on valmistettu vastaavista tavaroista ennen korvaavien tuontitavaroiden tuontia. Tällaisissa tapauksissa on kyse ennakkoviennistä. Luvassa on sallittava vastaavilla tavaroilla korvaaminen ja ennakkovienti(47), ja ennakkovientitapauksissa siinä olisi täsmennettävä määräaika korvaavien tuontitavaroiden tuonnille(48). 1.63. Espanjassa vastaavilla tavaroilla korvaaminen oli yhdessä tapauksessa hyväksytty päätöstilityksessä ilman ennakkoon annettua lupaa. Alankomaissa vastaavilla tavaroilla korvaamista ei sovellettu yhteisön lainsäädännön mukaisella tavalla(49). Saksassa ja Espanjassa havaittiin tapauksia, joissa ennakkovie nti oli tapahtunut ilman lupaa. Kaikissa näissä tapauksissa olisi omat varat pitänyt kantaa. Loppupäätelmät 1.64. Komission olisi: a) arvioitava, kuinka tehokkaasti taloudellisia edellytyksiä noudatetaan sekä pyrittävä rajoittamaan taloudellisten edellytysten määrä käsittämään ainoastaan yhteisön tuottajien etujen turvaamisen kannalta tärkeät edellytykset samoin kuin varmistettava, että kyseisten edellytysten noudattamista valvotaan tehokkaasti (ks. kohdat 1.50-1.54) b) varmistettava, että yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan oikein, ja otettava käyttöön tämän vuoksi järjestelmä, jolla valvotaan aktiivisesti suspensiojärjestelmän mukaisen sisäisen jalostusmenettelyn täytäntöönpanoa ja erityisesti seuraavia alueita: tarkastukset, jotka koskevat päätöstilitysten esittämistä ajoissa ja omien varojen käyttöönasettamista (ks. kohdat 1.56-1.59), tuottoasteen jälkitarkastukset (ks. kohdat 1.61-1.62), vastaavilla tavaroilla korvaamisen ja ennakkoviennin myöntäminen ainoastaan luvan avulla (ks. kohdat 1.63-1.64) c) sovellettava neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 11 artiklaa, jossa säädetään korkojen maksamisesta omien varojen käyttöönasettamisen viivästyessä, jos tullivelan syntymiseen on syynä kansallisten viranomaisten valvonnan riittämättömyys (ks. kohdat 1.56-1.59). Perinteisten omien varojen toteaminen ja periminen jälkikäteen Johdanto 1.65. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti vuonna 1996 kahdeksassa jäsenvaltiossa(50) menettelyt, joilla perinteiset omat varat todetaan ja peritään jälkikäteen. Tarkastukset kohdistuivat erityisesti petos- ja säännönvastaisuustapauksiin, joita jäsenvaltiot olivat käsitelleet yhdessä komission kanssa keskinäisen avunannon yhteydessä(51). Suurin osa tässä yhteydessä suoritetuista tutkimuksista koski tullietuusmenettelyyn oikeutetuissa kolmansissa maissa annettujen alkuperätodistusten asianmukaisuutta. Etuusmenettelyn kolmansille maille tuoma taloudellinen hyöty on huomattava. Yhteisön tuonnista yli puoleen sovelletaan etuusmenettelyä. Huomattavasti yli puolet petoksista ja säännönvastaisuuksista tapahtuu etuusmenettelyjen yhteydessä. Tilintarkastustuomioistuimen jäsenvaltiossa toimittamilla tarkastuksilla pyrittiin täydentämään tuloksia, jotka oli saatu aikaisemmissa samaa aihetta koskevissa tutkimuksissa komission yksiköissä(52). 1.66. Yhteisön omien varojen turvaamisen kannalta tullivelan vanhentuminen on heikko kohta menettelyissä, joilla perinteiset omat varat todetaan ja kirjataan (jälkikäteen). Tullin suorittamat tutkimukset ovat usein monimutkaisia ja kestävät useita vuosia, erityisesti silloin kun niillä pyritään selvittämään alkuperätodistusten asianmukaisuus. Tällaisissa tapauksissa tullivelka vanhenee jo kolmen vuoden kuluttua(53), lukuun ottamatta petostapauksia, joihin sovelletaan kansallisia velan vanhenemista koskevia määräaikoja. 1.67. Tilintarkastustuomioistuin esittää jäljempänä tärkeimmät ja yleisimmät syyt, jotka säännöllisesti johtavat tullivelan vanhentumisesta aiheutuneisiin perinteisten omien varojen menetyksiin. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastamasta otoksesta 23:ssa tapauksessa, joissa turvauduttiin keskinäiseen avunantoon, menetyksen voidaan arvioida olevan 80 miljoonaa ecua. Niiden tullipetos- ja säännönvastaisuustapausten määrä, joita oli vuodesta 1988 alkaen tutkittu ja tutkittiin edelleen, oli tammikuussa 1996 noin 700. Näissä tapauksissa tullit, joiden maksamiselta oli vältytty, olivat tilintarkastustuomioistuimen arvion mukaan määrältään 1 000 miljoonaa ecua. Oikeudelliseen perustaan sekä menettelyihin ja järjestelmiin liittyvät yleiset huomautukset Euroopan unionin taloudellisten etujen turvaamiseen liittyvät säännökset Sellaisen oikeudellisen perustan puuttuminen, joka mahdollistaisi väliaikaisen tulleista ilmoittamisen ja vakuuden antamisen jälkikäteen 1.68. Tilintarkastustuomioistuin suositteli varainhoitovuotta 1994 koskevassa vuosikertomuksessaan(54), että yhteisön tullikoodeksiin sisällytettäisiin säännökset, joissa sallittaisiin vakuuden antaminen tavaroiden luovutuksen jälkeen, sekä säännökset, joissa sallittaisiin heti tutkimuksen alkuvaiheessa tullivelan vanhentumisen keskeyttäminen ja kierrettyjen tullien arvioidun määrän kirjaaminen. Tilintarkastustuomioistuimen havaitsemat tapaukset, joissa tullivelan vanhentuminen vaikuttaa omiin varoihin jo tutkimusten päättymishetkellä, ovat osoittaneet suositusten aiheellisuuden (ks. kohta 1.67). 1.69. Mahdollisuudesta keskeyttää tullivelan vanhentuminen väliaikaisella tiedoksiannolla voidaan todeta, että komissio on yhtynyt tilintarkastustuomioistuimen mielipiteeseen ja esittänyt neuvostolle ehdotuksen(55), jonka tavoitteena on täydentää yhteisön tullikoodeksin 220 artiklaa siten, että siinä sallittaisiin tullien arvioidun määrän tiedoksianto. Tullikoodeksikomiteassa on lisäksi käyty keskusteluja, jotka koskevat tulliviranomaisille myönnettävää oikeutta vaatia vakuus jälkikäteen. Tällainen mahdollisuus kuitenkin hylättiin(56). 1.70. Neuvosto pyysi toukokuussa 1996 komissiota esittämään sille ehdotuksen, jonka mukaan tullien perimättä jättäminen sallittaisiin silloin, kun etuusmenettelyjen yhteydessä tapahtuneiden säännönvastaisuuksien syynä on kolmansien maiden viranomaisten toiminta, jonka osalta yhteisön toimijoiden ei voida olettaa havaitsevan säännönvastaisuuksia(57). Mahdollisuus keskeyttää sopimusten soveltaminen tapauksissa, jossa kolmansien edunsaajavaltioiden yhteistyö on riittämätöntä 1.71. Etuusmenettelyihin liittyviä säännönvastaisuuksia ja petoksia koskevien tutkimusten toteutuminen edellyttää yhteistyötä kolmansien maiden niiden viranomaisten kanssa, jotka antavat alkuperätodistuksia. Komissiolla on ollut mahdollisuus vasta vähän aikaa ja yhden ainoan etuusmenettelyn, yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP), yhteydessä peruuttaa etuusmenettely tapauksissa, joissa on kyse petoksesta ja joissa hallinnollinen yhteistyö ei ole toteutunut(58). 1.72. Tavanomaisen etuusmenettelyn alaisen israelilaisen appelsiinimehun tapauksessa komissio joutui toimimaan tilanteessa, jossa paikalliset viranomaiset kieltäytyivät yhteistyöstä asian perusteellisessa selvittämisessä(59). Israelin viranomaiset suostuivat tarkastamaan alkuperätodistusten leimojen ja allekirjoitusten aitouden, mutta kieltäytyivät kansallisen lainsäädäntönsä nojalla tarkastamasta mehun todellista alkuperää, vaikka komissio on vuodesta 1993 alkaen todennut Israelista Euroopan unioniin tuodun appelsiinimehumäärän olevan noin kolminkertainen Israelin appelsiinintuotantokapasiteettiin verrattuna. 1.73. Menettelyjen ja vastausaikojen liiallista pitkittymistä voidaan myös pitää kierrettyjen tullien perinnän hallinnollisena esteenä. 1.74. Esimerkiksi vuoden 1991 lopussa Norsunluurannikolle tehdyn yhteisön tarkastuskäynnin seurauksena todettiin, että Norsunluurannikolta yhteisöön vuodesta 1988 viety tonnikala ei ollut peräisin kyseisestä maasta. Tapaukseen liittyvien tullien määräksi voitiin arvioida noin 17 miljoonaa ecua. Norsunluurannikon viranomaiset eivät kyseenalaistaneet yhteisön tarkastuksen tuloksia, mutta halusivat ehdottomasti, että kukin tuonnin kohteena ollut jäsenvaltio pyytää erikseen Lomén sopimuksen mukaisesti asianomaisten alkuperätodistusten jälkitarkastusta ennen perintätoimien aloittamista. 1.75. Asianomaiset jäsenvaltiot pyysivät näin ollen vuoden 1992 aikana Norsunluurannikon viranomaisia mitätöimään virallisesti tarkastuskäynnin aikana tarkastetut todistukset. Vastaukset toimitettiin jäsenvaltioille vasta syyskuussa 1995(60) ja niissä kiistettiin yhteisön tarkastuksessa tehdyt havainnot. Tärkeimmässä tuontijäsenvaltiossa Ranskassa tapauksen käsittely oli kesäkuussa 1996 edelleen kesken, vaikka tulliviranomaiset olivat laatineet vuodesta 1991 lähtien selvityksiä (ks. kohta 107 ja sitä seuraavat kohdat), jotka koskivat yhteensä 8,7 miljoonan ecun tulleja. Hallinnollisten toimien yhteydessä toimitetussa asianomaisten tuojien lausunnossa todettiin, että nähtävästi ainoastaan noin kolmannes raporteissa tarkoitetuista todistuksista oli säännönvastaisia. 1.76. Lopuksi voidaan todeta, että joissakin tapauksissa kolmansien maiden toimittamien tietojen perusteella on vaikea epäillä alkuperätodistusten asianmukaisuutta. 1.77. Jamaikan alkuperätuotteiksi ilmoitettuja tekstiilituotteita esimerkiksi tuotiin Ranskaan tulleitta (noin 1,5 miljoonaa ecua) helmikuusta 1989 lokakuuhun 1991 241 alkuperätodistuksen alaisina; nämä alkuperätodistukset oletettiin väärennöksiksi. Ranskan tulliviranomaiset totesivat leimoja tarkastaessaan, että kaikki todistuksissa olleet leimat erosivat Jamaikan viranomaisten virallisesti toimittamista näyteleimoista(61); yhdessä leimassa Jamaikan pääkaupungin nimi oli jopa kirjoitettu väärin. Jamaikan viranomaiset ovat kuitenkin vahvistaneet Ranskan tulliviranomaisille marraskuussa 1994 kaikkien leimojen oikeellisuuden. Polkumyyntitullien kiertoa helpottavat epäasianmukaiset säännökset 1.78. Joissakin polkumyyntitulleista annetuissa yhteisön asetuksissa vahvistetaan pienimpään mahdolliseen vapaasti rajalla -hintaan perustuva vaihteleva tulli; tämän vähimmäishinnan ja laskutetun hinnan erotus kannetaan polkumyyntitullina, jos laskutettu hinta on vähimmäishintaa alhaisempi. Yhteisön asetuksessa(62) säädetään kuitenkin, että suoritettaessa yhteisön tullialueella peräkkäisiä myyntejä ennen tavaroiden luovuttamista vapaaseen liikkeeseen on viimeisessä kaupassa käytettyä hintaa käytettävä tullausarvon perusteena. Tämä säännös antaa toimijoille mahdollisuuden kiertää polkumyyntitulleja siten, että ne esittävät tullausarvon arviointia varten laskut, joissa ilmoitettu hinta on tuskin korkeampi kuin vähimmäishinnat. 1.79. Tilintarkastustuomioistuin toimitti Kiinan kansantasavallasta yhteisöön tuotuja espadrillos-jalkineita koskevan tarkastuksen. Kyseiset jalkineet ovat joulukuussa 1990 käyttöön otettujen polkumyyntitullien alaisia(63). 1.80. Tulliviranomaiset laativat lokakuussa 1993 selvityksen 0,2 miljoonan ecun määrän osalta. Määrä kuului maksettavaksi yhteisön tuojalle, joka oli asettanut tavarat tulliselvitykseen toisesta jäsenvaltiosta olevan yhteisön välittäjän laatimien laskujen perusteella(64). Kyseisissä laskuissa ilmoitettu hinta oli lähes kolminkertainen kiinalaisen viejän laskuttamaan hintaan verrattuna. Ilmoitettu vapaasti rajalla -hinta espadrillos-jalkineparia kohti oli lopulta vain 0,0065 ecua korkeampi kuin sellaisissa tapauksissa vaadittu vähimmäishinta, joissa tilausajankohdan ja vapaaseen liikkeeseen luovuttamisajankohdan välisenä aikana käyttöön otettuja väliaikaisia polkumyyntitulleja ei tarvitse kantaa. 1.81. Tullitarkastuksissa kävi ilmi, että yhteisön välittäjä oli laatinut tuojan hyväksi hyvityslaskuja, joiden kokonaismäärä vastasi noin 90 prosenttia välittäjän oman laskun ja kiinalaisen viejän laskun välisestä erosta. Koska tullitarkastuksissa ei pystytty vahvistamaan kyseisten hyvityslaskujen ja espadrillos-jalkineiden myynnin välistä yhteyttä, todetut tullit peruttiin syyskuussa 1994. Epäyhdenmukaiset varotoimenpiteet 1.82. Jos tulliviranomaiset arvioivat tulliselvityksen yhteydessä, että niiden suorittamat tarkastukset voivat johtaa ilmoituksen tietoihin perustuvaa tullien määrää korkeamman tullien määrän havaitsemiseen, niiden on vaadittava riittävä vakuus tavaroista lopulta mahdollisesti maksettavien tullien kantamiseksi(65). Tämä periaate on järjestelmällisesti otettu mukaan tullietuustoimenpiteitä koskeviin sopimuksiin samoin kuin yleiseen tullietuusjärjestelmään. Jotta tämäntyyppinen toimenpide ei aiheuttaisi perusteetonta muutosta kauppavirtoihin, se on toteutettava yhdenmukaisella tavalla kaikissa tuojajäsenvaltioissa. 1.83. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että jopa silloin, kun on vakavasti syytä epäillä toimitettujen alkuperätodistusten oikeellisuutta, ja komission kehotuksista huolimatta, eräissä jäsenvaltioissa ei vaadita vakuuden antamista tuontitavaroista tulliselvityshetkellä. 1.84. Elokuussa 1995 komissio pyysi asianomaisia jäsenvaltioita antamaan vakuuden tuontitulleista ja -maksuista, jotka koskivat israelilaisten alkuperätodistusten alaisena tuotua appelsiinimehutiivistettä (ks. kohta 1.72), ja lähettämään nämä todistukset systemaattisesti Israeliin jälkitarkastusta varten(66). Pyyntöä noudatettiin Belgiassa, Kreikassa ja Italiassa viipymättä ja Saksassa sekä Espanjassa vasta tammikuusta 1996 lähtien. Tanskan, Ranskan ja Ison-Britannian viranomaiset eivät harkinneet vakuuden vaatimista tutkimusajankohtana, sillä ne pitivät todisteita tällaisen toimenpiteen aiheellisuudesta riittämättöminä. Yhteisön säännökset eivät salli komission päättää tarvittavista toimenpiteistä, joilla taattaisiin vakuuden antamiskäytännön yhdenmukaisuus. 1.85. Yhteisön tilastotietojen(67) mukaan Israelista yhteisöön suuntautuvan appelsiinimehun tuonnin kokonaisarvo nousi 52 prosenttia helmi-kesäkuussa 1996. Samaan aikaan niiden viiden jäsenvaltion tuonti, jotka olivat toteuttaneet varotoimenpiteitä, pysyi muuttumattomana. Tämä tarkoittaa sitä, että tuotu mehu oli päätynyt muihin jäsenvaltioihin. Kerätyn todentavan aineiston luottamuksellisuudesta aiheutuva ongelma 1.86. Yhteisön tullikoodeksin 15 artiklan mukaan "kaikki luottamukselliset tai luottamuksellisina annetut tiedot on pidettävä salassa, eivätkä tulliviranomaiset saa paljastaa niitä ilman tiedot antaneen henkilön tai viranomaisen nimenomaista lupaa; näiden tietojen luovuttaminen on sallittua, jos tulliviranomaiset voimassa olevien, erityisesti (...) tai oikeudenkäynnin yhteydessä voivat olla siihen velvollisia taikka oikeutettuja". 1.87. Keskinäisestä avunannosta annetun asetuksen (ETY) N:o 1468/81 19 artiklassa(68) säädetään myös vaihdettujen tietojen luottamuksellisuudesta. Kyseisen artiklan 2 kohdassa säädetään lisäksi saatujen tietojen käyttämisestä tulli- ja maatalouslainsäädännön rikkomisen vuoksi vireille pannuissa oikeudenkäynneissä tai oikeudellisissa menettelyissä. Joidenkin tietojen luottamuksellisuuteen liittyvien säännösten tiukka noudattaminen saattaa estää perintätoimet jälkikäteen. 1.88. Saksassa tulliviranomaiset olivat antaneet tiedon Macaosta videokasetteja tuovalle toimijalle (ks. kohta 1.90) tiedon 0,1 miljoonan ecun maksettavista tulleista ja 0,6 miljoonan ecun polkumyyntitulleista. Toimijan valituksen jälkeen Saksan viranomaiset toimittivat tuomioistuimelle kaiken todentavan aineiston. Kansallisten oikeusmenettelyjen mukaan tuomioistuin voi kuitenkin ottaa huomioon ainoastaan riidan molempien osapuolten käytössä olevat todentavat asiakirjat. Tuomioistuin pyysi näin ollen komissiolta lupaa antaa todentava aineisto vastapuolen käyttöön. Komissio kieltäytyi pyynnöstä viitaten tietojen luottamuksellisuutta koskevaan yhteisön tullikoodeksin 15 artiklaan (ks. kohta 1.87). Tuomioistuin palautti tämän jälkeen todentavan aineiston tulliviranomaisille ja ilmoitti näille, että kyseisessä tilanteessa polkumyyntitulleja koskevaa perintämääräystä ei voida pitää voimassa. Voimassa olevien säännösten täytäntöönpanoa koskevat huomautukset Komission yksiköiden myöhässä suorittama oikeudellisten näkökohtien arvioi nti tietyissä tapauksissa 1.89. Komission on toisinaan otettava kantaa tapaukseen liittyviin oikeudellisiin näkökohtiin, ennen kuin perintätoimet voidaan aloittaa. Oikeudellisten näkökohtien tarkastelun huomattava viivästyminen saattaa johtaa omien varojen menetyksiin. 1.90. Tällaisia viivästyksiä havaittiin Macaosta tuotuja videokasetteja koskevan tapauksen käsittelyssä. Polkumyyntitulleja kiertääkseen(69) tutkimuksen kohteena ollut videokasettien pääasiallinen tuottaja oli siirtänyt toimintaansa useita kertoja, ensin Hong Kongista Kiinan kansantasavaltaan ja sen jälkeen Macaoon. 1.91. Tullikoodeksikomiteaa (alkuperäosasto) pyydettiin 31. heinäkuuta 1992 päättämään, olivatko kyseisen tuottajan videokasetit, jotka oli tuotu ennen huhtikuuta 1991 ja joiden oli ilmoitettu olevan peräisin Kiinasta, samoin kuin kyseisen ajankohdan jälkeen tuodut ja Macaosta peräisin oleviksi ilmoitetut videokasetit polkumyyntitullien alaisia tavaroiden alkuperään liittyvien sääntöjen kiertämistä koskevan tullikoodeksin 25 artiklan perusteella. Komitea lopetti polkumyyntitulliongelman käsittelyn helmikuussa 1994 ja totesi, että Macaosta tulevista tuontitavaroista oli kannettava polkumyyntitullit. Tällöin ei ollut enää merkitystä vastauksella, joka koski polkumyyntitullien soveltamista Kiinasta tuleviin tuontitavaroihin, sillä asianomainen tullivelka oli vanhentunut. 1.92. Tilintarkastustuomioistuimen mukaan yli neljän miljoonan ecun omien varojen saa nti olisi pystytty varmistamaan, jos tullikoodeksikomitea olisi asianmukaisen ajan kuluessa tehnyt päätöksen, jonka mukaan Kiinasta peräisin oleviksi ilmoitetuista videokaseteista kannetaan polkumyyntitullit. 1.93. Toisessa komitean toukokuussa 1994 tekemässä päätöksessä täsmennettiin, että Macaosta peräisin oleviksi ilmoitettuihin kasetteihin ei voitu soveltaa yleistä tullietuusjärjestelmää. Viivästykset yhteisön tutkimusten tulosten toimittamisessa jäsenvaltioille 1.94. Tiedot, jotka on saatu tutkimuksissa mukana olleista kolmansista maista, toimitetaan jäsenvaltioille tavallisesti komission välityksellä. Toisinaan komissio on toimittanut jäsenvaltioille myöhässä tiedot, joita perintätoimien aloittaminen ehdottomasti edellyttää. 1.95. Esimerkiksi tuotaessa Norjasta kalaa yhteisöön komissio toimitti jäsenvaltioille tietyt vääriä alkuperätodistuksia koskevat luettelot vasta yli kaksi kuukautta sen jälkeen, kun Norjan viranomaiset olivat toimittaneet luettelot komissioon. Puutteet tutkimustuloksiin perustuvissa jäsenvaltioiden toimissa Epäyhdenmukaiset toimenpiteet tullien toteamiseksi jälkikäteen 1.96. Indonesialaisia autoradioita koskevassa tarkastuksessa, jonka yhteisö toimitti paikan päällä, havaittiin, että alkuperätodistusten alaisina yhteisöön tuodut autoradiot eivät täyttäneet yleisen tullietuusjärjestelmän kriteereitä ja että lisäksi joidenkin valmistajien autoradioita oli pidettävä Etelä-Koreasta peräisin olevina tavaroina, minkä vuoksi niistä oli myös kannettava polkumyyntitullit. Maaliskuussa 1994 Indonesian viranomaiset olivat vahvistaneet antamiensa todistusten olleen vääriä. 1.97. Useimmat jäsenvaltiot, joissa tilintarkastustuomioistuin toimitti tarkastuksen, päättivät todeta tullivelan jälkikäteen ja antaa tuojille tiedoksi sekä tullit että polkumyyntitullit. Osa jäsenvaltioista kuitenkin arvioi, että komission hankkima todentava aineisto oli oikeudellisesti riittämätön, jotta polkumyyntitullit olisi voitu periä. 1.98. Yhdistyneessä kuningaskunnassa annettiin kesäkuussa 1994 tärkeimmälle tuojalle tiedoksi 1,5 miljoonan ecun polkumyyntitullit. Kesäkuussa 1996 Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille ilmoitettiin, että polkumyyntitulleja ei ollut peritty kaikissa jäsenvaltioissa. Elokuussa 1996 kyseiset viranomaiset peruivat tärkeimmälle tuojalle ilmoitetut tullit, ja toukokuussa 1997 ne ilmoittivat tilintarkastustuomioistuimelle aikovansa maksaa kolmen muun tuojan jo maksamat polkumyyntitullit näille takaisin. 1.99. Saksassa annettiin tiedoksi ainoastaan tullimaksut; polkumyyntitullien osalta ei aloitettu jälkikäteen minkäänlaisia perintätoimia, sillä Saksan viranomaiset pitivät saatavilla olevaa todentavaa aineistoa riittämättömänä. Tilintarkastustuomioistuin on arvioinut asiaan liittyvien omien varojen määräksi 2,5 miljoonaa ecua. 1.100. Espanjassa toimivaltaiset viranomaiset ilmoittivat saaneensa tietää Indonesian maaliskuussa 1994 antamasta vahvistuksesta vasta maaliskuussa 1996. Espanjan viranomaiset eivät olleet ryhtyneet minkäänlaisiin jälkiperintätoimiin huhtikuun 1993 ja maaliskuun 1996 välisenä aikana, sillä ne arvioivat tarkastuskertomuksen ja vääriä todistuksia koskevien luetteloiden olevan tässä suhteessa riittämättömät. Maaliskuussa 1996 tullivelka oli kuitenkin jo vanhentunut kaikkien niiden tuonti-ilmoitusten osalta, jotka liittyivät 36:een marraskuun 1993 luettelossa mainittuun todistukseen. Tilintarkastustuomioistuin arvioi vanhentuneiden tullien ja polkumyyntitullien määräksi yli 0,6 miljoonaa ecua. Muita esimerkkejä viivästyksistä ja odotusajoista, joita havaittiin jäsenvaltioiden pannessa täytäntöön yhteisön tasolla tehtyjä päätöksiä 1.101. Joissakin tapauksissa perintätoimiin ei ryhdytty tai ne aloitettiin myöhässä, mikä johti omien varojen menetyksiin. 1.102. Taulukossa 1.2 arvioidaan kolmen jäsenvaltion osalta vanhentuneen tullivelan määrä, joka liittyy Macaosta peräisin oleviksi ilmoitettujen videokasettien tapaukseen. "Norjalaisen kalan" tapauksessa tilintarkastustuomioistuin arvioi vanhentuneen tullivelan määräksi kolmen jäsenvaltion osalta 0,6 miljoonaa ecua. "Indonesialaisten autoradioiden" tapauksessa määrä oli neljän jäsenvaltion(70) osalta 1,1 miljoonaa ecua. 1.103. Tilintarkastustuomioistuin toimitti perusteellisia merkitsevyystestejä yhdessä jäsenvaltiossa. Tarkastukset perustuivat otokseen, joka koostui 285:stä Macaosta peräisin oleviksi ilmoitettujen videokasettien tuonti-ilmoituksesta, joihin oli liitetty Macaon viranomaisten antamat alkuperätodistukset. Näistä ilmoituksista 15:n osalta toimivaltaiset paikalliset tullitoimipaikat eivät olleet antaneet minkäänlaista tiedoksiantoa jälkikäteen ja 11 muussa tapauksessa tiedoksianto tapahtui tullivelan vanhentumisen jälkeen. Kuudessa muussa tapauksessa alueellisen tullitoimipaikan ajallaan aloittama tutkimus oli jäänyt kesken tullihallinnon keskustasolla. Todettujen ja takaisin perittyjen määrien riittämätön kirjanpidollinen seuranta 1.104. Saksassa ja Kreikassa keskushallinnossa ei toimiteta systemaattisia tarkastuksia, jotka koskisivat niiden antamien perintäohjeiden noudattamista paikallistasolla. Saksassa tulliselvitystoimia ei ole tietokoneistettu riittävästi, ja on näin ollen vielä mahdotonta yksilöidä kattavasti tuonti-ilmoituksia, joiden osalta tulleja saatetaan todeta jälkeenpäin. Italiassa keskushallinto on ilmoittanut seuraavansa jatkuvasti tarkastusten etenemistä, mutta se ei kuitenkaan tilintarkastustuomioistuimen tarkastuskäynnin aikana pystynyt esittämään yhteenvetoa paikallisten toimipaikkojen toteamista ja perimistä määristä. Maksuille myönnetyt tullikoodeksin vastaiset lykkäykset 1.105. Yhteisön tullikoodeksin mukaisesti tullivelan määrä on annettava tiedoksi velalliselle heti, kun se on kirjattu tileille (221 artikla), ja koko ilmoitettu määrä on maksettava annetussa määräajassa, joka on tavallisesti 10 päivää (222 artikla). 1.106. Jos tullien määrää ei ole maksettu annetussa määräajassa, tulliviranomaisten on käytettävä kaikkia voimassa oleviin säännöksiin perustuvia mahdollisuuksia, pakkotäytäntöönpano mukaan luettuna (232 artikla). Muutoksenhaku ei estä riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoa; poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta täytäntöönpanoa voidaan lykätä, jos tullien maksamisesta annetaan vakuus (244 artikla). 1.107. Belgiassa ja Ranskassa selvityksen laatiminen rinnastetaan tullivelan tiedoksiantamiseen, ja se pidentää määräaikaa, jonka kuluessa tullivelka vanhentuu. 1.108. Ranskassa tulliviranomaisten laatimissa selvityksissä mainitaan velallinen ja velan määrä. Perintätoimenpiteitä ei aloiteta, ennen kuin velallinen on tunnustanut tullivelan tai tuomioistuin on vahvistanut sen olemassaolon. 1.109. Ranskan tulliviranomaiset lykkäävät tämän vuoksi todellisuudessa perintämenettelyjä silloinkin kun tullikoodeksin 244 artiklan mukaiset lykkäyksen edellytykset eivät täyty. Yhteensä 26 selvityksestä koostuvassa otoksessa, jonka tilintarkastustuomioistuin tarkasti, todettiin noin 21 miljoonan ecun määrä, jonka osalta menettelyjä oli lykätty tutkimuksen aikaan. Ranskan viranomaiset ovat ilmoittaneet tilintarkastustuomioistuimelle, että asianomaisille yksiköille annetaan jatkossa ohjeet, joiden mukaan velkaa koskeva 10 päivän maksumääräaika on mainittava selvityksessä. 1.110. Myös Belgiassa havaittiin toisinaan huomattavia viiveitä selvitysten laatimisajankohtien ja maksukehotusten lähettämisen välillä. Tilintarkastustuomioistuimen valitsema 15 selvityksen otos koski yhteensä noin miljoonan ecun määrää; selvitysten vastaanottajat olivat saaneet lykkäystä jopa neljä vuotta tai lykkäys oli edelleen voimassa tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen aikaan. 1.111. Yhdistyneessä kuningaskunnassa perintämääräyksissä mainitaan systemaattisesti kymmenen päivän maksumääräaika. Tilintarkastustuomioistuin totesi tästä huolimatta, että Ison-Britannian viranomaiset lykkäsivät yleensä pakkoperintätoimenpiteiden täytäntöönpanoa vaatimatta vakuutta ajalta, jolloin tulliviranomaiset ovat keskeyttäneet asian käsittelyn(71). Jäsenvaltioiden väliset ristiriitaisuudet sellaisten säännösten osalta, joita sovelletaan silloin, kun yhteisön ulkoista passitusmenettelyä ei ole päätetty 1.112. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti erään keskinäiseen avunantoon kuuluvan tutkimuksen edistymisvaiheen. Tutkimus koski 229 T1-passitusasiakirjan selvittämistä väärillä leimoilla Espanjassa (Irun). Passitusasiakirjat oli antanut Antwerpenin tulli kesäkuun 1991 ja lokakuun 1992 välillä Itä-Euroopasta peräisin olevan ja Espanjaan vietävän maitojauheen lastausta varten. Vältettyjen maatalousmaksujen kokonaismäärän arvioidaan olevan yli 9 miljoonaa ecua. 1.113. Yhteisön tullikoodeksin 215 artiklan 1 kohdan sekä tullikoodeksin soveltamista koskevien säännösten 378 ja 379 artiklan mukaisesti perintätoimista huolehtivat sen paikan toimivaltaiset tulliviranomaiset, jossa tullivelka on syntynyt. Jos passituksen osalta ei ole tehty päätöstilitystä, tullivelka syntyy alueella, jolla tavarat on siirretty pois tullivalvonnasta; jos kyseinen alue ei ole tiedossa, tavaroiden siirtämisen pois tullivalvonnasta katsotaan tapahtuneen lähtöjäsenvaltiossa. 1.114. Belgian viranomaiset, jotka olivat antaneet tiedon vakuuden antajalle maaliskuussa 1993 ja laatineet selvityksen tammikuussa 1994 kolmea pääasiallista velallista vastaan, eivät kuitenkaan lähettäneet minkäänlaista maksukehotusta. Heidän toimintansa perustuu Belgiassa ja Ranskassa vuodesta 1993 lähtien suoritettuihin tutkimuksiin, joiden mukaan tavaroiden siirtäminen pois tullivalvonnasta on tapahtunut Espanjan alueella. 1.115. Tilintarkastustuomioistuimen tutkimuksen aikaan myöskään Espanjan viranomaiset eivät olleet aloittaneet perintämenettelyjä oletettujen Espanjassa suoritettuun petokseen syyllistyneiden osalta, sillä kansallisen lain mukaan hallinnollinen perintämenettely voidaan aloittaa vasta sen jälkeen, kun petoksen tekijöiden syyllisyys on todettu oikeuden päätöksellä. Espanjan viranomaiset eivät lisäksi pidä itseään toimivaltaisina aloittaakseen perintätoimet belgialaisia pääasiallisia velallisia vastaan, sillä niiden mukaan ei ole olemassa tarpeeksi näyttöä siitä, että tavaroiden siirtäminen pois tullivalvonnasta on tapahtunut Espanjassa. 1.116. Komissio yhtyy Belgian ja Ranskan viranomaisten päätelmiin(72). Tilintarkastustuomioistuimen tutkimuksen aikaan se ei kuitenkaan ollut tehnyt aloitetta ratkaistaakseen jäsenvaltioiden välisen kiistan ja varmistaakseen, että yhteisön tullilainsäädännön mukaisia hallinnollisia perintämenettelyjä noudatetaan tavanomaiseen tapaan, ilman että tämä kuitenkaan estäisi rangaistustoimia jäsenvaltioiden tasolla. Loppupäätelmät 1.117. Niiden kolmansien maiden osalta, joihin sovelletaan kauppasopimusperusteisia etuustulleja, yhteisön taloudellisten etujen turvaaminen edellyttää toimenpiteitä, joilla lopetetaan etujen myöntäminen aina silloin, kun toinen sopimuspuoli ei ole yhteisön talousarvion kustannuksella noudattanut velvoitteitaan. Mahdollisuus lopettaa tällaisten etujen myöntäminen olisi laajennettava koskemaan kaikkia etuusmenettelyjä koskevia sopimuksia (ks. kohdat 1.71-1.77). 1.118. Tulliliiton sisällä komission ja jäsenvaltioiden on toiminnallaan varmistettava, että perinteisiä omia varoja koskevien yhteisön säännösten tavoitteet saavutetaan (ks. kohdat 1.86-1.88 ja 1.111) ja että näitä säännöksiä noudatetaan yhdenmukaisesti ja viipymättä (ks. kohdat 1.89-1.95). Komission olisi: a) saatava jäsenvaltiot soveltamaan yhdenmukaisia käytäntöjä ennakkoon annettavan vakuuden (ks. kohdat 1.82-1.85), tullien toteamisen (ks. kohdat 1.96-1.103) sekä perinnän (ks. kohdat 1.105-1.111) osalta, tarvittaessa ehdottamalla komission omien etuoikeuksien vahvistamista b) valvottava, että toimijat eivät pysty helposti kiertämään yhteisön talousarvion kustannuksella asetuksia, jotka on annettu erityisistä suojatoimenpiteistä, etenkin polkumyyntitulleista (ks. kohdat 1.78-1.81) c) otettava käyttöön nopeat ja tehokkaat sovittelumenettelyt, joiden avulla voidaan ratkaista jäsenvaltioiden toimivaltuuksia koskevat kiistat, jotka estävät omien varojen perinnän (ks. kohdat 1.112-1.116) d) ehdotettava asianmukaisia toimenpiteitä, joilla voidaan yhdenmukaistaa yhteisön tullikoodeksin mukaista tullivelan vanhentumisajankohtaa perintätapauksissa (ks. kohdat 1.68-1.70) siten, että Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen turvaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95(73) 3 artiklan 1 kohdassa mainittuja yhteisön hallinnollisia seuraamuksia koskevia vanhentumisaikoja pidennetään e) ehdotettava asianmukaisia säännöksiä vakuuksien antamiseen liittyvien käytäntöjen yhtenäisen soveltamisen takaamiseksi (ks. kohdat 1.82-1.85) kaikissa jäsenvaltioissa. 1.119. Komission on hyödynnettävä mahdollisimman tehokkaasti tutkimusten kirjanpidollista seurantaa petos- ja säännönvastaisuustapauksissa (ks. kohta 1.104). Tarvittaessa komission on aloitettava rikkomusmenettely tapauksissa, joissa on havaittu jäsenvaltioiden syyllistyneen laiminlyönteihin tullien toteamisessa ja jälkiperinnässä. ARVONLISÄVEROSTA (ALV) SAATAVAT JA BRUTTOKANSANTULOON (BKTL) PERUSTUVAT OMAT VARAT Johdanto 1.120. Arvonlisäverosta (alv) ja bruttokansantulosta (BKTL) saatavat omat varat vastaavat noin 80 prosenttia yhteisön omista varoista. Niiden määräytymisperusteen laskentaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan erityisin yhteisön säännöksin(74). Tilastotiedoilla on merkittävä asema määräytymisperustetta laskettaessa. Lisäksi alv-varan tapauksessa yhteiseen alv-järjestelmään liittyvien lukuisten poikkeuksien vuoksi on tarpeen tehdä oikaisuja ja korjauksia siten, että teoreettinen määräytymisperuste saataisiin myöhemmin vastaamaan tilannetta, jossa kaikki jäsenvaltioiden soveltaisivat alv-lainsäädäntöä yhdenmukaistetulla tavalla. 1.121. Euroopan unionin omien varojen käyttöönasettamista koskevien yhteisön säännösten(75) mukaan määrien tileille kirjaamisen viivästyessä asianomaisen jäsenvaltion on aina maksettava viivästyskorkoa. Sama koskee tapauksia, joissa komissio päättää esittää jäsenvaltioille ylimääräisen maksupyynnön(76). Alv:n ja BKTL:n määräytymisperusteiden oikaisut Komission suorittama tarkastus ja varausten esittäminen 1.122. Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle tietyn varainhoitovuoden osalta viitevarainhoitovuotta seuraavan vuoden jälkimmäisen puoliskon aikana tiedot, jotka koskevat alv:sta ja BKTL:sta saatavien omien varojen määräytymisperusteita. Komissio suorittaa näitä tietoja koskevia tarkastuksia. Sen on varmistettava, että jäsenvaltiot noudattavat annettuja säännöksiä yhdenmukaisella tavalla sovellettavien määräysperusteiden laskennan osalta. 1.123. Jos komissio arvioi, että jokin määräytymisperusteen laskennan osatekijä on virheellinen, se esittää varauksen, joka oikeuttaa tarvittaviin mukautuksiin kuluvan varainhoitovuoden samoin kuin aikaisempien varainhoitovuosien osalta. Lisäksi jäsenvaltioilla on myös mahdollisuus esittää varaus. 1.124. Yleensä varauksiin on aihetta silloin, kun määräytymisperusteen laskennassa käytetyissä tilastotiedoissa on ongelmia, tai silloin, kun säännöksiä - erityisesti yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun kuudennen direktiivin(77) soveltamisen osalta - on rikottu. Tällä hetkellä merkittävä kaikkia jäsenvaltioita koskeva kysymys on BKTL:n kattavuus, toisin sanoen harmaan talouden ottaminen laskennassa huomioon. 1.125. Tilintarkastustuomioistuin on jo aikaisemmin joutunut käsittelemään varausten hallinnointikysymystä(78), ja Euroopan parlamentti on ilmaissut kantansa asiasta useaan kertaan vastuuvapauden myöntämismenettelyjen yhteydessä(79). Tilintarkastustuomioistuin päätti tarkastaa tänä vuonna erityisesti määrien kirjaamisen tileille, varauksiin liittyvien saamisten seurannan sekä viivästyskorkojen perimisen tapauksissa, joissa omat varat on asetettu komission käyttöön myöhässä. 1.126. Näissä menettelyissä on keskeistä toisaalta se, että komissio voi täysin harjoittaa etuoikeuksiaan unionin tärkeimpien omien varojen määrittämisen ja käyttöön asettamisen osalta ja toisaalta se, että jäsenvaltiot noudattavat asiaan liittyviä velvoitteitaan. Tilanne varauksien osalta ja varauksien taloudelliset vaikutukset 1.127. Joulukuun 31. päivään 1996 mennessä oli esitetty 114 alv-varaa koskevaa varausta (näistä kahdeksan koski käsiteltävänä olevaa rikkomusmenettelyä), sekä 115 BKTL-varaa koskevaa varausta. Näistä varauksista, joista suurimman osan esitti komissio, annettiin tiedoksi puolet vuosien 1985-1992 välisenä aikana. 1.128. Tämänhetkisiin ratkaisematta oleviin tapauksiin liittyvistä määristä ei ole saatavilla tietoja. Komission mukaan kaikki voimassa olevat tiedot vaihtelevat jäsenvaltioittain siten, että vasta varauksen selvittämishetkellä on mahdollista tietää varauksen tarkat taloudelliset vaikutukset. 1.129. Alv-varojen määräytymisperustetta koskevien varausten selvittämisen positiiviset ja negatiiviset vaikutukset ilmenivät kokonaisuudessaan käytännössä vuonna 1996 noin 14 miljoonan ecun ylimääräisinä maksuina. Huomattavimmat määrät liittyvät kolmeen varaukseen, joiden osalta määriä korjattiin 16,