Neuvoston direktiivi 77/96/ETY annettu 21 päivänä joulukuuta 1976 kolmansista maista tuotavan siansukuisista kotieläimistä peräisin olevan tuoreen lihan trikiinitutkimuksesta



Virallinen lehti nro L 026 , 31/01/1977 s. 0067 - 0077

Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 8 s. 0041

Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 17 s. 0042

Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 8 s. 0041

Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 11 s. 0156

Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 11 s. 0156



NEUVOSTON DIREKTIIVI annettu 21 päivänä joulukuuta 1976 kolmansista maista tuotavan siansukuisista kotieläimistä peräisin olevan tuoreen lihan trikiinitutkimuksesta (77/96/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista nautaeläinten ja sikojen sekä tuoreen lihan tuonnissa kolmansista maista annetun direktiivin 72/462/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 75/379/ETY(2), ja erityisesti sen 21 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että direktiivin 72/462/ETY 21 artiklassa neuvosto säätää menetelmästä ja yksityiskohtaisista säännöistä, jotka ovat tarpeen trikiinien havaitsemiseksi tuoreesta sianlihasta, direktiivin 72/462/ETY soveltamisella ei ole tarkoitettua vaikutusta niin kauan kuin jäsenvaltioiden välillä on eroja, jotka liittyvät takuisiin, joita vaaditaan trikiinien havaitsemiseksi kolmansista maista tuotavasta tuoreesta lihasta; tämän vuoksi on tarpeen säätää tätä koskevista yhteisön järjestelyistä, kuluttajien terveyden suojaamiseksi on tarpeen, että tuore sianliha tutkitaan järjestelmällisesti tehokkaiksi tunnustetuin menetelmin trikiinejä sisältävän lihan poistamiseksi, tutkimus, joka tehdään viejämaana toimivassa kolmannessa maassa, on tehtävä teurastamossa, joka täyttää tietyt vaatimukset ja jossa on erityisesti sopivilla laitteilla varustettu tutkimuslaboratorio, tutkittujen lihanäytteiden erottamiseksi tutkimattomista on tarpeen säätää erityisen merkin kiinnittämisestä tutkittuun lihaan tuloksen ollessa negatiivinen, olisi käytettävä menettelyä, jolla aloitetaan komission ja jäsenvaltioiden kiinteä ja tehokas yhteistyö ja jonka avulla voidaan arvioida, kuinka suositeltavaa on antaa kolmansien maiden laitosten suorittaa tämä tutkimus tai käsitellä tutkittua lihaa; kyseisellä menettelyllä olisi myös saatettava erityisesti tutkimusmenetelmiin liittyvät tekniset määräykset, tutkimuslaboratorioita koskevat vaatimukset ja tutkitun lihan merkitsemismenettely teknisen kehityksen ja saatujen kokemusten mukaiselle tasolle, ja on suotavaa sallia jäsenvaltioiden päästää maahan tuoretta lihaa, jota ei viejämaana toimivassa kolmannessa maassa ole tutkittu trikiinien varalta, jos tämä liha on kylmäkäsitelty joko viejämaana toimivassa kolmannessa maassa tai määrämaana olevassa jäsenvaltiossa, millä varmistetaan, että siinä mahdollisesti olevat trikiinit tulevat vaarattomiksi; tämä käsittely on kuitenkin tehtävä tiettyjen, tarkoin määriteltyjen menettelyjen mukaisesti ja tietyt edellytykset täyttävissä laitoksissa, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tässä direktiivissä sovelletaan direktiivissä 72/462/ETY annettuja määritelmiä. Lisäksi: a) `tuoreella lihalla` tarkoitetaan kotieläimenä pidetyn sian tuoretta lihaa; b) `tutkimuksella` tarkoitetaan tutkimusta, jolla todetaan trikiinien esiintyminen tuoreessa lihassa. 2 artikla 1. Jotta kolmansista maista peräisin oleva luurankolihaksia (poikkijuovaisia lihaksia) sisältävä liha voitaisiin hyväksyä yhteisön sisäiseen kauppaan, liha on tarkastettava virkaeläinlääkärin valvonnassa ja vastuulla. 2. Tutkimus on tehtävä jonkin liitteessä I määrätyn menetelmän mukaisesti koko ruholle, tai jos se ei ole mahdollista, kullekin yhteisöön tuotavalle puoliruholle, neljännesruholle tai palalle. 3. Tutkimus on tehtävä viejämaassa sijaitsevassa, direktiivin 72/462/ETY 4 artiklan mukaisesti hyväksytyssä teurastamossa, jolla on tämän direktiivin 4 artiklan mukainen lupa tehdä tämä tutkimus. 4. Tutkimus on tehtävä ennen direktiivin 72/462/ETY liitteessä B olevassa X luvussa määrätyn terveysmerkinnän tekemistä. 5. Jos tutkimusta ei voida tehdä viejämaassa, määrämaana oleva jäsenvaltio voi sallia tuoreen lihan tuonnin, jos tutkimus tehdään sen alueella direktiivin 72/462/ETY 24 artiklan 2 kohdassa säädetyn terveystarkastuksen aikana kyseisen direktiivin 27 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tarkastuspisteessä. 6. a) Jos tutkimuksen tulos on negatiivinen, tuore liha on välittömästi tutkimuksen jälkeen merkittävä liitteen III mukaisesti. b) Merkittäessä leimasinvärillä on käytettävä direktiivin 72/462/ETY 17 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua väriainetta. 3 artikla 1. Edellä olevasta 2 artiklasta poiketen tuoreen lihan määrämaana oleva jäsenvaltio voi vapauttaa tietyistä kolmansista maista tai näiden maiden tietyistä osista tuotavan tuoreen lihan tutkimuksista, jos liha on kylmäkäsitelty liitteen IV vaatimusten mukaisesti. 2. Tämä käsittely on tehtävä viejämaana toimivassa kolmannessa maassa sijaitsevassa 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa laitoksessa. Viejämaana toimivassa kolmannessa maassa tehtävästä kylmäkäsittelystä on saatava virkaeläinlääkärin vakuutus lihan mukana seuraavaan direktiivin 72/462/ETY 22 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun terveystodistukseen. 3. Jos käsittelyä ei ole tehty viejämaana toimivassa kolmannessa maassa, se on tehtävä 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetussa tarkastuspisteessä. Jäsenvaltiossa tehtävästä kylmäkäsittelystä on saatava virkaeläinlääkärin vakuutus lihan mukana seuraaviin direktiivin 72/462/ETY 25 artiklassa tarkoitettuihin todistuksiin. 4 artikla 1. Teurastamolle myönnettävästä tutkimusluvasta ja leikkaamolle myönnettävästä tutkittua tuoretta lihaa koskevasta leikkaamis- tai luuttomaksi leikkaamisluvasta taikka laitokselle myönnettävästä luvasta tehdä 3 artiklassa tarkoitettu kylmäkäsittely päätetään 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Direktiivin 72/462/ETY 4 artiklan vaatimusten lisäksi otetaan huomioon tämän direktiivin noudattamisesta annettavat takuut sekä teurastamoiden osalta: a) tutkimusta varten tarvittavien tilojen ja laitteiden olemassaolo; b) tutkimuksen suorittamisesta vastaavan henkilöstön pätevyys. Lupa myönnetään teurastamolle ja leikkaamolle vasta, kun kyseisen kolmannen maan toimivaltaiset viranomaiset ovat virallisesti tunnustaneet, että teurastamo ja leikkaamo täyttävät 5 artiklassa ja liitteessä III asetetut vaatimukset, ja teurastamoiden osalta lisäksi, että niissä on liitteessä II olevan I luvun vaatimukset täyttävä laboratorio, joka on myös liitteen II muiden lukujen ja liitteen I vaatimusten mukainen. Lupa kylmäkäsittelyyn myönnetään laitokselle vasta, kun kyseisen kolmannen maan toimivaltaiset viranomaiset ovat virallisesti tunnustaneet, että laitos täyttää liitteessä IV asetetut vaatimukset. 2. Direktiivin 72/462/ETY 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa yhdessä tai useammassa luettelossa niiden laitosten nimet, jotka on hyväksytty 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, varustetaan erityisellä merkinnällä. 5 artikla 1. Edellä olevan 4 artiklan mukaisesti hyväksytyissä teurastamoissa siat, joiden liha on tarkoitettu yhteisöön, on teurastettava erillisissä tiloissa, tai niiden puuttuessa eri aikoina kuin siat, joiden lihaa ei ole tarkoitettu yhteisöön, jollei tällaisten sikojen lihaa tutkita samaa menettelyä noudattaen. 2. Yhteisöön tarkoitetun lihan, jonka tutkimustulos on negatiivinen, leikkaaminen ja luuttomaksi leikkaaminen on tehtävä 4 artiklan mukaisessa leikkaamossa. Näissä leikkaamoissa tällaisen lihan leikkaaminen ja luuttomaksi leikkaaminen on tehtävä erillisissä tiloissa tai niiden puuttuessa eri aikoina kuin lihan, jota ei ole tarkoitettu yhteisöön, jollei tällaista lihaa tutkita samaa menettelyä noudattaen. 6 artikla Direktiivin 72/462/ETY 5 artiklassa säädettyjen kolmansissa maissa tehtävien tarkastusten tarkoituksena on myös todeta, noudatetaanko tätä direktiiviä. 7 artikla Jäsenvaltioiden on laadittava ja toimitettava komissiolle luettelo 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuista tarkastuspisteistä, joissa - tutkimus, - 3 artiklassa tarkoitettu kylmäkäsittely voidaan tehdä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näissä pisteissä on kyseisiin toimiin tarvittavat välineet. 8 artikla Neuvosto päättää komission ehdotuksesta ennen 1 päivää tammikuuta 1979 liitteessä I määrättyihin menetelmiin tehtävistä lisäyksistä. 9 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa 15 päivänä lokakuuta 1968 annetulla neuvoston päätöksellä perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean (jäljempänä `komitea`) käsiteltäväksi sen puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä. 2. Jäsenvaltioiden äänet painotetaan komiteassa perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. 3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa tarkasteltavan asian kiireellisyyden mukaan. Lausunnot annetaan 41 äänen enemmistöllä. 4. Komissio vahvistaa toimenpiteet ja soveltaa niitä välittömästi, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä. Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio vahvistaa ehdotetut toimenpiteet ja soveltaa niitä välittömästi, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt näitä toimenpiteitä. 10 artikla Edellä olevaa 9 artiklaa sovelletaan 21 päivään kesäkuuta 1981. 11 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1979. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 12 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 1976. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja A. P. L. M. M. van der STEE (1) EYVL N:o L 302, 31.12.1972, s. 28 (2) EYVL N:o L 172, 3.7.1975, s. 17 LIITE I TRIKIINITUTKIMUSMENETELMÄT I. TRIKINOSKOOPPITUTKIMUS a) Laitteisto 50-kertaisesti ja 80 100-kertaisesti suurentava hehkulampputrikinoskooppi. Kahdesta toisiaan vasten painettavasta lasilevystä koostuva puristuslasi, jonka toinen lasi on jaettu yhtä suuriin ruutuihin, pienet käyrät sakset, pienet atulat, veitsi näytteiden leikkaamista varten, pieniä numeroituja astioita näytteiden erillään säilyttämistä varten, pipetti, lasillinen etikkahappoa ja lasillinen kaliumhydroksidiliuosta kalkkeutumien poistoa ja kuivuneen lihan pehmentämistä varten. b) Näytteenotto Kokonaisista ruhoista otetaan vähintään yksi hasselpähkinän kokoinen näyte molempien palleapilareiden lihas- ja jänneosan yhtymäkohdasta. Jos palleapilareita on ainoastaan yksi, otetaan siitä kahden hasselpähkinän kokoinen näyte. Molempien palleapilareiden puuttuessa otetaan kaksi noin hasselpähkinän kokoista näytettä kyljen tai rintalastan puoleisesta pallean osasta taikka kieli-, purema- tai vatsalihaksista. Lihapaloista otetaan mahdollisuuksien mukaan kolme hasselpähkinän kokoista vähärasvaista luurankolihasnäytettä eri kohdista mahdollisuuksien mukaan läheltä luita tai jänteitä. c) Suoritus Jos molemmat palleapilarit ovat tallella, trikiinitutkijan on leikattava kustakin edellä mainitusta kokoruhosta otetusta näytteestä seitsemän kauranjyvän kokoista palasta, yhteensä 14; jos ainoastaan toinen palleapilari on tallella, 14 palaa eri kohdista ja mahdollisuuksien mukaan lihas- ja jänneosan yhtymäkohdasta; hänen on sitten puristettava ne lasilevyjen väliin siten, että normaalia painettua tekstiä voidaan selvästi lukea preparaatin läpi. Jos tutkittavan näytteen liha on kuivaa ja vanhaa, preparaatteja on ennen puristusta pehmennettävä 10 20 minuuttia seoksessa, jossa on yksi osa kaliumhydroksidiliuosta ja noin kaksi osaa vettä. Jos kokonaisten ruhojen ollessa kyseessä näytteet joudutaan ottamaan pallean kyljen tai rintalastan puoleisesta osasta taikka kieli-, purema- tai vatsalihaksista, kustakin näytteestä on leikattava 14 kauranjyvän kokoista palaa, ts. yhteensä 28. Trikiinitutkijan on leikattava kustakin lihapaloista otetusta näytteestä neljä kauranjyvän kokoista palaa, yhteensä 12. Trikinoskooppitutkimus on tehtävä siten, että jokainen preparaatti tutkitaan hitaasti ja huolellisesti. Jos trikinoskooppitutkimuksessa havaitaan epäilyttäviä alueita, joiden luonnetta ei voida täysin varmistaa edes trikinoskoopin voimakkaimmalla suurennuksella, ne on tarkastettava mikroskoopilla. Mikroskooppitutkimus on tehtävä siten, että kutakin preparaattia tutkitaan hitaasti ja huolellisesti 30 40-kertaisella suurennuksella. Jos tuloksesta ei saada varmuutta, tutkimusta on jatkettava lisänäytteitä ja -preparaatteja käyttäen sekä tarvittaessa voimakkaampien suurennusten avulla kunnes saadaan toivottu varmuus tuloksesta. Trikinoskooppitutkimuksen on kestettävä vähintään kolme minuuttia. Trikinoskooppitutkimuksen on kestettävä vähintään kuusi minuuttia, kun on kyse korvaavista näytteistä, jotka on otettu pallean kylki- tai rintaosasta taikka kieli-, purema- tai vatsalihaksista. Tutkimusta varten määrätty vähimmäisaika ei sisällä näytteiden ottoon ja preparaattien tekoon tarvittavaa aikaa. Yleissäännön mukaan trikiinitutkijan ei pitäisi tarkastaa yli 840 palaa päivässä, mutta poikkeuksellisesti tutkija voi tarkastaa enintään 1 050 palaa. II. DIGESTIOMENETELMÄ a) Laitteisto ja aineet - veitsi näytteiden ottoa varten, - pieniä kannellisia, numeroituja astioita näytteiden säilytystä varten tarvittaessa tutkimuksen uusimiseen asti, - inkubaattori, - 2 3 litran lasisuppilo ja statiivi, kuminen yhdysletku, puristin yhdysletkun sulkemista varten, - muovisiivilä (halkaisija noin 18 cm ja silmäkoko noin 1 mm), - harsokangasta, - pieni umpinainen kartioputki, - lasiastia, - lihamylly, - stereomikroskooppi, - ruuansulatusneste, joka koostuu seuraavista: 10 g pepsiiniä (1 200 E/g), 5 ml HCl (vähintään 37 %), lisätään vesijohtovettä niin, että saadaan litra nestettä. b) Näytteenotto 1. Kokonaisista ruhoista otetaan vähintään 20 g:n näyte palleapilarista lihas- ja jänneosien yhtymäkohdasta. Palleapilareiden puuttuessa otetaan saman suuruinen näyte kyljen tai rintalastan puoleisesta pallean osasta taikka kieli-, purema- tai vatsalihaksista. 2. Lihapaloista otetaan vähintään 20 g:n vähärasvainen luurankolihasnäyte mahdollisuuksien mukaan läheltä luita tai jänteitä. c) Menetelmä Kymmenestä siasta otetun yhdistetyn näytteen tutkimista varten valmistetaan 10 g näytettä kustakin yksittäisestä 20 g:n näytteestä. Loput 10 g säilytetään yksittäisille näytteille tehtäviä lisätutkimuksia varten, jos ne ovat tarpeen. Yhdistetään 10 näytettä, jotka kukin painavat 10 g, yhdeksi näytteeksi; se jauhetaan lihamyllyssä (reikien läpimitta 2 mm) ja pannaan sullomatta siivilään, joka on peitetty harsokankaalla. Siivilä sijoitetaan suppiloon, joka on yhdistetty kumiletkulla pieneen umpinaiseen kartioputkeen; suppilo täytetään reunalta ruuansulatusnesteellä kunnes määritettävä aines on täysin peittynyt. Määritettävän aineksen ja ruuansulatusnesteen määräsuhteen on oltava noin 1:20 1:30. Kun näytettä on inkuboitu 18 20 tuntia 37 39 °C:n lämpötilassa, pieni kartioputki irrotetaan. Sakan yläpuolinen neste poistetaan varovasti putkesta, minkä jälkeen putken pohjalla oleva sakka huuhdellaan huolellisesti astiassa. Sakka tutkitaan trikiinien havaitsemiseksi stereomikroskoopilla 20 40-kertaisella suurennuksella. Jos yhdistetyn näytteen tutkimustulos on positiivinen tai epävarma, jäljellä olevat yksittäiset näytteet tutkitaan yksitellen sen jälkeen, kun niihin on jokaisesta siasta lisätty 20 g:n pala, tai lihapalojen ollessa kyseessä, kun kuhunkin näytteeseen on lisätty 20 g:n pala b kohdan mukaisesti. III. YHDISTETTYJEN NÄYTTEIDEN DIGESTIOMENETELMÄ a) Laitteisto ja reagenssit - veitsi ja atulat näytteiden ottoa varten, - lihamylly, jonka reikien läpimitta on 2 3 mm, - 3 l:n erlenmeyerpullo, jossa on kumi- tai vanutulppa, - 2 000 ml:n kartiomainen erotussuppilo, - tavallinen statiivi, jossa on noin 28 cm:n pituinen A-jalusta ja noin 80 cm:n varsi, - rengas, jonka halkaisija on 10 11 cm ja joka voidaan kiinnittää statiiviin, - tasaleukainen puristin (23 × 40 mm), joka voidaan kiinnittää statiiviin kaksoismuhvilla, - Endecott-siivilä N:o 80 (silmäkoko 177), ulkohalkaisija 11 cm, verkko messinkiä tai ruostumatonta terästä, - muovisuppilo, jonka sisähalkaisija on vähintään 12 cm, - normaalilampulla varustettu tavallinen dissektiomikroskooppi (40-kertainen suurennus) tai tavallinen kaksiokulaarinen mikroskooppi (40-kertainen suurennus), - trikinoskooppi, jossa on vaakatasopöytä puristuslasia varten, - trikinoskooppia käytettäessä: toukkien laskukammio, jonka ulkomuoto on sama kuin puristuslasin ja tilavuus noin 60 65 cm³. Toukkien laskukammio voi olla seuraavanlainen: Kammion pohjana on 23 cm pitkä lasilevy, jonka paksuus on sama kuin tavallisen puristuslasin yhden levyn. Leveys on kuitenkin hieman pienempi, esim. 4,5 cm, jotta pohjalevyn molemmille pitkille sivuille voidaan kiinnittää 2 mm paksu, 1,8 cm korkea ja 17,5 cm pitkä lasilevy. Kammio on päistään suljettu kahdella lasilevyllä, jotka on kiinnitetty suoraan pohjalevylle ja joiden pituus on 5 cm, korkeus 1 cm ja paksuus 2 mm. Kammion korkeus sisäpuolelta mitattuna on näin ollen noin 1 cm. Levyt liimataan yhteen tavallisella lasiliimalla. Noin 2,8 cm pohjalevyn molemmista päistä jätetään vapaaksi kammion suojaamiseksi ja jotta täytettyä kammiota olisi helppo käsitellä. Kammion kokonaistilavuus on noin 60 65 cm³. - mikroskooppia käytettäessä tarvitaan petrimaljoja, joiden läpimitta on 9 cm, - merkitsin, jolla petrimaljan pohjaan merkitään 1 cm²:n tarkastusruudutus, - useita 10 litran jäteastioita, joita käytetään positiivisten erien saastuttaman laitteiston käsittelemiseksi formaliinilla ja saastuneen ruuansulatusnesteen keräämiseen, - väkevöityä (37 %) suolahappoa, - Merck-pepsiinijauhetta (30 000 yksikköä/g) tai vahvuudeltaan tunnettua muun valmistajan pepsiiniä, - yksi tai kaksi tarjotinta, joille mahtuu 100 noin 2 g:n painoista lihanäytettä. b) Näytteenotto 1. Kokonaisista ruhoista otetaan noin 2 g:n näyte palleapilareiden lihas- ja jänneosan yhtymäkohdasta. Palleapilareiden puuttuessa otetaan saman kokoinen näyte kyljen tai rintalastan puoleisesta pallean osasta taikka kieli-, purema- tai vatsalihaksista. 2. Lihapaloista otetaan noin 2 g:n vähärasvainen luurankolihasnäyte mahdollisuuksien mukaan läheltä luita tai jänteitä. c) Menetelmä Sioista otetuista 100 yksittäisestä näytteestä otetaan jokaisesta noin 1 g näytettä. Yhdistetty näyte ajetaan kerran lihamyllyn läpi. Jauhettu liha pannaan 3 l:n erlenmeyerpulloon samoin kuin 7 g pepsiiniä, noin 2 l vesijohtovettä, joka on lämmitetty noin 37 40 °C:n lämpötilaan, sekä 25 ml väkevöityä suolahappoa. Seosta on ravistettava, jotta pepsiini liukenee. Liuoksen pH on noin 1,5 2. - Sulatusta varten erlenmeyerpulloa on inkuboitava 37 °C:n lämmössä noin neljä tuntia. Pulloa on ravisteltava säännöllisesti inkuboinnin aikana, esim. kerran tai kaksi tunnissa. - Sulanut liuos siivilöidään 2 litran kartiomaiseen erotussuppiloon, ja sen annetaan seistä statiivissa vähintään yksi tunti. - Suppilosta lasketaan noin 45 cm³ liuosta, ja se jaetaan kolmeen petrimaljaan, joiden pohjiin merkitään 1 cm²:n ruudut, 15 ml kuhunkin maljaan. - Kutakin petrimaljaa tarkastellaan huolellisesti mikroskoopin avulla (noin 40-kertainen suurennus) trikiinitoukkien havaitsemiseksi. - Kun käytetään toukkien laskukammiota, 45 cm³ liuosta jaetaan tasaisesti kahteen toukkien laskukammioon, joita tarkastellaan trikinoskoopissa. - Toukat esiintyvät sakkautumissa tunnistettavina organismeina, ja kun vesi on haaleaa, voidaan usein havaita kierteen kiinni- ja aukikiertymisliikkeitä. Jos muodostunut sakka ei ole riittävän läpinäkyvä, se on selvitettävä huuhtelemalla. Lopullinen 45 ml:n näyte kaadetaan koeputkeen, ja sen annetaan seistä 15 minuuttia. Sakan yläpuolinen neste poistetaan varovasti imemällä, ja sakka sekoitetaan noin 45 ml:aan vesijohtovettä. Seoksen annetaan seistä vielä 15 minuuttia, minkä jälkeen sakan yläpuolinen neste poistetaan jälleen varovasti imemällä, sakka huuhdellaan varovasti petrimaljassa noin 20 ml:lla vesijohtovettä ja tutkitaan. Jos yhdistetyn näytteen tutkimustulos on positiivinen tai epävarma, jäljellä olevat yksittäiset näytteet tutkitaan yksitellen sen jälkeen, kun niihin on jokaisesta siasta lisätty 20 g:n pala, tai lihapalojen ollessa kyseessä, kun kuhunkin näytteeseen on lisätty 20 g:n pala b kohdan mukaisesti. LIITE II I LUKU TRIKIINILABORATORIOITA KOSKEVAT EDELLYTYKSET 1. Trikiinilaboratorioiden on sijaittava sikateurastamojen yhteydessä, ja jos laitoksella ei vielä ole sellaisia tiloja, jotka täyttävät direktiivin kolmansille maille asettamat muut vaatimukset, niissä on oltava ainakin: a) lukittava tila, joka on riittävästi varustettu näytteiden valmistelua varten; sen seinien on oltava sileät, ja niillä on oltava vaalea, pestävä pinnoite tai maali vähintään kahden metrin korkeuteen. Kutakin käytettyä tutkimusmenetelmää varten on oltava valmisteluhuone; b) riittävästi varustettu lukittava tutkimushuone trikinoskopiaa ja mikroskopiaa varten; c) riittävät tuuletuslaitteet ja tarvittaessa ilmastointilaitteet, jotka varmistavat, että huoneen lämpötila ei ylitä +25 °C; d) riittävä luonnollinen tai keinovalaistus, joka ei vääristä värejä; suoraa auringonvaloa on vältettävä; e) valmisteluhuoneessa riittävät välineet käsien pesua ja desinfiointia varten; f) laitteet tutkimushuoneen pimentämistä varten; g) mahdollisesti kylmätilat lihanäytteiden säilytystä varten; h) tutkimusvälineiden (esim. näyteastioiden, puristuslasien, veitsien ja saksien) puhdistusta ja desinfiointia varten pesuhuone, jossa on: - vedenpitävä, lahoamaton lattianpäällyste, joka on helppo puhdistaa ja desinfioida, - tasaiset seinät, joilla on vähintään kahden metrin korkeuteen vaalea, pestävä pinnoite tai maali, i) pukeutumis-, pesu- ja oleskelutilat sekä huuhdeltavat käymälät; j) pesualtaat, joihin tulee kuuma ja kylmä juokseva, juomakelpoinen vesi ja joiden läheisyydessä on puhdistus- ja desinfiointiaineita sekä kertakäyttöisiä käsipyyhkeitä; k) ilmatiiviillä kansilla varustetut vesitiiviit, korroosionkestävät astiat, jotka on tarkoitettu näytejäänteiden keräämiseen tutkimusten jälkeen ja jotka on suunniteltu siten, että valtuuttamattomat henkilöt eivät pääse käsiksi niiden sisältöön; l) riittävästi kuumaa ja kylmää juomakelpoista vettä; m) jäteveden poistojärjestelmä, joka täyttää teurastamoiden hyväksymisedellytykset; n) asianmukaiset järjestelyt tuhoeläinten (hyönteisten, jyrsijöiden jne.) torjumista varten. II LUKU TRIKIINILABORATORIOIDEN HENKILÖSTÖÄ, TILOJA, LAITTEITA JA VÄLINEITÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET 2. Laboratorion henkilöstöltä, tiloilta, laitteilta ja välineiltä on aina vaadittava ehdotonta puhtautta: a) henkilöstön on erityisesti käytettävä puhtaita työvaatteita ja pestävä kätensä useita kertoja työpäivän aikana ja jokaisen tauon jälkeen; b) trikiinilaboratorioon ei saa päästää eläimiä; c) käytetyt laitteet ja välineet on pidettävä puhtaina ja hyvässä kunnossa; ne on puhdistettava ja desinfioitava huolellisesti useita kertoja työpäivän aikana ja työpäivän päätteeksi. 3. Kaikkiin tarkoituksiin on käytettävä juomakelpoista vettä. 4. Näytteitä ottavan henkilöstön terveydentilan suhteen sovelletaan direktiivin 72/462/ETY liitteessä B olevan IV luvun 11 ja 12 kohdan määräyksiä. 5. Tutkimusta varten tarvittavat lihanäytteet on otettava välittömästi teurastuksen jälkeen ja tutkittava viipymättä teurastamon trikiinilaboratoriossa. Näitä tutkimuksia ei saa suorittaa muualla kuin siinä teurastamossa, jossa eläimet on teurastettu. 6. Väsymyksen ja sen seurausten välttämiseksi tutkimushenkilöstön on saatava pitää lyhyitä taukoja työpäivän aikana. III LUKU TRIKINOSKOOPPEJA KOSKEVAT VAATIMUKSET Trikinoskooppien rakenteen ja mallin on täytettävä seuraavat vähimmäisvaatimukset: 1. Helppokäyttöisyys. 2. Suuri valovoima: - tarkkoja tuloksia on voitava saavuttaa huoneessa, joka ei ole täysin pimeä, - valolähteenä on käytettävä 100 W:n (12 V) projisointilamppua. 3. Riittävä suurennus: - normaali työskentelysuurennus: 50-kertainen suurennus, - 80 100-kertainen suurennus, jolla voidaan tarkemmin arvioida kohteet, joita ei normaalilla työskentelysuurennuksella voida selvästi tunnistaa. 4. Erotustarkkuus: - kuvan on oltava selvä, terävä ja väreiltään selkeä kaikilla suurennuksilla. 5. Kytkinmekanismi: - suurennusta muutettaessa kuvan kirkkauden on säädyttävä automaattisesti. 6. Kontrastin lisäys: - kokoojalinssissä on oltava säätöhimmennin, jonka avulla kontrastia voidaan lisätä epäselvien tapausten lähempää tarkastelua varten, - säätöhimmentimen on oltava helppokäyttöinen (esim. säätövipu trikinoskoopin tasopöydällä). 7. Helppo tarkennus: - pikatarkennus säätörenkaasta, - hienotarkennus säätövivusta. 8. Jännitteen säätö: - jotta kirkkautta voidaan säätää tarpeen mukaan. 9. Puristuslasin yksisuuntainen liike: - automaattisen estomekanismin on varmistettava, että puristuslasi siirtyy ainoastaan yhteen suuntaan, jotta estetään sen tahaton paikaltaan siirtyminen. 10. Esteetön näkyvyys projisointitasolle. 11. Projisointitaso: - läpimitta vähintään 54 cm, - hyvä heijastuskyky, - kestävä, - voidaan purkaa, - helppo puhdistaa. LIITE III TRIKIINIEN VARALTA TUTKITUN LIHAN MERKITSEMINEN 1. Terveysmerkintä on tehtävä virkaeläinlääkärin vastuulla. Tätä varten hänen on pidettävä hallussaan ja säilytettävä: - merkintään tarkoitetut välineet, jotka hän saa luovuttaa avustavalle henkilöstölle ainoastaan merkinnän ajankohtana ja siihen vaadittavaksi ajaksi, - 5 kohdassa tarkoitetut merkit. Oikea määrä näitä merkkejä annetaan avustajille silloin, kun niitä on määrä käyttää. 2. Merkinnän on oltava pyöreä ja sen halkaisijan 2,5 cm. Merkinnässä on oltava seuraavat tiedot täysin luettavin kirjaimin: - keskellä iso kirjain `T`, jonka sakarat ovat 1 cm pitkät ja 0,2 cm leveät, - kirjaimen `T` alla jokin seuraavista kirjainlyhenteistä: CEE, EEG, EWG, EØF tai EEC. Kirjainten on oltava 0,4 cm korkeita. 3. Merkintä tehdään ruhoihin reisien sisäpuolelle leimasinvärillä tai polttoleimaamalla 2 kohdan mukaisesti. 4. Päät on merkittävä leimasinvärillä tai polttoleimaamalla merkinnällä, joka täyttää 2 kohdan vaatimukset. Neuvoston direktiivin 72/462/ETY liitteessä B olevan X luvun 43 kohdan nojalla terveysmerkinnästä vapautetut palat lukuun ottamatta paloja, jotka otetaan leikkaamoissa näiden määräysten mukaisesti merkityistä ruhoista, on merkittävä 2 kohdan mukaisesti ennen terveysmerkinnän kiinnittämistä, jos niissä ei ole leimaa. Edellä mainitun 43 kohdan 2 alakohdassa säädetyn päällysmerkinnän on täytettävä jäljempänä 6 kohdassa määrätyt edellytykset. 5. Merkintä voidaan tehdä myös pyöreällä levyllä. Tämän kuhunkin palaan tai kuhunkin ruhoon kiinnitettävän levyn on oltava sellainen, ettei sitä voida käyttää uudelleen, sen on oltava lujasta materiaalista ja täytettävä kaikki hygieniavaatimukset. Levyssä on oltava seuraavat tiedot täysin luettavin kirjaimin: - keskellä iso kirjain `T`, - kirjaimen `T` alla jokin seuraavista kirjainlyhenteistä: CEE, EEG, EWG, EØF tai EEC. Kirjainten on oltava 0,2 cm korkeita. 6. Edellä 4 kohdassa mainitun direktiivin liitteessä B olevan X luvun 44 kohdassa määrätyssä etiketissä on terveysmerkinnän lisäksi oltava selvästi luettava merkintä, joka on samannäköinen kuin 2 kohdassa määrätty merkintä. LIITE IV LIHAN KYLMÄKÄSITTELY 1. Jäädytettynä tuotu liha on säilytettävä jäädytettynä. 2. Jäähdytystilojen teknisten laitteiden ja energialähteen on oltava sellaiset, että 6 kohdassa tarkoitettu lämpötila saavutetaan erittäin nopeasti ja että se säilyy kaikissa huoneen ja lihan osissa. 3. Eristepakkaukset olisi poistettava ennen jäädytystä, ellei ole kyse lihasta, joka on jo kauttaaltaan saavuttanut 6 kohdassa tarkoitetun lämpötilan, kun se tuodaan jäähdytystiloihin. 4. Eri lähetyserät on pidettävä jäähdytystiloissa erillään ja lukituissa tiloissa. 5. Kunkin erän jäähdytystiloihin tuonnin on kirjattava päivämäärä ja kellonaika. 6. Jäähdytystilojen lämpötila ei saa olla korkeampi kuin 25 °C; se on mitattava kalibroiduilla lämpösähköisillä välineillä, ja mittaustulosten rekisteröinnin on oltava jatkuvaa. Sitä ei saa mitata suoraan kylmän ilman virrasta. Välineitä on säilytettävä lukituissa tiloissa. Tulostaulukoiden on sisällettävä maahantuonnin yhteydessä laaditun lihantarkastusrekisterin vastaavat lukemat sekä pakastuksen alkamis- ja päättymispäivä ja -aika, ja niitä on säilytettävä yksi vuosi laatimisen jälkeen. 7. Lihaa, jonka halkaisija tai paksuus on enintään 25 cm, on jäädytettävä vähintään 240 tuntia yhtäjaksoisesti, ja lihaa, jonka halkaisija tai paksuus on 25 50 cm, on jäädytettävä vähintään 480 tuntia yhtäjaksoisesti. Jäädytyskäsittelyä ei saa käyttää lihaan, jonka halkaisija tai paksuus on suurempi. Jäädytysaika lasketaan hetkestä, jona jäähdytystiloissa saavutetaan 6 kohdassa tarkoitettu lämpötila.