Komission päätös,

tehty 20 päivänä joulukuuta 2001,

valtiontukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut vuonna 1993 uusien yritysten hyväksi Álavassa (Espanjassa)

(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 4475)

(Ainoastaan espanjankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2003/28/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artikloiden mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1 MENETTELY

(1) Komissio sai kahden kantelun seurauksena vahvistuksen epäilykselle, jonka mukaan Álavassa on käytössä uusille yrityksille yhtiöverosta myönnettävistä vapautuksista muodostuva verotukiohjelma. Kanteluista ensimmäisen tekivät eräät La Riojan autonomisen alueen rajaseudulla toimivat yhteisöt Baskimaan kolmen maakunnan neuvostojen (Diputación Foral) vuonna 1993 hyväksymistä kiireellisistä ja väliaikaisista verotoimenpiteistä. Erään kilpailevan yrityksen tekemä toinen kantelu koski Lantaróniin (Álavaan) sijoittautuneelle Depósitos Tubos Reunidos Lentz TR Lentz, SA -yritykselle (jäljempänä "Detursa") kymmeneksi vuodeksi myönnettyä vapautusta yhtiöverosta.

(2) Komissio ilmoitti Espanjalle 28 päivänä marraskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä SG(2000) D/108 806 päätöksestään aloittaa kyseistä tukea koskeva EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely.

(3) Espanjan viranomaiset pyysivät pysyvän edustustonsa 14 päivänä joulukuuta 2000 päivätyllä, 19 päivänä joulukuuta 2000 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä huomautusten esittämiselle asetetun määräajan pidentämistä. Lisäksi ne esittivät pysyvän edustustonsa 5 päivänä helmikuuta 2001 päivätyllä, 8 päivänä helmikuuta 2001 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä kyseisen menettelyn mukaisesti (Álavan Diputación Foralin laatimat) huomautuksensa.

(4) Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2). Komissio kehotti päätöksessään asianomaisia esittämään tukea koskevat huomautuksensa kuukauden kuluessa kyseisen päätöksen julkaisupäivästä.

(5) Komissio sai tuesta huomautuksia 1 päivänä maaliskuuta La Riojan aluehallitukselta; 2 päivänä maaliskuuta 2001 Confederación Empresarial Vascalta - Euskal Entrepresarien Konfederakuntzalta (jäljempänä "Confebask") sekä 2 päivänä maaliskuuta 2001 La Riojan Unión General de Trabajadores -liitolta (työntekijöiden liitto) ja Schütz Ibérica SL -yritykseltä. Komissio toimitti 2 päivänä heinäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä D/52 703 kyseiset huomautukset Espanjalle, jotta tämä voisi esittää näkemyksensä niistä. Espanjan viranomaiset pyysivät pysyvän edustustonsa 26 päivänä heinäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä huomautusten esittämiselle asetetun määräajan pidentämistä. Ne esittivät pysyvän edustustonsa 17 päivänä syyskuuta 2001 päivätyllä kirjeellä kyseisen menettelyn mukaisesti (Álavan Diputación Foralin laatimia) näkemyksiä kolmansien esittämistä huomautuksista.

2 YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA

(6) Komissio toteaa, että tarkasteltavana oleva verotukiohjelma perustettiin 5 päivänä heinäkuuta 1993 annetun alueellisen säädöksen Norma Foral 18/1993 de Medidas Fiscales Urgentes de Apoyo a la Inversión e Impulso de la Actividad Económica(3) 14 §:n nojalla. Mainitun pykälän sisältö on seuraava(4):

"1. Yritykset, jotka perustetaan tämän Norma Foralin voimaantulopäivän ja 31 päivän joulukuuta 1994 välisenä aikana, vapautetaan yhtiöverosta kymmenen verovuoden ajaksi niiden perustamisvuodesta alkaen, jos seuraavassa kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät.

2. Tässä pykälässä säädetyn verovapautuksen myöntämisedellytykset ovat seuraavat:

a) Yritysten maksetun osakepääoman on oltava vähintään 20 miljoonaa pesetaa.

[...]

f) Yrityksen on investoitava perustamisajankohtansa ja 31 päivän joulukuuta 1995 välisenä aikana vähintään 80 miljoonaa pesetaa; tätä omaisuutta on käytettävä yrityksen toimintaan eikä sitä saa vuokrata eikä luovuttaa kolmansien käyttöön.

g) Yrityksen on luotava vähintään kymmenen työpaikkaa perustamisensa jälkeisten kuuden kuukauden aikana ja pidettävä työvoima vuosittain keskimäärin tällä samalla tasolla siihen vuoteen asti, jona sen oikeus verovapautukseen päättyy.

[...]

i) Yrityksellä on oltava liiketoimintasuunnitelma, joka kattaa vähintään viisi vuotta. [...].

[...]

6. Tässä pykälässä säädetty vapautus ei ole yhteensopiva muiden veroetujen kanssa.

7. Määräaikaista verovapautusta haetaan Diputación Foralin talousosastolta [...], joka tarkastaa perusvaatimusten täyttymisen ja ilmoittaa sitten hakijayritykselle tilapäisestä luvasta, joka on virallisesti annettava Consejo de Diputadosin päätöksellä."

(7) Komissio toteaa, että kyseisen Norma Foralin johdanto-osan mukaan tuen tarkoituksena on edistää taloudellista toimintaa yritysten tekemiä aloitteita ja investointeja koskevilla kannustimilla.

(8) Komissio katsoo myös, että kyseisten verotukien kohteena on liiketoiminnan tuloksesta laskettava yhtiöveron positiivinen perusta, joka saadaan tekemällä veroperustaan aiempien verovuosien negatiivisten veroperustojen mukainen tasaus. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa tuensaajat ovat yrityksiä, jotka ovat aloittaneet toimintansa mainittujen Norma Foralien voimaantulopäivämäärän jälkeen, investoineet aineelliseen käyttöomaisuuteen vähintään 80 miljoonaa pesetaa (480810 euroa) ja luoneet vähintään kymmenen uutta työpaikkaa. Komissio toteaa myös, että tuensaajayrityksillä on oltava liiketoimintasuunnitelma, joka kattaa vähintään viisi vuotta, ja niiden maksetun alkupääoman on oltava vähintään 20 miljoonaa pesetaa (120202 euroa).

(9) Komissio korostaa, että tuki koostuu yritysten perustamisvuodesta alkaen kymmeneksi verovuodeksi myönnettävästä yhtiöverovapautuksesta.

(10) Komissio toteaa, että kyseisen verotuen kohdeyritykset eivät harjoita tietynlaista toimintaa eivätkä kuulu tietyille aloille, sillä tukea voidaan myöntää millä tahansa alalla toimiville yrityksille. Tukea ei ole tarkoitettu myöskään tietylle yritysryhmälle, esimerkiksi pk-yrityksille, sillä sitä voidaan myöntää kaikille edellä mainitut edellytykset täyttäville yrityksille.

(11) Yhdistämisestä muihin tukiin komissio toteaa lisäksi, että on varmaa, ettei kyseisiä verotukia voida yhdistää muihin sellaisiin veroetuihin, jotka perustuvat vähimmäisinvestointeihin tai työpaikkojen luomiseen tiettyyn vähimmäismäärään saakka. Kyseisen verotuen yhdistäminen muihin tukiin kuin verotukiin on kuitenkin mahdollista. Tällaisia tukia ovat muun muassa vastaaviin investointeihin kohdistuvat avustukset, verohelpotukset, takaukset, pääomasijoitukset jne. Verotuki voidaan yhdistää myös verotukiin, joilla on erilainen määräytymisperuste (eli olosuhde, joka johtaa etujen myöntämiseen). Nämä ehdot täyttäviä verotukia ovat esimerkiksi verohyvitykset(5).

(12) Menettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä muistutetaan, että tukien verotuksellisella luonteella ei ole merkitystä yhteisön valtiontukisääntöjen soveltamisen kannalta, sillä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklaa sovelletaan "muodossa tai toisessa" myönnettyihin tukiin. Komissio täsmentää kuitenkin, että toimenpiteiden katsominen tueksi edellyttää, että ne täyttävät kaikki 87 artiklassa säädetyt edellytykset, joita käsitellään seuraavassa.

(13) Komissio toteaa, että yhtiöverosta myönnettävän vapautuksen on muodostettava tuensaajille etu, joka alentaa liiketoiminnan harjoittamisesta niille tavallisesti aiheutuvia kustannuksia.

(14) Komissio katsoo lisäksi, että koska verohyvitys aiheuttaa verotulojen menetyksen, siinä on kyse valtion varojen käyttämisestä veromenoina.

(15) Komissio toteaa, että yhtiöverosta myönnetty vapautus vaikuttaa kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Koska tuensaajat harjoittavat taloudellista toimintaa, joka voi olla jäsenvaltioiden välisen kaupan kohteena, tuki parantaa tuensaajayritysten asemaa suhteessa yrityksiin, jotka kilpailevat niiden kanssa yhteisön markkinoilla. Onkin ilmeistä, että nyt tarkasteltavat tuet vaikuttavat kauppaan. Lisäksi tuensaajayritysten kannattavuus paranee niiden nettotuloksen (voitto verojen jälkeen) parantuessa. Tämän ansiosta ne ovat edullisemmassa kilpailuasemassa kuin tukien ulkopuolelle jääneet yritykset.

(16) Komissio katsoo myös, että kyseinen vapautus yhtiöverosta on erityinen tai valikoiva siinä mielessä, että se suosii tiettyjä yrityksiä. Tuen saamiselle asetetut vaatimukset jättävät tuen ulkopuolelle kaikki ennen kyseisen Norma Foralin voimaantulopäivää (noin vuoden 1993 puolivälissä) perustetut yritykset, jotka ovat luoneet alle kymmenen työpaikkaa, joiden investoinnit ovat alle 80 miljoonaa pesetaa (480810 euroa) ja joiden maksettu pääoma on alle 20 miljoonaa pesetaa (120202 euroa). Komissio on lisäksi katsonut, että kyseistä verotukea ei voida perustella järjestelmän luonteella tai taloudellisella rakenteella.

(17) Menettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä katsotaan näin ollen, että mainitussa yhtiöverosta myönnettävässä vapautuksessa on kyse perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta, sillä se täyttää kaikki valtiontuelle asetetut edellytykset eli tuo suhteellista etua, on jäsenvaltion myöntämää tai myönnetään valtion varoista, vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaa ja vääristää kilpailua suosimalla vain tiettyjä yrityksiä.

(18) Koska kyseisten verotukien enimmäismäärään ei sovelleta ehtoa, jonka mukaan tuet olisi myönnettävä de minimis -säännöissä(6) määrättyä enimmäismäärää noudattaen, komissio katsoo, ettei kyseisten tukien voida katsoa kuuluvan de minimis -säännön soveltamisalaan(7).

(19) Komissio huomauttaa, että valtiontukiin, jotka eivät kuulu de minimis -säännön soveltamisalaan, sovelletaan perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrättyä ennakkoilmoitusvelvollisuutta. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan ole noudattaneet tätä velvollisuutta. Tästä syystä komissio katsoo, että tuet voidaan katsoa sääntöjenvastaisiksi.

(20) Komissio toteaa, että vaikka tukien ehtona on vähimmäisinvestointien tekeminen ja työpaikkojen luominen tiettyyn vähimmäismäärään saakka, kyseiset vero-ohjelmat eivät takaa alueellisia valtiontukia koskevien yhteisön sääntöjen noudattamista. Tästä syystä komissio on katsonut, että kyseiset verotuet eivät ole luonteeltaan investointitukia eivätkä työllisyystukia.

(21) Komissio katsoo kuitenkin, että verotuet ovat luonteeltaan toimintatukea, sillä niiden tarkoituksena on vapauttaa yritys kustannuksista, jotka aiheutuvat yrityksen hoitaessa tavanomaista tai päivittäistä liiketoimintaansa.

(22) Komissio muistuttaa, että alueelliset toimintatuet ovat periaatteessa kiellettyjä. Poikkeuksellisesti tämäntyyppisiä tukia voidaan kuitenkin myöntää määrätyt edellytykset täyttävillä alueilla. Nyt tarkasteltavat tuet eivät kuitenkaan täytä kyseisiä edellytyksiä. Tämän vuoksi komissio epäilee, että kyseiset verotuet eivät sovellu yhteismarkkinoille alueellisia valtiontukia koskevien sääntöjen nojalla.

(23) Tarkasteltavana oleva veroperustan alennus, joka ei rajoitu yhteen alaan, voidaan myöntää yrityksille, jotka kuuluvat yhteisön alakohtaisten sääntöjen soveltamisalaan. Komissio epäilee näin ollen kyseisen tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, jos tuensaaja toimii yhteisön erityissääntöjen soveltamisalaan kuuluvalla alalla.

(24) Komission päätöksessä esitetään epäilyjä myös kyseisen verotuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyjen poikkeusten nojalla. Nyt tarkasteltavaa tukea ei voida katsoa 87 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuksi sosiaaliseksi tueksi, tuen tarkoituksena ei ole korvata 87 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamaa vahinkoa eikä se kuulu myöskään tiettyjä Saksan liittotasavallan alueita koskevan 87 artiklan 2 kohdan c alakohdan soveltamisalaan. Jo mainituista 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan poikkeuksista erillisten 87 artiklan 3 kohdan poikkeusten osalta komission päätöksessä todetaan, että tuen tarkoituksena ei ole edistää Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä poistaa jäsenvaltion taloudessa olevaa vakavaa häiriötä 87 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Tukeen ei sovelleta myöskään 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan määräyksiä, jotka koskevat "tukea tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen -", sillä tuensaajayritysten toiminta ei ole luonteeltaan erityistä. Kyse ei ole myöskään 87 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetusta tuesta kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen.

(25) Sen lisäksi että komissio kehottaa päätöksessään Espanjan viranomaisia esittämään huomautuksia perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, viranomaisilta pyydetään myös Álavassa uusille yrityksille vapautuksena yhtiöverosta myönnettyjen verotukien arvioinnin kannalta välttämättömiä tietoja.

3 ESPANJAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

(26) Espanjan viranomaiset esittivät pysyvän edustustonsa 5 päivänä helmikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (Álavan Diputación Foralin laatimia) huomautuksia. Espanjan viranomaiset katsovat huomautuksissaan, että päätös aloittaa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee nyt tarkasteltavaa vapautusta yhtiöverosta, on mitätön, sillä päätös tehtiin perustamissopimuksessa määrätyn menettelyn vastaisesti. Tämä johtuu siitä, että päätös perustuu Norma Foralin 18/1993 virheelliseen määrittelyyn voimassa olevan tuen sijaan uudeksi tueksi.

(27) Espanjan viranomaiset korostavat, että kyseistä verotoimenpidettä ei katsottu tueksi sen voimaantuloajankohtana. Viranomaiset tukevat väitettään huomauttamalla, että komissio on ollut tietoinen mainitun Norma Foralin olemassaolosta jo useita vuosia, sillä se ilmoitti Espanjan pysyvälle edustustolle 25 päivänä toukokuuta 1994 päivätyllä kirjeellä kyseisestä Norma Foralista tehdystä kantelusta. Viranomaisten mukaan kirjeestä ilmenee selvästi, että komissio ei katsonut toimenpidettä valtiontueksi eikä pitänyt tarpeellisena aloittaa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa (nykyinen 88 artiklan 2 kohta) tarkoitettua menettelyä. Espanjan viranomaiset ilmoittivat komissiolle pysyvän edustustonsa 30 päivänä syyskuuta 1994 päivätyllä kirjeellä katsovansa, että kyseiset verotoimenpiteet eivät olleet perustamissopimuksen 92 artiklan mukaisesti kiellettyjä valtiontukia, vaan yleisiä toimenpiteitä. Komissio pyysi Espanjalta lisäksi pysyvälle edustustolle osoitetulla, 19 päivänä tammikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä yksityiskohtaisia tietoja kyseisten toimenpiteiden mahdollisista edunsaajista. Órgano de coordinación fiscal (verotuksen koordinointielin) ilmoitti komissiolle sittemmin, 6 päivänä helmikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä(8) toistamiseen, että "Baskimaassa annetut veromääräykset ovat luonteeltaan yleisiä määräyksiä eivätkä täytä valtiontukien tunnusmerkkejä". Espanjan viranomaiset toteavat lisäksi, että jos komissiolla oli pienintäkään epäilystä siitä, että tässä Norma Foralissa on kyse perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitetusta valtiontuesta, sen olisi pitänyt aloittaa välittömästi (Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti(9)) perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa määrätty menettely.

(28) Espanjan viranomaisten mukaan se, että komissio piti marraskuussa 2000 Norma Foralia 18/1993 valtiontukena, johtuu (kuten myös tiedonantoon perustuvassa päätöksessä menettelyn aloittamisesta todetaan) yhteisön valtiontukipolitiikassa tapahtuneesta kehityksestä. Yritysverotukseen sovellettavista menettelysäännöistä 1 päivänä joulukuuta 1997 annetussa neuvoston päätöslauselmassa(10) (jäljempänä "verotusmenettelysäännöt") myönnetään, että perusteet, joita komissio soveltaa tarkastellessaan voimassa olevia verojärjestelmiä - eikä vain olemassa olevia järjestelmiä - yhteisön valtiotukisääntöjen mukaisesti voivat muuttua jälkikäteen. Komission ensimmäisessä vuosittaisessa kertomuksessa yritysverotusta ja verotuksellisia valtiontukia koskevien menettelysääntöjen täytäntöönpanosta(11) ilmoitetaan nimenomaan, että komission toiminnan tavoitteena on selventää valtiontukisääntöjen soveltamista välittömään yritysverotukseen liittyvissä tapauksissa(12). Komissio on antanut myös tiedonannon valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen(13). Menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen mukaan komissio tutkii verotukijärjestelmät, esimerkiksi Norma Foralin 18/1993, kyseisen tiedonannon 37 kohdassa määriteltyjen suuntaviivojen mukaisesti. Tiedonannon 36 kohdassa todetaan lisäksi, että "perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan nojalla komissio seuraa jatkuvasti jäsenvaltioiden kanssa niiden voimassa olevia tukijärjestelmiä". Tiedonannosta ilmeneekin, että komissio voi harjoittaa jäsenvaltioissa voimassa olevien ja ainakin tiedonannon antamista edeltävien verojärjestelmien seurantaa ("jatkuva seuranta") vain perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti. Kyseinen menettely estää toisaalta "tukien" katsomisen sääntöjenvastaisiksi. Kyse on näin ollen jäsenvaltioissa sovellettavista verotoimenpiteistä (mikä on perusteena ilmauksen "voimassa olevat" käytölle), joita ei siihen mennessä (joulukuu 1997) ollut katsottu valtiontuiksi.

(29) Espanjan viranomaiset huomauttavat myös, että Norma Foraliin 18/1993 ei ole tehty kertaakaan muutoksia. Tämä merkitsee, että se täyttää Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 659/1999(14) tarkoitettua voimassa olevaa tukea koskevan muuttamattomuuden vaatimuksen.

(30) Espanjan viranomaiset katsovat tämän mukaisesti, että vaikka Norma Foral 18/1993 olisi komission mukaan luokiteltava valtiontueksi, kyse on voimassa olevasta tukiohjelmasta. On näyttöä siitä, että komissio sai tiedon Norma Foralin 18/1993 soveltamisesta viimeistään vuonna 1994, jolloin se ei katsonut sitä valtiontueksi. Valtiontukipolitiikassa on tapahtunut kehitystä jäsenvaltioissa voimassa olevien verotoimenpiteiden seurannan osalta ja kyseistä Norma Foralia ei ole muutettu sen voimaantulon jälkeen. Perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdassa määrätään menettelystä, jota on sovellettava voimassa oleviin tukiin ja jonka mukaan tukia seurataan jatkuvasti jäsenvaltioiden kanssa. Seuranta ei näin ollen tapahdu kyseisen artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti. Edellä mainitussa asetuksessa säädetään samaan tapaan menettelystä, jota on sovellettava voimassa oleviin tukijärjestelmiin: perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan (nykyinen 88 artiklan 1 kohta) mukainen yhteistyö ja aiheellisten toimenpiteiden ehdottaminen. Komission päätöstä menettelyn aloittamisesta ei tästä syystä ole tarpeen panna täytäntöön. Jos komissio katsoo alustavan tutkimuksen perusteella kyseisen Norma Foralin olevan perustamissopimuksen 87 artiklan mukaista valtiontukea, sen on ehdotettava kyseiselle jäsenvaltiolle yhteismarkkinoiden asteittaisen kehittämisen ja toiminnan kannalta aiheellisia toimenpiteitä.

(31) Nyt tarkasteltavien toimenpiteiden luonteesta Espanjan viranomaiset toteavat, että koska toimenpiteet eivät täytä 87 artiklan 1 kohdan valikoivuusedellytystä, niitä ei voida pitää valtiontukina. Toimenpiteet eivät ole valikoivia varsinkaan siksi, että niitä sovelletaan riippumatta yritysten toimialasta, ja niiden tavoite, koko talouden edistäminen, ei ole luonteeltaan valikoiva, vaikka komissio niin väittää, sillä komission noudattamat objektiiviset ja syrjimättömät soveltamisedellytykset eivät merkitse sitä, että edellytykset täyttävät yritykset olisivat perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitettuja "tiettyjä yrityksiä". Päätelmänsä tueksi Espanjan viranomaiset korostavat erityisesti, että kyseisillä toimenpiteillä, joiden tarkoituksena on, kuten niiden nimestä ilmenee, "taloudellisen toiminnan elvyttäminen", tavoitellaan oikeutettua talouspoliittista tavoitetta hyödyntämällä kaikkia valtion käytettävissä olevia välineitä. Viranomaiset katsovat myös, että kyseisten veroetujen soveltaminen olemassa oleviin yrityksiin tai 31 päivän joulukuuta 1994 jälkeen perustettuihin uusiin yrityksiin ei tee eduista valikoivia, koska tavoitteena on uuden yritystoiminnan edistäminen eivätkä edut aiheuta kyseisen ajankohdan jälkeen perustettujen yritysten joutumista tuensaajayrityksiä heikompaan asemaan. Investointeihin, työpaikkojen luomiseen ja omiin varoihin liittyvien kvantitatiivisten edellytysten osalta Espanjan viranomaiset huomauttavat, että kyseiset edellytykset eivät tee toimenpiteistä valikoivia, sillä koska ne ovat luonteeltaan horisontaalisia ja objektiivisia, ne eivät ole syrjiviä. Koska toimenpiteet eivät ole valikoivia, Espanjan viranomaiset väittävät, ettei niitä voida katsoa valtiontuiksi vaan yleisiksi toimenpiteiksi.

(32) Espanjan viranomaisten mukaan kyseisiä verotoimenpiteitä ei voida katsoa valtiontueksi myöskään siitä syystä, että ne eivät vääristä kilpailua eivätkä vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Espanjan viranomaiset muistuttavat tältä osin, että Norma Foralia 18/1993 on jo tarkasteltu edellä mainittujen verotusmenettelysääntöjen nojalla(15) ja tuolloin todettiin, ettei kyseinen säädös vaikuta millään tavoin taloudellisten toimintojen sijoittumiseen yhteisössä. Norma Foral 18/1993 ei myöskään vahvista eikä voisi vahvistaa yritysten asemaa. Koska vasta perustetuilla yrityksillä ei sitä paitsi edes ole selkeästi määriteltyä markkina-asemaa, niiden aseman vahvistaminen olisi vaikeaa.

(33) Espanjan viranomaiset torjuvat myös Norma Foralilla 18/1993 perustettujen verotoimenpiteiden katsomisen toimintatuiksi ja väittävät, että määritelmän mukaan toimenpiteet voidaan katsoa toimintatuiksi vain silloin, kun ne koskevat olemassa olevia yrityksiä, muttei uusien yritysten tapauksessa. Viranomaiset katsovat sitä vastoin toimenpiteiden myöntämisen edellytyksenä olevien vähimmäisinvestointien ja luotujen työpaikkojen vähimmäismäärän perusteella, että toimenpiteet ovat alueellisia valtiontukijärjestelmiä koskevassa komission tiedonannossa(16) esitetyn määritelmän mukaisia alkuinvestointeja edistäviä toimenpiteitä. Viranomaiset huomauttavat, että kun alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa(17) ilmoitetaan, että verotuet "voidaan" katsoa investointituiksi, kun niiden perustana on tehty investointi, sillä ei tarkoiteta, että verotuet "on katsottava" investointituiksi vain kyseisessä tapauksessa.

4 MUUT KOMISSION SAAMAT HUOMAUTUKSET

(34) Komissio korostaa, että jäljempänä käsitellyt huomautukset eivät vaikuta siihen, voidaanko niiden tekijät katsoa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuiksi asianomaisiksi osapuoliksi.

4.1 La Riojan aluehallituksen esittämät huomautukset

(35) La Riojan aluehallitus väittää, että kyseiset verotoimenpiteet ovat valtiontukea, koska ne täyttävät EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa määrätyt neljä edellytystä. Väitteensä tueksi aluehallitus viittaa perustamissopimuksen 87 artiklaan, jossa käytetty käsite "valtio" kattaa kaikki julkiset elimet niiden toimivallan alueellisesta laajuudesta riippumatta. Näin ollen käsite kattaa myös maakuntien hallitukset. La Riojan aluehallitus huomauttaa myös, että toimenpiteen katsominen tueksi ei riipu toimenpiteen muodosta. Aluehallitus tähdentää, että 87 artiklassa käytetty käsite "tuki" on käsitettä "avustus" kattavampi ja voi näin ollen kattaa myös verotoimenpiteet. Aluehallitus toteaa myös, että kyseiset verotoimenpiteet muodostavat tuensaajille edun, sillä kymmenenä perättäisenä verovuonna yhtiöverosta myönnettävän vapautuksen tarkoituksena ja tuloksena on vapauttaa tuensaajat osasta verorasitusta, joka todennäköisesti heikentäisi maksettuna niiden tuottavuutta. Koska tuensaajayritykset harjoittavat taloudellista toimintaa, joka voi olla jäsenvaltioiden välisen kaupan kohteena, tarkasteltavana olevat verotoimenpiteet vääristävät kilpailua ja vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kyseisen verotoimenpiteen erityisyyttä voidaan La Riojan aluehallituksen mukaan perustella 20 miljoonan pesetan (120202 euron) vähimmäisosakepääomaa, 80 miljoonan pesetan (480810 euron) vähimmäisinvestointia ja vähintään kymmenen työpaikan luomista koskevien vaatimusten lisäksi toisaalta olemassa olevien yritysten jättämisellä tukien ulkopuolelle ja toisaalta edun rajaamisella kyseisen jäsenvaltion tietyillä alueilla sijaitseviin yrityksiin.

(36) Aluehallitus muistuttaa, että perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti valtiontuet on annettava tiedoksi komissiolle. Ilmoitettuja tukia ei voida myöntää ennen kuin komissio on tehnyt päätöksen tukien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.

(37) Aluehallitus katsoo, että koska kyseiset verotoimenpiteet eivät täytä alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa(18) määrättyjä edellytyksiä, niitä ei voida katsoa investointituiksi. Aluehallitus korostaa tältä osin, että vaikka tukien edellytyksenä on vähimmäisinvestointien tekeminen ja työpaikkojen luominen tiettyyn vähimmäismäärään saakka, tuet eivät riipu investoinnin eivätkä luotujen työpaikkojen määrästä. Aluehallitus katsoo sitä vastoin, että tarkasteltavat verotoimenpiteet ovat luonteeltaan toimintatukia, sillä ne vapauttavat tuensaajat osasta kustannuksia, joista niiden olisi muutoin vastattava osana päivittäistä liiketoimintaansa. Kyseisiin toimintatukiin ei voida myöskään soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyjä poikkeuksia.

(38) La Riojan aluehallitus katsoo, että kyseistä verotoimenpidettä ei voida perustella sillä, että Espanjassa on viisi verojärjestelmää. Aluehallitus muistuttaa tältä osin, että julkisasiamies Saggio(19) on katsonut, että asema jonkin alueen veroviranomaisena ei oikeuta kyseiselle alueelle sijoittautuneita yrityksiä suosivaan syrjivään kohteluun. Toimenpiteitä ei voida perustella myöskään Álavan verojärjestelmän luonteella tai taloudellisella rakenteella, sillä tarkoituksena on parantaa tuensaajayritysten kilpailukykyä. La Riojan aluehallitus muistuttaa lisäksi, että Espanjan korkein oikeus on katsonut(20) kyseisiä toimenpiteitä vastaavien verotoimenpiteiden vääristäneen kilpailua ja vaikuttaneen pääomien ja työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen. Myös Baskimaan korkein oikeus(21) on soveltanut tätä periaatetta.

(39) Aluehallitus onkin sitä mieltä, että kyseiset verotoimenpiteet on katsottava valtiontuiksi. Koska toimenpiteitä ei ole annettu tiedoksi perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti, niitä on pidettävä sääntöjenvastaisina ja yhteismarkkinoille soveltumattomina.

4.2 Confederación Empresarial Vascan - Euskal Entrepresarien Konfederakuntzan (Confebask) esittämät huomautukset

(40) Confebask toteaa aluksi, että Álavan nykyisellä verotuksellisella autonomialla on pitkät perinteet.

(41) Verovelvollisuuden oletetusta keventämisestä Confebask toteaa, että komissio katsoo virheellisesti, että verorasitusta olisi kevennetty siten, että valtio olisi menettänyt verotuloja. Jos tämä väite pitäisi paikkansa, verovähennykset aiheuttaisivat aina verotulojen menetyksen suhteessa määrään, joka verovelvollisen olisi pitänyt maksaa normaalisti. Confebask pyytääkin komissiota tarkistamaan kantaansa, sillä muussa tapauksessa seurauksena olisi verorasituksen aiheeton yhdenmukaistaminen, joka merkitsisi mahdollisten verotulojen menetysten määritysperusteena käytettävän viitemäärän vahvistamista.

(42) Tarkasteltaessa kyseisten verotoimenpiteiden vaikutusta kauppaan Confebask toteaa, että komission mielestä toimenpiteet vääristävät kauppaa, koska edunsaajat ovat sen osapuolia. Verojärjestelmien väliset erot vaikuttavat kuitenkin aina kauppaan. Tarkistaakseen, vaikuttavatko toimenpiteet kauppaan, komission olisi analysoitava koko verojärjestelmää eikä järjestelmään sisältyviä yksittäisiä määräyksiä. Confebask korostaa lisäksi, että erään tutkimuksen mukaan Baskimaan verotus on muita Espanjan alueita kireämpi. Komissio olisi annettava selvitys siitä, miksi nimenomaan nämä toimenpiteet vaikuttavat kauppaan, kun muut toimenpiteet eivät niin tee. Vaikka kyseiset toimenpiteet sitä paitsi vaikuttaisivatkin kauppaan, tämä vaikutus olisi poistettava verotuksen yhdenmukaistamisen eikä valtiontukien avulla.

(43) Verotoimenpiteiden valikoivuudesta Confebask huomauttaa, että komission mukaan on kyse tukien suoraa myöntämistä koskevista säännöistä. Confebask muistuttaa, että valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen annetun komission tiedonannon 17, 19 ja 20 kohdan mukaan verotoimenpiteet voivat olla erityisiä ja silti samalla myös valtiontukea, kun ne on suunnattu vain julkisille yrityksille, tietyille yritysmuodoille tai tietyn alueen yrityksille. Kyseisiin verotoimenpiteisiin ei kuitenkaan liity näitä erityispiirteitä, esimerkiksi alueellisuutta, sillä ne käsittävät koko sen alueen, jolla toimenpiteet perustaneet alueviranomaiset ovat toimivaltaisia. Raja-arvojen (20 miljoonan pesetan pääoman, 80 miljoonan pesetan investointien ja kymmenen uuden työpaikan) erityisyydestä Confebask toteaa, että raja-arvojen käyttö on tavanomainen käytäntö kaikissa (sekä kansallisissa että yhteisön) verosäännöstöissä. Lisäksi Confebask toteaa yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden ja komission päätösten perusteella, että toistaiseksi ei ole koskaan katsottu, että raja-arvon asettaminen tekisi toimenpiteestä erityisen. Komissio myöntää lisäksi itsekin edellä mainitun tiedonantonsa 14 kohdassa, että toimenpidettä ei välttämättä katsota erityiseksi, jos se hyödyttää tiettyjä aloja.

(44) Komission näkemyksestä, jonka mukaan toimenpide katsotaan erityiseksi sillä perusteella, että sitä sovelletaan vain osaan jäsenvaltion alueesta, Confebask muistuttaa, että vuoden 1994 Ley de acompañamiento del Presupuesto -lailla(22) otettiin käyttöön vastaavia toimenpiteitä koko alueella. Kyseiseen lakiin perustuvissa toimenpiteissä oli kyse uusille yrityksille verovuosina 1994, 1995 ja 1996 yhtiöverosta myönnetystä 95 prosentin alennuksesta, jonka edellytyksiksi asetettiin vähintään 15 miljoonan pesetan (90152 euron) investoinnit ja 3-20 työntekijän työllistäminen. Toimenpiteiden tarkoituksena oli edistää uusien yritysten perustamista. Tästä syystä Álavassa yhtiöverosta myönnetyn vapautuksen vaikutus kilpailuun kumoutuu, sillä myös Baskimaassa sijaitsevien historiallisten seutukuntien naapurialueet tarjoavat veroetuja uusille yrityksille. Vaikka kyseiset verotoimenpiteet sitä paitsi vaikuttaisivatkin kilpailuun, vaikutus aiheutuisi edellä mainituista Espanjan keskusviranomaisten toteuttamista toimenpiteistä, sillä niiden kohderyhmä on todennäköisesti suurempi.

(45) Confebask korostaa myös, että muissa jäsenvaltioissa sovelletaan samantyyppisiä toimenpiteitä, joiden tutkimiseksi komissio ei ole aloittanut menettelyitä ja joita Primarolo-ryhmä ei ole luokitellut haitallisiksi toimenpiteiksi. Confebask mainitsee esimerkkinä Ranskan, jossa uusille yrityksille on myönnetty vuodesta 1994 vapautuksia tai alennuksia yhtiöverosta viideksi vuodeksi tai joillakin alueilla jopa kymmeneksi vuodeksi. Korsikaan sovelletaan vieläkin suotuisampaa järjestelmää. Luxemburgissa sovelletaan kahdeksan vuotta voimassa olevaa 25 prosentin alennusta yhtiöverosta. Etelä-Italiassa myönnetään kymmeneksi vuodeksi vapautuksia IRPEG- (oikeushenkilöiltä kannettava tulovero) ja ILOR-veroista (kunnallisvero). Myös Portugalissa myönnetään 25 prosentin alennusta yhtiöverosta seitsemän-kymmenen vuoden ajaksi. Kaikki viittaakin siihen, että Álavassa yhtiöverosta myönnetyssä vapautuksessa ei ole kyse sellaisesta poikkeuksellisesta järjestelmästä, jonka perusteella toimenpide katsottaisiin erityiseksi. Kyse on ennemminkin jäsenvaltioissa laajasti käytössä olevasta järjestelmästä. Confebask päättelee näiden seikkojen perusteella, että kyseisissä verotoimenpiteissä ei ole kyse valtiontuesta vaan yleisistä toimenpiteistä.

(46) Confebask väittää, että se, että komissio luokittelee tarkasteltavana olevan veronalennuksen sääntöjenvastaiseksi tueksi, kyseenalaistaa luottamuksensuojan, toimielinten mielivaltaisten päätösten kieltämisen, oikeusvarmuuden ja suhteellisuuden periaatteet. Komissio totesi jo päätöksessään 93/337/ETY(23) Baskimaan verojärjestelmän yhteisön oikeuden mukaiseksi. Komissio voi muuttaa kantaansa "jatkuvan seurannan" mukaisesti tulevissa tapauksissa, muttei aiempien tapausten osalta.

(47) Confebaskin mukaan tarkasteltavana olevia verotoimenpiteitä ei voida periä takaisin, sillä niihin sovelletaan luottamuksensuojan periaatetta, joka perustuu erityisesti komission Espanjan pysyvälle edustolle 22 päivänä toukokuuta 1994 lähettämään kirjeeseen nro 4555, jossa Espanjalta pyydettiin tietoja toimenpiteistä. Kyseinen kirje osoittaa toisaalta, että komissio sai tiedon tarkasteltavista toimenpiteistä jo vuonna 1994, ja toisaalta, että kantelija luokitteli toimenpiteet valtiontueksi. Komissio ei kuitenkaan aloittanut menettelyä toimenpiteiden tutkimiseksi, vaan ilmeisesti mukautui Espanjan viranomaisten sille antamaan vastaukseen, jossa kiistettiin, että kyse olisi valtiontuista. Kyseinen tilanne muistuttaa ennakkotapausta, jota yhteisöjen tuomioistuin tarkasteli asiassa RSV(24) annetussa tuomiossa. Tuomioistuin totesi kyseisessä asiassa annetussa tuomiossa, että 26 kuukauden kuluminen menettelyn aloittamista koskevan päätöksen tekemisestä lopullisen päätöksen tekemiseen oli luonut tuensaajalle riittävän suuren luottamuksesuojan estämään sen, että komissio olisi voinut vaatia Alankomaiden viranomaisia määräämään tuen perittäväksi takaisin. Confebask katsoo, että jos 26 kuukauden kuluminen menettelyn aloittamisen ja sen päättämisen välillä luo luottamuksensuojan, joka estää tuen määräämisen perittäväksi takaisin, on sitäkin todennäköisempää, että komissio ei edes aloita menettelyä kuuden vuoden ja kuuden kuukauden kuluttua toimenpiteen käyttöönotosta, sillä komissio ei ole ilmaissut millään tavoin epäilevänsä, että Espanjassa on myönnetty yhteismarkkinoille soveltumattomia tukia. Yritykset ja viranomaiset, joille toimitettiin komission esittämät kysymykset, voivat katsoa perustellusti, että veroperustan alennusjärjestely ei antanut aihetta valtiontukisäännöstöön perustuviin kanteluihin. Komissio ei myöskään reagoinut Espanjan viranomaisten sille antamaan vastaukseen. Confebask muistuttaa lisäksi, että on myös muita tekijöitä, jotka estivät kokenutta talouden toimijaa havaitsemasta mitään sääntöjenvastaisuutta kyseisten veroetujen vastaanotossa. Tässä yhteydessä on muistutettava, että yleisessä verolainsäädännössä (muualla Espanjassa sovellettavassa lainsäädännössä) on säädetty ainakin vuodesta 1993 uusille yrityksille myönnettävästä veroperustan alennuksesta. Kyseiset järjestelyt eivät eroa juurikaan nyt käsiteltävistä Baskimaan lainsäädännön mukaisista järjestelyistä. Tuensaajayritykset eivät tästä syystä voineet olettaa, että komissio vaatii yhteisön oikeuden nojalla tuen perimistä takaisin useita vuosia sen jälkeen, kun Baskimassa sovelletut säännöt, jotka vastaavat muilla Espanjan alueilla voimassa olevia sääntöjä, annettiin sille tiedoksi. Kuten edellä todettiin, tuen takaisinperintä edellyttäisi useita vuosia sitten päätetyiltä verovuosilta kertyneen verovelan laskentaa, mikä olisi oikeusvarmuuden vastaista.

(48) Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arvioinnista Confebask muistuttaa, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan(25) komissiolla on oltava menettelyä aloittaessaan vakavia epäilyjä tukien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Koska komissio ei ollut vuosiin reagoinut kyseisten tukien myöntämiseen, oli päätelty, että niiden soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ei ollut epäilyjä.

(49) Jos verotoimenpiteitä taas pidetään sääntöinä, joilla tukia myönnetään suoraan edunsaajille, Confebask katsoo, että komission ja yhteisöjen tuomioistuimen noudattamat käytännöt edellyttävät tukitoimenpiteiden olevan alakohtaisia sen arvioimiseksi, soveltuvatko ne yhteismarkkinoille. Lisäksi on määritettävä yritysten kokonaisverotuksen kireys ja vertailukohtana olevan verotuksen kireys. Tämä lähestymistapa johtaisi absurdiin päätelmään, jonka mukaan kireimmän verotuksen jäsenvaltiota alhaisempi verotus olisi katsottava aina valtiontueksi. Confebask kiistää myös komission väitteen, jonka mukaan kyseiset toimenpiteet eivät sovellu yhteismarkkinoille, koska ne eivät sisällä ala- tai aluekohtaisia tukia, suuriin investointihankkeisiin myönnettävää tukea jne. koskevia erityismääräyksiä, sillä verosäännöt eivät voi eivätkä saa sisältää tällaisia tarkentavia määräyksiä. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan(26) komission on eriteltävä päätöksissään toimenpiteiden kielteiset kilpailuvaikutukset määrittelemällä tarkasteltavien toimenpiteiden todelliset vaikutukset. Yksittäisessä verojärjestelmässä havaittuja abstrakteja seikkoja ei voida luokitella yhteismarkkinoille soveltumattomiksi, sillä siinä tapauksessa kaikki verojärjestelmien väliset erot olisi katsottava tuiksi. Confebask pitäytyy tästä syystä näkemyksessään, jonka mukaan kyseiset verotoimenpiteet eivät kevennä tavanomaista verorasitusta.

(50) Tästä syystä Confebask pyytää komissiota saattamaan menettelyn lopullisesti päätökseen ja toteamaan kyseiset verotoimenpiteet yhteisön oikeuden mukaisiksi toimenpiteiksi.

4.3 Unión General de Trabajadores de la Rioja -liiton (jäljempänä "UGT") esittämät huomautukset

(51) UGT:n mukaan La Riojan alueen työntekijät joutuvat kärsimään kyseisten toimenpiteiden haitallisista seurauksista, sillä toimenpiteet kannustavat yrityksiä siirtymään muille alueille. Työntekijöihin kohdistuvaa haitallista vaikutusta lisää se, että La Rioja on Baskimaan rajanaapuri.

(52) Álavan alueella sovellettava verotoimenpide vastaa kahdessa muussa Baskimaan historiallisessa seutukunnassa käyttöön otettuja toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on tehdä Baskimaasta veroparatiisi, joka houkuttelee taloudellista toimintaa kaikkialta yhteisöstä ja varsinkin Baskimaan rajanaapurin La Riojan alueelta. Tarkasteltavana olevat toimenpiteet vääristävät tästä syystä kilpailua, sillä ne aiheuttavat sen, että yritysten sijoittautumispäätökset eivät perustu markkinavoimiin vaan veroetuihin, jotka luodaan verojärjestelmästä riippumattomiin tavoitteisiin keskitetyllä veropolitiikalla. Toimenpiteet muodostavat lisäksi esteen yhteisön tavoitteeksi asettamalle verotuksen yhdenmukaistamiselle.

(53) UGT on myös sitä mieltä, että nyt tarkasteltavissa verotoimenpiteissä on kyse valtiontuesta. Se muistuttaa, että komissio(27) on katsonut jo aiemmin joitakin muita Baskimaan historiallisissa seutukunnissa sovellettuja verotoimenpiteitä yhteismarkkinoille soveltumattomiksi valtiontuiksi. UGT huomauttaa myös, että julkisasiamies Saggio päätteli 1 päivänä heinäkuuta 1999 asiassa, jossa pyydettiin ennakkoratkaisua ja joka koski Baskimaan historiallisten seutukuntien toimenpiteitä vastaavia verotoimenpiteitä, että toimenpiteissä oli kyse perustamissopimuksen vastaisista valtiontuista.

(54) UGT tukee myös komission arviota, jonka mukaan kyseiset toimenpiteet ovat sääntöjenvastaisia ja yhteismarkkinoille soveltumattomia valtiontukia. UGT onkin sitä mieltä, että toimenpiteet on katsottava valtiontuiksi, ja koska niistä ei ole annettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusta, niitä on pidettävä sääntöjenvastaisina ja yhteismarkkinoille soveltumattomina. Komission on sen mielestä vaadittava aiheettomasti maksettujen valtiontukien perimistä takaisin tuensaajilta.

4.4 Schütz Ibérica SL -yrityksen (jäljempänä "Schütz") esittämät huomautukset

(55) Schützin ilmoituksen mukaan yksi sen kanssa samoilla markkinoilla kilpailevista yrityksistä on Álavaan sijoittautunut Depósitos Tubos Reunidos Lentz, TR Lentz, SA (Detursa). Schützin mukaan Detursalle myönnettiin vuonna 1996 vuoteen 2006 voimassa oleva vapautus yhtiöverosta. Se muistuttaa Álavan alueviranomaisten 1 päivänä maaliskuuta 2000 antamasta todistuksesta, jossa vahvistettiin, että Detursa vapautettiin yhtiöverosta 5 päivänä heinäkuuta annetun Norma Forain 18/1993 nojalla.

(56) Schütz katsoo joutuneensa epäedulliseen kilpailuasemaan Detursan saaman verovapautuksen johdosta. Detursalle myönnetty vapautus parantaa sen kilpailuasemaa markkinoilla esimerkiksi mainoskampanjoiden, työntekijöiden taloudellisten ja sosiaalisten olosuhteiden, tutkimuksen ja kehityksen, myynninedistämisen ja sähköisen kaupan aloilla. Schütz huomauttaa, että vaikka tuet eivät ole muuttaneet Detursan toiminnan tulosta voitolliseksi, verovapautus on tuonut sille joka tapauksessa etua, sillä se voi toimia tietoisena siitä, ettei joudu maksamaan yhtiöveroa kymmeneen vuoteen.

(57) Schütz tukee myös komission arviota, jonka mukaan kyseiset toimenpiteet ovat sääntöjenvastaisia ja yhteismarkkinoille soveltumattomia valtiontukia. Schütz toteaa, että kyseistä toimenpidettä ei voida perustella järjestelmän luonteella eikä taloudellisella rakenteella, sillä sen tarkoituksena on edistää uusien yritysten perustamista myöntämällä niille kilpailuetuja, jotka asettavat muut, tukea saamattomat yritykset, esimerkiksi Schützin, heikompaan kilpailuasemaan. Schütz katsoo lisäksi, että verovapautuksessa on kyse toimintatuesta, sillä se vapauttaa Detursan kustannuksista, joista sen olisi vastattava osana tavanomaista liiketoimintaansa.

5 ESPANJAN VASTAUS MUIDEN OSAPUOLTEN ESITTÄMIIN HUOMAUTUKSIIN

(58) Espanjan viranomaiset vastasivat pysyvän edustustonsa 17 päivänä syyskuuta 2001 päivätyllä (Álavan Diputación Foralin laatimalla) kirjeellä muiden osapuolten esittämiin huomautuksiin, jotka oli toimitettu niille asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Diputación Foral katsoi, että yksikään huomautuksista ei kyseenalaistanut sen itsensä esittämiä huomautuksia(28). Álavan Diputación Foralin mukaan muiden osapuolten esittämät huomautukset eivät sisällä seikkoja, joiden perusteella komissio voisi määrittää, muodostaako kyseinen toimenpide voimassa olevaa vai uutta tukea.

(59) Diputación Foral käyttää kuitenkin muiden osapuolten huomautuksiin antamassaan vastauksessa tilaisuutta hyväkseen täydentääkseen huomautuksia, jotka se esitti asetuksen (EY) 659/1999 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti 5 päivänä helmikuuta 2001 päivätyllä Espanjan pysyvän edustuston kirjeellä. Yhden kuukauden pituinen määräaika, joka alkoi 28 päivänä marraskuuta 2000, jolloin komissio ilmoitti Espanjan viranomaisille kirjeellä päätöksestään aloittaa menettely ja kehotti niitä esittämään huomautuksia kyseisen artiklan mukaisesti, päättyi kuitenkin 29 päivänä joulukuuta 2001. Komissio ei näin ollen ota huomioon Espanjan viranomaisten esittämiä täydentäviä huomautuksia. Komissio huomauttaa, että kyseisen jäsenvaltion viranomaisille annettu mahdollisuus vastata muiden osapuolten esittämiin huomautuksiin mainitun asetuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti ei merkitse sitä, että viranomaiset saisivat lisäaikaa 6 artiklan 1 kohdan mukaisten huomautusten esittämiseen.

6 ARVIOINTI TUESTA

6.1 Valtiontuen luonne

(60) Komissio muistuttaa, että toimenpiteiden verotuksellisella luonteella ei ole vaikutusta yhteisön valtiontukisääntöjen soveltamiseen, sillä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklaa sovelletaan "muodossa tai toisessa" myönnettyyn tukeen. Komissio korostaa kuitenkin, että jotta toimenpide luokiteltaisiin tueksi, sen on täytettävä 87 artiklassa määritellyt neljä perustetta, joita kuvataan seuraavassa:

(61) Ensinnäkin toimenpiteen on muodostettava tuensaajille etu, joka alentaa liiketoiminnan harjoittamisen niille tavallisesti aiheuttamia kustannuksia. Etu voidaan myöntää erilaisina yrityksen verorasituksen huojennuksina. Vapautus yhtiöverosta täyttää tämän edellytyksen, sillä se poistaa yhtiöveron maksuvelvollisuuden tuensaajayrityksiltä. Jos tuensaajayritys ei saisi vapautusta yhtiöverosta, se joutuisi maksamaan sen täysimääräisesti kymmenen vuoden ajan. Yhtiöverosta myönnetty vapautus muodostaa näin ollen poikkeuksen voimassa olevasta yleisestä verojärjestelmästä.

(62) Komissio katsoo myös, että koska kyseinen verovapautus aiheuttaa verotulojen menetyksen, siinä on kyse valtion varojen käyttämisestä veromenojen kattamiseen. Tätä perustetta sovelletaan myös jäsenvaltioiden alue- tai paikallishallinnon myöntämiin tukiin(29). Valtiontuki voidaan myöntää myös verotoimenpiteinä, joista on säädetty lailla tai asetuksella tai hallinnollisella määräyksellä tai jotka voivat perustua verohallinnon käytäntöön. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa Álavan alueviranomaiset toteuttavat valtion toimenpiteen lainsäädännöllisellä määräyksellä.

(63) Joissakin kolmansien huomautuksissa väitettiin, että komissio katsoo virheellisesti, että yhtiöverosta myönnetty vapautus aiheuttaisi verotulojen menetyksen. Kyseisen väitteen mukaan komission on määritettävä tavanmukaisesti maksettava verokanta tai määrä menetettyjen verotulojen laskemiseksi. On kuitenkin huomautettava, että tavanmukaisesti maksettava verokanta perustuu sovellettavaan verojärjestelmään eikä komission tekemään päätökseen. Lisäksi on muistettava, että valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen annetun komission tiedonannon 9 kohdan ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa todetaan, että jotta toimenpide voidaan katsoa valtiontueksi "tuensaajien on ensinnäkin saatava toimenpiteestä etua, joka keventää niiden taloutta yleensä rasittavia kustannuksia". Etu voidaan myöntää erilaisina yrityksen verorasituksen huojennuksina ja erityisesti "veron määrän täydellisenä tai osittaisena alentamisena (verovapautus, verohyvitys jne.)". On huomattava, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan(30) "toimenpide, jolla viranomaiset vapauttavat tietyt yritykset verosta, vaikka toimenpiteeseen ei liittyisikään valtion varojen siirtoa, ja joka asettaa ne, joita verovapautus koskee, muita veronmaksajia suotuisampaan taloudelliseen asemaan, on EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea". Veroetu, jonka vapautus yhtiöverosta muodostaa, on tällainen toimenpide. Kolmansien huomautus komission virheellisestä näkemyksestä ei näin ollen pidä paikkansa.

(64) Kolmanneksi toimenpiteen on vaikutettava kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tältä osin on korostettava, että Baskimaan talouden ulkoisesta riippuvuudesta vuosina 1990-1995 laaditun raportin(31) mukaan Baskimaan vienti Espanjan ulkopuolelle oli kasvanut(32) paitsi rahamääräisenä, myös suhteellisesti tarkasteltuna muualle Espanjaan suuntautuvan myynnin kustannuksella. Espanjan ulkopuoliset markkinat ovat näin ollen korvanneet osittain muusta Espanjasta koostuvat markkinat. Toisen Baskimaan ulkomaankauppaa käsittelevän tilastoraportin(33) mukaan viennin osuus Baskimaan taloudesta (vienti suhteessa bruttokansantuotteeseen), joka on noin 28,9 prosenttia, ylittää viennin osuuden Saksan ja muiden Euroopan maiden taloudesta (noin 20 prosenttia). Kyseisen raportin mukaan Baskimaan kauppatase oli selkeästi ylijäämäinen vuosina 1993-1998. Vuonna 1998 jokaista 100 pesetan tuontimäärää kohden vietiin 144 pesetalla. Baskimaan talouden suhteet ulkomaihin ovat näin ollen erittäin avoimet, ja sen tuotannosta suuri osa menee vientiin. Nämä Baskimaan talouden ominaispiirteet aiheuttavat sen, että tuensaajayritykset harjoittavat taloudellista toimintaa, joka voi olla jäsenvaltioiden välisen kaupan kohteena. Tuki vahvistaa tästä syystä tuensaajayritysten asemaa suhteessa niiden kilpailijoihin yhteisössä. Onkin ilmeistä, että tarkasteltavana olevat tuet vaikuttavat kauppaan. Lisäksi tuensaajayritysten kannattavuus paranee niiden nettotuloksen (voitto verojen jälkeen) parantuessa. Tämän ansiosta ne pystyvät kilpailemaan tukiohjelman ulkopuolelle jääneiden yritysten kanssa.

(65) Koska tarkasteltavana olevat verosäännöt ovat luonteeltaan yleisiä ja abstrakteja, komissio huomauttaa, että niiden vaikutuksia on tarkasteltava vain yleisellä ja abstraktilla tasolla eikä niiden vaikutusta tiettyihin markkinoihin, aloihin tai tuotteisiin voida tarkistaa, vaikka joidenkin kolmansien huomautuksissa niin väitetään. Tämä näkemys on vahvistettu toistuvasti(34) yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä. Komissio korostaa myös, että se pyysi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään Espanjan viranomaisia toimittamaan kaikki kyseisten verotukien arvioinnin kannalta merkitykselliset tiedot. On ilmeistä, että tämän pyynnön tarkoituksena oli tarjota komissiolle yleiskuva tukiohjelman todellisista vaikutuksista eikä pyytää yksittäisten analyysien laatimisen edellyttämiä tietoja. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan toimittaneet mitään tietoja(35) tapauksista, joissa oli kyse nyt tarkasteltavista verovapautuksista. Tästä syystä on ristiriitaista huomauttaa komissiolle siitä, että se ei ole esittänyt tarpeeksi yksityiskohtaista arvioita (kuten jotkut kolmannet väittävät), ja samalla kieltäytyä toimittamasta vaadittuja tietoja.

(66) Vaikka tukiohjelman arviointi ei sitä edellyttänyt, komissio tutki esimerkkitapauksena ainoan tunnistetun (tunnistus tapahtui Schütz Ibérica SL:n tekemän kantelun ansiosta, sillä Espanjan viranomaiset eivät toimittaneet komission pyytämiä tietoja kyseisen verovapautuksen saajista) tuensaajayrityksen eli Detursan tapauksen. Komission hallussa olevien tietojen mukaan(36) kyseinen yritys on Sotralentz-konsernin tytäryhtiö. Konsernin kotipaikka on Drulingenissä (Ranskassa). Kyseisten tietojen mukaan Sotralentz-konsernilla on kaksi tehdasta, joista toinen on Álavassa, Espanjassa sijaitsevan tytäryhtiön Comuniónin tehdas ja toinen Yhdistyneenssä kuningaskunnassa sijaitsevan tytäryhtiön Peterleen tehdas. Tehtaissa valmistetaan muovituotteita, erityisesti teollisia pakkauksia. Sotralentz-konserni ja sen tytäryhtiö Detursa kilpailevat muovituotteiden markkinoilla saksalaisten konsernien Schützin (jonka espanjalaisella tytäryhtiöllä Schütz Ibérica SL:llä on kaksi tehdasta Saksassa ja jolla on tytäryhtiöt myös Ranskassa, Italiassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Norjassa ja Puolassa) ja Weritin, italialaisen Mamor-konsernin ja suomalaisen Van Leer -konsernin kanssa. On ilmeistä, että kilpailu IBC-säiliöiden (Intermediate Bulk Container) markkinoilla on tiukkaa, sillä Euroopan tuotantokapasiteetti on selvästi kysyntää suurempi. Teollisten pakkausten markkinoilla kilpailu ulottuu Euroopan rajojen ulkopuolelle ja on maailmanlaajuista. Sotralentz-konserni on myöntänyt lisenssin yhdysvaltalaiselle Greif Bros Corporation -konsernille. Schültz-konsernilla on viisi tehdasta Atlantin takaisilla markkinoilla. Komissio katsoo näistä syistä, että valtiontuen myöntäminen Detursalle voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua vahvistamalla Detursan asemaa suhteessa sen kilpailijoihin, esimerkiksi Schütz Ibérica SL:ään.

(67) Espanjan viranomaiset ovat väittäneet, että tarkasteltavana olevat verotoimenpiteet eivät vääristä kilpailua eivätkä vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska yritysverotuksen menettelysääntöryhmän selvityksessä päätellään, että kyseiset toimenpiteet eivät vaikuta yritystoiminnan sijoittumiseen yhteisössä. Komissio katsoo, että menettelysääntöihin perustuva analyysi ei voi korvata valtiontukisääntöjen mukaisesti laadittua arviointia. Verotusmenettelysääntöjen B kohdan(37) määrittelyperusteet verotoimenpiteiden luokittelemiseksi "haitallisiksi" poikkeavat perusteista, joita käytetään määriteltäessä, vääristääkö toimenpide kilpailua tai vaikuttaako se kauppaan. Onkin mahdollista, että vaikka toimenpide vääristää kilpailua ja vaikuttaa kauppaan, sitä ei katsota haitalliseksi, koska se ei täytä menettelysääntöjen B kohdan perusteita. Tässä tapauksessa verovapautukset eivät täytä B kohdan perusteita varsinkaan siksi, että niitä ei myönnetä vain niille, jotka eivät asu kyseisessä jäsenvaltiossa tai vain muiden kuin kyseisessä jäsenvaltiossa asuvien kanssa tehdyille liiketoimille. Ne eivät ole myöskään täysin erillään jäsenvaltion taloudesta eikä niitä myönnetä ilman minkäänlaista todellista taloudellista toimintaa tai merkittävää taloudellista läsnäoloa alueella. Niitä ei myöskään sovelleta monikansallisen yritysryhmän sisäisten toimien tuottamaan voittoon, jonka määrittelyssä käytetyt perusteet poikkeavat kansainvälisesti yleisesti hyväksytyistä periaatteista, eikä niistä puutu avoimuus. Kuten edellä kuitenkin todetaan, tarkasteltavana olevat verovapautukset vääristävät kilpailua ja vaikuttavat kauppaan.

(68) Kolmansien huomautuksesta, jonka mukaan komission olisi tarkasteltava toimenpiteiden vaikutusta kauppaan vertailemalla verojärjestelmiä toisiinsa, komissio muistuttaa, että perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan nojalla aloitetun menettelyn kohteina ovat kilpailunvääristymät, joita vain joitakin jäsenvaltion yrityksiä (tarkasteltavana olevassa tapauksessa uusia yrityksiä) suosiva sääntö voi aiheuttaa, eivätkä vääristymät, jotka johtuvat jäsenvaltioiden verojärjestelmien välisistä eroista, jotka kuuluvat perustamissopimuksen 93-97 artiklan soveltamisalaan.

(69) Valtiontukien erityisyydestä komissio katsoo, että vapautus yhtiöverosta on erityinen tai valikoiva toimenpide tiettyjä yrityksiä suosivalla tavalla. Tuen saamiselle asetetut edellytykset jättävät tuen ulkopuolelle kaikki ennen kyseisen Norma Foralin voimaantulopäivää (noin vuoden 1996 puolivälissä) perustetut yritykset, jotka ovat luoneet alle kymmenen työpaikkaa, joiden investoinnit ovat alle 80 miljoonaa pesetaa (480810 euroa) ja joiden maksettu pääoma on alle 20 miljoonaa pesetaa (120202 euroa). Komissio muistuttaa, että eurooppalaisia yrityksiä koskevan neljännen raportin(38) mukaan vuonna 1992 Euroopan yhteisössä oli 14,629 miljoonaa yritystä, joissa oli alle kymmenen palkattua työntekijää tai ei lainkaan palkattuja työntekijöitä. Tämä on 92,72 prosenttia yritysten kokonaismäärästä(39). Espanjan tapauksessa kyseisten yritysten osuus oli vuonna 1991 vieläkin suurempi, noin 95,11 prosenttia(40). Lisäksi eurooppalaisia yrityksiä koskevan viidennen raportin(41) mukaan vuonna 1995 Euroopan yhteisössä oli 16,767 miljoonaa yritystä, joissa oli alle kymmenen palkattua työntekijää tai ei lainkaan palkattuja työntekijöitä. Tämä on 92,89 prosenttia(42) yritysten kokonaismäärästä. Espanjan tapauksessa kyseisten yritysten osuus oli vieläkin suurempi, noin 95 prosenttia(43). Uusien yritysten kohdalla nämä prosentuaaliset osuudet ovat todennäköisesti vieläkin suuremmat, sillä käynnistysvaiheessa olevilla yrityksillä on yleensä vähän työntekijöitä, joiden määrä voi kasvaa yrityksen aseman vahvistumisen ja kasvun käynnistymisen myötä. Tämä pitää paikkansa Espanjan tapauksessa, jossa kyseisten yritysten osuus oli suurempi, noin 98 prosenttia(44). Kaikki viittaakin siihen, että tämä tukien myöntämiselle asetettu edellytys sulkee useimmat yritykset tukien ulkopuolelle.

(70) Komissio toteaa toisaalta, että havainto, jonka mukaan kyseisessä verovapautuksessa on kyse erityistoimenpiteestä, ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että tarkasteltavilla verotustoimenpiteillä on myös muita erityisyyteen viittaavia ominaisuuksia, esimerkiksi alueellinen erityisyys. Koska on kuitenkin osoitettu, että verovapautus suosii erityisyytensä perusteella joitakin yrityksiä, komissio katsoo, ettei kyseisten toimenpiteiden muita erityispiirteitä ole tarpeen analysoida yksityiskohtaisesti. Tämän mukaisesti komissio ei aio tarkastella toimenpiteiden mahdollista alueellista erityisyyttä.

(71) Asetettujen raja-arvojen objektiivisuus ei estä tukien valikoivuutta ja sellaisten yritysten jäämistä tuen ulkopuolelle, jotka eivät täytä asetettuja edellytyksiä, vaikka joidenkin kolmansien huomautuksissa niin väitetäänkin. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä(45) todetaan seuraavaa: "Se, ettei tuki koske yhtä tai useaa etukäteen määriteltyä yksittäistä tuensaajaa vaan että sen saamiselle on asetettu useita objektiivisia edellytyksiä, joiden täyttyessä se voidaan myöntää [...], ei riitä kyseenalaistamaan tuen valikoivuutta ja siten sen katsomista perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi. [...] Se ei sitä vastoin sulje pois mahdollisuutta, että tätä julkista toimenpidettä olisi tutkittava valikoivaa toimenpidettä merkitsevänä tukijärjestelmänä ja siten erityisenä järjestelmänä, jos se soveltamisedellytystensä vuoksi hyödyttää tiettyjä yrityksiä tai toimialoja muiden kustannuksella".

(72) Tarkasteltaessa mahdollisuutta perustella yhtiöverosta myönnettyä vapautusta verojärjestelmän luonteella tai taloudellisella rakenteella komissio korostaa, että tällöin on tutkittava, liittyvätkö kyseiset verotoimenpiteet verojärjestelmälle ominaisiin tavoitteisiin vai muihin tavoitteisiin, jotka voivat olla oikeutettuja, mutta eivät liity verojärjestelmään. Lisäksi sen määrittäminen, millaista verojärjestelmän sisäistä logiikkaa kyseiset toimenpiteet noudattavat, kuuluu asianomaiselle jäsenvaltiolle(46). Käsiteltävänä olevassa tapauksessa Espanjan viranomaiset eivät ole toimittaneet mitään tietoja tarkasteltavien verotoimenpiteiden taustalla vaikuttavasta verojärjestelmän sisäisestä logiikasta. Komissio toteaa kuitenkin, että kyseisten vapautusten oikeusperustan muodostavan Norma Foralin mukaan verovapautusten tarkoituksena on elvyttää Álavan taloutta, joka on kärsinyt vakavasta kriisistä. Tämä tavoite ei perustu verotukselle asetettuihin ensisijaisiin vaatimuksiin, vaan kyse on talouspoliittisesta tavoitteesta, jolla ei ole yhtymäkohtia verojärjestelmään. Verojärjestelmän ulkopuolelle jäämistä vahvistaa se, että kyse on väliaikaisista verotoimenpiteistä. Komissio ei kyseenalaista sitä, että toimenpiteiden tavoitteet voivat olla oikeutettuja, mutta huomauttaa kuitenkin, että tämä ei ole riittävä syy jättää valtion toteuttama toimenpide valtiontukiin kohdistuvan valvonnan ulkopuolelle, sillä kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä(47) ilmenee, "tämän väitteen mukaan riittäisi, että viranomaiset vetoaisivat tukitoimenpiteen toteuttamisella tavoiteltujen päämäärien oikeutukseen, jotta tukea voitaisiin pitää perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle jäävänä yleisenä toimenpiteenä. Tässä määräyksessä ei kuitenkaan tehdä eroa valtioiden toimenpiteiden syiden tai tavoitteiden perusteella vaan niiden vaikutusten perusteella".

(73) On väitetty, että myös muissa jäsenvaltioissa on käytössä verotoimenpiteitä, jotka muodostuvat yhtiöverosta myönnettävästä vapautuksesta ja joita komissio ei ole katsonut valtiontuiksi, koska ne on suunnattu uusille yrityksille. Tämä luo joidenkin kolmansien esittämien huomautusten mukaan perustellun luottamuksen uusille yrityksille myönnettäviin verotukiin. Komissio huomauttaa kuitenkin alustavan tarkastelun perusteella, että näitä väitteitä on aiheellista epäillä. Kyseisten jäsenvaltioiden myöntämät verovapautukset on katsottu valtiontukiohjelmiksi(48), joista on ilmoitettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissiolle ja jotka soveltuvat yhteismarkkinoille. Vaikka lähtökohtana olisi, että komissio ei ole reagoinut kyseisiin toimenpiteisiin, tämän virheellisen toimintatavan noudattamiseen myös käsiteltävänä olevaan tapaukseen ei ole perusteita. On huomattava, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan "jäsenvaltion sille perustamissopimuksen nojalla kuuluvien, 92 artiklan sisältämään kieltoon liittyvien velvollisuuksien mahdollista noudattamatta jättämistä ei voida perustella sillä, että muutkaan jäsenvaltiot eivät noudata niille kuuluvaa kyseistä velvollisuutta. Monien kilpailun vääristymien vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei tasaannu, vaan päinvastoin kasautuu keskinäisessä vuorovaikutuksessa, mikä lisää yhteismarkkinoihin kohdistuvia haitallisia vaikutuksia"(49).

(74) Kolmannet ovat myös huomauttaneet, että Espanjassa on käytössä myös muita verotoimenpiteitä, joita komissio ei ole katsonut valtiontuiksi sillä perusteella, että ne on suunnattu uusille yrityksille. Tältä osin on korostettava, että mainittujen toimenpiteiden ominaispiirteet eroavat huomattavasti nyt käsiteltävistä verovapautuksista. Kolmen työpaikan luomista koskevaa vaatimusta ei voida verrata kymmenen työpaikan luomisen vaatimiseen eikä veroperustan alentamista 95 prosenttia kolmen vuoden ajaksi kymmenen vuotta voimassa olevaan verovapauteen. Komissio katsoo lisäksi, että kyseisistä verovapautuksista tehdyt päätökset eivät voi vaikuttaa päätöksiin, jotka on tarvittaessa tehtävä muista verotoimenpiteistä.

(75) Eräiden kolmansien huomautuksissa esitetystä väitteestä, jonka mukaan Baskimaan verotus on muita Espanjan alueita kireämpi, komissio toteaa jälleen, ettei kyseisellä väitteellä ole merkitystä tarkasteltavana olevassa tapauksessa, sillä tapauksen tutkimiseksi aloitettu menettely kohdistuu yksittäiseen toimenpiteeseen eikä kunkin Baskimaassa sijaitsevan kolmen alueen verojärjestelmän muodostamaan kokonaisuuteen.

(76) Komissio päättelee, että yhtiöverosta myönnetty vapautus on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, koska toimenpide tuo suhteellista etua, on jäsenvaltion myöntämää ja myönnetty valtion varoista, vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua suosimalla tiettyjä yrityksiä.

6.2 Verotoimenpide on uutta tukea

(77) Komission mukaan nämä tuet eivät ole myöskään voimassa olevia tukia, sillä ne eivät täytä asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdassa säädettyjä edellytyksiä. Ne eivät täytä kyseisen kohdan i-iv alakohdassa(50) säädettyjä perusteita, sillä niitä ei alettu soveltaa ennen Espanjan liittymistä yhteisöön 1 päivänä tammikuuta 1986, komissio tai neuvosto ei ole hyväksynyt niitä, ei voida katsoa, että ne olisivat tulleet hyväksytyiksi, sillä niitä ei ole ilmoitettu ja ne hyväksyttiin alle kymmenen vuotta sitten.

(78) Komissio katsoo, että kyseinen verovapautus ei voi täyttää myöskään 1 artiklan b kohdan v alakohdan(51) edellytyksiä. Komissio muistuttaa, että sen kirjeenvaihdossa ja muissa asiakirjoissa ei ole viitattu kertaakaan suoraan tai epäsuorasti siihen, että komissio katsoisi, etteivät kyseiset verovapautukset ole tukea. Sitä vastoin 18 päivänä marraskuuta 1997 tehdyssä komission päätöksessä 98/C 103/03(52) katsottiin, että Álavan vuonna 1996 käyttöön ottamiin uusiin verovapautuksiin, joita oli myönnetty muiden tukien lisäksi Demesa-yritykselle, sisältyi mahdollisesti yhteismarkkinoille soveltumatonta tukea. Myöhemmin menettelyn lopettamisesta tehdyssä komission päätöksessä 1999/718/EY katsotaan kuitenkin, että vuonna 1996 myönnetyt verovapautukset olivat yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea. Komissio on noudattanut tätä samaa tarkastelutapaa katsoessaan verovapautukset valtiontuiksi myös muiden jäsenvaltioiden soveltamia verotustoimenpiteitä koskevissa asioissa (esimerkiksi Ranskan osalta tukiohjelmasta N 155/86 21 päivänä tammikuuta 1987 ja tukiohjelmasta N 493/95 29 päivänä marraskuuta 1995 tehdyt päätökset, Italian osalta 2 päivänä maaliskuuta 1988 tehty päätös ja Luxemburgin osalta tukiohjelmasta N 607/92 9 päivänä joulukuuta 1992 ja tukiohjelmasta N 72/96 20 päivänä syyskuuta 1996 tehdyt päätökset). Päätöstä 1999/718/ETY lukuun ottamatta kaikki nämä päätökset tehtiin paitsi ennen 10 päivää joulukuuta 1998, joka on valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen annetun komission tiedonannon julkaisupäivä, myös ennen 1 päivää joulukuuta 1997, jolloin annettiin päätöslauselma yritysverotukseen sovellettavista menettelysäännöistä. Komissio korostaa tästä syystä, että päätös, jossa vuonna 1993 käyttöön otetut verovapautukset katsottiin valtiontuiksi, ei ole seurausta siitä, että komissio olisi muuttanut perusteita, joita se soveltaa tutkiessaan voimassa olevia verojärjestelmiä kyseisen tiedonannon tai kyseisten verotusmenettelysääntöjen nojalla, kuten Álavan Diputación Foral väittää huomautuksissaan.

(79) Espanjan viranomaiset ovat väittäneet myös, että jos komissio katsoi kyseiset verovapautukset valtiontuiksi, sen olisi pitänyt aloittaa välittömästi tutkintamenettely, kuten alaviitteessä 9 mainitussa asiassa C-84/82 annetun tuomion 12 kohdassa todetaan. Komissio muistuttaa kuitenkin, että kyseistä oikeuskäytäntöä ei sovelleta tarkasteltavana olevaan tapaukseen, sillä sitä voidaan soveltaa vain tukiin, joista on ilmoitettu komissiolle. Komissio muistuttaa myös, että asetuksen (EY) N:o 659/1999 13 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jos on kyse sääntöjenvastaisesta tuesta, ilmoitetuille tuille asetetut määräajat eivät sido komissiota. Komissio muistuttaa lisäksi pyytäneensä Espanjalta sen pysyvälle edustustolle osoitetulla, 19 päivänä tammikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä yksityiskohtaisia tietoja kyseisten toimenpiteiden mahdollisista edunsaajista. Espanjan pysyvä edustusto pyysi 16 päivänä helmikuuta 1996 päivätyllä faksilla, joka vahvistettiin 19 päivänä helmikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä, vastaamiselle asetetun määräajan pidentämistä 15 päivällä. Espanjan pysyvä edustusto pyysi lisäksi 21 päivänä maaliskuuta 1996 päivätyllä kirjeellä määräajan pidentämistä vielä 30 päivällä. Vaikka Espanjan viranomaiset pyysivät kyseisiä lisäaikoja, jotka viittasivat mahdollisuuteen, että viranomaiset aikoivat vastata komission pyyntöön, ne eivät kuitenkaan tehneet niin. Komissio huomauttaa toisaalta aloittaneensa 29 päivänä syyskuuta 1999 muita samankaltaisia verotukitoimenpiteitä koskevan menettelyn, joka kohdistui Álavassa uusille yrityksille myönnettyyn veroperustan alennukseen (C-49/99). Heinäkuun 12 päivänä 2001 tehdyssä komission lopullisessa päätöksessä kyseisten tukien katsotaan olevan yhteismarkkinoille soveltumattomia.

(80) Voidaan näin ollen päätellä, että koska kyseiset toimenpiteet eivät täytä asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan b kohdan edellytyksiä, niitä ei voida katsoa voimassa oleviksi tuiksi. Komissio katsoo kuitenkin, että toimenpiteet voidaan katsoa kyseisen asetuksen 1 artiklan c kohdassa tarkoitetuiksi uusiksi tuiksi(53)(54).

6.3 Verotoimenpiteen sääntöjenvastaisuus

(81) Koska tarkasteltavana oleva tukiohjelma ei edellytä Espanjan viranomaisten sitoutuvan myöntämään tuet vähämerkityksisten tukien (de minimis -tuet) myöntämisedellytysten mukaisesti(55), komissio katsoo, ettei tukien voida katsoa kuuluvan de minimis -säännön soveltamisalaan. Espanjan viranomaiset eivät ole väittäneet menettelyn missään vaiheessa, että tuet olisivat kokonaan tai osittain vähämerkityksisiä tukia. Kyseisiin tukiin ei voida soveltaa de minimis -sääntöä etenkään siksi, ettei ole mitään takeita siitä, etteivät tuet ylitä de minimis -säännön mukaisille tuille asetettua enimmäismäärää.

(82) Komissio huomauttaa, että valtiontukiin, jotka eivät kuulu de minimis -säännön soveltamisalaan, sovelletaan perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrättyä ennakkoilmoitusvelvollisuutta. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan ole noudattaneet tätä velvollisuutta. Tästä syystä komissio on sitä mieltä, että tuet on katsottava sääntöjenvastaisiksi.

(83) Joidenkin kolmansien huomautuksissa väitettiin myös, että verotoimenpiteitä ei voida katsoa sääntöjenvastaisiksi, sillä oli luotu perusteltu luottamus siihen, että komissio hyväksyy Baskimaassa sovellettavan verojärjestelmän. Komissio ei hyväksy tätä väitettä, sillä tuki voidaan katsoa sääntöjenvastaiseksi asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f kohdan mukaisesti jo sillä perusteella, että siitä ei ole ilmoitettu komissiolle perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti, kuten tarkasteltavana olevassa tapauksessa. Koska tuesta ei ole annettu ilmoitusta, komissio ei ole voinut tehdä päätöstä sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille(56). Oletuksesta, jonka mukaan komissio aikoi hyväksyä Baskimaan verojärjestelmän päätöksen 93/337/ETY nojalla, kuten kolmansien huomautuksissa on väitetty, komissio muistuttaa, että kyseinen päätös ei koskenut Baskimaan verojärjestelmää vaan Álavan, Guipúzcoan ja Biskajan vuonna 1988 käyttöön ottamia konkreettisia verotoimenpiteitä(57), jotka sitä paitsi katsotaan päätöksessä valtiontuiksi. Päätöksen 1 artiklan 4 kohdassa(58) säädetään lisäksi, että tukien myöntämiselle olisi asetettava muun muassa aluetukien enimmäismääriin, pk-yrityksiin sovellettaviin sääntöihin, herkkiin aloihin ja tukien kasautumista koskeviin määräyksiin liittyviä edellytyksiä. Kyse ei näin ollen ollut Baskimaan verojärjestelmän hyväksymisestä, vaan määrättyjen verotoimenpiteiden katsomisesta valtiontuiksi ja näiden tukien myöntämistä koskevien edellytysten määräämisestä. Kyseinen päätös ei näin ollen estä millään tavoin komissiota tekemästä mahdollista myönteistä päätöstä Baskimaassa käyttöön otettavista uusista verotoimenpiteistä. Mainituissa huomautuksissa esitettyjen väitteiden vastaisesti voidaan todeta, että komissio ei ole tehnyt missään vaiheessa päätöstä Baskimaan verojärjestelmän tai jonkin muun uuden verotoimenpiteen, esimerkiksi käsiteltävänä olevan verovapautuksen, hyväksymisestä tai toimenpiteen toteamisesta sääntöjen mukaiseksi(59).

6.4 Arviointi tukien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille

(84) Komissio palaa aluksi yhtiöverosta myönnettävää vapautusta koskevan tukiohjelman luonteeseen. Koska tarkasteltavina olevat tukiohjelmat ovat luonteeltaan yleisiä ja abstrakteja, komissio ei katso aiheelliseksi tarkastella erikseen kunkin mahdollisen tuensaajayrityksen tilannetta. Komissio ei ole tietoinen tukea jo saaneiden tai tukea vastaisuudessa saavien yritysten tilanteesta eikä tästä syystä voi tutkia yksittäisten yritysten vaikutuksia kilpailuun. Tässä yhteydessä riittää sen vahvistaminen, että mahdolliset tuensaajayritykset voivat saada tukia, jotka eivät ole yhdenmukaisia alalla sovellettavien direktiivien, suuntaviivojen ja puitteiden kanssa. Komissio huomauttaa myös, että se pyysi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään Espanjan viranomaisia toimittamaan kaikki kyseisten verotukien arvioinnin kannalta merkitykselliset tiedot. On ilmeistä, että tämän pyynnön tarkoituksena oli tarjota komissiolle yleiskuva järjestelmän todellisista vaikutuksista eikä pyytää yksittäisten analyysien laatimisen edellyttämiä tietoja. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan toimittaneet mitään tietoja tapauksista, joissa oli myönnetty nyt tarkasteltavia verovapautuksia. Tästä syystä on ristiriitaista huomauttaa komissiolle siitä, että se ei ole esittänyt tarpeeksi yksityiskohtaista arvioita (kuten jotkut kolmannet väittävät), ja samalla kieltäytyä toimittamasta vaadittuja tietoja.

(85) Koska kyseinen tukiohjelma kattaa pelkästään Álavan NUTS III -alueet(60), on tutkittava, voidaanko tälle historialliselle seutukunnalle myönnettäviin tukiin soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan alueellisia poikkeuksia. Komissio muistuttaa tässä yhteydessä, että Álavalle ei ole myönnetty kertaakaan 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista poikkeusta, koska bruttokansantuote asukasta kohden(61) sen sijaintipaikassa eli Baskimaan NUTS II -alueella on ollut aina yli 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Alueellisten sääntöjen(62)(63) mukaan perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen poikkeuksen myöntämisedellytykset täyttyvät vain siinä tapauksessa, että NUTS II -tason alueyksikköä vastaavalla alueella BKT asukasta kohden ei ylitä 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Komissio muistuttaa kuitenkin, että aluetukikartan(64) mukaan Álava oli alue, jolla myönnettävät valtiontuet voitiin katsoa osittain yhteismarkkinoille soveltuviksi(65) 26 päivään syyskuuta 1995(66) asti ja sen jälkeen kokonaisuudessaan yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c) alakohdan poikkeuksen nojalla(67).

(86) Vapautuksena yhtiöverosta myönnettävät valtiontuet edistävät uusien yritysten perustamista Álavaan. Tuet on suunnattu uusille yrityksille, joiden alkuinvestoinnit ja työntekijöiden lukumäärä ylittävät tietyt raja-arvot. Vähimmäisinvestointeja ja luotujen työpaikkojen vähimmäismäärää koskevista vaatimuksista huolimatta kyseiset verotuet eivät ole luonteeltaan investointi- eivätkä työllisyystukia. Tukien perusteena ei käytetä investointien määrää, työpaikkojen lukumäärää eikä palkkakustannuksia vaan veroperustaa. Myöskään tukien määrä ei ole riippuvainen maksimaalisesta investointiprosentista, työpaikkojen lukumäärästä eikä palkkakustannuksista vaan veroperustasta. Komissio muistuttaakin, että alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen liitteessä I huomautetaan, että "verohelpotuksen muodossa annettuja tukia voidaan pitää investointeihin liittyvinä tukina, kun niiden perustana on tietty kyseiselle alueelle tehty investointi. Lisäksi kaikki verohelpotuksen muodossa annetut tuet voidaan liittää investointeihin, jos niille määrätään yhteinen yläraja, joka ilmaistaan prosentteina alueelle tehdyistä investoinneista." Tästä voidaan päätellä, että tukia, jotka eivät noudata näitä edellytyksiä, ei voida katsoa investointituiksi.

(87) Koska kyseiset tuet alentavat kuitenkin osittain tuensaajayritysten tuloveroa, ne ovat luonteeltaan toimintatukia. Yhtiövero on vero, joka yritysten on maksettava välttämättä ja määräajoin osana tavanomaista liiketoimintaansa. Kyseisiä verotukia onkin aiheellista tarkastella tällaisiin toimintatukiin mahdollisesti sovellettavien poikkeusten kannalta.

(88) Komissio huomauttaa, että alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaan aluelliset toimintatuet ovat periaatteessa kiellettyjä. Poikkeuksellisesti tämäntyyppisiä tukia voidaan kuitenkin myöntää perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen soveltamisalueilla edellyttäen, että tuki täyttää aluetuen suuntaviivojen 4.15, 4.16 ja 4.17 kohdassa määrätyt erityisedellytykset tai sitä myönnetään syrjäisimmillä alueilla tai harvaanasutuilla alueilla lisäkuljetuskustannusten korvaamiseen. Álavan NUTS III -alue ei kuitenkaan ole tukikelpoinen perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen nojalla eikä toimintatukien myöntäminen kuulu näiden edellytysten piiriin. Álavan NUTS III -alue ei kuulu myöskään syrjäisimpiin(68) eikä harvaanasuttuihin alueisiin(69). Tästä syystä yhtiöverosta myönnettävään vapautukseen sisältyvä toimintatuki on kiellettyä erityisesti siksi, että sitä ei myönnetä 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen mukaisella, syrjäisellä eikä harvaanasutulla alueella. Näin ollen tarkasteltavana olevat tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille.

(89) Komissio katsookin, ettei tarkasteltavana olevan verotukiohjelman voida katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan poikkeusten nojalla, sillä se ei noudata alueellisia valtiontukia koskevia sääntöjä.

(90) Sen lisäksi, että tutkitaan tietyn taloudellisen toiminnan kehitykseen liittyvän perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen soveltamista aiemmin käsiteltyihin tapauksiin, on tutkittava myös mahdollisuutta soveltaa kyseistä poikkeusta muihin tarkoituksiin. On huomattava, että tarkasteltavana olevan verovapautuksen tavoitteena ei ole edistää tiettyä taloudellista toimintaa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Tällaista toimintaa ovat varsinkin tämän asian kannalta merkityksellisten yhteisön sääntöjen mukainen pk-yritysten toiminnan kehittäminen, tutkimus- ja kehitystyö, ympäristönsuojelu, uusien työpaikkojen luominen tai koulutus. Näihin verotukiin ei tästä syystä voida soveltaa tietyn taloudellisen toiminnan kehittämistä koskevaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

(91) Koska yhtiöveroa koskevan vapautuksen myöntämiselle ei ole asetettu alakohtaisia rajoituksia, sitä voidaan myöntää rajoituksetta yhteisön erityissääntöjen soveltamisalaan kuuluville herkillä aloilla toimiville yrityksille. Tällaisia aloja ovat esimerkiksi perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden tuotanto, jalostus ja kaupan pitäminen, kalastus, hiili- ja terästeollisuus, laivanrakennus, synteettiset kuidut ja autoteollisuus(70). Komissio katsookin, että vapautuksena yhtiöverosta myönnettävät tuet eivät välttämättä noudata mainittuja alakohtaisia sääntöjä. Vapautus yhtiöverosta ei täytä edellytystä, jonka mukaan tuki ei saa edistää uutta tuotantokapasiteettia, jotta herkillä aloilla perinteisesti ilmenevät liikakapasiteettiongelmat eivät pahenisi. Komissio katsoo tästä syystä, että jos tuensaaja toimii mainituilla aloilla eikä noudata niitä koskevia sääntöjä, tarkasteltavana olevat tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille tietyn taloudellisen toiminnan edistämistä koskevan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla.

(92) Tarkasteltuihin tukiin ei näin ollen voida soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan poikkeuksia eikä niihin voida soveltaa myöskään muita 87 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia. Näitä tukia ei voida katsoa 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisiksi sosiaalisiksi tuiksi eikä 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisiksi luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettäviksi tuiksi. Niiden tavoitteena ei ole 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti edistää Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä poistaa jäsenvaltion taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Niihin ei voi soveltaa 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan poikkeusta, koska niitä ei ole tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen. Tarkasteltavana olevat tuet eivät näin ollen sovellu yhteismarkkinoille.

(93) Ottaen huomioon, että yhtiöverosta myönnetty vapautus kattaa useita verovuosia, on mahdollista, että osa tuista on vielä maksamatta. Koska kyse on kuitenkin sääntöjenvastaisista ja yhteismarkkinoille sopimattomista tuista, Espanjan viranomaisten on peruutettava joillekin tuensaajille vielä mahdollisesti maksamatta oleva osa verovapautuksista.

6.5 Jo maksettujen tukien takaisinperintä

(94) Confebaskin huomautusten mukaan kyseisiä tukia ei pitäisi periä takaisin, sillä oli olemassa perusteltu luottamus siihen, että tuet ovat sääntöjenmukaisia. Tämä luottamus perustui toisaalta siihen, että komissio ei luokitellut toimenpiteitä valtiontuiksi moneen vuoteen, ja toisaalta siihen, että komissio ei ole kyseenalaistanut kyseisen jäsenvaltion muilla alueilla sovellettavia verovapautuksia.

(95) On huomattava, että Confebask ei väitä, että yritykset, joita se edustaa, eivät olisi ymmärtäneet, että uusille yrityksille tietyin edellytyksin myönnetyssä verovapautuksessa oli kyse edusta. Onkin katsottava, että yritykset olivat tietoisia siitä, että verovapautus asetti ne edulliseen asemaan.

(96) On myös muistettava, että verovapautusta ei sovellettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti. Vakiintuneen oikeuskäytännön(71) mukaan tukea saavat yritykset voivat periaatteessa luottaa tuen sääntöjenmukaisuuteen vain silloin, jos tuki on myönnetty kyseisen artiklan mukaisessa menettelyssä. Varovainen yrittäjä pystyy tavallisesti varmistautumaan siitä, että kyseistä menettelyä on noudatettu. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa Confebask ei voi väittää olleensa tietämätön toimenpiteiden sääntöjenvastaisuudesta, sillä se liitti huomautuksiinsa kopioita komission ja Espanjan viranomaisten välisestä kirjeenvaihdosta.

(97) Oikeuskäytäntö(72) ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että sääntöjenvastaisen tuen saajat voivat vedota poikkeuksellisiin olosuhteisiin, joiden vallitessa ne olivat voineet luottaa tuen sääntöjenmukaisuuteen, vastustaakseen tuen takaisinmaksua. Tässä tapauksessa kolmansien huomautuksissa kuvattuja seikkoja ei kuitenkaan voida ottaa miltään osin huomioon. Mahdollisesta perustellusta luottamuksesta, joka syntyi, kun komissio ei luokitellut kyseisiä toimenpiteitä moneen vuoteen valtiontuiksi, komissio muistuttaa, että asetuksen (EY) N:o 659/1999 13 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jos on kyse sääntöjenvastaisesta tuesta, ilmoitetuille tuille asetetut määräajat eivät sido komissiota. Komissio ei näin ollen joudu tekemään päätöstä sääntöjenvastaisista tuista, joista on kyse tässä tapauksessa, kahden kuukauden(73) (kyseisen asetuksen 4 artiklan 5 kohdan mukaisesti) eikä 18 kuukauden määräajan(74) (7 artiklan 6 kohdan mukaisesti) kuluessa. On lisäksi muistutettava, että Confebaskin huomautuksiin liitetyssä, 25 päivänä toukokuuta 1994 päivätyssä kirjeessä Espanjan pysyvälle edustustolle komissio pyysi Espanjaa kiinnittämään huomiota kaikille jäsenvaltioille 3 päivänä marraskuuta 1983 lähetettyyn kirjeeseen, joka koski perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdasta ja 24 päivänä marraskuuta 1983 julkaistusta (EYVL C 318, 24.11.1983) tiedonannosta johtuvia velvollisuuksia ja jossa muistutettiin, että kaikki sääntöjenvastaisesti maksettu tuki voidaan vaatia perittäväksi takaisin. Ensimmäisessä kirjeessä, jonka komissio lähetti Espanjan pysyvälle edustustolle vuonna 1994 tehdyn kantelun jälkeen, komissio varoitti Espanjan viranomaisia paitsi mahdollisuudesta, että kyseinen verovapautus sisältää tukea, myös mahdollisuudesta, että tuki on sääntöjenvastaista ja voidaan tarvittaessa vaatia perittäväksi takaisin. Espanjan viranomaisten kanssa vuodesta 1994 käymässään kirjeenvaihdossa komissio ei ole kertaakaan luokitellut suoraan eikä epäsuorasti kyseistä verovapautusta soveltuvaksi yhteismarkkinoille.

(98) Jäsenvaltioiden muilla alueilla sovellettavista muista verovapautuksista johtuvan perustellun luottamuksen osalta on toistettava jo edellä esitetty huomautus suurista eroista kyseisten toimenpiteiden välillä. Toisistaan hyvin paljon eroavien toimenpiteiden käsittelemistä samalla tavalla olisi vaikea perustella. Muiden verovapautusten osalta on toisaalta muistettava, että komissio ei ole voinut ottaa kantaa niiden soveltuvuuteen yhteismarkkinoille joko siitä syystä, että niistä ei ole ilmoitettu, tai siksi, että niistä ei ole tehty kantelua. Komissio ei ole myöskään koskaan ottanut suoraan eikä epäsuorasti kantaa kyseisiin toimenpiteisiin.

(99) Asiassa RSV(75) annettu tuomio muodostaa ennakkotapauksen, jonka kolmannet ovat maininneet vedotessaan luottamuksensuojaan, joka syntyi sen seurauksena, että komission ensimmäisen, 25 päivänä toukokuuta 1994 päivätyn kirjeen jälkeen kului useita vuosia ennen kuin komissio teki päätöksen aloittaa kyseistä verovapautusta koskeva menettely. On kuitenkin muistutettava tähän asiaan liittyvien olosuhteiden erityisluonteesta. Asiaan RSV liittyvästä tuesta annettiin muodollinen ilmoitus komissiolle, vaikkakin määräajan päätyttyä. Tuki liittyi lisäksi lisäkustannuksiin, jotka aiheutuivat komission jo aiemmin hyväksymien tukien kohteena olleesta toimenpiteestä. Tuki liittyi alaan, jolle oli myönnetty jo vuosien ajan komission hyväksymiä tukia. Perusteelliset tutkimukset sen selvittämiseksi, soveltuivatko tuet yhteismarkkinoille, eivät tästä syystä olleet tarpeellisia. Nyt käsiteltävässä tapauksessa tuesta ei ole ilmoitettu, se ei liity komission hyväksymiin tukiin eikä sitä myönnetä alalle, jolle on myönnetty tukia jo aiemmin. Komissio katsoo näin ollen, että tämä tapaus ei kuulu asiassa RSV annetussa tuomiossa sovelletun oikeuskäytännön soveltamisalaan.

(100) On myös huomattava, että kirjeen ja päätöksen välinen viive johtui pääasiassa Espanjan viranomaisten yhteistyöhaluttomuudesta. Komissio pyysi Espanjalta sen pysyvälle edustustolle osoitetulla, 19 päivänä tammikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä yksityiskohtaisia tietoja toimenpiteiden mahdollisista edunsaajista. Espanjan pysyvä edustusto pyysi 16 päivänä helmikuuta 1996 päivätyllä faksilla, joka vahvistettiin 19 päivänä helmikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä, vastaamiselle asetetun määräajan pidentämistä 15 päivällä. Espanjan pysyvä edustusto pyysi lisäksi 21 päivänä maaliskuuta 1996 päivätyllä kirjeellä määräajan pidentämistä vielä 30 päivällä. Vaikka Espanjan viranomaiset pyysivät näitä lisäaikoja, jotka viittasivat mahdollisuuteen, että viranomaiset aikoivat vastata komission pyyntöön, ne eivät kuitenkaan tehneet niin. Komissio huomauttaa myös, että kyseisen jakson aikana Espanjan viranomaisille ilmoitettiin, että komissio oli aloittanut Demesalle(76) myönnetyistä tuista vuonna 1996 tehdyn kantelun seurauksena ja Ramondínille(77) myönnetyistä tuista vuonna 1997 tehdyn kantelun seurauksena menettelyt, jotka koskivat Álavassa vuonna 1996 käyttöön otettuja verovapautuksia(78), jotka oli myönnetty näille yrityksille muiden tukien lisäksi. Koska molemmissa asioissa vuoden 1996 verovapautukset katsottiin sääntöjenvastaisiksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi valtiontuiksi, Espanjan viranomaisille asiasta toimitetut tiedot eivät suinkaan luoneet perusteltua luottamusta verovapautuksen soveltuvuuteen yhteismarkkinoille, vaan osoittivat komission epäilevän niiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

(101) Komissio katsoo näistä syistä, ettei kyseisen verovapautuksen mahdollisesta soveltuvuudesta yhteismarkkinoille voi olla komission toimintaan pohjautuvia perusteltuja odotuksia. Näin ollen tuensaajat eivät voi vedota luottamuksensuojaan eivätkä oikeusvarmuuteen kyseisen vapautuksen tapauksessa. Tässä yhteydessä on muistutettava, että "vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan luottamuksensuojaansa saa vedota oikeussubjekti, joka on tilanteessa, josta käy ilmi, että yhteisön viranomaiset ovat luoneet hänelle perusteltuja odotuksia [...]. Sitä vastoin kukaan ei voi väittää luottamuksensuojan periaatetta loukatun, jos viranomaiset eivät ole antaneet täsmällisiä vakuutuksia asiassa"(79).

(102) Komissio katsoo edellä esitettyjen väitteiden perusteella, että tuensaajat eivät voi vedota yhteisön oikeuden yleisperiaatteisiin, kuten perustellun luottamuksen tai oikeusvarmuuden periaatteisiin, jo maksettujen, yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien osalta. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan soveltamiselle ei näin ollen ole estettä. Kyseisen kohdan mukaan "sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta". Espanjan viranomaisten onkin toteutettava tässä tapauksessa kaikki tarvittavat toimenpiteet jo maksetun tuen perimiseksi takaisin palauttaakseen ennalleen taloudellisen tilanteen, jossa tuensaajayritykset olisivat ilman sääntöjenvastaista tukea. Tuet on perittävä takaisin Espanjan lainsäädännön määräysten ja menettelyiden mukaan. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä ajankohdasta, kun tuki myönnettiin, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa Espanjassa käytettyyn viitekorkoon(80).

(103) Tämä päätös koskee koko tukiohjelmaa ja se on pantava täytäntöön välittömästi. Myös kyseisestä ohjelmasta myönnetyt yksittäiset tuet on perittävä takaisin. Komissio muistuttaa, että tämä päätös ei estä sitä, että yksittäisten tukien katsotaan ominaisuuksiensa perusteella olevan kokonaan tai osittain yhteismarkkinoille soveltuvia joko komission jälkikäteen tekemän päätöksen tai poikkeusasetusten nojalla.

7 PÄÄTELMÄT

(104) Komissio päättelee edellä esitetyn perusteella seuraavaa:

a) Espanja on toteuttanut sääntöjenvastaisesti Álavassa tietyille uusille yrityksille myönnetyn vapautuksen yhtiöverosta ja rikkonut siten perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohtaa.

b) Kyseinen yhtiöverosta myönnetty vapautus ei sovellu yhteismarkkinoille.

c) Espanjan viranomaisten on peruutettava joillekin tuensaajille mahdollisesti vielä maksamatta olevan tuen maksaminen. Espanjan viranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet jo maksetun, yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen perimiseksi takaisin palauttaakseen ennalleen taloudellisen tilanteen, jossa tuensaajayritykset olisivat ilman sääntöjenvastaista tukea,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Veroperustan alennuksena myönnetty sääntöjenvastainen valtiontuki, joka on otettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti käyttöön Espanjassa, Álavan historiallisessa maakunnassa 5 päivänä heinäkuuta 1993 annetun Norma Foralin 18/1993 14 §:n nojalla, ei sovellu yhteismarkkinoille.

2 artikla

Espanjan on kumottava 1 artiklassa tarkoitettu tukiohjelma, jos se on edelleen voimassa.

3 artikla

1. Espanjan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitetun ja tuensaajille sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin. Espanjan on peruutettava maksamatta olevan tuen maksaminen.

2. Tuki on maksettava takaisin viipymättä kansallisen oikeuden mukaisten menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajien käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon.

4 artikla

Espanjan on ilmoitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.

5 artikla

Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle.

Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2001.

Komission puolesta

Mario Monti

Komission jäsen

(1) EYVL C 37, 3.2.2001, s. 38.

(2) Ks. alaviite 1.

(3) Boletín Oficial del Territorio Histórico de Álava N:o 79, 16.7.1993.

(4) Tässä esitetään vain tuen arvioinnin kannalta merkitykselliset säädöksen osat.

(5) Ks. komission päätös 1999/718/EY, tehty 24 päivänä helmikuuta 1999, Espanjan Daewoo Electronics Manufacturing España SA:lle (Demesa) myöntämästä valtiontuesta (EYVL L 292, 13.11.1999, s. 1).

(6) Ks. pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevat yhteisön suuntaviivat (EYVL C 213, 19.8.1992, s. 2) 3.2 kohta, vähämerkityksisestä tuesta annettu komission tiedonanto (EYVL C 68, 6.3.1996, s. 9) ja komission asetus (EY) N:o 69/2001, annettu 12 päivänä tammikuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen (EYVL L 10, 13.1.2001, s. 30).

(7) Ks. pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen 3.2 kohta (ks. alaviite 6) ja vähämerkityksisestä tuesta annettu komission tiedonanto (ks. alaviite 6).

(8) Todisteena kirjeen olemassaolosta Álavan Diputación Foral liitti huomautuksiinsa jäljennöksen asiakirjasta, joka oli laadittu Departamento de Hacienda y Administración pública del Gobierno vascon eikä Órgano de coordinación fiscalin tunnuksilla varustetulle paperille. Asiakirjasta puuttui myös päiväys ja allekirjoitus. Asiakirjaa ei ole kirjattu saapuneeksi komissiossa.

(9) Ks. asia C-84/82, Saksa v. komissio, tuomio 20.3.1984, 12 kohta. Kok. 1984, espanjankielinen erityispainos, s. 457.

(10) Ecofin-neuvoston päätelmät, 1.12.1997, liite I (EYVL C 2, 6.1.1998, s. 1).

(11) Komissio tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille, KOM(1998) 595 lopullinen, 25.11.1998.

(12) Edellisessä alaviitteessä mainitun tiedonannon 14 kohta.

(13) Komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen (EYVL C 384, 10.12.1998, s. 3).

(14) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

(15) Yritysverotuksen menettelysääntöryhmän selvitys Ecofin-neuvostolle, 29.11.1999, kohta D009 "Baskimaa - Uusien yritysten verohelpotukset".

(16) EYVL C 31, 3.2.1979, s. 9. Tiedonannon mukaan alkuinvestointeihin liittyvillä tuilla tarkoitetaan tukia, jotka hyväksytään suoraan alkuinvestointien määrän perusteella tai jotka liittyvät työpaikkojen luomiseen ja hyväksytään suoraan luotujen työpaikkojen määrän perusteella.

(17) EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9. Ks. suuntaviivojen liitteessä I oleva, alaviite 46: "Verohelpotuksen muodossa annettuja tukia voidaan pitää investointeihin liittyvinä tukina, kun niiden perustana on tietty kyseiselle alueelle tehty investointi".

(18) Ks. edellinen alaviite.

(19) Ratkaisuehdotukset yhdistetyissä asioissa C-400/97, C-401/97 ja C-402/97 (joista Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco on pyytänyt ennakkoratkaisua).

(20) Ks. 7.2.1998 annettu tuomio.

(21) Ks. 30.9.1999 ja 7.10.1999 annetut tuomiot verovapautuksista, jotka oli myönnetty 99, 75, 50 ja 25 prosentin alennuksina veroperustasta.

(22) "Ley 22/1993, de 29 de diciembre, de Medidas Fiscales, de Reforma del Régimen Jurídico de la Función Pública y de Protección por Desempleo".

(23) EYVL L 134, 3.6.1993, s. 25.

(24) Asia C-223/85, RSV v. komissio, tuomio 24.11.1987 (Kok. 1987, s. 4617).

(25) Asia C-198/1991, William Cook PLC v. komissio, tuomio 19.5.1993 (Kok. 1993, s. I-2487).

(26) Yhdistetyt asiat C-278/92, C-279/92 ja C-280/92, Espanja v. komissio, tuomio 14.9.1994 (Kok. 1994, s. I-4103).

(27) Álavan Norma Foralista 28/88, Biskajan Norma Foralista 8/88 ja Guipúzcoan Norma Foralista 6/88 10.5.1993 tehty päätös; päätös 1999/718/EY (Daewoo) (ks. alaviite 5) ja päätös; 2000/795/EY (Ramondín SA ja Ramondín Cápsulas SA) (EYVL L 318, 16.12.2000, s. 36).

(28) Ks. III jakso: "Espanjan viranomaisten esittämät huomautukset".

(29) Asia C-248/84, Saksa v. komissio, tuomio 14.10.1987 (Kok. 1987, s. 4013).

(30) Ks. asia C-387/92, Banco de Crédito Industrial (nyk. Banco Exterior de España SA) v. Ayuntamiento de Valencia, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 15.3.1994 (asia, jossa Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana on pyytänyt ennakkoratkaisua) (Kok. 1994, s. I-877).

(31) "La dependencia exterior vasca en el periodo 1990-1995", Patxi Garrido Espinosan ja Maria Victoria García Olean laatima raportti, jonka Eustat on julkaissut.

(32) Viennin osuus kokonaismyynnistä (myynti muualle Espanjaan mukaan luettuna) vuonna 1990 oli 28,5 prosenttia ja vain viisi vuotta myöhemmin jo 40,8 prosenttia.

(33) "Estadística de Comercio Exterior para la Comunidad Autónoma de Euskadi en el año 1998", Eustatin (Euskal Estatistika-Erakundea / Instituto Vasco de Estadística) laatima raportti.

(34) Ks. asia C-75/97, Belgia v. komissio ("Maribel"), tuomio 17.6.1999, 48 ja 51 kohta (Kok. 1999, s. I-3691). Yhdistetyt asiat T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, T-600/97-607/97, T-1/98, T-3/98-T-6/98 ja T-23/98, Alzetta Mauro ym., tuomio 15.6.2000, 80, 81 ja 82 kohta (Kok. 2000, s. II-2319). Julkisasiamies Ruíz-Jarabon ratkaisuehdotukset asiassa C-310/99, Italian tasavalta v. komissio, 17.5.2001, 54 ja 55 kohta, ja julkisasiamies Saggion ratkaisuehdotukset asiassa C-156/98, Saksa v. komissio, 27.1.2000, 31 kohta: "Tässä yhteydessä on korostettava, että yleisen tukijärjestelmän kauppaan kohdistuvien vaikutusten määrittämiseksi riittää, että ennakkoarvioinnissa voidaan kohtuullisella varmuudella katsoa, että järjestelmä vaikuttaa kauppaan. Jos yrityksen (tai kuten tässä tapauksessa, joidenkin yritysten) asema vahvistuu tukijärjestelmän ansiosta, kyseisen yrityksen saama etu voi periaatteessa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kilpailuun."

(35) Schütz Ibérica SA:n tekemän kantelun seurauksena Espanjan viranomaiset ilmoittivat komissiolle, etteivät ne olleet maksaneet Detursalle tukia kyseisenä ajankohtana.

(36) Ks. Sotralents SA:n Internet-sivusto (http://www.sotralentz.com) ja lehtiartikkeli "La 'guerre du nucléaire' du conteneur de 1000 litres", joka julkaistiin 15.5.2000 Emballages magazine -lehdessä (http://www.emballagesmagazine .com/site/index.cfm).

(37) Yritysverotukseen sovellettavien menettelysääntöjen B kohta: "[...] Näiden toimenpiteiden haitallisuutta arvioitaessa on otettava huomioon muun muassa seuraavaa: 1) myönnetäänkö etuja vain niille, jotka eivät asu kyseisessä jäsenvaltiossa, tai vain muiden kuin kyseisessä jäsenvaltiossa asuvien kanssa tehtyihin liiketoimiin, tai 2) ovatko edut täysin erillään jäsenvaltion taloudesta niin, että ne eivät vaikuta kansalliseen veropohjaan, tai 3) myönnetäänkö edut ilman minkäänlaista todellista taloudellista toimintaa tai merkittävää taloudellista läsnäoloa kyseiset veroedut tarjoavassa jäsenvaltiossa, tai 4) poikkeavatko monikansallisen yritysryhmän sisäisten toimien tuottaman voiton määrittelyssä käytetyt perusteet kansainvälisesti yleisesti hyväksytyistä periaatteista, erityisesti OECD:ssä sovituista säännöistä, tai 5) puuttuuko verotuksellisista toimenpiteistä avoimuus, esimerkiksi silloin, kun säännöksiä sovelletaan hallinnon tasolla väljemmin tavalla, joka ei ole avoin".

(38) Enterprises in Europe, Fourth Report, Eurostat.

(39) Tiedot perustuvat kyseisen raportin sivulla 27 olevaan taulukkoon.

(40) Tiedot perustuvat kyseisen raportin sivulla 152 olevaan taulukkoon.

(41) Enterprises in Europe, Fifth Report, Eurostat.

(42) Tiedot perustuvat kyseisen raportin sivulla 31 olevaan taulukkoon.

(43) Tiedot perustuvat kyseisen raportin sivulla 224 olevaan taulukkoon.

(44) Tiedot perustuvat viidennen raportin sivulla 73 olevaan taulukkoon.

(45) Ks. asia T-55/99, Confederación Española de Transporte de Mercancías (CETM) v. komissio, tuomio 29.9.2000, 40 kohta (Kok. 2000, s. II-3207).

(46) Ks. julkisasiamies Ruíz-Jarabon asiassa C-6/97 esittämien ratkaisuehdotusten 27 kohta.

(47) Ks. alaviitteessä 45 mainitun tuomion 53 kohta.

(48) Vrt. Ranska: yritysalueiden ("zones d'entreprises") verotukijärjestelmä N 155/86, hyväksytty 21.1.1987 tehdyllä komission päätöksellä (XVII kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 245 kohta); lakia aluesuunnittelun suuntaamisesta ("loi pour l'orientation de l'aménagement du territoire") koskeva tukijärjestelmä N 493/95, hyväksytty 29.11.1995 tehdyllä komission päätöksellä (EYVL C 53, 22.2.1996). Italia: Mezzogiornossa toteutetuista erityistoimenpiteistä 1.3.1986 annettua lakia nro 64 koskeva tukijärjestelmä, hyväksytty 2.3.1988 tehdyllä komission päätöksellä (EYVL L 143, 10.6.1988). Luxemburg: talouskehityksestä annettua lakia ("loi de développement économique") koskeva tukijärjestelmä N 607/92, hyväksytty 9.12.1992 tehdyllä komission päätöksellä (EYVL C 39, 13.2.1993); aluetukikarttaa ("carte régionale") koskeva tukijärjestelmä N 72/96, hyväksytty 20.9.1996 tehdyllä komission päätöksellä (EYVL C 51, 21.2.1997); eräiden alueiden taloudelliseen kehitykseen suunnattu aluetukijärjestelmä N 793/B/99, hyväksytty 19.7.2000 tehdyllä komission päätöksellä (EYVL C 278, 30.9.2000).

(49) Ks. asia C-78/76, Steinike & Weinlig v. Saksan liittotasavalta, tuomio 22.3.1977, s. 141, 24 kohta. Asiassa C-313/90, Comité International de la rayonne et des fibres synthétiques ym v. komissio, 24.3.1993 annetun tuomion 45 kohdassa todetaan toisaalta, "ettei myöskään yhdenvertaisen kohtelun tai luottamuksensuojan periaatteisiin voida vedota sen perustelemiseksi, että tointa tulkitaan uudestaan virheellisesti" (Kok. 1993, s. I-1125).

(50) Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdan i-iv alakohdan sisältö on seuraava:

"b) 'voimassa olevalla tuella' [tarkoitetaan]:

i) tukia, jotka olivat olemassa ennen perustamissopimuksen voimaantuloa kyseisessä jäsenvaltiossa, eli tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, jotka on otettu käyttöön ennen perustamissopimuksen voimaantuloa ja joita voidaan soveltaa edelleen perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan 144 ja 172 artiklan soveltamista;

ii) hyväksyttyjä tukia eli tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, jotka komissio tai neuvosto on hyväksynyt;

iii) tukia, joiden voidaan katsoa joko tämän asetuksen 4 artiklan 6 kohdan nojalla tai ennen tämän asetuksen antamista, mutta tämän menettelyn mukaisesti, tulleen hyväksytyiksi;

iv) tukia, joiden voidaan tämän asetuksen 15 artiklan nojalla katsoa voimassa olevaksi tueksi."

(51) Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdan v alakohdan sisältö on seuraava:

"b) 'voimassa olevalla tuella' [tarkoitetaan]:

(...)

v) tukia, joiden voidaan katsoa olevan voimassa olevia tukia, koska voidaan osoittaa, että ne käyttöönottohetkellä eivät vielä olleet tukia, mutta ovat muuttuneet myöhemmin sellaisiksi yhteismarkkinoiden kehityksen johdosta ilman, että jäsenvaltio olisi muuttanut niitä. Jos tietyt toimenpiteet muuttuvat tuiksi sen jälkeen, kun tietty toiminta on vapautettu kilpailulle yhteisön lainsäädännössä, näitä toimenpiteitä ei kilpailun vapauttamiselle vahvistetun ajankohdan jälkeen pidetä voimassa olevana tukena."

(52) Päätös aloittaa perustamissopimuksen 93 art