2003/437/EY: Komission päätös, tehty 11 päivänä joulukuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta (Asia COMP/E-1/37.027 — Sinkkifosfaatti) (tiedoksiannettu numerolla K(2001) 4237) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro L 153 , 20/06/2003 s. 0001 - 0039



Komission päätös, tehty 11 päivänä joulukuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta (Asia COMP/E-1/37.027 - Sinkkifosfaatti) (tiedoksiannettu numerolla K(2001) 4237) (Ainoastaan englannin-, ranskan- ja saksankieliset tekstit ovat todistusvoimaiset) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2003/437/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 eli perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäisen täytäntöönpanoasetuksen(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1216/1999(2), ja erityisesti sen 3 ja 15 artiklan, ottaa huomioon 2 päivänä elokuuta 2000 tehdyn komission päätöksen menettelyn aloittamisesta tässä asiassa, on antanut kyseisille yrityksille mahdollisuuden esittää huomautuksensa komission esittämistä väitteistä asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan ja kuulemisesta tietyissä EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan mukaisissa menettelyissä 22 päivänä joulukuuta 1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2842/98(3), on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, ottaa huomioon kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomuksen(4), sekä katsoo seuraavaa: 1. TOSISEIKAT 1.1 RIKKOMISTA KOSKEVA TIIVISTELMÄ (1) Tämä päätös, jossa määrätään sakot EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkomisesta, on osoitettu seuraaville yrityksille: - Britannia Alloys & Chemicals Limited ("Britannia"), - Dr. Hans Heubach GmbH & Co. KG ("Heubach"), - James M. Brown Limited ("James Brown"), - Société Nouvelle des Couleurs Zinciques SA ("SNCZ"), - Trident Alloys Limited ("Trident"), - Waardals Kjemiske Fabrikker A/S ("Waardals"). (2) Rikkominen muodostuu sinkkifosfaatin tuottajien osallistumisesta jatkuvaan sopimukseen ja/tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan vastaisesti yhteisön alueella kokonaisuudessaan sekä Norjassa, Itävallassa, Ruotsissa ja Suomessa. Rikkominen muodostuu erityisesti siitä, että kyseiset yritykset: - vahvistivat tuotteen hinnat, - sopivat hinnankorotusten täytäntöönpanomekanismista ja toteuttivat sen, - jakoivat markkinat ja markkinaosuuskiintiöt, - jakoivat tietyt asiakkaat. (3) Yritykset syyllistyivät rikkomiseen seuraavina ajankohtina: - Britannia: 24 päivästä maaliskuuta 1994 15 päivään maaliskuuta 1997, - Heubach: 24 päivästä maaliskuuta 1994 13 päivään toukokuuta 1998, - James Brown: 24 päivästä maaliskuuta 1994 13 päivään toukokuuta 1998, - SNCZ: 24 päivästä maaliskuuta 1994 13 päivään toukokuuta 1998, - Trident: 15 päivästä maaliskuuta 1997 13 päivään toukokuuta 1998, - Waardals: 24 päivästä maaliskuuta 1994 13 päivään toukokuuta 1998. 1.2 SINKKIFOSFAATTITEOLLISUUS 1.2.1 TUOTE (4) Tämä menettely koskee sinkkiortofosfaatteja. Vaikka sinkkiortofosfaattien kemiallinen koostumus voi hieman vaihdella (ne voivat olla di- tai tetrahydraatteja), ne muodostavat homogeenisen kemiallisen tuotteen, jota jäljempänä kutsutaan yleisesti "sinkkifosfaatiksi". (5) Sinkkifosfaattia saadaan sinkkioksidista ja fosforihaposta. Se on myrkytön tuote, ja sitä valmistetaan yleensä paakkuuntumattomana, hienojakoisena valkoisena jauheena. (6) Sinkkifosfaattia käytetään laajalti korroosiota estävänä mineraalipigmenttinä suojaavissa pinnoitteissa. Maalinvalmistajat käyttävät sitä korroosiota estävissä teollisuusmaaleissa, kuten autojen, lentokoneiden ja laivojen maaleissa. 1.2.2 VALMISTAJAT (7) Sinkkifosfaattia on perinteisesti valmistettu ensi sijassa Euroopassa. Kun siitä on viime vuosien aikana tullut hyvin kysytty vientituote, viisi Länsi-Euroopassa toimivaa valmistajaa hallitsevat lähes kokonaan maailmanmarkkinoita. Loput sinkkifosfaatista tuottaa kaksi yhdysvaltalaista yritystä ja muutama pienempi valmistaja, joista useimmat sijaitsevat Aasian maissa. 1.2.2.1 Dr. Hans Heubach GmbH & Co. KG (8) Dr. Heubach GmbH & Co. KG:n ("Heubach") pääkonttori sijaitsee Saksan Langelsheimissa (Niedersachsen). Yrityksen palveluksessa on noin 1000 työntekijää, ja se valmistaa ja jakelee erikoiskäyttöön tarkoitettuja orgaanisia pigmenttejä ja mineraalipigmenttejä, joita käytetään ensi sijassa painovärien, muovin ja maalien valmistuksessa. (9) Heubachin maailmanlaajuinen liikevaihto oli 71,02 miljoonaa euroa vuonna 2000. (10) Heubach myy sinkkifosfaattia, myös muunnettuja laatuja. Vakiosinkkifosfaattia markkinoidaan nimellä ZP10. Muunnettuja laatuja myydään nimellä Heucophos. Yritys aloitti sinkkifosfaatin tuotannon vuonna 1981. 1.2.2.2 James M. Brown Limited (11) James M. Brown Limited ("James Brown") on pieni yritys, joka toimii Yhdistyneessä kuningaskunnassa (Stoke-on-Trent, Staffordshire). Yrityksellä on noin 100 työntekijää. (12) James Brown valmistaa mineraalipigmenttejä, kuten kadmiumpigmenttejä, sinkkioksidia, metallistearaatteja ja sinkkifosfaattia. James Brown on valmistanut sinkkioksidia monta vuotta, mutta sinkkifosfaatin osuus sen tuotannosta on vähäinen. Yritys tuli markkinoille vuonna 1990 ostettuaan yrityksen nimeltä Diroval. James Brownin sinkkifosfaattia markkinoidaan Diroval-tuotemerkillä. (13) James Brownin maailmanlaajuinen kokonaisliikevaihto oli 7,38 miljoonaa Englannin puntaa (12,12 miljoonaa euroa) vuonna 2000. (14) James Brown valmistaa vain vakiosinkkifosfaattia. Tuotetta myydään vakiolaatuisena, hienojakoisena sekä vesiperusteisiin järjestelmiin soveltuvana laatuna. 1.2.2.3 Société Nouvelle des Couleurs Zinciques SA (15) Société Nouvelle des Couleurs Zinciques -yrityksen ("SNCZ") pääkonttori sijaitsee Ranskan Beauchampissa (Val d'Oise). SNCZ, jonka palveluksessa on tällä hetkellä 40 henkilöä, muodostettiin vuonna 1984, kun Société des Couleurs Zinciques ("SCZ") ostettiin. Belgialainen kemian alan yritys Société Chimique Prayon-Rupel SA ("Prayon") osti yrityksestä 50 prosentin osuuden ja harjoittaa tällä hetkellä sen toimintaa (loput yhtiön osakkeista on suvun hallussa). (16) Prayonilla on noin 20 tytäryhtiötä. Se on erikoistunut fosforihappojen, fosfaattijohdosten, lannoitteiden ja pigmenttien valmistukseen. Prayonilla on 10 tuotantotytäryhtiötä ja 10 myyntitytäryhtiötä. Sen konserniliikevaihto oli 11,32 miljardia Belgian frangia (278,80 miljoonaa euroa) vuonna 1998(5). (17) Entinen SCZ valmisti sinkkioksidia, maalipigmenttejä ja sinkkipölyä. Sillä oli käytettävissään tunnetusti korkeatasoista taitotietoa näiltä aloilta. SNCZ on nyttemmin lopettanut sinkkioksidin tuotannon ja valmistaa ensi sijassa sinkkifosfaattia, sinkkikromaatteja, strontiumia ja bariumkromaatteja. Kaikki nämä tuotteet ovat mineraalipohjaisia, korroosiota estäviä pigmenttejä, joita käytetään maali- ja pinnoiteteollisuudessa. (18) SNCZ jakaa toimistonsa Beauchampissa "sisaryhtiönsä" Silar SA:n ("Silar") kanssa. Silarin omistaa sama suku, jolla on 50 prosenttia SNCZ:n pääomasta. Näillä kahdella yrityksellä on yhteinen hallintohenkilökunta, mutta erilliset myynti- ja markkinointiosastot. Silarin päätehtävä on markkinoida Silox SA:n ("Silox") valmistamaa sinkkioksidia. Silox on Prayonin tytäryhtiö ja toimii Prayonin tiloissa Belgiassa. (19) SNCZ on maailman toiseksi suurin korroosionestopigmenttien valmistaja. Sen maailmanlaajuinen liikevaihto oli 17,08 miljoonaa euroa vuonna 2000. (20) SNCZ valmistaa sinkkifosfaattia sekä vakiolaatuina että muunnettuina laatuina. Vakiolaatuja markkinoidaan nimellä PZ20 (tetrahydraatti) ja PZ W2 (dihydraatti). Muunnettuja laatuja markkinoidaan nimillä Novinox PZ02, Phosphinal PZ04 ja Phosphinox PZ06. 1.2.2.4 Trident Alloys Limited (entinen Britannia Alloys and Chemicals Ltd) (21) Sinkkitoimintoja, joita nykyisin harjoittaa Trident Alloys Limited ("Trident"), on harjoitettu yli sadan vuoden ajan Bloxwichissa Walsallin lähellä (West Midlands, Yhdistynyt kuningaskunta). (22) Tänä aikana sinkkitoimintoja harjoittavan yrityksen omistus on vaihtunut usein. 1980-luvulla sinkkiliiketoiminnot kuuluivat australialaiselle metalli- ja kaivosyhtymälle nimeltä Rio Tinto Zinc Corporation plc ("RTZ"). RTZ:ssa näitä toimintoja harjoitti ISC (Alloys) Ltd. Vuonna 1990 osa RTZ:sta (mukaan lukien sinkkiliiketoiminta) listattiin Australian pörssiin ja erotettiin yhtymästä. Yrityksen osti tämän jälkeen australialainen Pasminco-konserni ja siitä tuli Pasminco Europe (ISC Alloys) Ltd ("Pasminco Europe-ISC Alloys"). Kun Pasminco-yhtymä vetäytyi Euroopasta 1990-luvun alkupuolella, Pasminco Europe-ISC Alloysin sinkkitoiminnot myytiin lokakuussa 1993 toiselle australialaiselle yritykselle nimeltä MIM Holdings Ltd ("MIM"), joka liitti sen täysin omistamaansa brittiläiseen tytäryhtiöön nimeltä Britannia Alloys and Chemicals Ltd ("Britannia"). MIM pani Britannian sinkkitoiminnot myyntiin vuonna 1996. Vuoden 1997 alkupuolella Britannian sinkkitoimintojen johto aloitti menettelyn toimintojen ostamiseksi Lloyds TSB -konserniin kuuluvan Lloyds Development Capital -pääomasijoitusyhtiön rahoituksella. Toiminnot myytiin johdolle 15 päivänä maaliskuuta 1997, ja vastaperustettu Trident Alloys Limited hankki omistukseensa Bloxwichin tilat ja niihin liittyvän toiminnan(6). (23) Britannia, joka valmisti sinkkituotteita Bloxwichissa 29 päivästä lokakuuta 1993 15 päivään maaliskuuta 1997, on edelleen olemassa. Se on MIM:n kokonaan omistama tytäryhtiö. (24) Trident on riippumaton yritys. Sen alkuperäiseen johtoryhmään kuului kuusi johtajaa, joilla oli 45 prosenttia osakepääomasta. Suurin osa lopusta pääomasta oli Lloyds-yhtymän hallussa. Yrityskaupan jälkeen useat johtajat ovat lähteneet yhtiön palveluksesta. Nykyinen toimitusjohtaja aloitti toimessaan helmikuussa 1999. (25) Trident valmistaa sinkkimetallihyödykkeitä(7). Sen kolme liiketoiminta-alaa ovat ruiskuvaluseokset, suoja-anodia käyttävät katodisuojaustuotteet ja sinkkipohjaiset pigmentit, joita kutsutaan sinkkituotteiksi. Näitä tuotteita ovat sinkkioksidi, sinkkipöly, sinkkifosfaatti ja sinkkijauhe. (26) Tridentin palveluksessa on 170 työntekijää. Yrityksen maailmanlaajuinen konserniliikevaihto oli 48,75 miljoonaa Englannin puntaa (76,07 miljoonaa euroa) tilikaudella 1999-2000(8). (27) Trident toimittaa neljää Delaphos-sinkkifosfaattivalmistetta: D2, D4 (suurempi vesipitoisuus), D2, jossa on alhaisempi lyijypitoisuus, ja hienojakoinen D2. Näitä kaikkia käytetään maalipigmentteinä, mutta eri laatuja käytetään asiakkaiden erilaisiin tarpeisiin. Trident ei tuota muunnettuja sinkkifosfaattilaatuja. 1.2.2.5 Waardals Kjemiske Fabrikker A/S (28) Waardals Kjemiske Fabrikker A/S ("Waardals") toimii Norjan Bergenissä. Se on perustettu vuonna 1947 ja sen palveluksessa on noin 30 henkilöä. (29) Alun perin Waardals valmisti maali- ja painoväriteollisuudessa käytettäviä orgaanisia pigmenttejä. Myöhemmin yritys siirtyi epäorgaanisiin aineisiin ja tuotti ensi sijassa sinkkikromaattia. Ympäristöhaittojen vuoksi tämän tuotteen merkitys on jatkuvasti vähentynyt. Yritys alkoi tuottaa vuonna 1975 sinkkifosfaattia ja sen muunnettuja laatuja. Waardals tuottaa myös sinkkiboraattia. (30) Yrityksen maailmanlaajuinen liikevaihto oli 57,52 miljoonaa Norjan kruunua (7,09 miljoonaa euroa) vuonna 2000. (31) Waardals valmistaa sinkkifosfaattia sekä vakiolaatuina että muunnettuina laatuina. Vakiolaadut ovat ZP-BS-M ja ZP-M. Muunnettuja laatuja myydään nimillä Wacor ZBP-M, Wacor ZBA ja Wacor ZAP. 1.2.2.6 Muut maailman sinkkifosfaatin tuottajat (32) Edellä mainittujen yritysten lisäksi myös muutamat pienet yritykset myyvät jonkin verran sinkkifosfaattia paikallisesti(9). Tätä myyntiä voidaan pitää merkityksettömänä ETA:n tasolla. (33) Myös yhdysvaltalaiset yritykset Mineral Pigments Limited ja Wayne Pigment Limited tuottavat sinkkifosfaattia (myös muunnettuja laatuja), mutta ne toimivat ensi sijassa kotimarkkinoillaan. (34) Aasialaisia sinkkifosfaatin tuottajia ovat korealainen Hanil, japanilainen Kikuchi ja eräät kiinalaiset valmistajat. Näiden tuottajien yhteenlaskettu osuus ETA:n sinkkifosfaattimarkkinoista on vähäinen. 1.2.3 ALAN YHDISTYKSET (35) Tämän päätöksen kattamalla ajanjaksolla Euroopan viisi suurinta sinkkifosfaatin valmistajaa vaihtoivat tietoja ja tapasivat alan yhdistysten piirissä. Alan yhdistykset keräsivät ja kokosivat myyntitietoja kustakin yrityksestä ja tiedottivat niille markkinoiden koosta. Lisäksi järjestettiin kokouksia, joissa oli tarkoituksena keskustella yhteistä etua koskevista seikoista, kuten ympäristönsuojelusta, kuljetuksista ja sääntelykysymyksistä. 1.2.3.1 Sinkkifosfaatin tuottajien yhdistys ("ZIPHO") (36) Sinkkifosfaatin tuottajien yhdistyksen alaryhmä ("ZIPHO") perustettiin epävirallisesti toukokuussa 1994 sinkkioksidin tuottajien yhdistyksen ("ZOPA") "tilastollisena alaryhmänä". ZOPA on Euroopan kemianteollisuuden neuvoston ("CEFIC")(10) toimialaryhmä. CEFICin edustaja vastasi ZIPHOn toiminnasta toimialaryhmän johtajana. (37) ZIPHO perustettiin alun perin ja ensisijaisesti keräämään ja seuraamaan sinkkifosfaattimarkkinoita koskevia tilastolukuja. ZIPHO keräsi ja käsitteli sinkkifosfaattia koskevia tilastotietoja vuoteen 1997 saakka, jolloin sinkkifosfaatin tuottajat päättivät lopettaa CEFICin palvelujen käyttämisen. (38) Sinkkifosfaatin tuottajat tapasivat myös ZIPHOn yhteydessä keskustellakseen yhteisen edun mukaisista asioista. Tämän päätöksen kattamalla ajanjaksolla järjestettiin kolme ZIPHOn teknistä kokousta CEFICin toimitiloissa Brysselissä(11). ZIPHOn jäsenet keskustelivat vaikutuksista, joita yhteisön aloitteilla tutkia nykyisten kemikaalien vaaroja ihmisille ja ympäristölle olisi sinkkifosfaattialalla. 1.2.3.2 Verband der Mineralfarbenindustrie e.V ("VdMI") (39) Verband der Mineralfarbenindustrie e.V ("VdMI") on epäorgaanisia pigmenttejä, painovärejä ja niiden lisäaineita, hiilimustaa, valkoisia vahvistavia täyteaineita, emalin, lasin ja keramiikan valmistuksessa käytettäviä kemikaaleja, taiteilijoiden ja koululaisten käyttämiä kuvataidevärejä sekä elintarvikevärejä valmistavien saksalaisten tuottajien yhdistys. Se toimii Frankfurtissa Saksassa. (40) VdMI kokoaa sisäisiä tilastoja monista edellä mainituista tuotteista. VdMI käsitteli sinkkifosfaattituottajien myyntilukuja vuosina 1997-1999. (41) Vuonna 1998 VdMI kutsui koolle kolme sinkkifosfaatin tuottajien kokousta. Ensimmäiset kaksi kokousta järjestettiin 31 päivänä heinäkuuta 1998 ja 6 päivänä lokakuuta 1998 VdMI:n toimistossa. Kolmas kokous pidettiin Espanjan Barcelonassa 9 päivänä marraskuuta 1998. Tällöin sinkkifosfaatin tuottajat keskustelivat uuden toimialajärjestön (European Manufacturers of Zinc Phosphate, EMZP) perustamisesta. 1.2.3.3 Euroopan sinkkifosfaatin valmistajien järjestö ("EMZP") (42) Järjestön perustivat 31 päivänä heinäkuuta 1998 Heubach, SNCZ, Trident ja James Brown. EMZP:n perussääntöjen mukaan sen tavoitteena on edistää sinkkifosfaattia valmistavien yritysten ja niiden työntekijöiden ja asiakkaiden yhteistä hyvinvointia, edistää pigmenttien turvallista tuotantoa ja käyttöä ja toimia muilla tavoin laillisesti ja moitteettomasti jäsentensä ja alan etujen mukaisesti(12). (43) EMZP:n järjestelyistä vastasi VdMI, jonka sihteeri toimi myös EMZP:n sihteerinä. Heubachin edustaja oli vastaperustetun yhdistyksen puheenjohtaja, ja Tridentin edustaja nimitettiin varapuheenjohtajaksi. 1.2.4 MERKITYKSELLISET MARKKINAT 1.2.4.1 Merkitykselliset tuotemarkkinat (44) Sinkkikromaatti oli aikaisemmin tehokkain ja maaliteollisuudessa eniten käytetty korroosionestopigmentti. Tuotteen kulutus on supistunut voimakkaasti kahden viimeisen vuosikymmenen kuluessa, sillä se on myrkyllinen, ympäristölle haitallinen tuote. Sinkkifosfaatti on sinkkikromaatin myrkytön ja tehokas korvike. Sen käyttö on jatkuvasti lisääntynyt teollisuudessa, ja se on vähitellen korvannut sinkkikromaatin, jota ei enää juurikaan käytetä länsimaissa, lukuun ottamatta Kaukoitään ja Latinalaisen Amerikan maihin vietävien maalien valmistuksessa. (45) Korroosionestossa sinkkifosfaatti voidaan osaksi korvata joillakin mineraalituotteilla tai jopa orgaanisilla tuotteilla(13). Nykyisin sinkkifosfaatin tärkein korvaava aine on kalsiumfosfaatti, jonka maalilaatu on noin 30 prosenttia halvempi kuin sinkkifosfaatin(14). (46) Vakiolaatuinen sinkkifosfaatti voidaan korvata myös muunnetuilla (tai aktivoiduilla) sinkkifosfaattilaaduilla(15). Muunnetut laadut ovat yleensä 30-60 prosenttia kalliimpia kuin normaalit laadut(16), mutta niiden korroosionesto-ominaisuudet ovat paremmat ja niitä tarvitaan vähemmän maalin lisäaineena saman tehon saavuttamiseksi. Sinkkifosfaatin muunnettuja laatuja tuotetaan vähäisessä määrin, eivätkä tässä päätöksessä mainitut kilpailunvastaiset käytännöt koskeneet niitä. Näin ollen jäljempänä esitetyt luvut ja päätelmät viittaavat yksinomaan vakiolaatuiseen sinkkifosfaattiin, ellei toisin mainita. 1.2.4.2 Merkitykselliset maantieteelliset markkinat (47) Kuten edellä mainittiin, viisi eurooppalaista tuottajaa hallitsevat lähes kokonaan sinkkifosfaatin tuotantoa maailmassa. Suurin osa tuotteista valmistetaan Euroopassa. Merkitykselliset maantieteelliset markkinat voidaan näin ollen katsoa maailmanlaajuisiksi ja joka tapauksessa vähintään ETA:n laajuisiksi. 1.2.4.3 Sinkkifosfaatin tarjonta (48) Viisivuotiskaudella 1994-1998 sinkkifosfaatin vakiolaatujen ETA:n laajuisten markkinoiden koko oli noin 9400 tonnia(17). Maailmanmarkkinoiden kooksi voidaan arvioida 13000-14000 tonnia(18) ja Yhdysvaltojen markkinoiden kooksi 1600 tonnia. Samoina vuosina keskimääräinen hinta ETA:ssa oli noin 1600 ecua/tonni, joten Euroopan markkinoiden kokonaisarvo on noin 15-16 miljoonaa euroa. Länsi-Euroopan hinnoissa maailmanmarkkinoiden arvo on noin 22 miljoonaa euroa. (49) Euroopan sinkkifosfaattimarkkinat ovat kypsät markkinat, eivätkä ne ole kasvaneet merkittävästi viime vuosina. (50) Seuraavasta taulukosta ilmenevät kunkin viiden tärkeimmän sinkkifosfaattituottajan koko vuonna 2000 ja niiden suhteellinen asema ETA:n laajuisilla sinkkifosfaattimarkkinoilla viimeisenä vuonna, jolloin ne syyllistyivät rikkomiseen(19). Luvut perustuvat yritysten komission tietopyyntöön antamiin vastauksiin(20). >TAULUKON PAIKKA> 1.2.4.4 Sinkkifosfaatin kysyntä (51) Sinkkifosfaatin asiakkaita ovat tärkeimmät maalinvalmistajat. Vaikka maalimarkkinat ovat pitkälle erikoistuneet ja segmentoituneet, niitä hallitsevat muutamat monikansalliset kemianteollisuuden yhtymät. Alalla on viime aikoina tapahtunut merkittävää keskittymistä, ja 10 suurimmalla toimijalla on noin 80 prosentin osuus maailman maalituotannosta(21). Keskipitkällä aikavälillä näyttää siltä, että Euroopan kymmenen suurinta valmistajaa lisäävät merkittävästi markkinaosuuttaan nykyisestä 50 prosentista niin, että keskittymisaste on lähes 80 prosenttia. (52) Länsi-Euroopan suurimmat maalinvalmistajat ovat Akzo Nobel, ICI, Dupont, BASF, SigmaKalon (kuuluu TotalFinaElfiin), Becker, Tikkurila, Jotun ja Teknos. (53) Maalien maailmanlaajuinen myynti oli 25 miljoonaa tonnia vuonna 1997 ja sen kokonaismarkkina-arvo noin 50 miljardia ecua. Länsi-Euroopan maalimarkkinoiden kooksi vuonna 1997 on arvioitu 6,2 miljoonaa tonnia ja niiden arvoksi 17,7 miljardia ecua(22). 1.3 MENETTELY (54) Komissio teki 13 ja 14 päivänä toukokuuta 1998 asetuksen N:o 17 14 artiklan 2 kohdan mukaiset samanaikaiset yllätystarkastukset Heubachin, SNCZ:n ja Tridentin tiloissa. (55) Eftan valvontaviranomainen teki 13-15 päivänä toukokuuta 1998 samanaikaisen yllätystarkastuksen Waardalsin tiloissa valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn Efta-valtioiden sopimuksen pöytäkirjassa 4 olevan II luvun 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti komission pyydettyä sitä ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 23 olevan 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti. (56) Tarkastuksissa löydettiin asiakirjoja, joiden mukaan sinkkifosfaatin tuottajat osallistuivat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja/tai ETA-sopimuksen 53 artiklan vastaisiin järjestelyihin. (57) Waardals otti yhteyttä komissioon 17 päivänä heinäkuuta 1998 ja ilmoitti aikovansa tehdä täysin yhteistyötä komission kanssa sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun komission tiedonannon(23) mukaisesti. Syyskuun 2 päivänä 1998 pidetyssä kokouksessa yritys antoi kartellista suullisen selonteon, jonka komissio kirjasi muistiin. Yritys toimitti lisää asiakirjoja 30 päivänä lokakuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Komissio lähetti faksilla 13 päivänä marraskuuta 1998 Waardalsille 2 päivänä syyskuuta 1998 pidetyn kokouksen pöytäkirjaluonnoksen. Waardals lähetti pöytäkirjaluonnosta koskevat huomautuksensa 23 päivänä joulukuuta 1998 ja 27 päivänä syyskuuta 1999 päivätyillä fakseilla. Komissio sai 3 päivänä joulukuuta 1999 Waardalsin lausuman pöytäkirjan sisällöstä. (58) Komissio lähetti 5 päivänä maaliskuuta 1999 asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaiset tietopyynnöt Heubachille, James Brownille, SNCZ:lle ja Tridentille. Kirjeissä pyydettiin yrityksiä toimittamaan lisätietoja ja asiakirjoja. (59) Tietopyynnön saatuaan Trident ilmoitti komissiolle 12 päivänä huhtikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä aikeestaan toimia täysin yhteistyössä komission kanssa tutkimuksen aikana. Kirjettä seurasi 23 päivänä huhtikuuta 1999 päivätty lausunto, joka täydensi Tridentin vastausta komission tietopyyntöön. (60) Lokakuun 8 päivänä 1999 komissio lähetti lisätietopyynnöt Heubachille, James Brownille, SNCZ:lle, Tridentille ja Waardalsille. (61) Komissio aloitti 2 päivänä elokuuta 2000 asiaa koskevan menettelyn ja lähetti väitetiedoksiannon yrityksille, joille tämä päätös on osoitettu. Kaikki osapuolet toimittivat kirjallisia huomautuksia komission väitteisiin. (62) Eräiden väitetiedoksiannon saaneiden yritysten pyynnöstä järjestettiin suullinen kuuleminen 17 päivänä tammikuuta 2001. (63) Lisätietopyynnöt lähetettiin 12 päivänä lokakuuta 2001 Britannialle, Heubachille, James Brownille, SNCZ:lle, Tridentille ja Waardalsille liikevaihtolukuja koskevien lisätietojen saamiseksi. 1.4 KARTELLI (64) Tämä päätös perustuu asiakirjatodisteisiin, jotka löydettiin komission ja Eftan valvontaviranomaisen suorittamissa tarkastuksissa eräiden niiden yritysten tiloista, joille päätös on osoitettu, asiakirjoihin, joita yritykset toimittivat vastauksena tietopyyntöihin, sekä Waardalsin lausumaan ja Tridentin kirjalliseen lausuntoon. 1.4.1 TIIVISTELMÄ KOMISSION VÄITETIEDOKSIANNOSSA MAINITUISTA RIKKOMISISTA (65) Viisi sinkkifosfaatin tuottajaa, nimittäin Britannia (Trident 15 päivästä maaliskuuta 1997 alkaen), Heubach, James Brown, SNCZ ja Waardals, muodostivat kartellin 24 päivästä maaliskuuta 1994 13 päivään toukokuuta 1998. Tavoitteena oli poistaa kilpailu ETA:n laajuisilta sinkkifosfaattimarkkinoilta. Tavoitteeseen oli tarkoitus päästä markkinoiden jakamista koskevalla sopimuksella (jakamalla markkinaosuudet kullekin tuottajalle ja noudattamalla niitä), vahvistamalla perushinnat ja/tai suositushinnat sekä jossain määrin jakamalla asiakkaat. (66) Myyntikiintiöiden jakaminen oli kartellin kulmakivi. Markkinaosuudet laskettiin alustavasti vuonna 1994 vuosien 1991-1993 lukujen perusteella. Kunkin kartellinjäsenen oli noudatettava sille määriteltyä markkinaosuutta. Myyntikiintiöt jaettiin pääasiassa Euroopan tasolla. (67) Kartellin jäsenet sopivat myös sinkkifosfaatin perus- tai suositushinnoista. Kussakin kokouksessa asetettiin tonnihinta Englannin puntina Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille ja Saksan markkoina Saksan markkinoille. Saksan hinta muunnettiin muiden Euroopan maiden valuutoissa oleviksi hinnoiksi. Tietyn alueen johtavalla yrityksellä oli päävastuu päätettäessä, mikä olisi kyseisessä maassa sopiva hinta. Näitä yrityksiä olivat esimerkiksi Trident Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Heubach Saksassa ja SNCZ Ranskassa. Tämän yrityksen esimerkkiä yleensä noudatettiin(24). (68) Kokouksissa vaihdettiin tiettyjä asiakkaita koskevia tietoja. Eräissä tapauksissa tämä johti asiakkaiden jakamiseen. Erityisesti keskusteltiin säännöllisesti suomalaisesta Teknos Winteristä (jäljempänä "Teknos"), joka myöhemmin "jaettiin" kartellin jäsenten kesken(25). (69) Jaettujen markkinaosuuksien noudattamisen varmistamiseksi perustettiin seurantajärjestelmä. Kukin valmistaja lähetti kuukausittain myyntimääriä koskevat tiedot CEFICille ja myöhemmin VdMIille, joka kokosi luvut ja lähetti ne kaikille viidelle tuottajalle. Tuottajat tapasivat tietäen markkinoiden tarkan koon ja ilmoittivat toisilleen omat myyntilukunsa. Tällä tiedonvaihdolla yritykset vahvistivat noudattavansa sovittuja markkinaosuuksia. (70) Kartellin jäsenet pitivät säännöllisesti monenvälisiä kokouksia maaliskuusta 1994 toukokuuhun 1998. Tältä ajalta on tiedossa 16 kartellikokousta. (71) Kartellikokouksissa yrityksiä edustivat yleensä seuraavat henkilöt(26): - Heubach: toimitusjohtaja ja apulaismyyntipäällikkö, - James Brown: toimitusjohtaja, - SNCZ: hallituksen puheenjohtajat ja kaupalliset johtajat (eräs kaupallinen johtaja oli toimitusjohtaja vuosina 1995-1996), - Britannia Alloys/Trident: toimialajohtaja (1994-1997), josta tuli toimitusjohtaja (1997-1998); myynti- ja markkinointipäällikkö (1993-1997), josta tuli kaupallinen johtaja (1997-1998); apulaismyyntipäällikkö (sinkkituotteet) (1994-1997), josta tuli myyntipäällikkö (sinkkituotteet) (1997-1998), - Waardals: johtaja ja kansainvälisen myynnin päällikkö. (72) Myyntiä ja kiintiöitä koskeva sopimus oli luonteeltaan "herrasmiessopimus" siinä mielessä, että jäsenet eivät ottaneet käyttöön erityistä täytäntöönpanomekanismia. Myyntikiintiöiden noudattaminen saavutettiin kartellikokouksissa jäseniin kohdistuvalla painostuksella. Asiakkaiden jakamista käytettiin korvausmuotona silloin, kun yritys ei saavuttanut sille asetettua kiintiötä(27). Kyseisten viiden tuottajan todelliset markkinaosuudet seurasivat vuositasolla tarkasti niille asetettuja osuuksia(28). 1.4.2 TAUSTAA JA KILPAILUNVASTAISET YHTEYDET ENNEN VUOTTA 1994 (73) Ennen vuotta 1994 sinkkifosfaattimarkkinoiden hintataso oli alhainen, hintoja leikattiin jyrkästi ja yritykset kilpailivat toistensa vakiintuneista asiakkaista. (74) Esimerkiksi Waardals, jolla oli ollut 55 prosentin osuus Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoilla ja 80 prosentin osuus Pohjoismaiden markkinoilla 1980-luvulla, kohtasi vuonna 1990 kaksi samanaikaista ilmiötä: sinkkifosfaatin kulutus supistui Pohjoismaissa, koska monet skandinaaviset yritykset päättivät perustaa tuotantolaitoksia Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, ja Suomi kärsi vakavasta talouden taantumasta Neuvostoliiton hajottua. Tämän lisäksi Pasminco Europe aloitti toimintansa Norjan markkinoilla vuonna 1990 tarjoten erittäin alhaisia hintoja. Waardals toteaa, että tämän johdosta sen oli "pakko suojella markkinoitaan"(29). (75) Näissä olosuhteissa kilpailijat alkoivat ottaa yhteyttä toisiinsa "ratkaisun" löytämiseksi ja lopettaakseen hintojen polkemisen. (76) Tridentin lausunnon mukaan Pasminco Europe-ISC Alloys ja sen sinkkifosfaattimarkkinoilla toimivat kilpailijat olivat säännöllisesti yhteydessä toisiinsa jo kaudella 1989-1994. Pasminco Europe-ISC Alloysin apulaismyyntipäälliköllä oli suora puhelinlinja, joka ei kulkenut yrityksen puhelinvaihteen kautta ja jota hän käytti ottaessaan yhteyttä kilpailijoihin. Tridentin mukaan kilpailijoiden kanssa keskusteltiin markkinoista ja hintatasoista(30). (77) Lisäksi on luultavaa, että Pasminco Europe-ISC Alloysin apulaismyyntipäällikkö tapasi kilpailijoita kahden kesken. Yksi Tridentin apulaismyyntipäälliköistä, joka oli Pasminco-Europe-ISC Alloysin entinen työntekijä ja oli siirtynyt myöhemmin Britannian palvelukseen, muistaa ottaneensa osaa kokoukseen, jossa mukana oli Heubachin korkeamman johdon edustaja(31). Kokouksen tarkoituksena oli valittaa erään toisen kilpailijan aggressiivisesta käyttäytymisestä. (78) Tarkastuksen aikana löydetyistä asiakirjoista ilmenee, että eurooppalaisilla sinkkifosfaatin tuottajilla oli kilpailunvastaisia yhteyksiä jo vuosina 1980-1994. (79) Waardalsissa tehdyn tarkastuksen aikana löydetystä "vierailuselostuksesta" ilmenee, että kilpailijoilla oli jo niinkin varhain kuin vuonna 1980 tapaamisia, joiden aikana vaihdettiin arkaluonteisia tietoja. Selostus, jonka Waardalsin apulaismyyntipäällikkö kirjoitti tavattuaan Pasminco Europe-ISC Alloysin toimitusjohtajan ja markkinointipäällikön, kuuluu seuraavasti(32): "Vierailuselostus ISC Alloys - Vierailu 18.12.1980 - (...) Alloys pyysi meitä olemaan tarjoamatta 630:tä puntaa alhaisempia hintoja vuoden 1981 ensimmäisellä neljänneksellä. Hinta olisi nostettava 650-660 puntaan toisella neljänneksellä. He lupasivat nostaa hintojaan tälle tasolle, kun vanhat sopimukset on täytetty. Jos emme nostaisi hintoja, Alloys laskisi jyrkästi hintojaan kaikilla markkinoilla, myös Skandinaviassa. Korkeampien hintojen vastineeksi he ovat valmiit seuraavaan: 1. ostamaan meiltä 60 tonnia sinkkifosfaattia vuonna 1981, 2. ostamaan meiltä 100 tonnia sinkkifosfaattia vuonna 1982." (80) Toisesta selostuksesta, joka on kirjoitettu vuoden 1991 loppupuolella ja jossa kerrotaan Brysselissä marraskuussa 1991 järjestetyn hartsi- ja pigmenttinäyttelyn yhteydessä pidetystä kokouksesta, ilmenee samanlaisia yhteyksiä, sillä se kuuluu seuraavasti(33): "(...) Kaikilla sinkkifosfaattikilpailijoillamme, Alloysilla, SNCZ:lla ja Heubachilla, oli omat näyttelyosastot ja ne olivat samaa mieltä siitä, että hintataso oli kohtuuttoman alhainen. Ne syyttivät toinen toistaan ja yleensä huonoja aikoja. Sain sellaisen vaikutelman, että ne puolustavat markkinaosuuksiaan kaikin keinoin ja jatkavat näin mahdollisimman kauan. Juuri ennen näyttelyä sinkkifosfaattia myytiin Saksassa kahdella Saksan markalla kilo, myyjinä olivat luultavasti sekä Heubach että SNCZ. Meidän hintamme [...]*:lle on tällä hetkellä [...]*. [SNCZ:n hallituksen puheenjohtajan nimi] sanoi olevansa hyvin huolestunut - ehkä ongelmien vuoksi? Vastasin, että mielestäni tuotantomäärien vapaaehtoinen supistaminen oli ainoa tapa vakauttaa markkinat - ja saada paremmat hinnat. Hän näytti yhtyvän tähän näkemykseen ja ryhtyy toimiin järjestääkseen kokouksen muiden tuottajien kanssa. (...)" 1.4.3 MARKKINOIDEN JAKAMINEN, HINTOJEN VAHVISTAMINEN JA ASIAKKAIDEN JAKAMINEN VUODESTA 1994 TOUKOKUUHUN 1998 (81) Komission tietojen mukaan sinkkifosfaattikartelli perustettiin maaliskuussa 1994. Kilpailijat pitivät säännöllisesti kokouksia ainakin neljän vuoden aikana. Toukokuussa 1998 kartellin jäsenet peruuttivat komission ja Eftan valvontaviranomaisen tarkastusten johdosta kartellikokouksen, joka oli tarkoitus pitää Amsterdamissa heinäkuussa 1998. 1.4.3.1 Kartellin perustaminen vuonna 1994 (82) Ennen vuotta 1994 sinkkifosfaatin valmistajilla ei ollut järjestäytynyttä foorumia tavatakseen ja keskustellakseen yhteisen edun mukaisista asioista. Sinkkipölyn ja sinkkioksidin valmistajilla oli CEFICin järjestämät alan järjestöt, mutta sinkkifosfaatin valmistajille ei ollut vastaavaa toimialaryhmää. (83) Tridentin(34) mukaan ei ole täysin selvää, kuinka ensimmäinen kaikkien viiden valmistajan kokous järjestettiin tai koska kokous pidettiin. Näyttää siltä, että Pasminco Europe-ISC Alloysin edustaja ehdotti James Brownille, SNCZ:lle, Waardalsille ja Heubachille tapaamista, jossa keskusteltaisiin alan järjestön perustamisen hyödyistä. Ensimmäinen kokous pidettiin lokakuun 1993 vaiheilla, ja siihen osallistuivat Heubachin, James Brownin, Pasminco Europe-ISC Alloysin, SNCZ:n ja Waardalsin edustajat. (84) Trident toteaa, että alustavan kokouksen tarkoituksena oli keskustella tavoista, joilla voitaisiin saada jonkinlainen järjestys markkinoille hintasotien lopettamiseksi. Pasminco-Europe-ISC Alloysin edustaja ehdotti, että eräs tapa, jolla tämä voitaisiin toteuttaa, oli laatia järjestelmä, jonka avulla yritykset saisivat tietoja markkinaosuuksistaan. Hän ehdotti samantapaista järjestelmää, jonka CEFIC oli järjestänyt sinkkipölyn tuottajille. CEFIC toimi sinkkipölyn tuottajien "vilpittömänä välittäjänä". Kukin valmistaja toimitti tietoja tuotetuista ja myydyistä määristä. CEFIC kokosi tiedot yhteen ja toimitti tuottajille markkinoista yleiskuvan, jonka perusteella kukin tuottaja saattoi päätellä oman markkinaosuutensa. (85) Trident toteaa edelleen, että Pasminco-ISC Alloysin edustajan näkemys, sellaisena kuin se esitettiin ensimmäisissä kokouksissa vuoden 1993 lopussa ja vuoden 1994 alkupuolella, oli, että jos tuottajat tietävät oman markkinaosuutensa ja edellyttäen, että kukaan ei menettänyt merkittävästi markkinaosuuttaan, hinnat tietenkin liukuisivat ylöspäin, sillä enää ei tarvitsisi kilpailla asiakkaista aggressiivisesti alhaisilla hinnoilla. Tarkat tiedot yrityksen omasta markkinaosuudesta estäisivät yritystä ryhtymästä aggressiivisiin kilpailutoimiin siinä harhaluulossa, että se on menettänyt markkinaosuuttaan. (86) Waardals kiistää osallistuneensa lokakuussa 1993 järjestettyyn kokoukseen ja toteaa, että Heubachin toimitusjohtaja otti siihen yhteyttä vuoden 1994 alkupuolella. Heubachin edustaja kutsui Waardalsin Lontooseen epäviralliseen tapaamiseen, jossa keskusteltaisiin sinkkifosfaatista. Kutsu esitettiin myös Britannian puolesta(35). 1.4.3.2 Kartellin toiminta: maaliskuu 1994-toukokuu 1998 (87) Asiakirjatodisteiden sekä Waardalsin lausuman ja Tridentin lausunnon perusteella on selvitetty, että viiden sinkkifosfaatin tuottajan ensimmäinen monenvälinen kokous pidettiin viimeistään 24 päivänä maaliskuuta 1994. (88) Britannian (Trident 15 päivästä maaliskuuta 1997 alkaen), Heubachin, James Brownin, SNCZ:n ja Waardalsin edustajat tapasivat säännöllisesti 24 päivän maaliskuuta 1994 ja 13 päivän toukokuuta 1998 välisenä aikana. Tämän ovat vahvistaneet kaikki viisi yritystä vastauksissaan komission tietopyyntöihin tai lausunnoissaan. Komissio on tunnistanut kuusitoista monenvälistä kartellikokousta. (89) Waardalsin mukaan vaihdetut tiedot koskivat ainoastaan Eurooppaa, sillä "klubi" ei käsitellyt Yhdysvaltojen ja muun maailman markkinoita, joilla klubilla olisi vähän vaikutusta paikallisen kilpailuympäristön vuoksi. (90) Kokousten sisällöstä Trident toteaa, että ne noudattivat yleensä samaa kaavaa. Kokoukset kestivät noin tunnista puoleentoista tuntiin, ja niissä vertailtiin kunkin osallistujan markkinaosuutta Länsi-Euroopassa(36) viimeiseltä neljännekseltä (tai koko vuodelta kunkin vuoden ensimmäisessä kokouksessa) edellisiin markkinaosuuksiin. Lisäksi keskusteltiin hintatasoista Englannin puntina Yhdistyneen kuningaskunnan osalta ja Saksan markkoina Saksan osalta. Saksan hinnat muunnettiin muiden Euroopan maiden valuutoiksi. Kokouksissa keskusteltiin myös toimituksista Teknokselle ja käytiin yleisiä keskusteluja uusista markkinatoimijoista, kuten uusista tuojista, markkinoille tulleista yrityksistä tai uusista kilpailevista tuotteista kuten dikalsiumfosfaatista(37). (91) On varmaa, että kunkin yrityksen markkinaosuuksista sovittiin ja ne jaettiin 9 päivänä elokuuta 1994 pidetyssä kokouksessa. Kussakin myöhemmin järjestetyssä tapaamisessa kukin osallistuja ilmoitti oman markkinaosuutensa Länsi-Euroopassa. Tätä lukua verrattiin alun perin sovittuun lukuun. Kunkin osallistujan vuosittaisista Länsi-Euroopan markkinaosuuksista keskusteltiin kunkin vuoden ensimmäisessä tapaamisessa (yleensä tammi- tai helmikuussa)(38). (92) Kussakin kokouksessa keskusteltiin myös hintatasoista ja asetettiin tonnihinta Englannin puntina Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille ja Saksan markkoina Saksan markkinoille. Ensimmäisissä kokouksissa asetettiin kunkin alueen hinnat paikallisessa valuutassa. Myöhemmin Saksan markkoina ilmoitettu hinta muunnettiin muiden Euroopan maiden valuutoissa oleviksi hinnoiksi. Sovittuja viitehintoja sovellettiin 1-5 tonnin määriin, ja hinnat olivat "asiakkaalle toimitettuna" (ts. ne sisälsivät rahtikustannukset). Eräissä kokouksissa keskustelu rajoittui tilanteen säilyttämiseen ennallaan. Trident toteaa, että sen sisäisissä hinnastoissa otettiin huomioon edellisessä kokouksessa keskustellut hinnat(39). (93) Tridentin mukaan keskustelut eivät juurikaan vaihdelleet vuosien mittaan hintoja lukuun ottamatta. Kartellin loppuaikoina katsottiin, että hintataso ei ollut yhtä tärkeä, kunhan markkinaosuudet eivät muuttuneet. Trident toteaa, että tämän näkemyksen esitti alun perin James Brownin edustaja eivätkä muut osallistujat kiistäneet sitä. Trident uskoo, että tämä asennemuutos tapahtui vuoden 1997 aikana. (94) Waardals toteaa(40), että vuosi vuoden jälkeen kartellin "tuloksena" oli hintojen parempi yhtenäisyys Pohjoismaita lukuun ottamatta. Hinnat olivat Skandinavian maissa suositushintoja alhaisemmat. Suositushinnat olivat Saksan markkinoiden mallin mukaan asetettuja hintoja, joita käytettiin vakiosuositushintoina muissa maissa. (95) Suositushinnoilla pyrittiin ehkäisemään tuotteiden laajamittainen siirtely maiden rajojen yli. Hinnoista oli sanaton sopimus siltä osin, että niiden olisi oltava suurin piirtein Saksan hintojen mukaiset(41). (96) Trident toteaa, että kokouksissa keskusteltiin säännöllisesti suomalaisen asiakkaan, Teknoksen, jakamisesta. Sovittiin, että tuottajat jakavat Teknokselle suuntautuvat toimitukset. Tälle asiakkaalle tarjottavasta hinnasta sovittiin, samoin kuin siitä, että kukaan muu kuin se valmistaja, jonka vuoro oli toimittaa sille tuotteita, ei tarjoaisi sovittua hintaa alhaisempaa hintaa(42). (97) Tridentin lausunnon mukaan tähän järjestelyyn päädyttiin, koska Teknos oli ollut pitkään yksi Waardalsin suurimmista asiakkaista Skandinaviassa eikä Waardals halunnut menettää sitä varsinkaan Britannialle. Teknosta koskevan hintasodan välttämiseksi sovittiin, että Britannia, Heubach, SNCZ ja Waardals toimittavat vuorotellen tuotteita tälle asiakkaalle. Kussakin kokouksessa keskusteltiin seuraavan jakson toimittajasta. (98) Waardalsin selostus Teknokselle suuntautuvien toimitusten jakamisesta poikkeaa hieman edellä mainitusta. Sen mukaan se ei aluksi osallistunut tämän asiakkaan toimitusten jakamiseen, vaan epäili kolmea muuta yritystä tällaisesta salaisesta yhteistyöstä. Waardals toteaa, että vasta vuonna 1995 pidetyn kokouksen jälkeen, kun kokouksessa "Heubach, [Britannia] ja SNCZ myönsivät jakaneensa Teknoksen, Teknokselle tehtävistä toimituksista tuli säännöllinen keskustelunaihe tapaamisissa, joihin Waardals osallistui"(43). (99) Waardals toteaa lisäksi, että se osallistui Teknos-järjestelyyn ainoastaan poikkeustapauksissa. Sen mukaan "ainoastaan kerran kyseiset kolme yritystä päättivät yksipuolisesti, että Waardalsin oli toimitettava säiliö Teknokselle, jotta varmistettaisiin, että Teknos ei alkaisi epäillä järjestelyä"(44). (100) Viimeinen lausuma on joka tapauksessa yhdenmukainen Tridentin lausuman kanssa, jonka mukaan "yhtiöt tiesivät, että Teknos voisi alkaa epäillä salaista yhteistyötä tässä asiassa, jos säännöllinen kierto otettaisiin käyttöön. Kartelliin osallistuneet yritykset noudattivat tämän vuoksi joustavampaa järjestelmää, esimerkiksi eräässä vaiheessa SNCZ oli Teknoksen valittu toimittaja kolme kertaa peräkkäin."(45). (101) Kaudella 1994-1998 järjestettiin kahdenlaisia kartellikokouksia: "koko ryhmän epävirallisia kokouksia" ja tuottajien "tapauskohtaisia kokouksia". Kartellin jäsenet tapasivat säännöllisesti myös muissa - laillisissa - tilaisuuksissa, kuten "CEFICin teknisissä kokouksissa". Markkinoiden jakamista, hintojen vahvistamista ja asiakkaiden jakamista koskevista sopimuksista päätettiin yleensä koko ryhmän epävirallisissa kokouksissa. 1.4.3.3 Koko ryhmän kartellikokoukset 1994-1998 Vuosi 1994 (102) Sinkkifosfaatin tuottajat loivat perustan markkinoiden jakamista, hintojen vahvistamista ja asiakkaiden jakamista koskeville sopimuksille vuonna 1994. Kartellin (jota kartellin osallistujat joskus kutsuvat "klubiksi") ensimmäinen kokous pidettiin 24 päivänä maaliskuuta 1994 Lontoossa Holiday Inn Heathrow Airport -hotellissa. Kokoukseen osallistuivat Britannian, Heubachin, James Brownin, SNCZ:n ja Waardalsin edustajat(46). (103) Eräs syy kokouksen järjestämiseen oli, että alhaiset hinnat Pohjoismaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa alkoivat tuntua koko Euroopassa hintojen ja ostopolitiikkojen jatkuvasti kansainvälistyessä. (104) Keskustelun aikana päätettiin vakiinnuttaa silloinen tilanne Euroopassa toimitettujen sinkkifosfaattimäärien osalta. Waardalsin mukaan kartelli perustui periaatteelle "vain määriä, ei hintoja", mutta päätettiin myös, että hinnat eivät saisi erota toisistaan liikaa eri maissa, jotta tuotteita ei siirrettäisi rajojen yli(47). Myöhemmistä kokouksista käsin kirjoitetut muistiinpanot osoittavat, että kansallisia suositushintoja käytettiin laajalti(48). (105) Järjestelmän valvomiseksi päätettiin lähettää kaikki luvut CEFICille, joka yhdistäisi myyntitiedot ja lähettäisi takaisin kokonaisluvut. Viiteosuuksista sovittaisiin Saksaa, Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Skandinaviaa ja Ranskaa koskevien vuosien 1991-1993 lukujen perusteella(49). (106) Tuottajien väliset yhteydet ilmenevät myös Waardalsin edustajan 21 päivänä huhtikuuta 1994 kirjoittamasta selonteosta, joka koskee Waardalsin käyntiä asiakkaiden [...]* luona 11-13 päivänä huhtikuuta 1994, ja siinä viitataan yleiseen epäilykseen sinkintuottajien hintayhteistyöstä(50): "Vastauksena suoraan kysymykseen, miksi emme voi tarjota [...],- toimitettuna [...]*, vastasin, että tämä johtuu korkeammasta rahdista [...]* verrattuna [...]*. Tämä selitys hyväksyttiin. [...]* painotti haluavansa W:n olevan sinkkifosfaatin päätoimittaja, tietenkin sillä edellytyksellä, että olemme kilpailukykyisiä. Luulen, että tämä johtuu sinkintuottajien sovittua hintayhteistyötä koskevasta yleisestä epäilyksestä. [...] Lopuksi voidaan mainita, että [...]* pelauttaa tarkoituksella toimittajia toisiaan vastaan näyttämällä tulosteita kilpailijoiden tarjouksista. Alloysin/J. Brownin kanssa käymieni suullisten keskustelujen perusteella tiedän, että mainitut tarjoukset ovat oikeita." (107) Seuraava tapaaminen pidettiin Lontoossa 3 päivänä toukokuuta 1994 Hotel Excelsior Heathrow Airport -hotellissa. Kokoukseen osallistuivat Britannian, Heubachin, James Brownin, SNCZ:n ja Waardalsin edustajat. (108) Lopullinen sopimus myyntilukujen lähettämisestä CEFICille tehtiin viimeistään tässä kokouksessa, sillä seuraavana päivänä eli 4 päivänä toukokuuta 1994 Britannian edustaja lähetti faksin CEFICille ja vahvisti tuottajien hyväksyneen CEFICin tarjouksen. Lisäksi kyseinen edustaja antoi viiden tuottajan nimet ja yhteystiedot ja pyysi CEFICiä lähettämään kyselyt niille kaikille vuosilta 1991, 1992 ja 1993 ja vuodelta 1994 kuukausittain(51). (109) Toukokuun 26 päivänä 1994 päivätyssä kirjeessä, joka oli osoitettu Britannian, Heubachin, James Brownin, SNCZ:n ja Waardalsin edustajille, CEFIC viittasi sinkkifosfaatin tilastoryhmän perustamiseen CEFICin alakohtaisten ryhmien puitteissa ja pyysi "historiallisia tilastoja vuosilta 1991, 1992 ja 1993", jotka oli toimitettava sille 15 päivään kesäkuuta 1994 mennessä(52). CEFIC lähetti 15 päivänä kesäkuuta 1994 muistutuksen Waardalsille, jotta tämä lähettäisi pyydetyt tiedot vuosilta 1991-1993 ja tammi-toukokuulta 1994(53). (110) Kaikki viisi tuottajaa lähettivät myyntilukunsa CEFICille. Esimerkiksi Waardals lähetti tiedot faksilla 15 päivänä kesäkuuta 1994 ja SNCZ kirjeitse 14 päivänä kesäkuuta 1994(54). (111) Britannian, Heubachin, James Brownin, SNCZ:n ja Waardalsin edustajille osoitetussa 28 päivänä heinäkuuta 1994 päivätyssä kirjeessä, jonka otsikko on "Tilastot - historiallinen tarkastelu 1991-1993", vahvistetaan, että CEFIC oli tehnyt analyysin markkinoiden kokonaiskoosta näiltä vuosilta ja lähettänyt sen viidelle sinkkifosfaatin tuottajalle vuoden 1994 kesäkuun loppuun mennessä(55). (112) Kunkin kartellinjäsenen markkinaosuudet jaettiin 9 päivänä elokuuta 1994 pidetyssä kokouksessa, joka järjestettiin Lontoossa Ramada Heathrow Airport -hotellissa. Kokoukseen osallistuivat Britannian, Heubachin, James Brownin, SNCZ:n ja Waardalsin edustajat(56). (113) Britannian edustajan ja Waardalsin edustajan samanaikaisista muistiinpanoista (jotka on molemmat tehty Ramada-hotellin paperille) ilmenee kunkin yrityksen markkinaosuus vuosina 1991, 1992, 1993 ja 1994. Nämä markkinaosuudet pyöristettiin ylöspäin markkinaosuuksien jakamiseksi seuraavasti: Heubach 24 prosenttia, Britannia 24 prosenttia, SNCZ [...]*, Waardals [...]* ja James Brown 6 prosenttia. Näiden kahden asiakirjan väliset yhtäläisyydet ovat erityisen huomattavia: Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 1: Britannian edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001201.TIF"> Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 2: Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001202.TIF"> (114) Britannian edustaja esitti näkemyksenään 9 päivänä elokuuta 1994 pidetyssä kokouksessa, että jos kaikki yhtiöt olivat tyytyväisiä markkinaosuuksiinsa ja jos markkinaosuudet olivat pysyneet vakaina useita vuosia, ei olisi syytä alentaa hintoja aggressiivisesti aikaisempien vuosien tapaan niin kauan kuin markkinaosuudet eivät muuttuisi merkittävästi(57). (115) Tridentin mukaan kaikki kokouksen osanottajat hyväksyivät tämän näkemyksen. Tulos oli se, että kukin viidestä yrityksestä sopi käyttävänsä aikaisempia markkinaosuuksiaan Euroopassa tulevan markkina-asemansa vertailuarvona(58). (116) Toinen kartellikokous pidettiin 25 päivänä marraskuuta 1994 Lontoossa Novotel Heathrow Airport -hotellissa. Kokoukseen osallistuivat Britannian, Heubachin, James Brownin, SNCZ:n ja Waardalsin edustajat(59). Vuosi 1995 (117) Vuoden 1995 alussa pidettiin "kolmenvälinen" kokous 9 päivänä tammikuuta 1995 Manchester Airport Forte Crest -hotellissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tähän kokoukseen osallistuivat James Brownin, Britannian ja Waardalsin edustajat. James Brown oli järjestänyt kokouksen yrittääkseen luoda paremmat suhteet Britannian ja Waardalsin välille. (118) James Brown pyrki luomaan järjestelyn, jossa Waardals luopuisi tarjoamasta alhaisia hintoja asiakkaille Yhdistyneessä kuningaskunnassa, erityisesti International Paintille, ja jossa Britannia Alloys rajoittaisi toimintojaan Skandinaviassa, erityisesti norjalaisen Jotunin suhteen. Tridentin mukaan tällaiseen sopimukseen ei päästy. (119) Waardals vahvistaa kokouksen ja sen sisällön sekä sen, että tavoitteena olleeseen sopimukseen ei päästy. Waardals lisää tämän johdosta, että se "menetti Jotunin, suurimman asiakkaansa, Britannia Alloysille"(60). (120) Vuoden 1995 ensimmäinen "koko ryhmän" kartellikokous pidettiin Lontoossa Novotel Heathrow Airport -hotellissa 27 päivänä maaliskuuta 1995. Waardals vastasi järjestelyistä(61). Britannian, Heubachin ja Waardalsin edustajat osallistuivat kokoukseen. Waardalsin mukaan myös James Brownin ja SNCZ:n edustajat osallistuivat kaikkiin kokouksiin(62). James Brown toteaa, että sen edustaja ei osallistunut tähän kokoukseen(63). SNCZ ei ole ilmoittanut sen edustajan osallistuneen tähän kokoukseen. Tämän kartellikokouksen esityslista löydettiin kuitenkin SNCZ:n tiloista komission tutkimuksen aikana(64). Asiakirjassa on monia merkintöjä, jotka osoittavat, että ne tehnyt henkilö oli läsnä kokouksessa, jossa asiakirjasta keskusteltiin. Näin ollen voidaan päätellä, että myös SNCZ oli edustettuna tässä kokouksessa. (121) Kokouksen asialista kuuluu seuraavasti: "ASIALISTA - KOKOUS 27.3.1995 - 1) 1994: Kokonaismyynti ja markkinaosuudet Länsi-Euroopassa; 2) 1994: Myynti, kilpailu, hintakehitys Saksassa, Ranskassa, Benelux-maissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Pohjoismaissa, USA:ssa, muualla maailmassa; 3) Kehitys v. 1995 ensimmäisellä neljänneksellä ja näkymät loppuvuodeksi 1995; 4) Larvikin uusi fosfaattituotanto Australiassa - kapasiteetti"; 5) Kysymyksiä/vastauksia; 6) Tiivistelmä; 7) Uuden kokouksen päivämäärä. (122) Waardalsin tiloista löydetyissä muistiinpanoissa(65), jotka on päivätty 30 päivänä maaliskuuta 1995 ja osoitettu yhtiön korkeammalle johdolle, kerrotaan kokouksen kulusta, ja niistä ilmenee, että Waardals on vaatinut sovitun markkinaosuutensa lisäämistä. Muistiinpanoissa todetaan seuraavaa: "He eivät halunneet keskustella yhtiömme suuremmasta markkinaosuudesta viimeisessä kokouksessamme 27.3.1995"(66). Sanalla "he" tarkoitetaan selvästi muita kartellinjäseniä. Waardals oli ilmeisesti aikonut tehdä seuraavan pyynnön: "1) [...]*; 2) [...]*; 3) [...]*; 4) täysjäsen ja asiakkaiden jako; 5) meidän osuutemme: toiminnan supistaminen tonni tonnilta"(67). Nämä sanat viittaavat todennäköisesti mahdollisuuteen myydä [...]*:lle, saada [...]*:n markkinaosuus Suomessa ja [...]*:n markkinaosuus kokonaismarkkinoista sekä tulla kartellin täysjäseneksi, jolle on määritelty tietyt asiakkaat. (123) Muut osallistujat vastustivat kuitenkin markkinaosuuden lisäämistä koskevaa pyyntöä eikä muita ehdotuksia esitetty kokouksessa(68). (124) Kokous ja muiden yritysten kielteinen asenne antoivat Waardalsille lisäsyyn uskoa, että muut pettivät sitä. Waardals sanoo, että 27 päivänä maaliskuuta 1995 pidetyssä kokouksessa myönnettiin nimenomaan, että Heubach, Britannia ja SNCZ olivat jakaneet toimitukset suomalaiselle Teknokselle niin, että kukin toimitti sille vuorollaan määrän, joka vastasi neljännestä vuoden toimituksista(69). Waardalsin edustajan 30 päivänä maaliskuuta 1995 tekemissä muistiinpanoissa todetaan, että "3) Markkinaosuutemme, [...]*, on liian alhainen. Alloysilla, Heubachilla ja SNCZ:lla on kullakin [...]*. Loput 6 prosenttia menee James Brownille. 4) Kilpailijoillamme, jotka kaikki valmistavat sinkkioksidia, on sisäistä yhteistyötä 'klubin' sisällä. Ne ovat keskenään jakaneet asiakkaat/markkinat meidän kustannuksellamme. Ne ovat itse myöntäneet, että tätä yhteistyötä on harjoitettu mm. Suomessa ja että tämä on myös syynä siihen, miksi kaikilla kolmella on [...]*"(70). (125) Maaliskuun 30 päivänä 1995 päivätyissä muistiinpanoissa arvioitiin myös kartellijäsenyyden etuja (esim. "saavutettu korkeammat hinnat v. 1995 ensimmäisellä neljänneksellä") ja haittoja (esim. "Laitonta. Voi olla meille suuria kielteisiä seurauksia, jos meidän toimintamme havaitaan")(71). Waardalsin muita tuottajia kohtaan tuntema suuttumus johti sen väliaikaiseen vetäytymiseen kartellista huhtikuussa 1995, jolloin Waardals ilmoitti CEFICille, että se ei enää ilmoittaisi yhtiön myyntilukuja(72). (126) CEFIC ilmoitti 3 päivänä toukokuuta 1995 muille sinkkifosfaatin tuottajille Waardalsin päätöksestä olla toimittamatta myyntilukuja(73). SNCZ lähetti CEFICille 2 päivänä kesäkuuta 1995 faksin(74), jossa se totesi ilmoittavansa CEFICille kantansa tilastojen lähettämisen jatkamisesta 13 päivänä kesäkuuta 1995, toisin sanoen päivä sen jälkeen, jolloin seuraava kartellikokous oli määrä pitää. Asiakirjatodisteista ilmenee, että se jatkoi tietojen lähettämistä CEFICille(75). (127) Tridentin mukaan toinen kartellikokous pidettiin Lontoossa 12 päivänä kesäkuuta 1995 Heathrow'n lentoasemalla sijaitsevassa hotellissa ja kaksi sen edustajaa osallistui tapaamiseen(76). (128) Komissiolla on todisteita, että Waardalsin edustajat olivat Lontoossa, Heathrow'n Novotel-hotellissa 11-12 päivänä kesäkuuta 1995(77). Erään Waardalsin työntekijän kalenteriinsa kirjoittamien merkintöjen mukaan myös Heubachin edustaja oli läsnä tässä kokouksessa. (129) Waardals vahvistaa vastauksessaan väitetiedoksiantoon, että se ja Heubachin edustaja todella ottivat osaa mainittuna päivänä Lontoossa järjestettyyn kokoukseen, mutta lisää, että se "ei osallistunut tuona päivänä mihinkään klubikokoukseen"(78). (130) Asiakirjatodisteiden mukaan Waardals lopulta lähetti vuodelta 1995 pyydetyt markkinaluvut CEFICille. Waardals ja muut tuottajat lähettivät CEFICille yhteenlasketut luvut tammi -kesäkuulta 1995(79). Heinäkuusta 1995 lähtien myyntimäärät ilmoitettiin jälleen kuukausiperusteella. Näin ollen Waardalsin mahdollinen vetäytyminen kartellista kesti ainoastaan hyvin lyhyen ajan. Waardals myöntää tämän vastauksessaan väitetiedoksiantoon. (131) Waardals toteaa kuitenkin lisäksi, että "vetäydyttyään klubista huhtikuussa 1995 Waardals sai tilauksen Teknokselta omin neuvoin ja muiden tekemän jakosopimuksen ulkopuolella ja toimitti säiliön Teknokselle viikolla 16"(80). (132) Seuraava kartellikokous pidettiin 15 päivänä syyskuuta 1995 Lontoossa Novotel Heathrow Airport -hotellissa. Kokoukseen osallistuivat Waardalsin, Britannian, Heubachin, James Brownin ja SNCZ:n edustajat(81). Vuosi 1996 (133) Vuonna 1996 kartellikokouksia pidettiin 22 päivänä tammikuuta(82) Pariisissa Hotel Mercuressa sekä 21 päivänä toukokuuta(83) ja 10 päivänä syyskuuta(84) Lontoossa Novotel Heathrow Airport -hotellissa. Kaikkiin kokouksiin osallistuivat Britannian, Heubachin, SNCZ:n ja Waardalsin edustajat. James Brown oli läsnä 22 päivänä tammikuuta ja 10 päivänä syyskuuta 1996 pidetyissä kokouksissa(85). Keskustelut näissä tapaamisissa noudattivat tavanomaista kaavaa, johon sisältyi muun muassa kunkin osallistujan myynnin ilmoittaminen ja vertailu sekä suositushintojen määrittäminen(86). (134) Käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa(87), jotka löydettiin tarkastuksen aikana kansiosta, jonka otsikkona oli "Cefic 21.5.96", on laskelma Waardalsin vuonna 1995 myymästä sinkkifosfaatista, ja siitä ilmenee Waardalsin Euroopassa myymän sinkkifosfaatin kokonaismäärä [...]*. Tämän jälkeen esitetään kaikkien valmistajien Euroopassa myymän sinkkifosfaatin kokonaismäärä kyseisenä vuonna [...]* (mikä vastaa CEFICin vuoden 1995 tilastoja) ja ilmoitetaan kunkin viiden tuottajan myymä määrä ja niiden markkinaosuudet. Luvut ennen tekstejä "SNCZ" ja "Alloys" (Britannia) vastaavat täysin näiden yhtiöiden CEFICille lähettämiä lukuja vuodelta 1995(88). Muistiinpanoissa on mainittu myös perushinnat kussakin Euroopan maassa. Päivämäärä "21.5." (toisin sanoen kokouspäivä) on kirjoitettu sivun alalaitaan. Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 3(89): Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001401.TIF"> (135) CEFIC ilmoitti yrityksille vuonna 1996, että ZIPHO, jonka kautta tilastot koottiin, olisi perustettava virallisesti. Koska yritykset eivät halunneet maksaa tästä aiheutuvia ylimääräisiä kustannuksia(90), ne tarkastelivat muita mahdollisuuksia tilastojen laatimiseksi. Vuosi 1997 (136) Seuraava kartellikokous oli alun perin suunniteltu pidettävän 22 päivänä tammikuuta 1997. Waardals varasi 5 päivänä joulukuuta 1996 kokoushuoneen kahdeksalle henkilölle Novotel Heathrow -hotellista. Kokousta oli kuitenkin lykättävä ja Waardals peruutti varauksen 9 päivänä, tammikuuta 1997(91). (137) Kokous pidettiin lopulta 4 päivänä helmikuuta 1997 Lontoon Heathrow'lla sijaitsevassa Holiday Inn Crowne Plaza -hotellissa(92). Kokoushuonevarauksen teki Britannia. Kokoukseen osallistuivat Britannian, Heubachin, James Brownin, SNCZ:n ja Waardalsin edustajat(93). (138) Holiday Inn -hotellin paperille käsin kirjoitetuista muistiinpanoista(94) selviää, että kokouksessa keskusteltiin sinkkifosfaatin myynnistä Euroopassa vuonna 1996 ja laskettiin yhtiöiden markkinaosuudet. Tutkimuksen aikana Waardalsin edustaja totesi lausunnossaan, että asiakirja oli luultavasti kirjoitettu Lontoossa tammikuussa 1997 viiden sinkkifosfaattituottajan kokouksessa. "SNCZ":n ja "BA":n (Britannia) jälkeen ilmoitetut luvut vastaavat näiden yhtiöiden CEFICille lähettämiä lukuja vuodelta 1996(95). Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 4(96): Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001501.TIF"> (139) Näyttää siltä, että SNCZ oli myynyt kiintiötään vähemmän ja sille "annettiin" Teknos kuudeksi kuukaudeksi. SNCZ:n hinnan Teknokselle piti olla [...]* ja Waardalsin [...]*. (140) Perushintoja ehdotettiin useille Euroopan maille. Saksan osalta ehdotettiin sovellettavan heti hintaa, joka oli 3,30 Saksan markkaa kilolta (3,40 Saksan markkaa kilolta erän ollessa alle viisi tonnia). Yhdistyneessä kuningaskunnassa ehdotettu hinta oli 1,20 Englannin puntaa (1,24 alle viiden tonnin osalta). Ranskassa hinta oli 10,80 Ranskan frangia (11,10 alle viiden tonnin osalta). Belgiassa heti veloitettava hinta oli 62 Belgian frangia ja toisesta vuosineljänneksestä alkaen 65 frangia. Samoin Alankomaissa heti käyttöön otettava hinta oli 3,35 Alankomaiden guldenia (3,65 alle viiden tonnin osalta). Hinta oli tarkoitus korottaa 3,50 guldeniin (3,80 guldeniin alle viiden tonnin osalta) toisella vuosineljänneksellä. Tanskassa oli tarkoitus seurata Saksan hintaa. Suomessa ehdotettu hinta oli 10 Suomen markkaa ja Italiassa 3000 Italian liiraa. Norjan osalta ei ilmeisesti tehty hintaehdotusta. (141) Mainitut hinnat vastaavat täysin Britannian helmikuussa 1997 antamia sisäisiä hintaohjeita(97) sinkkifosfaatin myyntiä varten "1000-4999 kilon" ja "yli 5000 kilon" osalta. Ohjeista ilmenee myös, että hinnat olivat "vähimmäishintatasoja" ja että niitä "ei pitäisi alentaa keskustelematta etukäteen [työntekijän nimi] kanssa". Nimi viittaa Britannian puolesta kartellikokouksiin osallistuneeseen henkilöön. (142) Sinkkifosfaattiin liittyvien asioiden lisäksi keskusteltiin muistakin aiheista, esimerkiksi kalsiumfosfaatin tai sinkkioksidin hinnoista, kuten käsinkirjoitetuista muistiinpanoista ilmenee(98). (143) Tarkastuksessa löydettiin myös toiset Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot(99), jotka koskevat markkinaosuuksien laskemista. On hyvin todennäköistä, että ne kirjoitettiin juuri ennen tätä kokousta tai kokouksen aikana. Niissä vertaillaan Waardalsin todellista ja sovittua markkinaosuutta vuonna 1996. Taulukkoon on ensin merkitty sinkkifosfaatin kokonaismyynti kalenterikuukausittain ja Waardalsin myynti. Sen jälkeen siihen on merkitty, että Waardals on myynyt 25 tonnia yli [...]* markkinaosuutensa, josta oli sovittu 9 päivänä elokuuta 1994 pidetyssä kokouksessa. Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 5(100): Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001502.TIF"> (144) Sen jälkeen, kun sinkkifosfaatin tuottajat olivat kesäkuussa 1994 toimittaneet CEFICille "historialliset luvut", ne lähettivät säännöllisesti CEFICille tietoja sinkkifosfaatin myyntimääristä ainakin tammikuuhun 1997 asti. CEFICin asettamat määräajat kuukausitietojen lähettämiseksi olivat hyvin lyhyet. Sinkkifosfaatin tuottajat saivat puolestaan CEFICiltä yhdistetyt tiedot hyvin nopeasti, useimmiten seuraavan kuukauden 20:nnen päivän vaiheilla. Näin tuottajat tiesivät aina hyvin markkinoilla myydyt määrät. (145) CEFICin palvelujen ylimääräisiä kustannuksia koskeneet erimielisyydet vuonna 1996 johtivat siihen, että Heubachin edustaja lähetti 14 päivänä helmikuuta 1997 Britannialle, James Brownille, SNCZ:lle ja Waardalsille faksin, jossa se ilmoitti Heubachin päättäneen lopettaa tietojen lähettämisen CEFICille ja pyysi muita tuottajia tekemään samoin(101). Samaan aikaan Heubach pyysi muiden tuottajien näkemyksiä tilastotietojen käsittelyn siirtämisestä VdMI:lle. Heubachin edustajan ja VdMI:n edustajan oli tarkoitus keskustella yksityiskohdista piakkoin(102). (146) Heubach lähetti 6 päivänä maaliskuuta 1997 faksin CEFICille ilmoittaen tälle, että se ei halunnut jatkaa toimintaa ZIPHOssa tilasto- tai toimialaryhmäkohtaisella perusteella ja että sen vuoksi se ei enää toimittaisi tilastotietoja kyseisestä päivästä lähtien. Jäljennös faksista lähetettiin Waardalsille, Britannialle, SNCZ:lle ja James Brownille(103). (147) Trident ilmoitti CEFICille 25 päivänä maaliskuuta 1997 päivätyllä faksilla, että se ei halua jatkaa toimintaa ZIPHOssa(104). (148) Heubach lähetti 29 päivänä maaliskuuta 1997 faksin Waardalsille ilmoittaen tälle VdMI:n työntekijän osoitteen ja nimen. VdMI oli organisaatio, jolle vastedes aiottiin lähettää markkinatiedot. Vuoden 1997 ensimmäistä neljännestä koskevat tiedot oli lähetettävä sille huhtikuun alussa(105). (149) VdMI otti hoitaakseen CEFICin aikaisemmin hoitaman tehtävän huhtikuussa 1997. Jo 1 päivänä huhtikuuta 1997 VdMI pyysi faksitse tuottajia lähettämään vuoden 1997 ensimmäisen neljänneksen luvut 14 päivään huhtikuuta 1997 mennessä(106). (150) VdMI:n edustaja lähetti 14 päivänä huhtikuuta 1997 Tridentille faksin (joka jäljennettiin kaikille muille sinkkifosfaatin tuottajille), jossa esiteltiin järjestöä ja selitettiin sen tehtäviä(107). (151) Seuraava kartellikokous järjestettiin 22 päivänä huhtikuuta 1997 Pariisissa Roissy-Charles de Gaullen lentoaseman Novotel-hotellissa. Kokoushuone varattiin SNCZ:n "sisaryhtiön" Silarin nimellä. Silar varasi huoneet myös Waardalsin kahdelle edustajalle Roissy-Charles de Gaullen lentoaseman Ibis-hotellista(108). Kokoukseen osallistuivat Heubachin, James Brownin, SNCZ:n, Tridentin ja Waardalsin edustajat(109). (152) Muistiinpanoista ja matka-asiakirjoista ilmenee, että Waardalsin kaksi edustajaa olivat Pariisin Ibis-hotellissa 21-22 päivänä huhtikuuta 1997 ja että he tapasivat Tridentin ja Heubachin edustajat(110). (153) Tarkastuksessa löydettiin Waardalsin edustajan käsin kirjoittamat muistiinpanot(111), joista ilmenee, että kokouksessa oli vaihdettu arkaluonteisia myyntitietoja. Luvut ja markkinaosuudet koskevat vuoden 1997 ensimmäisen neljänneksen myyntiä. Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 6: Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001601.TIF"> (154) Toukokuun 13 päivänä 1998 tehdyn tarkastuksen aikana Waardalsin edustaja vahvisti näistä muistiinpanoista antamassaan lausunnossa, että ne viittaavat kokoukseen, joka pidettiin 22 päivänä huhtikuuta 1997 Pariisissa Charles de Gaullen lentoasemalla sijaitsevassa Novotel-hotellissa. (155) Muistiinpanoissa SNCZ:n, Tridentin ja Heubachin kohdalla olevat luvut vastaavat täysin lukuja, jotka kyseiset yhtiöt olivat lähettäneet VdMI:lle kyseistä vuosineljännestä koskevien tilastojen laatimiseksi(112). (156) SNCZ:n edustajan käsin kirjoittamat muistiinpanot, jotka on päivätty 6 päivänä maaliskuuta 1997, kuuluvat seuraavasti: "Réunion 22.04.97 de coordination à Paris" [Koordinointikokous 22.4.97 Pariisissa](113). (157) Sinkkifosfaatin tuottajat pitivät 17 päivänä heinäkuuta 1997 kokouksen Kööpenhaminan Skandinavia-hotellissa(114). Kokoukseen osallistuivat Heubachin, James Brownin, SNCZ:n, Tridentin ja Waardalsin edustajat(115) (158) Waardalsin edustaja oli tehnyt vuoden 1997 päiväkirjaansa seuraavat merkinnät tästä kokouksesta(116): (159) 16 päivänä heinäkuuta 1997: "Lähtö Kööpenhaminaan, hotelli Skandinavia." (160) 17 päivänä heinäkuuta 1997: "Sinkkifosfaattikokous Kööpenhaminassa. Me olemme isäntiä! Ei arvostelijoita." (161) Käsinkirjoitetuista muistiinpanoista(117) ilmenee, että kokouksessa vaihdettiin arkaluonteisia myyntilukuja, keskusteltiin niistä ja vahvistettiin vähimmäishinnat. Muistiinpanojen kaksi ensimmäistä riviä viittaavat vuoden 1997 ensimmäiseen ja toiseen neljännekseen. Saman vuoden yrityskohtaiset myyntimäärät, jotka on merkitty muistiinpanoihin otsakkeiden "H" [Heubach], "T.A." [Trident] ja "SNCZ" perään, vastaavat täysin lukuja, jotka kyseiset yhtiöt olivat lähettäneet VdMI:lle tilastojen laatimiseksi(118). Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 7(119): Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001701.TIF"> (162) Samoista muistiinpanoista ilmenee, että perushinnat vahvistettiin useille Euroopan maille (Saksa, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Alankomaat, Belgia, Ruotsi, Norja, Suomi, Tanska ja Italia). Ensimmäinen hintasarake koskee yli viiden tonnin määriä. Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 8: Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001702.TIF"> (163) Täsmälleen samat hinnat on ilmoitettu Tridentin sisäisissä hintaohjeissa heinä-elokuulta 1997(120). Ohjeista ilmenee myös, että hinnat olivat "vähimmäishintatasoja" ja että niitä "ei pitäisi alentaa keskustelematta etukäteen [työntekijän nimi] kanssa". Nimi viittaa Tridentin puolesta kartellikokouksiin osallistuneeseen henkilöön. (164) Samojen muistiinpanojen mukaan Teknos osoitettiin Heubachille hintaan 3,35 Saksan markkaa: "Teknos: Heub.: DEM 3,35". (165) Vuoden 1997 viimeinen kartellikokous pidettiin 16 päivänä lokakuuta Hampurin lentoaseman Gavinchi-hotellissa. Kokoukseen osallistuivat Heubachin, James Brownin, SNCZ:n, Tridentin ja Waardalsin edustajat(121). (166) Waardalsin edustaja on kirjoittanut käsin kansioon huomautuksen "Hampuri, 16.10.97..."(122). (167) Tarkastuksessa löydetyistä käsinkirjoitetuista muistiinpanoista(123) ilmenee, että tuottajat vaihtoivat arkaluonteisia myyntitietoja. Muistiinpanoissa verrataan sinkkifosfaatin myyntilukuja vuosien 1996 ja 1997 kolmelta ensimmäiseltä neljännekseltä. Ensin ilmoitetaan Waardalsin luvut ja sitten kokonaisluvut. Asiakirjan lopussa on kunkin viiden yrityksen yksittäiset myyntimäärät vuoden 1997 kolmannelta neljännekseltä sekä laskelma kunkin markkinaosuudesta. Yrityskohtaiset myyntimäärät, jotka on merkitty muistiinpanoihin otsakkeiden "Trident", "Heub" [Heubach] ja "SNCZ" alle, vastaavat täysin lukuja, jotka kyseiset yhtiöt olivat lähettäneet VdMI:lle tilastojen laatimiseksi(124). Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 9(125): Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001703.TIF"> Vuosi 1998 (168) Kartellikokoukset jatkuivat siten, että seuraava pidettiin Lontoossa 19 päivänä tammikuuta 1998 Heathrow'n lentoaseman Jarvis-hotellissa. Kokoushuone varattiin Tridentille, jolta se myös laskutettiin(126). Tähän kokoukseen osallistuivat James Brown, Heubach, SNCZ, Trident ja Waardals(127) (169) Waardalsin edustajan päiväkirjassa on huomautus 2 päivän tammikuuta 1998 kohdalla: "Kokous Lontoossa, maanantai 19.1."(128) Hän ilmoitti 12 päivänä tammikuuta 1998 tästä kokouksesta Waardalsin toiselle edustajalle: "Kokous Lontoossa maanantaina 19.1.98. ...Kokous alkaa klo 10 ja kokoushuone on varattu Tridentin nimellä"(129). (170) Waardalsin edustaja on kirjoittanut käsin kansioon huomautuksen "Lontoo, 19.1.98..."(130). (171) SNCZ:n edustajan päiväkirjassa on 19 päivän tammikuuta 1998 kohdalla merkintä "Lontoo, koordinointi"(131). (172) Heubachin edustajan taskukalenterissa vuodelta 1998 on seuraava merkintä 19 päivän tammikuuta 1998 kohdalla: "Lontoo, Jarvis"(132). Myös toisessa kalenterissa on saman päivän kohdalla merkintä "UK"(133). (173) Kokouksessa vaihdettiin tietoja Euroopassa vuoden 1997 viimeisellä neljänneksellä myydyistä sinkkifosfaattimääristä ja laskettiin kunkin kilpailijan markkinaosuus. Jarvis-hotellin paperille käsin kirjoitetussa asiakirjassa(134) on laskelma sinkkifosfaatin markkinaosuuksista, ja siinä ilmeisesti verrataan todellisia markkinaosuuksia aikaisemmin sovittuihin osuuksiin. Yrityskohtaiset myyntimäärät, jotka on merkitty muistiinpanoihin otsakkeiden "Trident", "Heubach" ja "SNCZ" perään, vastaavat täysin lukuja, jotka kyseiset yhtiöt olivat lähettäneet VdMI:lle tilastojen laatimiseksi(135). Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 9(136): Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001801.TIF"> (174) Toinen Waardalsin edustajan toimistosta tarkastuksessa löydetty käsinkirjoitettu asiakirja(137) kuuluu seuraavasti: Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 10(138): >PIC FILE= "L_2003153FI.001802.TIF"> (175) Ylhäällä asiakirjan vasemmalla puolella olevassa ensimmäisessä sarakkeessa on ilmoitettu viiden tuottajan yhteensä myymä sinkkifosfaattimäärä kullakin vuoden 1997 neljänneksellä sekä kokonaismäärä vuodelta 1997. Taulukon oikeanpuoleisessa sarakkeessa ovat vastaavat Waardalsin myymät määrät ja niiden prosenttiosuus kokonaismyyntimääristä. (176) Taulukon mukaan viiden tuottajan vuonna 1997 myymä määrä oli yhteensä [...]* [tonnia]. Waardals myi [...]* [tonnia], joka on [...]* kokonaismyynnistä. Tämän jälkeen taulukossa on laskelma [...]* kokonaismääristä [...]*, joka vastaa [...]*, sekä päätelmä "myyty liikaa 83 t". (177) Kartellinjäsenten 9 päivänä elokuuta 1994 tekemän laskelman perusteella Waardalsille määriteltiin [...]* osuus markkinoista(139). Kyseisissä käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa mainittu [...]* viittaa kyseiseen lukuun ja päätellään, että Waardals oli ylittänyt osuutensa 83 tonnilla [...]*. (178) Lisäksi tarkastuksen aikana löydetyistä asiakirjoista ilmenee, että tässä kokouksessa yritykset myös vahvistivat sinkkifosfaatin hinnat useiden Euroopan maiden osalta (Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Ruotsi, Norja, Suomi, Tanska, Italia, Belgia ja Alankomaat). Waardalsista löydetyissä käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa(140) todetaan ensiksi, että tammikuu oli epävakaa:./. 0,20 Saksan markkaa, ja sen jälkeen määritellään perushinnat. Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 11(141): Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001803.TIF"> (179) Tridentin sisäisissä hintaohjeissa helmikuulta 1998(142) ovat täysin samat sinkkifosfaatin hinnat kuin edellä mainituissa Waardalsin muistiinpanoissa "1000-4999 kilon" ja "yli 5000 kilon" osalta. Ohjeista ilmenee myös, että hinnat olivat "vähimmäishintatasoja" ja että niitä "ei pitäisi alentaa keskustelematta etukäteen [työntekijän nimi] kanssa". Nimi viittaa kartellikokouksiin osallistuneeseen Tridentin työntekijään. (180) Tässä kokouksessa jaettiin myös asiakkaita: pienet asiakkaat ja International Paint annettiin James Brownille (viittaus työntekijän nimeen). Myös näiltä asiakkailta perittävä hinta vahvistettiin (1240 Englannin puntaa)(143), kuten asiakirjasta ilmenee: "U.K. - [pienasiakkaat](144) [työntekijän nimi]:lle + Intern. 1240,-". (181) Seuraava kartellikokous pidettiin 20 päivänä huhtikuuta 1998 Pariisissa Roissy-Charles de Gaullen lentoaseman Novotel-hotellissa. Kokoushuone varattiin Silarin nimellä. Tähän kokoukseen osallistuivat Heubach, James Brown, SNCZ, Trident ja Waardals(145). (182) Waardalsin edustaja on kirjoittanut käsin kansioon huomautuksen "...Pariisi, 20.4.98"(146). (183) Heubachin edustajan taskukalenterissa vuodelta 1998 on seuraava merkintä 20 päivän huhtikuuta 1998 kohdalla: "Pariisi (Novotel)"(147). Heubachin toisen tavanomaisen edustajan kalenteriin on merkitty maanantain 20 päivän huhtikuuta 1998 kohdalle "WE + [edellä mainitun Heubachin työntekijän nimi], Pariisi"(148). (184) Tarkastuksessa löydettyihin käsinkirjoitettuihin muistiinpanoihin sisältyy laskelmia markkinaosuuksista vuoden 1998 ensimmäisellä neljänneksellä, ja siitä ilmenee, että tuottajat vaihtoivat arkaluonteisia tietoja(149). Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 12: Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001901.TIF"> (185) Yrityskohtaiset myyntimäärät, jotka on merkitty muistiinpanoihin otsakkeiden "Trident" [Trident Alloys] ja "SNCZ" perään, vastaavat täysin lukuja, jotka kyseiset yhtiöt lähettivät VdMI:lle tilastojen laatimiseksi(150). (186) Samoista muistiinpanoista ilmenee, että perushinnat vahvistettiin useille Euroopan maille (Yhdistynyt kuningaskunta (ensimmäinen rivi), Saksa, Ranska, Belgia, Alankomaat, Pohjoismaat ja Italia). Ensimmäinen hintasarake koskee yli viiden tonnin määriä. Jos kaksi hintaa on määritelty, viimeksi mainittu koskee pieniä määriä (1000-4999 kiloa). Ote alkuperäisestä asiakirjasta nro 13(151): Waardalsin edustajan käsinkirjoittamat muistiinpanot >PIC FILE= "L_2003153FI.001902.TIF"> (187) Mainitut hinnat vastaavat täysin Tridentin toukokuussa 1998 antamia sisäisiä hintaohjeita(152) sinkkifosfaatin myyntiä varten 1000-4999 kilon ja yli 5000 kilon osalta. Ohjeista ilmenee myös, että hinnat olivat "vähimmäishintatasoja" ja että niitä "ei pitäisi alentaa keskustelematta etukäteen [työntekijän nimi] kanssa". Nimi viittaa Tridentin puolesta kartellikokouksiin osallistuneeseen työntekijään. (188) Kartellikokous oli suunniteltu pidettäväksi Amsterdamissa 22 päivänä heinäkuuta 1998. Waardals oli vastuussa kokouksen järjestelyistä, ja se oli varannut kokoushuoneen Schipholin lentoaseman Hilton-hotellista(153). Komission ja Eftan valvontaviranomaisten tarkastusten jälkeen varaus kuitenkin peruttiin(154). 2. OIKEUDELLINEN ARVIOINTI 2.1 TOIMIVALTA (189) Edellä kuvattuja järjestelyjä sovellettiin kaikkialla ETA:ssa, sillä kartellin jäsenillä oli myyntiä lähes kaikissa EU:n jäsenvaltioissa ja Efta-valtioissa, jotka olivat ETA-sopimuksen osapuolia(155). (190) ETA-sopimus, johon sisältyvät kilpailumääräykset ovat samanlaiset kuin EY:n perustamissopimuksessa, tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994. Näin ollen tässä päätöksessä sovelletaan myös ETA-sopimuksen kilpailusääntöjä (erityisesti 53 artiklan 1 kohta) niihin järjestelyihin, joita vastaan on esitetty väitteitä(156). (191) Siltä osin kuin järjestelyt vaikuttivat tuntuvasti jäsenvaltioiden väliseen kilpailuun ja kauppaan sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaa. Jos kartellin toiminnalla oli tuntuvia vaikutuksia ETA-sopimuksen osapuolina olevien Efta-valtioiden ja yhteisön väliseen kauppaan, sovelletaan ETA-sopimuksen 53 artiklaa. (192) Jos sopimus tai menettelytapa vaikuttaa ainoastaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, komissiolla on asiassa toimivalta ja se soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaa. Toisaalta jos sopimus vaikuttaa ainoastaan Efta-valtioiden väliseen kauppaan, yksinomaan Eftan valvontaviranomaisella on toimivalta ja se soveltaa ETA:n kilpailusääntöjä ETA-sopimuksen 53 artiklan nojalla(157) (193) Tässä asiassa komissiolla on toimivalta soveltaa sekä EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa että ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa ETA-sopimuksen 56 artiklan perusteella, koska kartellilla oli tuntuva vaikutus yhteisön jäsenvaltioiden väliseen kauppaan(158). 2.2 EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN JA ETA-SOPIMUKSEN 53 ARTIKLAN SOVELTAMINEN 2.2.1 EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN 1 KOHTA JA ETA-SOPIMUKSEN 53 ARTIKLAN 1 KOHTA (194) EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa kielletään yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltumattomina kaikki yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä kaikki yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden tai sopimuspuolten väliseen kauppaan ja joiden tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla tai ETA-sopimuksen soveltamisalueella tai joista seuraa, että kilpailu estyy, rajoittuu tai vääristyy yhteismarkkinoilla tai ETA-sopimuksen soveltamisalueella, ja erityisesti sellaiset sopimukset, päätökset ja menettelytavat, joilla suoraan tai välillisesti vahvistetaan osto- tai myyntihintoja taikka muita kauppaehtoja, rajoitetaan tai valvotaan tuotantoa ja markkinoita tai jaetaan markkinoita tai hankintalähteitä. 2.2.2 SOPIMUKSET JA YHDENMUKAISTETUT MENETTELYTAVAT (195) EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa kielletään sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset ja yhdenmukaistetut menettelytavat. (196) Sopimus on olemassa silloin, kun osapuolet noudattavat yhteistä suunnitelmaa, joka rajoittaa tai todennäköisesti rajoittaa niiden yksilöllistä kaupallista käyttäytymistä määräämällä periaatteet, jotka koskevat niiden keskinäisiä toimenpiteitä tai toimenpiteistä pidättymistä markkinoilla. Sopimuksen ei tarvitse olla kirjallinen. Mitään muotoseikkoja, sopimukseen perustuvia seuraamuksia tai täytäntöönpanotoimenpiteitä ei tarvita. Sopimus voi olla ilmeinen tai se voi olla osapuolten käyttäytymisestä pääteltävissä. (197) Asiassa PVC II antamassaan tuomiossa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin(159) totesi, että "vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että jotta kyseessä on perustamissopimuksen [81] artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sopimus, riittää, että kyseessä olevat yritykset ovat ilmaisseet yhteisen tahtonsa käyttäytyä markkinoilla tietyllä tavalla"(160). (198) EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu "sopimus" ei edellytä samaa varmuutta, jota tarvittaisiin yksityisoikeudessa kaupallisen sopimuksen täytäntöön panemiseksi. Tämän lisäksi monitahoisen, pitkään kestäneen kartellin tapauksessa termiä "sopimus" voidaan soveltaa hyvin paitsi kaikenlaisiin yleisiin suunnitelmiin tai selvästi sovittuihin ehtoihin, myös sellaisen suunnitelman täytäntöönpanoon, josta on sovittu samojen järjestelyjen pohjalta ja saman päämäärän saavuttamiseksi. (199) EY:n perustamissopimuksen 81 artiklassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklassa erotetaan toisistaan käsitteet "yritysten väliset sopimukset", "yhdenmukaistetut menettelytavat" ja "yritysten yhteenliittymien päätökset". "Yhdenmukaistetun menettelytavan" käsitteen tarkoituksena on saattaa artiklassa olevan kiellon soveltamisalaan sellainen yritysten välisen yhteensovittamisen muoto, jolla tietoisesti korvataan kilpailun riskit käytännön yhteistyöllä ilman, että asiasta olisi tehty varsinaista sopimusta(161). (200) Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä määrättyjä yhteensovittamisen ja yhteistyön kriteerejä on tarkasteltava sellaisesta perustamissopimuksen ja ETA-sopimuksen kilpailua koskeville määräyksille ominaisesta näkökulmasta, jonka mukaan jokaisen yrityksen on itsenäisesti määrättävä yhteismarkkinoilla noudatettavaksi aikomastaan toimintalinjasta. Kyseisissä kriteereissä ei vaadita varsinaisen suunnitelman tekemistä. Vaikka tämä itsenäisyysvaatimus ei suljekaan pois yritysten oikeutta sopeuttaa toimintaansa oman harkintansa mukaan kilpailijoidensa todettuun tai odotettuun käyttäytymiseen, sen kanssa on kuitenkin ehdottomasti ristiriidassa, että tällaiset yritykset olisivat keskenään minkäänlaisessa suorassa tai epäsuorassa yhteydessä joko pyrkimällä vaikuttamaan todellisen tai mahdollisen kilpailijan markkinakäyttäytymiseen tai paljastamalla tällaiselle kilpailijalle päätetty tai suunnitteilla oleva markkinakäyttäytyminen(162). (201) Näin ollen käyttäytyminen saattaa kuulua EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan tai ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan yhdenmukaistettuna menettelytapana myös silloin, kun osapuolet eivät ole nimenomaisesti liittyneet yhteiseen suunnitelmaan, joka määrittelee niiden markkinatoiminnan, vaan tietoisesti ottavat käyttöön tai noudattavat sellaisia salaisia toimintatapoja, jotka helpottavat niiden kaupallisen käyttäytymisen yhteensovittamista(163). (202) Vaikka yhdenmukaistetun menettelytavan käsite, sellaisena kuin se ilmenee EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan sanamuodosta, kattaa paitsi yritysten välisen yhteistoiminnan, myös tätä yhteistoimintaa seuraavan markkinakäyttäytymisen ja näiden kahden seikan välisen syy-yhteyden, voidaan olettaa, jollei vastakkaista näyttöä esitetä, että yhteistoimintaan osallistuvat ja edelleen markkinoilla toimivat yritykset ottavat markkinakäyttäytymisessään huomioon kilpailijoidensa kanssa vaihdetut tiedot. Näin on etenkin siinä tapauksessa, että yhteistoiminta jatkuu pitkän ajanjakson ajan säännöllisenä(164). (203) Komission ei tarvitse luokitella rikkomista yksinomaan sopimukseksi tai yhdenmukaistetuksi menettelytavaksi. Nämä käsitteet ovat joustavia ja voivat olla päällekkäisiä. Saattaa olla, että ei ole edes realistisesti mahdollista tehdä eroa näiden käsitteiden välille, sillä rikkomiseen voi liittyä samanaikaisesti kummankin kielletyn käyttäytymisen piirteitä, kun taas erikseen tarkasteltuna jotain toimintaa voidaan luonnehtia vain jommaksikummaksi käyttäytymisen muodoksi. Olisi kuitenkin keinotekoista jakaa saman yleistavoitteen omaava jatkuva yhteinen toiminta useisiin eri rikkomismuotoihin. Tämän vuoksi kartelli voi olla samanaikaisesti sekä sopimus että yhdenmukaistettu menettelytapa(165). (204) Kullakin sopimukseen ja/tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan osallistuvalla voi olla oma tehtävänsä. Yksi tai useampi yritys voi olla hallitsevassa asemassa kartellinjohtajana. Kartellin sisäiset konfliktit ja kilpailutilanteet tai edes petkuttaminen eivät kuitenkaan estä sitä, että järjestely muodostaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan tai ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan mukaisen sopimuksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan silloin, kun kartellilla on yksi yhteinen ja jatkuva tavoite. Monitahoinen kartelli voidaan sen vuoksi käsittää yhdeksi jatkuvaksi rikkomiseksi koko sen olemassaolon ajan. Sopimus voi vaihdella ajoittain tai sen mekanismeja voidaan sopeuttaa tai vahvistaa uusien kehityssuuntausten mukaisesti. (205) Kiistämättä väitetiedoksiannossa esitettyjä tosiasioita Heubach väittää kirjallisessa vastauksessaan, että komissio ei ole riittävästi näyttänyt toteen EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisen sopimuksen olemassaoloa. Heubachin mukaan komissio on osoittanut, että tarkoituksena oli käyttäytyä tietyllä tavalla ja että se johti kyseisten yritysten itsenäisyyden rajoittumiseen. (206) Tätä väitettä ei voida hyväksyä. Heubach tai muut tämän päätöksen vastaanottajat eivät ole kiistäneet tosiasioita, joiden mukaan ilmeisenä tarkoituksena oli jo 24 päivänä maaliskuuta 1994 muodostaa kartelli sinkkifosfaattimarkkinoille ja toimia sen mukaisesti. Tämän seurauksena neljän vuoden aikana toteutettiin yleissuunnitelmaa kilpailun hävittämiseksi tuotemarkkinoilta. Kuten jäljempänä esitetään, tämä muodosti yhden jatkuvan rikkomisen. 2.2.3 RIKKOMISEN LUONNE KÄSITELTÄVÄSSÄ ASIASSA (207) 1990-luvun alkupuolella tapahtuneen alustavan yhteydenpidon jälkeen viisi sinkkifosfaatin tuottajaa - Britannia, James Brown, Heubach, SNCZ ja Waardals - tapasivat Lontoossa 24 päivänä maaliskuuta 1994 ja sopivat perusperiaatteista, joilla ne muodostaisivat kartellin Euroopan sinkkifosfaattimarkkinoille. Tämän jälkeen ne tapasivat 3 päivänä toukokuuta ja 9 päivänä elokuuta 1994 samassa kaupungissa ja sopivat kartellin toteuttamisen yksityiskohdista. (208) Tätä suunnitelmaa, johon ne kaikki liittyivät, toteutettiin yli neljän vuoden ajan käyttäen samoja keinoja yhteisenä tarkoituksena poistaa kilpailu. (209) Suunnitelman valmisteleminen säännöllisissä kokouksissa ei johtanut erillisiin "sopimuksiin", vaan kyse on saman yleisen ja laittoman järjestelmän täytäntöönpanosta. (210) Kun otetaan huomioon yhteinen suunnitelma ja yhteinen tavoite, johon tuottajat vakaasti pyrkivät kilpailun poistamiseksi sinkkifosfaattialalta, komissio katsoo, että kyseinen käyttäytyminen muodosti EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan yhden jatkuvan rikkomisen. 2.2.4 KILPAILUN RAJOITTAMINEN (211) Käsiteltävään asiaan liittyvän sopimuksen tarkoituksena ja vaikutuksena oli kilpailun rajoittaminen. (212) EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa mainitaan nimenomaisesti kilpailua rajoittavina sopimukset, joilla muun muassa: - suoraan tai välillisesti vahvistetaan myyntihintoja taikka muita kauppaehtoja, - rajoitetaan tai valvotaan tuotantoa, markkinoita taikka teknistä kehitystä, - jaetaan markkinoita. (213) Nämä ovat nyt käsiteltävässä asiassa tarkasteltujen horisontaalisten järjestelyjen olennaiset tavoitteet ja ominaisuudet. Koska hinta on tärkein kilpailukeino erityisesti homogeenisten tuotteiden osalta, valmistajien käyttämien erilaisten salaisten järjestelyjen ja mekanismien tavoitteena oli nostaa hintaa niiden omaksi hyödyksi yli sen tason, joka olisi määräytynyt vapaan kilpailun olosuhteissa. Markkinoiden jakaminen ja hintojen vahvistaminen ovat luonteeltaan sellaisia, että ne rajoittavat kilpailua EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. (214) Kartellia on tarkasteltava kokonaisuutena ja kaikki olosuhteet huomioon ottaen, mutta sopimusten ja järjestelyjen pääkohdat, jotka voidaan katsoa kilpailunrajoituksiksi, ovat seuraavat: - markkinaosuuskiintiöiden jakaminen, - hintojen vahvistaminen, - asiakkaiden jakaminen. (215) Kartellin jäsenet panivat nämä pääkohdat täytäntöön käyttämällä ensisijaisesti seuraavia keinoja: - kehittämällä raportointi- ja seurantajärjestelmän ja soveltamalla sitä rajoittavien sopimusten täytäntöönpanon varmistamiseksi erityisesti yrityskohtaisten myyntitietojen keskinäisen vaihdon avulla, - mukauttamalla yrityskohtaista markkinakäyttäytymistä ja hinnoittelua sovittujen kiintiöiden noudattamisen varmistamiseksi, - osallistumalla säännöllisiin kokouksiin ja pitämällä muuten yhteyttä sopiakseen edellä mainituista rajoituksista ja pannakseen ne täytäntöön tai muuttaakseen niitä tarvittaessa. (216) Heubachin esittämä väite, että kartellin tavoitteita ei saavutettu järjestelmällisesti kartellin jäsenten haluamalla tavalla, ja se, että erityistä täytäntöönpanomekanismia ei perustettu, lukuun ottamatta kartellin jäseniin kohdistuvaa keskinäistä painostusta, on katsottava epäolennaiseksi. Vaikka kartellin jäsenet eivät ole aina noudattaneet sopimustaan, se ei tarkoita, että sopimusta ei olisi olemassa. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut oikeuskäytännössään, yritysten osallistumisella kokouksiin, joilla on kilpailunvastainen tavoite, on tosiasiallisesti kartellin luova tai sitä vahvistava vaikutus, ja se, että yritys ei toimi kokouksen päätösten mukaisesti, ei sinällään vapauta sitä vastuusta kartelliin osallistumisen suhteen, ellei se ole julkisesti ilmoittanut olevansa sitoutumatta kokouksissa sovittuihin asioihin(166). (217) Joka tapauksessa tässä asiassa kartellin jäsenet panivat täytäntöön sopimuksensa, seurasivat sen täytäntöönpanoa ja noudattivat sitä. 2.2.5 VAIKUTUS JÄSENVALTIOIDEN VÄLISEEN KAUPPAAN JA ETA-SOPIMUKSEN OSAPUOLTEN VÄLISEEN KAUPPAAN (218) Valmistajien välisellä jatkuvalla sopimuksella oli tuntuva vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja ETA-sopimuksen osapuolten väliseen kauppaan. (219) Länsi-Eurooppa on perinteisesti ollut sinkkifosfaatin tärkein markkina-alue. Euroopan-myynti on yli 60 prosenttia maailmanlaajuisesta tuotannosta. James Brown myy suurimman osan tuotannostaan kolmessa jäsenvaltiossa, mutta muut neljä eurooppalaista tuottajaa myyvät sinkkifosfaattia lähes kaikissa ETA-maissa. Heubach, SNCZ ja Trident saavat viennistä yli 60 prosenttia sinkkifosfaatin kokonaisliikevaihdostaan(167). Myös ETA-sopimuksen osapuolten välillä käydään huomattavaa sinkkifosfaattikauppaa, sillä Waardals on tärkeä sinkkifosfaatin tuottaja; sen markkinaosuus on yli 20 prosenttia Länsi-Euroopassa ja sillä on merkittävää myyntiä monissa yhteisön jäsenvaltioissa(168). (220) Kuten itse kartellin jäsenten välillä, myyntikiintiöiden jakamisen on täytynyt johtaa, tai se oli omiaan johtamaan, ilman eri toimenpiteitä toisenlaisiin kauppavirtoihin kuin ilman kartellia. (221) Näin ollen sinkkifosfaatin tuottajien jatkuvalla kartellisopimuksella oli tarkasteltavalla kaudella tuntuva vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja ETA-sopimuksen osapuolten väliseen kauppaan. 2.2.6 ITÄVALTAAN, SUOMEEN, ISLANTIIN, LIECHTENSTEINIIN, NORJAAN JA RUOTSIIN SOVELLETTAVIEN KILPAILUSÄÄNTÖJEN MÄÄRÄYKSET (222) ETA-sopimuksen määräyksiä sovellettiin ETA:an liittyneisiin neljään Efta-valtioon 1 päivästä tammikuuta 31 päivään joulukuuta 1994. Näin ollen kartelli rikkoi ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa sekä EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ja komissiolla on toimivalta soveltaa molempia määräyksiä. Kartellin toiminta näissä neljässä Efta-valtiossa kyseisen yhden vuoden aikana kuuluu ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. (223) Itävallan, Suomen ja Ruotsin liityttyä yhteisöön 1 päivänä tammikuuta 1995 kartellin toiminta tuli EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalan piiriin siltä osin kuin se vaikutti näihin markkinoihin. Kartellin toiminta Norjassa oli edelleen ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan vastaista. (224) Edellä olevasta seuraa, että siltä osin kuin kartelli toimi Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa, se rikkoi ETA:n kilpailusääntöjä kartellin toiminnan ensimmäisinä kuukausina (ts. maaliskuusta 1994 31 päivään joulukuuta 1994) ja yhteisön kilpailusääntöjä 1 päivästä tammikuuta 1995. 2.2.7 RIKKOMISEN KESTO (225) Vaikka on viitteitä siitä, että sinkkifosfaatin tuottajilla oli kilpailunvastaisia yhteyksiä ennen 24 päivänä maaliskuuta 1994 järjestettyä alustavaa monenvälistä tapaamista, komissio rajoittaa tässä asiassa kilpailusääntöjen mukaisen arviointinsa ja mahdollisen sakkojen määräämisen ajanjaksoon, joka alkoi 24 päivänä maaliskuuta 1994, jolloin järjestettiin kartellin ensimmäinen monenvälinen tapaaminen, ja päättyi 13 päivänä toukokuuta 1998, jolloin komissio ja Eftan valvontaviranomainen tekivät tarkastuksia. (226) Britannian (15 päivään maaliskuuta 1997, jolloin sen korvasi Trident), Heubachin, James Brownin, SNCZ:n ja Waardalsin osallistumisen rikkomiseen 24 päivästä maaliskuuta 1994 vahvistaa niiden johtohenkilöiden, esimerkiksi hallitusten puheenjohtajien, toimialajohtajien, toimitusjohtajien ja päälliköiden, osallistuminen ensimmäiseen monenväliseen kartellikokoukseen (vrt. johdanto-osan 71 kappale). (227) Maaliskuun 24 päivänä 1994 päätettiin vakiinnuttaa silloinen tilanne Euroopassa toimitettujen sinkkifosfaattimäärien osalta. Päätettiin myös, että kullekin yritykselle kohdistetuista markkinaosuuksista sovittaisiin vuosien 1991-1993 myyntilukujen perusteella. Kokouksessa päätettiin myös perustaa seurantajärjestelmä, jonka avulla voitaisiin valvoa sopimuksen noudattamista. Lisäksi päätettiin, että hinnat eivät saisi vaihdella liian paljon eri maissa, jotta tuotetta ei siirrettäisi rajojen yli. Lopuksi päätettiin järjestää myöhemmin toinen tapaaminen. (228) Komissio päättelee edellä olevan perusteella, että yritykset, joille tämä päätös on osoitettu, tekivät kilpailunvastaisen sopimuksen 24 päivänä maaliskuuta 1994. (229) Kartellin toiminta jatkui vähintään siihen asti kun komissio ja Eftan valvontaviranomainen tekivät samanaikaiset tarkastukset 13 päivänä toukokuuta 1998. Kaikki viisi tuottajaa olivat läsnä viimeisessä todetussa kartellikokouksessa huhtikuussa 1998. Se, että seuraava kartellikokous oli määrä pitää Amsterdamissa 22 päivänä heinäkuuta 1998, osoittaa, että rikkominen jatkui joka tapauksessa tarkastuspäivään asti. (230) Waardals väittää, että se vetäytyi kartellista huhtikuussa 1995 "ja oli pois klubista 5-6 kuukautta"(169). Yritys väittää, että komission olisi otettava tämä huomioon, vaikka "myönnetään, että ei kestänyt kauan ennen kuin Waardals päätti, että sen oli tehtävä yhteistyötä ja se alkoi jälleen toimittaa myyntimääriä koskevia tietoja"(170). Waardals toteaa kuitenkin, että "vetäydyttyään klubista huhtikuussa 1995 Waardals sai tilauksen Teknokselta omin neuvoin ja muiden tekemän jakosopimuksen ulkopuolella ja toimitti säiliön Teknokselle viikolla 16"(171). (231) Komissio katsoo, että Waardalsin esittämät väitteet väliaikaisesta vetäytymisestään eivät ole riittäviä sen päätelmän tekemiseksi, että Waardals ei rikkonut EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa kyseisenä aikana. (232) Ensinnäkin Waardals osallistui Heubachin kanssa kokoukseen, joka järjestettiin 12 päivänä kesäkuuta 1995 eli samana päivänä, jolloin pidettiin kartellikokous, jonka järjestämistä muut tämän päätöksen vastaanottajat eivät ole kiistäneet. Vaikka on totta, että kyseinen päivämäärä osuu ajanjaksolle, jonka aikana Waardals väittää olleensa kartellin ulkopuolella, Waardalsin edustajan oleskelu Lontoossa samana päivänä ja se, että hän tapasi Heubachin edustajan, osoittavat, että Waardals ei todella vetäytynyt kartellista. (233) Toiseksi Waardalsin mahdollinen "vetäytyminen" kesti joka tapauksessa erittäin lyhyen ajan. Ainoa kartellikokous, josta Waardals väittää olleensa poissa, pidettiin 12 päivänä kesäkuuta 1995, sillä Waardals osallistui edelliseen (27 päivänä maaliskuuta 1995) ja seuraavaan (15 päivänä syyskuuta 1995) kartellikokoukseen. Kuten edellisessä kohdassa mainittiin, sen osallistumattomuus ei ollut todellista. Yritys ei ole myöskään osoittanut, että kartellista vetäytyminen olisi johtanut täysin itsenäiseen kaupalliseen käyttäytymiseen. Sillä tiedolla, että sinkkifosfaattikartelli toimi edelleen, on täytynyt olla vaikutusta Waardalsin tänä aikana tekemiin kaupallisiin päätöksiin. (234) Komissio päättelee näin ollen, että Waardals osallistui rikkomiseen 24 päivästä maaliskuuta 1994 13 päivään toukokuuta 1998. 2.2.8 YRITYKSET, JOILLE PÄÄTÖS ON OSOITETTU (235) Niiden yritysten, joille tämä päätös on osoitettu, tunnistamiseksi on tarpeen määritellä, mille oikeushenkilöille vastuu rikkomisesta on langetettava. 2.2.8.1 Sovellettavat periaatteet (236) Jotta voidaan määritellä, onko emoyhtiötä pidettävä vastuussa tytäryhtiön lainvastaisesta käyttäytymisestä, on välttämätöntä osoittaa, että tytäryhtiö "ei päätä itsenäisesti omasta markkinakäyttäytymisestään, vaan toteuttaa kaikin olennaisin osin emoyhtiön sille antamat ohjeet"(172). (237) Kun yrityksen on todettu rikkoneen EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa tai ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa tietyllä ajanjaksolla, on tarpeen yksilöidä luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka vastasi yrityksen toiminnasta aikana, jolloin rikkomiseen syyllistyttiin, jotta kyseinen henkilö voi vastata siitä. (238) Kun yritys on rikkonut EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa tai ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa ja myöhemmin myynyt omaisuuden, joka oli rikkomisen välineenä, ja vetäytynyt kyseisiltä markkinoilta, kyseinen yritys on silti vastuussa rikkomisesta, jos se on yhä toiminnassa(173). (239) Jos kyseisen omaisuuden ostanut yritys jatkaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan tai ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan rikkomista, vastuu rikkomisesta on jaettava rikkomisessa käytettävän omaisuuden myyjän ja ostajan kesken(174). 2.2.8.2 Yritykset, joille päätös on osoitettu (240) Koko sinä aikana, jolloin yritysten on todettu syyllistyneen rikkomiseen, Heubach, James Brown, SNCZ ja Waardals osallistuivat suoraan kartelliin. Tämä päätös on sen vuoksi osoitettu niille. (241) Maaliskuun 15 päivästä 1997 alkaen Trident osallistui aktiivisesti kartelliin. Näin ollen tämä päätös on osoitettu sille. (242) Ennen 15 päivää maaliskuuta 1997 Tridentin edeltäjä Britannia osallistui aktiivisesti kartellin toimintaan. Vaikka Britannia myi sinkkifosfaattitoimintansa 15 päivänä maaliskuuta 1997, se on yhä olemassa. Maaliskuun 1994 ja 15 päivän maaliskuuta 1997 välisenä aikana Britannian sinkkifosfaattiliiketoiminnalla ei ollut erillistä oikeushenkilön asemaa. Yritys ei näin ollen voi väittää olleensa tietämätön sinkkifosfaattitoimintansa kilpailunvastaisista toimista. Tämän johdosta Britannian katsotaan olevan vastuussa rikkomisesta maaliskuusta 1994 15 päivään maaliskuuta 1997, jolloin sinkkifosfaattitoiminnasta luovuttiin ja se myytiin Tridentille. (243) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Britannia sanoo lopettaneensa kaiken taloudellisen ja kaupankäyntiin liittyvän toiminnan sen jälkeen, kun liiketoiminnassa käytetty omaisuus siirrettiin Tridentille. Britannia sanoo olevansa edelleen olemassa oikeushenkilönä, mutta väittää olevansa pelkkä pöytälaatikkoyritys, ei toimiva taloudellinen yksikkö. Britannia toteaa, että tällaisessa tapauksessa yhteisön oikeuskäytännön nojalla sovellettavan niin sanotun "seuraajaperiaatteen" mukaisesti sen taloudellista ja toiminnallista seuraajaa Tridentia on pidettävä vastuussa koko rikkomisen ajalta. (244) Britannia väittää lisäksi, että komission toisenlainen päätös johtaisi epäreiluun ja epätasa-arvoiseen kohteluun. Jos Britannia ei olisi siirtänyt omaisuutta vaan sulautunut vastaperustetun Tridentin kanssa, Britannian oikeushenkilön asema olisi kadonnut ja vastuu olisi kokonaisuudessaan siirtynyt Tridentille. Jos omaisuuden myynti johdolle olisi järjestetty osakemyyntinä, jolloin sinkkifosfaattitoiminnan johto olisi ostanut Britannian osakkeet, Tridentin olisi katsottu olevan vastuussa koko rikkomisen ajalta. (245) Trident vastustaa Britannian näkemystä. Trident katsoo, että koska sen edeltäjä Britannia on edelleen olemassa oikeushenkilönä ja kun otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen nykyinen oikeuskäytäntö, vastuu rikkomisesta olisi jaettava Britannian ja Tridentin kesken sen ajan perusteella, jonka kummankin rikkominen kesti. (246) Trident toteaa kuitenkin, että vaikka komissio katsoisi, että sakon perusmäärä olisi asetettava Tridentille ja Britannialle kummallekin erikseen, "olisi kohtuutonta, jos se tarkoittaisi, että kahden sakon yhteismäärä olisi suurempi kuin yhdelle omistajalle mahdollisesti asetettava sakko Tridentin ja Britannian väitettyjen rikkomisten yhteenlasketun keston ajalta"(175). (247) Komission on hylättävä Britannian esittämät väitteet. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella on selvää, että "taloudellisen jatkuvuuden" kriteeriä on sovellettava pelkästään tapauksissa, joissa rikkomiseen syyllistynyt yksikkö ei ole lain mukaan enää olemassa. Kun tällainen yksikkö on yhä edelleen olemassa, sen on katsottava olevan vastuussa rikkomisesta, huolimatta sen nykyisten markkinatoimintojen luonteesta. (248) Ajanjaksona, jolloin Britannia otti aktiivisesti osaa rikkomiseen, se ja sen osakkaat hyötyivät yrityksen lainvastaisesta käyttäytymisestä. Vaikka Britannia lopetti liiketoiminnan 15 päivän maaliskuuta 1997 jälkeen, sillä on edelleen omaisuutta. Sen on näin ollen vastattava merkityksellisenä ajanjaksona tehdystä rikkomisesta. Sillä, että "rikkomisessa käytetyn omaisuuden" siirto olisi voitu tehdä toisella tavalla, mikä johtaisi erilaisiin päätelmiin vastuun jakamisesta, ei ole merkitystä tämän päätelmän kannalta. (249) Lisäksi on hylättävä Tridentin väite, jonka mukaan kahden mahdollisesti asetettavan sakon yhteismäärä ei saisi olla suurempi kuin koko rikkomisen ajalta yhdelle omistajalle langetettava yksi sakko. Sakon määrää asettaessaan komissio ottaa huomioon ajanjakson, jolloin kukin yritys syyllistyi rikkomiseen. Kun kaksi eri yritystä on syyllistynyt rikkomiseen, myös silloin kun toinen yrityksistä on toisen seuraaja, niiden on erikseen otettava vastuu rikkomisesta ja niihin sovellettava sakko on laskettava komission tavanomaisen käytännön mukaisesti. Sakon mahdollinen "jakaminen" näiden kahden kesken antaisi niille perusteettoman edun. (250) Kun sinkkifosfaattiliiketoiminta oli myyty johdolle ja Trident perustettu 15 päivänä maaliskuuta 1997, muodostettiin uusi oikeushenkilö ja määriteltiin liiketoimintastrategia. Tridentin johto olisi tässä vaiheessa voinut lopettaa yrityksen osallistumisen kartelliin. Se ei kuitenkaan tehnyt näin, vaan tällöin tehtiin ainakin hiljaisesti uusi päätös jatkaa lainvastaista käyttäytymistä. Näin ollen on täysin perusteltua asettaa sakko sekä Britannialle että Tridentille. (251) Edellä esitettyjen seikkojen perusteella tämä päätös on osoitettu seuraaville yrityksille: - Britannia Alloys & Chemicals Limited, - Dr. Hans Heubach GmbH & Co. KG, - James M. Brown Limited, - Société Nouvelle des Couleurs Zinciques SA, - Trident Alloys Limited, - Waardals Kjemiske Fabrikker A/S. 2.3 KORJAUSTOIMENPITEET 2.3.1 NEUVOSTON ASETUKSEN N:o 17 3 ARTIKLA (252) Jos komissio toteaa, että EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaa tai ETA-sopimuksen 53 artiklaa on rikottu, se voi vaatia kyseisiä yrityksiä lopettamaan rikkomisen asetuksen N:o 17 3 artiklan mukaisesti(176). (253) Nyt tarkasteltavassa asiassa kartellin osallistujat menivät varsin pitkälle salatakseen laittoman markkinakäyttäytymisen. Lähes kaikki kartellin toimintaan liittyvät asiakirjat olivat kiellettyjä; pöytäkirjoja, merkintöjä, osallistujaluetteloja tai kutsuja ei laadittu. (254) Kartellin osallistujat toimittivat alan yhdistykselle tilastotietoja kuukausia sen jälkeen kun komissio oli tehnyt tarkastukset. Viidestä kartellin jäsenestä neljä (Heubach, SNCZ, Trident ja James Brown) perusti uuden yhdistyksen, jonka piirissä keskusteltiin markkinanäkymistä ja tilastoista. (255) Tämän vuoksi komissio totesi väitetiedoksiannossaan, että ei ollut mahdollista sanoa varmasti, että kaikki kartellin jäsenet olivat lopettaneet rikkomisen. (256) Vastauksissaan väitetiedoksiantoon Heubach, SNCZ ja Trident väittävät, että ne lopettivat osallistumisensa kartelliin heti tarkastusten tekemisen jälkeen. Heubach ja SNCZ toteavat myös, että tarkastuksen jälkeen pidetyllä kokouksella oli täysin lailliset tavoitteet ja että se oli täysin laillinen. (257) Näistä väitteistä huolimatta ja epäselvyyksien välttämiseksi on tarpeen, että komissio vaatii yrityksiä, joille tämä pä