8)

Lisätään artikla seuraavasti: ”10 a artikla Vahingon kärsineiden suoja heidän asuinjäsenvaltiossaan aiheutuneissa liikennevahingoissa vakuutusyrityksen maksukyvyttömyystapauksessa 1. Jokaisen jäsenvaltion on perustettava tai valtuutettava elin, jolle annetaan tehtäväksi suorittaa korvausta sen alueella asuville vahingon kärsineille ainakin vakuuttamisvelvollisuuden vastuurajoihin saakka omaisuusvahingoista tai henkilövahingoista, jotka on aiheuttanut jonkin vakuutusyrityksen vakuuttama ajoneuvo, siitä ajankohdasta, jona a) vakuutusyritys on konkurssimenettelyssä; tai b) vakuutusyritys on direktiivin 2009/138/EY 268 artiklan 1 kohdan d alakohdassa määritellyssä likvidaatiomenettelyssä. 2. Jokaisen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 kohdassa tarkoitetun elimen saatavilla on riittävästi varoja korvauksen suorittamiseksi vahingon kärsineille 10 kohdassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti, kun korvaus on maksettava 1 kohdan a ja b alakohdassa säädetyissä tilanteissa. Kyseisiin toimenpiteisiin voi sisältyä vaatimuksia suorittaa rahoitusosuuksia edellyttäen, että niitä asetetaan ainoastaan niille vakuutusyrityksille, joille ne asettava jäsenvaltio on antanut toimiluvan. 3. Jokaisen jäsenvaltion on varmistettava, että aina kun toimivaltainen tuomioistuin tai muu toimivaltainen viranomainen antaa määräyksen tai tekee päätöksen 1 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisesta sellaisen vakuutusyrityksen osalta, jonka kotijäsenvaltio kyseinen jäsenvaltio on, kyseinen määräys tai päätös julkistetaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta minkään direktiivin 2009/138/EY 280 artiklan mukaisen velvoitteen soveltamista. Vakuutusyrityksen kotijäsenvaltiossa perustetun 1 kohdassa tarkoitetun elimen on varmistettava, että kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille elimille kaikissa jäsenvaltioissa ilmoitetaan ripeästi kyseisestä määräyksestä tai päätöksestä. 4. Vahingon kärsinyt voi esittää korvausvaatimuksen suoraan 1 kohdassa tarkoitetulle elimelle. 5. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun elimen on korvausvaatimuksen saatuaan ilmoitettava vastaavalle elimelle vakuutusyrityksen kotijäsenvaltiossa ja konkurssi- tai likvidaatiomenettelyssä olevalle vakuutusyritykselle taikka sen direktiivin 2009/138/EY 268 artiklan 1 kohdan e alakohdassa määritellylle hallinnonhoitajalle tai f alakohdassa määritellylle selvittäjälle, että se on saanut vahingon kärsineeltä korvausvaatimuksen. 6. Konkurssi- tai likvidaatiomenettelyssä olevan vakuutusyrityksen taikka sen hallinnonhoitajan tai selvittäjän on ilmoitettava 1 kohdassa tarkoitetulle elimelle, kun se suorittaa korvauksen tai kiistää vastuun sellaisen korvausvaatimuksen osalta, jonka myös 1 kohdassa tarkoitettu elin on saanut. 7. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitettu elin antaa muun muassa vahingon kärsineen sen pyynnöstä antamien tietojen perusteella vahingon kärsineelle tämän kohdan toisessa alakohdassa säädetyn perustellun korvaustarjouksen tai perustellun vastauksen sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona vahingon kärsinyt on esittänyt elimelle korvausvaatimuksensa. Ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa elimen on a) tehtävä perusteltu korvaustarjous, jos se on todennut olevansa korvausvastuussa 1 kohdan a tai b alakohdan nojalla, jos korvausvaatimusta ei kiistetä ja jos vahinkojen suuruus on osittain tai kokonaan määritetty; b) annettava perusteltu vastaus korvausvaatimuksessa esitettyihin seikkoihin, jos se on todennut, että se ei ole korvausvastuussa 1 kohdan a tai b alakohdan nojalla, tai jos vastuu kiistetään tai sitä ei ole tarkasti määritetty tai jos vahinkojen suuruutta ei ole kokonaan määritetty. 8. Jos korvaus on maksettava 7 kohdan toisen alakohdan a alakohdan mukaisesti, 1 kohdassa tarkoitetun elimen on maksettava korvaus vahingon kärsineelle ilman aiheetonta viivytystä ja joka tapauksessa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun vahingon kärsinyt on hyväksynyt 7 kohdan toisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun perustellun korvaustarjouksen. Jos vahinkojen suuruus on määritetty vain osittain, ensimmäisessä alakohdassa vahvistettua korvauksen maksamista koskevia vaatimuksia sovelletaan siltä osin kuin vahinkojen suuruus on määritetty osittain ja siitä ajankohdasta, jona niitä vastaava perusteltu korvaustarjous on hyväksytty. 9. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitetulla elimellä on kaikki tarvittavat valtuudet ja toimivaltuudet, jotta se voi tehdä yhteistyötä oikea-aikaisesti muiden tällaisten elinten kanssa muissa jäsenvaltioissa, 25 a artiklan nojalla perustettujen tai valtuutettujen elinten kanssa kaikissa jäsenvaltioissa ja muiden asianosaisten kanssa, mukaan lukien konkurssi- tai likvidaatiomenettelyssä oleva vakuutusyritys taikka sen hallinnonhoitaja tai selvittäjä, sekä jäsenvaltioiden kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa kaikissa vaiheissa tässä artiklassa tarkoitetun menettelyn aikana. Tällaisen yhteistyön on sisällettävä tietojen pyytäminen, vastaanottaminen ja antaminen, tapauksen mukaan myös yksittäisten korvausvaatimusten yksityiskohdista. 10. Jos 1 kohdassa tarkoitetun vakuutusyrityksen kotijäsenvaltio on muu kuin se jäsenvaltio, jossa vahingon kärsinyt asuu, sen jäsenvaltion, jossa vahingon kärsinyt asuu, 1 kohdassa tarkoitetulla elimellä, joka on suorittanut vahingon kärsineelle korvauksen 8 kohdan mukaisesti, on oikeus vaatia täysimääräinen hyvitys maksamastaan korvauksesta 1 kohdassa tarkoitetulta elimeltä vakuutusyrityksen kotijäsenvaltiossa. Vakuutusyrityksen kotijäsenvaltion 1 kohdassa tarkoitetun elimen on hyvitettävä korvaus sen jäsenvaltion, jossa vahingon kärsinyt asuu, 1 kohdassa tarkoitetulle elimelle, joka on suorittanut vahingon kärsineelle korvauksen 8 kohdan mukaisesti, kohtuullisessa ajassa, joka ei saa ylittää kuutta kuukautta, paitsi jos kyseiset elimet kirjallisesti toisin sopivat, sen jälkeen, kun se on saanut tällaisen hyvitysvaatimuksen. Vahingon kärsineen oikeus saada korvausta vahingonaiheuttajalta tai tämän vakuutusyritykseltä siirtyy korvauksen ensimmäisen alakohdan nojalla suorittaneelle elimelle, lukuun ottamatta vahingon kärsineen oikeutta saada korvausta vakuutuksenottajalta tai muulta vakuutetulta vahingonaiheuttajalta siltä osin kuin maksukyvytön vakuutusyritys kattaisi vakuutuksenottajan tai muun vakuutetun vastuun sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jokainen jäsenvaltio on velvollinen tunnustamaan tämän korvausoikeuden siirtymisen sellaisena kuin siitä toisessa jäsenvaltiossa säädetään. 11. Edellä olevia 1–10 kohtaa sovelletaan rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta a) pitää 1 kohdassa tarkoitetun elimen suorittamaa korvausta ensisijaisena tai toissijaisena; b) säännellä korvausvaatimuksista sopimista saman liikennevahingon johdosta seuraavien kesken: i) 1 kohdassa tarkoitettu elin; ii) vahingosta korvausvastuussa oleva henkilö tai olevat henkilöt; iii) muut vakuutusyritykset tai sosiaaliturvalaitokset, joiden on suoritettava korvausta vahingon kärsineelle. 12. Jäsenvaltiot eivät saa sallia sitä, että 1 kohdassa tarkoitettu elin asettaa korvauksen maksamiselle muita kuin tässä direktiivissä vahvistettuja vaatimuksia. Jäsenvaltiot eivät erityisesti saa sallia sitä, että 1 kohdassa tarkoitettu elin asettaa korvauksen maksamiselle vaatimuksen, että vahingon kärsinyt osoittaa vastuussa olevan oikeushenkilön tai luonnollisen henkilön olevan kyvytön maksamaan tai kieltäytyvän maksamasta. 13. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen elinten tai tämän kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettujen tahojen on pyrittävä tekemään viimeistään 23 päivänä joulukuuta 2023 tämän artiklan täytäntöönpanemiseksi sopimus tehtävistään ja velvoitteistaan sekä tämän artiklan mukaisista hyvitysmenettelyistä. Jokaisen jäsenvaltion on tätä varten viimeistään 23 päivänä kesäkuuta 2023 a) perustettava tai valtuutettava 1 kohdassa tarkoitettu elin ja annettava sille valtuudet neuvotella ja tehdä tällainen sopimus; tai b) nimettävä taho ja annettava sille valtuudet neuvotella ja tehdä tällainen sopimus, jonka osapuoli 1 kohdassa tarkoitetusta elimestä tulee, kun se on perustettu tai valtuutettu. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta sopimuksesta on ilmoitettava komissiolle välittömästi. Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua sopimusta ei tehdä viimeistään 23 päivänä joulukuuta 2023, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 28 b artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jotta voidaan täsmentää 1 kohdassa tarkoitettujen elinten menettelyihin liittyvät tehtävät ja menettelyihin liittyvät velvoitteet hyvityksen osalta.”;