Neuvoston lausunto,

annettu 21 päivänä tammikuuta 2003,

Saksan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2002-2006

(2003/C 26/01)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:

Neuvosto tarkasteli 21 päivänä tammikuuta 2003 Saksan tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2002-2006. Tarkistetussa ohjelmassa ennustetaan julkisyhteisöjen rahoitusaseman vahvistuvan vuoden 2002 33/4 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen tasapainoiseksi vuonna 2006. Julkisen bruttovelan ennustetaan supistuvan vuoden 2002 61 prosentista suhteessa BKT:hen 571/2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006.

Neuvosto toteaa, että uusi tarkistettu ohjelma noudattaa pääpiirteittäin vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevia tarkistettuja käytännesääntöjä, vaikka jonkin verran on vielä parannettavaa varsinkin määrällisten tietojen tarkkuudessa. Vaikka talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa asetettuja alijäämätavoitteita ei ole saavutettu, ohjelmassa esitetty sopeutusura on pääpiirteittäin talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.

Neuvosto toteaa, että vuoden 2002 arvioitu alijäämä (33/4 prosenttia suhteessa BKT:hen) on selvästi suurempi kuin joulukuun 2001 hitaamman kasvun skenaariossa ennustettiin (21/2 prosenttia suhteessa BKT:hen). Neuvosto pahoittelee, että Saksan viranomaiset eivät ole pystyneet noudattamaan 12 päivänä helmikuuta 2002 antamaansa sitoumusta ja vuoden 2002 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa esitettyä suositusta olla rikkomatta julkisen talouden alijäämän viitearvoa (3 prosenttia suhteessa BKT:hen) vuonna 2002. Neuvosto toteaa, että nimellisalijäämän kasvua vuodesta 2001 vuoteen 2002 ei voida selittää pelkästään kasvun odottamattomalla hidastumisella ja että terveydenhuoltoalan menokehys on jälleen ylitetty, mikä on myötävaikuttanut perusrahoitusaseman heikkenemiseen.

Neuvosto päätti 21 päivänä tammikuuta 2003, että Saksassa on liiallinen alijäämä, ja antoi Saksalle perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen suosituksen. Suosituksen mukaan i) Saksan hallituksen olisi korjattava liiallisen alijäämän tilanne mahdollisimman nopeasti neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti, ii) Saksan viranomaisten olisi toteutettava määrätietoisesti vuoden 2003 talousarviosuunnitelmansa, joilla pyritään kasvunäkymien ollessa 11/2 prosenttia suhteessa BKT:hen pienentämään vuonna 2003 julkisen talouden alijäämää 23/4 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Lisäksi neuvosto toteaa Saksan viranomaisten sitoutuneen varmistamaan, että julkisen talouden vakauttaminen jatkuu koko tarkistetun ohjelmakauden ajan siten, että perusrahoitusaseman alijäämä pienenee yli 0,5 prosenttia vuodessa suhteessa BKT:hen. Tämä edellyttää vuorostaan rakenneuudistusten käyttöönottoa.

Neuvosto toteaa, että vuodeksi 2003 ennakoitu 11/2 prosentin kasvuvauhti vaikuttaa optimistiselta viime kuukausien aikana tapahtunut talousindikaattorien heikkeneminen huomioon ottaen. Tämä edellyttää, että luottamus talouteen palautetaan pikaisesti muun muassa toteuttamalla johdonmukainen julkisen talouden sopeuttamisohjelma. Sitä paitsi oletus, jonka mukaan keskimääräinen kasvuvauhti vuosina 2004-2006 olisi 21/4 prosenttia, ylittää Saksan talouden ennusteiden mukaisen pitkäaikaisen kasvupotentiaalin. Ohjelmassa siis oletetaan, että tuotantokuilu saadaan häviämään.

Saksan kasvupotentiaali on kuitenkin nykyisellään alhainen. Saksan hallituksen tehtävänä on toteuttaa sen lisäämiseksi tarvittavia johdonmukaisia uudistuksia muun muassa työmarkkinoilla. Neuvosto kehottaa painokkaasti Saksan viranomaisia toteuttamaan tarvittavat uudistukset.

Neuvosto katsoo kuitenkin, että on olemassa merkittävä riski, että julkisen talouden alijäämä nousee vuonna 2003 jälleen yli viitearvon, joka on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Siksi Saksan viranomaisten olisi huolehdittava siitä, että vuoden 2003 talousarviota noudatetaan tiukasti ja siinä ilmoitetut toimenpiteet toteutetaan perusteellisesti.

Neuvosto panee merkille, että perusrahoitusaseman ennustetaan paranevan vuosittain yli 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen uuden ohjelman loppumiseen saakka lukuun ottamatta verouudistusten käyttöönotosta johtuen vuotta 2005. Se toteaa, että ennusteen toteutuessa julkisen talouden perusrahoitusasema olisi ainakin lähes tasapainossa vuoteen 2006 mennessä. Neuvosto muistuttaa kuitenkin sopeutusuran toteutumisen edellyttävän, että ilmoitetut toimenpiteet toteutetaan täysimittaisesti, pysytään vuosiksi 2003 ja 2004 sovituissa menotavoitteissa ja sovitaan kunnianhimoisista menotavoitteista vuosiksi 2005 ja 2006. Neuvosto kehottaa Saksan viranomaisia huolehtimaan siitä, että verouudistuksen seuraavat vaiheet vuosina 2004 ja 2005 toteutetaan siten, että ne ovat sopusoinnussa sopeutusuran jatkamisen kanssa pyrittäessä julkisen talouden kokonaistasapainoon.

Neuvosto toteaa, että näin pitäisi voida tasapainottaa julkinen talous vuoteen 2006 mennessä, mikä on tosin kaksi vuotta myöhemmin kuin viime vuoden tarkistetussa vakausohjelmassa suunniteltiin. Neuvosto on tyytyväinen, että Saksan talousneuvosto (/Finanzplanungsrat) vahvisti vuoden 2006 tavoitteen 27 päivänä marraskuuta 2002. Se kehottaa liittovaltion viranomaisia ja alueviranomaisia sopimaan kunnianhimoisista menotavoitteista vuosiksi 2005 ja 2006 ja huolehtimaan siitä, että talousarviota noudatetaan tiukasti kaikilla hallinnon tasoilla. Kuten aikaisempien vuosien talousarviokehitys on osoittanut, tämä on ratkaisevan tärkeää ennustettujen alijäämätavoitteiden saavuttamiseksi varsinkin kasvun elpyessä. Neuvosto pitää hyvänä /budjettiperiaatteita koskevaan lakiin (/Haushaltsgrundsätzegesetz) äskettäin tehtyjä (merkittäviä) muutoksia, mutta katsoo edelleen, että laissa säädetty menettely ei vielä riitä takaamaan, että kaikki hallinnon tasot noudattavat yhteisesti sovittuja tavoitteita.

Neuvosto panee merkille Saksan viranomaisten aikomuksen supistaa velkaantuneisuutta perustamissopimuksessa määrätyn viitearvon alapuolelle, mutta toteaa, että useat uhkatekijät vaikeuttavat tavoitteen toteutumista. Velkasuhteen kehitys antaakin edelleen aihetta huoleen, kun samalla on varmistettava julkisen talouden kestävyys. Nykyistä politiikkaa noudatettaessa ei voida sulkea pois väestön ikääntymisestä aiheutuvaa uhkaa julkisen talouden kestävyydelle. Jotta velkaa vähentämällä voitaisiin vastata tuntuvalla tavalla väestön ikääntymisestä aiheutuvaan julkisten menojen kasvuun, tasapainoisen rahoitusaseman saavuttaminen vuoteen 2006 mennessä on ratkaisevan tärkeää. Tämän olisi oltava osa kolmiosaista strategiaa, jolla pyritään ottamaan huomioon ikääntymisen pitkäaikaisvaikutukset julkiseen talouteen ja jonka täytyy ehkä hävittää ylijäämiä. Pitkäaikaisesti terveen julkisen talouden ansiosta velkasuhdetta voidaan pienentää merkittävästi, ennen kuin väestön ikääntyminen alkaa vaikuttaa toden teolla julkiseen talouteen.

Neuvosto katsoo, että julkisen talouden kestävä vakauttaminen edellyttää välttämättä kauaskantoisia uudistuksia Saksan hyvin heikon kasvupotentiaalin parantamiseksi. Neuvosto korostaa jälleen, että Saksan talous on suuresta koostaan huolimatta edelleen erittäin altis ulkoisille häiriöille ja kykenemätön tuottamaan endogeenista ja kestävää kasvua. Vaikka neuvosto tunnustaakin, että tilanne johtuu edelleen osittain Saksan yhdentymisprosessista, se toteaa jälleen, että sekä työmarkkinoita että sosiaaliturva- ja muita etuusjärjestelmiä on kiireellisesti uudistettava ja talouselämän sääntelyä on kevennettävä.

(1) EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.