Komission asetus (EY) N:o 230/2001, annettu 2 päivänä helmikuuta 2001, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Thaimaasta, Tšekistä, Turkista ja Venäjältä peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa ja tiettyjen tšekkiläisten ja turkkilaisten viejien esittämien sitoumusten hyväksymisestä



Virallinen lehti nro L 034 , 03/02/2001 s. 0004 - 0027



Komission asetus (EY) N:o 230/2001, annettu 2 päivänä helmikuuta 2001, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Thaimaasta, Tsekistä, Turkista ja Venäjältä peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa ja tiettyjen tsekkiläisten ja turkkilaisten viejien esittämien sitoumusten hyväksymisestä EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynniltä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2238/2000(2), ja erityisesti sen 7 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: A MENETTELY 1 Aloittaminen (1) Komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 5 päivänä toukokuuta 2000 julkaistulla ilmoituksella(3), jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta tiettyjen Korean tasavallasta, jäljempänä "Korea", Malesiasta, Thaimaasta, Tsekistä, Turkista ja Venäjältä peräisin olevien rauta- tai teräsköysien ja kaapeleiden tuonnissa yhteisöön. (2) Menettelyn aloittaminen perustui valitukseen, jonka Liaison Committee of European Union Wire Rope Industries (EWRIS), jäljempänä "valituksen tekijä", teki maaliskuussa 2000 pääosaa eli 76:ta prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannosta yhteisössä edustavien tuottajien puolesta. Valituksessa esitetyt todisteet kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäviksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen. (3) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille vientiä harjoittaville tuottajille, viejille ja tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä niitä edustaville järjestöille, asianomaisten viejämaiden edustajille, EU-Tsekki- ja EU-Turkki-assosiaationeuvostoille, valituksen tekijälle sekä kaikille tiedossa oleville yhteisön tuottajille, raaka-aineiden toimittajille ja käyttäjille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. (4) Useat asianomaisten maiden vientiä harjoittavat tuottajat sekä yhteisön tuottajat ja tuojat esittivät kantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka olivat sitä edellä mainitun määräajan kuluessa pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi. (5) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kaikille muille yrityksille, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Kyselyyn vastasi 19 yhteisön tuottajaa, 11 asianomaisten maiden vientiä harjoittavaa tuottajaa sekä niihin etuyhteydessä olevat yhteisön tuojat, yksi etuyhteydetön yhteisön tuoja sekä yksi raaka-aineen toimittaja. Yksikään käyttäjä ei vastannut kyselyyn. (6) Jotta Venäjällä olevat vientiä harjoittavat tuottajat saisivat halutessaan mahdollisuuden esittää markkinatalousasemaa tai yksilöllistä kohtelua koskevan pyynnön, komissio lähetti asiaa koskevat lomakkeet niille venäläisille yrityksille, joita asian tiedettiin koskevan. Yksikään muu yritys ei ilmoittautunut menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Kaksi yritystä pyysi markkinatalousasemaa asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti tai yksilöllistä kohtelua siinä tapauksessa, että tutkimuksesta ilmenisi, etteivät kyseiset yritykset täytä markkinatalousaseman edellytyksiä. (7) Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin, vahingon ja yhteisön edun alustavan määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin: a) yhteisön tuottajat - BTS Drahtseile GmbH, Gelsenkirchen, Saksa - Randers Rebslaaeri A/S, Randers, Tanska - Redaelli Tecna Cordati SpA, Gardone V.T., Italia - Trefileurope, Bourg-en-Bresse, Ranska - Trenzas y Cables, SL, Barberà del Vallès, Espanja. b) Vientiä harjoittavat tuottajat Tsekki - ZDB a.s., Bohumín ja siihen etuyhteydessä oleva viejä, Praha. Korea - Kiswire Ltd, Soul ja Pusan - Chung Woo Rope Co., Pusan - DSR Wire Corp., Suncheon. Malesia - Kiswire Sdn. Bhd., Johor Bahru. Venäjä (markkinatalousasemaa koskevat tarkastukset) - Cherepovetsky Staleprokatny Zavod, Cherepovets. Thaimaa - Usha Siam Steel Industries plc. Turkki - Celik Halat ve Tel Sanayii A.S, Istanbul/Izmit - Has Celik ve Halat Sanayi Ticaret A.S, Kayseri. c) etuyhteydessä olevat yhteisön tuojat Yhdistynyt kuningaskunta - Usha Martin UK Ltd, Clydebank. Tanska - Usha Martin Scandinavia A/S, Vallensbaek Strand. Alankomaat - Kiswire Europe BV, Dongen. (8) Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 1999 ja 31 päivän maaliskuuta 2000 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttava kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 1997 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä "tarkastelujakso". 2 Tarkasteltavana oleva tuote ja samankaltainen tuote a) Tarkasteltavana oleva tuote (9) Tarkasteltavana oleva tuote on rauta- tai teräsköydet ja -kaapelit, myös lukitut köydet, lukuun ottamatta ruostumattomasta teräksestä valmistettuja köysiä ja kaapeleita, joiden poikkileikkauksen suurin läpimitta on yli 3 millimetriä ja joissa voi olla liitos- ja muita osia. Tuotannonala käyttää näistä tuotteista yleensä nimitystä "teräsvaijeri". Tutkimuksesta onkin käynyt ilmi, ettei köysien ja kaapeleiden valmistuksen raaka-aineena voida käyttää rautaa. Teräsvaijerit luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 7312 10 82, 7312 10 84, 7312 10 86, 7312 10 88 ja 7312 10 99. (10) Teräsvaijereissa on kolme perusosaa: säikeen muodostava teräslanka, ytimen ympärille kiedotut säikeet ja ydin itse. Näiden osien rakenne vaihtelee teräsvaijerin aiotun käytön asettamista fyysisistä vaatimuksista riippuen. Teräslankaa on useita eri laatuja, joiden vetolujuus ja läpimitta vaihtelevat. Teräslanka voi olla galvanoitua (sinkillä päällystettyä) tai kirkasta. Säie muodostetaan kiertämällä tiiviisti yhteen useita lankoja erilaisina geometrisinä kuvioina tai rakenteina (esim. tavanomainen rakenne taikka Seale-, Filler- tai Warrington-rakenne). Kunkin teräsvaijerityypin ominaispiirteet riippuvat teräslangan määrästä, koosta ja laadusta sekä käytetystä rakenteesta. Yleensä säikeet kootaan ja kiedotaan ytimen ympärille; tämä ydin voi olla luonnonkuitua tai synteettistä kuitua, terästä tai näiden yhdistelmää. Teräsvaijerit voidaan luokitella myös esimerkiksi punontasuunnan tai mahdollisten esimuovaus- tai muiden erityisominaisuuksien perusteella (esim. tiivistys, kaapelipunonta, kiertymisvastus). Teräsvaijerit ovat tavallisesti poikkileikkaukseltaan pyöreitä, mutta voivat olla myös suorakulmaisia. Ne voivat olla muovipäällysteisiä ja myös määrämittaisiksi leikattuja tai erilaisilla osilla (koukut, renkaat) varustettuja. (11) Teräsvaijereita käyttävät useat eri tuotannonalat kuten kalastus, merenkulku, öljy- ja kaasuteollisuus, kaivosteollisuus, metsätalous, ilmaliikenne, tie- ja vesirakennus, rakennustoiminta ja nostolaitteet. Kaikilla teräsvaijereilla todettiin olevan samat fyysiset perusominaisuudet (eli säikeen muodostavat teräslangat, köyden muodostavan ytimen ympärille kiedotut säikeet ja ydin itse). (12) Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että teräsvaijerit olisi jaoteltava kahdeksi erilliseksi tuotteeksi eli yleiskäyttöön soveltuviksi ja erityisominaisuuksia omaaviksi teräsvaijereiksi, joista jälkimmäisiin kuuluvat myös lukitut köydet. Väitettiin, että erityisominaisuuksia omaavat teräsvaijerit ja erityisesti lukitut köydet(4) olisi jätettävä menettelyn ulkopuolelle, koska ne eroavat huomattavasti yleiskäyttöön soveltuvista teräsvaijereista fyysisten ominaisuuksien, tuotantoprosessin, käyttötarkoituksen, kohdemarkkinoiden ja hintojen suhteen. (13) Tutkimuksesta ilmeni, että teräsvaijereita valmistetaan useita eri tyyppejä, joiden fyysiset ja tekniset ominaisuudet eroavat toisistaan jossain määrin, ja että eri teräsvaijerityypit voidaan luokitella fyysisten ja teknisten ominaisuuksien perusteella tuoteryhmiin. Kaikilla tyypeillä todettiin kuitenkin olevan samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet, ja vaikka tuotevalikoiman kärki- tai loppupäähän sijoittuviin tuoteryhmiin kuuluvat teräsvaijerit eivät ole selkeästi vaihdettavissa keskenään, lähekkäisiin tuoteryhmiin kuuluvien teräsvaijereiden on todettu olevan vaihdettavissa keskenään. Tämän perusteella katsottiin, että eri tuoteryhmiin kuuluvien teräsvaijereiden välillä oli jonkin verran päällekkäisyyksiä ja kilpailua. Tämän lisäksi samaan ryhmään kuuluvilla tuotteilla voi olla eri käyttötarkoituksia. Kun otetaan huomioon, ettei teräsvaijereiden tuotevalikoimassa ole mahdollista tehdä selkeitä jaotteluja ja että niillä on samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet, kaikkia teräsvaijereita pidetään yhtenä tuotteena. b) Samankaltainen tuote (14) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että tarkasteltavana oleva tuote ja yhteisön tuotannonalan valmistama ja yhteisön markkinoilla myymä tuote ovat eri tuotteita, koska ensiksi mainitut ovat pääosin yleiskäyttöön tarkoitettuja teräsvaijereita, kun taas jäljempänä mainitut ovat pääosin erityisominaisuuksia omaavia köysiä. Tätä väitettä ei voitu hyväksyä johdanto-osan 13 kappaleessa esitetyistä syistä. (15) Komissio totesi, että eri teräsvaijerityyppien fyysisten ja teknisten perusominaisuuksien välillä ei ole olennaisia eroja (ks. edellä oleva kuvaus). Vaikka teräsvaijereita käytetään useilla eri tuotannonaloilla, niitä käytetään pohjimmiltaan samaan käyttötarkoitukseen eli voimansiirtoon. Kunkin tuotetyypin tuotteiden todettiin myös olevan vaihdettavissa keskenään. Koreassa, Malesiassa, Thaimaassa, Tsekissä ja Turkissa tuotettujen ja kyseisten maiden kotimarkkinoilla myytyjen, asianomaisista maista yhteisöön tuotujen sekä yhteisön tuotannonalan tuottamien ja myymien teräsvaijereiden todettiin olevan fyysisiltä ja teknisiltä ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan samanlaisia. Sama vastaavuus on ilmennyt myös Venäjältä yhteisöön tuotavien teräsvaijereiden ja yhteisön tuotannonalan tuottamien ja myymien teräsvaijereiden välillä. (16) Tästä syystä todettiin, että yhteisön tuotannonalan tuottamat ja kotimarkkinoilla myymät teräsvaijerit sekä asianomaisista maista peräisin olevat yhteisöön tuodut teräsvaijerit ovat perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. Myös Koreassa, Malesiassa, Thaimaassa, Tsekissä ja Turkissa tuotettujen ja kyseisten maiden kotimarkkinoilla myytyjen teräsvaijereiden todettiin olevan samankaltaisia kuin kyseisistä maista peräisin olevien ja yhteisön markkinoilla myytyjen teräsvaijereiden. Vastaavasti Koreassa tuotettujen ja Korean kotimarkkinoilla myytyjen teräsvaijereiden todettiin olevan samankaltaisia kuin Venäjällä tuotettujen ja yhteisöön tuotujen teräsvaijereiden. B POLKUMYYNTI 1 Yleiset menetelmät (17) Jäljempänä kuvailtua menetelmää on sovellettu kaikkiin asianomaisiin viejämaihin. Näin ollen polkumyyntiä koskevat päätelmät esitetään siten, että kunkin kuuden asianomaisen vientimaan osalta esitetään ainoastaan kyseistä maata erityisesti koskevat tiedot. a) Normaaliarvo (18) Normaaliarvon määrittämiseksi komissio tutki ensin, oliko kunkin vientiä harjoittavan tuottajan teräsvaijerien kotimarkkinoiden kokonaismyynti ollut edustavaa asianomaisen tuottajan vastaavaan yhteisöön suuntautuvaan kokonaisvientimyyntiin verrattuna. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kotimarkkinamyynnin katsottiin olevan edustavaa, mikäli kunkin vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä oli vähintään viisi prosenttia sen yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin kokonaismäärästä. (19) Komissio selvitti tämän jälkeen, mitkä kotimarkkinamyyntiä edustavansa määrin harjoittavien tuottajien kotimarkkinoillaan myymät tuotetyypit olivat suoraan vertailukelpoisia yhteisöön vietäväksi myytyjen teräsvaijerityyppien kanssa. Suoraan vertailukelpoisiksi katsottiin ne tyypit, joissa on tai ei ole liitos- ja muita osia, joilla on sama läpimitta, rakenne, säikeiden lukumäärä, lanko- jen lukumäärä säiettä kohti, ydin, langan materiaali, köyden ominaisuudet, köyden pinta, pintakäsittely ja vetolujuus. Yksi vientiä harjoittava tuottaja pyysi myös seuraavien tekijöiden huomioon ottamista suoraan vertailukelpoisiksi katsottavien tuotteiden määrittämisessä: murtokuormitus, sallittu läpimitan vaihteluväli, käyttötarkoitus, venymä, korroosionsuojaominaisuudet, erikoispituus ja -paino sekä erikoislangat. Mainittu vientiä harjoittava tuottaja esitti vertailukelpoisuuden määrittämistä varten vaihtoehtoisen luokituksen, joka kuitenkin sisälsi vain muutamia edellä mainittuja lisätekijöitä, eikä kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan käyttämien hintojen analyysistä myöskään millään tavoin ilmennyt, että mainitut lisätekijät olisivat vaikuttaneet hintoihin. Kyseinen vaatimus näin ollen hylättiin. Yksikään muu asianosainen osapuoli ei vastustanut komission esittämiä perusteita. (20) Komissio tutki kunkin vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinoillaan myymän ja yhteisöön vietäväksi myytyjen tyyppien kanssa suoraan vertailukelpoiseksi todetun tuotetyypin osalta, oliko kotimarkkinamyynti ollut riittävää perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Kotimarkkinamyynnin katsottiin olleen riittävää, jos tutkimusjakson aikana kyseisen teräsvaijerityypin kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä oli vähintään viisi prosenttia siihen verrattavissa olevan yhteisöön vietäväksi myydyn teräsvaijerityypin koko myyntimäärästä. (21) Samaten tutkittiin, voitiinko kunkin tyypin kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä määrittämällä, kuinka suuri osuus kunkin tuotetyypin riippumattomille asiakkaille suuntautuneesta kotimarkkinamyynnistä oli ollut kannattavaa. Kun vähintään laskettujen tuotantokustannusten tasoisilla nettohinnoilla tapahtuneen myynnin, jäljempänä "kannattava myynti", määrä oli vähintään 80 prosenttia kokonaismyynnin määrästä ja kun kyseisen tyypin painotettu keskimääräinen myyntihinta oli vähintään tuotantokustannusten tasoinen, normaaliarvon perusteeksi otettiin kaiken tutkimusajanjakson aikana tapahtuneen kotimarkkinamyynnin hintojen painotettu keskiarvo riippumatta siitä, oliko kaikki myynti kannattavaa vai ei. Kun kannattavan myynnin määrä oli alle 80 prosenttia mutta vähintään kymmenen prosenttia kokonaismyynnin määrästä, normaaliarvon perusteeksi otettiin ainoastaan kannattavan myynnin hintojen painotettu keskiarvo. (22) Kun minkä tahansa teräsvaijerityypin kannattavan myynnin määrä oli alle kymmenen prosenttia kokonaismyynnin määrästä, kyseisen tyypin myynnin katsottiin olevan riittämätöntä, eikä kotimarkkinoiden hinnan katsottu näin ollen soveltuvan normaaliarvon perustaksi. (23) Jos vientiä harjoittavan tuottajan myymän tietyn tyypin kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää, normaaliarvo määritettiin muiden asianomaisen maan tuottajien vastaavasta, edustavassa määrin kotimarkkinoilla myymästä tuotetyypistä tavanomaisessa kaupankäynnissä veloittamien hintojen painotetun keskiarvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti aina kun tällaisia tietoja oli käytettävissä. (24) Jos tiettyä tuotetyyppiä ei myyty riittävästi tai asianomaisen maan muut tuottajat eivät myyneet sitä edustavassa määrin kotimarkkinoilla, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisäämällä vietyjen tyyppien tarvittaessa mukautettuihin tuotantokustannuksiin kohtuullinen osuus myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali. Tätä varten komissio tutki, olivatko kullekin vientiä harjoittavalle tuottajalle kotimarkkinoilla aiheutuneita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä sen kotimarkkinoilla saamaa voittoa koskevat tiedot luotettavia. (25) Tosiasialliset kotimaiset myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset katsottiin luotettaviksi, jos asianomaisen yrityksen samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyynnin määrää voitiin pitää edustavana. Kotimarkkinoiden voittomarginaali määritettiin johdanto-osan 10 kappaleessa määritellyn tarkasteltavana olevan tuotteen tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen kotimaan myynnin perusteella. b) Vientihinta (26) Kaikissa tapauksissa, joissa teräsvaijereita vietiin yhteisön riippumattomille asiakkaille yhteisössä, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, toisin sanoen tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. (27) Kuitenkin tapauksissa, joissa vientimyynti tapahtui etuyhteydessä olevalle tuojalle, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, toisin sanoen sen hinnan perusteella, jolla maahan tuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle. Näissä tapauksissa luotettavan vientihinnan laskemista varten tehtiin oikaisut maahantuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten sekä voiton määrän huomioon ottamiseksi. Koska ainoalta yhteistyössä toimineelta etuyhteydettömältä tuojalta saadut tiedot olivat epätäydelliset, tuojille aiheutunut voitto määritettiin tarkasteltavana olevan tuotteen yhteistyössä toimineilta etuyhteydettömiltä tuojilta samaa tuotetta koskevan aikaisemman menettelyn(5) yhteydessä saatujen tietojen perusteella, ja sen katsottiin olevan kohtuullinen asianomaisten osapuolten liiketoiminnan huomioon ottaen. Tämän perusteella voittomarginaaliksi vahvistettiin viisi prosenttia. c) Vertailu (28) Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon oikaisujen muodossa hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat eroavuudet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. d) Tutkittujen yritysten polkumyyntimarginaali (29) Polkumyyntimarginaalit vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vertaamalla tuotetyypeittäin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa ja vientihintojen painotettua keskiarvoa vapaasti tehtaalla -tasolla ja samassa kaupan portaassa. Jos vientihintojen rakenteessa oli eroja eri ostajien, alueiden tai ajanjaksojen välillä ja jos harjoitetun polkumyynnin tosiasiallinen laajuus ei käynyt ilmi edellä mainitun menetelmän avulla, painotettuun keskiarvoon perustuvaa normaaliarvoa verrattiin kaikkien yksittäisten yhteisöön suuntautuvien vientitapahtumien hintoihin. e) Jäännöspolkumyyntimarginaali (30) Niiden vientiä harjoittavien tuottajien, jotka eivät vastanneet kyselyyn eivätkä muuten ilmoittautuneet, polkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti. (31) Yhteistyön laajuuden määrittämiseksi verrattiin kaikkien tarkasteltavina olevien maiden osalta yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien toimittamia, yhteisöön suuntautuvan viennin määrää koskevia tietoja ja vastaavia Eurostatin tuontitilastoja. (32) Niiden maiden osalta, joissa yhteistyössä toimineiden yritysten osuus oli suuri, päätettiin jäännöspolkumyyntimarginaali vahvistaa korkeimman yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi. (33) Niiden maiden osalta, joissa yhteisyö oli vähäistä tai kun oli näyttöä siitä, että tiedossa olevat viejät olivat kieltäytyneet yhteistyöstä tutkimuksessa, käytettiin myös sen yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan tietoja, jolle oli määritetty korkein polkumyyntimarginaali. Tässä tapauksessa jäännöspolkumyyntimarginaali vahvistettiin kuitenkin edustavien tyyppien mainitulle yhteistyössä toimineelle tuottajalle määritetyn korkeimman polkumyyntimarginaalin suuruiseksi. Näin meneteltiin, koska ei ole mitään syytä uskoa, että yksikään asianomaisen maan yhteistyöstä kieltäytynyt vientiä harjoittava tuottaja olisi harjoittanut polkumyyntiä vähäisemmässä määrin kuin saman maan yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja. (34) Edellä selostetun menettelyn soveltamista yhteistyöstä kieltäytyneisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin pidettiin välttämättömänä myös siitä syystä, että ne eivät pääsisi hyötymään yhteistyöhaluttomuudestaan. 2 Tsekki (35) Kaksi yritystä vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. Yhden tsekkiläisen vientiä harjoittavan tuottajan toimittama vastaus oli kuitenkin liian puutteellinen, jotta komissio olisi voinut tehdä kohtuullisen oikeita päätelmiä. Tiedoista puuttuivat muun muassa tarkastettu kirjanpito tai muut rahoitustiedot, tuotantokustannuksia koskevat tiedot tai, kokonaismääriä lukuun ottamatta, tiedot tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisöön suuntautuvasta viennistä ja kotimarkkinamyynnistä. Yritykselle ilmoitettiin asianmukaisesti, että tiedot olivat epätäydelliset yksilöllisen tarkastelun suorittamiseksi tältä osin, ja yritykselle annettiin mahdollisuus toimittaa lisäselvitykset perusasetuksen 18 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Yhtäkään edellä mainituista vakavista puutteista ei korjattu, ja näin ollen yritykselle ilmoitettiin, että väliaikaiset päätelmät sen osalta vahvistetaan käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Perusasetuksen 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti asianomaisen vientiä harjoittavan tuottajan toimitiloihin ei tehty tarkastuskäyntiä. Jäännösmarginaali tälle yritykselle vahvistettiin johdanto-osan 24 kappaleessa selostetulla tavalla. a) Normaaliarvo (36) Niiden tuotetyyppien, joiden myynnin määrät yhteisössä ja kotimarkkinoilla olivat edustavia ja joiden myynti oli tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, normaaliarvo määritettiin kotimarkkinamyynnin hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. (37) Koska useimmilla tyypeillä ei ollut vertailukelpoisten tyyppien edustavaa kotimarkkinamyyntiä eikä muuta tsekkiläistä yhteistyössä toiminutta vientiä harjoittavaa tuottajaa, normaaliarvot määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Näiden vietyjen tyyppien valmistuskustannuksiin lisättiin yrityksen omat myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä sen oma kyseisen tuotteen tavanomaisessa kaupankäynnissä saatu kotimarkkinoiden voittomarginaali. b) Vientihinta (38) Kaikki vientiä harjoittavan tuottajan tarkasteltavana olevan tuotteen välitön taikka etuyhteydessä olevan viejän kautta yhteisöön tapahtunut vientimyynti suuntautui riippumattomille tuojille yhteisössä. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisöön vietäväksi suuntautuneessa myynnissä tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti. c) Vertailu (39) Kaupan portaan, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, pakkauskustannusten ja luottokustannusten erot otettiin huomioon oikaisujen muodossa, kun se oli aiheellista ja perusteltua. (40) Koska etuyhteydessä olevan viejän toimintaa voidaan verrata palkkioperusteisesti toimivan kauppiaan toimintaan, etuyhteydessä olevan kauppayhtiön riippumattomilta asiakkailta yhteisössä veloittamista hinnoista vähennettiin viiden prosentin oikaisu, joka perustui myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksiin sekä voittoon. Tämä määrä arvioitiin niiden palkkioiden perusteella, joita kaksi korealaista vientiä harjoittavaa tuottajaa oli maksanut etuyhteydettömälle välittäjälle kyseistä tuotetta koskevista toimista, ja sitä pidettiin kohtuullisena ottaen huomioon etuyhteydessä olevan kauppiaan viejän myyntitoimintaan osallistumisen aste. d) Polkumyyntimarginaali (41) Yhteisöön viedyn tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin tyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vastaavan tyypin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti. Vaikka vientihintojen rakenteessa todettiin eroja eri ostajien, alueiden ja ajankohtien välillä, harjoitetun polkumyynnin todellinen laajuus kävi ilmi tämän menetelmän avulla. (42) >TAULUKON PAIKKA> (43) Koska yksi tiedossa oleva viejä kieltäytyi yhteistyöstä, Tsekkiin sovellettavan alustavan jäännöspolkumyyntimarginaalin määrittämisessä käytettiin johdanto-osan 33 kappaleessa selostettua menetelmää niiden maiden osalta, joissa yhteistyö oli vähäistä. Tällä perusteella laskettu jäännöspolkumyyntimarginaali on 66,0 prosenttia. 3 Korea (44) Ottaen huomioon korealaisten vientiä harjoittavien tuottajien suuren määrän tutkimuksen vireillepanoon johtaneessa valituksessa sekä perusasetuksen 6 artiklan 9 kohdassa säädetyt määräajat komissio päätti tarkastella polkumyyntiä Korean osalta alustavasti tuottajaa edustavan otoksen perusteella perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti. Kuitenkin vain kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa otti yhteyttä komissioon ja esitti menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa pyydetyt tiedot 15 päivän kuluessa ilmoituksen julkaisemisesta. Otantamenetelmien käyttö katsottiin näin ollen tarpeettomaksi. Mainitut kolme yritystä vastasivat vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. Etuyhteydessä oleville tuojille osoitettuun kyselyyn toimitti vastauksen myös yhteen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä oleva tuoja. a) Normaaliarvo (45) Yksi korealainen vientiä harjoittava tuottaja, joka osti raaka-ainetta eli teräslankaa etuyhteydessä olevalta yritykseltä, pyysi komissiota laskemaan tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantokustannukset käyttäen kyseisen etuyhteydessä olevan yrityksen mainitun raaka-aineen tuotantokustannuksia. Vaatimus hylättiin, koska nämä kustannukset oli merkitty yrityksen kirjanpitoon ostohinnoin, joiden todettiin olevan tavanomaisen kaupan edellytysten mukaisia ja antavan kohtuullisen hyvän käsityksen kyseisen tuotteen valmistukseen liittyvistä kustannuksista. (46) Toinen vientiä harjoittava tuottaja ei ilmoittanut kaikkia tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannosta ja myynnistä aiheutuneita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia. Koska asianomainen osapuoli oli kuitenkin toiminut parhaansa mukaan ja koska toimitetut tiedot voitiin todentaa, komissio pystyi korjaamaan kyselyvastauksessa ilmoitetut luvut paikalla suoritetun tarkastuksen yhteydessä hankittujen ja tarkastettujen tietojen perusteella. (47) Suurimmalle osalle yhteisöön vietäväksi myydyistä tuotetyypeistä määritettiin normaaliarvo vertailukelpoisten tyyppien kotimarkkinoiden myyntihintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. (48) Muiden yhteisöön vietäväksi myytyjen tuotetyyppien osalta normaaliarvo määritettiin muiden asianomaisen maan tuottajien vastaavasta, edustavansa määrin kotimarkkinoilla myymästä tuotetyypistä tavanomaisessa kaupankäynnissä veloittamien hintojen painotetun keskiarvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. (49) Muiden tyyppien normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. b) Vientihinta (50) Suuri osa yhteisöön vietäväksi suuntautuvasta myynnistä tapahtui suoraan riippumattomille asiakkaille. Tällaisen myynnin osalta vientihinnan perusteena käytettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisöön vientiä varten tapahtuvassa myynnissä maksettuja tai maksettavaksi tulevia hintoja. c) Vertailu (51) Fyysisten ominaisuuksien, tuontimaksujen, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten ja palkkioiden erot otettiin huomioon oikaisujen muodossa, kun se oli aiheellista ja perusteltua. (52) Yksi vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua kaupan portaan erojen huomioon ottamiseksi. Kyseisen yrityksen mukaan kotimarkkinamyynnissä aiheutuneet välilliset myyntikustannukset olisi vähennettävä kotimarkkinahinnasta normaaliarvoa laskettaessa samaan tapaan kuin kyseiseen yritykseen etuyhteydessä olevalle yhteisön tuojalle yhteisössä aiheutuneet myyntikustannukset vähennetään jälleenmyyntihinnasta vientihintaa laskettaessa. Yritys pyysi vaihtoehtoisesti, että komissio jättäisi huomiotta yritykseen etuyhteydessä olevan tuojan vientimyynnin yhteisöön. (53) Näitä väitteitä ei voitu hyväksyä. Etuyhteydessä olevan tuojan osallistumista ei voida sinänsä pitää vähennysperusteena normaaliarvoa laskettaessa. Pikemminkin on katsottava, että vientihinnan määritys ja sitä seuraava vientihinnan ja normaaliarvon vertailu ovat kaksi erillistä toimenpidettä, joilla kummallakin on erilliset sääntönsä. Alustavassa määrityksessä ei vientimyynnin ja kotimarkkinamyynnin kaupan portaassa ole todettu minkäänlaisia eroja. Todettakoon lopuksi, että yhteisön markkinoille yritykseen etuyhteydessä olevan tuojan kautta tapahtuneen viennin määrä oli merkittävä. (54) Samainen yritys pyysi oikaisua sekä kotimarkkina- että vientimyynnin osalta muiden tekijöiden erojen huomioon ottamiseksi, joita sille oli asiakkaan vaatimuksesta joidenkin myyntitapahtumien yhteydessä aiheutunut tarkastusmaksuista ja ulkopuolisesta valmistuksesta (köysien määrämittaan leikkaamisesta tai liitososien lisäämisestä). Tämän väitteen hyväksymisen katsottiin soveltuvan paremmin fyysisten ominaisuuksien erojen huomioon ottamiseksi tehtävän oikaisun perusteeksi. Oikaisun määrän arvioitiin vastaavan kohtuullisen hyvin komission vahvistimia markkina-arvon eroa. d) Polkumyyntimarginaali (55) Yhteisöön viedyn tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin tyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vastaavan tyypin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti. (56) >TAULUKON PAIKKA> (57) Kyseiset kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa näyttävät (Eurostatin tuontitilastojen suhteen suoritetun vertailun perusteella) vastaavan kaikesta tarkasteltavana olevan tuotteen Koreasta yhteisöön suuntautuvasta viennistä. Sen arvioimiseksi, onko koko maata koskeva polkumyyntimarginaali vähimmäistasoa, määritettiin painotettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali. Tämä marginaali on 1,2 prosenttia. 4 Malesia (58) Yksi yritys vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. Etuyhteydessä oleville tuojille osoitettuun kyselyyn vastasi yksi yhteisössä toimiva, kyseiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä oleva yritys. a) Normaaliarvo (59) Suurimmalle osalle yhteisöön vietäväksi myydyistä tuotetyypeistä määritettiin normaaliarvo vertailukelpoisten tyyppien kotimarkkinoiden myyntihintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. (60) Muiden tyyppien normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. b) Vientihinta (61) Suuri osa vientimyynnistä yhteisöön suuntautui yhteisössä toimivalle etuyhteydessä olevalle tuojalle. Komissio muodosti kyseisen myynnin vientihinnan laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. c) Vertailu (62) Fyysisten ominaisuuksien, tuontimaksujen, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten ja palkkioiden erot otettiin huomioon oikaisujen muodossa, kun se oli aiheellista ja perusteltua. (63) Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua kaupan portaan erojen huomioon ottamiseksi samoin perustein kuin yksi korealaisista yhteistyössä toimineista vientiä harjoittavista tuottajista. Viennin ja kotimarkkinamyynnin välillä ei kuitenkaan havaittu kaupan portaan eroa. Tätä pyyntöä ei voitu hyväksyä johdanto-osan 53 kappaleessa esitetyistä syistä. d) Polkumyyntimarginaali (64) Tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin yhteisöön viedyn tyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vastaavan tyypin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti. (65) >TAULUKON PAIKKA> (66) Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja näyttää (Eurostatin tuontitilastojen suhteen suoritetun vertailun perusteella) vastaavan kaikesta tarkasteltavana olevan tuotteen Malesiasta yhteisöön suuntautuvasta viennistä. Kyseiselle ainoalle vientiä harjoittavalle tuottajalle alustavasti määritetty polkumyyntimarginaali koskee näin ollen koko maata. 5 Thaimaa (67) Yksi yritys vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. Etuyhteydessä oleville tuojille osoitettuun kyselyyn vastasi kaksi yhteisössä toimivaa, kyseiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä olevaa yritystä. a) Normaaliarvo (68) Thaimaalainen vientiä harjoittava tuottaja, joka ostaa raaka-aineensa (teräsvalssilangat) intialaiselta etuyhteydessä olevalta yritykseltä vallitsevaa markkinahintaa korkeammalla hinnalla, pyysi komissiota käyttämään tavanomaisten kaupan edellytysten mukaista hintaa valmistuskustannusten laskennassa sekä tavanomaisen kaupankäynnin määrittämistä että tapauksen mukaan normaaliarvon laskentaa varten. Pyyntö hyväksyttiin, koska ostohinnan todettiin olevan siirtohinta, joka ei heijasta tarkasteltavana olevan tuotteen valmistukseen ja myyntiin liittyviä kustannuksia. (69) Suurimmalle osalle yhteisöön vietäväksi myydyistä tuotetyypeistä määritettiin normaaliarvo vertailukelpoisten tyyppien kotimarkkinoiden myyntihintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. (70) Muiden tyyppien normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. b) Vientihinta (71) Kaikki yhteisön markkinoille suuntautunut teräsvaijereiden myynti tapahtui yhteisön etuyhteydessä oleville tuojille. Tämän vuoksi vientihinnat muodostettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. c) Vertailu (72) Fyysisten ominaisuuksien, tuontimaksujen, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten ja palkkioiden erot otettiin huomioon oikaisujen muodossa, kun se oli aiheellista ja perusteltua. (73) Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja pyysi normaaliarvojen oikaisemista arvonlisäveroon (alv) liittyvien rahoituskustannusten huomioon ottamiseksi perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan nojalla. Pyyntöä perusteltiin sillä, että valtio palauttaa alv:n huomattavalla viiveellä, minkä vuoksi yritykselle aiheutuu ylimääräisiä rahoituskustannuksia palauttamattomasta alv:n määrästä. Väitettä ei voitu hyväksyä, koska yritys ei osoittanut, että mainittu tekijä vaikuttaa hintojen vertailtavuuteen ja että asiakkaat maksavat tällaisen tekijän eron vuoksi jatkuvasti eroavia hintoja kotimarkkinoilla. Alv:hen liittyvät rahoituskustannukset kuuluvat itse asiassa toiminnan tavanomaisiin yleiskustannuksiin. d) Polkumyyntimarginaali (74) Vertailu tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti normaaliarvon painotetun keskiarvon ja vientihintojen painotetun keskiarvon kesken. (75) >TAULUKON PAIKKA> (76) Koska yhteistyö oli vähäistä (alle 80 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen Thaimaasta yhteisöön suuntautuvasta viennistä), alustava jäännöspolkumyyntimarginaali vahvistettiin korkeimman yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle edustavien toimien osalta määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi. Marginaali on 42,8 prosenttia ilmaistuna prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -hinnasta. 6 Turkki (77) Kaksi yritystä vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. a) Normaaliarvo (78) Yleisiä menetelmiä noudattaen voitiin eräille tuotetyypeille määrittää normaaliarvo vertailukelpoisten tyyppien kotimarkkinahintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Edustavuutta ja tavanomaista kaupankäyntiä koskevat määritykset tehtiin vertailukelpoisten tyyppien kotimarkkinamyynnin osalta kuukausittain, koska Turkin inflaatio oli korkea tutkimusajanjakson aikana. (79) Yhteistyössä toimineiden yritysten kaikkien muiden yhteisöön vietäväksi myymien tuotetyyppien osalta normaaliarvo laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Yritysten omat kotimarkkinoiden myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä kotimarkkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä saatu voittomarginaali lisättiin valmistuskustannuksiin. Korkean inflaation huomioon ottamiseksi muodostettiin laskennalliset normaaliarvot tutkimusajanjakson joka kuukaudelle. b) Vientihinta (80) Kaikki yhteistyössä toimineiden yritysten tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisön markkinoille suuntautui yhteisössä toimiville riippumattomille asiakkaille. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti. c) Vertailu (81) Tuontimaksujen ja välillisten verojen, alennusten, hyvitysten ja määrien, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, luottokustannusten, teknisen avun kustannusten ja palkkioiden erot otettiin huomioon, kun se oli aiheellista ja perusteltua. (82) Yksi vientiä harjoittava tuottaja pyysi perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan nojalla normaaliarvojen oikaisemista siten, että otettaisiin huomioon viivästetyin maksuehdoin maahantuoduista raaka-aineista maksettu 3 prosentin vero, koska kyseistä veroa ei kanneta raaka-aineista, jotka on tarkoitettu käytettäväksi maasta vietävien köysien valmistukseen. Paikalla tehdyssä tarkastuksessa todettiin, että yritykset saavat vuoden alussa oikeuden tuoda ilman tätä veroa tietyn määrän raaka-aineita edellisenä vuonna vietyjen valmiiden tuotteiden määrän perusteella riippumatta siitä, sisällytetäänkö kyseiset raaka-aineet kotimarkkinoilla myytäviin vai vietäviin valmiisiin tuotteisiin. Näin ollen ei voitu määrittää, onko vero maksettu maahan tuoduista raaka-aineista, jotka on fyysisesti sisällytetty kotimarkkinoilla myytyihin teräsvaijereihin. Näin ollen tämä pyyntö hylättiin. (83) Yksi vientiä harjoittava tuottaja pyysi perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan i alakohdan nojalla kotimarkkinahintojen oikaisemista kaupan portaan erojen huomioon ottamiseksi, koska kaikki vienti yhteisöön suuntautui jälleenmyyjille, mutta kotimarkkinamyynti suuntautui jälleenmyyjille ja loppukäyttäjille. Tätä oikaisua ei tehty, koska asianomainen yritys ei pystynyt osoittamaan, että kotimarkkinoilla esiintyisi hintojen ja toimintojen pysyviä ja selviä eroja väitetyissä kaupan eri portaissa. Toinen vientiä harjoittava tuottaja kuvaili jakelukanaviaan yhteisössä ja kotimarkkinoilla pyytäen oikaisua, muttei selittänyt mitenkään, miten tämä vaikuttaisi hintojen vertailtavuuteen. Paikalla tehdyn tarkastuksen yhteydessä saaduista selvityksistä kävi lisäksi ilmi, ettei tuottajan yhteisössä olevia jakelukanavia voida kuvata pyynnössä esitetyllä tavalla. Näin ollen oikaisua ei tehty tutkimuksen tässä vaiheessa. (84) Yhden vientiä harjoittavan tuottajan esittämä oikaisupyyntö vakuuksien antamisesta aiheutuvien välittömien kustannusten huomioon ottamiseksi hylättiin osittain sen määrän osalta, joka todellisuudessa vastasi pankkitakuista aiheutuneita kuluja. Tällaiset kustannukset kuuluvat toiminnan tavanomaisiin yleiskustannuksiin eikä niiden vuoksi voida tehdä oikaisua. Pyynnössä mainittiin myös myynnin tuotto, joka vähennettiin asianomaisten liiketoimien hinnasta. (85) Molemmat vientiä harjoittavat tuottajat esittivät perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan nojalla kaksi oikaisupyyntöä valuutan muuntamisen vuoksi. Pyynnöissä esitettiin seuraavaa: i) Euroina tai euroalueeseen liittyneiden yhteisön jäsenvaltioiden valuuttoina ilmoitetut vientihinnat olisi ensin muunnettava Yhdysvaltain dollareiksi, koska kotimarkkinahinnat ilmoitetaan dollareina, ja valuuttakurssina olisi käytettävä kurssia, joka oli voimassa 60 päivää ennen kauppalaskun päivämäärää (yhdessä tapauksessa mieluiten tutkimusajanjakson alun kurssia), koska euron kurssi oli pitkällä aikavälillä heikentynyt dollariin nähden. ii) Vientihinnat olisi tämän jälkeen muunnettava Yhdysvaltain dollareista Turkin liiroiksi käyttäen maksupäivän valuuttakurssia. (86) Ensin mainitun väitteen osalta todettiin, että vaikka kotimarkkinahinnat ilmoitettiin Yhdysvaltain dollareina, jottei niitä korkean inflaation vuoksi tarvitsisi jatkuvasti päivittää, kotimarkkinoiden laskutuksessa ja velkojen maksussa käytettävä valuutta oli Turkin liira. Koska hintavertailussa eurot oli muunnettava Turkin liiroiksi, komissio katsoi, että vienti- ja kotimarkkinahintojen vertailussa käytettävän valuuttakurssin olisi oltava Turkin liiran kurssi suhteessa euroon, joten ensin mainittua väitettä ei voitu hyväksyä. Komissio ei voinut hyväksyä myöskään toista yritysten esittämää väitettä. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisesti viejille voidaan kyllä myöntää aikaa vientihintojen oikaisemiseen valuuttakursseissa tapahtuneiden pitkän aikavälin muutosten huomioon ottamiseksi, mutta sen perusteella ei voida tehdä oikaisua, jossa otetaan huomioon myyntipäivän jälkeen tapahtuneet valuuttakurssien vaihtelut. (87) Molemmat vientiä harjoittavat tuottajat pyysivät normaaliarvojen oikaisemista perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan nojalla, jotta otettaisiin huomioon alv:n maksupäivän (myyntiä seuraavan kuukauden 25 päivä) ja kotimarkkina-asiakkaan maksupäivän välisenä aikana aiheutuneet rahoituskulut. Pyyntöön ei voitu suostua, koska yritykset eivät osoittaneet, että mainittu tekijä vaikuttaa hintojen vertailtavuuteen ja erityisesti että asiakkaat maksavat tällaisen tekijän eron vuoksi jatkuvasti eroavia hintoja kotimarkkinoilla. Alv:hen liittyvät rahoituskustannukset kuuluvat itse asiassa toiminnan tavanomaisiin yleiskustannuksiin. (88) Yksi vientiä harjoittava tuottaja pyysi myös perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan nojalla normaaliarvon oikaisemista, koska kotimarkkinamyynti ei ollut yhteisöön suuntautuvan viennin tapaan säännöllistä eikä määrällisesti suurta. Pyyntö hylättiin alustavasti, koska yritys ei ilmoittanut määrällisiä tietoja eikä osoittanut, että mainittu tekijä vaikuttaa hintojen vertailtavuuteen ja että asiakkaat maksavat tekijän eron vuoksi jatkuvasti eroavia hintoja kotimarkkinoilla. d) Polkumyyntimarginaali (89) Tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin yhteisöön viedyn tyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vastaavan tyypin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti. Vaikka molemmat vientiä harjoittavat tuottajat ilmoittivat, että hintojen rakenteessa on eroja eri ostajien, alueiden ja ajankohtien välillä, harjoitetun polkumyynnin todellinen laajuus kävi ilmi tämän menetelmän avulla. (90) >TAULUKON PAIKKA> (91) Koska yhteistyö oli laajaa (yli 80 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen Turkista yhteisöön suuntautuvasta viennistä), alustava jäännöspolkumyyntimarginaali vahvistettiin korkeimman yhteistyössä toimineelle yritykselle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi eli 58,1 prosentiksi. 7 Venäjä a) Yleistä i) Markkinatalousaseman arviointi (92) Kaksi venäläistä yritystä pyysi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan nojalla, että niille myönnettäisiin markkinatalousasema. Toinen kyseisistä venäläisistä yrityksistä toimitti vastauksen asianomaisten maiden tuottajille/viejille tarkoitettuun kyselyyn vasta määräajan jälkeen esittämättä viivästykselle hyväksyttävää syytä senkin jälkeen, kun sille oli annettu kaksi kertaa viikon mittainen lisäaika. Lisäksi vastaus oli selvästi puutteellinen. Yritys ei toimittanut tietoja yhteisöön suuntautuneesta vientimyynnistään eikä kotimarkkinamyynnistään eikä se myöskään toimittanut vaadittuja tietoja tuotantokustannuksista. Tämän vuoksi katsottiin, ettei yritys toiminut tutkimuksessa yhteistyössä, ja sille ilmoitettiin, että sitä koskevat, jäännösmarginaalin määrittämisen yhteydessä tehtävät päätelmät perustuisivat perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä oleviin tietoihin. Tämän vuoksi sen markkinatalousasemaa/yksilöllistä kohtelua koskeva pyyntö hylättiin. Yritys ei myöskään vastannut pyyntöön toimittaa lisätietoja ja selvityksiä, jotka olisivat olleet olennaisia sen markkinatalousasemaa/yksilöllistä kohtelua koskevan pyynnön kannalta. (93) Komissio hankki kaikki tarpeellisina pitämänsä tiedot ja tarkisti paikalla kaikki toisen yrityksen markkinatalousasemaa koskevassa pyynnössä esitetyt tiedot. (94) Todettiin, että kyseinen yritys ei täyttänyt useita perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa säädettyjä edellytyksiä; sillä oli esimerkiksi useita keskenään ristiriitaisia kirjanpitoja, joita oli mahdoton sovittaa yhteen, tietyt kustannustiedot eivät riittävästi ilmentäneet markkina-arvoja ja eräitä maksuja oli suoritettu hyvittämällä velkoja. (95) Neuvoa-antavan komitean kuulemisen jälkeen molemmille yrityksille ilmoitettiin näin ollen, että niille ei voida myöntää markkinatalousasemaa. ii) Vertailumaan valinta (96) Koska yksikään yritys ei täyttänyt markkinatalousaseman myöntämisen edellytyksiä, venäläisten vientiä harjoittavien tuottajien vientihintoja oli verrattava sopivan vertailumaan osalta määritettyyn normaaliarvoon perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti. (97) Valituksen tekijä ehdotti vertailumaaksi Tsekkiä. Komissio suunnitteli tutkimuksen vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa vertailumaaksi Tsekkiä tai Brasiliaa. Kaksi venäläistä vientiä harjoittavaa tuottajaa ilmoitti asetetussa määräajassa hyväksyvänsä mainitut maat alustavasti vertailumaiksi ja voivansa mahdollisesti hyväksyä myös Etelä-Korean. Valituksen tekijä esitti eräitä varauksia Brasilian suhteen erityisesti maan soveltamien tullien suuruuden vuoksi. Valituksen tekijä piti Tsekkiä sopivana valintana ja ehdotti vaihtoehdoksi myös Kanadaa. (98) Yksikään brasilialaisista tuottajista, joihin oli otettu yhteyttä, ei vastannut yhteistyöpyyntöön. Komissio yritti myös saada kanadalaisia tuottajaa yhteistyöhön, mutta tuloksetta. Muita tiedossa olevia tuottajamaita ei harkittu, koska kyseisistä maista peräisin olevaan tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin sovellettiin parhaillaan polkumyyntitoimenpiteitä tai niitä oli aiempien tutkimusten perusteella pidetty soveltumattomina perustein, jotka eivät olleet muuttuneet (vähäinen kilpailu Norjassa, yhteistyön puute Yhdysvalloissa)(6). (99) Suurin osa tsekkiläisen yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinoillaan myymistä tarkasteltavana olevan tuotteen tyypeistä erosi venäläisten tuottajien yhteisöön viemistä tyypeistä. (100) Komissio tarkasteli tämän vuoksi, voitaisiinko vertailumaana käyttää jotakin muuta menettelyssä osallisena olevaa maata. Korean tasavaltaa pidettiin sopivimpana vertailumaana perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan nojalla. Etelä-Korean kotimarkkinat ovat ensinnäkin kooltaan suurimmat ja niillä toimii huomattava määrä kilpailevia paikallisia tuottajaa; toiseksi Etelä-Korean kotimarkkinat ovat edustavimmat tarkasteltavana olevan tuotteen tyyppien ja myyntimäärien suhteen Venäjältä yhteisöön suuntautuvaan vientiin vertailun kannalta. Asianomaisille osapuolille ilmoitettiin perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti, että Korean tasavaltaa suunniteltiin vertailumaaksi, eikä vastaväitteitä esitetty. iii) Yksilöllinen kohtelu (101) Perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti yhteisön toimielinten käytäntönä on määrittää muille kuin markkinatalousmaille koko maata koskeva tulli lukuun ottamatta tapauksia, joissa vientiä harjoittavat tuottajat voivat osoittaa, että ne ovat oikeudellisesti ja tosiasiallisesti riittävän itsenäisiä tavalla, jota voidaan verrata markkinatalousmaassa vallitsevaan tilanteeseen ja jonka perusteella on oikeutettua poiketa yhden ainoan koko maata koskevan tullin määrittämisestä. Tämän vuoksi asianomaisille osapuolille menettelyn vireillepanon yhteydessä lähetettyyn markkinatalousasemaa koskevaan hakemuslomakkeeseen sisällytettiin yksityiskohtaisia kysymyksiä asiasta. (102) Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa, jotka pyysivät markkinatalousasemaa, pyysivät myös yksilöllistä kohtelua siinä tapauksessa, että markkinatalousasemaa koskeva pyyntö hylättäisiin. (103) Toisen yrityksen yksilöllistä kohtelua koskeva pyyntö hylättiin, koska yhteistyön puuttumisen vuoksi sitä koskevat jäännösmarginaalin määrittämisen yhteydessä tehtävät päätelmät perustuvat perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä oleviin tietoihin (ks. johdanto-osan 92 kappale). (104) Komissio hankki kaikki tarpeellisena pidetyt tiedot, tarkisti paikalla kaikki toisen yrityksen pyynnössään esittämät tiedot ja arvioi tietoja yksilöllisen kohtelun edellytysten(7) perusteella seuraavasti: - ensimmäinen peruste (pääoman ja voittojen kotiuttamisen vapaus) ei sovellu tähän tapaukseen, koska Cherepovetsky Staleprokatny Zavod -osakeyhtiö, jäljempänä "CHSPZ", on kokonaisuudessaan venäläisomisteinen, - vientihintojen ja määrien määrittämiseen ei todettu kohdistuvan rajoituksia; suurin osa pyynnön esittäneen yrityksen ja kahden ylemmän tason emoyritysten osakkeista on yksityishenkilöiden omistuksessa, - CHSPZ käyttää liiketoimissaan Venäjän federaation keskuspankin valuuttakurssia, joka on Moskovan kansainvälisen valuutanvaihtokeskuksen markkinahintainen kurssi, - yrityksen, emoyrityksen tai kyseisen emoyrityksen pääosakkaan hallinnossa ei todettu valtion puuttumista asioihin. (105) Yritykselle myönnettiin näin ollen yksilöllinen kohtelu. b) Normaaliarvo (106) Venäläisten vientiä harjoittavien tuottajien normaaliarvo laskettiin yhteistyössä toimineille korealaiselle yrityksille määritettyjen normaaliarvojen perusteella johdanto-osan 47-49 kappaleessa kuvattuja menetelmiä käyttäen. Tässä yhteydessä käytettiin niitä Korean kotimarkkinoilla myytyjä tyyppejä, joiden todettiin olevan vertailukelpoisia Venäjältä yhteisöön vietyjen tyyppien kanssa. c) Vientihinta (107) Yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan vientihinta määritettiin tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. d) Vertailu (108) Vientihintaa oikaistiin tarvittaessa kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten sekä pakkauskustannusten, luottokustannusten ja palkkioiden erojen huomioon ottamiseksi. Koska muiden kuin markkinatalousmaiden kustannuksia ei voida ottaa huomioon hintojen määrityksessä, jonka perusteella vientihintojen ja normaaliarvon vertailu tehdään, vientihintoihin tehdyt oikaisut Venäjällä aiheutuneiden kuljetuskustannusten ja niihin liittyvien kustannusten (käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannukset) huomioon ottamiseksi perustuivat vertailumaan kustannuksiin. (109) Jotta vapaasti tehtaalla -tason vertailu olisi tasapuolista, myös yhteistyössä toimineiden korealaisten yritysten normaaliarvojen perusteella määritettyä normaaliarvoa oikaistiin niin, että siinä otettiin huomioon fyysisten ominaisuuksien (mukaan luettuna Koreassa valmistetun ja siellä myydyn tuotteen ja Venäjällä valmistetun ja yhteisöön viedyn tuotteen yleisten laatuerojen arvioitu markkina-arvo), tuontimaksujen, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten ja palkkioiden erot, kun se oli aiheellista ja perusteltua. e) Polkumyyntimarginaali (110) Yhteisöön viedyn tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin tyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vastaavan tyypin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti. (111) >TAULUKON PAIKKA> (112) Koska yksi tiedossa oleva viejä kieltäytyi yhteistyöstä, Venäjään sovellettavan alustavan jäännöspolkumyyntimarginaalin määrittämisessä käytettiin johdanto-osan 33 kappaleessa selostettua menetelmää niiden maiden osalta, joissa yhteistyö oli vähäistä. Tällä perusteella laskettu jäännöspolkumyyntimarginaali on 50,7 prosenttia. 8 Polkumyyntiä koskeva päätelmä (113) Komissio määritti huomattavat polkumyyntimarginaalit kaikille Thaimaassa, Tsekissä, Turkissa ja Venäjällä yhteistyössä toimiville yrityksille. Korean tasavallan ja Malesian polkumyyntimarginaalit olivat vähimmäistasoa. C YHTEISÖN TUOTANNONALA 1 Yhteisön tuotanto (114) Tarkasteltavana olevaa tuotetta valmistavat yhteisössä seuraavat yritykset: - tuottajat, jotka esittivät valituksen tai tukivat sitä ja toimivat tutkimuksessa yhteistyössä (ks. johdanto-osan 118 kappale), - tuottajat, jotka esittivät valituksen, mutta joita ei pidetty tässä tutkimuksessa yhteistyössä toimineina (ks. johdanto-osan 120 kappale), - muut tuottajat, jotka eivät kuuluneet valituksen esittäjiin, jotka mahdollisesti toimittivat yleisiä tietoja mutta jotka eivät vastustaneet menettelyä. (115) Komissio totesi, että kahdeksan valituksen tehnyttä tai sitä tukenutta yhteisön tuottajaa osti tutkimusajanjakson aikana teräsvaijereita eri lähteistä yhteisön ulkopuolelta, myös asianomaisista maista. Tämän tuonnin kokonaismäärän osuus kaikesta tuotannosta oli vähäpätöinen (alle 1 prosenttia niiden tuotannosta tutkimusajanjakson aikana). Erityisesti asianomaisista maista tutkimusajanjakson aikana tuotu määrä oli alle 0,5 prosenttia valituksen tehneiden tai sitä tukeneiden yhteisön tuottajien teräsvaijereiden tuotannosta. Komissio katsoi tästä syystä, että näissä hankinnoissa oli noudatettu sellaisten tuottajien tavanomaista kaupallista käytäntöä, joiden on täydennettävä omaa tuotevalikoimaansa pienellä määrällä tuontituotteita. Näin ollen pääteltiin, ettei ollut perusteita jättää yhtään näistä yhteisön tuottajista koko yhteisön tuotantoa koskevien laskelmien ulkopuolelle. (116) Kaikkien kyseisten yritysten valmistamien teräsvaijereiden tuotanto muodostaa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannon. 2 Yhteisön tuotannonalan määritelmä (117) Komissio tarkasteli, edustivatko yhteistyössä toimineet valituksen tehneet tai sitä tukeneet yhteisön tuottajat suurinta osaa tarkasteltavana olevan tuotteen koko tuotannosta yhteisössä, ja päätyi siihen, että ne edustivat 70,6:ta prosenttia teräsvaijereiden koko tuotannosta yhteisössä tutkimusajanjakson aikana. Komissio katsoi tästä syystä, että valituksen tehneet tai sitä tukeneet yhteisön tuottajat edustavat yhteisön tuotannonalaa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Näihin yrityksiin viitataan jäljempänä ilmaisulla "yhteisön tuotannonala". (118) Seuraavat yhteisön tuottajat muodostivat yhteisön tuotannonalan: - Bridon International, Retford, Yhdistynyt kuningaskunta - BTS Drahtseile GmbH, Saksa - Cables y Alambres Especiales, SA, Espanja - CASAR Drahtseilwerk Saar GmbH, Saksa - Cordoaria Oliveira Sá - Manuel Rodrigues de Oliveira Sá & Filhos, SA, Portugali - Drahtseilerei Gustav Kocks GmbH & Co., Saksa - Drahtseilwerk GmbH, Saksa - Drahtseilwerk Hemer GmbH & Co. KG, Saksa - Hamburger Drahtseilerei A. Steppuhn GmbH, Saksa - Metal Press SRL, Italia - Randers Rebslaaeri A/S, Tanska - Redaelli Tecna Cordati SpA, Italia - Trefileurope, Ranska - Trenzas y Cables, SL, Espanja - Vereinigte Drahtseilwerke GmbH, Saksa - Voest-Alpine Austria Draht GmbH, Itävalta - Wadra GmbH, Saksa. (119) Drahtseilwerk Hemer GmbH & Co. KG aloitti teräsvaijereiden tuotannon vasta tammikuussa 2000. Tämän vuoksi yritys ei voinut toimittaa tietoja tarkastelujaksolta. Näin ollen sen toimittamia tietoja ei ole otettu huomioon laskelmissa. 3 Muut yhteisön tuottajat (120) Viiteen tuottajaan, jotka kuuluivat valituksen tehneeseen EWRIS-järjestöön, mutteivät toimineet yhteistyössä (Iscar SRL, Metalcalvi Wire Ropes SRL, Midland Wire Cordage Co. Ltd, Teufelberger Seil GmbH ja Westfälische Drahtindustrie GmbH - Seilfabrik Zwickau), sekä valituksen esittäjiin kuulumattomiin tuottajiin, jotka mahdollisesti toimittivat yleisiä tietoja mutta jotka eivät vastustaneet menettelyä, viitataan jäljempänä ilmaisulla "muut yhteisön tuottajat". D VAHINKO 1 Alustavat huomautukset (121) Koska Korean ja Malesian osalta todetut polkumyyntimarginaalit ovat vähimmäistasoa, vahingon ja syy-yhteyden arviointi koskee muita tutkimuksen kohteena olevia maita eli Thaimaata, Tsekkiä, Turkkia ja Venäjää, jäljempänä "asianomaiset maat". (122) Vahinkoa olisi arvioitava ottaen huomioon tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa asetuksella (EY) N:o 1796/1999(8) käyttöön otetut polkumyyntitoimenpiteet. Kyseisellä asetuksella otettiin käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tarkasteltavana olevan tuotteen Etelä-Afrikasta, Intiasta, Kiinan kansantasavallasta, Meksikosta, Puolasta, Ukrainasta ja Unkarista peräisin olevassa tuonnissa. 2 Vahinkoa koskevien tietojen kerääminen (123) Komissio pyysi koko yhteisön tuotannonalalta tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyviä tuotantoa, kapasiteettia, kapasiteetin käyttöastetta, myyntiä, varastoja ja työllisyyttä koskevia tietoja. Ottaen kuitenkin huomioon yhteisön tuotannonalan tuottajien suuren määrän sekä perusasetuksen 6 artiklan 9 kohdassa säädetyt määräajat komissio arvioi jäljelle jääneitä vahingon osoittimia yhteisön tuotannonalan yrityksistä valitun otoksen perusteella. Kun mainitut vahingon osoittimet liittyvät otoksen tietoihin, asiasta mainitaan tässä asetuksessa nimenomaisesti. Jos tällaista mainintaa ei ole, vahingon osoittimet liittyvät tietoihin, jotka on saatu kaikilta yhteisön tuotannonalan muodostavilta yhteisön tuottajilta. (124) Otanta tehtiin yritysten maantieteellisen sijainnin ja tuotantomäärien perusteella. Otokseen valittiin keskisuuria ja suuria yhteisön tuottajaa kuudesta jäsenvaltiosta: BTS Drahtseile GmbH, Randers Rebslaaeri A/S, Redaelli Tecna Cordati SpA, Trefileurope, Trenzas y Cables, SL ja Teufelberger Seil GmbH. Viimeksi mainittu yritys ei toiminut tutkimuksessa yhteistyössä, minkä vuoksi se jätettiin pois otoksesta. (125) Otokseen valittujen yhteistyössä toimineiden yritysten osuus yhteisön tuotannonalan vuonna 1999 valmistaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannon määrästä oli 51 prosenttia. 3 Todettavissa oleva yhteisön kulutus (126) Todettavissa oleva yhteisön kulutus määritettiin kyselyyn annettujen vastausten (yhteisön tuotannonalan myyntimäärät), Eurostatin tietojen (tuonnin määrä) ja valituksensa esitettyjen tietojen (muiden yhteisön tuottajien myyntimäärät) perusteella. (127) Olisi huomattava, että todettavissa olevan kulutuksen kehitykseen vaikuttaa suuresti tuojien/kauppiaiden (merkittävien varastonpitäjien) käyttäytyminen yhteisön markkinoilla, koska ne toimivat välittäjinä teräsvaijereiden tuottajien ja käyttäjien välillä. Todettavissa olevat kulutusluvut heijastavat siten ensi sijassa tuojien/kauppiaiden tarkastelujakson aikana tekemiä hankintoja eivätkä välttämättä käyttäjien hankkimia määriä. (128) Edellä mainittujen tietojen perusteella laskettiin, että yhteisön todettavissa oleva kulutus laski tarkastelujaksona 6 prosenttia: 156658 tonnista vuonna 1997 147963 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Kun otetaan huomioon, että kulutus oli noussut 9 prosenttia eli 170922 tonniin vuonna 1998, vuoden 1999 lasku 147104 tonniin voidaan selittää sillä, että tuojat/kauppiaat myivät vuonna 1998 kertyneita varastojaan. Niistä maista, joihin alettiin soveltaa polkumyyntitulleja vuonna 1999, peräisin oleva tuonti lisääntyi 28 prosenttia vuonna 1998 ja väheni tämän jälkeen merkittävästi vuonna 1999 ja tutkimusajanjaksona. Tämä selitys vaikuttaa täsmäävän myös sen kanssa, että teräsvaijereita eniten käyttävien alojen (kalatalous, kaivostoiminta, öljyn- ja kaasunporauslautat sekä rakennusala, mm. hissit) kasvu on koko tarkastelujakson ajan ollut vähäistä, kalatalouden tapauksessa negatiivista. 4 Tarkasteltavana olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi (129) Komissio tutki perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti, olisiko asianomaisista maista peräisin olevien teräsvaijereiden tuontia arvioitava kumulatiivisesti. (130) Todettiin, että kustakin asianomaisesta maasta peräisin olevalle tuonnille määritetty polkumyyntimarginaali ylitti perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdassa määritellyn vähimmäistason ja että kustakin maasta tulevan tuonnin määrä ei ollut vähäpätöinen. (131) Kilpailuedellytyksiä tutkittaessa ilmeni, että asianomaisista maista tuodut teräsvaijerit olivat tuotetyypeittäin tarkasteltuina samanlaisia kaikilta oleellisilta fyysisiltä ja teknisiltä ominaisuuksiltaan. Samaten tuotetyypeittäin tarkasteltuina kyseiset teräsvaijerit olivat vaihdettavissa keskenään ja niitä myytiin yhteisön markkinoilla tarkastelujakson aikana keskenään verrattavissa olevien myyntikanavien kautta samoin kaupan edellytyksin. Olisi huomattava, että tuotujen teräsvaijereiden katsottiin tämän vuoksi kilpailevan keskenään ja yhteisössä tuotettujen teräsvaijereiden kanssa. (132) Komissio katsoi edellä esitetyn perusteella, että perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät ja että asianomaisista maista peräisin olevaa vientiä olisi tämän vuoksi tarkasteltava kumulatiivisesti. 5 Tuonti asianomaisista maista a) Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä ja markkinaosuus (133) Asianomaisista maista peräisin olevien teräsvaijereiden yhteisöön suuntautuneen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä kasvoi jatkuvasti: se oli 5100 tonnia vuonna 1997, 7233 tonnia vuonna 1998, 13644 tonnia vuonna 1999 ja 16052 tonnia tutkimusajanjakson aikana, eli tarkastelujakson kasvu oli 215 prosenttia. (134) Asianomaisten maiden markkinaosuus kasvoi tarkastelujaksona 7,5 prosenttiyksikköä: se oli 3,3 prosenttia vuonna 1997, 4,2 prosenttia vuonna 1998, 9,3 prosenttia vuonna 1999 ja 10,8 prosenttia tutkimusajanjaksona. Suurin nousu oli vuonna 1999 (+ 5,1 prosenttiyksikköä), jolloin otettiin käyttöön polkumyyntitoimenpiteet eräistä muista kolmansista maista peräisin olevassa tuonnissa aiemman menettelyn perusteella. b) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hinnat i) Hintojen kehitys (135) Asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin hinnat (euroa/kg) laskivat Eurostatin tietojen mukaan 16 prosenttia vuosina 1997-1998 ja pysyivät tämän jälkeen vakaina. ii) Hinnan alittavuus (136) Hinnan alittavuuden arvioimiseksi yhteisön tuotannonalaa ja asianomaisia vientiä harjoittavia tuottajaa pyydettiin toimittamaan tietoja teräsvaijereiden myyntihinnoista malleittain seuraavin perustein: säikeiden lukumäärä, säikeessä olevien lankojen lukumäärä, säikeen lankarakenne, ydin, langan materiaali, vetolujuus, langan ominaispiirteet, vaijerin ominaispiirteet, vaijerin päällyste ja vaijerin halkaisija. (137) Koska yhteisön tuottajaa oli otoksessa useita ja sekä asianomaiset vientiä harjoittavat tuottajat että yhteisön tuotannonala myivät yhteisön markkinoilla useita eri malleja, komissio jakoi mallit ryhmiin niiden perusteiden mukaan, joita pidettiin keskeisinä yhteisön markkinoiden hinnan määräytymisen kannalta. Tässä yhteydessä ei otettu huomioon vetolujuutta, koska todettiin, ettei sillä ole erillistä vaikutusta myyntihintoihin. (138) Lisäksi vientiä harjoittavien tuottajien hintoja oikaistiin tuonnin jälkeisten kustannusten (tullit, määrämaan rahti- ja käsittelykulut) huomioon ottamiseksi yhden etuyhteydettömän tuojan toimittamien perusteltujen tietojen perusteella. Näitä hintoja oikaistiin myös kaupan portaan erojen mukaisesti, jotta otettaisiin huomioon etuyhteydettömille tuojille tuonnin ja vapaasti tehtaalla -myynnin välillä aiheutuneet kustannukset. (139) Komissio vertasi kunkin teräsvaijerityypin osalta vientiä harjoittavien tuottajien ja yhteisön tuotannonalan ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta samassa kaupan portaassa veloittamia keskimääräisiä myyntihintoja ilman hyvityksiä ja veroja. (140) Seuraavassa taulukossa esitetään edellä kuvatulla menetelmällä laskettu hintojen ero ilmaistuna prosentteina yhteisön tuotannonalan painotetusta keskimääräisestä hinnasta (vapaasti tehtaalla -hinta) eli hinnan alittavuuden marginaali: >TAULUKON PAIKKA> 6 Yhteisön tuotannonalan tilanne a) Tuotanto, käyttöön otettu kapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste (141) Yhteisön tuotannonalan tuotanto väheni tarkastelujaksona yli 8 prosenttia: 107735 tonnista vuonna 1997 99588 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Vuonna 1998 tuotanto lisääntyi 6 prosenttia, mutta myyntiennusteet olivat suuremmat kuin myynnin todellinen kasvu, ja varastot kasvoivat (19 prosenttia), koska tuojat lisäsivät tuontiaan huomattavasti erityisesti niistä maista, joihin nyt sovelletaan polkumyyntitoimenpiteitä. Vuonna 1999 tuotanto laski noin 15000 tonnia varastojen kasvun ja myynnin vähenemisen vuoksi. Polkumyyntitoimenpiteiden vuonna 1999 tapahtuneen käyttöönoton jälkeen tuotanto vakautui noin 100000 tonniin. (142) Yhteisön tuotannonalan kapasiteetti lisääntyi tarkastelujakson aikana 7 prosenttia 203319 tonnista vuonna 1997 209313 tonniin vuonna 1998, 213984 tonniin vuonna 1999 ja 216904 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Kapasiteetin lisäys johtui uusista koneinvestoinneista. (143) Uusien koneiden saanti vanhojen, mutta edelleen käyttökelpoisten (eräissä tapauksissa jo täyden poistoajan palvelleiden) koneiden rinnalle sekä optimaaliset asetusajat ja työvuorojen määrä johtivat siihen, että kapasiteetin käyttöaste oli alhainen koko tarkastelujakson ajan (53 prosenttia vuonna 1997, 55 prosenttia vuonna 1998 ja 46 prosenttia vuonna 1999 ja tutkimusajanjaksona). Vaikka yhteisön tuotannonala valmistaisi nykyisen tuotantonsa lisäksi vielä saman määrän tuotteita kuin asianomaiset maat myyvät tällä hetkellä yhteisön markkinoille, sen kapasiteetin käyttöaste pysyisi edelleenkin noin 55 prosentissa. b) Varastot (144) Yhteisön tuotannonalan varastojen loppumäärät kasvoivat 13 prosenttia tarkastelujakson aikana eli 26136 tonnista vuonna 1997 29660 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Varastojen määrä on kuitenkin pienentynyt vuoden 1998 huippulukemista 31208 tonnista 30050 tonniin vuonna 1999. c) Kasvu, myynnin määrä ja markkinaosuus (145) Yhteisön markkinoiden kasvumahdollisuuksiin vaikuttavat teräsvaijereita käyttävien alojen omien kasvumahdollisuuksien rajallisuus ja yhteisön tuotannonalan kyky kilpailla kolmansista maista tulevan halpatuonnin kanssa. Yhteisön tuotannonala ei pystynyt saamaan täyttä hyötyä siitä, että markkinoilta poistui käytännössä kokonaan tuonti maista, joihin alettiin vuonna 1999 soveltaa polkumyyntitoimenpiteitä, sillä kyseisen tuonnin korvasi suurelta osin polkumyynnillä tapahtuva tuonti tässä tutkimuksessa mukana olevista maista. (146) Yhteisön tuotannonalan myynti etuyhteydettömille asiakkaille yhteisön markkinoilla väheni tarkastelujakson aikana 5 prosenttia eli 71125 tonnista vuonna 1997 67671 tonniin tutkimusajanjakson aikana (vuonna 1998 myynti kasvoi 72676 tonniin, mutta laski 66331 tonniin vuonna 1999), vaikka se näytti toipuvan hieman vuonna 1999 tapahtuneen polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen. (147) Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni 0,6 prosenttiyksikköä tarkastelujakson aikana: se oli 55,2 prosenttia vuonna 1997 ja 50,5 prosenttia vuonna 1998, pysyi vakaana vuonna 1999 ja tutkimusajanjakson aikana (54,3 ja 54,6 prosenttia). Samaan aikaan asianomaisten maiden markkinaosuus kasvoi edelleen. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden kasvu vuonna 1999 johtui lähinnä siitä, että kulutus väheni sen jälkeen, kun varastoja oli kasvatettu juuri ennen vuonna 1999 tapahtunutta polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönottoa. d) Myyntihinnat ja niihin vaikuttavat tekijät - otoksen tiedot (148) Yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla etuyhteydettömille asiakkaille myymien teräsvaijereiden painotettu keskimääräinen myyntihinta nousi 8 prosenttia tarkastelujakson aikana. Tämä nousu tapahtui lähinnä vuonna 1999, jolloin se oli 6 prosenttia. Tutkimusajanjakson aikainen 1 prosentin hinnannousu on vähäinen, kun otetaan huomioon vuonna 1999 käyttöön otettujen polkumyyntitoimenpiteiden taso. Pääasiallisen raaka-aineen (teräslankojen) hinta, jonka osuus valmistuskustannuksista on jopa 50 prosenttia, laski vuonna 1999 ja pysyi vakaana tutkimusajanjakson aikana. e) Kannattavuus, sijoitetun pääoman tuotto ja kassavirta - otoksen tiedot (149) Yhteisön tuotannonalan myynti etuyhteydettömille asiakkaille yhteisön markkinoilla on jatkuvasti ollut tappiollista (ennen veroja laskettuna) tarkastelujakson aikana (- 1,4 prosenttia vuonna 1997, - 1,5 prosenttia vuonna 1998 ja - 0,6 prosenttia vuonna 1999) lukuun ottamatta tutkimusajanjaksoa, jolloin se pääsi omilleen. Tämä heikko taloudellinen tulos syntyi aikana, jolloin markkinoilla oli koko ajan polkumyynnillä tapahtunutta tuontia. (150) Sijoitetun pääoman tuottoa ja kassavirtaa koskevat tiedot olivat kunkin otokseen valitun yrityksen osalta saatavilla vain yrityksen koko toiminnasta. Koska tarkasteltavana oleva tuote on ainoastaan yksi tuote otokseen valittujen yhteisön tuottajien tuotteiden joukossa, näiden osoittimien ei voida katsoa kuvastavan yhteisön tuotannonalan tilannetta tarkasteltavana olevan tuotteen suhteen. On kuitenkin selvää, että tarkasteltavana olevan tuotteen heikko kannattavuus ei vaikuttanut myönteisesti todettuun sijoitetun pääoman alhaiseen tuottoon eikä toiminnoista saatavaan kassavirtaan. f) Investoinnitjapääoman saanti - otoksen tiedot (151) Investointien määrä lisääntyi tarkastelujakson aikana 5,8 miljoonasta eurosta vuonna 1997 11,6 miljoonaan euroon vuonna 1998, 22,3 miljoonaan euroon vuonna 1999 ja 21,5 miljoonaan euroon tutkimusajanjakson aikana. Suuri osa kokonaisinvestoinneista kohdistui tehtaisiin ja koneisiin; vuonna 1997 niiden osuus oli noin 95 prosenttia ja tutkimusajanjakson aikana 44 prosenttia. Tarkastelujakson aikana suurin osa muista investoinneista kohdistui rakennuksiin. Tehtaisiin ja koneisiin tehtävät investoinnit ovat olennaisen tärkeitä yhteisön tuotannonalan kilpailukyvylle pitkällä aikavälillä. Investointeja olisi siis jatkettava myös aikoina, kun kannattavuus on heikko. (152) Näiden investointien vaikutus yhteisön tuotannonalan kannattavuuteen otetaan huomioon lähinnä poistojen ja maksettujen korkojen muodossa. Koska suurin osa investoinneista on kohdistunut tehtaisiin ja koneisiin (poistoaika noin 10 vuotta) ja rakennuksiin (poistoaika noin 25 vuotta), näiden investointien vaikutus yhteisön tuotannonalan kannattavuuteen tarkastelujakson aikana on näin ollen vähäinen. (153) Yhteisön tuotannonalan pääoman saanti joko emoyrityksiltä tai pankkijärjestelmästä ei näytä heikenneen. g) Työllisyys (154) Työllisyys heikkeni jatkuvasti: vuonna 1997 ala työllisti 2226 henkilöä, mutta tutkimusajanjakson aikana vain 2045 henkilöä. Työllisyys aski siis 8 prosenttia tarkastelujakson aikana. Työllisyyden aleneminen johtui lähinnä yhteisön tuotannonalan rakenneuudistuksista. h) Tuottavuus (155) Yhteisön tuotannonalan tuottavuus ilmaistuna tonneina työntekijää kohti parani ainoastaan yhden prosentin tarkastelujakson aikana. Vuonna 1998 tuottavuus parani tuotannon kasvun myötä, mutta heikkeni vuonna 1999, koska tuotanto väheni nopeammin kuin työllisyystilanne heikkeni. Tuottavuus parani hieman tutkimusajanjakson aikana, koska tuotanto lisääntyi ja työllisyystilanne heikkeni hieman. i) Palkat - otoksen tiedot (156) Yhteisön tuotannonalan työvoimakustannukset tuotosyksikköä kohden (euroa/kg) pysyivät vakaina tarkastelujakson ajan. j) Tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin suuruus (157) Asianomaisista maista tulevan tuonnin määrän ja hintojen vuoksi tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin suuruuden vaikutusta yhteisön tuotannonalaan ei voida pitää vähäpätöisenä. k) Vahinkoa koskevat päätelmät (158) Tarkastelujakson aikana asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä kasvoi 215 prosenttia ja sen markkinaosuus kasvoi 3,3 prosentista 10,8 prosenttiin. (159) Vuonna 1999 tapahtuneen polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen yhteisön tuotannonalan tilanne vakautui tutkimusajanjakson aikana, mutta oli edelleen heikko: tuotanto pysyi melko vakaana, kapasiteetin käyttöaste pysyi samalla tasolla ja varastot pienenivät hieman, 30050 tonnista 29660 tonniin. Vaikka myynti lisääntyi hieman eli 66331 tonnista vuonna 1999 67671 tonniin tutkimusajanjakson aikana, yhteisön tuotannonalan markkinaosuus ei kasvanut huolimatta siitä, että toimiva kilpailu palautui niiden maiden osalta, joihin sovellettiin polkumyyntitoimenpiteitä. (160) Vaikka yhteisön tuotannonalan kannattavuus parani tarkastelujakson aikana hieman, - 1,4 prosentista 0 prosenttiin, se jäi edelleen tasolle, joka on riittämätön yhteisön tuotannonalan kannattavuuden kannalta pitkällä aikavälillä. Yhteisön tuotannonalan hinnat eivät myöskään nousseet tutkimusajanjakson aikana odotetulla tavalla sen jälkeen, kun vuonna 1999 otettiin käyttöön polkumyyntitoimenpiteet. Yhteisön tuotannonala ei siis juuri voinut hyötyä vuonna 1999 käyttöön otetuista polkumyyntitoimenpiteistä, koska asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin määrä lisääntyi hinnoilla, jotka merkittävästi alittivat yhteisön tuotannonalan hinnat. (161) Edellä esitetyn perusteella katsotaan alustavasti, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa. E SYY-YHTEYS 1 Alustavat huomautukset (162) Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välistä syy-yhteyttä koskevia alustavia päätelmiä varten komissio tutki asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutuksia yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. (163) Jäljempänä tarkastellaan perusasetuksen 3 artiklan 7 kohdan mukaisesti muita tiedossa olevia tekijöitä kuten kulutuksen kehitystä, yhteisön tuottajien tilannetta, yhteisön tuotannonalan vientitulosta, kolmansista maista tulevan tuonnin kehitystä ja vaikutusta sekä raaka-ainekustannusten muutosten vaikutusta sen määrittämiseksi, olisiko jokin muu tekijä kuin polkumyynnillä tapahtunut tuonti poistanut polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välisen yhteyden. 2 Tarkasteltavana olevan tuonnin vaikutukset (164) Aluksi on todettava, että teräsvaijerimarkkinoilla, joilla tuotteet ovat suuressa määrin standardisoituja, kilpailu tapahtuu suurelta osin hinnoilla. (165) Asianomaisista maista tulevan tuonnin kasvu sekä se, että yhteisön tuotannonala ei pystynyt kohtuudella hyötymään vuonna 1999 käyttöön otettujen polkumyyntitoimenpiteiden vaikutuksesta, osuvat kiistatta yksiin. Lisäksi asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin hintojen todettiin alittaneen merkittävästi yhteisön tuotannonalan hinnat tutkimusajanjaksolla. (166) Sen jälkeen kun Etelä-Afrikasta, Intiasta, Kiinan kansantasavallasta, Meksikosta, Puolasta, Ukrainasta ja Unkarista peräisin olevassa tuonnissa otettiin vuonna 1999 käyttöön polkumyyntitoimenpiteet, yhteisön tuotannonala pystyi vakiinnuttamaan ja jonkin verran jopa parantamaan tuotanto-, varasto- ja myyntitilannettaan sekä kapasiteettinsa käyttöastetta, vaikka sen markkinaosuuden ja kannattavuuden kehitys oli epätyydyttävää. (167) Asianomaisista maista tuleva tuonti kasvoi huomattavasti vuonna 1999 ja tutkimusajanjakson aikana. Kyseinen tuonti on paitsi suurelta osin korvannut toimenpiteiden kohteena olevista maista tulevan tuonnin myös kasvattanut osuuttaan yhteisön tuotannonalan ja myös muiden yhteisön tuottajien kustannuksella. Mainittu tuonti on tapahtunut yhteisön tuotannonalan hinnat huomattavasti alittavin hinnoin. Kaikella tällä on kiistaton yhteys siihen tosiseikkaan, että yhteisön tuotannonala ei pystynyt merkittävästi hyötymään mainittujen toimenpiteiden vaikutuksesta siten, että se olisi voinut liikenevän kapasiteetin tai myynnin määrän kasvun avulla korjata heikon taloudellisen tilanteensa (tutkimusajanjakson aikana yhteisön tuotannonala oli vasta kannattavuusrajalla). (168) Tämän vuoksi voidaan päätellä, että asianomaisista maista peräisin oleva tuonti on suuressa määrin kumonnut vuonna 1999 käyttöön otettujen polkumyyntitoimenpiteiden vaikutukset ja että yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden nollakasvun, hintatason ja erityisesti tuottavuuden heikon tilanteen voidaan katsoa johtuvan asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista. 3 Muiden tekijöiden vaikutus a) Todettavissa olevan kulutuksen kehittyminen (169) Komissio tarkasteli, olisiko yhteisön tuotannonalan tilanteen heikentyminen aiheutunut merkittävässä määrin todettavissa olevan kulutuksen kehityksestä. (170) On huomattava, että vaikka todettavissa oleva kulutus kasvoi vuonna 1998 huomattavasti eli 9 prosenttia, yhteisön tuotannonalan myynnin määrä pysyi lähes samana. Kasvusta hyötyivät ainoastaan asianomaiset maat, Korea, Malesia ja ne maat, joihin tällä hetkellä sovelletaan polkumyyntitoimenpiteitä. Näiden maiden markkinaosuus kasvoi samaan aikaan kun yhteisön tuotannonalan markkinaosuus vastaavana aikana laski 4,7 prosenttiyksikköä. Tämä tapahtui samanaikaisesti aikaisemman polkumyyntitutkimuksen vireillepanon kanssa ja voidaan selittää teräsvaijereiden tuojien varastojen karttumisella. Todettavissa oleva kulutus supistui vuonna 1999, jolloin otettiin käyttöön polkumyyntitoimenpiteet aiemman menettelyn perusteella ja tuojat myivät varastojaan. Tämän ajanjakson aikana yhteisön tuotannonalan yhteisössä oleville etuyhteydettömille asiakkaille suuntautuneen myynnin määrä väheni huomattavasti eli vuoden 1998 ja 1999 välisenä aikana 72676 tonnista 66331 tonniin samaan aikaan kun asianomaisista maista tuleva tuonti edelleen kasvoi todettavissa olevan kulutuksen supistumisesta huolimatta. Kulutus pysyi vuonna 1999 ja tutkimusajanjakson aikana jokseenkin samana samaan aikaan kun asianomaisista maista tulevan tuonnin määrä lisääntyi 13644 tonnista 16052 tonniin ja yhteisön tuotannonalan myynti koheni hieman eli 66331 tonnista 67671 tonnin. (171) Tämän perusteella on epätodennäköistä, että todettavissa olevan kulutuksen kehityksellä olisi ollut vaikutusta yhteisön tuotannonalan tilanteen heikentymiseen. b) Yhteisön muiden tuottajien tilanne (172) Tutkimuksessa arvioitiin niin ikään, olisiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtunut muiden yhteisön tuottajien, joiden osuus yhteisön koko tuotannosta oli 29,4 prosenttia tutkimusajanjakson aikana, tilanteesta. Palautettakoon mieliin tässä yhteydessä, että komissio perusti päätelmänsä valituksessa olleisiin tietoihin sekä lisätietoihin, joita eräät muut yhteisön tuottajat olivat antaneet kokonaistuotannostaan ja myynnin määrästään. Näiden myynnin määrä (4 prosenttia) ja tuotanto (5 prosenttia) vähenivät tarkastelujaksolla samaan tapaan kuin yhteisön tuotannonalalla. (173) Näin ollen ei voida väittää, että yhteisön tuotannonalan tuotannon ja myynnin määrän nollakasvu olisi aiheutunut yhteisön muiden tuottajien tuloksesta. c) Tuonti muista kolmansista maista (174) Muista kolmansista maista, kuten Koreasta, Malesiasta ja tämän tarkastelun ulkopuolisista maista, peräisin olevan tuonnin markkinaosuus väheni vuoden 1997 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 27 prosentista 19,7 prosenttiin. i) Korea (175) Tutkimuksesta on ilmennyt, että korealaisille vientiä harjoittaville tuottajille vahvistetut polkumyyntimarginaalit olivat vähimmäistasoa. Tästä huolimatta kyseisestä maasta tuleva tuonti lisääntyi tarkastelujaksolla huomattavasti (299 prosenttia) ja kasvatti markkinaosuuttaan vuoden 1997 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 1,9 prosentista 8,2 prosenttiin. Koreasta peräisin olevan tuonnin hintojen todettiin tutkimusajanjakson aikana alittaneen yhteisön tuotannonalan hinnat. (176) Tämän perusteella katsotaan, että Koreasta tulevalla tuonnilla on ollut kielteinen vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. ii) Malesia (177) Tutkimuksesta on ilmennyt, että malesialaisille vientiä harjoittaville tuottajille vahvistetut polkumyyntimarginaalit olivat vähimmäistasoa. Tästä huolimatta kyseisestä maasta tuleva tuonti kasvoi tarkastelujaksolla huomattavasti (244 prosenttia) ja kasvatti markkinaosuuttaan vuoden 1997 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 0,5 prosentista 1,8 prosenttiin. Malesiasta peräisin olevan tuonnin hintojen todettiin tutkimusajanjakson aikana alittaneen yhteisön tuotannonalan hinnat. (178) Tämän perusteella katsotaan, että Malesiasta tulevalla tuonnille on ollut kielteinen vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. iii) Muut kolmannet maat kuin Korea ja Malesia (179) Komissio totesi, että muiden kuin nyt käynnissä olevan menettelyn kohteena olevien kolmansien maiden markkinaosuus pieneni tarkastelujaksolla 63 prosenttia, mikä johtui lähinnä polkumyyntitoimenpiteiden kohteena olleiden maiden tuonnin vähenemisestä. Koska valtaosaan kyseisestä tuonnista sovelletaan polkumyyntitoimenpiteitä ja koska kyseisen tuonnin määrä väheni jyrkästi, ei voida päätellä, että sillä olisi ollut vaikutusta yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon. iv) Raaka-aineet (180) Komissio on tarkastellut, olisiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko voinut johtua raaka-ainekustannusten kasvusta. (181) Ilmeni, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa tavallisesti käytettävän raaka-aineen eli yhteisön tuottajan tuotantorakenteen mukaan teräsvalssilangan tai teräslangan hinnat olivat laskeneet tarkastelujaksolla. (182) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi, että yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko ei johtunut raaka-aineiden hinnasta. 4 Päätelmät (183) Edellä esitetyn perusteella päätellään, että huolimatta siitä, että muilla tekijöillä, kuten Koreasta ja Malesiasta peräisin olevalla tuonnilla, on saattanut olla haitallinen vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen tutkimusajanjakson aikana, ei mainitun vaikutuksen voida katsoa poistavan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalan tilanteen välistä syy-yhteyttä. Tästä syystä päätellään, että tarkastelun kohteena olevista maista peräisin oleva tuonti on erikseen tarkasteltuna aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. F YHTEISÖN ETU 1 Yleiset huomiot (184) Komissio tutki alustavasti toimitettujen tietojen perusteella, oliko olemassa sellaisia pakottavia syitä, jotka todetusta polkumyynnistä ja vahingosta huolimatta johtaisivat siihen päätelmään, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa olisi yhteisön etujen mukaista. (185) Tätä varten komissio otti huomioon mahdollisten toimenpiteiden vaikutukset kaikkiin menettelyn osapuoliin sekä väliaikaisten toimenpiteiden käyttöön ottamatta jättämisen vaikutukset samoihin osapuoliin. 2 Tietojen kerääminen (186) Mahdollisten toimenpiteiden vaikutuksen arvioimiseksi komissio lähetti yhteisön etua käsittelevän kyselylomakkeen kaikille menettelyn aloittamisvaiheessa tiedossa olleille asianomaisille osapuolille tuotantoketjun alku- ja loppupäässä. Komissio pyysi myös yhteisön etuun liittyviä tietoja yhteisön tuotannonalalta. Ainoastaan yksi raaka-aineen toimittaja, kaksi valituksen tekemiseen osallistumatonta yhteisön tuottajaa, yksi tuoja ja yhteisön tuotannonala vastasivat kyselyyn. Käyttäjiltä ei saatu vastauksia. 3 Yhteisön tuotannonalan etu a) Yhteisön tuotannonalan luonne ja rakenne (187) Yhteisön tuotannonala muodostuu pienistä ja keskisuurista yrityksistä sekä kahdesta suuresta yrityksestä, jotka sijaitsevat kahdeksassa jäsenvaltiossa (Espanjassa, Italiassa, Itävallassa, Portugalissa, Ranskassa, Saksassa, Tanskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa). Yhteisön markkinoilla on merkittävästi kilpailua, koska yhteisön tuottajien määrä on suuri. (188) Teräsvaijereiden tuotanto on pääomavaltaista, ja yhteisön tuotannonalan on investoitava uusiin koneisiin sekä tehtävä tutkimus- ja kehitystyötä säilyttääkseen suhteelliset edut ylemmällä markkinasektorilla erityisesti parantaakseen mittatilaustyönä tehtävien teräsvaijereiden tuotetarjontaa. Yhteisön tuotannonalan tuottamiin teräsvaijereihin kohdistuu usein sen arvoa lisääviä toimenpiteitä. Joskus tällaisia toimenpiteitä, kuten leikkaamista ja lisäosien kiinnittämistä, tekevät etuyhteydessä olevat kauppayritykset. On huomattava, että teräsvaijereita käyttävät erilaiset loppukäyttäjäalat erilaisiin sovelluksiin. Yhteisön tuotannonala työllisti noin 2000 henkilöä tutkimusajanjakson aikana ja osti raaka-aineensa yhteisön tuottajilta ja vaikutti näin ollen raaka-aineen toimittajien työllisyyteen. (189) Tavanomaisen teräsvaijerin lisäksi yhteisön tuotannonala tuottaa monia erilaisia erityisteräsvaijereita myös erityistarkoituksiin kuten riippusiltojen rakentamiseen tai öljynporauslautoille. Teräsvaijereiden valmistamisella erityistilauksesta on se etu, että siitä saadaan korkeammat voittomarginaalit, varastointikustannukset ovat alhaisemmat (teräsvaijeri tuotetaan tilauksesta) ja kapasiteetti on tehokkaammassa käytössä, koska koneistoa ja laitteita ei tarvitse muuttaa yhtä usein kuin pieniä määriä tuotettaessa. Siinä tarvitaan pitkälle kehitettyjä koneita, investointia tutkimukseen ja kehitykseen (jota usein suorittavat etuyhteydessä olevat yritykset) ja hyvää suunnittelua niin, että erityistilaukset valmistuvat yleensä sopimuksessa määriteltynä ajankohtana. Erityistilauksista on vuosien mittaan tullut tärkeä tulolähde yhteisön tuotannonalalle. Koska erityistilaukset usein vaativat läheistä teknistä yhteistyötä asiakkaiden ja muiden palvelujen kanssa paitsi teräsvaijereiden asennuksessa myös korjaus- ja ylläpitotyössä, yhteisön tuotannonala on tosiasiassa ainoa erityistilauksesta valmistettavan teräsvaijerin toimittaja yhteisön markkinoilla. (190) Erityistarkoituksiin tuotettavaa teräsvaijeria ja muita markkinoiden ylempiä segmenttejä lukuun ottamatta teräsvaijerivalikoima on hyvin standardoitu, ja sekä yhteisön tuotannonala että asianomaisten maiden vientiä harjoittavat tuottajat tuottavat teräsvaijeria sovittujen normien mukaisesti. Koska standardointi on pitkälle edennyttä ja yhteisön merkittävimpien tuojien/kauppiaiden, joista jotkut toimivat sekä kolmansissa maissa että yhteisössä tuotettujen teräsvaijereiden tuojina, neuvotteluasema on vahva, kilpailu perustuu enimmäkseen teräsvaijereiden hintoihin. Näin ollen yleisemmät tyypit ovat äärimmäisen herkkiä polkumyynnillä tapahtuvalle tuonnille. (191) Yhteisön tuotannonala tuottaa lisäksi erityisteräsvaijeria samalla koneistolla ja samaa työvoimaa käyttäen kuin läpimitaltaan vastaavan vakioteräsvaijerin tuotannossa, ja näin ollen erityisteräsvaijerin tuotanto liittyy vakioteräsvaijerin tuotantoon siinä määrin, että vakioteräsvaijeria tarvitaan kiinteiden kustannusten tasaamiseen. Nämä vakio- ja erityisteräsvaijerit, ei erityistilauksesta tuotettava teräsvaijeri, muodostavat suurimman osan yhteisön tuotannonalan tuotannosta. b) Toimenpiteiden käyttöönoton/käyttöön ottamatta jättämisen vaikutus yhteisön tuotannonalaan (192) Koska todettu vahinko ilmenee sekä myynnin määrän että myyntihintojen riittämättömänä nousuna, mikä vuorostaan on johtanut yhteisön tuotannonalan alhaiseen kannattavuuteen, on odotettavissa, että polkumyyntitullien käyttöönoton jälkeen yhteisön tuotannonalan myymien teräsvaijereiden määrä kasvaa, ja teräsvaijereiden hinnat yhteisön markkinoilla myös nousevat jonkin verran. Tämä antaa yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden päästä hyväksyttävälle kannattavuuden tasolle. Yhteisön tuotannonalan hinnat eivät kuitenkaan todennäköisesti nouse tullin koko määrää vastaavasti yhteisön tuottajien keskinäisten kilpailuolosuhteiden ja muun polkumyyntitoimenpiteiden ulkopuolelle jäävän halpatuonnin takia. (193) On huomattava, että yhteisön tuotannonalan voittomarginaalien alhaisuus johtuu suurelta osin sen vaikeudesta kilpailla asianomaisista maista peräisin olevan halpahintaisen polkumyyntituonnin kanssa. On todennäköistä, että toimenpiteiden käyttöönotto antaa yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden lisätä myyntinsä määrää ja saada siten lisää rahoitusta kiinteiden kustannustensa kattamiseen. Asianomaisissa maissa tuotettujen teräsvaijerityyppien, joita yhteisön tuotannonala voi tuottaa taloudellisesti ilman polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia, on arvioitu olevan yli 70 prosenttia kokonaistuonnista asianomaisista maista. Koska tuottavuuden odotetaan nousevan ja kulutuksen kasvavan, toimenpiteiden käyttöönotto ei todennäköisesti lisää työllisyyttä. (194) On syytä kuitenkin huomata, että yhteisön tuotannonalan polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotosta saama hyöty ei todennäköisesti johdu tuotevalikoiman alimman segmentin myynnin kasvusta. Ottaen huomioon yhteisön tuotannonalan kustannusrakenteen, erityisesti sen muuttuvat kustannukset, vientiä harjoittaville tuottajilla on edelleen suhteellinen etu tällä segmentillä. Tämän segmentin on todettu edustavan hieman alle 30 prosenttia kokonaistuonnista asianomaisista maista. (195) Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, yhteisön tuotannonalan tilanne todennäköisesti huononee, koska se ei pysty kilpailemaan asianomaisista maista peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuvan halpatuonnin kanssa. Näiltä osin yhteisön tuotannonalan viime vuosina tekemät rakenneuudistuspyrkimykset voisivat olla turhia. Joidenkin yritysten lopettaminen lyhyellä aikavälillä saattaa osoittautua väistämättömäksi ja vähentää edelleen työpaikkoja. Lisäksi asianomaisista maista vietävien teräsvaijerityyppien osalta yhteisön tuotannonalalle aiheutuneella vahingolla voi olla kielteinen vaikutus yhteisön tuotannonalan kykyyn tuottaa teräsvaijereita erityistilauksesta, jos tämä johtaa näiden teräsvaijerityyppien merkittävimpien tuottajien tuotannon lopettamiseen. (196) Päätelmänä voidaan olettaa, että toimenpiteet olisivat tehokkaita, koska ne antaisivat yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden toipua täysin tässä tutkimuksessa ja aikaisemmassa tutkimuksessa todetusta vahingollisesta polkumyynnistä. 4 Tavarantoimittajien etu a) Raaka-aineen toimittajien tilanne (197) Teräsvaijereiden tuotannossa käytetty pääasiallinen raaka-aine on teollisesti tuotettu teräslanka (tuotettu teräsvalssilangasta), erityisesti runsaasti hiiltä sisältävä teräslanka, joka voi olla galvanoitu tai muulla tavalla päällystetty. Jotkut yhteisön teräsvaijerin tuottajat valmistavat omat teräslankansa, ja niiden ostama raaka-aine on näin ollen teräsvalssilanka. On huomattava, että teräsvaijereiden tuotannossa on muitakin merkittäviä raaka-aineita kuten synteettiset kuidut ja rasva. Teräslanka toimitetaan keloilla. Yhteisön tuotannonalan käyttämää teräsvalssilankaa ja teräslankaa tuottavat Euroopan merkittävimmät teräksen valmistajat, jotka toimittavat kaiken otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien raaka-aineen. Tämänlaisessa tuotannossa voidaan käyttää laadultaan ja läpimitaltaan monenlaisia teräslankoja. Yhteisön teräslangan valmistajat tuottavat teräsvaijereiden tuotantoon tarvittavaa koko valikoimaa. (198) Ainoastaan yksi yhteistyössä toimiva raaka-aineen toimittaja (teräslangan tuottaja), joka työllisti yhteensä 589 henkilöä vuonna 1999, vastasi kyselyyn. Sen kyseisen raaka-aineen myynnin määrä yhteisössä yhteisön teräsvaijerin tuottajille väheni (24 %-26 %)(9) tarkastelujakson aikana. Yrityksen kokonaisvoittomarginaali kasvoi (1-2 prosenttiyksikköä) vuosina 1997-1999, ja kyseisen raaka-aineen liikevaihto oli (22 %-26 %) yrityksen liikevaihdosta vuonna 1999. b) Toimenpiteiden käyttöönoton / käyttöön ottamatta jättämisen vaikutus (199) Asianomaisen yrityksen toimittamien tietojen perusteella voidaan päätellä, että yhteisön kyseisten raaka-aineiden toimittajat myyvät yli kaksi kolmasosaa tuotannostaan teräsvaijerin tuottajille yhteisön markkinoilla. (200) Koska kyseisten raaka-aineiden yhteisön kokonaistuotanto edustaa (15 %-20 %) raaka-aineen toimittajien kokonaisliikevaihdosta ja työllisyydestä, voidaan katsoa, että ne saisivat etua myynnin määrän kasvusta, jos toimenpiteet otetaan käyttöön. (201) Toisaalta, jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, kyseisen raaka-aineen myynnin määrän ja liikevaihdon huononevat suuntaukset todennäköisesti jatkuvat. 5 Tuojien/kauppiaiden etu a) Tuonti- ja jakelukanavien rakenne (202) Teräsvaijerin jakelulle yhteisössä on luonteenomaista huomattava määrä tuojia/kauppiaita, joilla on suuret varastot tarkasteltavana olevaa tuotetta. Tuojien/kauppiaiden keskeinen tehtävä on toimia teräsvaijerin (sekä yhteisössä toimivien että yhteisön ulkopuolisten) tuottajien ja käyttäjien välillä, ja niiden käyttäytyminen markkinoilla vaikuttaa voimakkaasti teräsvaijerin hintoihin. Tuojat pystyvät säätelemään todettavissa olevaa kulutusta ja siten hintoja, koska ne voivat käyttää polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia ja niillä on vahva neuvotteluasema kolmansien maiden tavarantoimittajiin ja yhteisön tuotannonalaan nähden. Todettiin, että yhteisön tuotannonala luottaa yhä tähän hyvin perustettuun jakeluverkkoon noin 15 prosentin osalta myynnistään yhteisössä. b) Tuojien taloudellinen tilanne (203) Ainoa kyselyyn vastannut tuoja ilmoitti alhaiset voittomarginaalit ennen veroja tarkastelujakson ajalta, vaikka vastauksesta ei käy ilmi, mikä tarkasteltavana olevan tuotteen kannattavuus oli (teräsvaijereiden osuus sen kokonaismyynnistä oli 32 prosenttia vuonna 1999). Tämän tuojan osuus oli noin 6,5 prosenttia tähän menettelyyn kuuluvista maista peräisin olevasta tuonnista. Muistettakoon, että edellisessä tutkimuksessa ilmeni, että tuojien kokonaisvoittomarginaali vaihteli kolmen ja 18 prosentin välillä. c) Toimenpiteiden käyttöönoton / käyttöön ottamatta jättämisen vaikutus (204) Huomattakoon, että tuojat käyvät kauppaa myös lukuisilla muilla tähän menettelyyn kuulumattomilla tavaroilla. Komissio havaitsi edellisessä polkumyyntitutkimuksessa, että tarkasteltavana oleva tuote edusti 40-80 prosenttia tuojien koko liikevaihdosta. Lisäksi on olemassa vaihtoehtoisia kolmansien maiden hankintalähteitä, joita toimenpiteet eivät koske, ja niiden osuus yhteisön kulutuksesta tutkimusajanjakson aikana oli noin 15 prosenttia. (205) Komissio tutki myös polkumyyntitoimenpiteiden vaikutusta tuojien taloudelliseen tilanteeseen jo edellisessä polkumyyntimenettelyssä käyttöön otettujen toimenpiteiden osalta. On aiheellista huomata tässä yhteydessä, että ainoastaan yksi tuoja vastasi kyselyyn tässä menettelyssä, mikä voi osoittaa, että vuonna 1999 käyttöön otetut polkumyyntitoimenpiteet eivät merkittävästi vaikuttaneet niihin. Joka tapauksessa kaikkien polkumyyntitullien vaikutusta tuojien tilanteeseen olisi tarkasteltava myös siltä kannalta, että nämä osapuolet käyvät kauppaa muillakin tuotteilla. On lisäksi tärkeä huomata, että ne saavat lisätuloja sellaisen teräsvaijerin myynnistä, joka on tuotettu asiakkaan esimerkiksi pituutta ja lisäosia koskevien vaatimusten mukaisesti. (206) Komissio katsoo, että jos polkumyyntitoimenpiteet otetaan käyttöön, teräsvaijereiden hinnat ehkä nousevat yhteisön markkinoilla. Vaikka polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hinnat erittäin todennäköisesti nousevat tullin koko määrää vastaaviksi, yhteisön teräsvaijereiden hintojen ei odoteta nousevan samassa määrin. Tällä hinnannousulla on todennäköisesti kielteinen vaikutus tuojiin, ja niiden marginaalit ehkä vähenevät. Huomattakoon kuitenkin, että tuojat, jotka toimivat myös usein kauppiaina, voivat lisätä ostojaan yhteisön tuotannonalalta tai lähteistä, jotka eivät ole toimenpiteiden kohteena, ja voivat saada alennusta suuremmista määristä. Lisäksi huomattakoon, että tuojat/kauppiaat voivat myös siirtää hintojen korotukset käyttäjille, joille tarkasteltavana oleva tuote on vähäpätöinen osa niiden kokonaiskustannuksista. (207) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että jos toimenpiteet otetaan käyttöön, tuojien tilanne ei todennäköisesti merkittävästi huonone. 6 Käyttäjien etu a) Tuotetta käyttävien tuotannonalojen luonne ja rakenne (208) Koska käyttäjät kieltäytyivät yhteistyöstä tässä menettelyssä, polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton vaikutus käyttäjiin analysoitiin aiemman tutkimuksen päätelmien perusteella. (209) Teräsvaijereita käytetään hyvin monissa eri sovelluksissa: kalastuksessa, merenkulussa, kaivosteollisuudessa (kaivoskuiluissa ja pintalouhoksilla) ja öljyn- ja kaasunporauslautoilla, metsätaloudessa, ilmaliikenteessä (hiihtohissit ja köysiradat mukaan luettuina), maa- ja vesirakennuksessa (riippusilloissa, torneissa, kattorakenteissa) ja rakennustoiminnassa (nostokurjet ja hissit). Ottaen huomioon kyseessä olevan tuotetta käyttävän tuotannonalan laadun ja käyttäjien aiemmassa menettelyssä toimittamien tietojen mukaisesti ei ole väärin päätellä, että teräsvaijerit edustavat pientä prosenttiosuutta lopputuotteiden kustannuksista. Aiemmassa tutkimuksessa todettiin, että tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjien liikevaihdon osuus vaihteli 0,01:stä ainoastaan 3 prosenttiin, mikä osoittaa, että teräsvaijerilla oli hyvin vähäinen vaikutus käyttäjien kokonaistoimintaan. b) Toimenpiteiden käyttöönoton / käyttöön ottamatta jättämisen vaikutus (210) Ottaen huomioon käyttäjien yhteistyöstä kieltäytymisen tässä tutkimuksessa, jakelukanavat ja kyseessä olevien käyttäjien laadun, polkumyyntitullin vaikutus käyttäjiin on todennäköisesti hyvin vähäpätöinen, koska teräsvaijereiden hinnat edustavat hyvin vähäistä osaa lopputuotteen tuotantokustannuksista, kuten edellinen tutkimus osoitti. (211) Lisäksi jos polkumyyntitoimenpiteet otetaan käyttöön, on epätodennäköistä, että tarjontapuolella syntyisi rajoitteita, koska on olemassa vaihtoehtoisia hankintalähteitä, joita toimenpiteet eivät koske, yhteisön tuotannonala mukaan luettuna. 7 Yhteisön etua koskeva päätelmä (212) Tutkimus on osoittanut, että toimenpiteiden käyttöönotolla voidaan antaa yhteisön tuotannonalalle mahdollisuus nostaa hintoja ja määriä ja näin ollen parantaa kannattavuutta, millä on kilpailuolosuhteita yhteisön markkinoilla edistävä vaikutus. Polkumyyntitullien käyttöönoton odotetaan myös hyödyttävän raaka-aineen toimittajia. (213) Vaikka kielteisiä vaikutuksia todennäköisesti aiheutuukin tuojille hintojen noustessa, hinnannousujen vaikutusta voidaan vähentää pienentämällä marginaaleja tai nostamalla tuotetta käyttävältä tuotannonalalta perittäviä hintoja. (214) Tuotetta käyttävä tuotannonala vuorostaan ei todennäköisesti kärsi vakavia seurauksia tästä noususta, koska teräsvaijeria on niin vähän niiden lopputuotteissa. (215) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että pakottavia syitä polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöön ottamatta jättämiselle ei ole ja että polkumyyntitullien soveltaminen on yhteisön etujen mukaista. G VÄLIAIKAISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET 1 Vahingon korjaava taso (216) Koska on vahvistettu, että kyseinen polkumyynnillä tapahtuva tuonti on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle ja että pakottavia syitä toimenpiteiden toteuttamatta jättämiselle ei ole, suunnitellut toimet olisi otettava käyttöön riittävän tasoisina sen varmistamiseksi, että kyseisestä tuonnista aiheutunut vahinko poistuu, mutta todettuja polkumyyntimarginaaleja ei ylitetä. (217) Tullin määrää laskettaessa katsottiin, että vahingollisen polkumyynnin vaikutukset poistavan tullin määrän olisi oltava sellainen, että yhteisön tuotannonala voisi sen avulla kattaa kustannuksensa ja saada sellaisen ennen veroja lasketun kokonaismyyntivoiton, joka voitaisiin kohtuudella saada myytäessä samankaltaista tuotetta yhteisön markkinoilla tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin puuttuessa. (218) Asianomaisilta osapuolilta saatujen tietojen perusteella todettiin alustavasti, että viiden prosentin osuutta liikevaihdosta vastaavan voittomarginaalin voidaan katsoa soveltuvan vähimmäisarvoksi, jonka yhteisön tuotannonalan voidaan kohtuudella odottaa saavan, mikäli vahingollista polkumyyntiä ei esiintyisi. Katsottiin myös, että yhteisön tuotannonala voisi tämän voittomarginaalin turvin tehdä tarvittavat investoinnit. (219) Tämän perusteella johdanto-osan 138 ja 139 kappaleessa selostetuilla menetelmillä oikaistuja teräsvaijereiden keskimääräisiä vientihintoja vertailtiin kohtuullisena pidetyllä viiden prosentin voittomarginaalilla oikaistuihin yhteisön tuotannonalan veloittamiin hintoihin. Tämän jälkeen vertailun tulos eli vahinkomarginaalit ilmaistiin prosenttimääränä vientiä harjoittavien tuottajien cif yhteisön rajalla -vientihinnasta yhteisön rajalla. 2 Väliaikaiset polkumyyntitoimenpiteet (220) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että olisi otettava käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli todettujen polkumyyntimarginaalien suuruisena lukuun ottamatta Turkkia, johon sovellettava tulli olisi otettava käyttöön vahinkomarginaalin suuruisena eli alhaisempana perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti. (221) Tässä asetuksessa yrityksille vahvistettavat yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuva