Komission asetus (EY) N:o 738/2002, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2002, sokeriruo'on jalostukseen sakkaroosisiirapiksi tai maatalousrommiksi Ranskan merentakaisissa departementeissa myönnettävästä tuesta



Virallinen lehti nro L 113 , 30/04/2002 s. 0013 - 0015



Komission asetus (EY) N:o 738/2002, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2002, sokeriruo'on jalostukseen sakkaroosisiirapiksi tai maatalousrommiksi Ranskan merentakaisissa departementeissa myönnettävästä tuesta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Ranskan merentakaisten departementtien hyväksi, direktiivin 72/462/ETY muuttamisesta ja asetusten (ETY) N:o 525/77 ja (ETY) N:o 3763/91 (Poseidom) kumoamisesta 28 päivänä kesäkuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1452/2001(1) ja erityisesti sen 18 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: (1) Asetuksen (EY) N:o 1452/2001 17 artiklassa säädetään yhteisön tuen myöntämisestä sokeriruo'on jalostukseen suoraan sokerisiirapiksi, jäljempänä "sakkaroosisiirappi", tai maatalousrommiksi, sellaisena kuin se on määritelty tislattujen alkoholijuomien määritelmää, kuvausta ja esittelyä koskevista yleisistä säännöistä 29 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1576/89(2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3378/94(3), 1 artiklan 4 kohdan a alakohdan 2 alakohdassa. (2) Tuet maksetaan sillä edellytyksellä, että sokeriruo'on tuottajalle maksetaan vähimmäishinta vuosittaisen kokonaismäärän rajoissa, joka on enintään 75600 hehtolitraa puhdasta alkoholia (HPA) ja sakkaroosisiirapin osalta vuosittain enintään 250 tonnia. (3) On syytä vahvistaa sokeriruo'on vähimmäishinta, jossa otetaan huomioon kyseisessä departementissa sovellettava sokerin valmistukseen tarkoitetun sokeriruo'on viitehinta, samoin kuin mahdollinen vähennysjärjestelmä, joka koskee tukikelpoisia rommi- tai sakkaroosisiirappimääriä, asetuksen (EY) N:o 1452/2001 17 artiklan 2 kohdassa vahvistettujen enimmäismäärien noudattamiseksi. (4) Olisi määriteltävä kyseinen sakkaroosisiirappi, joka ei ole neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001(4) 13-18 artiklan mukaista sokerintuotantoa. (5) Jotta vuosittaisia enimmäisjalostusmääriä voidaan soveltaa joustavasti, tätä asetusta on syytä soveltaa kalenterivuoden 2002 alusta. (6) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat sokerin hallintokomitean lausunnon mukaiset, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Asetuksen (EY) N:o 1452/2001 17 artiklassa säädetyt tuet sokeriruo'on jalostukseen suoraan sakkaroosisiirapiksi tai maatalousrommiksi maksetaan tämän asetuksen edellytysten mukaisesti tapauskohtaisesti kaikille sakkaroosisiirapin valmistajille tai tislaajille: a) joiden laitokset sijaitsevat jonkin Ranskan merentakaisen departementin alueella; ja b) jotka tuottavat samassa Ranskan merentakaisessa departementissa korjatusta sokeriruo'osta suoraan: - aperitiivien valmistuksessa käytettävää sakkaroosisiirappia, jonka puhtaus on alle 75 prosenttia, tai - asetuksen (ETY) N:o 1576/89 1 artiklan 4 kohdan a alakohdan 2 alakohdan määritelmän mukaista maatalousrommia. 2. Tuet maksetaan kunakin vuonna sellaisille suoraan sakkaroosisiirapiksi tai maatalousrommiksi jalostetuille sokeriruokomäärille, joiden osalta sakkaroosisiirapin valmistaja tai tislaaja toimittaa todisteen siitä, että hän on maksanut kyseessä oleville sokeriruo'on tuottajille vähintään 2 artiklassa tarkoitetun vähimmäishinnan. Tätä viimeksi mainittua edellytystä ei sovelleta tislaajan omaan sokeriruokotuotantoon. 3. Jalostustuen määräksi vahvistetaan: a) sakkaroosisiirapin osalta 9,0 euroa 100:a sokerikilogrammaa valkoista sokeria kohti; b) maatalousrommin osalta 64,22 euroa tuotettua puhdasta alkoholihehtolitraa kohti. 2 artikla 1. Asetuksen (EY) N:o 1452/2001 17 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut vähimmäishinnat ovat departementeittain seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> Vähimmäishinta koskee virheettömiä, kunnollisia ja myyntikelpoisia sokeriruokoja, joiden sokeripitoisuus on normaali. Toimitusaste on sokeriruo'ot tehtaalle toimitettuna. 2. Toimitetun sokeriruo'on sokeripitoisuuden poiketessa normaalista sokeripitoisuudesta vähimmäishintaan sovelletaan normaalia sokeripitoisuutta sekä laatulisien ja -vähennysten asteikkoa, jotka Ranskan nimeämä kansallinen toimivaltainen viranomainen vahvistaa tislaajista tai siirapin valmistajista ja sokeriruo'on tuottajista koostuvan sekakomitean ehdotuksesta. 3 artikla 1. Todisteena vähimmäishinnan maksamisesta sokeriruo'on tuottajalle on siirapin valmistajan tai tislaajan leimaamattomalle paperille laatima todistus. Todistuksessa ilmoitetaan: a) siirapin valmistajan tai tislaajan nimi; b) sokeriruo'on tuottajan nimi; c) sellaiset sokeriruo'on kokonaismäärät, joista on maksettu kyseiselle kalenterivuodelle määritetty vähimmäishinta ja jotka kyseinen sokeriruo'on tuottaja on toimittanut siirappitehtaaseen tai tislaamoon samana kalenterivuonna; d) tuotteen määrä, jolle vähimmäishinta on maksettu. 2. Sokeriruo'on tuottaja ja siirapin valmistaja tai tislaaja allekirjoittavat todistuksen. 3. Valmistaja tai tislaaja säilyttää todistuksen alkuperäiskappaleen. Sokeriruo'on tuottajalle lähetetään jäljennös. 4. Kun kyseessä on tislaajan oma sokeriruokotuotanto, siirapin valmistaja tai tislaaja pitää erillistä kirjanpitoa raaka-aineista niiden sokeriruokomäärien osalta, jotka ovat lähtöisin hänen omilta viljelmiltään. 4 artikla 1. Asetuksen (EY) N:o 1452/2001 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kokonaismäärä on 75600 hehtolitraa puhtaana alkoholina ilmaistua maatalousrommia ja 250 tonnia sokerisiirappia. 2. Kun niiden määrien summa, joille tukea haetaan, on tietyn kalenterivuoden osalta tapauskohtaisesti suurempi kuin rommin tai sakkaroosisiirapin määrä, kuhunkin hakemukseen sovelletaan yhtenäistä vähennysprosenttia kyseisen tuotteen osalta. 3. Ranska voi kuitenkin jakaa 1 kohdassa mainitun rommin määrän departementtikohtaisesti kyseisessä departementissa vuosina 1997-2001 keskimäärin myydyn maatalousrommin määrän mukaisesti. Mikäli kokonaismäärät, joille tukea haetaan, ylittyvät, vähennysprosentit voivat vaihdella departementtikohtaisesti. 4. Tukihakemukset jätetään Ranskan nimeämille toimivaltaisille viranomaisille. 5 artikla 1. Kansallisten viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen tässä asetuksessa säädettyjen tukien myöntämisedellytysten noudattamisen. 2. Valvonta toteutetaan hallinnollisilla ja paikalla tehtävillä tarkastuksilla. Hallinnollinen tarkastus on kattava, ja siihen sisältyy tarvittaessa ristiintarkastuksia yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän tietojen kanssa neuvoston asetuksen (EY) N:o 3508/92(5) mukaisesti. Tarkastus koskee myös toimitettuja sokeriruo'on määriä ja sitä, että 2 artiklassa tarkoitettua vähimmäishintaa on noudatettu. Kansalliset viranomaiset tekevät riskianalyysin perusteella paikalla kunkin siirapin valmistajan ja tislaajan tarkastuksia pistokokein vähintään 10 prosentille sokeriruo'on tuottajien toimittamista määristä. 6 artikla Ranskan on toimitettava komissiolle tiedoksi: a) tämän asetuksen voimaantuloa seuraavan kolmen kuukauden kuluessa 5 artiklan mukaisesti toteutetut täydentävät toimenpiteet; b) kunkin kalenterivuoden päättymistä seuraavan neljänkymmenenviiden työpäivän kuluessa: - sellaiset sakkaroosisiirapin ja maatalousrommin kokonaismäärät, joille on haettu tukea, ilmaistuna tapauskohtaisesti valkoisena sokerina tai hehtolitroina puhdasta alkoholia, - niiden tehtaiden tai tislaamojen nimet, jotka ovat saaneet tukea, - kunkin tehtaan tai tislaamon saaman tuen määrä ja tuottamat sakkaroosisiirapin tai maatalousrommin määrät. 7 artikla Kumotaan komission asetus (EY) N:o 59/97(6). 8 artikla Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2002. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 29 päivänä huhtikuuta 2002. Komission puolesta Franz Fischler Komission jäsen (1) EYVL L 198, 21.7.2001, s. 11. (2) EYVL L 160, 12.6.1989, s. 1. (3) EYVL L 366, 31.12.1994, s. 1. (4) EYVL L 178, 30.6.2001, s. 1. (5) EYVL L 355, 5.12.1992, s. 1. (6) EYVL L 14, 17.1.1997, s. 25.