FI Euroopan unionin virallinen lehti L 181/4

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 606/2013,

annettu 12 päivänä kesäkuuta 2013,

yksityisoikeuden alalla määrättyjen suojelutoimenpiteiden vastavuoroisesta tunnustamisesta

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 81 artiklan 2 kohdan a, e ja f alakohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ovat kuulleet Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa,

ottavat huomioon alueiden komitean antaman lausunnon (1),

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Unioni on asettanut tavoitteekseen pitää yllä ja kehittää vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta, jolla taataan henkilöiden vapaa liikkuvuus ja helpotetaan oikeussuojan saatavuutta erityisesti yksityisoikeuden alalla annettujen tuomioistuinten päätösten ja tuomioistuinten ulkopuolella annettujen päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen avulla. Tällaisen alueen asteittaiseksi luomiseksi unionin on määrä hyväksyä toimenpiteitä, jotka koskevat oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeuden alalla, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia, erityisesti sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan sitä edellyttäessä.

(2) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa määrätään, että oikeudellinen yhteistyö unionissa yksityisoikeudellisissa asioissa, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia, perustuu tuomioistuinten päätösten ja muiden päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen.

(3) Yhteisellä oikeusalueella, jolla ei ole sisärajoja, säännökset, joiden avulla voidaan varmistaa yhdessä jäsenvaltiossa määrättyjen suojelutoimenpiteiden toisessa jäsenvaltiossa tapahtuva nopea ja yksinkertainen tunnustaminen ja tarvittaessa täytäntöönpano ovat välttämättömiä sen varmistamiseksi, että luonnolliselle henkilölle yhdessä jäsenvaltiossa tarjottua suojelua pidetään yllä ja jatketaan muissa jäsenvaltioissa, joihin kyseinen henkilö matkustaa tai muuttaa. Olisi varmistettava, että unionin kansalaiset eivät menetä suojeluaan sen seurauksena, että he käyttävät laillista oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 21 artiklan mukaisesti.

(4) Keskinäinen luottamus oikeudenkäyttöön unionissa ja tavoite parantaa suojelutoimenpiteiden liikkuvuutta sekä vähentää käsittelyyn kuluvaa aikaa ja kustannuksia unionissa oikeuttavat periaatteen, jonka mukaan yhdessä jäsenvaltiossa määrätyt toimenpiteet tunnustetaan muissa jäsenvaltioissa edellyttämättä mitään erityismenettelyjä. Tämän vuoksi yhdessä jäsenvaltiossa, jäljempänä ’alkuperäjäsenvaltio’, määrättyä suojelutoimenpidettä olisi käsiteltävä, niin kuin se olisi määrätty siinä jäsenvaltiossa, jossa tunnustamista haetaan, jäljempänä ’vastaanottava jäsenvaltio’.

(5) Suojelutoimenpiteiden vapaan liikkuvuuden tavoitteen saavuttamiseksi on tarpeellista ja asianmukaista, että suojelutoimenpiteiden tunnustamista ja mahdollista täytäntöönpanoa koskevista säännöistä säädetään velvoittavalla unionin säädöksellä, jota sovelletaan sellaisenaan.

(6) Tätä asetusta olisi sovellettava suojelutoimenpiteisiin, jotka on määrätty henkilön suojelemiseksi, kun on vakavat perusteet katsoa tämän henkilön hengen, ruumiillisen tai henkisen koskemattomuuden, henkilökohtaisen vapauden, turvallisuuden tai seksuaalisen koskemattomuuden olevan uhattuina, jotta voitaisiin esimerkiksi estää kaikenlainen sukupuoleen perustuva väkivalta tai lähisuhdeväkivalta, kuten fyysinen väkivalta, ahdistelu, seksuaalinen väkivalta, vainoaminen, uhkailu tai muunlainen epäsuora pakottaminen. On tärkeää korostaa, että tätä asetusta sovelletaan kaikkiin uhreihin riippumatta siitä, ovatko he sukupuoleen perustuvan väkivallan uhreja.

(7) Rikoksen uhrien oikeuksia sekä tukea ja suojelua koskevista vähimmäisvaatimuksista 25 päivänä lokakuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2012/29/EU (3) varmistetaan, että rikosten uhrit saavat asianmukaista tietoa ja tukea.

(8) Tämä asetus täydentää direktiiviä 2012/29/EU. Se, että henkilöön kohdistuu yksityisoikeuden alalla määrättyjä suojelutoimenpiteitä ei väistämättä estä määrittelemästä kyseistä henkilöä edellä mainitussa direktiivissä tarkoitetuksi ’uhriksi’.

(9) Tämän asetuksen soveltamisala kuuluu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 81 artiklassa tarkoitetun yksityisoikeudellisia asioita koskevan oikeudellisen yhteistyön alaan. Tätä asetusta sovelletaan ainoastaan yksityisoikeuden alalla määrättyihin suojelutoimenpiteisiin. Rikosoikeuden alalla hyväksytyt suojelutoimenpiteet kuuluvat eurooppalaisesta suojelumääräyksestä 13 päivänä joulukuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/99/EU (4) soveltamisalaan.

(10) Yksityisoikeudellisten asioiden/yksityisoikeuden alan (civil matters) käsitettä olisi tulkittava itsenäisesti unionin oikeuden periaatteita noudattaen. Sillä, onko suojelutoimenpiteen määrännyt viranomainen yksityisoikeudellinen, hallinnollinen vai rikosoikeudellinen, ei pitäisi olla ratkaisevaa merkitystä suojelutoimenpiteen yksityisoikeudellisen luonteen arvioimisessa.

(11) Tämän asetuksen ei pitäisi vaikuttaa tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa 27 päivänä marraskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (5), jäljempänä ’Bryssel II a -asetus’, soveltamiseen. Bryssel II a -asetuksen nojalla tehdyt päätökset olisi edelleen tunnustettava ja pantava täytäntöön kyseisen asetuksen mukaisesti.

(12) Tässä asetuksessa otetaan huomioon jäsenvaltioiden erilaiset oikeudelliset perinteet, eikä se vaikuta kansallisiin järjestelmiin suojelutoimenpiteiden määräämiseksi. Tällä asetuksella ei velvoiteta jäsenvaltioita muuttamaan kansallisia järjestelmiään siten, että niillä olisi mahdollisuus määrätä suojelutoimenpiteitä yksityisoikeuden alalla tai ottaa käyttöön suojelutoimenpiteitä yksityisoikeuden alalla tämän asetuksen soveltamiseksi.

(13) Jotta otettaisiin huomioon erityyppiset viranomaiset, jotka määräävät jäsenvaltioissa suojelutoimenpiteitä yksityisoikeuden alalla, ja toisin kuin muilla oikeudellisen yhteistyön aloilla, tätä asetusta olisi sovellettava sekä oikeus- että hallintoviranomaisten päätöksiin edellyttäen, että viimeksi mainitut voivat taata erityisesti puolueettomuutensa ja osapuolten oikeuden muutoksenhakuun. Poliisiviranomaisia ei missään tapauksessa tulisi pitää tässä asetuksessa tarkoitettuina suojelutoimenpiteitä määräävinä viranomaisina.

(14) Alkuperäjäsenvaltiossa yksityisoikeuden alalla määrätyt suojelutoimenpiteet olisi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen nojalla tunnustettava vastaanottavassa jäsenvaltiossa yksityisoikeudellisen alan suojelutoimenpiteinä tämän asetuksen mukaisesti.

(15) Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen mukaisesti tunnustaminen vastaa suojelutoimenpiteen kestoa. Kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden lainsäädäntöihin perustuva vaihtelu suojelutoimenpiteissä, erityisesti niiden keston osalta, sekä se, että tätä asetusta sovelletaan pääsääntöisesti kiireellisissä tilanteissa, tämän asetuksen mukaisen tunnustamisen vaikutusten kesto olisi kuitenkin poikkeuksellisesti rajattava 12 kuukauteen tässä asetuksessa säädetystä todistuksen myöntämisestä, riippumatta itse suojelutoimenpiteen (joka voi olla väliaikainen, ajallisesti rajattu tai kestoltaan määrittelemätön toimenpide) mahdollisesta pidemmästä kestosta.

(16) Tapauksissa, joissa suojelutoimenpiteen kesto on pidempi kuin 12 kuukautta, tämän asetuksen mukaisen tunnustamisen vaikutuksiin liittyvä rajaus ei saisi rajoittaa suojeltavan henkilön oikeutta vedota suojelutoimenpiteeseen jonkin muun sellaisen unionin säädöksen nojalla, jossa säädetään tunnustamisesta, tai hakea kansallista suojelutoimenpidettä vastaanottavassa jäsenvaltiossa.

(17) Tunnustamisen vaikutusten rajoittaminen on poikkeuksellista ja johtuu tämän asetuksen kohteen erityisluonteesta, eikä sen tulisi muodostaa ennakkotapausta muille siviili- ja kauppaoikeuden alan välineille.

(18) Tässä asetuksessa olisi käsiteltävä vain suojelutoimenpiteellä määrätyn velvoitteen tunnustamista. Tällä asetuksella ei olisi säänneltävä suojelutoimenpiteen soveltamis- tai täytäntöönpanomenettelyjä, eikä sen olisi myöskään katettava mahdollisia seuraamuksia, joita voidaan asettaa, jos suojelutoimenpiteellä määrättyä velvoitetta rikotaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Nämä määräytyvät kyseisen jäsenvaltion oikeuden mukaan. Unionin oikeuden yleisten periaatteiden ja erityisesti vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden on kuitenkin huolehdittava siitä, että tämän asetuksen nojalla tunnustetut suojelutoimenpiteet voivat tulla sovellettaviksi vastaanottavassa jäsenvaltiossa.

(19) Tämän asetuksen kattamilla suojelutoimenpiteillä olisi annettava suojelua suojeltavalle henkilölle tämän asuinpaikassa, työpaikassa tai muussa paikassa, jossa kyseinen henkilö vierailee säännöllisesti, kuten lähiomaisten asuinpaikassa taikka koulussa tai oppilaitoksessa, jota hänen lapsensa käy. Riippumatta siitä, onko kyseinen paikka tai suojelutoimenpiteen kattaman alueen laajuus kuvattu suojelutoimenpiteessä mainitsemalla yksi tai useampi osoite, jota vaaraa aiheuttava henkilö ei saa lähestyä, tai määritelty alue, jonne hän ei saa mennä (tai näiden kahden yhdistelmä), suojelutoimenpiteellä määrätyn velvoitteen tunnustamisen yhteydessä kyseisen paikan merkitys suojeltavalle henkilölle on olennaisempi kuin tietty osoite.

(20) Edellä esitetyn perusteella ja edellyttäen, että suojelutoimenpiteen luonne ja olennaiset elementit säilytetään, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen olisi voitava tehdä tarkistuksia suojelutoimenpiteen tosiasiatietoihin, jos kyseinen tarkistaminen on tarpeen, jotta suojelutoimenpiteen tunnustaminen voisi tulla käytännössä voimaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Tosiasiatietoihin kuuluvat osoite, yleinen sijaintipaikka tai tieto siitä, millä vähimmäisetäisyydellä vaaraa aiheuttavan henkilön on pysyttävä suojeltavasta henkilöstä, osoitteesta tai yleisestä sijaintipaikasta. Tarkistaminen ei kuitenkaan voi koskea suojelutoimenpiteen tyyppiä eikä yksityisoikeudellista luonnetta.

(21) Suojelutoimenpiteeseen tehtävien tarkistusten helpottamiseksi todistuksesta olisi tarvittaessa käytävä ilmi, onko suojelutoimenpiteessä mainittu osoite asuinpaikka, työpaikka vai paikka, jossa suojeltu henkilö vierailee säännöllisesti. Lisäksi todistuksesta tulisi tarvittaessa käydä ilmi myös sen määritellyn alueen rajat (keskimääräinen etäisyys tietystä osoitteesta), jolla vaaraa aiheuttavalle henkilölle suojelutoimenpiteellä asetettua velvoitetta sovelletaan

(22) Jotta voitaisiin helpottaa suojelutoimenpiteiden vapaata liikkuvuutta unionissa, tällä asetuksella olisi otettava käyttöön suojelutoimenpidettä koskevan todistuksen yhtenäinen malli ja siinä olisi säädettävä tähän tarkoitetusta monikielisestä vakiolomakkeesta. Suojelutoimenpiteen määräävän viranomaisen olisi myönnettävä todistus suojeltavan henkilön pyynnöstä.

(23) Monikielisessä todistuksen vakiolomakkeessa tulisi olla mahdollisimman rajoitetusti vapaita tekstikenttiä, jotta käännöksen tai translitteraation toimittaminen käyttämällä vakiolomaketta asiaankuuluvalla kielellä olisi useimmissa tapauksissa mahdollista aiheuttamatta kustannuksia suojeltavalle henkilölle. Muiden kuin monikielisen vakiolomakkeen tekstien tarvittavasta kääntämisestä aiheutuvat kustannukset jaetaan alkuperäjäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti.

(24) Jos todistus sisältää vapaita tekstikenttiä, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen olisi ratkaistava, onko käännös tai translitteraatio tarpeen. Tämän ei tulisi estää suojeltavaa henkilöä tai alkuperäjäsenvaltion suojelutoimenpiteen määräävää viranomaista toimittamasta käännöstä tai translitteraatiota omasta aloitteestaan.

(25) Vaaraa aiheuttavan henkilön puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen varmistamiseksi silloin, kun suojelutoimenpide oli määrätty vaaraa aiheuttavan henkilön poissa ollessa tai menettelyllä, jossa kyseessä olevalle henkilölle ei anneta ennakkoilmoitusta (”ex parte -menettely”), todistus olisi voitava antaa vain, jos kyseisellä henkilöllä on ollut mahdollisuus valmistautua vastaamaan suojelutoimenpidettä koskevassa asiassa. Kiertämisen estämiseksi ja suojelutoimenpiteitä vaativille tapauksille ominaisen kiireellisyyden vuoksi ei kuitenkaan olisi edellytettävä, että vastaamiselle asetettu määräaika olisi umpeutunut, ennen kuin todistus voidaan myöntää. Todistus olisi myönnettävä heti, kun suojelutoimenpide on täytäntöönpanokelpoinen alkuperäjäsenvaltiossa.

(26) Yksinkertaisuutta ja nopeutta koskevat tavoitteet huomioon ottaen tässä asetuksessa säädetään yksinkertaisista ja nopeista menetelmistä menettelyn vaiheiden ilmoittamisessa vaaraa aiheuttavalle henkilölle. Näitä erityisiä ilmoittamistapoja olisi otettava käyttöön vain tätä asetusta sovellettaessa sen kohteen erityisluonteen vuoksi; niitä ei olisi pidettävä ennakkotapauksina muita siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa käytettäviä välineitä varten, eikä niiden pitäisi vaikuttaa oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiantoa ulkomailla yksityisoikeudellisissa asioissa koskeviin jäsenvaltion velvollisuuksiin, jotka johtuvat kyseisen jäsenvaltion ja jonkin kolmannen maan välillä tehdyistä kahden- tai monenvälisistä sopimuksista.

(27) Ilmoitettaessa todistuksesta vaaraa aiheuttavalle henkilölle ja myös tehtäessä tarkistuksia suojelutoimenpiteen tosiasiatietoihin vastaanottavassa jäsenvaltiossa olisi otettava asianmukaisesti huomioon suojeltavan henkilön intressi olla ilmaisematta olinpaikkaansa tai muita yhteystietojaan vaaraa aiheuttavalle henkilölle. Näitä tietoja ei saisi ilmaista vaaraa aiheuttavalle henkilölle, ellei tällainen ilmaiseminen ole tarpeen suojelutoimenpiteen noudattamista tai täytäntöön panemista varten.

(28) Todistuksen myöntämiseen ei pitäisi voida hakea muutosta.

(29) Todistus olisi oikaistava, jos todistus ilmeisen virheen tai epätarkkuuden, kuten paino-, kirjoitus- tai kopiointivirheen vuoksi ei asianmukaisesti vastaa suojelutoimenpidettä, tai se olisi peruutettava, jos todistus on annettu selvästi virheellisin perustein, esimerkiksi jos sitä käytetään tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle jäävää toimenpidettä varten, tai jos todistus on annettu sen myöntämisperusteiden vastaisesti.

(30) Alkuperäjäsenvaltion suojelutoimenpiteen määräävän viranomaisen olisi pyynnöstä avustettava suojeltavaa henkilöä tiedon hankkimisessa niistä vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisista, joissa suojelutoimenpiteeseen vedotaan tai joilta sen täytäntöönpanoa haetaan.

(31) Oikeudenkäytön yhdenmukaisuus edellyttää sen varmistamista, ettei kahdessa jäsenvaltiossa anneta keskenään ristiriitaisia päätöksiä. Tätä varten tässä asetuksessa olisi säädettävä perusteesta, jonka nojalla suojelutoimenpiteen tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta voidaan kieltäytyä, jos suojelutoimenpide olisi ristiriidassa vastaanottavassa jäsenvaltiossa annetun tai tunnustetun tuomion kanssa.

(32) Yleistä etua koskevat seikat voivat poikkeustilanteissa oikeuttaa vastaanottavan jäsenvaltion tuomioistuimen kieltäytymisen suojelutoimenpiteen tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta, jos sen soveltaminen olisi selvästi ristiriidassa kyseisen jäsenvaltion oikeusjärjestyksen perusteiden (ordre public) kanssa. Tuomioistuimen ei kuitenkaan pitäisi voida soveltaa oikeusjärjestyksen perusteisiin perustuvaa poikkeusta kieltäytyäkseen suojelutoimenpiteen tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta, jos tämä olisi vastoin Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja erityisesti sen 21 artiklassa säädettyjä oikeuksia.

(33) Jos suojelutoimenpide keskeytetään tai peruutetaan taikka jos todistus peruutetaan alkuperäjäsenvaltiossa, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen olisi asianomaisen todistuksen esittämisen johdosta keskeytettävä tai peruutettava suojelutoimenpiteen tunnustamisen vaikutukset ja tarvittaessa suojelutoimenpiteen täytäntöönpano.

(34) Suojeltavalla henkilöllä olisi oltava todellinen mahdollisuus oikeussuojaan toisissa jäsenvaltioissa. Jotta varmistetaan todellinen mahdollisuus käyttää tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia menettelyjä, oikeusapua on annettava oikeussuojakeinojen parantamisesta rajat ylittävissä riita-asioissa vahvistamalla oikeusapuun kyseisissä riita-asioissa liittyvät yhteiset vähimmäisvaatimukset 27 päivänä tammikuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/8/EY mukaisesti (6).

(35) Tämän asetuksen soveltamisen helpottamiseksi jäsenvaltiot olisi velvoitettava ilmoittamaan tietyt tiedot yksityisoikeuden alan suojelutoimenpiteitä koskevista kansallisista säännöistään ja menettelyistään neuvoston päätöksellä 2001/470/EY (7) perustetun siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston puitteissa. Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot olisi asetettava saataville Euroopan oikeusportaalin kautta.

(36) Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa tässä asetuksessa tarkoitettujen lomakkeiden laatimisen ja myöhemmän muuttamisen osalta. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (8) mukaisesti.

(37) Tässä asetuksessa tarkoitettujen lomakkeiden laatimista ja myöhempää muuttamista koskevien täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen olisi sovellettava tarkastelumenettelyä.

(38) Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. Siinä pyritään erityisesti varmistamaan perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklassa vahvistetut oikeus puolustukseen ja oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. Tätä asetusta olisi sovellettava näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti.

(39) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on yksinkertaisen ja nopean jäsenvaltioissa yksityisoikeuden alalla määrättyjen suojelutoimenpiteiden tunnustamista koskevan mekanismin perustaminen, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.

(40) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevan 3 artiklan mukaisesti nämä jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän asetuksen hyväksymiseen ja soveltamiseen.

(41) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,

(42) Euroopan tietosuojavaltuutettu on antanut 17 päivänä lokakuuta 2011 lausunnon (9) yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (10) 41 artiklan 2 kohdan perusteella,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT

1 artikla

Kohde

Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt yksinkertaiselle ja nopealle mekanismille jäsenvaltiossa yksityisoikeuden alalla määrättyjen suojelutoimenpiteiden tunnustamiseksi.

2 artikla

Soveltamisala

1. Tätä asetusta sovelletaan yksityisoikeuden alan suojelutoimenpiteisiin, jotka 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu suojelutoimenpiteen määräävä viranomainen on määrännyt.

2. Tätä asetusta sovelletaan rajatylittäviin asioihin. Tätä asetusta sovellettaessa rajatylittävällä asialla tarkoitetaan tapausta, jossa yhdessä jäsenvaltiossa määrätyn suojelutoimenpiteen tunnustamista haetaan toisessa jäsenvaltiossa.

3. Tätä asetusta ei sovelleta suojelutoimenpiteisiin, jotka kuuluvat asetuksen (EY) N:o 2201/2003 soveltamisalaan.

3 artikla

Määritelmät

Tämän asetuksen soveltamiseksi sovelletaan seuraavia määritelmiä:

1) ’suojelutoimenpiteellä’ tarkoitetaan käytetystä nimityksestä riippumatta päätöstä, jonka alkuperäjäsenvaltion suojelutoimenpiteen määräävä viranomainen määrää kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti ja jossa vaaraa aiheuttavalle henkilölle asetetaan yksi tai useampi seuraavista velvoitteista toisen henkilön suojelemiseksi, kun viimeksi mainitun henkilön ruumiillinen tai henkinen koskemattomuus voi olla uhattuna: a) kielto mennä paikkaan, jossa suojeltava henkilö asuu, työskentelee taikka vierailee tai oleskelee säännöllisesti, tai tällaisen menemisen sääntely; b) kaikenlaista yhteydenpitoa suojeltavaan henkilöön koskeva kielto tai sen sääntely, mukaan lukien yhteydenpito puhelimitse, sähköpostitse tai postitse, telekopioitse tai muilla keinoin; c) kielto lähestyä suojeltavaa henkilöä määriteltyä etäisyyttä lähemmäksi tai tällaisen lähestymisen sääntely;

2) ’suojeltavalla henkilöllä’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä, joka on suojelutoimenpiteeseen perustuvan suojelun kohteena;

3) ’vaaraa aiheuttavalla henkilöllä’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä, johon yksi tai useampi 1 kohdassa tarkoitettu velvoite kohdistuu;

4) ’suojelutoimenpiteen määräävällä viranomaisella’ tarkoitetaan jäsenvaltion nimeämää oikeusviranomaista tai muuta viranomaista, jolla on toimivalta tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, edellyttäen, että kyseinen muu viranomainen antaa osapuolille takeet puolueettomuudesta ja että sen päätökset suojelutoimenpiteestä sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jossa viranomainen toimii, voidaan saattaa oikeusviranomaisen uudelleen tarkasteltavaksi ja niillä on samanlainen oikeusvoima ja samanlaiset vaikutukset kuin samaa asiaa koskevalla oikeusviranomaisen päätöksellä;

5) ’alkuperäjäsenvaltiolla’ tarkoitetaan jäsenvaltiota, jossa suojelutoimenpide on määrätty;

6) ’vastaanottavalla jäsenvaltiolla’ tarkoitetaan jäsenvaltiota, jossa suojelutoimenpiteen tunnustamista ja tarvittaessa täytäntöönpanoa haetaan.

II LUKU

SUOJELUTOIMENPITEIDEN TUNNUSTAMINEN JA TÄYTÄNTÖÖNPANO

4 artikla

Tunnustaminen ja täytäntöönpano

1. Jossakin jäsenvaltiossa määrätty suojelutoimenpide on tunnustettava muissa jäsenvaltioissa ilman erillistä menettelyä, ja se on täytäntöönpanokelpoinen ilman täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista.

2. Suojeltavan henkilön, joka haluaa vedota vastaanottavassa jäsenvaltiossa alkuperäjäsenvaltiossa määrättyyn suojelutoimenpiteeseen, on toimitettava vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle

a) suojelutoimenpiteen jäljennös, joka täyttää sen aitouden toteamiseksi tarvittavat vaatimukset;

b) alkuperäjäsenvaltiossa 5 artiklan mukaisesti annettu todistus; sekä

c) tarvittaessa todistuksen translitteraatio ja/tai käännös 16 artiklan mukaisesti.

3. Todistuksella on vaikutuksia vain siltä osin kuin suojelutoimenpide on täytäntöönpanokelpoinen.

4. Riippumatta suojelutoimenpiteen mahdollisesta pidemmästä kestosta 1 kohdan mukaisen tunnustamisen vaikutukset rajoittuvat 12 kuukauden ajanjaksoon, joka alkaa todistuksen myöntämisestä.

5. Suojelutoimenpiteiden täytäntöönpanomenettelyyn sovelletaan vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä.

5 artikla

Todistus

1. Alkuperäjäsenvaltion suojelutoimenpiteitä määräävän viranomaisen on suojeltavan henkilön pyynnöstä myönnettävä todistus käyttäen 19 artiklan mukaisesti laadittua monikielistä vakiolomaketta, joka sisältää 7 artiklassa edellytetyt tiedot.

2. Todistuksen myöntämiseen ei voida hakea muutosta.

3. Alkuperäjäsenvaltion suojelutoimenpiteen määräävän viranomaisen on toimitettava suojeltavalle henkilölle tämän pyynnöstä todistuksen translitteraatio ja/tai käännös käyttäen 19 artiklan mukaisesti laadittua monikielistä vakiolomaketta.

6 artikla

Todistuksen myöntämisedellytykset

1. Todistus voidaan myöntää vain, jos vaaraa aiheuttavalle henkilölle on ilmoitettu suojelutoimenpiteestä alkuperäjäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti.

2. Jos suojelutoimenpide on määrätty vaaraa aiheuttavan henkilön poissa ollessa, todistus voidaan myöntää vain, jos vaaraa aiheuttavalle henkilölle on annettu tiedoksi asiakirja, jolla menettely pantiin vireille, tai vastaava asiakirja taikka tapauksen mukaan hänelle on ilmoitettu menettelyn vireille tulosta muulla tavoin alkuperäjäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti niin hyvissä ajoin ja siten, että hän on voinut valmistautua vastaamaan asiassa.

3. Kun suojelutoimenpide on määrätty menettelyllä, jossa vaaraa aiheuttavalle henkilölle ei varata tilaisuutta tulla kuulluksi (”ex parte -menettely”), todistus voidaan myöntää vain, jos kyseisellä henkilöllä on ollut oikeus hakea suojelutoimenpiteeseen muutosta alkuperäjäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti.

7 artikla

Todistuksen sisältö

Todistuksessa on oltava seuraavat tiedot:

a) suojelutoimenpiteen määräävän viranomaisen nimi ja osoite/yhteystiedot;

b) asian viitenumero;

c) todistuksen myöntämispäivä;

d) tiedot suojeltavasta henkilöstä: nimi, syntymäaika ja -paikka, jos tiedot ovat saatavilla, sekä ilmoittamista varten käytettävä osoite ja tätä edeltävä selkeä varoitus siitä, että tämä osoite saatetaan ilmaista vaaraa aiheuttavalle henkilölle;

e) tiedot vaaraa aiheuttavasta henkilöstä: nimi, syntymäaika ja -paikka, jos tiedot ovat saatavilla, sekä ilmoittamista varten käytettävä osoite;

f) kaikki suojelutoimenpiteen täytäntöön panemiseksi tarvittavat tiedot, mukaan lukien tarvittaessa toimenpiteen laji ja toimenpiteellä vaaraa aiheuttavalle henkilölle asetettu velvoite, sekä sen määritellyn paikan, jota kyseinen henkilö ei saa lähestyä ja/tai alueen, jonne hän ei saa mennä, asema;

g) suojelutoimenpiteen kesto;

h) tunnustamisen vaikutusten kesto 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti;

i) ilmoitus siitä, että 6 artiklassa säädetyt vaatimukset on täytetty;

j) tiedot 9 ja 13 artiklan mukaisista oikeuksista;

k) viittaustarkoituksiin tämän asetuksen täydellinen nimi.

8 artikla

Todistuksesta ilmoittaminen vaaraa aiheuttavalle henkilölle

1. Alkuperäjäsenvaltion suojelutoimenpiteen määräävän viranomaisen on ilmoitettava vaaraa aiheuttavalle henkilölle todistuksesta ja sekä siitä tosiasiasta, että todistuksen myöntäminen johtaa suojelutoimenpiteen tunnustamiseen ja tarvittaessa täytäntöönpanokelpoisuuteen kaikissa jäsenvaltioissa 4 artiklan mukaisesti.

2. Jos vaaraa aiheuttava henkilö asuu alkuperäjäsenvaltiossa, ilmoittaminen suoritetaan kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti. Jos vaaraa aiheuttava henkilö asuu eri jäsenvaltiossa kuin alkuperäjäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, ilmoittaminen suoritetaan kirjattuna kirjeenä, johon liittyy saantitodistus tai vastaava.

Jos vaaraa aiheuttavan henkilön osoite ei ole tiedossa tai jos kyseinen henkilö ei suostu vastaanottamaan ilmoitusta, sovelletaan alkuperäjäsenvaltion lainsäädäntöä.

3. Suojeltavan henkilön olinpaikkaa tai muita yhteystietoja ei saa ilmaista vaaraa aiheuttavalle henkilölle, ellei niiden ilmaiseminen ole tarpeen suojelutoimenpiteen noudattamista tai täytäntöön panemista varten.

9 artikla

Todistuksen oikaisu tai peruuttaminen

1. Todistus on, suojeltavan henkilön tai vaaraa aiheuttavan henkilön alkuperäjäsenvaltion suojelutoimenpiteen määränneelle viranomaiselle esittämästä pyynnöstä tai kyseisen viranomaisen omasta aloitteesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan 2 kohdan soveltamista,

a) oikaistava, jos suojelutoimenpide ja todistus ovat keskenään ristiriidassa kirjoitusvirheen vuoksi; tai

b) peruutettava, jos todistus on annettu selkeästi virheellisin perustein 6 artiklassa säädetyt vaatimukset ja tämän asetuksen soveltamisala huomioon ottaen.

2. Todistuksen oikaisua tai peruuttamista koskevaan menettelyyn, mukaan lukien mahdollinen muutoksenhaku, sovelletaan alkuperäjäsenvaltion lainsäädäntöä.

10 artikla

Suojeltavan henkilön avustaminen

Alkuperäjäsenvaltion suojelutoimenpiteen määräävän viranomaisen on suojeltavan henkilön pyynnöstä avustettava tätä 17 ja 18 artiklan mukaisesti saataville asetetun tiedon hankkimisessa niistä vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisista, joissa suojelutoimenpiteeseen on vedottava tai joilta sen täytäntöönpanoa on haettava.

11 artikla

Suojelutoimenpiteen tarkistaminen

1. Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on tarvittaessa ja siinä määrin kuin on tarpeen tehtävä suojelutoimenpiteen tosiasiatietoihin tarkistuksia, jotta suojelutoimenpide voisi tulla sovellettavaksi kyseisessä jäsenvaltiossa.

2. Suojelutoimenpiteen tarkistamista koskevaan menettelyyn sovelletaan vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä.

3. Suojelutoimenpiteen tarkistamisesta on ilmoitettava vaaraa aiheuttavalle henkilölle.

4. Jos vaaraa aiheuttava henkilö asuu vastaanottavassa jäsenvaltiossa, ilmoitus annetaan kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti. Jos vaaraa aiheuttava henkilö asuu eri jäsenvaltiossa kuin vastaanottavassa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, ilmoittaminen suoritetaan kirjattuna kirjeenä, johon liittyy saantitodistus tai vastaava.

Jos vaaraa aiheuttavan henkilön osoite ei ole tiedossa tai jos kyseinen henkilö ei suostu vastaanottamaan ilmoitusta, sovelletaan vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä.

5. Suojeltava henkilö ja vaaraa aiheuttava henkilö voivat hakea muutosta suojelutoimenpiteen tarkistamiseen. Muutoksenhakumenettelyyn sovelletaan vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä. Muutoksenhaulla ei kuitenkaan ole lykkäävää vaikutusta.

12 artikla

Kielto tutkia uudelleen asiaratkaisu

Alkuperäjäsenvaltiossa määrättyä suojelutoimenpidettä ei saa sen sisältämän asiaratkaisun osalta ottaa missään tapauksessa uudelleen tutkittavaksi vastaanottavassa jäsenvaltiossa.

13 artikla

Tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta kieltäytyminen

1. Suojelutoimenpiteen tunnustamisesta ja tarvittaessa täytäntöönpanosta on kieltäydyttävä vaaraa aiheuttavan henkilön hakemuksesta, jos tunnustaminen on

a) selvästi vastoin vastaanottavan jäsenvaltion oikeusjärjestyksen perusteita (ordre public); tai

b) ristiriidassa vastaanottavassa jäsenvaltiossa annetun tai tunnustetun tuomion kanssa.

2. Tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta kieltäytymistä koskeva hakemus on toimitettava sille vastaanottavan jäsenvaltion tuomioistuimelle, jonka kyseinen jäsenvaltio on ilmoittanut komissiolle 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdan mukaisesti.

3. Suojelutoimenpiteen tunnustamisesta ei voida kieltäytyä sillä perusteella, että vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntö ei mahdollista kyseistä toimenpidettä samojen tosiseikkojen perusteella.

14 artikla

Tunnustamisen tai täytäntöönpanon keskeyttäminen tai peruuttaminen

1. Jos suojelutoimenpide keskeytetään tai peruutetaan alkuperäjäsenvaltiossa taikka sen täytäntöönpanokelpoisuus keskeytetään tai täytäntöönpanokelpoisuutta rajoitetaan tai jos todistus peruutetaan 9 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, alkuperäjäsenvaltion suojelutoimenpiteen määräävän viranomaisen on suojeltavan henkilön tai vaaraa aiheuttavan henkilön pyynnöstä myönnettävä todistus tästä keskeytyksestä, rajoituksesta tai peruutuksesta käyttäen 19 artiklan mukaisesti laadittua monikielistä vakiolomaketta.

2. Suojeltavan henkilön tai vaaraa aiheuttavan henkilön esittäessä 1 kohdan mukaisesti myönnetyn todistuksen vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on keskeytettävä tai peruutettava tunnustamisen vaikutukset ja tarvittaessa suojelutoimenpiteen täytäntöönpano.

III LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET JA LOPPUSÄÄNNÖKSET

15 artikla

Laillistaminen ja muut vastaavat muodollisuudet

Tämän asetuksen yhteydessä jäsenvaltiossa annetuilta asiakirjoilta ei saa vaatia laillistamista eikä muuta vastaavaa muodollisuutta.

16 artikla

Translitteraatio tai käännös

1. Tämän asetuksen edellyttämät translitteraatiot tai käännökset on laadittava vastaanottavan jäsenvaltion virallisella kielellä tai jollakin sen virallisista kielistä tai millä tahansa muulla unionin toimielinten virallisella kielellä, jonka kyseinen jäsenvaltio on ilmoittanut voivansa hyväksyä.

2. Rajoittamatta 5 artiklan 3 kohdan soveltamista, tämän asetuksen mukaisen käännöksen on oltava sellaisen henkilön laatima, jolla on kelpoisuus laatia käännöksiä jossakin jäsenvaltiossa.

17 artikla

Yleisön saataville asetettavat tiedot

Jäsenvaltioiden on toimitettava kuvaus yksityisoikeuden alan suojelutoimenpiteitä koskevista kansallisista säännöistä ja menettelyistä, muun muassa tiedot siitä, mitkä viranomaistyypit ovat toimivaltaisia tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, tietojen saattamiseksi yleisön saataville päätöksellä 2001/470/EY perustetun siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston puitteissa.

Jäsenvaltioiden on pidettävä nämä tiedot ajan tasalla.

18 artikla

Jäsenvaltioiden ilmoittamat tiedot

1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 11 päivänä heinäkuuta 2014 seuraavat tiedot:

a) tyypeittäin viranomaiset, jotka ovat toimivaltaisia tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, eritellen tarvittaessa i) viranomaiset, jotka ovat toimivaltaisia määräämään suojelutoimenpiteitä ja myöntämään todistuksia 5 artiklan mukaisesti; ii) viranomaiset, joissa toisessa jäsenvaltiossa määrättyyn suojelutoimenpiteeseen on vedottava ja/tai jotka ovat toimivaltaisia panemaan tällaisen toimenpiteen täytäntöön; iii) viranomaiset, jotka ovat toimivaltaisia tekemään tarkistuksia suojelutoimenpiteisiin 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti; iv) tuomioistuimet, joille pyyntö tunnustamisen ja tarvittaessa täytäntöönpanon epäämisestä on toimitettava 13 artiklan mukaisesti;

b) kieli, joka, tai kielet, jotka on hyväksytty 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen käännösten osalta.

2. Komissio saattaa 1 kohdassa tarkoitetut tiedot yleisön saataville asianmukaisilla tavoilla, erityisesti siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston verkkosivuston kautta.

19 artikla

Lomakkeiden laatiminen ja niiden myöhemmät muutokset

Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädökset 5 ja 14 artiklassa tarkoitettujen lomakkeiden laatimisesta ja myöhemmästä muuttamisesta. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 20 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

20 artikla

Komiteamenettely

1. Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.

2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.

21 artikla

Uudelleentarkastelu

Komissio toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta viimeistään 11 päivänä tammikuuta 2020. Kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotuksia asetuksen muuttamiseksi.

22 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Sitä sovelletaan 11 päivästä tammikuuta 2015.

Tätä asetusta sovelletaan suojelutoimenpiteisiin, jotka on määrätty 11 päivänä tammikuuta 2015 tai sen jälkeen, riippumatta siitä, milloin menettelyt on pantu vireille.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti. Tehty Strasbourgissa 12 päivänä kesäkuuta 2013. Euroopan parlamentin puolesta Puhemies M. SCHULZ Neuvoston puolesta Puheenjohtaja L. CREIGHTON

(1) EUVL C 113, 18.4.2012, s. 56.

(2) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 22. toukokuuta 2013 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 6. kesäkuuta 2013.

(3) EUVL L 315, 14.11.2012, s. 57.

(4) EUVL L 338, 21.12.2011, s. 2.

(5) EUVL L 338, 23.12.2003, s. 1.

(6) EYVL L 26, 31.1.2003, s. 41.

(7) EYVL L 174, 27.6.2001, s. 25.

(8) EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13.

(9) EUVL C 35, 9.2.2012, s. 10.

(10) EYVL L 8, 12.1.2001, s. 1.