EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2021/2115,

annettu 2 päivänä joulukuuta 2021,

jäsenvaltioiden yhteisen maatalouspolitiikan nojalla laadittavien, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) rahoitettavien strategiasuunnitelmien (YMP:n strategiasuunnitelmat) tukea koskevista säännöistä sekä asetusten (EU) N:o 1305/2013 ja (EU) N:o 1307/2013 kumoamisesta

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 42 artiklan ja 43 artiklan 2 kohdan,

ottavat huomioon vuoden 1979 liittymisasiakirjan ja erityisesti siihen liitetyssä puuvillaa koskevassa pöytäkirjassa N:o 4 olevan 6 kohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (1),

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),

ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (3),

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (4),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Komission 29 päivänä marraskuuta 2017 antamassa tiedonannossa ”Ruoan ja maanviljelyn tulevaisuus” esitellään tulevan yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) haasteet, tavoitteet ja suuntaviivat vuoden 2020 jälkeen. Kyseisiin tavoitteisiin kuuluu se, että YMP:stä tehdään tuloshakuisempi ja markkinasuuntautuneempi, että edistetään maatalouden, metsätalouden ja maaseutualueiden uudenaikaistamista ja kestävyyttä, mukaan lukien taloudellinen, yhteiskunnallinen sekä ympäristöön ja ilmastoon liittyvä kestävyys, sekä autetaan vähentämään unionin lainsäädännöstä tuensaajille aiheutuvaa hallinnollista taakkaa.

(2) YMP:n maailmanlaajuisen ulottuvuuden ja maailmanlaajuisten vaikutusten huomioimiseksi komission olisi varmistettava johdonmukaisuus unionin ulkoisten toimien ja välineiden kanssa erityisesti kehitysyhteistyössä ja kaupassa. Unionin sitoutuminen kehitystä tukevaan politiikkajohdonmukaisuuteen edellyttää sitä, että politiikkaa suunniteltaessa otetaan huomioon kehitystavoitteet ja -periaatteet.

(3) Koska YMP:n on terävöitettävä toimiaan kansainvälisen, unionin, kansallisen, alueellisen, paikallisen ja tilatason ilmeisiin haasteisiin ja mahdollisuuksiin vastaamiseksi, on tarpeen virtaviivaistaa YMP:n hallintoa, parantaa YMP:n toteuttamista unionin tavoitteiden mukaisesti sekä vähentää merkittävästi hallinnollista rasitetta. YMP:n olisi perustuttava tuloksellisuuteen, jäljempänä ’täytäntöönpanomalli’. Näin ollen unionin olisi vahvistettava politiikan perusparametrit, kuten YMP:n tavoitteet ja sen perusvaatimukset, kun taas jäsenvaltioiden olisi kannettava nykyistä enemmän vastuuta siitä, kuinka ne täyttävät tavoitteet ja saavuttavat päämäärät. Toissijaisuusperiaatteen laajempi soveltaminen mahdollistaa sen, että voidaan ottaa paremmin huomioon paikalliset olosuhteet ja tarpeet sekä maataloustoiminnan erityisluonne, joka johtuu maatalouden yhteiskunnallisesta rakenteesta sekä eri maatalousalueiden välisistä rakenteellisista eroista ja luonnonolojen eroista, ja tuki räätälöidään unionin tavoitteiden saavuttamisen edistämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla.

(4) Tähän asetukseen sovelletaan horisontaalisia rahoitussääntöjä, jotka Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 322 artiklan nojalla. Kyseiset säännöt vahvistetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) 2018/1046 (5), jäljempänä ’varainhoitoasetus’, ja niissä vahvistetaan varsinkin menettely, joka koskee talousarvion laatimista ja toteuttamista käyttäen avustuksia, hankintoja, palkintoja ja välillistä toteutusta, sekä säädetään taloushallinnon toimijoiden toiminnan valvonnasta. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 322 artiklan nojalla hyväksyttäviin sääntöihin sisältyy myös yleinen ehdollisuusjärjestelmä unionin talousarvion suojaamiseksi.

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2021/1060 (6) vahvistettuja sääntöjä toimenpiteistä, joilla unionin rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan, alueellisesta kehityksestä ja unionin rahastojen rahoitustuen näkyvyydestä olisi myös sovellettava tämän asetuksen nojalla maaseudun kehittämiseen myönnettävään tukeen, jotta varmistetaan johdonmukaisuus asianomaisten unionin rahastojen kanssa kyseisiin seikkoihin liittyen.

(6) Maaseuturahaston ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2021/695 (7) perustetun Euroopan horisontti -ohjelman välisillä synergioilla olisi kannustettava maaseuturahastoa käyttämään parhaalla mahdollisella tavalla tutkimuksen ja innovoinnin tuloksia, erityisesti niitä, jotka perustuvat Euroopan horisontti -ohjelmasta ja maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevasta eurooppalaisesta innovaatiokumppanuudesta rahoitettaviin hankkeisiin ja johtavat innovaatioihin maatalousalalla ja maaseutualueilla.

(7) Kun otetaan huomioon, että on tärkeää puuttua luonnon monimuotoisuuden merkittävään vähenemiseen, tämän asetuksen mukaisella tuella olisi edistettävä luonnon monimuotoisuutta koskevan toiminnan valtavirtaistamista unionin politiikoissa sekä yleistä pyrkimystä osoittaa monivuotisen rahoituskehyksen vuotuisista menoista luonnon monimuotoisuutta koskeviin tavoitteisiin 7,5 prosenttia vuonna 2024 ja 10 prosenttia vuosina 2026 ja 2027.

(8) Jäsenvaltioille olisi annettava joustovaraa vahvistaa tietyt määritelmät ja edellytykset YMP:n strategiasuunnitelmissaan. Jotta voitaisiin varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset, unionin tasolla on kuitenkin vahvistettava tietty kehys, joka sisältää kyseisiin määritelmiin ja edellytyksiin sisällytettävät tarpeelliset yhteiset osatekijät, jäljempänä ’kehysmääritelmät’.

(9) Jotta maatalouden roolia julkishyödykkeiden tuottamisessa tehostettaisiin, ”maataloustoiminnalle” on tarpeen laatia asianmukainen kehysmääritelmä. Lisäksi sen varmistamiseksi, että unioni voi noudattaa WTO:n maataloussopimuksesta johtuvia kotimaista tukea koskevia kansainvälisiä velvoitteitaan, ja erityisesti sen varmistamiseksi, että kestävyysperusteinen perustulotuki ja asiaan liittyvät interventiotyypit ilmoitetaan edelleen ”vihreän laatikon” tukena, jolla ei ole lainkaan tai on vain hyvin vähäisiä kauppaa vääristäviä vaikutuksia tai vaikutuksia tuotantoon, ”maataloustoiminnan” kehysmääritelmässä olisi säädettävä sekä maataloustuotteiden tuotannosta että maatalousmaan säilyttämisestä, joista viljelijöiden olisi valittava jompikumpi toimintatyyppi. Jotta paikalliset olosuhteet voidaan ottaa huomioon, jäsenvaltioiden olisi YMP:n strategiasuunnitelmissaan vahvistettava ”maataloustoiminnan” varsinainen määritelmä ja asiaankuuluvat edellytykset.

(10) Olisi vahvistettava ”maatalousmaan” kehysmääritelmä, jotta voidaan säilyttää keskeinen unionin laajuinen osatekijä ja näin varmistaa jäsenvaltioiden päätösten vertailtavuus, rajoittamatta kuitenkaan jäsenvaltioita unionin tavoitteiden saavuttamisessa. Asiaan liittyvien ”peltoalan”, ”pysyvien viljelykasvien” ja ”pysyvän nurmen” kehysmääritelmien olisi oltava laajat, jotta jäsenvaltiot voisivat tarkentaa määritelmiä paikallisten olosuhteidensa mukaisesti.

(11) ”Peltoalan” kehysmääritelmä olisi vahvistettava siten, että siinä annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus kattaa eri tuotantomuotoja, ja siten, että mukana on oltava kesantoaloja interventioiden tuotannosta irrotetun luonteen varmistamiseksi.

(12) ”Pysyvien viljelykasvien” kehysmääritelmän olisi sisällettävä sekä alat, joita käytetään tosiasiallisesti tuotantoon, että alat, joita ei käytetä tosiasiallisesti tuotantoon, kuten myös taimitarhat ja lyhytkiertoinen energiapuu, jäsenvaltioiden määrittelemän mukaisesti.

(13) ”Pysyvän nurmen” kehysmääritelmä olisi vahvistettava siten, että tapauksissa, joissa heinäkasvit ja muut nurmirehukasvit ovat vallitsevina kasveina, se ei poissulje muita laidunnettavia lajeja. Sen olisi myös mahdollistettava, että jäsenvaltiot voivat määritellä lisäkriteerejä, ja sallittava niiden sisällyttää siihen heinäkasvien ja muiden nurmirehukasvien ohella muitakin lajeja, jotka voivat tuottaa rehua, riippumatta siitä, käytetäänkö niitä tosiasialliseen tuotantoon vai ei. Tämä voisi käsittää lajeja, joissa kasvin osat, kuten lehdet, kukat, varsi tai hedelmät, ovat laidunnettavissa suoraan tai niiden pudottua maahan. Jäsenvaltioiden olisi myös voitava päättää, rajaavatko ne maan, jolla heinäkasvit ja muut nurmirehukasvit eivät ole vallitsevina tai jolla niitä ei esiinny laitumilla, maaksi, joka on osa vakiintuneita paikallisia käytäntöjä.

(14) ”Maatalousmaan” kehysmääritelmissä olisi varmistettava, että jäsenvaltiot kattavat peltometsäviljelyjärjestelmät, joissa kasvatetaan puita viljelylohkoilla, joilla maataloustoimintaa harjoitetaan kestävän maankäytön parantamiseksi.

(15) Jotta voidaan varmistaa oikeusvarmuus sen suhteen, että tukea maksetaan maatalousmaasta, joka on viljelijän käytössä ja jolla harjoitetaan maataloustoimintaa, olisi vahvistettava ”tukikelpoisen hehtaarin” kehysmääritelmä, jossa esitetään olennaiset osatekijät. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti vahvistettava edellytykset sen määrittämiseksi, onko maa viljelijän hallinnassa. Koska maatalousmaata voidaan käyttää satunnaisesti ja tilapäisesti toimintaan, joka ei ole yksinomaan maatalouden harjoittamista, ja ottaen huomioon mahdollisuus monipuolistaa maatilojen tuloja tietyillä maatalouden ulkopuolisilla toiminnoilla jäsenvaltioiden olisi vahvistettava asianmukaiset edellytykset, joilla myös muuhun kuin maataloustoimintaan käytettäviä aloja pidetään tukikelpoisina hehtaareina.

(16) YMP:n kunnianhimoiset ympäristötavoitteet huomioon ottaen tukikelpoisen alan ei pitäisi pienentyä ehdollisuutta koskevien tiettyjen sääntöjen ja suorien tukien alaisuuteen kuuluvien ilmasto-, ympäristö- ja eläinten hyvinvointijärjestelmien, jäljempänä ’ekojärjestelmät’, täytäntöönpanon tuloksena. Maatalousmaa ei saisi menettää tukikelpoisuuttaan suoriin tukiin, kun sillä viljellään muita kuin maataloustuotteita kosteikkoalueen viljelyn muodossa sellaisten joko unionin tai kansallisten järjestelmien nojalla, jotka edistävät yhden tai useamman unionin ympäristö- tai ilmastotavoitteen saavuttamista. Lisäksi maatalousmaan olisi pysyttävä tukikelpoisena suoraan tukeen, kun siihen sovelletaan tiettyjä unionin vaatimuksia, jotka liittyvät ympäristönsuojeluun, tai se on metsitetty maaseudun kehittämistoimenpiteiden nojalla, mukaan lukien maatalousmaa, joka on metsitetty noudattaen kansallisia järjestelmiä tai johon sovelletaan tiettyjä kesannointivelvoitteita.

(17) Kun otetaan huomioon yksinkertaistamisen tarve, jäsenvaltioiden olisi sallittava päättää, että maisemapiirteet, jotka eivät huomattavasti haittaa maataloustoiminnan tuloksellisuutta lohkolla, kuuluvat tukikelpoiseen alaan. Kun lasketaan pysyvän nurmen tukikelpoista alaa ja samalla vähennetään tukeen oikeuttamattomia osia sisältävät alat, jäsenvaltioiden olisi sallittava soveltaa yksinkertaistettua menetelmää.

(18) Kun kyseessä ovat hampun tuotantoon käytettävät alat, sellaisten hampunsiemenlajikkeiden käytön, joiden tetrahydrokannabinolipitoisuus on alle 0,3 prosenttia, olisi kuuluttava ”tukikelpoisen hehtaarin” määritelmään kansanterveyden suojelemiseksi ja johdonmukaisuuden säilyttämiseksi muiden säädösten kanssa.

(19) Tulotuki olisi YMP:n tuloksellisuuden parantamiseksi kohdennettava aktiiviviljelijöille. Jotta unionin tasolla voitaisiin varmistaa yhteinen lähestymistapa, ”aktiiviviljelijälle” olisi vahvistettava kehysmääritelmä, jossa esitetään olennaiset osatekijät. Jäsenvaltioiden olisi määritettävä YMP:n strategiasuunnitelmissaan, mitä viljelijöitä pidetään aktiiviviljelijöinä, käyttäen perusteena objektiivisia edellytyksiä. Hallinnollisen taakan vähentämiseksi jäsenvaltioiden olisi sallittava myöntää suoria tukia pienviljelijöille, jotka myös osaltaan edistävät maaseutualueiden elinvoimaa, ja laatia negatiivinen luettelo muusta kuin maataloustoiminnasta, johon verrattuna maataloustoiminta on tyypillisesti marginaalista. Negatiivinen luettelo ei saisi olla ainoa tapa määritelmän määrittämiseen, vaan sitä olisi käytettävä täydentävänä välineenä, joka auttaa yksilöimään tällaisen muun kuin maataloustoiminnan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sitä, että asianomaisten henkilöiden on todistettava omalta osaltaan ”aktiiviviljelijän” määritelmän kriteerien täyttyminen. Parempien tulojen varmistamiseksi, maaseutualueiden sosioekonomisen rakenteen vahvistamiseksi tai tähän liittyvien tavoitteiden saavuttamiseksi ”aktiiviviljelijän” määritelmä ei saisi estää sellaisten useampaa toimintaa harjoittavien tai osa-aikaisten viljelijöiden tuen myöntämistä, jotka harjoittavat maatalouden lisäksi myös muuta kuin maataloustoimintaa.

(20) Jotta sukupolvenvaihdosta koskevan tavoitteen yhteydessä voidaan varmistaa yhtenäisyys suorien tukien interventiotyyppien ja maaseudun kehittämisen interventiotyyppien välillä, ”nuorelle viljelijälle” olisi vahvistettava unionin tasolla kehysmääritelmä, jossa esitetään olennaiset osatekijät.

(21) Jotta yritystoiminnan kehittämisen helpottamista maaseutualueilla koskevan tavoitteen yhteydessä voidaan varmistaa yhtenäisyys suorien tukien interventiotyyppien ja maaseudun kehittämisen interventiotyyppien välillä, ”uudelle viljelijälle” olisi vahvistettava unionin tasolla kehysmääritelmä, jossa esitetään yhteiset osatekijät.

(22) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklalla vahvistettujen YMP:n tavoitteiden huomioon ottamiseksi ja sen varmistamiseksi, että unioni vastaa asianmukaisesti uusimpiin haasteisiinsa, on aiheellista säätää yleisistä tavoitteista, jotka heijastavat komission tiedonannossa ”Ruoan ja maanviljelyn tulevaisuus” esitettyjä suuntaviivoja. Unionin tasolla olisi määriteltävä tarkemmin joukko erityisiä tavoitteita, joita jäsenvaltiot soveltavat YMP:n strategiasuunnitelmissaan sen huomioon ottaen, että jäsenvaltioissa maatalous on läheisesti talouden kokonaisuuteen kytkeytyvä ala. Samalla kun vaikutustenarvioinnin mukaisesti säilytetään tasapaino kestävän kehityksen eri ulottuvuuksien välillä, kyseisten erityisten tavoitteiden avulla olisi muunnettava YMP:n yleistavoitteet konkreettisemmiksi prioriteeteiksi ja otettava huomioon asiaa koskeva unionin lainsäädäntö erityisesti ilmaston, energian ja ympäristön osalta.

(23) Älykkäämmässä, uudenaikaistetussa ja kestävämmässä YMP:ssa on otettava huomioon tutkimus ja innovointi, jotta voidaan palvella unionin maatalous-, metsä- ja elintarvikejärjestelmien monitoiminnallisuutta, investoida teknologian kehitykseen ja digitalisointiin sekä parantaa teknologian, erityisesti digitaaliteknologioiden, käyttöönottoa ja tehokasta käyttöä sekä puolueettoman, luotettavan, merkityksellisen ja uuden tiedon asettamista saataville ja suurempaa jakamista.

(24) Unionin on tarpeen edistää nykyaikaista, kilpailukykyistä, muutoskestävää ja monipuolista maatalousalaa, joka hyötyy korkealaatuisesta tuotannosta ja resurssitehokkuudesta ja varmistaa pitkän aikavälin elintarviketurvan osana kilpailukykyistä ja tuottavaa maatalouselintarvikealaa samalla, kun turvataan perhetilamalli.

(25) Jotta voidaan tukea maatilojen taloudellista elinkelpoisuutta ja maatalousalan muutoskestävyyttä kaikkialla unionissa pitkän aikavälin elintarviketurvan parantamiseksi, viljelijöiden asemaa arvoketjussa on parannettava erityisesti kannustamalla yhteistyömuotoja, joihin viljelijät osallistuvat ja joista he hyötyvät, sekä edistämällä lyhyitä toimitusketjuja ja parantamalla markkinoiden läpinäkyvyyttä.

(26) Unionin on vastattava paremmin elintarvikkeita ja terveyttä koskeviin yhteiskunnallisiin vaatimuksiin, mukaan lukien laadukkaat, turvalliset ja ravitsevat elintarvikkeet, jotka on valmistettu kestävällä tavalla. Jotta edistyttäisiin kyseiseen suuntaan, on edistettävä erityisiä kestäviä viljelykäytäntöjä, kuten luonnonmukaista maataloutta, integroitua torjuntaa, agroekologiaa, peltometsäviljelyä tai täsmäviljelyä. Vastaavasti olisi kehitettävä myös toimia, joilla parannetaan entisestään eläinten hyvinvointia, ja aloitteita mikrobilääkeresistenssin torjumiseksi.

(27) Täytäntöönpanomalli ei saisi johtaa tilanteeseen, jossa harjoitetaan 27:ää erilaista kansallista maatalouspolitiikkaa ja vaarannetaan YMP:n ja sisämarkkinoiden yhteinen luonne. Siinä olisi kuitenkin jätettävä jäsenvaltioille tiettyä joustovaraa vahvan yhteisen sääntelykehyksen puitteissa. Tässä asetuksessa olisi näin ollen vahvistettava unionin tavoitteet sekä interventiotyypit ja jäsenvaltioihin sovellettavat yhteiset unionin vaatimukset, millä näin ollen varmistetaan YMP:n yhteinen luonne. Jäsenvaltioiden olisi vastattava siitä, että unionin sääntelykehys muutetaan tuensaajiin sovellettaviksi tukijärjestelyiksi joustoa lisäävästi. Tässä yhteydessä jäsenvaltioiden olisi toimittava Euroopan unionin perusoikeuskirjan ja unionin oikeuden yleisten periaatteiden mukaisesti ja varmistettava, että oikeudellinen kehys unionin tuen myöntämiseksi tuensaajille perustuu jäsenvaltioiden YMP:n strategiasuunnitelmiin ja on tässä asetuksessa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2021/2116 (8) säädettyjen periaatteiden ja vaatimusten mukainen. Niiden olisi myös pantava täytäntöön YMP:n strategiasuunnitelmansa, jotka komissio on hyväksynyt.

(28) Älykkään ja muutoskestävän maatalousalan edistämiseksi suorat tuet säilyvät järjestelmän olennaisena osana, jolla viljelijöille taataan oikeudenmukainen tulotuki. Jotta viljelijät saisivat paremman palkkion markkinoilta, on myös tarpeen investoida maatilojen rakenneuudistukseen, uudenaikaistamiseen, innovointiin, monipuolistumiseen ja uusien käytäntöjen ja teknologioiden käyttöönottoon.

(29) Ottaen huomioon, että komission tiedonannossa ”Ruoan ja maanviljelyn tulevaisuus” peräänkuulutetaan markkinasuuntautuneempaa YMP:aa, markkinariski, ilmastonmuutos ja siihen liittyvien äärimmäisten sääilmiöiden esiintymistiheys ja vakavuus sekä terveyteen ja kasvinsuojeluun liittyvät kriisit voivat aiheuttaa hintojen heilahtelun riskejä ja kasvattaa tuloihin kohdistuvia paineita, erityisesti alkutuottajien osalta. Vaikka viljelijät ovatkin viime kädessä itse vastuussa tilakohtaisten strategioidensa suunnittelusta ja tilojensa muutoskestävyyden parantamisesta, olisi perustettava vahva kehys asianmukaisen riskinhallinnan varmistamiseksi.

(30) Ympäristönsuojelun ja ilmastotoimien tukeminen ja parantaminen sekä vaikuttaminen unionin ympäristö- ja ilmastotavoitteiden saavuttamiseen ovat erittäin tärkeällä sijalla unionin maa- ja metsätalouden tulevaisuutta ajatellen. YMP:llä olisi oltava rooli sekä ympäristöön ja ilmastoon, mukaan lukien biologinen monimuotoisuus, kohdistuvien kielteisten vaikutusten vähentämisessä että julkisten ympäristöhyödykkeiden tarjonnan lisäämisessä kaikentyyppisillä viljelysmailla ja metsämailla (mukaan lukien luonnonarvoltaan merkittävät alueet) sekä maaseutualueilla kokonaisuudessaan. YMP:n arkkitehtuuria olisi sen vuoksi rakennettava kunnianhimoisemmaksi kyseisten tavoitteiden suhteen. Siihen olisi sisällytettävä osatekijöitä, jotka tukevat tai joilla muulla tavoin kannustetaan monenlaisiin toimiin tavoitteiden saavuttamiseksi maatalouden, elintarviketuotannon ja metsätalouden aloilla ja maaseutualueilla kokonaisuudessaan.

(31) Paras toimintatyyppien yhdistelmä kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi vaihtelee jäsenvaltioittain. Samanaikaisesti kuin on tarpeen lisätä toimia ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi, kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen ja hiilen sitomisen tehostaminen ovat kumpikin tärkeitä ilmastonmuutoksen hillitsemisessä. YMP:n kautta tuetun energiantuotannon ja -käytön olisi koskettava energiaa, joka vastaa selkeästi kestävyyden ominaispiirteitä, myös kasvihuonekaasujen osalta. Luonnonvarojen hallinnan osalta kemikaaliriippuvuuden vähentäminen esimerkiksi keinotekoisten lannoitteiden ja torjunta-aineiden osalta voi olla erityisen hyödyllistä myös biologisen monimuotoisuuden suojelemiseksi, koska unionin monissa osissa on kiireesti tarpeen vähentää torjunta-aineriippuvuutta ja toimia pölyttäjäpopulaatioiden vähenemisen pysäyttämiseksi ja tämän suuntauksen kääntämiseksi.

(32) Koska monet unionin maaseutualueet kärsivät rakenteellisista ongelmista, kuten houkuttelevien työmahdollisuuksien puutteesta, osaamisvajeesta, laajakaista- ja liityntäverkkoihin, digitaaliseen ja muuhun infrastruktuuriin sekä peruspalveluihin tehtyjen investointien vähyydestä ja nuorten maaltamuutosta, on olennaisen tärkeää vahvistaa kyseisten alueiden sosioekonomista rakennetta Cork 2.0 -julistuksen ”Parempi elämä maaseutualueilla” mukaisesti erityisesti luomalla työpaikkoja ja tekemällä sukupolvenvaihdoksia eli tuomalla komission työllisyys- ja kasvuohjelma maaseutualueille, edistämällä sosiaalista osallisuutta, tukea nuorille, sukupolvenvaihdoksia ja kehittämällä älykkäitä kyliä kaikkialla Euroopan maaseutualueilla sekä osallistumalla väestön vähenemisen estämiseen.

(33) Naisten ja miesten välinen tasa-arvo kuuluu Euroopan unionin keskeisiin periaatteisiin, ja sukupuolinäkökulman valtavirtaistaminen on tärkeä väline tämän periaatteen sisällyttämisessä YMP:aan. Siksi olisi erityisesti keskityttävä edistämään naisten osallistumista maaseutualueiden sosioekonomiseen kehittämiseen, kiinnittäen eritystä huomiota maatalouteen ja tukien naisten keskeistä roolia. Jäsenvaltioilta olisi edellytettävä, että ne arvioivat naisten tilannetta maataloudessa ja käsittelevät haasteita YMP:n strategiasuunnitelmissaan. Sukupuolten tasa-arvon olisi oltava erottamaton osa YMP:n interventioiden valmistelua, täytäntöönpanoa ja arviointia. Jäsenvaltioiden olisi myös vahvistettava valmiuksiaan huolehtia sukupuolinäkökulman valtavirtaistamisesta ja sukupuolen mukaan eriteltyjen tietojen keräämisestä.

(34) Maaseututalouden vakauttamiseksi ja monipuolistamiseksi olisi tuettava myös muiden kuin maatalousyritysten kehittämistä, perustamista ja säilyttämistä. Kuten tiedonannossa ”Ruoan ja maanviljelyn tulevaisuus” todetaan, maaseudun uudet arvoketjut, kuten uusiutuva energia, nouseva biotalous, kiertotalous ja ekomatkailu, voivat tarjota maaseutualueille hyvää kasvu- ja työllistämispotentiaalia suojellen samalla luonnonvaroja. Tässä yhteydessä rahoitusvälineillä ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2021/523 (9) perustetun InvestEU:n mukaisen EU-takuun käytöllä voi olla ratkaiseva rooli rahoituksen saannin varmistamisessa sekä maatilojen ja yritysten kasvukapasiteetin edistämisessä. Maaseutualueilla on työllistymismahdollisuuksia laillisesti maassa oleskeleville kolmansien maiden kansalaisille, mikä edistäisi sosiaalista ja taloudellista kotoutumista varsinkin yhteisölähtöisten paikallisten kehittämisstrategioiden puitteissa.

(35) YMP:lla olisi edelleen varmistettava elintarviketurva, minkä olisi katsottavan tarkoittavan mahdollisuutta saada riittävästi turvallista ja ravitsevaa ruokaa kaikkina aikoina. Lisäksi YMP:lla olisi autettava unionin maataloutta vastaamaan paremmin uusiin yhteiskunnan vaatimuksiin, jotka liittyvät ravintoon ja terveyteen, mukaan lukien kestävä maataloustuotanto, terveellisempi ravinto, eläinten hyvinvointi ja elintarvikejätteen vähentäminen. YMP:n olisi jatkossakin edistettävä tuotantoa, jolla on erityisiä ja arvokkaita ominaisuuksia, ja samalla olisi autettava viljelijöitä ennakoivasti mukauttamaan tuotantoaan markkinasignaalien ja kuluttajavaatimusten mukaisesti.

(36) Ottaen huomioon, että asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi ja esiin tuotuihin huolenaiheisiin vastaamiseksi tarvitaan laaja uudistus, on aiheellista säätää uudesta oikeudellisesta kehyksestä yhdellä asetuksella, joka kattaa Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) rahoitettavan unionin tuen ja jolla korvataan nykyisin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1305/2013 (10) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1307/2013 (11) vahvistetut järjestelyt.

(37) Tässä asetuksessa olisi vahvistettava säännöt, joita sovelletaan maataloustukirahastosta ja maaseuturahastosta rahoitettavaan unionin tukeen, joka myönnetään jäsenvaltioiden laatimissa ja komission hyväksymissä YMP:n strategiasuunnitelmissa täsmennettyjen interventiotyyppien muodossa.

(38) Sen varmistamiseksi, että unioni voi noudattaa WTO:n maataloussopimuksesta johtuvia kotimaista tukea koskevia kansainvälisiä velvoitteitaan, tietyt tässä asetuksessa säädetyt interventiotyypit olisi jatkossakin ilmoitettava ”vihreän laatikon” tukena, jolla ei ole lainkaan tai on vain hyvin vähäisiä kauppaa vääristäviä vaikutuksia tai vaikutuksia tuotantoon, tai tuotannonrajoitusohjelmien mukaisena ”sinisen laatikon” tukena, jolloin tuki on vapautettu alennussitoumuksista. Vaikka tällaisia interventiotyyppejä koskevat tämän asetuksen säännökset vastaavat jo WTO:n maataloussopimuksen liitteessä 2 esitettyjä ”vihreän laatikon” vaatimuksia tai mainitun sopimuksen 6 artiklan 5 kohdassa vahvistettuja ”sinisen laatikon” vaatimuksia, olisi varmistettava, että myös interventiot, jotka jäsenvaltiot aikovat kyseisten interventiotyyppien osalta ottaa käyttöön YMP:n strategiasuunnitelmissaan, ovat jatkossakin kyseisten vaatimusten mukaisia. Erityisesti tämän asetuksen mukainen puuvillan lajikohtainen tuki olisi suunniteltava jatkossakin ”sinisen laatikon” määräysten mukaiseksi.

(39) Olisi varmistettava, että interventiot, mukaan lukien tuotantosidonnainen tulotuki, ovat unionin kansainvälisten sitoumusten mukaisia. Niitä ovat esimerkiksi GATT-sopimukseen liittyvän Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen öljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan vaatimukset (12), sellaisina kuin niitä sovelletaan sen jälkeen kun unionin erityinen öljysiementen perusala muuttuu unionin kokoonpanon muututtua.

(40) YMP:n strategiasuunnitelmien täytäntöönpanoon perustuva tieto YMP:n tuloksellisuudesta ja YMP:n tuloksellisuuden arviointi otetaan huomioon Euroopan komission toteuttamissa kestävän kehityksen toimintaohjelman Agenda 2030:n perusteella vahvistetun kestävää kehitystä tukevan politiikkajohdonmukaisuuden säännöllisissä arvioinneissa.

(41) Uusi ehdollisuusjärjestelmä perustuu aiempaan, vuoteen 2022 saakka toteutettavaan täydentävien ehtojen järjestelmään, ja siinä edellytetään, että saadakseen YMP:n tuen täysimääräisenä viljelijöiden ja muiden tuensaajien on noudatettava ympäristöä, ilmastonmuutosta, kansanterveyttä, kasvinterveyttä ja eläinten hyvinvointia koskevia perusvaatimuksia. Perusvaatimukset ovat virtaviivaistettu luettelo lakisääteisistä hoitovaatimuksista (SMR) ja maan hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevista toimenpidevaatimuksista (GAEC-vaatimukset). Kyseisissä perusvaatimuksissa olisi otettava paremmin huomioon ympäristö- ja ilmastohaasteet ja YMP:n uusi ympäristöarkkitehtuuri, jolloin saavutetaan komission tiedonannossa ”Ruoan ja maanviljelyn tulevaisuus” ja neuvoston asetuksella (EU, Euratom) 2020/2093 (13) perustetussa monivuotisessa rahoituskehyksessä vuosille 2021– 2027 vahvistetut aiempaa kunnianhimoisemmat ympäristö- ja ilmastotavoitteet.

(42) Ehdollisuuden tarkoituksena on edistää kestävän maatalouden kehittämistä tekemällä tuensaajat tietoisemmiksi kyseisten perusvaatimusten noudattamisen välttämättömyydestä. Pyrkimyksenä on myös saada YMP vastaamaan nykyistä paremmin yhteiskunnan odotuksia, minkä vuoksi YMP:n yhdenmukaisuutta ympäristöä, kansanterveyttä, kasvinterveyttä ja eläinten hyvinvointia koskevien tavoitteiden kanssa parannetaan. Ehdollisuuden olisi sisällyttävä olennaisesti YMP:n ympäristöarkkitehtuuriin osana kunnianhimoisempien ympäristöön ja ilmastoon liittyvien sitoumusten perusskenaariota, ja ehdollisuutta olisi sovellettava kattavasti kaikkialla unionissa. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että viljelijöihin ja muihin tuensaajiin, jotka eivät täytä kyseisiä vaatimuksia, sovelletaan oikeasuhteisia, tehokkaita, ja varoittavia seuraamuksia asetuksen (EU) 2021/2116 mukaisesti.

(43) GAEC-vaatimukset sisältävällä kehyksellä edistetään ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja ilmastonmuutokseen sopeutumista, vesihuoltoon liittyvien haasteiden ratkaisemista, maaperän suojelua ja laatua sekä luonnon monimuotoisuuden suojelua ja laatua. Kehystä on parannettava, jotta voidaan ottaa huomioon erityisesti suorien tukien viherryttämisen mukaiset vuoteen 2022 saakka sovellettavat käytännöt, ilmastonmuutoksen hillitseminen sekä tarve parantaa maatilojen kestävyyttä ja niiden myötävaikutusta luonnon monimuotoisuuteen. On syytä huomata, että jokainen GAEC-vaatimus edistää useiden tavoitteiden saavuttamista. Kehyksen panemiseksi täytäntöön jäsenvaltioiden olisi vahvistettava unionin tasolla vahvistetun kunkin toimenpidevaatimuksen osalta kansallinen toimenpidevaatimus, jossa otetaan huomioon kyseisen alueen erityispiirteet, mukaan lukien maaperä- ja ilmasto-olosuhteet, nykyiset tuotanto-olosuhteet, viljelykäytännöt, tilakoko ja tilarakenteet, maankäyttö sekä syrjäisimpien alueiden erityispiirteet. Jäsenvaltioiden olisi voitava vahvistaa muita kansallisia vaatimuksia, jotka liittyvät GAEC-vaatimuksen päätavoitteisiin parantaakseen GAEC-vaatimusten kehyksen ympäristö- ja ilmastotoimien tuloksellisuutta. Luonnonmukaisen maatalouden järjestelmän nykyiset käytännöt huomioon ottaen luonnonmukaista maataloutta harjoittaville viljelijöille ei saisi asettaa lisävaatimuksia viljelykierron osalta. Lisäksi viljelykiertoa ja biologisen monimuotoisuuden suojelemiseen käytettävän peltoalan vähimmäisosuutta koskevien toimenpidevaatimusten osalta jäsenvaltioiden olisi voitava harkita tiettyjä poikkeuksia välttääkseen pientiloille koituvan liiallisen taakan tai poissulkeakseen joitakin maatiloja, jotka jo täyttävät GAEC-vaatimusten tavoitteen suuren nurmi-, kesanto- tai palkokasvipeitteisyytensä ansiosta. Olisi myös säädettävä poikkeuksesta, joka koskee biologisen monimuotoisuuden suojelemiseen käytettävän peltoalan vähimmäisosuutta valtaosin metsän peittämissä jäsenvaltioissa.

(44) Jäsenvaltioiden on tarpeen panna lakisääteiset hoitovaatimukset täytäntöön kaikilta osin, jotta ne voitaisiin ottaa tosiasiallisesti käyttöön tilatasolla ja taata viljelijöiden tasavertainen kohtelu. Jotta varmistettaisiin, että ehdollisuutta koskevilla säännöillä parannetaan johdonmukaisesti politiikan kestävyyttä, lakisääteisten hoitovaatimusten olisi katettava sellainen ympäristöä, kansanterveyttä, kasvinterveyttä ja eläinten hyvinvointia koskeva keskeinen unionin lainsäädäntö, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön kansallisella tasolla, jolla asetetaan yksittäisille viljelijöille ja muille tuensaajille täsmällisiä velvoitteita, mukaan lukien neuvoston direktiivin 92/43/ETY (14) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (15) tai neuvoston direktiivin 91/676/ETY (16) mukaiset velvoitteet. Jotta voitaisiin noudattaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) N:o 1306/2013 (17) liitettyä Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteistä lausuntoa, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (18) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/128/EY (19) asiaa koskevat säännökset olisi sisällytettävä ehdollisuuden piiriin lakisääteisinä hoitovaatimuksina ja luetteloa GAEC-vaatimuksista olisi mukautettava vastaavasti.

(45) Jotta edistettäisiin sosiaalisesti kestävän maatalouden kehittämistä tekemällä YMP:n tuensaajat tietoisemmiksi sosiaali- ja työllisyysnormeista, olisi otettava käyttöön sosiaaliset huolenaiheet kattava uusi mekanismi.

(46) Tällaisen mekanismin olisi yhdistettävä YMP:n suorien tukien sekä ympäristö-, ilmasto- ja muiden hoitositoumusten mukaisten tukien, luonnonhaittoihin tai muihin aluekohtaisiin haittoihin myönnettävien tukien ja tietyistä pakollisista vaatimuksista johtuviin aluekohtaisiin rajoitteisiin myönnettävien tukien täysimääräinen vastaanottaminen siihen, että viljelijät ja muut tuensaajat noudattavat maataloustyöntekijöiden työolojen ja -ehtojen sekä työturvallisuuden ja -terveyden perusnormeja, erityisesti tiettyjä neuvoston direktiivin 89/391/ETY (20) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2009/104/EY (21) ja (EU) 2019/1152 (22) mukaisia normeja. Komission olisi arvioitava vuoteen 2025 mennessä mahdollisuutta sisällyttää Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 492/2011 (23) 7 artiklan 1 kohta ja ehdotettava tarvittaessa asiaa koskevaa lainsäädäntöä.

(47) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että viljelijöihin ja muihin tuensaajiin, jotka eivät noudata kyseisiä vaatimuksia, sovelletaan oikeasuhteisia, tehokkaita ja varoittavia seuraamuksia asetuksen (EU) 2021/2116 mukaisesti. Oikeuslaitoksen riippumattomuuden periaatteen vuoksi oikeusjärjestelmille ei ole mahdollista asettaa erityisiä vaatimuksia siitä, miten päätökset ja tuomiot tehdään, muutoin kuin siltä osin, mitä kyseisten päätösten ja tuomioiden perustana olevassa lainsäädännössä on säädetty.

(48) Jotta kunnioitettaisiin jäsenvaltioiden oikeutta määritellä sosiaalisten ja työelämän rakenteidensa perusperiaatteet, sosiaalisen ehdollisuuden mekanismia perustettaessa olisi otettava asianmukaisesti huomioon erilaiset kansalliset kehykset. Siksi jäsenvaltion valinnat, jotka koskevat täytäntöönpanomenetelmiä, työehtosopimusneuvotteluja ja työmarkkinaosapuolten roolia, olisi tarvittaessa otettava huomioon sosiaali- ja työllisyysdirektiivien täytäntöönpanossa. Kansallisia työmarkkinamalleja ja työmarkkinaosapuolten riippumattomuutta olisi kunnioitettava. Tämä asetus ei saisi asettaa työmarkkinaosapuolille tai jäsenvaltioille täytäntöönpano- tai valvontavelvoitteita aloilla, jotka ovat kansallisten työmarkkinamallien mukaan työmarkkinaosapuolten vastuulla.

(49) Koska kansallisten järjestelmien riippumattomuutta ja erityispiirteitä kunnioittavien kansallisen tason järjestelmien perustaminen on monimutkaista, jäsenvaltioiden olisi voitava panna sosiaalinen ehdollisuus täytäntöön myöhemmin, mutta joka tapauksessa viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2025 alkaen.

(50) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että on olemassa eri tuotantotyyppien mukaan räätälöityjä maatilojen neuvontapalveluita, joilla parannetaan maatilojen ja maaseutuyritysten kestävää hoitoa ja toiminnan yleistä tuloksellisuutta, jotka kattavat taloudelliset, ympäristöön liittyvät ja yhteiskunnalliset näkökohdat ja joiden avulla tunnistetaan, mitä parannuksia olisi tehtävä kaikkiin YMP:n strategiasuunnitelmissa määrättyihin tilatasolla toteutettaviin toimenpiteisiin, mukaan lukien digitalisaatio. Maatilojen neuvontapalvelujen olisi autettava lisäämään viljelijöiden ja muiden YMP:n tuensaajien tietoisuutta toisaalta tilanhoidon ja maankäytön välisestä suhteesta ja toisaalta tietyistä, esimerkiksi ympäristöön ja ilmastoon liittyvistä toimenpidevaatimuksista, hoitovaatimuksista ja tiedoista. Luettelo viimeksi mainituista sisältää YMP:n strategiasuunnitelmassa vahvistettuja toimenpidevaatimuksia, joita sovelletaan viljelijöihin ja muihin YMP:n tuensaajiin, mukaan lukien osuuskunnat, tai jotka ovat heidän kannaltaan tai niiden osalta tarpeellisia, sekä toimenpidevaatimuksia, jotka perustuvat vettä, kasvinsuojeluaineiden kestävää käyttöä ja ravinnehuoltoa sekä aloitteita mikrobilääkeresistenssin torjumiseksi koskevaan lainsäädäntöön. Neuvontaa olisi oltava saatavilla myös riskinhallinnan ja innovoinnin tuen kehittymässä olevien eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden toimijaryhmien hankkeiden valmistelua ja täytäntöönpanoa varten, samalla kun hyödynnetään ja otetaan käyttöön ruohonjuuritason innovatiivisia ideoita. Annettujen neuvojen laadun ja vaikuttavuuden parantamiseksi jäsenvaltioiden olisi otettava kaikki julkiset ja yksityiset neuvojat ja neuvontaverkostot mukaan maatalouden tieto- ja innovointijärjestelmään (AKIS), jotta voitaisiin tarjota ajantasaista, tutkimuksen ja innovoinnin synnyttämää teknologista ja tieteellistä tietoa.

(51) Sekä maatilojen maataloudellisen että ympäristöllisen tehokkuuden tukemiseksi ravinnehuollosta olisi annettava tietoa painottaen typpeä ja fosfaattia eli ravinteita, jotka voivat ympäristönäkökulmasta aiheuttaa erityisiä haasteita ja joihin on näin ollen kiinnitettävä erityistä huomiota, nimenomaisesti tähän tarkoitetulla maatilojen kestävää ravinnehuoltoa koskevalla sähköisellä välineellä, jonka jäsenvaltiot saattavat yksittäisten viljelijöiden käyttöön. Maatilojen kestävää ravinnehuoltoa koskevan välineen olisi tarjottava tukea tilalla tehtäviin päätöksiin. Jotta voidaan varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset viljelijöiden kesken ja koko unionin tasolla, komission olisi voitava tukea jäsenvaltioita maatilojen kestävää ravinnehuoltoa koskevan välineen suunnittelussa.

(52) Jotta viljelijöille annettaisiin paremmin tietoa ja neuvontaa velvollisuuksista, joita heillä on työntekijöitään kohtaan YMP:n sosiaalisen ulottuvuuden puitteissa, maatilojen neuvontapalvelujen olisi tiedotettava vaatimuksista, joiden mukaan direktiivin (EU) 2019/1152 4 artiklassa tarkoitetut tiedot on annettava kirjallisesti, sekä maatiloilla sovellettavista terveys- ja turvallisuusnormeista.

(53) Jotta varmistettaisiin tulotuen oikeudenmukaisempi jakautuminen, jäsenvaltioiden olisi sallittava asettaa tukikatto tietyn enimmäismäärän ylittäville suorien tukien määrille tai alentaa kyseisiä määriä, ja tulo olisi joko käytettävä tuotannosta irrotettuihin suoriin tukiin ja ensisijaisesti kestävyysperusteiseen täydentävään uudelleenjakotulotukeen tai siirrettävä maaseuturahastoon. Työllisyyteen kohdistuvien kielteisten vaikutusten välttämiseksi jäsenvaltioiden olisi sallittava ottaa huomioon työvoima järjestelmää sovellettaessa.

(54) Jotta vältettäisiin liiallinen hallinnollinen taakka, joka aiheutuu lukuisten pienten tukimäärien hallinnoinnista, ja varmistettaisiin, että tuella vaikutetaan tehokkaasti niiden YMP:n tavoitteiden saavuttamiseen, joita suorilla tuilla edistetään, jäsenvaltioiden olisi asetettava YMP:n strategiasuunnitelmissaan vaatimukset, jotka koskevat suorien tukien saamiseksi edellytettävää vähimmäisalaa tai tukeen liittyvää vähimmäismäärää. Jos jäsenvaltiot päättävät myöntää eläimiin liittyvää tulotukea, jota maksetaan eläintä kohden, niiden olisi aina asetettava vähimmäismääräinen kynnysarvo, jotta vältettäisiin rankaisemasta viljelijöiltä, jotka ovat oikeutettuja tähän tukeen mutta joiden pinta-ala on kynnysarvon alapuolella. Koska Egeanmeren pienillä saarilla on hyvin erityinen maatalousrakenne, Kreikan olisi voitava päättää, onko kyseisellä alueella sovellettava vähimmäiskynnysarvoa.

(55) Kun otetaan huomioon, että viljelijöiden on tärkeää osallistua riskinhallintavälineisiin, jäsenvaltioiden olisi voitava osoittaa tietty prosenttiosuus suorista tuista tukemaan viljelijöiden suorittamia osuuksia tällaisiin välineisiin.

(56) Jotta voidaan taata kaikille aktiiviviljelijöille maatalouden tulotuen vähimmäistaso ja noudattaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan 1 kohdan b alakohdassa määrättyä tavoitetta varmistaa maatalousväestön kohtuullinen elintaso, olisi vahvistettava vuotuinen pinta-alaperusteinen tuotannosta irrotettu tuki interventiotyyppinä ”kestävyysperusteinen perustulotuki”. Jotta kyseinen tuki voitaisiin kohdentaa paremmin, tuen määriä olisi voitava eriyttää alueryhmien mukaan sosioekonomisten tai maataloudellisten olosuhteiden perusteella tai vähentää niitä ottaen huomioon muut interventiot. Viljelijöiden tuloihin kohdistuvien häiritsevien vaikutusten välttämiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava panna kestävyysperusteinen perustulotuki täytäntöön tukioikeuksien perusteella. Kyseisessä tapauksessa tukioikeuksien arvon ennen mahdollista yhdenmukaistamista olisi oltava oikeassa suhteessa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 mukaisissa perustukijärjestelmissä vahvistettuun tukioikeuksien arvoon, ottaen huomioon ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisiin maatalouskäytäntöihin liittyvät tuet. Jäsenvaltioiden olisi myös lisättävä yhdenmukaistamista, jotta aiemmista arvoista voitaisiin vähitellen luopua.

(57) Jos jäsenvaltio myöntää tuotannosta irrotettuja suoria tukia tukioikeusjärjestelmän perusteella, sillä olisi jatkossakin oltava kansallinen varanto tai alueryhmäkohtaisia varantoja. Tällaisista varannoista olisi myönnettävä oikeuksia ensisijaisesti nuorille viljelijöille ja uusille viljelijöille. Tukioikeuksien käyttöä ja siirtoa koskevat säännöt ovat myös tarpeen, jotta voidaan varmistaa järjestelmän moitteeton toiminta.

(58) Pientilat ovat yhä unionin maatalouden kulmakivi, sillä niillä on keskeinen rooli maaseudun työllisyyden tukemisessa ja aluekehityksen edistämisessä. Jotta voitaisiin edistää tuen tasapuolisempaa jakautumista ja vähentää pienten tukimäärien saajille aiheutuvaa hallinnollista rasitusta, jäsenvaltioiden olisi voitava suunnitella pienviljelijöille erityinen interventio korvaamaan muut suorien tukien muodossa olevat interventiot. Jotta voitaisiin varmistaa kyseisen tuen parempi kohdentaminen, olisi oltava mahdollista eriyttää tukea. Jotta pienviljelijöiden sallittaisiin valita tarpeisiinsa parhaiten soveltuva järjestelmä, viljelijöiden osallistumisen interventioon olisi oltava valinnaista.

(59) Kun otetaan huomioon tunnustettu tarve edistää tuen tasapainoisempaa jakautumista pienille ja keskisuurille tiloille näkyvällä ja mitattavissa olevalla tavalla, jäsenvaltioiden olisi pantava täytäntöön kestävyysperusteinen täydentävä uudelleenjakotulotuki ja kohdennettava vähintään 10 prosenttia suorien tukien määrärahoista tällaiseen tukeen. Jotta tämä täydentävä tuki kohdennettaisiin paremmin ja voitaisiin ottaa huomioon erot maatilojen rakenteissa eri puolilla unionia, jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus myöntää eri hehtaariasteikoissa erisuuruinen määrä täydentävää tukea sekä eriyttää tuki alueellisella tasolla tai kestävyysperusteista perustulotukea koskevissa YMP:n strategiasuunnitelmissa esitettyjen alueryhmien mukaan.

(60) On jäsenvaltioiden vastuulla säätää suorien tukien kohdennetusta jakamisesta ja vahvistaa tukea eniten tarvitsevien tulotukea. Kyseisen tavoitteen saavuttamista voidaan tehokkaasti edistää erilaisilla jäsenvaltioiden saatavilla olevilla välineillä, mukaan lukien tukikatto ja tukien asteittainen aleneminen, ja interventiolla, kuten kestävyysperusteinen täydentävä uudelleenjakotulotuki ja pienviljelijöiden tuki. Yleiskatsaus jäsenvaltioiden toimista tässä suhteessa olisi esitettävä niiden YMP:n strategiasuunnitelmissa. Suorien tukien oikeudenmukaisemman jakamisen tarpeen, mukaan lukien erityiseen tilarakenteeseen perustuvat tarpeet, perusteella jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus valita sovellettavaksi joko pakollinen uudelleenjakotuki ja sitä vastaava vähimmäisprosenttiosuus tai muita asianmukaisia toimenpiteitä, mukaan lukien uudelleenjakotuki pienemmällä prosenttiosuudella.

(61) Suorien tukien myöntämisessä ja kohdistamisessa olisi otettava huomioon, että uuden taloudellisen toiminnan perustaminen ja kehittäminen maatalousalalla on nuorille viljelijöille taloudellisesti haastavaa, mikä pitäisi ottaa huomioon interventiostrategian suunnittelussa. Kyseinen kehitys on olennaisen tärkeää maatalousalan kilpailukyvylle unionissa, ja siitä syystä jäsenvaltioiden olisi voitava ottaa käyttöön nuorten viljelijöiden täydentävä tulotuki. Kyseisellä interventiotyypillä olisi tarjottava nuorille viljelijöille täydentävää tulotukea tilanpidon aloittamisen jälkeen. Jäsenvaltioiden olisi tarpeidensa arvioinnin perusteella voitava päättää tuen laskentamenetelmästä siten, että se on joko hehtaarikohtainen tai kertakorvaus ja mahdollisesti rajattu hehtaarien enimmäismäärään. Koska sen olisi katettava vain yrityksen elinkaaren alkuvaihe, tällainen tuki olisi myönnettävä vain siten, että sille on asetettu enimmäiskesto tukihakemuksen jättämisestä, ja lyhyen ajan kuluessa sen perustamisesta. Jos tuki jatkuu vuoden 2027 jälkeen, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tuensaajille ei luoda oikeudellisia odotuksia kyseisen vuoden jälkeiselle kaudelle.

(62) YMP:lla olisi varmistettava, että jäsenvaltiot lisäävät myönteisiä ympäristövaikutuksia ottamalla huomioon paikalliset tarpeet ja viljelijöiden tosiasialliset olosuhteet. Jäsenvaltioiden olisi otettava YMP:n strategiasuunnitelmissaan suorien tukien yhteydessä käyttöön ekojärjestelmiä, jotka ovat viljelijöille vapaaehtoisia ja jotka olisi sovitettava täysimääräisesti yhteen muiden asiaan liittyvien interventioiden kanssa. Jäsenvaltioiden olisi määritettävä ne maksuna, joka myönnetään joko kannustimena tai palkkiona, jos ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisten maatalouskäytäntöjen välityksellä tarjotaan julkishyödykkeitä, tai korvauksena kyseisten käytäntöjen toteuttamisesta. Molemmissa tapauksissa niillä olisi pyrittävä parantamaan YMP:n ympäristöön ja ilmastoon liittyvien toimien tuloksellisuutta, minkä vuoksi ne olisi suunniteltava niin, että ne ylittävät pakolliset vaatimukset, jotka on jo vahvistettu ehdollisuusjärjestelmässä.

(63) Yleisenä sääntönä on, että tehokkuuden varmistamiseksi ekojärjestelmien olisi katettava vähintään kaksi ilmaston, ympäristön, eläinten hyvinvoinnin ja mikrobilääkeresistenssin torjunnan toiminta-aloista. Samasta syystä, vaikka korvauksen olisi perustuttava sitoumusten mukaisista maatalouskäytännöistä aiheutuviin kustannuksiin, tulonmenetyksiin ja transaktiokustannuksiin, ottaen huomioon ekojärjestelmissä asetetut tavoitteet, perustulotukea täydentävien maksujen on vastattava sitoumusten mukaisten käytäntöjen tavoitetasoa. Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus perustaa sellaisia maatalouskäytäntöjä koskevia ekojärjestelmiä, joita viljelijät toteuttavat maatalousmailla, erityisesti maataloustoimintaa mutta myös tiettyjä maataloustoimintaa pidemmälle meneviä käytäntöjä. Kyseisiin käytäntöihin voi kuulua pysyvien laidunten ja maisemapiirteiden tehostettu hoito, turvemaiden uudelleenkostutus, kosteikkoalueen viljely ja luonnonmukainen maatalous.

(64) Luonnonmukainen maatalous, jota säännellään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2018/848 (24), on viljelyjärjestelmä, jolla voidaan edistää merkittävästi useiden YMP:n erityisten tavoitteiden saavuttamista ja erityisesti sen erityisiä ympäristöön ja ilmastoon liittyviä tavoitteita. Kun otetaan huomioon luonnonmukaisen maatalouden myönteiset vaikutukset ympäristöön ja ilmastoon, jäsenvaltioiden olisi voitava erityisesti ottaa huomioon luonnonmukainen maatalous laatiessaan maatalouskäytäntöjä koskevia ekojärjestelmiä ja arvioida tässä yhteydessä, kuinka paljon tukea tarvitaan luonnonmukaisessa järjestelmässä hoidettavalle maatalousmaalle.

(65) Jäsenvaltioiden olisi voitava perustaa ekojärjestelmiä ”perustason järjestelminä” edellytyksenä sille, että viljelijät ottavat käyttöön kunnianhimoisempia ympäristöön, ilmastoon ja eläinten hyvinvointiin liittyviä sitoumuksia maaseudun kehittämisen yhteydessä. Yksinkertaistamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava perustaa tehostettuja ekojärjestelmiä. Jäsenvaltioiden olisi voitava myös perustaa ekojärjestelmiä tukemaan eläinten hyvinvointia ja mikrobilääkeresistenssin torjuntaa koskevia käytäntöjä.

(66) Tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi viljelijöiden kesken suorissa tuissa olisi vahvistettava sellaisen tuotantosidonnaisen tulotuen enimmäismäärät, jota jäsenvaltiot voivat myöntää, jotta voidaan parantaa kilpailukykyä, kestävyyttä tai laatua tietyillä aloilla ja tietyissä tuotannoissa, jotka ovat erityisen tärkeitä yhteiskunnallisista, taloudellisista tai ympäristöllisistä syistä ja kohtaavat tiettyjä vaikeuksia. Jäsenvaltioiden olisi kyseisiä interventioita suunnitellessaan otettava huomioon niiden mahdolliset vaikutukset sisämarkkinoihin.

(67) Koska on yleisesti tunnustettua, että valkuaiskasvien tuotannossa on vakavia vaikeuksia unionissa, tällaisia vaikeuksia ei tarvitse osoittaa kyseisiin viljelykasveihin kohdistettavissa tuotantosidonnaisen tulotuen interventiossa. Jäsenvaltioiden olisi voitava käyttää suoriin tukiin käytettävissä olevasta rahoituksen enimmäismäärästään täydentävä osa tuotantosidonnaisen tulotuen myöntämiseen erityisesti valkuaiskasvien tuotannon tukemiseksi, jotta pienennettäisiin unionin alijäämäisyyttä tältä osin. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi pystyttävä tukemaan palkokasvien ja heinäkasvien seoksia tuotantosidonnaisella tulotuella, edellyttäen että palkokasvit pysyvät seoksessa vallitsevina.

(68) Vuoden 1979 liittymisasiakirjaan liitetyssä puuvillaa koskevassa pöytäkirjassa N:o 4 esitettyjen tavoitteiden mukaisesti on tarpeen myöntää jatkossakin ”lajikohtaista tukea”, joka maksetaan puuvillan viljelyyn liittyvää tukikelpoista hehtaaria kohden, sekä toimialakohtaisten organisaatioiden tukea puuvillatuotantoalueilla. Koska puuvillaa koskevat määrärahat ovat kiinteitä eikä niitä voida käyttää muihin tarkoituksiin ja koska lajikohtaisen tuen toteuttamisella on oikeusperusta perussopimuksissa, puuvillan tuen ei olisi oltava osa YMP:n strategiasuunnitelmassa hyväksyttyjä interventioita eikä siihen olisi sovellettava tuloksellisuuden tarkastamis- ja hyväksymismenettelyä tai tuloksellisuuden tarkastelua. Erityisistä säännöistä sekä tätä asetusta ja asetusta (EU) 2021/2116 koskevista poikkeuksista olisi säädettävä vastaavasti. Johdonmukaisuuden vuoksi on asianmukaista säätää niistä tässä asetuksessa.

(69) YMP:n tavoitteiden saavuttamisen edistämiseksi ja synergioiden lisäämiseksi muiden YMP:n välineiden kanssa tarvitaan interventiotyyppejä tietyillä aloilla. Tällaisten tiettyjen alojen interventiotyyppien sisältöä ja tavoitteita koskevat vähimmäisvaatimukset olisi täytäntöönpanomallin mukaisesti vahvistettava unionin tasolla, jotta voidaan varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset sisämarkkinoilla sekä välttää eriarvoisen ja epäreilun kilpailun olosuhteet. Jäsenvaltioiden olisi perusteltava interventioiden sisällyttäminen YMP:n strategiasuunnitelmiinsa ja varmistettava, että interventiot ovat yhdenmukaisia muiden alakohtaisten interventioiden kanssa. Unionin tasolla vahvistettavat laajat interventiotyypit olisi määritettävä hedelmien ja vihannesten, viinin, mehiläistuotteiden, oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien sekä humalan aloille sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (25) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuille muille aloille sekä aloille, jotka kattavat tämän asetuksen jossakin liitteessä luetteloitavat tuotteet, joiden osalta erityisten interventioiden perustamisella katsotaan olevan suotuisa vaikutus joidenkin tai kaikkien tässä asetuksessa vahvistettujen YMP:n yleisten ja erityisten tavoitteiden saavuttamiseen. Erityisesti, kun otetaan huomioon unionin alijäämäisyys kasvivalkuaisen suhteen ja kasvivalkuaisen tuotannon ympäristöhyödyt, palkokasvit olisi sisällytettävä kyseisessä liitteessä luetteloitaviin tuotteisiin noudattaen samalla EU:n WTO:n aikataulua öljykasveille, ja kyseisiä hyötyjä olisi tuotava viljelijöiden tietoisuuteen muun muassa maatilojen neuvontapalvelun kautta.

(70) Olisi vahvistettava kansalliset määrärahat tai muut enimmäismäärien muodossa olevat rajoitukset, jotta intervention erityinen luonne säilyy ja helpotetaan interventioiden ohjelmatyötä mehiläistuotteiden, viinin, oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien, humalan ja muiden tässä asetuksessa määriteltävien alojen osalta. Jotta ei kuitenkaan haitata interventiotyyppejä koskevien tavoitteiden saavuttamista hedelmä- ja vihannesalalla, taloudellisia rajoituksia ei saisi soveltaa nykyisen lähestymistavan mukaisesti. Jos jäsenvaltiot haluavat ottaa YMP:n strategiasuunnitelmissaan käyttöön muiden alojen interventiotyyppien tukea, vastaavat määrärahat olisi rahoitusvaikutuksen neutraaliuden varmistamiseksi vähennettävä asianomaisen jäsenvaltion suorien tukien määrärahoista. Jos jäsenvaltio päättäisi olla toteuttamatta erityisiä interventioita humalan alalla tai oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla, kyseisen jäsenvaltion asianomaiset määrärahat olisi asetettava saataville suorien tukien muodossa olevien interventiotyyppien lisämäärärahoina.

(71) Maaseudun kehittämisen interventioiden periaatteet säädetään unionin tasolla, erityisesti siltä osin kuin on kyse perusvaatimuksista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot soveltavat valintaperusteita. Jäsenvaltioille olisi kuitenkin annettava runsaasti harkintavaltaa säätää erityiset edellytykset tarpeidensa mukaan. Maaseudun kehittämisen interventiotyypit sisältävät maksut ympäristö-, ilmasto- ja muihin hoitositoumuksiin, joita jäsenvaltioiden olisi tuettava kaikilla alueillaan kansallisten, alueellisten tai paikallisten erityistarpeidensa mukaisesti. Jäsenvaltion olisi myönnettävä tukia viljelijöille ja muille maankäyttäjille, jotka antavat vapaaehtoisia hoitositoumuksia, joilla edistetään ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja ilmastonmuutokseen sopeutumista sekä ympäristön suojelua ja parantamista, mukaan lukien veden laatu ja määrä, ilmanlaatu, maaperä, luonnon monimuotoisuus ja ekosysteemipalvelut, myös Natura 2000 -ohjelman mukaiset vapaaehtoiset sitoumukset ja geneettisen monimuotoisuuden tuki. Hoitositoumusten mukaisia tukia voidaan myöntää myös paikallisesti johdettujen, integroitujen tai yhteistyöhön perustuvien lähestymistapojen ja tulosperusteisten interventioiden muodossa.

(72) Hoitositoumusten mukainen tuki voi erityisesti sisältää luonnonmukaisen maatalouden palkkiot luonnonmukaisen maan ylläpitämisestä ja luonnonmukaiseen maatalouteen siirtymisestä. Jäsenvaltioiden olisi luonnonmukaista alaa koskevan perusteellisen analyysinsä perusteella ja ottaen huomioon tavoitteet, jotka ne aikovat saavuttaa luonnonmukaisen tuotannon osalta, harkittava luonnonmukaista maataloutta koskevia hoitositoumuksia alueellisten erityistarpeidensa mukaisesti, myönnettävä tukea luonnonmukaisessa järjestelmässä hoidettavan maatalousmaan osuuden lisäämiseksi ja varmistettava, että myönnetyt määrärahat vastaavat luonnonmukaisen tuotannon odotettua kasvua. Hoitositoumusten mukainen tuki voisi myös sisältää muiden sellaisten interventiotyyppien tuet, joilla tuetaan ympäristöä säästäviä tuotantojärjestelmiä, kuten agroekologia, maan kasvukuntoa ylläpitävä viljely ja integroitu tuotanto; metsätalouden ympäristö- ja ilmastopalvelut ja metsien suojelun; metsiin liittyvät palkkiot ja peltometsäviljelyjärjestelmien käyttöönoton; eläinten hyvinvoinnin; geenivarojen säilyttämisen, kestävän käytön ja kehittämisen erityisesti perinteisin jalostusmenetelmin. Jäsenvaltioiden olisi voitava kehittää tarpeidensa mukaan muita kyseiseen interventiotyyppiin kuuluvia järjestelmiä. Kyseisen tyyppisen maksun olisi katettava lisäkustannukset ja tulonmenetykset ainoastaan, jos nämä aiheutuvat sitoumuksista, jotka ylittävät unionin ja kansallisessa oikeudessa vahvistettujen pakollisten toimenpide- ja hoitovaatimusten peruslinjan sekä YMP:n strategiasuunnitelmassa vahvistetun ehdollisuuden. Kyseisen tyyppisiin interventioihin liittyviä sitoumuksia olisi voitava toteuttaa ennalta määrätyn vuotuisen tai monivuotisen kauden ajan, ja niiden kesto voi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa ylittää seitsemän vuotta.

(73) Metsätaloutta koskevien interventioiden olisi edistettävä komission 16 heinäkuuta 2021 antaman tiedonannon ”Uusi EU:n metsästrategia vuodelle 2030” täytäntöönpanoa ja tarvittaessa peltometsäviljelyjärjestelmien käytön laajentamista. Niiden olisi perustuttava jäsenvaltioiden kansallisiin tai alueellisiin metsäohjelmiin tai vastaaviin välineisiin, joiden olisi puolestaan perustuttava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EU) 2018/841 (26) johtuviin sitoumuksiin sekä Euroopan metsien suojelua käsittelevissä ministerikonferensseissa tehtyihin sitoumuksiin. Interventioiden olisi perustuttava kestäviin metsänhoitosuunnitelmiin tai vastaaviin välineisiin, joissa otetaan asianmukaisesti huomioon tehokas hiilen varastointi ja sitominen ilmakehästä ja joilla edistetään luonnon monimuotoisuuden suojelua, ja ne voivat koskea seuraavia: metsäalueiden kehittäminen ja kestävä metsätalous, mukaan lukien maan metsitys, palonehkäisy ja peltometsäviljelyjärjestelmien luominen ja uudistaminen; metsävarojen suojelu, ennallistaminen ja parantaminen ottaen huomioon sopeutumistarpeet, investoinnit, joilla taataan ja parannetaan metsien suojelua ja resilienssiä sekä metsäekosysteemien ja ilmastopalvelujen tarjontaa, sekä uusiutuvan energian ja biotalouden tukemiseen tarkoitetut toimenpiteet ja investoinnit.

(74) Oikeudenmukaisen tulotason ja muutoskestävän maatalousalan varmistamiseksi koko unionin alueella jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää tukea sellaisilla alueilla toimiville viljelijöille, joilla on luonnonoloista johtuvia tai muita erityisrajoitteita, mukaan lukien vuoristo- ja saarialueet. Alueille, joilla on luonnonoloista johtuvia tai muita erityisrajoitteita, myönnettävien tukien osalta olisi edelleen sovellettava asetuksen (EU) N:o 1305/2013 32 artiklan mukaista nimeämistä.

(75) Jotta YMP tuottaisi ympäristön kannalta entistä suurempaa unionin lisäarvoa ja lisäisi sen synergiaa luontoon ja luonnon monimuotoisuuteen tehtävien investointien rahoituksen kanssa, on tarpeen säilyttää erillinen toimenpide, jonka tarkoituksena on korvata tuensaajille direktiivillä 92/43/ETY perustetun Natura 2000 -ohjelman täytäntöönpanosta ja direktiivistä 2000/60/EY aiheutuvat rajoitteet. Viljelijöille ja metsänomistajille olisi sen vuoksi jatkossakin myönnettävä tukea direktiivien 92/43/ETY ja 2009/147/EY täytäntöönpanosta aiheutuvien erityisten rajoitteiden poistamiseksi ja Natura 2000 -alueiden tehokkaan hoidon edistämiseksi. Lisäksi viljelijöille olisi myönnettävä tukea rajoitteisiin, joita vesistöalueilla aiheutuu direktiivin 2000/60/EY täytäntöönpanon vuoksi. Tuki olisi kytkettävä YMP:n strategiasuunnitelmissa kuvattuihin erityisiin vaatimuksiin, jotka ylittävät asiaa koskevat pakolliset toimenpide- ja hoitovaatimukset. Jäsenvaltioiden olisi myös varmistettava, että viljelijöille maksettavat tuet eivät johda kaksinkertaiseen rahoitukseen ekojärjestelmien kanssa ja että samalla YMP:n strategiasuunnitelmissa sallittaisiin riittävä jousto, joka edistäisi eri interventioiden täydentävyyttä. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi YMP:n strategiasuunnitelmiensa yleisessä suunnittelussa otettava huomioon Natura 2000 -alueiden erityistarpeet.

(76) YMP:n tavoitteisiin olisi pyrittävä myös tukemalla tuotannollisia ja ei-tuotannollisia investointeja maatiloilla ja niiden ulkopuolella. Tällaiset investoinnit voivat koskea muun muassa maa- ja metsätalouden kehittämiseen, uudenaikaistamiseen tai ilmastonmuutokseen sopeuttamiseen liittyviä infrastruktuureja, mukaan lukien maa- ja metsätalousmaan hankinta, tilusjärjestelyt ja maanparannus, peltometsäviljelyn käytännöt, energia- ja vesihuolto sekä energian ja veden säästö. Se voi myös kattaa investoinnit maa- tai metsätalouden tuotantokyvyn palauttamiseen luonnonkatastrofien, epäsuotuisien sääolojen tai muiden katastrofien jälkeen, mukaan lukien tulipalot, myrskyt, tulvat, tuhoojat ja sairaudet. Jotta voidaan paremmin varmistaa YMP:n strategiasuunnitelmien yhdenmukaisuus unionin tavoitteiden kanssa sekä tasapuoliset toimintaedellytykset jäsenvaltioiden kesken, tähän asetukseen olisi sisällytettävä investointien negatiivinen luettelo. Jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä investointeihin käytettävissä olevat varat parhaalla mahdollisella tavalla mukauttamalla investoinneille myönnettävät tuet asiaankuuluviin unionin sääntöihin ympäristön ja eläinten hyvinvoinnin alalla.

(77) Nuorten viljelijöiden on erityisesti tarpeen nykyaikaistaa tilojaan, jotta ne olisivat elinkelpoisia pitkällä aikavälillä. Usein heidän tulonsa ovat kuitenkin ensimmäisten liiketoimintavuosien ajan matalat. Siksi on tärkeää, että jäsenvaltiot helpottavat ja priorisoivat nuorten viljelijöiden toteuttamia investointi-interventioita. Siksi jäsenvaltioiden olisi voitava asettaa YMP:n strategiasuunnitelmissaan nuorten viljelijöiden tiloille toteutettaville investoinneille korkeammat tukiasteet ja muita suosituimmuusehtoja. Jäsenvaltioiden olisi myös voitava lisätä investointitukea pientiloille.

(78) Jäsenvaltioiden olisi investointitukea myöntäessään otettava erityisesti huomioon monialainen tavoite uudenaikaistaa maataloutta ja maaseutua lisäämällä ja jakamalla tietämystä, innovointia ja digitalisointia sekä kannustalla näiden käyttöönottoon. Tuki investoinneille digitaaliteknologioiden asentamiseksi maa- ja metsätaloudessa sekä maaseudulla, kuten investoinnit täsmäviljelyyn, älykkäisiin kyliin, maaseutuyrityksiin sekä tieto- ja viestintäteknologiainfrastruktuureihin, olisi sisällytettävä YMP:n strategiasuunnitelmissa kuvaukseen, joka annetaan kyseisten suunnitelmien myötävaikutuksesta monialaiseen tavoitteeseen.

(79) Kun otetaan huomioon vesimuodostumien hyvää tilaa koskeva unionin tavoite sekä se, että investointien on oltava tämän tavoitteen mukaisia, on tärkeää määritellä sääntöjä tuelle kasteluinfrastruktuurien uudenaikaistamiseksi ja kehittämiseksi, jotta maatalouden vedenkäyttö ei vaarantaisi kyseistä tavoitetta.

(80) Koska unionin maatalousalalla on tarpeen täyttää investointivaje ja tuoda rahoitus paremmin ensisijaisten ryhmien, erityisesti nuorten viljelijöiden ja uusien viljelijöiden, joilla on korkeampi riskiprofiili, saataville, olisi kannustettava InvestEU:n mukaisen EU-takuun käyttöön sekä avustusten ja rahoitusvälineiden yhdistämiseen. Koska rahoitusvälineiden käyttö vaihtelee jäsenvaltioissa huomattavasti sen mukaan, miten rahoitusta on saatavilla, miten pankkiala on kehittynyt, onko olemassa riskipääomaa sekä miten hyvin julkishallinnot ja potentiaalinen tuensaajien joukko tuntevat rahoitusvälineet, jäsenvaltioiden olisi vahvistettava YMP:n strategiasuunnitelmissaan asianmukaiset tavoitteet, tuensaajat ja suosituimmuusehdot sekä muut mahdolliset tukikelpoisuussäännöt.

(81) Nuoret viljelijät, uudet viljelijät ja muut uudet tulokkaat kohtaavat edelleen merkittäviä esteitä, jotka liittyvät maan hankintaan, korkeisiin hintoihin tai luotonsaantiin. Tuotantopanosten hintojen vaihtelu (sekä panosten että tuotoksen osalta) uhkaa enemmän heidän yrityksiään, ja he tarvitsevat runsaasti yrittäjyys-, riskinehkäisy- ja riskinhallintakoulutusta. Sen vuoksi on ehdottoman tärkeää tukea uusien yritysten ja uusien tilojen perustamista jatkossakin. Jäsenvaltioiden olisi myös voitava vahvistaa YMP:n strategiasuunnitelmissaan rahoitusvälineitä koskevat suosituimmuusehdot nuoria viljelijöitä, uusia viljelijöitä ja muita uusia tulokkaita varten. Nuorten viljelijöiden tilanpidon aloittamiseen ja maaseudun yritystoiminnan käynnistämiseen myönnettävän tuen enimmäismäärä olisi nostettava 100 000 euroon, ja tuki olisi voitava saada käyttöön myös rahoitusvälineen kautta tai yhdessä rahoitusvälineen kanssa.

(82) Koska on tarpeen varmistaa asianmukaiset riskinhallintavälineet, maaseuturahastosta rahoitettava tuki, jolla viljelijöitä autetaan hallitsemaan tuotantoonsa ja tuloihinsa kohdistuvia riskejä, olisi säilytettävä ja sitä olisi laajennettava. Erityisesti vakuutusmaksujen ja keskinäisten rahastojen, mukaan lukien tulojen vakauttamisväline, olisi edelleen oltava mahdollisia, mutta tukea olisi asetettava saataville myös muista riskinhallintavälineistä. Lisäksi kaikentyyppisten riskinhallintavälineiden olisi ulotuttava kattamaan tuotantoon tai tuloihin kohdistuvat riskit, ja näiden välineiden olisi tarvittaessa oltava kohdennettavissa maatalouteen tai alueille. Jäsenvaltioiden olisi annettava hyödyntää yksinkertaistettuja menettelyjä, kuten indekseihin turvautuminen viljelijöiden tuotannon ja tulojen laskemiseksi, samalla kun varmistetaan välineiden asianmukainen valmius ottaa huomioon viljelijöiden yksilöllinen tuloksellisuus ja välttää tappioiden ylikorvaamista.

(83) Tuen avulla olisi pystyttävä luomaan ja panemaan täytäntöön vähintään kahden yhteisön välistä yhteistyötä YMP:n tavoitteiden saavuttamiseksi. Tällaisen tuen olisi voitava kattaa kaikki tällaiseen yhteistyöhön liittyvät näkökohdat, esimerkiksi seuraavat: laatujärjestelmien perustaminen ja laatujärjestelmiä koskevat tiedotus- ja menekinedistämistoimet; yhteiset ympäristö- ja ilmastotoimet; lyhyiden toimitusketjujen ja paikallisten markkinoiden edistäminen; pilottihankkeet; eurooppalaiseen innovaatiokumppanuuteen kuuluvat toimijaryhmien hankkeet ja paikalliset kehittämishankkeet, älykkäät kylät, ostajayhdistykset ja konerenkaat; maatilakumppanuudet; metsänhoitosuunnitelmat; verkostot ja klusterit; maatilojen kuntouttava käyttö; kumppanuusmaatalous; Leaderiin kuuluvat toimet; sekä tuottajaryhmien ja tuottajaorganisaatioiden perustaminen ja muut yhteistyömuodot, jotka katsotaan tarpeellisiksi YMP:n erityisten tavoitteiden saavuttamiseksi.

(84) On tärkeää tukea tietynlaisen yhteistyön valmistelua, erityisesti eurooppalaiseen innovaatiokumppanuuteen kuuluvia toimijaryhmiä, Leader-ryhmiä ja älykkäitä kyliä koskevia strategioita varten.

(85) Tiedonannossa ”Ruoan ja maanviljelyn tulevaisuus” todetaan, että uutta YMP:aa koskevana monialaisena tavoitteena on tietämyksen lisääminen ja innovoinnin painottaminen. YMP:n olisi edelleen tuettava interaktiivista innovointimallia, jolla parannetaan toimijoiden välistä yhteistyötä, jotta toisiaan täydentäviä tietoja voidaan hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla käyttövalmiiden ratkaisujen levittämiseksi. AKIS-järjestelmässä olisi vahvistettava maatilojen neuvontapalveluja. YMP:n strategiasuunnitelman olisi tarjottava tietoa siitä, miten neuvojat, tutkijat ja kansallinen YMP-verkosto toimivat yhdessä. Kunkin jäsenvaltion tai tapauksen mukaan alueen olisi AKIS-järjestelmänsä vahvistamiseksi ja strategista AKIS-lähestymistapaansa noudattaen voitava rahoittaa useampaa toimea, jotka tähtäävät tietämyksen vaihtoon ja innovointiin sekä helpottamaan sitä, että viljelijät laativat tilatasolla strategioita tilojensa muutoskestävyyden parantamiseksi, hyödyntäen tässä asetuksessa säädettyjä interventiotyyppejä. Lisäksi jokaisen jäsenvaltion olisi laadittava digitaaliteknologioiden kehittämistä ja kyseisten teknologioiden käyttöä koskeva strategia osoittaakseen, miten digitalisaatiota maataloudessa ja maaseudulla aiotaan tehostaa.

(86) Maataloustukirahastosta olisi edelleen rahoitettava suorien tukien muodossa olevia interventiotyyppejä ja interventiotyyppejä tietyillä aloilla, kun taas maaseuturahastosta olisi jatkettava maaseudun kehittämisen interventiotyyppien rahoitusta. YMP:n varainhoitoa koskevat säännöt olisi vahvistettava erikseen kummallekin rahastolle ja niistä tuetuille toiminnoille ottaen huomioon, että uusi täytäntöönpanomalli antaa jäsenvaltioille niiden tavoitteiden saavuttamiseksi enemmän joustovaraa ja laajentaa toissijaisuusperiaatteen soveltamista. Tämän asetuksen mukaisten interventiotyyppien olisi katettava 1 päivän tammikuuta 2023 ja 31 päivän joulukuuta 2027 välinen ajanjakso.

(87) YMP:n strategiasuunnitelmien mukaiset suorat tuet olisi myönnettävä tällä asetuksella vahvistettujen kansallisten määrärahojen rajoissa. Kyseisten kansallisten määrärahojen olisi heijastettava kehitystä, jonka mukaan jäsenvaltioiden, joissa hehtaaritukitaso on alhaisin, määrärahoja lisätään asteittain niin, että saadaan kurottua umpeen 50 prosenttia niiden nykyisen tukitason ja määrän, joka on 90 prosenttia unionin keskimääräisestä tuesta, välisestä erosta. Jotta voidaan ottaa huomioon tukien alentamismekanismi ja alentamisesta saatavan tulon käyttö jäsenvaltiossa, olisi sallittava, että määrärahojen alustava kokonaismäärä YMP:n strategiasuunnitelmassa ylittää kunakin vuonna kansalliset määrärahat.

(88) Maaseuturahaston varojen hallinnoinnin helpottamiseksi olisi vahvistettava maaseuturahaston tuen yhtenäinen rahoitusosuustaso suhteessa jäsenvaltioiden julkisiin menoihin. Tietyntyyppisten toimien erityisen tärkeyden tai luonteen huomioon ottamiseksi tällaisille toimille olisi vahvistettava erilliset rahoitusosuustasot. Vähemmän kehittyneille alueille, syrjäisimmille alueille, pienille Egeanmeren saarille ja siirtymäalueille olisi vahvistettava tarkoituksenmukainen maaseuturahaston rahoitusosuustaso niiden kehitystasosta, niiden syrjäisestä sijainnista tai niiden saaristoasemasta johtuvien erityisrajoitteiden lieventämiseksi.

(89) Maaseuturahaston tuen kohdealueiden jaottelemiseksi unionin tasolla olisi vahvistettava objektiiviset perusteet. Alueiden määrittelyn olisi tämän vuoksi perustuttava unionin tasolla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1059/2003 (27) mukaiseen yhteiseen alueluokitusjärjestelmään. Riittävän tuen varmistamiseksi olisi käytettävä uusimpia luokituksia ja tietoja, etenkin käsiteltäessä kehityksessä jälkeen jääneitä alueita ja jäsenvaltion sisäisiä alueiden välisiä eroja.

(90) Maaseuturahastosta ei saisi tukea investointeja, joista aiheutuu vahinkoa ympäristölle. Sen vuoksi tässä asetuksessa on tarpeen säätää joistakin poissulkemissäännöistä. Maaseuturahastosta ei etenkään saisi rahoittaa kasteluun tehtäviä investointeja, joilla ei edistetä vesimuodostumien hyvän tilan saavuttamista tai säilyttämistä, eikä siitä saisi rahoittaa metsitykseen tehtäviä investointeja, jotka eivät ole kestävän metsänhoidon periaatteisiin perustuvien ympäristöön ja ilmastoon liittyvien tavoitteiden mukaisia.

(91) Jotta voidaan varmistaa tiettyjen prioriteettien riittävä rahoitus, olisi vahvistettava näiden prioriteettien vähimmäis- ja enimmäismäärärahoja koskevat säännöt. Jäsenvaltioiden olisi varattava sukupolvenvaihdosta koskeviin interventioihin vähintään määrä, joka vastaa kolmea prosenttia niiden suorien tukien vuotuisista määrärahoista ennen siirtoja. Tällaisiin interventioihin voi sisältyä täydentävää tulotukea ja tukea tilanpidon aloittamiseen. Ottaen huomioon, että investointituki on tärkeää nuorille viljelijöille heidän maatilojensa elinkelpoisuuden varmistamisessa pitkällä aikavälillä ja alan houkuttelevuuden lisäämisessä, osa investointi-interventioihin, joissa nuoria viljelijöitä koskee korkeampi tukiaste, osoitetuista menoista olisi myös otettava huomioon vähimmäismäärässä, joka on määrä varata edistämään sen erityistavoitteen saavuttamista, joka koskee nuorten viljelijöiden ja uusien viljelijöiden houkuttelemista alalle ja heidän tukemistaan sekä yritystoiminnan kehittämisen helpottamista maaseudulla.

(92) Sen varmistamiseksi, että YMP:sta asetetaan saataville riittävästi rahoitusta ympäristöön ja ilmastoon liittyvien tavoitteiden sekä eläinten hyvinvointia koskevien tavoitteiden saavuttamiseen unionin painopisteiden mukaisesti, tietty osuus sekä maaseuturahaston tuesta, mukaan lukien investoinnit, että suorista tuista olisi varattava kyseisiin tarkoituksiin. Koska ilmasto-, ympäristö- ja eläinten hyvinvointijärjestelmät otetaan käyttöön ensimmäistä kertaa suorien tukien yhteydessä, suunnitteluun ja täytäntöönpanoon olisi myönnettävä tiettyä joustovaraa erityisesti kahden ensimmäisen vuoden aikana, jotta jäsenvaltioille ja viljelijöille kertyy kokemusta ja varmistetaan sujuva ja onnistunut täytäntöönpano ottaen huomioon myös maaseuturahaston ympäristöön ja ilmastoon liittyvät tavoitteet. Yleisten ympäristöön ja ilmastoon liittyvien tavoitteiden noudattamiseksi tällainen joustovara olisi rajattava ja se olisi hyvitettävä tietyissä rajoissa.

(93) Leader-lähestymistapa paikalliseen kehittämiseen on osoittanut tehokkuutensa maaseudun kehittämisen edistämisessä, koska siinä otetaan täysin huomioon monialaiset tarpeet maaseudun endogeeniseen kehittämiseen alhaalta ylöspäin suuntautuvan lähestymistavan avulla. Siksi Leaderia olisi jatkettava tulevaisuudessa, sen soveltamisen olisi edelleen oltava pakollista ja sille olisi varattava vähimmäismäärärahat maaseuturahastosta.

(94) Koska on tärkeää torjua ilmastonmuutosta Pariisin sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien unionin sitoumusten ja Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteiden mukaisesti, YMP:lla olisi edistettävä ilmastotoimien valtavirtaistamista unionin toimintapolitiikoissa ja pyrkimistä yleistavoitteeseen tukea ilmastotavoitteita 30 prosentilla unionin talousarviomenoista. YMP:n toimien osuuden ilmastoon liittyvien tavoitteiden saavuttamisen rahoitukseen osoitettavista YMP:n kokonaismäärärahoista odotetaan olevan 40 prosenttia. Asiaan liittyvät toimet olisi yksilöitävä YMP:n strategiasuunnitelmien laadinnan ja täytäntöönpanon aikana, ja niitä arvioidaan uudelleen asianomaisten arviointien ja uudelleentarkastelujen yhteydessä.

(95) Jos yksikkömäärät eivät perustu tosiasiallisiin kustannuksiin tai tulonmenetyksiin, jäsenvaltioiden olisi vahvistettava asianmukainen tukitaso tarpeiden arvioinnin perusteella. Asianmukaisessa yksikkömäärässä saattaisi pikemminkin olla kyse asianmukaisten yksikkömäärien vaihteluvälistä kuin yhdestä yhtenäisestä tai keskimääräisestä yksikkömäärästä. Näin ollen jäsenvaltioiden olisi myös sallittava vahvistaa YMP:n strategiasuunnitelmissaan perusteltu enimmäis- tai vähimmäisyksikkömäärä tietyille interventioille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta säännöksiä asianomaisten interventioiden maksutasosta.

(96) Kun vastuu tarpeiden ja tavoitteiden saavuttamisen arvioimisesta siirretään jäsenvaltioille, niiden annetaan myös joustavammin yhdistää suorien tukien muodossa olevat interventiotyypit, interventiotyypit tietyillä aloilla ja maaseudun kehittämisen interventiotyypit. Tämän tukena olisi oltava tiettyä joustovaraa mukauttaa kansallisten määrärahojen jakoa. Jos jäsenvaltiot arvioivat, että ennalta jaetut määrärahat eivät riitä kaikkien suunniteltujen toimenpiteiden toteuttamiseen, tietty joustovara on perusteltua, kun samalla vältetään huomattavat vaihtelut vuotuisen suoran tulotuen määrässä verrattuna maaseuturahaston monivuotisiin interventioihin käytettävissä oleviin määriin.

(97) Unionin lisäarvon kasvattamiseksi, toimivien maatalouden sisämarkkinoiden säilyttämiseksi ja YMP:n yleis- ja erityistavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltiot eivät saisi tehdä tämän asetuksen nojalla päätöksiä erillisinä vaan osana jäsenneltyä prosessia, jonka olisi toteuduttava YMP:n strategiasuunnitelmassa. Ylhäältä alaspäin suuntautuvissa unionin säännöissä olisi vahvistettava erityiset YMP:n unionin laajuiset tavoitteet, keskeiset interventiotyypit, tuloksellisuuskehys ja hallintorakenne. Tehtävänjaon tarkoituksena on varmistaa, että investoidut taloudelliset resurssit ja saavutetut tulokset vastaavat täysin toisiaan.

(98) Jotta varmistetaan näiden YMP:n strategiasuunnitelmien selkeä strateginen luonne ja helpotetaan yhteyksiä unionin muihin toimintapolitiikkoihin, erityisesti unionin lainsäädännöstä tai kansainvälisistä sopimuksista johtuviin vahvistettuihin pitkän aikavälin kansallisiin tavoitteisiin, kuten niihin, jotka koskevat esimerkiksi ilmastonmuutosta, metsiä, luonnon monimuotoisuutta ja vesivaroja, on aiheellista, että kullakin jäsenvaltiolla on yksi YMP:n strategiasuunnitelma, jossa otetaan huomioon sen perustuslailliset säännökset ja institutionaaliset määräykset. YMP:n strategiasuunnitelma voi tarvittaessa sisältää alueellistettuja interventioita.

(99) Jäsenvaltioiden olisi YMP:n strategiasuunnitelmiaan laatiessaan analysoitava erityistilannettaan ja -tarpeitaan, asetettava tavoitteita, jotka liittyvät YMP:n päämäärien saavuttamiseen, ja suunniteltava interventioita, jotka mahdollistavat kyseisten tavoitteiden saavuttamisen, mukautettuina kansalliseen ja erityiseen alueelliseen toimintaympäristöön, mukaan lukien syrjäisimpien alueiden toimintaympäristö. Tällaisella prosessilla olisi laajennettava toissijaisuusperiaatteen soveltamista yhteisessä unionin kehyksessä ja varmistettava samalla unionin oikeuden yleisten periaatteiden ja YMP:n tavoitteiden noudattaminen. Sen vuoksi on aiheellista vahvistaa säännöt, jotka koskevat YMP:n strategiasuunnitelmien rakennetta ja sisältöä.

(100) Sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot toimivat tavoitteiden asettamisessa ja interventioiden suunnittelussa tarkoituksenmukaisella tavalla ja YMP:n tavoitteiden saavuttamista parhaalla mahdollisella tavalla edistävästi, YMP:n strategiasuunnitelmien strategiaa varten on tarpeen etukäteen analysoida paikallisia olosuhteita ja arvioida tarpeita suhteessa YMP:n tavoitteisiin. Lisäksi on tärkeää varmistaa, että YMP:n strategiasuunnitelmissa voidaan ottaa asianmukaisesti huomioon muutokset jäsenvaltioiden olosuhteissa, rakenteissa (sekä sisäisissä että ulkoisissa) ja markkinatilanteissa ja että niitä voidaan näin ajan myötä muokata kyseisten muutosten pohjalta.

(101) YMP:n strategiasuunnitelmissa olisi pyrittävä varmistamaan suurempi johdonmukaisuus YMP:n lukuisten välineiden välillä, sillä strategiasuunnitelmien on tarkoitus kattaa suorien tukien muodossa olevat interventiotyypit, interventiotyypit tietyillä aloilla ja maaseudun kehittämisen interventiotyypit. Niiden olisi myös varmistettava ja osoitettava, missä määrin jäsenvaltioiden tekemät valinnat ovat linjassa ja yhdenmukaiset unionin prioriteettien ja tavoitteiden kanssa. Tätä ajatellen YMP:n strategiasuunnitelmiin olisi sisällytettävä yleiskatsaus ja selvitys välineistä, joilla varmistetaan tulotuen oikeudenmukaisempi jakaminen ja tehokkaampi kohdentaminen. Sen vuoksi on aiheellista, että niihin sisältyy YMP:n erityistavoitteiden ympärille jäsentyvä tuloskeskeinen interventiostrategia, mukaan lukien kyseisiin tavoitteisiin liittyvät määrälliset tavoitteet. Vuotuisen seurannan mahdollistamiseksi on aiheellista, että kyseiset tavoitteet perustuvat tulosindikaattoreihin.

(102) Interventiostrategiassa olisi myös korostettava YMP:n välineiden keskinäisen täydentävyyden lisäksi myös täydentävyyttä suhteessa unionin muihin toimintapolitiikkoihin. Kussakin YMP:n strategiasuunnitelmassa olisi otettava erityisesti huomioon asiaankuuluva ympäristö- ja ilmastolainsäädäntö, ja kyseiseen lainsäädäntöön perustuvia kansallisia suunnitelmia olisi kuvattava osana nykytilanteen analyysia, jäljempänä ’SWOT-analyysi’. On aiheellista luetella säädökset, joihin YMP:n strategiasuunnitelmassa olisi erityisesti viitattava.

(103) Koska jäsenvaltioille olisi annettava joustovaraa sen suhteen, siirretäänkö osa niiden YMP:n strategiasuunnitelmien suunnittelusta ja täytäntöönpanosta alueelliselle tasolle kansalliseen kehykseen perustuen, jotta voidaan helpottaa alueiden välistä koordinointia ratkottaessa maanlaajuisia haasteita, on aiheellista, että YMP:n strategiasuunnitelmissa kuvataan kansallisten ja alueellisten interventioiden vuorovaikutusta.

(104) Koska YMP:n strategiasuunnitelmien olisi mahdollistettava se, että komissio kantaa vastuunsa unionin talousarvion hoidosta ja tuo jäsenvaltioille oikeusvarmuutta eräiden YMP:n strategiasuunnitelman osatekijöiden suhteen, on aiheellista, että YMP:n strategiasuunnitelmat sisältävät nimenomaisen kuvauksen yksittäisistä interventioista, mukaan lukien tukikelpoisuusedellytykset, talousarviomäärärahat, suunnitellut tuotokset ja yksikkökustannukset. Tarvitaan rahoitussuunnitelma, jotta saadaan yleiskuva kaikista talousarvionäkökohdista ja kustakin interventiosta, sekä tavoitesuunnitelma.

(105) YMP:n strategiasuunnitelmien välittömän käynnistämisen ja tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tuen olisi perustuttava vankan hallintokehyksen olemassaoloon. Jokaisessa YMP:n strategiasuunnitelmassa olisi sen vuoksi yksilöitävä kaikki YMP:n strategiasuunnitelman hallinto- ja koordinointirakenteet, mukaan lukien valvontajärjestelmät ja seuraamukset, sekä seuranta- ja raportointirakenne.

(106) Kun otetaan huomioon, kuinka tärkeä on maatalouden ja maaseudun uudenaikaistamista koskeva erityistavoite, ja tavoitteen monialainen luonne, jäsenvaltioiden on aiheellista sisällyttää YMP:n strategiasuunnitelmiinsa nimenomainen kuvaus siitä, miten kyseisillä YMP:n strategiasuunnitelmilla edistetään kyseisen tavoitteen saavuttamista, mukaan lukien niiden myötävaikutus digitaliseen siirtymään.

(107) Koska yhteistyössä toteutettavasta hallinnoinnista aiheutuvaan hallinnolliseen taakkaan voi liittyä ongelmia, YMP:n strategiasuunnitelmissa olisi kiinnitettävä erityistä huomiota yksinkertaistamiseen.

(108) Koska komission ei ole asianmukaista hyväksyä taustatiedoiksi katsottavia tietoja, aiempia tietoja eikä jäsenvaltioiden vastuulla olevia tietoja, YMP:n strategiasuunnitelman liitteissä olisi toimitettava tiettyjä tietoja.

(109) Paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (28) 22 ja 23 kohdan nojalla unionin rahastoja on arvioitava erityisten seurantavaatimusten mukaisesti kerättyjen tietojen perusteella välttäen kuitenkin ylisääntelyä ja varsinkin jäsenvaltioille aiheutuvaa hallinnollista rasitusta. Kyseisiin vaatimuksiin voidaan tarvittaessa sisällyttää mitattavissa olevia indikaattoreita, joiden perusteella kerätään näyttöä rahastojen käytännön vaikutuksista.

(110) Se, että komissio hyväksyy YMP:n strategiasuunnitelman, on ratkaisevan tärkeää, jotta voidaan varmistaa, että politiikkaa toteutetaan yhteisten tavoitteiden mukaisesti. Komission olisi toissijaisuusperiaatteen mukaisesti annettava jäsenvaltioille asianmukaiset ohjeet johdonmukaisen ja kunnianhimoisen interventiologiikan esittelemisestä.

(111) On tarpeen säätää mahdollisuudesta ohjelmoida ja tarkistaa YMP:n strategiasuunnitelmia tässä asetuksessa vahvistettujen edellytysten mukaisesti.

(112) YMP:n strategiasuunnitelman hallinnoinnista ja täytäntöönpanosta vastaa kansallinen hallintoviranomainen, jonka olisi toimittava ensisijaisena komission yhteyspisteenä. Kuitenkin jos maaseudun kehittämispolitiikkaan liittyviä osatekijöitä alueellistetaan, jäsenvaltioiden olisi voitava perustaa alueellisia hallintoviranomaisia. Hallintoviranomaisten olisi voitava siirtää osa tehtävistään, mutta niiden on tällöinkin vastattava hallinnon tehokkuudesta ja moitteettomuudesta ja varmistettava YMP:n strategiasuunnitelman johdonmukaisuus ja yhtenäisyys sekä koordinointi kansallisen hallintoviranomaisen ja alueellisten hallintoviranomaisten välillä. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden YMP:n strategiasuunnitelmien hallinnoinnissa ja täytäntöönpanossa suojataan unionin taloudelliset edut varainhoitoasetuksen ja asetuksen (EU) 2021/2116 mukaisesti.

(113) Vastuu YMP:n strategiasuunnitelman seurannasta olisi jaettava kansallisen hallintoviranomaisen ja tätä tarkoitusta varten perustetun kansallisen seurantakomitean kesken. Kansallisen seurantakomitean olisi vastattava YMP:n strategiasuunnitelman täytäntöönpanon vaikuttavuuden seurannasta. Tätä varten sen vastuut olisi määriteltävä. Jos YMP:n strategiasuunnitelma sisältää alueiden vahvistamia osatekijöitä, jäsenvaltioiden ja asianomaisten alueiden olisi voitava perustaa ja muodostaa alueellisia seurantakomiteoita. Kyseisessä tapauksessa olisi selvennettävä koordinointisääntöjä kansallisen seurantakomitean kanssa.

(114) Maaseuturahastosta olisi tuettava teknisen avun muodossa komission aloitteesta toimia, jotka liittyvät asetuksen (EU) 2021/2116 7 artiklassa tarkoitettujen tehtävien täyttämiseen. Lisäksi voidaan antaa myös teknistä apua jäsenvaltioiden aloitteesta niiden tehtävien hoitamiseksi, jotka ovat tarpeen YMP:n strategiasuunnitelmaan liittyvän tuen tehokasta hallinnointia ja täytäntöönpanoa varten. Teknisen avun lisääminen jäsenvaltioiden aloitteesta koskee vain jäsenvaltioita, joiden maaseuturahaston määrärahat ovat enintään 1,1 miljardia euroa. Maaseuturahastosta tekniseen apuun osoitettavassa tuessa olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden uusista hallinnointi- ja valvontajärjestelmistä johtuva hallinnollisten valmiuksien lisäkehittäminen.

(115) Koska jäsenvaltioilla on interventioiden suunnittelussa käytössään paljon enemmän joustovaraa ja toissijaisuusperiaatetta sovelletaan laajemmin yhteisten tavoitteiden saavuttamiseksi, verkostot ovat keskeinen väline, jolla voidaan ohjata politiikkaa ja edistää sidosryhmien sitoutumista, tietojen jakamista sekä jäsenvaltioiden ja muiden toimijoiden valmiuksien kehittämistä. Verkostoitumistoimet eivät enää koske vain maaseudun kehittämistä vaan YMP:n kumpaakin pilaria. Yhden ainoan unionin tason YMP-verkoston olisi varmistettava parempi koordinointi verkostoitumistoimien välillä unionin sekä kansallisella ja alueellisella tasolla. Eurooppalaisen ja kansallisen YMP-verkoston olisi korvattava nykyinen eurooppalainen maaseudun kehittämisverkosto, EIP-AGRI-verkosto unionin tasolla ja kansalliset maaseutuverkostot. Eurooppalaisen YMP-verkoston olisi edistettävä kansallisten YMP-verkostojen toimintaa niin pitkälle kuin mahdollista. Verkostojen olisi tarjottava foorumi, jolla edistetään tietojenvaihdon lisäämistä YMP:n strategiasuunnitelmien täytäntöönpanon parantamiseksi ja unionin tason toimintapolitiikan, mukaan lukien Euroopan horisontti -toimintapolitiikka ja sen monitoimijaiset hankkeet, tulosten ja lisäarvon hyödyntämiseksi. Tietämyksen vaihdon ja innovoinnin parantamiseksi interaktiivisen innovointimallin toteuttamista olisi tuettava myös eurooppalaisella innovaatiokumppanuudella eurooppalaisen ja kansallisen YMP-verkoston avustuksella tässä asetuksessa esitetyn menettelytavan mukaisesti.

(116) Kunkin YMP:n strategiasuunnitelman täytäntöönpanoa ja edistymistä asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa olisi seurattava säännöllisesti. Olisi otettava käyttöön YMP:n tuloksellisuus-, seuranta- ja arviointikehys, jotta voidaan osoittaa, miten toimintapolitiikan täytäntöönpanossa on edistytty, ja arvioida toimintapolitiikan täytäntöönpanon vaikutusta ja tehokkuutta.

(117) Täytäntöönpanomallin aikaansaama tuloskeskeisyys edellyttää vahvaa tuloksellisuuskehystä erityisesti siksi, että YMP:n strategiasuunnitelmat osaltaan edistävät muiden jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä hallinnoitujen toimintapolitiikkojen laajojen yleistavoitteiden saavuttamista. Suoritusperusteinen toimintapolitiikka edellyttää vuotuisia ja monivuotisia arviointeja, jotka perustuvat valittuihin tuotos-, tulos- ja vaikutusindikaattoreihin, sellaisina kuin ne määritellään tuloksellisuus-, seuranta- ja arviointikehyksessä. Siksi olisi valittava rajallinen ja kohdennettu määrä indikaattoreita, jotka kertovat mahdollisimman tarkoin, onko tuetusta interventiotoimenpiteestä apua suunniteltujen tavoitteiden saavuttamisessa. Ympäristöön ja ilmastoon liittyviä erityistavoitteita koskevien indikaattoreiden olisi voitava kattaa interventioita, jotka edistävät asiaankuuluviin unionin säädöksiin perustuvien sitoumusten täyttämistä;

(118) Osana tuloksellisuus-, seuranta- ja arviointikehystä jäsenvaltioiden olisi seurattava saavutettua edistystä ja raportoitava siitä komissiolle vuosittain. Komission olisi raportoitava edistymisestä erityistavoitteiden saavuttamisessa koko YMP:n strategiasuunnitelmakauden ajan käyttäen kyseiseen tarkoitukseen joukkoa keskeisiä indikaattoreita; raportoinnin perustana ovat jäsenvaltioiden toimittamat tiedot.

(119) Käyttöön olisi otettava mekanismit, joilla suojataan unionin taloudelliset edut, jos YMP:n strategiasuunnitelman täytäntöönpano poikkeaa tavoitteista merkittävästi. Komission olisi voitava pyytää jäsenvaltioita toimittamaan toimintasuunnitelmia, jos tulokset ovat perusteettomasti kovin epätyydyttäviä. Tämä voi johtaa maksujen keskeyttämiseen ja lopulta, jos suunniteltuja tuloksia ei saavuteta, unionin myöntämän tuen alentamiseen.

(120) Yhteistyöhön perustuvan hallinnoinnin periaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden – tarpeen mukaan varmistaen, että alueet ovat osallisina arviointisuunnitelman suunnittelussa sekä YMP:n strategiasuunnitelman alueellisten interventioiden seurannassa ja arvioinnissa – olisi oltava vastuussa YMP:n strategiasuunnitelmiensa arvioinnista, kun taas komission olisi vastattava jäsenvaltioiden ennakkoarvioinneista tehtävän yhteenvedon laatimisesta unionin tasolla sekä unionin tason väli- ja jälkiarviointien tekemisestä.

(121) Varmistaakseen YMP:n kattavan ja mielekkään arvioinnin unionin tasolla komission olisi käytettävä tausta- ja vaikutusindikaattoreita. Kyseisten indikaattoreiden olisi ensisijaisesti perustuttava vakiintuneisiin tietolähteisiin. Komission ja jäsenvaltioiden olisi tehtävä yhteistyötä asiayhteys- ja vaikutusindikaattoreita varten tarvittavien tietojen luotettavuuden varmistamiseksi ja sen parantamiseksi edelleen.

(122) Komission arvioidessa ehdotettuja YMP:n strategiasuunnitelmia sen olisi arvioitava ehdotettujen YMP:n strategiasuunnitelmien johdonmukaisuutta ja vaikutusta suhteessa unionin ympäristö- ja ilmastolainsäädäntöön ja -sitoumuksiin ja erityisesti unionin vuoden 2030 tavoitteisiin, jotka on asetettu 20 päivänä toukokuuta 2020 annetussa komission tiedonannossa ”Pellolta pöytään -strategia oikeudenmukaista, terveyttä edistävää ja ympäristöä säästävää elintarvikejärjestelmää varten”, jäljempänä ’Pellolta pöytään -strategia’, ja 20 päivänä toukokuuta 2020 annetussa komission tiedonannossa ”Vuoteen 2030 ulottuva EU:n biodiversiteettistrategia Luonto takaisin osaksi elämäämme”, jäljempänä ’EU:n biodiversiteettistrategia’.

(123) Jäsenvaltioilta olisi edellytettävä, että ne osoittavat YMP:n strategiasuunnitelmissaan aiempaa suurempaa yleistä kunnianhimoa erityisten ympäristöön ja ilmastoon liittyvien YMP:n tavoitteiden osalta. Tällaisen kunnianhimon olisi katsottava koostuvan useista eri osatekijöistä, jotka liittyvät muun muassa vaikutusindikaattoreihin, tulosindikaattoreihin nähden asetettuihin tavoitteisiin, interventioiden suunnitteluun, ehdollisuusjärjestelmän suunniteltuun täytäntöönpanoon ja rahoitussuunnitteluun. Jäsenvaltiot olisi velvoitettava selvittämään YMP:n strategiasuunnitelmissaan, miten ne osoittavat vaatimuksena olevaa suurempaa yleistä kunnianhimoa asianomaisissa eri osatekijöissä. Tähän selvitykseen olisi sisällytettävä kansalliset toimet Pellolta pöytään -strategiassa ja EU:n biodiversiteettistrategiassa vuodelle 2030 asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

(124) Komission olisi laadittava jäsenvaltioiden YMP:n strategiasuunnitelmista yhteenvetokertomus, jossa se arvioi jäsenvaltioiden yhteisiä ponnisteluja ja yhteistä kunnianhimoa YMP:n erityistavoitteiden saavuttamiseksi täytäntöönpanokauden alussa ottaen huomioon Pellolta pöytään -strategiassa ja EU:n biodiversiteettistrategiassa vuodelle 2030 asetut tavoitteet.

(125) Komission olisi toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus, jossa se arvioi uuden täytäntöönpanomallin toimintaa jäsenvaltioissa ja jäsenvaltioiden YMP:n strategiasuunnitelmissa vahvistettujen interventioiden yhteenlaskettua myötävaikutusta unionin ympäristöön ja ilmastoon liittyvien sitoumusten, erityisesti Euroopan vihreän kehityksen ohjelmasta johtuvien sitoumusten, saavuttamiseen.

(126) Tämän asetuksen mukaisille interventiotyypeille osoitettuun tukeen olisi sovellettava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107, 108 ja 109 artiklaa. Maatalousalan erityisluonteen vuoksi näitä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen määräyksiä ei saisi soveltaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 42 artiklan soveltamisalaan kuuluviin toimiin liittyviin, suorien tukien muodossa oleviin interventiotyyppeihin tai maaseudun kehittämisen interventiotyyppeihin, jotka pannaan täytäntöön tämän asetuksen nojalla ja mukaisesti, tai jäsenvaltioiden maksamaan tukeen, joka on tarkoitettu unionin tukea saavien ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 42 artiklan soveltamisalaan kuuluvien maaseudun kehittämisen interventiotyyppien kansalliseksi lisärahoitukseksi.

(127) Jotta vältettäisiin tuen äkillinen ja merkittävä väheneminen tietyillä aloilla, jäsenvaltioissa, jotka ovat myöntäneet siirtymäkauden kansallista tukea kaudella 2015–2022, kyseisten jäsenvaltioiden olisi voitava jatkaa tällaisen tuen myöntämistä tietyin edellytyksin ja rajoituksin. Ottaen huomioon, että kyseinen tuki on luonteeltaan siirtymätoimenpide, sen asteittaista lakkauttamista on aiheellista jatkaa vähentämällä kunakin vuonna asteittain kyseisen tuen alakohtaisia kokonaismäärärahoja.

(128) Tässä asetuksessa vahvistettujen säännösten soveltamiseksi kerättyjä henkilötietoja olisi käsiteltävä tavalla, joka sopii yhteen näiden tarkoitusten kanssa. Tiedot olisi myös tehtävä nimettömiksi seuranta- ja arviointitarkoituksia varten, ja ne olisi suojattava yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaata liikkuvuutta koskevan unionin oikeuden, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 (29) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1725 mukaisesti (30). Rekisteröidyille olisi ilmoitettava tällaisesta henkilötietojen käsittelystä ja heidän tietosuojaa koskevista oikeuksistaan.

(129) Tämän asetuksen soveltamiseksi sekä taloudellisten etuuksien seuraamiseksi, analysoimiseksi ja hallinnoimiseksi tarvitaan ilmoituksia jäsenvaltioilta.

(130) Tiettyjen tämän asetuksen muiden kuin olennaisten osien täydentämiseksi tai muuttamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä.

(131) Oikeusvarmuuden varmistamiseksi, viljelijöiden oikeuksien suojaamiseksi ja tasapuolisten toimintaedellytysten takaamiseksi jäsenvaltioiden välillä yleisten vaatimusten ja indikaattorien osalta komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä delegoituja säädöksiä, jotka koskevat yhteisten tuotos-, tulos-, vaikutus- ja taustaindikaattoreiden mukauttamista niiden täytäntöönpanoon liittyvien teknisten ongelmien käsittelemiseksi; ja sääntöjä GAEC-vaatimuksessa 1 mainitun osuuden osalta.

(132) Oikeusvarmuuden takaamiseksi, viljelijöiden oikeuksien suojaamiseksi ja suorien tukien muodossa olevien interventiotyyppien sujuvan, johdonmukaisen ja tehokkaan toiminnan varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä seuraavien osalta: säännöt, joilla asetetaan tukien myöntämisen edellytykseksi tiettyjen hamppulajikkeiden varmennettujen siementen käyttö sekä menettely hamppulajikkeiden määrittämiseksi ja tetrahydrokannabinolipitoisuuden tarkastamiseksi; säännöt, joilla tukikaton ja tukien asteittaisen alenemisen puitteissa vahvistetaan tukien alentamisen yhdenmukaistettu laskentaperusta; ekojärjestelmiä koskevat täydentävät säännöt; toimenpiteet sen estämiseksi, että tuotantosidonnaisen tulotuen saajat kärsivät markkinoiden rakenteellisesta epätasapainosta jollakin alalla, mukaan lukien päätös siitä, että tällaista tukea voidaan maksaa vuoteen 2027 saakka niiden tuotantoyksiköiden perusteella, joita varten tuki myönnettiin aikaisemman viitejakson aikana; säännöt ja edellytykset, jotka koskevat maan ja lajikkeiden hyväksymistä puuvillan lajikohtaista tukea varten ja säännöt, jotka koskevat kyseisen tuen myöntämisedellytyksiä ja tukikelpoisuusvaatimuksia sekä siihen liittyviä maatalouskäytäntöjä, säännöt, jotka koskevat toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksymisperusteita, ja säännöt seurauksista, joita aiheutuu, jos hyväksytty toimialakohtainen organisaatio ei täytä kyseisiä perusteita eikä tuottajavelvoitteita.

(133) Sen varmistamiseksi, että tiettyjen alojen interventiotyypeillä edistetään YMP:n tavoitteiden saavuttamista ja lujitetaan synergioita YMP:n muiden välineiden kanssa, ja jotta varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset sisämarkkinoilla ja vältetään eriarvoinen tai epäreilu kilpailu, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä seuraavien osalta: säännöt, jotka koskevat interventiotyyppien moitteetonta toimintaa tietyillä aloilla, katettavia menotyyppejä ja erityisesti hallinto- ja henkilöstökustannuksia, unionin taloudellisen avun laskentaperustetta, mukaan lukien viitejaksot ja kaupan pidetyn tuotannon arvon sekä tietyillä alueilla tuottajien organisoitumisasteen laskenta, unionin taloudellisen avun enimmäismäärää tietyille interventioille, joilla pyritään ehkäisemään markkinakriisiä ja hallitsemaan riskejä tietyillä aloilla; säännöt, jotka koskevat hedelmä-, oliivi- tai viinitarhojen uudelleenistuttamisesta aiheutuvien menojen enimmäismäärän vahvistamista; säännöt, joiden nojalla tuottajien on poistettava markkinoilta viiniyttämisen sivutuotteet, säännöt, jotka koskevat ylimääräisen hallinnollisen rasituksen välttämiseksi kyseiseen velvollisuuteen myönnettäviä poikkeuksia, ja säännöt, jotka koskevat tislaajien vapaaehtoista sertifiointia, ja säännöt, jotka koskevat tuen eri muotoja ja tuettujen investointien vähimmäispysyvyyttä tietyillä aloilla ja tiettyjen viinialan interventioiden rahoituksen yhdistämistä. Jotta voidaan varmistaa unionin varojen tehokas ja vaikuttava käyttö mehiläishoitoalaa koskevissa interventioissa, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat ilmoitusvelvollisuuteen liittyviä lisävaatimuksia sekä unionin vähimmäisrahoitusosuuden vahvistamista näiden interventiotyyppien täytäntöönpanosta aiheutuviin menoihin.

(134) Oikeusvarmuuden takaamiseksi ja sen varmistamiseksi, että maaseudun kehittämisen interventioilla saavutetaan asetetut tavoitteet, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat geenivaroja ja eläinten hyvinvointia koskeviin hoitositoumuksiin ja laatujärjestelmiin maksettavaa tukea.

(135) Jotta voidaan ottaa huomioon tulevat muutokset jäsenvaltioiden määrärahoissa tai puuttua ongelmiin, joita jäsenvaltiot kokevat YMP-strategiasuunnitelmiensa täytäntöönpanossa, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat jäsenvaltioiden rahoitusosuuksia suorien tukien muodossa oleviin interventiotyyppeihin, tukeen sovellettavien painotuskertoimien muuttamista sen perusteella, miten sillä edistetään ilmastonmuutokseen liittyvien tavoitteiden saavuttamista, sekä YMP:n strategiasuunnitelman sisältöön liittyviä sääntöjä.

(136) Jotta helpotettaisiin siirtymistä asetuksissa (EU) N:o 1305/2013 ja (EU) N:o 1307/2013 säädetyistä järjestelyistä tässä asetuksessa säädettyihin järjestelyihin, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat toimenpiteitä tuensaajien saavutettujen oikeuksien ja oikeutettujen odotusten suojaamiseksi.

(137) Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi ja välttää viljelijöiden välinen epäreilu kilpailu ja syrjintä, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa seuraavien osalta: viitealojen vahvistaminen öljykasvien tukea varten; säännöt, jotka koskevat maan ja lajikkeiden hyväksymistä puuvillan lajikohtaista tukea varten ja asiaan liittyviä ilmoituksia; alennuksen laskenta, jos puuvillan tukikelpoinen viljelyala ylittää perusalan; unionin taloudellinen apu viininvalmistuksen sivutuotteiden tislaukseen; säännöt, jotka koskevat YMP:n strategiasuunnitelmiin sisällytettävien osatekijöiden esittämistä; YMP:n strategiasuunnitelmien tarjoamiin mahdollisuuksiin liittyvien tiedotus- ja julkistamisvaatimusten yhdenmukaiset soveltamisedellytykset; eurooppalaisen YMP-verkoston organisaatiorakenteen ja toiminnan vahvistaminen, säännöt, jotka liittyvät tuloksellisuus-, seuranta- ja arviointikehykseen; säännöt, jotka liittyvät vuotuisten tuloksellisuuskertomusten sisällön esittämiseen; säännöt, jotka koskevat jäsenvaltioiden toimittamia tietoja komission suorittamaa tuloksellisuusarviointia varten; säännöt, jotka koskevat tiedontarpeita ja mahdollisten tietolähteiden välisiä synergioita ja säännöt,