Virallinen lehti nro C 369 , 22/12/2000 s. 0003 - 0005



Komission tiedonanto Puheensiirto Internetissä yhteisön oikeuden ja erityisesti direktiivin 90/338/ETY mukaisesti Täydennys komission tiedonantoon Euroopan parlamentille ja neuvostolle kilpailusta telepalvelumarkkinoilla annetun direktiivin 90/388/ETY asemasta ja täytäntöönpanosta (2000/C 369/03) Komissio julkaisi 10 päivänä tammikuuta 1998 tiedonannon(1) puheensiirrosta Internetissä yhteisön oikeuden ja erityisesti direktiivin 90/388/ETY mukaisesti. Kyseinen tiedonanto (jäljempänä "vuoden 1998 tiedonanto") oli täydennys kilpailusta telepalvelumarkkinoilla annetun direktiivin 90/388/ETY asemasta ja täytäntöönpanosta 20 päivänä lokakuuta 1995 annettuun komission tiedonantoon Euroopan parlamentille ja neuvostolle(2). Tiedonannossa yksilöitiin ja selvennettiin direktiivin 90/388/ETY(3) (jäljempänä "telepalveludirektiivi") täytäntöönpanoa koskevia keskeisiä kysymyksiä. Telepalveludirektiivissä määritellään puhelintoiminnan käsite. Direktiivin 1 artiklan 1 kohdan seitsemännen luetelmakohdan mukaan puhelintoiminnalla tarkoitetaan "kaupallista, yleiseen käyttöön tarkoitettua reaaliaikaisen puheen suoran ja kytkennän tarjoamista yleisten kytkentäisten liittymien välillä siten, että jokainen käyttäjä voi tällaiseen liittymään kytketyn laitteen avulla olla yhteydessä toiseen liittymään". Vuoden 1998 tiedonannossa todettiin, että Internetin välityksellä tapahtuvaa puheensiirtoa ei periaatteessa voida katsoa puhelintoiminnaksi, koska telepalveludirektiivissä olevan puhelintoiminnan määritelmän mukaiset neljä edellytystä eivät täyty samanaikaisesti. Edellytykset ovat seuraavat: - puhelintoiminta on kaupallista toimintaa, - sitä tarjotaan yleiseen käyttöön, - sitä tarjotaan kiinteän puhelinverkon yleisten kytkentäisen liitäntäpisteiden välillä, ja - siihen sisältyy puheen suora siirto ja kytkentä reaaliajassa sekä yhtä luotettava palvelu ja yhtä hyvä puheen laatu kuin yleisissä kytkentäisissä puhelinverkoissa. Uusissa direktiiveissä, joista parhaillaan keskustellaan vuonna 1999 tehdyn telepalvelujen sääntelykehyksen tarkastelun seurauksena, ei enää tehdä eroa puhelintoiminnan ja muiden telepalvelujen välillä. Kaikkiin sähköisiin viestintäpalveluihin, niiden kaupallisista piirteistä huolimatta, tullaan soveltamaan samaa lainsäädäntöä. Ennen näiden direktiivin täytäntöönpanoa telepalveludirektiivin mukainen puhelintoiminnan määritelmä on kuitenkin edelleen tärkeä, sillä sitä tarvitaan määriteltäessä, mitkä yritykset kuuluvat puhelintoimintaa harjoittaviin operaattoreihin sovellettavan sääntelyjärjestelmän piiriin, johon kuuluu muun muassa toimilupavaatimus(4) ja mahdollisesti yleispalvelun tarjoaminen tai sen kustannuksiin osallistuminen(5). Vuoden 1998 tiedonannossa todettiin, että sen sisältöä tarkasteltaisiin uudelleen ennen vuoden 2000 loppua teknisen ja markkinakehityksen johdosta. Sen vuoksi komissio järjesti julkisen kuulemisen kesällä 2000(6). Yleisarviointi Julkisen kuulemisen perusteella komissio katsoo, että telepalveludirektiivin mukaisessa nykyisessä oikeudellisessa kehyksessä vuoden 1998 tiedonantoon ei tarvitse tehdä huomattavia muutoksia. Komissio katsoo, että Internet-puheensiirto yleensä ei edelleenkään kuulu puhelintoiminnan määritelmään, paitsi silloin kun se täyttää kaikki direktiivissä ja vuoden 1998 tiedonannossa mainitut edellytykset. Lukuun ottamatta joitain erityistapauksia, joissa mainitut edellytykset täyttyvät, jäsenvaltioiden on näin ollen yleensä sallittava se, että Internet-yhteyden tai -palvelujen tarjoajat tarjoavat Internet-puheensiirtoa datasiirtoa koskevien yleisten valtuutusten nojalla eikä erillistä toimilupaa edellytetä. Toisaalta voidaan todeta, että puheensiirtopalvelut, jotka täyttävät direktiivin neljä edellytystä ja näin ollen toimivat tavanomaisin keinoin tarjottujen puhelinpalvelujen korvikkeina, olisi katsottava puhelintoiminnaksi ja niihin olisi sovellettava asianmukaista sääntelyjärjestelmää teknisen sitoutumattomuuden periaatteen mukaisesti. Tarvittavat selvennykset Julkisessa kuulemisessa ilmeni, että vuoden 1998 tiedonantoon on tehtävä joitain selvenyksiä viimeaikaisen teknisen kehityksen vuoksi. Puheensiirto IP-yhteyskäytännön avulla ja puheensiirto Internetissä "Puheensiirto IP-yhteyskäytännön avulla" ja "puheensiirto Internetissä" ovat kaksi eri käsitettä. Edellinen kattaa kaikenlaisen puheensiirron, jossa IP-yhteyskäytäntöä käytetään reititys- ja siirtotekniikkana. Jälkimmäinen on edellisen alakäsite ja kattaa vain sellaisen puheensiirron, jota tarjotaan verkkojen verkoksi määritellyssä julkisessa Internetissä. Teleoperaattorit käyttävät entistä enemmän Internet-yhteyskäytäntöä (IP-yhteyskäytäntö) puheensiirtotekniikkana tärkeimmissä yleisissä puhelinverkoissa ATM:n tai SDH:n tapaisten siirtotekniikoiden vaihtoehtona tai korvikkeena. Tällöin loppukäyttäjä ei huomaa IP-yhteyskäytännön käyttöä yksityisesti omistetussa tai erillisverkossa. Palvelua myydään lisäksi puhelintoimintana, joten sitä tarjotaan kaupallisesti vuoden 1998 tiedonannon määritelmän mukaisesti. Vuoden 1998 tiedonanto ei tarkoita sitä, että kaikki IP-yhteyskäytäntöön perustuvat puheensiirtopalvelut kuuluisivat puhelintoiminnan ulkopuolelle. IP-tekniikan käyttö tai siihen siirtyminen yleisissä puhelinverkoissa ei vaikuta kyseisten yritysten sääntelyasemaan, eikä se edellytä muutoksia niihin lupiin tai valtuuksiin, joiden nojalla ne toimivat. Internet-puhelintoiminnan luokat Vuoden 1998 tiedonannossa Internetin välityksellä tapahtuva puheensiirto jaettiin kolmeen luokkaan: - puheensiirto tietokoneesta toiseen, - puheensiirto tietokoneen ja puhelimen välillä, ja - puheensiirto puhelimesta toiseen. Vuoden 1998 tiedonannossa tähän jaotteluun ei liittynyt välittömiä oikeudellisia merkityksiä, vaan luokittelu oli ainoastaan kuvaava. Internet-puheensiirtopalvelujen sääntelyn arviointi ei perustu tähän luokitteluun vaan siihen, täyttyvätkö telepalveludirektiivin 1 artiklan 1 kohdan seitsemännen luetelmakohdan mukaiset neljä edellytystä. Nämä luokat ovat edelleen suurimmaksi osaksi soveltamiskelpoisia, mutta päätelaitteiden tekninen lähentyminen hämärtää niiden välisiä eroja. Lisäksi palveluntarjoajien luovat ratkaisut vaikeuttavat pyrkimystä luokitella tarkemmin sekä puhetta että dataa sisältävät palvelut. Palvelujen ryhmittelemisen vuoden 1998 tiedonannossa mainittujen luokkien mukaan ei pitäisi olla ratkaisevaa määritettäessä, mitä sääntelyjärjestelmää sovelletaan. Laatu ja luotettavuus Vuoden 1998 tiedonannossa selvitettiin puheen suoraa siirtoa ja kytkentää reaaliajassa koskeva edellytys. Tiedonannon mukaan ruuhkautumisen vuoksi Internetin (tässä: julkinen Internet) välityksellä tapahtuvan puheensiirron osalta oli "vaikeaa tai mahdotonta taata yhtä luotettava palvelu ja yhtä hyvä puheen laatu kuin yleisissä puhelinverkoissa". Lisäksi tiedonannossa todettiin, että näitä palveluja ei toistaiseksi voida pitää puhelintoimintana telepalveludirektiivin mukaisessa merkityksessä. Keskimääräiset siirtoviipeet ovat lyhentyneet huomattavasti vuoden 1998 jälkeen varsinkin tekniikan kehityksen ansiosta. Tapa, jolla julkista Internetiä hallinnoidaan, vaikeuttaa kuitenkin puhesignaalin siirtymiseen vaikuttavan ruuhkautumisriskin poissulkemista. Näin ollen vuoden 1998 tiedonannon päätelmä pitää edelleen paikkansa julkisen Internetin välityksellä tapahtuvien puheensiirtopalvelujen osalta. Voitaisiin kuitenkin katsoa, että puheen suoraa siirtoa ja kytkentää reaaliajassa koskeva ehto täyttyy, jos kuluttaja pitää ja käyttää puheensiirtoa yleisen puhelinverkon kautta välitettävien puheensiirtopalvelujen korvikkeena sen ominaispiirteiden vuoksi erityisesti laadun ja luotettavuuden suhteen. Tämän edellytyksen olisi katsottava täyttyvän myös silloin, kun palveluntarjoaja takaa asiakkailleen yhtä luotettavan palvelun ja yhtä hyvän puheen laadun kuin yleisissä puhelinverkoissa. Internet-palvelukokonaisuudet Vuoden 1998 tiedonannossa korostettiin, että "useimmiten puheensiirtomahdollisuus on vain osa asiakkaalle tarjottavaa Internet-palvelukokonaisuutta, jossa puheensiirto täydentää muita Internet-palveluja". Tällöin palvelu ei olisi "kaupallista toimintaa", kuten puhelintoiminnan määritelmässä edellytetään. Sääntelyä koskevia seurauksia käsittelevässä tiedonannon kohdassa todettiin, että eräissä tapauksissa puheensiirtopalvelut voivat olla "ratkaiseva syy tehdä Internet-palvelusopismus". Ei ole kuitenkaan helppoa määritellä, mikä palvelu on ratkaiseva sopimuksen tekemistä koskevan päätöksen kannalta. Se voi vaihdella suuresti käyttäjän mukaan. Silloin kun arvioidaan, onko muihin palveluihin yhdistetty puheensiirtopalvelu erillistä kaupallista toimintaa, on sovellettava objektiivisempia kriteerejä. Kun palvelun puheensiirtokomponenttia myydään puhelintoimintana tai siitä laskutetaan erikseen tai kun sama yritys myy samanlaisia palvelukokonaisuuksia ilman kyseistä komponenttia, kaupallisen toiminnan ehdon voidaan katsoa täyttyvän. Nämä indikaattorit eivät kuitenkaan päde, jos puheensiirtoa ja muita palvelun osia myydään kokonaisuutena tai jos niistä laskutetaan yhdessä. Tällaisissa tapauksissa vuoden 1998 tiedonannossa mainittu Internet-palvelukokonaisuuden käsite toimisi hyvänä ohjenuorana. Se viittaa tapauksiin, joissa puheensiirtokomponenttia ei voida erottaa muusta palvelusta, kuten esimerkiksi videopuhelintoiminnassa. Tällöin puheensiirtopalvelujen tarjoamista ei voida katsoa kaupalliseksi toiminnaksi. Toisaalta silloin kun operaattorit myyvät puheensiirron ja datasiirron yhdistelmää, joka kuuluu samaan tuotekokonaisuuteen, vaikka kyseiset palvelut ovat täysin erilaisia ja toisistaan erotettavia, komissio katsoisi tämän kokonaisuuden koostuvan kahdesta kaupallisesta toiminnasta. Puheensiirtopalvelu voitaisiin katsoa datapalvelusta erilliseksi, vaikka yleensä näitä kahta palvelua tarjotaan yhdessä. (1) EYVL C 6, 10.1.1998, s. 4. (2) EYVL C 275, 20.10.1995, s. 2. (3) EYVL L 192, 24.7.1990, s. 10, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 1999/64/EY (EYVL L 175, 10.7.1999, s. 39). (4) Direktiivin 90/388/ETY ja direktiivin 97/13/EY (7artiklan 2 kohta) mukaisesti. (5) Direktiivin 97/33/EY (5 artiklan 1 kohta) mukaisesti. (6) EYVL C 177, 27.6.2000, s. 4.