FI Euroopan unionin virallinen lehti L 156/1

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2018/841,

annettu 30 päivänä toukokuuta 2018,

maankäytöstä, maankäytön muutoksesta ja metsätaloudesta aiheutuvien kasvihuonekaasujen päästöjen ja poistumien sisällyttämisestä vuoteen 2030 ulottuviin ilmasto- ja energiapolitiikan puitteisiin sekä asetuksen (EU) N:o 525/2013 ja päätöksen N:o 529/2013/EU muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 1 kohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 23–24 päivänä lokakuuta 2014 antamissa vuoteen 2030 ulottuvia ilmasto- ja energiapolitiikan puitteita koskevissa päätelmissään sitovaksi tavoitteeksi vähentää unionin kasvihuonekaasupäästöjä vuoteen 2030 mennessä koko talouden laajuisesti vähintään 40 prosenttia vuoden 1990 tasoihin verrattuna, ja kyseinen tavoite vahvistettiin uudelleen 17–18 päivänä maaliskuuta 2016 annetuissa Eurooppa-neuvoston päätelmissä.

(2) Eurooppa-neuvoston 23–24 päivänä lokakuuta 2014 antamissa päätelmissä todettiin, että tavoite vähentää päästöjä vähintään 40 prosentilla olisi saavutettava mahdollisimman kustannustehokkaasti unionin yhteistoimin siten, että päästöjä vähennetään vuoteen 2030 mennessä vuoden 2005 tasosta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/87/EY (4) säädetyn Euroopan unionin päästökauppajärjestelmän, jäljempänä ’EU:n päästökauppajärjestelmä’, kattamilla aloilla 43 prosentilla ja EU:n päästökauppajärjestelmän ulkopuolisilla aloilla 30 prosentilla; kunkin maan osuus vähennyksistä olisi suhteutettava sen BKT:hen asukasta kohti.

(3) Tällä asetuksella pannaan täytäntöön osa ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen, jäljempänä ’UNFCCC’, nojalla hyväksytyn Pariisin sopimuksen (5) mukaisista unionin sitoumuksista. Pariisin sopimus tehtiin unionin puolesta 5 päivänä lokakuuta 2016 neuvoston päätöksellä (EU) 2016/1841 (6). Unionin sitoumus koko talouden laajuisiin päästövähennyksiin annettiin suunnitellussa kansallisesti määritellyssä panoksessa, jonka unioni ja sen jäsenvaltiot toimittivat Pariisin sopimusta silmällä pitäen UNFCCC:n sihteeristölle 6 päivänä maaliskuuta 2015. Pariisin sopimus tuli voimaan 4 päivänä marraskuuta 2016. Unionin olisi jatkettava kasvihuonekaasupäästöjensä vähentämistä ja tehostettava niiden poistumia Pariisin sopimuksen mukaisesti.

(4) Pariisin sopimuksessa asetetaan muun muassa pitkän aikavälin tavoite, joka vastaa tavoitetta pitää maapallon lämpötilan nousu selvästi alle kahdessa celsiusasteessa esiteollisella kaudella vallinneeseen tasoon verrattuna sekä jatkaa toimia nousun pysyttämiseksi 1,5 celsiusasteessa esiteollisella kaudella vallinneeseen tasoon verrattuna. Metsät, maatalousmaat ja kosteikot ovat tämän tavoitteen saavuttamisen kannalta keskeisessä asemassa. Osapuolet tunnustavat Pariisin sopimuksessa myös sen, että on ensisijaisen tärkeää varmistaa ruokaturva ja lopettaa nälänhätä kestävän kehityksen ja köyhyyden poistamispyrkimysten yhteydessä, sekä sen, että ruoantuotannon järjestelmät ovat erityisen alttiita ilmastonmuutoksen haittavaikutuksille, ja pyrkivät näin ollen parantamaan kykyä joustavasti mukautua muuttuvaan ilmastoon sekä edistämään kehitystä kohti alhaisia kasvihuonekaasujen päästöjä tavalla, joka ei uhkaa ruoantuotantoa. Osapuolten olisi lisättävä yhteisiä ponnistelujaan Pariisin sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Osapuolten olisi valmisteltava, ilmoitettava ja pidettävä voimassa kulloinkin kansallisesti määritellyt panoksensa. Pariisin sopimuksella korvataan vuoden 1997 Kioton pöytäkirjan nojalla valittu menettelytapa, jota ei enää jatketa vuoden 2020 jälkeen. Pariisin sopimuksessa kehotetaan myös löytämään tasapaino ihmisen toiminnan aiheuttamien kasvihuonekaasujen päästöjen ja nielujen aikaansaamien poistumien välillä kuluvan vuosisadan jälkipuoliskolla ja pyydetään osapuolia ryhtymään toimiin suojellakseen ja lisätäkseen tilanteen mukaan kasvihuonekaasujen nieluja ja varastoja, metsät mukaan lukien.

(5) Maankäytön, maankäytön muutoksen ja metsätalouden, jäljempänä ’LULUCF’, alalla voidaan tuottaa ilmastohyötyjä pitkällä aikavälillä ja siten edistää unionin kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoitteiden ja Pariisin sopimuksen pitkän aikavälin ilmastotavoitteiden saavuttamista. Lisäksi LULUCF-sektori tuottaa biomateriaaleja, joilla voidaan korvata fossiili- tai hiili-intensiivisiä materiaaleja, ja sen vuoksi se on merkittävässä asemassa siirryttäessä vähän kasvihuonekaasupäästöjä tuottavaan talouteen. Koska LULUCF-sektorin poistumat voivat hävitä, niitä olisi kohdeltava unionin ilmastopolitiikan puitteissa erillisenä pilarina.

(6) Eurooppa-neuvoston 23–24 päivänä lokakuuta 2014 antamissa päätelmissä todettiin, että hillitsemispotentiaaliltaan pienemmän maatalous- ja maankäyttöalan moninaiset tavoitteet olisi pidettävä mielessä samoin kuin tarve varmistaa ruokaturvaan ja ilmastonmuutokseen liittyvien unionin tavoitteiden johdonmukaisuus. Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota tarkastelemaan parhaita tapoja kannustaa elintarviketuotannon kestävää tehostamista optimoiden samalla alan osallistumisen kasvihuonekaasupäästöjen hillitsemiseen ja talteenottoon, myös metsityksen kautta, ja laatimaan heti teknologian salliessa ja joka tapauksessa ennen vuotta 2020 politiikan, joka koskee tapoja sisällyttää LULUCF vuoteen 2030 ulottuviin kasvihuonekaasupäästöjen hillitsemispuitteisiin.

(7) Soveltamalla kestävän hoidon käytäntöjä LULUCF-sektorilla voidaan myötävaikuttaa ilmastonmuutoksen hillitsemiseen monin tavoin, erityisesti vähentämällä päästöjä sekä ylläpitämällä ja lisäämällä nieluja ja hiilivarantoja. Jotta erityisesti hiilen sitoutumisen lisäämiseen tähtäävät toimenpiteet olisivat tehokkaita, on oleellista, että hiilivarastot ovat pitkällä aikavälillä vakaita ja sopeutumiskykyisiä. Lisäksi kestävän hoidon käytäntöjen avulla voidaan säilyttää LULUCF-sektorin tuottavuus, uusiutumiskyky ja elinvoimaisuus sekä siten edistää taloudellista ja sosiaalista kehitystä pienentäen samalla kyseisen sektorin hiili- ja ekologista jalanjälkeä.

(8) Kehittämällä kestäviä ja innovatiivisia käytäntöjä ja teknologioita, mukaan lukien agroekologia ja agrometsätalous, voidaan vahvistaa LULUCF-sektorin roolia ilmastonmuutoksen hillitsemisessä ja siihen sopeutumisessa sekä vahvistaa kyseisen alan tuottavuutta ja mukautumiskykyä. Koska LULUCF-sektorin toiminta on tulosten osalta pitkäjännitteistä, pitkän aikavälin strategiat ovat tärkeitä, jotta voidaan paremmin rahoittaa tutkimusta, jolla kehitetään kestäviä ja innovatiivisia käytäntöjä ja teknologioita, ja investointeja niihin. Investoimalla ennaltaehkäiseviin toimiin, kuten kestävän hoidon käytäntöihin, voidaan vähentää luonnonhäiriöihin liittyviä riskejä.

(9) Euroopan neuvosto vahvisti uudelleen 22–23 päivänä kesäkuuta 2017 antamissaan päätelmissä, että unioni ja sen jäsenvaltiot ovat sitoutuneita kestävän kehityksen toimintaohjelmaan Agenda 2030:een, jonka tavoitteena on muun muassa varmistaa, että metsienhoito on kestävää.

(10) Toimet metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen vähentämiseksi sekä kestävän metsänhoidon edistämiseksi ovat tärkeitä kehitysmaissa. Tässä yhteydessä neuvosto palautti mieleen 21 päivänä lokakuuta 2009 ja 14 päivänä lokakuuta 2010 antamissaan päätelmissä unionin tavoitteet vähentää trooppisten metsien bruttokatoa vähintään 50 prosenttia suhteessa nykytasoon vuoteen 2020 mennessä ja pysäyttää globaali metsäkato viimeistään vuoteen 2030 mennessä.

(11) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 529/2013/EU (7) vahvistetaan LULUCF-sektorin päästöihin ja poistumiin sovellettavat tilinpitosäännöt ja on edistetty tällä tavoin sellaisten toimintapolitiikkojen kehittämistä, jotka ovat johtaneet LULUCF-sektorin sisällyttämiseen unionin päästöjen vähentämisvelvoitteeseen. Tämän asetuksen perustana olisi oltava voimassa olevat tilinpitosäännöt, joita olisi päivitettävä ja parannettava kautta 2021–2030 varten. Siinä olisi vahvistettava jäsenvaltioiden velvollisuudet, jotka koskevat kyseisten tilinpitosääntöjen täytäntöönpanoa, ja lisäksi edellytettävä, että jäsenvaltiot varmistavat, että koko LULUCF-sektori ei synnytä nettopäästöjä ja edistää tavoitetta lisätä nieluja pitkällä aikavälillä. Siinä ei pitäisi säätää yksityisten osapuolten tilinpito- tai raportointivelvollisuuksista, mukaan lukien maanviljelijät ja metsänomistajat.

(12) LULUCF-sektori, maatalousmaa mukaan luettuna, vaikuttaa suoraan ja merkittävästi luonnon monimuotoisuuteen ja ekosysteemipalveluihin. Siksi tähän alaan vaikuttavien politiikkojen tärkeänä tavoitteena on varmistaa johdonmukaisuus biologista monimuotoisuutta koskevan unionin strategian tavoitteiden kanssa. Sektorilla olisi ryhdyttävä toteuttamaan ja tukemaan sekä hillitsemiseen että sopeutumiseen liittyviä toimia. Lisäksi olisi varmistettava, että yhteinen maatalouspolitiikka ja tämä asetus ovat keskenään johdonmukaisia. Kaikkien alojen on tehtävä oma kohtuullinen osuutensa kasvihuonekaasujen päästöjen vähentämisen osalta.

(13) Kosteikot ovat tehokkaita ekosysteemejä hiilen varastointiin. Näin ollen suojelemalla ja kunnostamalla kosteikkoja voitaisiin vähentää kasvihuonekaasujen päästöjä LULUCF-sektorilla. Hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin, jäljempänä ’IPCC’, vuoden 2006 IPCC:n kansallisten kasvihuonekaasumäärien laskemista koskevien ohjeiden kosteikkoja koskevat päivitykset olisi otettava huomioon tässä yhteydessä.

(14) Jotta voidaan varmistaa, että LULUCF-sektori osaltaan edistää unionin päästöjen vähentämistä vähintään 40 prosentilla koskevan tavoitteen ja Pariisin sopimuksen pitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista, tarvitaan toimiva tilinpitojärjestelmä. Jotta päästöille ja poistumille voitaisiin määritellä täsmälliset tilit IPCC:n kansallisten kasvihuonekaasumäärien laskemista koskevien ohjeiden, jäljempänä ’IPCC:n ohjeet’, mukaisesti, olisi käytettävä vuosittain Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 525/2013 (8) mukaisesti ilmoitettuja arvoja, jotka koskevat maankäyttöluokkia ja maankäyttöluokkien käyttötavan muuttamista; näin UNFCCC:n ja Kioton pöytäkirjan mukaisesti käytettävät menettelytavat yhdenmukaistuvat. Maata, joka muutetaan toiseen maankäyttöluokkaan, olisi pidettävä IPCC:n ohjeissa tarkoitetun 20 vuoden oletusarvon ajan maana, joka on siirtymässä kyseiseen luokkaan. Jäsenvaltioiden pitäisi voida poiketa tästä oletusarvosta vain metsitetyn maan osalta ja vain IPCC:n ohjeiden mukaisesti perusteltavissa rajatuissa olosuhteissa. IPCC:n ohjeisiin tehdyt muutokset, sellaisina kuin UNFCCC:n osapuolten konferenssi tai Pariisin sopimuksen osapuolten kokouksena toimiva osapuolikonferenssi on ne hyväksynyt, olisi otettava tarpeen mukaan huomioon tämän asetuksen mukaisissa raportointivaatimuksissa.

(15) Kansainvälisesti sovittujen IPCC:n ohjeiden mukaan biomassan polttamisesta aiheutuvat päästöt voidaan lukea energiasektorilla nollaksi sillä edellytyksellä, että kyseiset päästöt luetaan LULUCF-sektoriin kuuluviksi. Unionissa biomassan polttamisesta aiheutuvat päästöt luetaan nollaksi komission asetuksen (EU) N:o 601/2012 (9) 38 artiklan ja asetuksen (EU) N:o 525/2013 säännösten nojalla, joten johdonmukaisuus IPCC:n ohjeiden kanssa voidaan varmistaa ainoastaan, jos tällaiset päästöt tulivat tarkasti huomioon otetuiksi tässä asetuksessa.

(16) Metsämaasta peräisin olevat päästöt ja poistumat riippuvat erilaisista luonnonolosuhteista, dynaamisista ikään liittyvistä metsien ominaisuuksista sekä aiemmin käytetyistä ja nykyisistä hoidon käytännöistä, jotka eroavat huomattavasti jäsenvaltioiden välillä. Perusvuoden käyttö ei mahdollista kyseisten tekijöiden esiin tuomista eikä niistä johtuvia syklisiä vaikutuksia päästöihin ja poistumiin tai niiden vuosittaista vaihtelua. Asiaa koskevissa tilinpitosäännöissä olisi sen sijaan edellytettävä vertailutasojen käyttöä luonnon ja maakohtaisista ominaispiirteistä johtuvien vaikutusten jättämiseksi tilinpidon ulkopuolelle. Metsien vertailutasoissa olisi otettava huomioon metsien epätasapainoinen ikärakenne, eikä niillä saisi aiheettomasti rajoittaa tulevaa metsänhoidon intensiteettiä, jotta voidaan ylläpitää tai vahvistaa pitkän aikavälin hiilinieluja. Kroatian metsien vertailutasossa olisi maan erityisen historiallisen tilanteen vuoksi otettava huomioon myös sen alueiden miehitys sekä sodan aika ja sodanjälkeiset olosuhteet, jotka ovat vaikuttaneet metsänhoitoon vertailukauden aikana. Asiaa koskevissa tilinpitosäännöissä otetaan huomioon kestävän metsänhoidon periaatteet sellaisina kuin ne on hyväksytty Euroopan metsien suojelua käsittelevissä ministerikonferensseissa, jäljempänä ’Forest Europe -prosessi’.

(17) Jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle kansalliset metsätalouden tilinpitosuunnitelmat, mukaan lukien metsien vertailutasot. Koska UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan puitteissa ei ole kansainvälistä tarkastusmenettelyä, olisi säädettävä tarkastusmenettelystä avoimuuden varmistamiseksi ja hoidetun metsämaan luokan tilinpidon laadun parantamiseksi.

(18) Kun komissio arvioi kansallisia metsätalouden tilinpitosuunnitelmia, mukaan lukien niissä ehdotetut metsien vertailutasot, sen olisi perustettava työnsä UNFCCC:n puitteissa toteutettavien asiantuntijatarkastusten hyviin käytäntöihin ja kokemuksiin, muun muassa jäsenvaltioiden asiantuntijoiden osallistumisen osalta. Komission olisi varmistettava, että jäsenvaltioiden asiantuntijat osallistuvat tekniseen arviointiin siitä, onko ehdotetut metsien vertailutasot määritelty tässä asetuksessa säädettyjen kriteerien ja vaatimusten mukaisesti. Teknisen arvioinnin tulokset olisi toimitettava tiedoksi neuvoston päätöksellä 89/367/ETY (10) perustetulle pysyvälle metsäkomitealle. Komission olisi kuultava myös sidosryhmiä ja kansalaisyhteiskuntaa. Kansalliset metsätalouden tilinpitosuunnitelmat olisi julkistettava asiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti.

(19) Puutuotteiden lisääntynyt kestävä käyttö voi rajoittaa päästöjä huomattavasti substituutiovaikutuksen kautta ja tehostaa kasvihuonekaasujen poistumia ilmakehästä. Tilinpitosäännöillä olisi varmistettava, että jäsenvaltiot ilmoittavat LULUCF-tileillään tarkasti ja avoimesti muutokset puutuotteiden hiilivarastossa silloin, kun tällaiset muutokset tapahtuvat, tunnistaakseen sellaisten puutuotteiden tehokkaan käytön, joilla on pitkä elinkaari, ja kannustaakseen siihen. Komission olisi annettava ohjeita menettelyllisistä kysymyksistä, jotka liittyvät puutuotteiden tilinpitoon.

(20) Luonnonhäiriöt, kuten maastopalot, hyönteis- ja tautituhot, äärimmäiset sääilmiöt ja geologiset häiriöt, jotka eivät ole jäsenvaltion hallittavissa ja joihin jäsenvaltio ei voi ratkaisevasti vaikuttaa, voivat LULUCF-sektorilla johtaa tilapäisiin kasvihuonekaasupäästöihin tai aiheuttaa sen, että aiemmat poistumat häviävät. Koska tällainen poistumien häviäminen voi olla seurausta myös hoitopäätöksistä, kuten puunkorjuuta tai -istutusta koskevista päätöksistä, tässä asetuksessa olisi varmistettava, että ihmisen toiminnasta johtuvat poistumien häviämiset otetaan aina tarkoin huomioon LULUCF-tileissä. Tässä asetuksessa olisi lisäksi annettava jäsenvaltioille rajallinen mahdollisuus jättää LULUCF-tiliensä ulkopuolelle sellaisista häiriötekijöistä aiheutuvat päästöt, joihin ne eivät voi vaikuttaa. Tapa, jolla jäsenvaltiot soveltavat kyseisiä säännöksiä, ei saisi kuitenkaan johtaa siihen, että päästöt kirjataan aiheettomasti liian pieniksi.

(21) Jäsenvaltioiden olisi kansallisista tarpeista riippuen voitava valita riittävät kansalliset politiikat, joilla ne toteuttavat LULUCF-sektoria koskevat velvoitteensa, mukaan lukien mahdollisuus tasapainottaa yhden maaluokan päästöt toisen maaluokan poistumilla. Niiden olisi myös voitava kumuloida kauden 2021–2030 nettopoistumat. Muille jäsenvaltioille tapahtuvien siirtojen olisi edelleen oltava lisävaihtoehto ja jäsenvaltioiden olisi voitava käyttää Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/842 (11) nojalla vahvistettuja vuotuisia päästökiintiöitä tämän asetuksen noudattamiseksi. Tässä asetuksessa säädettyjen joustomahdollisuuksien käyttö ei alenna unionin kasvihuonekaasujen päästövähennysten yleistä tavoitetasoa.

(22) Kestävällä tavalla hoidetut metsät ovat normaalisti ilmastonmuutoksen hillitsemiseen myötävaikuttavia nieluja. Vertailukautena 2000–2009 ilmoitetut metsämaasta syntyvien nielujen aikaansaamat keskimääräiset poistumat olivat 372 miljoonaa tonnia hiilidioksidiekvivalenttia vuodessa koko unionissa. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että nieluja ja varastoja, mukaan lukien metsät, suojellaan ja lisätään tarpeen mukaan Pariisin sopimuksen tavoitteen ja unionin kunnianhimoisten kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoitteiden saavuttamiseksi vuoteen 2050 mennessä.

(23) Hoidetusta metsämaasta aiheutuvat poistumat olisi kirjattava suhteessa tulevaisuuteen suuntautuvaan metsien vertailutasoon. Nielujen aikaansaamien ennakoitujen tulevien poistumien olisi perustuttava metsänhoidon käytäntöjen ja intensiteetin ekstrapolointiin vertailukaudella. Nielun aleneminen vertailutasoon nähden olisi laskettava päästöiksi. Tietyt kansalliset olosuhteet ja käytännöt, kuten tavanomaista matalampi hakkuiden intensiteetti tai metsien ikääntyminen vertailukaudella, olisi otettava huomioon.

(24) Jäsenvaltioille olisi annettava jonkin verran joustomahdollisuuksia niin, että ne voivat väliaikaisesti lisätä hakkuiden intensiteettiä Pariisin sopimuksessa vahvistetun tavoitteen mukaisten kestävän metsänhoidon käytäntöjen mukaisesti edellyttäen, että unionin sisällä koko LULUCF-sektorin kokonaispäästöt eivät ylitä poistumia. Tällaisen joustomahdollisuuden mukaisesti kaikille jäsenvaltioille olisi myönnettävä kompensaation perusmäärä, joka lasketaan sellaisen tekijän perusteella, joka ilmaistaan prosentteina niiden vuosina 2000–2009 ilmoittamasta nielusta kirjaamiensa hoidetun metsämaan päästöjen kompensoimiseksi. Olisi varmistettava, että jäsenvaltiot voivat saada kompensaatiota ainoastaan siihen tasoon asti, jolla niiden metsät eivät enää ole nieluja.

(25) Jäsenvaltiot, joilla on hyvin suuri metsäpinta-ala unionin keskiarvoon verrattuna, ja erityisesti pienemmät, hyvin suuren metsäpinta-alan omaavat jäsenvaltiot ovat muita jäsenvaltioita riippuvaisempia hoidetusta metsämaasta tasapainottaakseen päästöt muissa maankäyttöön liittyvissä tilinpitoluokissa, ja siksi ne ovat haavoittuvaisempia ja niillä olisi rajallisemmat mahdollisuudet lisätä metsäpinta-alaansa. Kompensaatiotekijää olisi sen vuoksi kasvatettava metsäpinta-alan ja maapinta-alan perusteella niin, että jäsenvaltioille, joilla on hyvin pieni maapinta-ala ja hyvin suuri metsäpinta-ala unionin keskiarvoon verrattuna, annetaan korkein kompensaatiotekijä vertailukautena.

(26) Neuvosto tunnusti 9 päivänä maaliskuuta 2012 antamissaan päätelmissä runsasmetsäisten maiden erityispiirteet. Nämä erityispiirteet koskevat erityisesti rajallisia mahdollisuuksia tasapainottaa päästöt poistumilla. Suomella on runsasmetsäisimpänä jäsenvaltiona ja erityisten maantieteellisten olosuhteidensa vuoksi erityisiä ongelmia tässä suhteessa. Näin ollen Suomelle olisi myönnettävä rajallinen lisäkompensaatio.

(27) Jotta voidaan seurata jäsenvaltioiden edistymistä tästä asetuksesta johtuvien velvoitteidensa täyttämisessä ja varmistaa, että päästöjä ja poistumia koskevat tiedot ovat läpinäkyviä, tarkkoja, johdonmukaisia, täydellisiä ja vertailukelpoisia, jäsenvaltioiden olisi toimitettava asetuksen (EU) N:o 525/2013 mukaisesti komissiolle kasvihuonekaasuinventaariota koskevat asiaankuuluvat tiedot, ja kyseiset tiedot olisi otettava huomioon tämän asetuksen mukaisissa vaatimustenmukaisuuden tarkastuksissa. Jos jäsenvaltio aikoo soveltaa tässä asetuksessa säädettyä hoidettua metsämaata koskevaa joustomahdollisuutta, sen olisi sisällytettävä vaatimustenmukaisuuskertomukseen kompensaatiomäärä, jonka se aikoo käyttää.

(28) Euroopan ympäristökeskuksen olisi tapauksen mukaan avustettava komissiota vuosittaisen työohjelmansa mukaisesti siltä osin kuin kyse on kasvihuonekaasujen päästöjä ja poistumia koskevasta vuosittaisen raportoinnin järjestelmästä, politiikkoja, toimia ja kansallisia ennusteita koskevien tietojen arvioinnista, suunniteltujen lisäpolitiikkojen ja -toimien arvioinnista sekä komission tämän asetuksen nojalla tekemistä vaatimustenmukaisuuden tarkastuksista.

(29) Jotta voitaisiin säätää tämän asetuksen mukaisten tapahtumien asianmukaisesta tilinpidosta, mukaan lukien joustomahdollisuuksien käyttö ja jäljitettävyysvaatimusten noudattaminen, ja edistää sellaisten puutuotteiden tehokasta käyttöä, joilla on pitkä elinkaari, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädöksiä, jotka koskevat määritelmien, mukaan lukien metsien määritelmän vähimmäisarvot, sekä kasvihuonekaasujen ja hiilivarastojen luettelojen teknistä mukauttamista, jäsenvaltioiden metsien vertailutasojen vahvistamista kausille 2021–2025 ja 2026–2030, uusien puutuotteiden luokkien lisäämistä, menetelmien sekä luonnonhäiriöihin liittyvää tiedonantoa koskevien vaatimusten tarkistamista IPCC:n ohjeiden muutosten huomioimiseksi ja tapahtumien tilinpitoa unionin rekisterin kautta. Tarvittavat tapahtumien tilinpitoa koskevat säännökset olisi koottava yhteen säädökseen, jossa yhdistyvät asetuksen (EU) N:o 525/2013, asetuksen (EU) 2018/842, tämän asetuksen ja direktiivin 2003/87/EY mukaiset tilinpitosäännökset. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa (12) vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä.

(30) Komission olisi lisäksi arvioitava UNFCCC:n mukaisia vuoden 2018 taustoittavan vuoropuhelun, jäljempänä Talanoa-vuoropuhelu, tuloksia osana asetuksen (EU) N:o 525/2013 mukaista säännöllistä raportointiaan. Tätä asetusta olisi sen yleisen toiminnan arvioimiseksi tarkasteltava uudelleen vuonna 2024 ja sen jälkeen viiden vuoden välein. Tarkastelussa olisi otettava huomioon Talanoa-vuoropuhelun ja Pariisin sopimuksen mukaisen maailmanlaajuisen tilannekatsauksen tulokset. Vuoden 2030 jälkeistä aikaa koskevien puitteiden olisi oltava linjassa Pariisin sopimuksen mukaisesti tehtyjen sitoumusten ja pitkän aikavälin tavoitteiden kanssa.

(31) Jotta voidaan varmistaa, että kasvihuonekaasujen päästöjen ja poistumien raportointi ja todentaminen sekä mahdollisten muiden tietojen, jotka ovat tarpeen jäsenvaltioiden velvoitteiden noudattamisen arvioimiseksi, raportointi olisi tehokasta, avointa ja kustannustehokasta, asetukseen (EU) N:o 525/2013 olisi sisällytettävä raportointivaatimukset.

(32) Tietojen keruun ja menetelmien parantamisen helpottamiseksi maankäyttö olisi luetteloitava ja ilmoitettava käyttämällä kunkin maa-alan osalta maantieteellistä jäljittämistä, joka vastaa kansallisia ja unionin tiedonkeruujärjestelmiä. Tietojen keruussa olisi hyödynnettävä nykyisiä unionin ja jäsenvaltioiden ohjelmia ja kartoituksia parhaalla mahdollisella tavalla, mukaan lukien maankäytön ja maapeitteen tilastollinen pinta-alatutkimus, jäljempänä ’LUCAS’, Euroopan maanseurantaohjelma Copernicus ja Euroopan satelliittinavigointijärjestelmä Galileo. Tietojen hallinnoinnin, mukaan lukien raportointia, uudelleenkäyttöä ja levittämistä koskeva tietojen jakaminen, olisi oltava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2007/2/EY (13) säädettyjen vaatimusten mukaista.

(33) Asetus (EU) N:o 525/2013 olisi muutettava vastaavasti.

(34) Päätöstä N:o 529/2013/EU olisi sovellettava edelleen tilinpito- tai raportointivelvoitteisiin tilinpitokaudella, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2013 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2020. Tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2021 alkavilla tilinpitokausilla.

(35) Päätös N:o 529/2013/EU olisi muutettava vastaavasti.

(36) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, erityisesti tavoitetta asettaa jäsenvaltioiden velvoitteet LULUCF-sektorille, joilla myötävaikutetaan Pariisin sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseen ja unionin kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevan kauden 2021–2030 tavoitteen saavuttamiseen, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Kohde

Tässä asetuksessa vahvistetaan maankäytön, maankäytön muutoksen ja metsätalouden, jäljempänä ’LULUCF’, alaa koskevat jäsenvaltioiden velvoitteet, joilla myötävaikutetaan Pariisin sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseen ja unionin kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevan kauden 2021–2030 tavoitteen saavuttamiseen. Tässä asetuksessa vahvistetaan myös säännöt, jotka koskevat LULUCF-sektorin päästöjen ja poistumien tilinpitoa ja sen tarkastamista, noudattavatko jäsenvaltiot kyseisiä velvoitteita.

2 artikla

Soveltamisala

1. Tätä asetusta sovelletaan liitteessä I olevassa A jaksossa lueteltujen kasvihuonekaasujen, sellaisina kuin ne on ilmoitettu asetuksen (EU) N:o 525/2013 7 artiklan nojalla, päästöihin ja poistumiin, jotka aiheutuvat jäsenvaltioiden alueilla millä tahansa seuraavista maankäyttöön liittyvistä tilinpitoluokista:

a) kausilla 2021–2025 ja 2026–2030 i) metsitetty maa: maa, joka on ilmoitettu metsämaaksi, joka on muutettu viljelymaasta, ruohikkoalueesta, kosteikosta, asutusalueesta tai muusta maasta; ii) metsäkatoalue: maa, joka on ilmoitettu metsämaaksi, joka on muutettu viljelymaaksi, ruohikkoalueeksi, kosteikoksi, asutusalueeksi tai muuksi maaksi; iii) hoidettu viljelymaa: maa, joka on ilmoitettu — viljelymaana pysyväksi viljelymaaksi, — ruohikkoalueesta, kosteikosta, asutusalueesta tai muusta maasta muutetuksi viljelymaaksi, tai — viljelymaa, joka on muutettu kosteikoksi, asutusalueeksi tai muuksi maaksi; iv) hoidettu ruohikkoalue: maa, joka on ilmoitettu — ruohikkoalueena pysyväksi ruohikkoalueeksi, — viljelymaasta, kosteikosta, asutusalueesta tai muusta maasta muutetuksi ruohikkoalueeksi, tai — ruohikkoalue, joka on muutettu kosteikoksi, asutusalueeksi tai muuksi maaksi; v) hoidettu metsämaa: maa, joka on ilmoitettu metsämaana pysyväksi metsämaaksi.

b) vuodesta 2026 alkaen: ’hoidettu kosteikko’: maa, joka on ilmoitettu — kosteikkona pysyväksi kosteikoksi, — asutusalueesta tai muusta maasta muutetuksi kosteikoksi, tai — kosteikko, joka on muutettu asutusalueeksi tai muuksi maaksi.

2. Kaudella 2021–2025 jäsenvaltio voi sisällyttää tämän asetuksen 4 artiklan mukaisen velvoitteensa soveltamisalaan tämän asetuksen liitteessä I olevassa A jaksossa lueteltujen kasvihuonekaasujen, sellaisina kuin ne on ilmoitettu asetuksen (EU) N:o 525/2013 7 artiklan nojalla, päästöt ja poistumat, jotka ilmenevät sen alueella maankäyttöön liittyvässä hoidetun kosteikon tilinpitoluokassa. Tätä asetusta sovelletaan myös tällaisiin jäsenvaltion sisällyttämiin päästöihin ja poistumiin.

3. Jos jäsenvaltio aikoo sisällyttää 2 kohdan nojalla velvoitteensa soveltamisalaan hoidetun kosteikon, sen on ilmoitettava tästä komissiolle 31 päivään joulukuuta 2020 mennessä.

4. Komissio voi ehdottaa hoidettujen kosteikkojen pakollisen tilinpidon lykkäämistä uudella viisivuotisjaksolla, mikäli se on tarpeen IPCC:n ohjeiden IPCC-päivitysten soveltamisesta saatujen kokemusten perusteella.

3 artikla

Määritelmät

1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

1) ’nielulla’ mitä tahansa prosessia, toimintaa tai mekanismia, joka sitoo ilmakehästä kasvihuonekaasua, aerosolia tai kasvihuonekaasun esiastetta;

2) ’lähteellä’ mitä tahansa prosessia, toimintaa tai mekanismia, joka vapauttaa ilmakehään kasvihuonekaasua, aerosolia tai kasvihuonekaasun esiastetta;

3) ’hiilivarastolla’ jonkin jäsenvaltion alueella olevaa sellaista biogeokemiallista ilmiötä tai järjestelmää taikka näiden osaa, johon varastoituu hiiltä, hiiltä sisältävän kasvihuonekaasun esiastetta tai hiiltä sisältävää kasvihuonekaasua;

4) ’hiilivarannolla’ hiilen massaa jossakin hiilivarastossa;

5) ’puutuotteella’ mitä tahansa puunkorjuusta saatua tuotetta, joka on poistettu puunkorjuualueelta;

6) ’metsällä’ maa-aluetta, jonka pinta-alalle, puuston latvuspeittävyydelle tai vastaavalle puuston tiheydelle ja potentiaaliselle puun täysikasvuisena kasvupaikassaan saavuttamalle korkeudelle on määritelty vähimmäisarvot, sellaisina kuin ne on määritelty liitteessä II kunkin jäsenvaltion osalta. Se sisältää puustoiset alueet, mukaan lukien luontaiset nuoret puuryhmät, tai viljelymetsiköt, joiden puuston latvuspeittävyys tai vastaava tiheys tai puun vähimmäiskorkeus ei vielä yllä liitteessä II määriteltyihin vähimmäisarvoihin, mukaan lukien sellaiset tavallisesti metsäalueen osan muodostavat alueet, joilla ihmisen toiminnan, esimerkiksi puunkorjuun, seurauksena tai luonnollisista syistä ei tilapäisesti ole puustoa mutta joiden on määrä palautua metsäksi;

7) ’metsien vertailutasolla’ arviota, joka ilmaistaan tonneina hiilidioksidiekvivalenttia vuodessa, hoidetusta metsämaasta aiheutuvista keskimääräisistä vuotuisista nettopäästöistä tai -poistumista jäsenvaltion alueella kausina 2021–2025 ja 2026–2030 perustuen tässä asetuksessa säädettyihin kriteereihin;

8) ’puoliintumisajalla’ niiden vuosien lukumäärää, joiden kuluessa johonkin puutuotteiden luokkaan varastoituneen hiilen määrä vähenee puoleen alkuperäisestä arvostaan;

9) ’luonnonhäiriöillä’ mitä tahansa muusta kuin ihmisen toiminnasta aiheutuvia tapahtumia tai olosuhteita, jotka aiheuttavat metsissä merkittäviä päästöjä ja joiden esiintymiseen asianomainen jäsenvaltio ei voi vaikuttaa, ja joiden vaikutuksia päästöihin kyseinen jäsenvaltio ei pysty objektiivisesti arvioiden merkittävästi rajoittamaan niiden esiintymisen jälkeenkään;

10) ’välittömällä hajoamisella’ tilinpitomenetelmää, jossa oletetaan, että puutuotteisiin varastoituneen hiilen määrä vapautuu kokonaisuudessaan ilmakehään korjuuajankohtana.

2. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 16 artiklan mukaisesti tämän artiklan 1 kohtaan sisältyvien määritelmien muuttamiseksi tai poistamiseksi tai uusien määritelmien lisäämiseksi siihen, jotta voidaan mukauttaa kyseinen kohta tieteen ja tekniikan kehitykseen ja varmistaa, että kyseiset määritelmät ja IPCC:n ohjeissa esitettyihin asiaa koskeviin määritelmiin tehdyt muutokset, sellaisina kuin UNFCCC:n osapuolten konferenssi tai Pariisin sopimuksen osapuolten kokouksena toimiva osapuolikonferenssi ne on hyväksynyt, ovat keskenään johdonmukaiset.

4 artikla

Velvoitteet

Kunkin jäsenvaltion on kausien 2021–2025 ja 2026–2030 osalta varmistettava 12 ja 13 artiklassa säädetyt joustomahdollisuudet huomioon ottaen, että päästöt eivät ylitä poistumia sellaisten kokonaispäästöjen ja -poistumien summana laskettuna, jotka aiheutuvat sen alueella 2 artiklassa tarkoitetuissa kaikissa maankäyttöön liittyvissä tilinpitoluokissa yhdistettynä ja joista on pidetty tiliä tämän asetuksen mukaisesti.

5 artikla

Yleiset tilinpitosäännöt

1. Kunkin jäsenvaltion on laadittava ja ylläpidettävä tilit, joista ilmenevät tarkoin päästöt ja poistumat, jotka aiheutuvat 2 artiklassa tarkoitetuista maankäyttöön liittyvistä tilinpitoluokista. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden tilit ja muiden tämän asetuksen nojalla toimitetut tiedot ovat tarkkoja, täydellisiä, johdonmukaisia, vertailtavia ja läpinäkyviä. Jäsenvaltioiden on merkittävä päästöt positiivisella merkillä (+) ja poistumat negatiivisella merkillä (-).

2. Jäsenvaltioiden on vältettävä päästöjen tai poistumien kaksinkertaista laskentaa varmistamalla erityisesti, että päästöjä ja poistumia ei lueta kuin yhteen maankäyttöön liittyvään tilinpitoluokkaan.

3. Kun maankäyttöä muutetaan, jäsenvaltioiden on 20 vuoden kuluttua kyseisestä muuttamispäivästä muutettava metsämaan, viljelymaan, ruohikkoalueen, kosteikon, asutusalueen ja muun maan luokittelu tällaisesta muuksi maatyypiksi muutetusta maasta samana maatyyppinä pysyväksi maaksi.

4. Jäsenvaltioiden on sisällytettävä tilinpitoonsa kunkin maankäyttöön liittyvän tilinpitoluokan osalta liitteessä I olevassa B jaksossa lueteltujen hiilivarastojen hiilivarannon muutokset. Jäsenvaltiot voivat jättää sisällyttämättä tilinpitoonsa hiilivarastojen hiilivarannon muutokset, jos hiilivarasto ei ole lähde. Kyseistä mahdollisuutta jättää sisällyttämättä tilinpitoon hiilivarantojen muutokset ei kuitenkaan sovelleta hoidetun metsämaan maankäyttöön liittyvän tilinpitoluokan maanpäällisen biomassan, kuolleen puuaineksen ja puutuotteiden hiilivarastojen osalta.

5. Jäsenvaltioiden on pidettävä kattavaa ja tarkkaa koostetta kaikista tilinpitonsa laatimisessa käyttämistään tiedoista.

6. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 16 artiklan mukaisesti liitteen I muuttamiseksi IPCC:n ohjeisiin tehtyjen muutosten ottamiseksi huomioon sellaisina kuin UNFCCC:n osapuolten konferenssi tai Pariisin sopimuksen osapuolten kokouksena toimiva osapuolikonferenssi ne on hyväksynyt.

6 artikla

Metsitetyn maan ja metsäkatoalueen tilinpito

1. Jäsenvaltioiden on pidettävä tiliä metsitetystä maasta ja maasta, jolta metsä on hävitetty, aiheutuvista päästöistä ja poistumista, ja ne on ilmoitettava kausilla 2021–2025 ja 2026–2030 kunkin vuoden päästöjen ja poistumien kokonaismääränä.

2. Kun maankäyttö muutetaan viljelymaasta, ruohikkoalueesta, kosteikosta, asutusalueesta tai muusta maasta metsämaaksi, jäsenvaltio voi 5 artiklan 3 kohdasta poiketen muuttaa tällaisen maan luokan metsämaaksi muutetusta maasta metsämaaksi, joka pysyy metsämaana, 30 vuoden kuluttua muuttamispäivästä, jos se on IPCC:n ohjeiden mukaisesti perusteltua.

3. Kunkin jäsenvaltion on metsitetystä maasta ja metsäkatomaasta aiheutuvia päästöjä ja poistumia laskiessaan määritettävä metsän pinta-ala käyttäen liitteessä II määriteltyjä parametreja.

7 artikla

Hoidetun viljelymaan, hoidettujen ruohikkoalueiden ja hoidettujen kosteikkojen tilinpito

1. Kunkin jäsenvaltion on pidettävä tiliä hoidetusta viljelymaasta aiheutuvista päästöistä ja poistumista, ja ne on laskettava vähentämällä kausien 2021–2025 ja 2026–2030 päästöistä ja poistumista arvo, joka saadaan kertomalla jäsenvaltion hoidetusta viljelymaasta peruskaudella 2005–2009 aiheutuneet keskimääräiset vuosipäästöt ja -poistumat viidellä.

2. Kunkin jäsenvaltion on pidettävä tiliä hoidetuista ruohikkoalueista aiheutuvista päästöistä ja poistumista, ja ne on laskettava vähentämällä kausien 2021–2025 ja 2026–2030 päästöistä ja poistumista arvo, joka saadaan kertomalla jäsenvaltion hoidetuista niityistä peruskaudella 2005–2009 aiheutuneet keskimääräiset vuosipäästöt ja -poistumat viidellä.

3. Kaudella 2021–2025 kunkin jäsenvaltion, joka sisällyttää 2 artiklan 2 kohdan nojalla velvoitteidensa piiriin hoidetut kosteikot, ja kaudella 2026–2030 kaikkien jäsenvaltioiden on pidettävä tiliä hoidetuista kosteikoista aiheutuvista päästöistä ja poistumista, ja ne on laskettava vähentämällä näiden kausien päästöistä ja poistumista arvo, joka saadaan kertomalla jäsenvaltion hoidetuista kosteikoista peruskaudella 2005–2009 aiheutuneet keskimääräiset vuosipäästöt ja -poistumat viidellä.

4. Jäsenvaltioiden, jotka ovat päättäneet 2 artiklan 2 kohdan nojalla olla sisällyttämättä hoidettuja kosteikkoja velvoitteisiinsa, on siitä huolimatta kaudella 2021–2025 raportoitava komissiolle sellaisen maan käytöstä aiheutuvat päästöt ja poistumat, joka on ilmoitettu

a) kosteikkona pysyväksi kosteikoksi,

b) asutusalueesta tai muusta maasta muutetuksi kosteikoksi, tai

c) kosteikoksi, joka on muutettu asutusalueeksi tai muuksi maaksi.

8 artikla

Hoidetun metsämaan tilinpito

1. Kunkin jäsenvaltion on pidettävä tiliä hoidetusta metsämaasta aiheutuvista päästöistä ja poistumista, ja ne on laskettava vähentämällä kausien 2021–2025 ja 2026–2030 päästöistä ja poistumista arvo, joka saadaan kertomalla kyseisen jäsenvaltion metsien vertailutaso viidellä.

2. Jos tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun laskelman tulos on negatiivinen suhteessa jäsenvaltion metsien vertailutasoon, kyseisen jäsenvaltion on sisällytettävä hoidettua metsämaata koskeviin tileihinsä kokonaisnettopoistumat, jotka vastaavat enintään 3,5 prosenttia kyseisen jäsenvaltion päästöistä liitteessä III määritettynä perusvuotena tai -kautena, kerrottuna viidellä. Tämä rajoitus ei koske kuolleen puuaineksen ja puutuotteiden hiilivarastoista aiheutuvia nettopoistumia hoidetun metsämaan maankäyttöön liittyvässä tilinpitoluokassa, lukuun ottamatta 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua luokkaa paperi.

3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ehdotetun metsien vertailutason sisältävä kansallinen metsätalouden tilinpitosuunnitelmansa 31 päivään joulukuuta 2018 mennessä kauden 2021–2025 osalta ja 30 päivänä kesäkuuta 2023 mennessä kauden 2026–2030 osalta. Kansallisessa metsätalouden tilinpitosuunnitelmassa on oltava kaikki liitteessä IV olevassa B jaksossa luetellut tiedot, ja se on julkistettava, myös internetissä.

4. Jäsenvaltioiden on määritettävä metsien vertailutasonsa liitteessä IV olevassa A jaksossa vahvistettujen kriteerien perusteella. Kroatian metsien vertailutasossa voidaan myös ottaa huomioon liitteessä IV olevassa A jaksossa vahvistettujen kriteerien lisäksi Kroatian alueen miehitys sekä sodan aika ja sodanjälkeiset olosuhteet, jotka ovat vaikuttaneet metsänhoitoon vertailukauden aikana.

5. Metsien vertailutaso perustuu kestävän metsänhoidon käytäntöjen, sellaisina kuin ne on dokumentoitu kautena 2000–2009 jäsenvaltioiden metsien dynaamisten ikään liittyvien metsien ominaisuuksien osalta, jatkamiseen parhaan saatavilla olevan tiedon mukaisesti.

Ensimmäisen alakohdan mukaisesti määritetyissä metsien vertailutasoissa on otettava huomioon dynaamisten ikään liittyvien metsien ominaisuuksien tulevat vaikutukset, jotta ei aiheettomasti rajoiteta metsänhoidon intensiteettiä kestävän metsänhoidon käytäntöjen keskeisenä osana, tavoitteena ylläpitää tai vahvistaa pitkän aikavälin hiilinieluja.

Jäsenvaltioiden on osoitettava, että menetelmät ja tiedot, joita käytetään ehdotetun metsien vertailutason määrittämiseksi kansallisessa metsätalouden tilinpitosuunnitelmassa, ovat johdonmukaiset hoidettua metsämaata koskevassa raportoinnissa käytettävien menetelmien ja tietojen kanssa.

6. Komissio tekee jäsenvaltioiden nimeämiä asiantuntijoita kuullen teknisen arvioinnin jäsenvaltioiden tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittamista kansallisista metsätalouden tilinpitosuunnitelmista sen arvioimiseksi, missä määrin ehdotetut metsien vertailutasot on määritetty tämän artiklan 4 ja 5 kohdassa sekä 5 artiklan 1 kohdassa vahvistettujen periaatteiden ja vaatimusten mukaisesti. Lisäksi komissio kuulee sidosryhmiä ja kansalaisyhteiskuntaa. Komissio julkaisee tehdystä työstä yhteenvedon, joka sisältää jäsenvaltioiden nimeämien asiantuntijoiden näkemykset, ja johtopäätökset.

Komissio antaa tarvittaessa jäsenvaltioille teknisiä suosituksia, joissa on otettu huomioon teknisen arvioinnin johtopäätökset, helpottaakseen ehdotettujen metsien vertailutasojen teknistä tarkistusta. Komissio julkaisee kyseiset tekniset suositukset.

7. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tarvittaessa teknisiin arviointeihin ja tarpeen mukaan teknisiin suosituksiin perustuva tarkistettu ehdotettu metsien vertailutasonsa komissiolle 31 päivään joulukuuta 2019 mennessä kauden 2021–2025 osalta ja 30 päivään kesäkuuta 2024 mennessä kauden 2026–2030 osalta. Komissio julkaisee jäsenvaltioiden sille ilmoittamat ehdotetut metsien vertailutasot.

8. Jäsenvaltioiden toimittamien ehdotettujen metsien vertailutasojen, tämän artiklan 6 kohdan mukaisesti tehdyn teknisen arvioinnin ja tarpeen mukaan tämän artiklan 7 kohdan mukaisesti toimitetun tarkistetun ehdotetun metsien vertailutason perusteella komissio antaa 16 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla muutetaan liitettä IV niiden metsien vertailutasojen vahvistamiseksi, joita jäsenvaltioiden on sovellettava kaudella 2021–2025 ja kaudella 2026–2030.

9. Jos jäsenvaltio ei toimita metsien vertailutasoaan komissiolle tämän artiklan 3 kohdassa ja soveltuvin osin tämän artiklan 7 kohdassa määriteltyihin määräaikoihin mennessä, komissio antaa tämän artiklan 6 kohdan mukaisesti tehdyn teknisen arvioinnin perusteella 16 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla muutetaan liitettä IV sen metsien vertailutason vahvistamiseksi, jota kyseisen jäsenvaltion on sovellettava kaudella 2021–2025 ja kaudella 2026–2030.

10. Edellä 8 ja 9 kohdassa tarkoitetut delegoidut säädökset annetaan 31 päivään lokakuuta 2020 mennessä kautta 2021–2025 varten ja 30 päivään huhtikuuta 2025 mennessä kautta 2026–2030 varten.

11. Jotta voidaan varmistaa tämän artiklan 5 kohdassa tarkoitettu johdonmukaisuus, jäsenvaltioiden on tarvittaessa toimitettava komissiolle teknisiä korjauksia, jotka eivät edellytä tämän artiklan 8 ja 9 kohtien mukaisesti annettujen delegoitujen säädösten muutoksia, 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin määräpäiviin mennessä.

9 artikla

Puutuotteiden tilinpito

1. Jäsenvaltioiden on merkittävä puutuotteita koskeviin 6 artiklan 1 kohdan ja 8 artiklan 1 kohdan mukaisiin tileihinsä päästöt ja poistumat, jotka aiheutuvat muutoksista seuraaviin luokkiin kuuluvien puutuotteiden hiilivarastossa, käyttäen liitteessä V määritettyjä ensimmäisen kertaluvun hajoamismenetelmää, menetelmiä ja puoliintumisajan oletusarvoja:

a) paperi;

b) puulevyt;

c) sahatavara.

2. Komissio antaa 16 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä tämän artiklan 1 kohdan ja liitteen V muuttamiseksi lisäämällä uusia puutuotteiden luokkia, joilla on hiiltä sitova vaikutus, IPCC:n ohjeiden pohjalta, sellaisina kuin UNFCCC:n osapuolten konferenssi tai Pariisin sopimuksen osapuolten kokouksena toimiva osapuolikonferenssi ne on hyväksynyt, ja varmistaen ympäristötavoitteiden tinkimättömyyden.

3. Jäsenvaltiot voivat luokitella puupohjaisesta materiaalista tehdyt tuotteet, kuten kuoren, jotka kuuluvat 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin nykyisiin ja uusiin luokkiin, IPCC:n ohjeiden pohjalta, sellaisina kuin UNFCCC:n osapuolten konferenssi tai Pariisin sopimuksen osapuolten kokouksena toimiva osapuolikonferenssi ne on hyväksynyt, ja edellyttäen, että käytettävissä oleva tieto on läpinäkyvää ja todennettavissa.

10 artikla

Luonnonhäiriöiden tilinpito

1. Jäsenvaltio voi kausien 2021–2025 ja 2026–2030 lopussa jättää metsitetyn maan ja hoidetun metsämaan tiliensä ulkopuolelle luonnonhäiriöistä johtuvat kasvihuonekaasupäästöt, jotka ylittävät luonnonhäiriöiden vuonna 2001 alkavalla ja vuonna 2020 päättyvällä kaudella aiheuttamat keskimääräiset päästöt, lukuun ottamatta tilastollisesti poikkeavia arvoja, jäljempänä ’taustataso’. Kyseinen taustataso olisi laskettava tämän artiklan ja liitteen VI mukaisesti.

2. Jos jäsenvaltio soveltaa 1 kohtaa, sen on

a) toimitettava komissiolle tiedot taustatasosta 1 kohdassa tarkoitettujen maankäyttöön liittyvän tilinpitoluokan osalta sekä liitteen VI mukaisesti käytetyistä tiedoista ja menetelmistä; ja

b) jätettävä vuoteen 2030 saakka tilinpidon ulkopuolelle kaikki myöhemmät poistumat luonnonhäiriöiden vaurioittamilla maa-alueilla.

3. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 16 artiklan mukaisesti liitteen VI muuttamiseksi siten, että tarkistetaan kyseisessä liitteessä esitettyä metodologiaa ja tiedonantovaatimuksia IPCC:n ohjeisiin tehtyjen muutosten ottamiseksi huomioon sellaisina kuin UNFCCC:n osapuolten konferenssi tai Pariisin sopimuksen osapuolten kokouksena toimiva osapuolikonferenssi ne on hyväksynyt.

11 artikla

Joustomahdollisuudet

1. Jäsenvaltio voi käyttää

a) 12 artiklassa säädettyjä yleisiä joustomahdollisuuksia; ja

b) 13 artiklassa säädettyä, hoidettua metsämaata koskevaa joustomahdollisuutta 4 artiklassa säädetyn velvoitteen täyttämiseksi.

2. Jos jäsenvaltio ei noudata asetuksen (EU) N:o 525/2013 7 artiklan 1 kohdan d a alakohdassa säädettyjä seurantavaatimuksia, direktiivin 2003/87/EY 20 artiklan nojalla nimetyn keskusvalvojan, jäljempänä ’keskusvalvoja’, on väliaikaisesti kiellettävä kyseistä jäsenvaltiota tekemästä tämän asetuksen 12 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaista siirtoa tai talletusta taikka käyttämästä tämän asetuksen 13 artiklan mukaista hoidettua metsämaata koskevaa joustomahdollisuutta.

12 artikla

Yleiset joustomahdollisuudet

1. Jos kokonaispäästöt ylittävät kokonaispoistumat jäsenvaltiossa, ja kyseinen jäsenvaltio on valinnut mahdollisuuden käyttää joustoa ja pyytänyt poistamaan vuosittaiset päästökiintiöt asetuksen (EU) 2018/842 nojalla, kyseinen poistettujen päästökiintiöiden määrä on otettava huomioon siinä, miten jäsenvaltio noudattaa tämän asetuksen 4 artiklan mukaista velvoitettaan.

2. Jos kokonaispoistumat ylittävät jäsenvaltiossa kokonaispäästöt sen jälkeen, kun mahdolliset asetuksen (EU) 2018/842 7 artiklan mukaisesti huomioon otetut määrät on vähennetty, kyseinen jäsenvaltio voi siirtää jäljellä olevan poistumien määrän toiselle jäsenvaltiolle. Siirrettävä määrä on otettava huomioon arvioitaessa sitä, miten vastaanottava jäsenvaltio noudattaa tämän asetuksen 4 artiklan mukaista velvoitettaan.

3. Jos kokonaispoistumat ylittävät kaudella 2021–2025 kokonaispäästöt jäsenvaltiossa sen jälkeen, kun mahdolliset asetuksen (EU) 2018/842 7 artiklan mukaisesti huomioon otetut määrät tai toiselle jäsenvaltiolle tämän artiklan 2 kohdan nojalla siirretyt määrät on vähennetty, kyseinen jäsenvaltio voi tallettaa jäljellä olevan poistumien määrän kaudelle 2026–2030.

4. Kaksinkertaisen laskennan välttämiseksi nettopoistumien määrä, joka otetaan huomioon asetuksen (EU) 2018/842 7 artiklan mukaisesti, on vähennettävä kyseisen jäsenvaltion määrästä, joka on käytettävissä tämän artiklan 2 ja 3 kohdan mukaista toiselle jäsenvaltiolle tehtävää siirtoa tai talletusta varten.

13 artikla

Hoidettua metsämaata koskeva joustomahdollisuus

1. Jos kokonaispäästöt ylittävät kokonaispoistumat jossain jäsenvaltiossa 2 artiklassa tarkoitetuissa maankäyttöön liittyvissä tilinpitoluokissa, joista on pidetty tiliä tämän asetuksen mukaisesti, kyseinen jäsenvaltio voi käyttää tässä artiklassa säädettyä hoidettua metsämaata koskevaa joustomahdollisuutta täyttääkseen 4 artiklan mukaisen velvoitteensa.

2. Jos 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun laskelman tulos on positiivinen, asianomainen jäsenvaltio on oikeutettu kompensoimaan kyseiset päästöt edellyttäen, että

a) jäsenvaltio on sisällyttänyt asetuksen (EU) N:o 525/2013 4 artiklan mukaisesti toimitettuun strategiaansa meneillään olevat tai suunnitellut erityiset toimenpiteet, joilla varmistetaan tarvittaessa metsänielujen ja -varastojen ylläpito tai lisääminen; ja

b) unionissa kokonaispäästöt eivät ylitä tämän asetuksen 2 artiklassa tarkoitetuissa maankäyttöön liittyvissä tilinpitoluokissa kokonaispoistumia kaudella, jona jäsenvaltio aikoo käyttää kompensointia. Arvioidessaan, ylittävätkö kokonaispäästöt unionissa kokonaispoistumat, komissio varmistaa, että jäsenvaltiot välttävät kaksinkertaista laskentaa, erityisesti tässä asetuksessa ja asetuksessa (EU) 2018/842 säädettyjä joustomahdollisuuksia käytettäessä.

3. Kompensaatiomäärän osalta asianomainen jäsenvaltio voi kompensoida vain:

a) metsien vertailutasonsa perusteella päästöiksi laskettua nielua; ja

b) enintään kyseiselle jäsenvaltiolle liitteessä VII kaudelle 2021–2030 määritetyn kompensaation enimmäismäärän.

4. Suomi saa kompensoida enintään 10 miljoonaa tonnia hiilidioksidiekvivalenttia edellyttäen, että se täyttää 2 kohdan a ja b alakohdassa luetellut edellytykset.

14 artikla

Vaatimustenmukaisuuden tarkastaminen

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaudelle 2021–2025 15 päivään maaliskuuta 2027 ja kaudelle 2026–2030 15 päivään maaliskuuta 2032 mennessä vaatimustenmukaisuuskertomus, joka sisältää kaikki kokonaispäästöt ja -poistumat asiaankuuluvalla kaudella jokaisen 2 artiklassa tarkoitetun maankäyttöön liittyvän tilinpitoluokan osalta tässä asetuksessa vahvistettuja tilinpitosääntöjä noudattaen.

Kertomuksen on sisällettävä myös tarvittaessa tiedot aikomuksesta käyttää 11 artiklassa tarkoitettuja joustomahdollisuuksia ja niihin liittyviä määriä tai tällaisten joustomahdollisuuksien ja niihin liittyvien määrien käytöstä.

2. Komissio tarkastelee tämän artiklan 1 kohdassa säädettyjä vaatimustenmukaisuuskertomuksia perusteellisesti arvioidakseen 4 artiklan noudattamisen.

3. Komissio antaa vuonna 2027 kaudelta 2021–2025 ja vuonna 2032 kaudelta 2026–2030 kertomuksen unionin kasvihuonekaasujen kokonaispäästöistä ja -poistumista kunkin 2 artiklassa tarkoitetun maankäyttöön liittyvän tilinpitoluokan osalta laskettuna kauden ajalle ilmoitettuina kokonaispäästöinä ja ilmoitettuina kokonaispoistumina vähennettynä luvulla, joka saadaan kertomalla unionin ilmoitetut keskimääräiset vuosipäästöt ja -poistumat kaudella 2000–2009 viidellä.

4. Euroopan ympäristökeskus avustaa komissiota vuosittaisen työohjelmansa mukaisesti tässä artiklassa säädettyjen seuranta- ja vaatimustenmukaisuuspuitteiden täytäntöönpanossa.

15 artikla

Rekisteri

1. Komissio antaa tämän asetuksen 16 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä tämän asetuksen täydentämiseksi, jotta voidaan laatia säännöt päästöjen ja poistumien määrän kirjaamisesta kussakin jäsenvaltiossa kunkin maankäyttöön liittyvän tilinpitoluokan osalta ja varmistaa, että tämän asetuksen 12 ja 13 artiklan mukaisten joustomahdollisuuksien käyttämisen osalta tehtävä tilinpito asetuksen (EU) N:o 525/2013 10 artiklan nojalla perustetun unionin rekisterin kautta on täsmällistä.

2. Keskusvalvoja tarkistaa automaattisesti jokaisen tämän asetuksen mukaisen tapahtuman ja tarvittaessa estää tapahtumia varmistaakseen, ettei sääntöjenvastaisuuksia esiinny.

3. Yleisöllä on oltava pääsy 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin.

16 artikla

Siirretyn säädösvallan käyttäminen

1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.

2. Siirretään komissiolle 9 päivästä heinäkuuta 2018 viiden vuoden ajaksi 3 artiklan 2 kohdassa, 5 artiklan 6 kohdassa, 8 artiklan 8 ja 9 kohdassa, 9 artiklan 2 kohdassa, 10 artiklan 3 kohdassa ja 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.

3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 3 artiklan 2 kohdassa, 5 artiklan 6 kohdassa, 8 artiklan 8 ja 9 kohdassa, 9 artiklan 2 kohdassa, 10 artiklan 3 kohdassa ja 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttamispäätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.

4. Ennen kuin komissio hyväksyy delegoidun säädöksen, se kuulee kunkin jäsenvaltion nimeämiä asiantuntijoita paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti.

5. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

6. Edellä olevan 3 artiklan 2 kohdan, 5 artiklan 6 kohdan, 8 artiklan 8 ja 9 kohdan, 9 artiklan 2 kohdan, 10 artiklan 3 kohdan ja 15 artiklan 1 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei kumpikaan ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.

17 artikla

Uudelleentarkastelu

1. Tätä asetusta tarkastellaan uudelleen ottaen huomioon muun muassa kansainvälinen kehitys ja toimet, joilla pyritään saavuttamaan Pariisin sopimuksen pitkän aikavälin tavoitteet.

Komissio tekee 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti laaditussa kertomuksessa esitettyjen havaintojen ja 13 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti tehdyn arvioinnin tulosten perusteella tarvittaessa ehdotuksia, joilla varmistetaan kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä vuoteen 2030 mennessä koskevan unionin tavoitteen täyttäminen ja se, että unionin tavoite osaltaan edistää Pariisin sopimuksen tavoitteiden täyttämistä.

2. Komissio toimittaa kuuden kuukauden kuluessa jokaisen Pariisin sopimuksen 14 artiklan nojalla sovitun maailmanlaajuisen tilannekatsauksen jälkeen Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän asetuksen toiminnasta, mukaan lukien tarvittaessa arvio 11 artiklassa tarkoitettujen joustomahdollisuuksien vaikutuksista ja siitä, miten tämä asetus edistää unionin tavoitetta kasvihuonekaasujen vähentämisestä vuoteen 2030 mennessä, sekä siitä, miten se edistää Pariisin sopimuksen tavoitteita, erityisesti sen osalta, tarvitaanko unionin lisäpolitiikkoja ja toimenpiteitä, mukaan lukien vuoden 2030 jälkeistä aikaa koskevat puitteet, kasvihuonekaasujen päästöjen vähentämisen ja poistumien tehostamiseksi unionissa, ja tekee tarvittaessa ehdotuksia.

18 artikla

Asetuksen (EU) N:o 525/2013 muuttaminen

Muutetaan asetus (EU) N:o 525/2013 seuraavasti:

1) Muutetaan 7 artiklan 1 kohta seuraavasti: a) lisätään kohta seuraavasti: ”d a) vuodesta 2023 alkaen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/841 (*1) 2 artiklan soveltamisalaan kuuluvat päästönsä ja poistumansa tämän asetuksen liitteessä III a esitettyjen menetelmien mukaisesti; (*1) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/841, annettu 30 päivänä toukokuuta 2018, maankäytöstä, maankäytön muutoksesta ja metsätaloudesta aiheutuvien kasvihuonekaasujen päästöjen ja poistumien sisällyttämisestä vuoteen 2030 ulottuviin ilmasto- ja energiapolitiikan puitteisiin sekä asetuksen (EU) N:o 525/2013 ja päätöksen N:o 529/2013/EU muuttamisesta (EUVL L 156, 19.6.2018, s. 1).”;" b) lisätään alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltio voi pyytää, että komissio myöntää sille poikkeuksen ensimmäisen alakohdan d a alakohdasta soveltaakseen muuta kuin liitteessä III a esitettyä menetelmää, jos vaadittua menetelmän parannusta ei voitu saavuttaa ajoissa parannusten huomioon ottamiseksi kauden 2021–2030 kasvihuonekaasuinventaarioissa tai jos menetelmän parantamisesta aiheutuvat kustannukset olisivat suhteettoman suuret verrattuna niihin etuihin, jotka saataisiin tällaisen menetelmän soveltamisesta päästöjen ja poistumien tilinpidon parantamiseksi, koska asianomaisten hiilivarastojen päästöt ja poistumat ovat merkitykseltään vähäisiä. Jäsenvaltion, joka haluaa käyttää tätä poikkeusta, on toimitettava komissiolle 31 päivänä joulukuuta 2020 mennessä perusteltu pyyntö, jossa esitetään mihin mennessä menetelmän parantaminen voitaisiin toteuttaa, ehdotettu vaihtoehtoinen menetelmä tai molemmat sekä arvio mahdollisista vaikutuksista tilinpidon täsmällisyyteen. Komissio voi pyytää toimittamaan lisätietoja erityisen kohtuullisen määräajan puitteissa. Jos komissio pitää pyyntöä perusteltuna, se myöntää poikkeuksen. Jos komissio hylkää pyynnön, se perustelee päätöksensä.”

2) Lisätään 13 artiklan 1 kohdan c alakohtaan alakohta seuraavasti: ”viii) vuodesta 2023 lähtien tiedot kansallisista politiikoista ja toimenpiteistä, jotka on toteutettu niiden asetuksen (EU) 2018/841 mukaisten velvoitteiden noudattamiseksi, sekä tiedot suunnitelluista kansallisista lisäpolitiikoista ja -toimenpiteistä, joilla pyritään rajoittamaan kasvihuonekaasupäästöjä ja lisäämään nieluja enemmän kuin niiden kyseisen asetuksen mukaiset velvoitteet edellyttävät;”.

3) Lisätään 14 artiklan 1 kohtaan alakohta seuraavasti: ”b a) vuodesta 2023 lähtien ennusteet kaikista kasvihuonekaasuista sekä erilliset arviot asetuksen (EU) 2018/841 soveltamisalaan kuuluvista ennakoiduista kasvihuonekaasupäästöistä ja -poistumista.”

4) Lisätään liite seuraavasti: ”LIITE III A 7 artiklan 1 kohdan d a alakohdassa tarkoitetut seuranta- ja raportointimenetelmät Lähestymistapa 3: Maantieteellisesti täsmälliset maan käytön muutosta koskevat tiedot IPCC:n vuoden 2006 kansallisten kasvihuonekaasumäärien laskemista koskevien ohjeiden mukaisesti. 1. tason menetelmä kansallisten kasvihuonekaasumäärien laskemista koskevien IPCC:n vuoden 2006 ohjeiden mukaisesti. Kun kyseessä ovat sellaisen hiilivaraston päästöt ja poistumat, jonka päästöjen ja poistumien osuus on vähintään 25–30 prosenttia lähde- tai nieluluokassa, joka on asetettu etusijalle jäsenvaltion kansallisessa inventaariojärjestelmässä, koska sitä koskevalla arviolla on merkittävä vaikutus valtion kasvihuonekaasujen kokonaisinventaarioon päästöjen ja poistumien absoluuttisen tason, päästöjen ja poistumien suuntauksen tai maankäyttöluokissa päästöjen ja poistumien epävarmuuden osalta, vähintään 2. tason menetelmä kansallisten kasvihuonekaasumäärien laskemista koskevien IPCC:n vuoden 2006 ohjeiden mukaisesti. Jäsenvaltioita kannustetaan soveltamaan 3. tason menetelmää kansallisten kasvihuonekaasumäärien laskemista koskevien IPCC:n vuoden 2006 ohjeiden mukaisesti.”

19 artikla

Päätöksen N:o 529/2013/EU muuttaminen

Muutetaan päätös N:o 529/2013/EU seuraavasti:

1) Kumotaan 3 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta.

2) Kumotaan 6 artiklan 4 kohta.

20 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Strasbourgissa 30 päivänä toukokuuta 2018. Euroopan parlamentin puolesta Puhemies A. TAJANI Neuvoston puolesta Puheenjohtaja L. PAVLOVA

(1) EUVL C 75, 10.3.2017, s. 103.

(2) EUVL C 272, 17.8.2017, s. 36.

(3) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 17. huhtikuuta 2018 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 14. toukokuuta 2018.

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY, annettu 13 päivänä lokakuuta 2003, kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta (EUVL L 275, 25.10.2003, s. 32).

(5) EUVL L 282, 19.10.2016, s. 4.

(6) Neuvoston päätös (EU) 2016/1841, annettu 5 päivänä lokakuuta 2016, ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen nojalla hyväksytyn Pariisin sopimuksen tekemisestä Euroopan unionin puolesta (EUVL L 282, 19.10.2016, s. 1).

(7) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 529/2013/EU, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, maankäyttöön, maankäytön muutokseen ja metsätalouteen liittyvistä toimista peräisin olevia kasvihuonekaasujen päästöjä ja poistumia koskevista tilinpitosäännöistä ja toimiin liittyviä toimenpiteitä koskevasta tiedosta (EUVL L 165, 18.6.2013, s. 80).

(8) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 525/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, järjestelmästä kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja niistä raportoimiseksi sekä muista ilmastonmuutosta koskevista tiedoista raportoimiseksi kansallisella ja unionin tasolla sekä päätöksen N:o 280/2004/EY kumoamisesta (EUVL L 165, 18.6.2013, s. 13).

(9) Komission asetus (EU) N:o 601/2012, annettu 21 päivänä kesäkuuta 2012, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/87/EY tarkoitetusta kasvihuonekaasupäästöjen tarkkailusta ja raportoinnista (EUVL L 181, 12.7.2012, s. 30).

(10) Neuvoston päätös 89/367/ETY, tehty 29 päivänä toukokuuta 1989, pysyvän metsäkomitean perustamisesta (EYVL L 165, 15.6.1989, s. 14).

(11) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/842, annettu 30 päivänä toukokuuta 2018, sitovista vuotuisista kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksistä jäsenvaltioissa vuosina 2021–2030, joilla edistetään ilmastotoimia Pariisin sopimuksen sitoumusten täyttämiseksi, sekä asetuksen (EU) N:o 525/2013 muuttamisesta (ks. tämän virallisen lehden s. 26).

(12) EUVL L 123, 12.5.2016, s. 1.

(13) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/2/EY, annettu 14 päivänä maaliskuuta 2007, Euroopan yhteisön paikkatietoinfrastruktuurin (INSPIRE) perustamisesta (EUVL L 108, 25.4.2007, s. 1).

LIITE I KASVIHUONEKAASUT JA HIILIVARASTOT A. Edellä 2 artiklassa tarkoitetut kasvihuonekaasut: a) hiilidioksidi (CO2); b) metaani (CH4); c) typpioksiduuli (N2O) Kyseiset kasvihuonekaasut on ilmaistava hiilidioksidiekvivalenttitonneina ja määritettävä asetuksen (EU) N:o 525/2013 nojalla. B. Edellä 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut hiilivarastot: a) maanpäällinen biomassa; b) maanalainen biomassa; c) karike; d) kuollut puuaines; e) maaperän orgaaninen hiili; f) puutuotteet metsitetyn maan ja hoidetun metsämaan maankäyttöön liittyvissä tilinpitoluokissa.

LIITE II PINTA-ALAN, PUUSTON LATVUSPEITTÄVYYDEN JA PUUN KORKEUDEN PARAMETRIEN VÄHIMMÄISARVOT Jäsenvaltio Pinta-ala (ha) Puuston latvuspeittävyys (%) Puun korkeus (m) Belgia 0,5 20 5 Bulgaria 0,1 10 5 Tšekki 0,05 30 2 Tanska 0,5 10 5 Saksa 0,1 10 5 Viro 0,5 30 2 Irlanti 0,1 20 5 Kreikka 0,3 25 2 Espanja 1,0 20 3 Ranska 0,5 10 5 Kroatia 0,1 10 2 Italia 0,5 10 5 Kypros 0,3 10 5 Latvia 0,1 20 5 Liettua 0,1 30 5 Luxemburg 0,5 10 5 Unkari 0,5 30 5 Malta 1,0 30 5 Alankomaat 0,5 20 5 Itävalta 0,05 30 2 Puola 0,1 10 2 Portugali 1,0 10 5 Romania 0,25 10 5 Slovenia 0,25 30 2 Slovakia 0,3 20 5 Suomi 0,5 10 5 Ruotsi 0,5 10 5 Yhdistynyt kuningaskunta 0,1 20 2

LIITE III PERUSVUOSI TAI -KAUSI 8 ARTIKLAN 2 KOHDAN MUKAISEN ENIMMÄISMÄÄRÄN LASKEMISEKSI Jäsenvaltio Perusvuosi/-kausi Belgia 1990 Bulgaria 1988 Tšekki 1990 Tanska 1990 Saksa 1990 Viro 1990 Irlanti 1990 Kreikka 1990 Espanja 1990 Ranska 1990 Kroatia 1990 Italia 1990 Kypros 1990 Latvia 1990 Liettua 1990 Luxemburg 1990 Unkari 1985–1987 Malta 1990 Alankomaat 1990 Itävalta 1990 Puola 1988 Portugali 1990 Romania 1989 Slovenia 1986 Slovakia 1990 Suomi 1990 Ruotsi 1990 Yhdistynyt kuningaskunta 1990

LIITE IV JÄSENVALTION METSIEN VERTAILUTASON SISÄLTÄVÄ KANSALLINEN METSÄTALOUDEN TILINPITOSUUNNITELMA A. Kriteerit ja ohjeet metsien vertailutasojen määrittämiseksi Jäsenvaltion metsien vertailutaso määritellään seuraavien kriteerien mukaisesti: a) vertailutason on oltava johdonmukainen sen tavoitteen kanssa, joka liittyy tasapainon saavuttamiseen ihmisen toiminnan aiheuttamien kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvien päästöjen ja kasvihuonekaasunielujen aikaansaamien poistumien välillä tämän vuosisadan jälkipuoliskolla, mukaan lukien ikääntyvien metsävarantojen aikaansaamien mahdollisten poistumien lisääminen, kun ne muutoin muodostaisivat asteittain pienenevät nielut; b) vertailutasoissa on varmistettava, että hiilivarantojen pelkkä esiintyminen poistetaan tilinpidosta; c) vertailutasoissa olisi varmistettava toimiva ja uskottava tilinpito, jolla varmistetaan, että biomassan käytöstä johtuvat päästöt ja poistumat kirjataan tileihin asianmukaisesti; d) vertailutasot sisältävät puutuotteiden hiilivaraston, jotta voidaan vertailla oletusta välittömästä hajoamisesta sekä ensimmäisen kertaluvun hajoamismenetelmää ja puoliintumisaikoja. e) kiinteän ja energiatarkoituksiin käytetyn metsäbiomassan suhteen, sellaisena kuin se on raportoitu vuosina 2000–2009, oletetaan pysyvän vakiona; f) vertailutasojen olisi oltava johdonmukaisia sen tavoitteen kanssa, joka liittyy luonnon monimuotoisuuden säilyttämiseen ja luonnonvarojen kestävään käyttöön, kuten EU:n metsästrategiassa, jäsenvaltioiden kansallisissa metsäpolitiikoissa ja EU:n biodiversiteettistrategiassa esitetään; g) vertailutasojen on oltava johdonmukaisia niiden asetuksen (EU) N:o 525/2013 nojalla raportoitujen kansallisten ennusteiden kanssa, jotka koskevat ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia; h) vertailutasojen on oltava johdonmukaisia kasvihuonekaasuinventaarioiden ja asiaankuuluvien historiallisten tietojen kanssa, ja niiden on perustuttava läpinäkyviin, täydellisiin, johdonmukaisiin, vertailukelpoisiin ja tarkkoihin tietoihin. Vertailutason laadinnassa käytettävän mallin on erityisesti pystyttävä tuottamaan historialliset tiedot kansallisesta kasvihuonekaasuinventaariosta. B. Kansallisen metsätalouden tilinpitosuunnitelman tiedot Edellä 8 artiklan nojalla toimitettavan kansallisen metsätalouden tilinpitosuunnitelman on sisällettävä seuraavat tiedot: a) yleiskuvaus metsien vertailutason määrittämisestä ja kuvaus siitä, miten tämän asetuksen kriteerit on otettu huomioon; b) metsien vertailutasoon sisällytettyjen hiilivarastojen ja kasvihuonekaasujen tunnistetiedot, syyt hiilivaraston jättämiselle metsien vertailutason määrittämisen ulkopuolelle sekä todisteet metsien vertailutasoon sisällytettyjen hiilivarastojen välisestä johdonmukaisuudesta; c) kuvaus metsien vertailutason määrittämisessä käytetyistä toimintamalleista, menetelmistä ja malleista, määrälliset tiedot mukaan lukien, jotka ovat johdonmukaiset viimeisimmän toimitetun kansallisen inventaarioraportin ja kestävän metsänhoidon käytäntöjä ja intensiivisyyttä sekä hyväksyttyjä kansallisia politiikkoja koskevien asiakirjatodisteiden kuvauksen kanssa; d) tiedot siitä, miten hakkuumäärien odotetaan kehittyvän eri politiikkaskenaarioissa; e) kuvaus siitä, miten kukin seuraavista tiedoista otettiin huomioon metsien vertailutason määrityksessä: i) metsänhoidon piiriin kuuluva alue; ii) metsiin ja puutuotteisiin liittyvät päästöt ja poistumat sellaisina kuin ne esitetään kasvihuonekaasuinventaarioissa ja asiaankuuluvissa historiallisissa tiedoissa; iii) metsien ominaisuudet, mukaan lukien dynaamiset ikään liittyvät metsien ominaisuudet, kasvu, kiertoaika ja muut normaaleihin metsänhoitotoimiin liittyvät tiedot; iv) historialliset ja tulevat hakkuumäärät eriteltyinä energiakäytön ja muun käytön mukaan.

LIITE V PUUTUOTTEIDEN ENSIMMÄISEN KERTALUVUN HAJOAMISMENETELMÄ, MENETELMÄT JA PUOLIINTUMISAJAN OLETUSARVOT Menetelmäkysymykset — Jos metsitetyn maan ja hoidetun metsämaan maankäyttöön liittyvässä tilinpitoluokassa olevia korjattuja puutuotteita ei voida eritellä, jäsenvaltio voi kirjata puutuotteet siten, että kaikkien päästöjen ja poistumien oletetaan tapahtuneen hoidetulla metsämaalla. — Kiinteän jätteen käsittelypaikoissa olevat puutuotteet ja energiatarkoituksiin korjatut puutuotteet on kirjattava tileihin välittömän hajoamismenetelmän perusteella. — Tuojajäsenvaltio ei pidä tiliä maahantuoduista puutuotteista, olipa niiden alkuperä mikä tahansa (tuotantoon perustuva toimintamalli). — Puutuotteiden vientituotteiden osalta maakohtaiset tiedot viittaavat maakohtaisiin puoliintumisaikoihin ja puutuotteiden käyttöön tuontimaassa. — Unionin markkinoille saatettujen puutuotteiden maakohtaiset puoliintumisajat eivät saa poiketa tuontijäsenvaltion tileissään käyttämistä puoliintumisajoista. — Jäsenvaltiot voivat, yksinomaan tiedotustarkoituksessa, ilmoittaa toimittamiensa tietojen yhteydessä tiedot unionin ulkopuolelta tuodun energiatarkoituksiin käytetyn puun osuudesta ja tällaisen puun alkuperämaat. Jäsenvaltiot voivat käyttää maakohtaisia menetelmiä ja puoliintumisaikoja tässä liitteessä määritettyjen menetelmien ja puoliintumisaikojen oletusarvojen sijasta edellyttäen, että tällaiset menetelmät ja puoliintumisajat määritellään läpinäkyvien ja todennettavissa olevien tietojen perusteella ja että käytetyt menetelmät ovat vähintään yhtä yksityiskohtaiset ja tarkat kuin tässä liitteessä määritetyt. Puoliintumisajan oletusarvot: Puoliintumisajalla tarkoitetaan niiden vuosien lukumäärää, joiden kuluessa tiettyyn puutuotteiden luokkaan varastoituneen hiilen määrä vähenee puoleen alkuperäisestä arvostaan. Puoliintumisajan oletusarvot (HL) ovat seuraavat: a) 2 vuotta paperin osalta; b) 25 vuotta puulevyjen osalta; c) 35 vuotta sahatavaran osalta. Jäsenvaltiot voivat luokitella puupohjaisesta materiaalista tehdyt tuotteet, kuten kuoren, joka kuuluu edellä a, b ja c alakohdassa tarkoitettuihin luokkiin, IPCC:n ohjeiden pohjalta, sellaisina kuin UNFCCC:n osapuolten konferenssi tai Pariisin sopimuksen osapuolten kokouksena toimiva osapuolikonferenssi ne on hyväksynyt, edellyttäen, että käytettävissä oleva tieto on läpinäkyvää ja todennettavissa. Jäsenvaltiot voivat myös käyttää minkä tahansa kyseisten luokkien maakohtaisia alaluokkia.

LIITE VI LUONNONHÄIRIÖIDEN TAUSTATASON LASKENTA 1. Taustatason laskemiseksi on toimitettava seuraavat tiedot: a) tiedot luonnonhäiriöiden aiheuttamien päästöjen historiallisista tasoista; b) tiedot arvioon sisältyvien luonnonhäiriöiden laj(e)ista; c) arviot kyseisten luonnonhäiriöiden lajien kaudella 2001–2020 aiheuttamista vuotuisista kokonaispäästöistä, lueteltuina maankäyttöluokkien mukaan; d) todisteet aikasarjan johdonmukaisuudesta kaikissa asiaankuuluvissa parametreissa, mukaan lukien vähimmäisala, päästöjen arviointimenetelmät, hiilivarastojen ja kaasujen kattavuus. 2. Taustataso lasketaan kauden 2001–2020 aikasarjojen keskiarvona sulkien pois kaikki vuodet, joina kirjattiin epätavallisia päästötasoja eli sulkien pois kaikki tilastollisesti poikkeavat arvot. Tilastollisesti poikkeavat arvot tunnistetaan seuraavasti: a) lasketaan koko aikasarjan 2001–2020 aritmeettinen keskiarvo ja keskihajonta; b) suljetaan aikasarjasta pois kaikki vuodet, joina vuotuiset päästöt poikkeavat keskiarvosta enemmän kuin kaksinkertaisen keskihajonnan verran; c) lasketaan aritmeettinen keskiarvo ja keskihajonta uudelleen aikasarjalle 2001–2020 ilman b alakohdan mukaisesti pois suljettuja vuosia; d) toistetaan b ja c alakohta, kunnes poikkeavuuksia ei enää havaita. 3. Jos sen jälkeen, kun taustatasot on laskettu tämän liitteen 2 kohdan mukaisesti, päästöt ylittävät tiettynä kauden 2021–2025 ja 2026–2030 vuonna taustatason lisättynä marginaalilla, taustatason ylittävä päästömäärä voidaan jättää tilinpidon ulkopuolelle 10 artiklan mukaisesti. Marginaali on sama kuin 95 prosentin todennäköisyystaso. 4. Seuraavia päästöjä ei saa jättää tilinpidon ulkopuolelle: a) sellaisista puunkorjuu- ja pelastushakkuutoimista aiheutuneet päästöt, joita maa-alueella toteutettiin luonnonhäiriöiden esiintymisen jälkeen; b) päästöt, jotka aiheutuvat maa-alueella kauden 2021–2025 tai 2026–2030 minä tahansa vuonna toteutetusta kulotuksesta; c) päästöt maa-alueilla, jotka olivat metsäkadon kohteena luonnonhäiriöiden esiintymisen jälkeen. 5. Edellä 10 artiklan 2 kohdan mukaisiin tietovaatimuksiin kuuluvat seuraavat: a) kaikkien luonnonhäiriöiden asianomaisena raportointivuonna vaurioittamien maa-alueiden yksilöinti, mukaan lukien niiden maantieteellinen sijainti, kausi ja luonnonhäiriöiden lajit; b) todisteet siitä, että luonnonhäiriöiden vaurioittamilla maa-alueilla, joiden osalta päästöt jätettiin tilinpidon ulkopuolelle, ei ole tapahtunut minkäänlaista metsäkatoa kauden 2021–2025 tai 2026–2030 loppuun mennessä; c) kuvaus todennettavista menetelmistä ja kriteereistä, joita käytetään kyseisten maa-alueiden metsäkadon määrittämiseksi kauden 2021–2025 tai 2026–2030 myöhempinä vuosina; d) mikäli mahdollista, kuvaus toimenpiteistä, joita jäsenvaltio toteutti kyseisten luonnonhäiriöiden vaikutusten estämiseksi tai rajoittamiseksi; e) mikäli mahdollista, kuvaus toimenpiteistä, joita jäsenvaltio toteutti kyseisten luonnonhäiriöiden vaurioittamien maa-alueiden kunnostamiseksi.