KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2019/1286,

annettu 30 päivänä heinäkuuta 2019,

lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin (PET) tuonnissa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1037 18 artiklan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 8 päivänä kesäkuuta 2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1037 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 18 artiklan

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

1.1. Voimassa olevat toimenpiteet

(1) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2603/2000 (2) käyttöön lopulliset tasoitustullit muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin, jäljempänä ’PET’, tuonnissa, jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus’.

(2) Neuvosto muutti asetuksella (EY) N:o 1645/2005 (3) Intiasta peräisin olevan PET:n tuontiin sovellettavien tasoitustoimenpiteiden tasoa. Muutokset tehtiin perusasetuksen 20 artiklan nojalla vireille pannun nopeutetun tarkastelun seurauksena.

(3) Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto jatkoi asetuksella (EY) N:o 193/2007 (4) lopullisten tasoitustullien voimassaoloa viidellä vuodella.

(4) Sen jälkeen tasoitustoimenpiteitä on muutettu osittaisten välivaiheen tarkastelujen jälkeen asetuksella (EY) N:o 1286/2008 (5) ja täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 906/2011 (6).

(5) Myöhempi osittainen välivaiheen tarkastelu päätettiin täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 559/2012 (7) muuttamatta voimassa olevia toimenpiteitä.

(6) Uuden toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto jatkoi asetuksella (EY) N:o 461/2013 (8) lopullisten tasoitustullien voimassaoloa viidellä vuodella.

(7) Komissio hyväksyi päätöksellä 2000/745/EY (9) kolmen intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan tarjoaman vähimmäistuontihinnan. Komissio peruutti täytäntöönpanopäätöksellä 2014/109/EU (10) sitoumusten hyväksymisen, koska olosuhteet, joissa sitoumukset hyväksyttiin, olivat muuttuneet.

(8) Kahden osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen neuvosto muutti asetuksella (EY) N:o 2015/1350 (11) Intiasta peräisin olevan PET:n tuontiin sovellettavien tasoitustoimenpiteiden tasoa.

(9) Kahden osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen komissio muutti täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2018/1468 (12) tasoitustoimenpiteiden tasoa.

(10) Tällä hetkellä voimassa olevat toimenpiteet ovat lopulliset tasoitustullit, jotka on otettu käyttöön neuvoston asetuksella (EU) N:o 461/2013, sellaisena kuin se on muutettuna komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2018/1468, jäljempänä ’voimassa olevat toimenpiteet’. Ne koostuvat erityisistä tasoitustulleista, joiden määrä on 0–74,6 euroa tonnilta tiettyjen nimeltä mainittujen intialaisten tuottajien osalta, ja kaikkien muiden tuottajien tuontiin sovelletaan jäännöstullia, joka on 69,4 euroa tonnilta.

1.2. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö

(11) Intiasta, jäljempänä ’asianomainen maa’, peräisin olevan PET:n tuonnissa voimassa olevien tasoitustoimenpiteiden voimassaolon lähestyvää päättymistä koskevan ilmoituksen (13) julkaisemisen jälkeen komissio vastaanotti perusasetuksen 18 artiklan mukaisen tarkastelupyynnön.

(12) Pyynnön esitti eurooppalaisten PET-valmistajien komitea Committee of PET Manufacturers in Europe (C.P.M.E. aisbl), jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, joka edustaa yli 80:tä prosenttia PET:n kokonaistuotannosta unionissa.

(13) Pyyntö perustui siihen, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen johtaisi todennäköisesti tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon jatkumiseen tai toistumiseen.

(14) Ennen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanoa komissio ilmoitti perusasetuksen 22 artiklan 1 kohdan ja 10 artiklan 7 kohdan mukaisesti Intian viranomaisille vastaanottaneensa asianmukaisesti asiakirjanäyttöön perustuvan tarkastelupyynnön ja kutsui Intian viranomaiset neuvotteluihin tilanteen selkiyttämiseksi tarkastelupyynnön sisällön osalta ja molempia tyydyttävän ratkaisun löytämiseksi. Intian viranomaiset pyysivät määräajan pidentämistä yhdellä viikolla neuvottelujen järjestämistä varten. Komissio suostui määräajan pidentämiseen. Tutkimukseen sovellettavien oikeudellisten määräaikojen vuoksi toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanoa ei kuitenkaan voitu lykätä. Näin ollen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu pantiin vireille 22 päivänä toukokuuta 2018, ja siitä ilmoitettiin Intian viranomaisille samana päivänä. Lisäksi Intian viranomaisille ilmoitettiin, että niiden kyseisessä vaiheessa esittämät huomautukset tukia koskevaan tarkastelupyyntöön otettaisiin kuitenkin huomioon tutkimuksessa ja neuvottelut järjestettäisiin heti, kun se sopii Intian viranomaisille. Komissio ei kuitenkaan saanut Intian viranomaisilta vahvistusta neuvottelutarjoukseen liittyen.

1.3. Vireillepano

(15) Kun komissio oli todennut perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdalla perustettua komiteaa kuultuaan, että oli olemassa riittävä näyttö toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun panemiseksi vireille, se ilmoitti 22 päivänä toukokuuta 2018 perusasetuksen 18 artiklan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta julkaisemalla Euroopan unionin virallisessa lehdessä asiaa koskevan ilmoituksen (14), jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’. Perusasetuksen 18 artiklan 2 kohdan nojalla komissio laati näytön riittävyydestä muistion, johon sisältyy komission arviointi kaikesta sen käytettävissä olevasta näytöstä ja jonka perusteella komissio pani tämän tutkimuksen vireille.

(16) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli pyysi tietoja pyynnön esittäjän edustavuudesta. On huomattava, että pyyntö esitettiin huomautusten esittämiselle vireillepanoilmoituksen 5.5 kohdassa asetetun määräajan umpeutumisen jälkeen. Edustavuutta koskevassa tutkimuksessa saadut vastaukset, jotka ovat saatavilla asianomaisten osapuolten tarkasteltavaksi tarkoitetussa asiakirja-aineistossa, vahvistivat kuitenkin, että edustavuutta koskevat vaatimukset täyttyivät. Sen vuoksi kyseisen osapuolen pyyntö evättiin.

1.4. Rinnakkainen tutkimus

(17) Komissio pani 25 päivänä maaliskuuta 2019 vireille tarkastelun perusasetuksen 19 artiklan 1 kohdan nojalla. (15) Kyseinen tarkastelua koskeva tutkimus rajoittuu toimenpiteiden muotoon. Näin ollen meneillään oleva tarkastelu saattaa vaikuttaa niiden toimenpiteiden muotoon, joiden voimassaoloa tällä asetuksella jatketaan.

1.5. Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso

(18) Tuetun tuonnin jatkumista tai toistumista koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2017 ja 31 päivän maaliskuuta 2018 välisen kauden, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’. Vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden arvioinnin kannalta merkittäviä suuntauksia tarkasteltiin kaudella, joka ulottui 1 päivästä tammikuuta 2014 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä ’tarkastelujakso’.

1.6. Asianomaiset osapuolet

(19) Vireillepanoilmoituksessa komissio pyysi kaikkia asianomaisia osapuolia osallistumaan tutkimukseen. Lisäksi komissio ilmoitti toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta pyynnön esittäjälle, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, vientiä harjoittaville tuottajille, unionin tuojille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä Intian viranomaisille ja kehotti niitä osallistumaan tutkimukseen.

(20) Kaikkia asianomaisia osapuolia pyydettiin esittämään näkökantansa sekä toimittamaan tietoja ja asiaa tukevaa näyttöä vireillepanoilmoituksessa annetuissa määräajoissa. Asianomaisille osapuolille annettiin myös mahdollisuus pyytää kirjallista kuulemista tutkimuksesta vastaavien komission yksiköiden ja/tai kauppaan liittyvissä menettelyissä kuulemisesta vastaavan neuvonantajan kanssa.

1.6.1. Otanta

(21) Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se saattaa soveltaa asianomaisiin osapuoliin otantaa perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti.

1.6.2. Unionin tuottajia koskeva otanta

(22) Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se oli alustavasti valinnut otoksen unionin tuottajista. Komissio valitsi perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti otoksen käyttäen perusteena suurinta edustavaa tuotanto- ja myyntimäärää, jota voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa, kun otettiin huomioon myös maantieteellinen sijainti. Otokseen valittiin kolme unionin tuottajaa. Otokseen valittujen unionin tuottajien osuus unionin kokonaistuotannosta oli noin 37 prosenttia. Komissio kehotti asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia alustavasta otoksesta. Asetetussa määräajassa ei saatu huomautuksia, joten otos vahvistettiin. Otoksen katsottiin edustavan unionin tuotannonalaa.

1.6.3. Etuyhteydettömiä tuojia koskeva otanta

(23) Jotta komissio pystyi päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen, kaikkia etuyhteydettömiä tuojia/käyttäjiä pyydettiin osallistumaan tutkimukseen. Osapuolia pyydettiin ilmoittautumaan toimittamalla komissiolle yrityksistään tiedot, joita pyydetään vireillepanoilmoituksen liitteessä II. Kaksi tuojaa ilmoittautui. Niitä pyydettiin tekemään yhteistyötä täyttämällä kyselylomake. Kumpikaan ei kuitenkaan vastannut komission lähettämään kyselylomakkeeseen.

1.6.4. Vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta

(24) Jotta komissio pystyi päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen, kaikkia vientiä harjoittavia tuottajia pyydettiin osallistumaan tutkimukseen. Osapuolia pyydettiin ilmoittautumaan toimittamalla komissiolle yrityksistään tiedot, joita pyydetään vireillepanoilmoituksen liitteessä I. Kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa ilmoittautui. Niitä pyydettiin tekemään yhteistyötä täyttämällä kyselylomake.

1.6.5. Kyselylomakkeet ja tarkastuskäynnit

(25) Saadakseen tutkimuksen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot komissio lähetti kyselylomakkeet kolmelle otokseen valitulle unionin tuottajalle, Intian viranomaisille, kolmelle vientiä harjoittavalle tuottajalle sekä kahdelle tuojalle, jotka ilmoittautuivat vireillepanon jälkeen.

(26) Kolme otokseen valittua unionin tuottajaa, pyynnön esittäjä, yksi raaka-aineen tuottaja unionista, Intian viranomaiset ja kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa Intiasta vastasivat kyselylomakkeeseen. Ilmoittautuneet tuojat eivät vastanneet kyselylomakkeeseen.

(27) Komissio hankki ja tarkisti kaikki tarpeellisiksi katsomansa tiedot määrittääkseen, onko tuetun tuonnin ja vahingon jatkuminen tai toistuminen todennäköistä ja mikä on unionin edun mukaista. Lisäksi tehtiin tarkastuskäynti Intian viranomaisten toimitiloihin New Delhissä.

(28) Perusasetuksen 26 artiklan mukaisia tarkastuskäyntejä tehtiin lisäksi seuraavien yritysten toimitiloihin: (a) Unionin tuottajat — Indorama Ventures Europe BV, Alankomaat — Equipolymers GmbH, Italia, Saksa — Neo Group, UAB, Liettua; (b) Vientiä harjoittavat tuottajat — Reliance Industries Limited, Mumbai, jäljempänä ’RIL’ — IVL Dhunseri Petrochem Industries Private Limited, Kolkata, jäljempänä ’IDIPL’.

2. TARKASTELUN KOHTEENA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE

2.1. Tarkastelun kohteena oleva tuote

(29) Tämän tarkastelun kohteena oleva tuote on sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa eli Intiasta peräisin oleva polyeteenitereftalaatti (PET), jonka viskositeettiluku ISO-standardin 1628-5 mukaan on vähintään 78 ml/g ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 3907 61 00, jäljempänä ’tarkastelun kohteena oleva tuote’.

2.2. Samankaltainen tuote

(30) Intiassa tuotetulla ja unioniin viedyllä tarkastelun kohteena olevalla tuotteella ja unionissa unionin tuotannonalan tuottamalla ja myymällä tuotteella katsottiin olevan samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet ja samat peruskäyttötarkoitukset. Tämän vuoksi niitä pidetään perusasetuksen 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.

3. TUEN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS

(31) Edellisissä tarkasteluissa tutkittujen tukien, tarkastelupyyntöön sisältyvien tietojen, Intian viranomaisten ja asianomaisten vientiä harjoittavien tuottajien toimittamien tietojen sekä komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella tutkittiin seuraavia toimenpiteitä, joihin väitetään sisältyvän tukien myöntämistä: Kansalliset tukiohjelmat: (a) Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS) (b) Tullinpalautusjärjestelmä (Duty Drawback Scheme, DDS); perustana sääntö 3(2) (c) Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS) (d) Intialaisten tuotteiden vientijärjestelmä (Merchandise Export from India Scheme, MEIS) (e) Alueelliset tukiohjelmat: Gujaratin osavaltion sähköverosta vapauttamisen järjestelmä (Gujarat Electricity Duty Exemption Scheme, GEDES)

(32) Perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti komission olisi tarkasteltava, onko tuen jatkumisesta näyttöä, sen määrästä riippumatta. Koska alkuperäisessä tutkimuksessa todettiin useimpien pääasiallisten tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien jatkuminen, ei ollut tarpeen tutkia kaikkia muita tukia, joita pyynnön esittäjän mukaan väitetysti esiintyi.

(33) Edellä olevassa kappaleessa mainitut tuet, jotka johtivat tasoitustoimenpiteiden käyttöön aikaisemmin, perustuvat seuraaviin asiakirjoihin ja lainsäädäntöön:

(34) AAS-, EPCGS- ja MEIS-järjestelmät perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992) nro 22/1992, jäljempänä ’ulkomaankauppalaki’. Ulkomaankauppalaissa Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä ulkomaankauppapolitiikkaa koskevissa asiakirjoissa, jotka kauppaministeriö julkaisee viiden vuoden välein ja joita päivitetään säännöllisesti.

(35) Tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kannalta relevantteja ulkomaankauppapolitiikkaa koskevia asiakirjoja on kaksi: ”Foreign Trade Policy 2015-20”, jäljempänä ’FTP 2015-20’, ja päivitetty ”Foreign Trade Policy 2015-20”, jäljempänä ’päivitetty FTP 2015-20’. Viimeksi mainittu tuli voimaan 5 päivänä joulukuuta 2017. Lisäksi Intian viranomaiset esittelevät FTP 2015-20:een liittyviä menettelyjä käsikirjassa ”Handbook of Procedures, 2015-20”, jäljempänä ’HOP 2015-20’, ja päivitettyyn FTP 2015-20:een liittyviä menettelyjä päivitetyssä käsikirjassa ”Handbook of Procedures, 2015-20”, jäljempänä ’päivitetty HOP 2015-20’. Viimeksi mainittu tuli voimaan 5 päivänä joulukuuta 2017.

(36) AAS, EPCGS ja MEIS perustuvat FTP 2015-20:een ja päivitettyyn FTP 2015-20:een sekä HOP 2015-20:een ja päivitettyyn HOP 2015-20:een.

(37) DDS-järjestelmä perustuu vuoden 1962 tullilain 75 §:ään, vuoden 1944 keskusvalmisteverolain (Central Excise Act) 37 §:ään, vuoden 1994 rahoituslain 93A ja 94 §:ään sekä vuoden 1995 tullien, valmisteverojen ja palveluverojen palautusjärjestelmää koskeviin sääntöihin. Palautustasot julkaistaan säännöllisesti.

(38) GEDES-järjestelmä perustuu Gujaratin osavaltion sähköverolain (Electricity Act 1958) 3 §:n 2 momentin vii ja viii alamomenttiin, joita muutetaan ajoittain Gujaratin hallituksen virallisessa lehdessä.

3.1. Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS)

(39) Komissio vahvisti, että yksi yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja hyödynsi AAS-järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

3.1.1. Oikeusperusta

(40) Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FTP 2015-20:n ja päivitetyn FTP 2015-20:n kohdissa 4.03–4.24 sekä HOP 2015-20:n ja päivitetyn HOP 2015-20:n luvuissa 4.04–4.52.

3.1.2. Tukikelpoisuus

(41) AAS-järjestelmään kuuluu kuusi alajärjestelmää, joita kuvataan tarkemmin 42 kappaleessa. Alajärjestelmät eroavat toisistaan muun muassa tukikelpoisuuden perusteella. Tosiasiallisen maastaviennin AAS-tukea ja vuotuisten tarpeiden mukaista AAS-tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin. Lopulliselle viejälle tavaraa toimittavat valmistajaviejät voivat saada välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Pääurakoitsijat, jotka toimittavat tavaraa FTP 2015-20:n ja päivitetyn FTP 2015-20:n kohdassa 7.02 mainituille vientiin rinnastettavaa toimintaa harjoittaville tahoille, kuten vientiin suuntautuneille yksiköille, voivat saada vientiin rinnastettavan toiminnan AAS-tukea. Valmistajaviejille tavaraa toimittavat välitoimittajat voivat saada vientiin rinnastettavan toiminnan tukea ennakkoluovutusta sekä kotimaisia rembursseja ja vastarembursseja koskevista alajärjestelmistä.

3.1.3. Käytännön toteutus

(42) Ennakkolupia voidaan myöntää seuraaviin:

(43) Tosiasiallinen vienti: Tämä on alajärjestelmistä tärkein. Siinä voidaan tuoda tuotantopanosmateriaaleja tullitta tietyn vientituotteen valmistukseen. Tosiasiallisella viennillä tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä, että vientituote on vietävä Intian alueelta. Lisenssissä mainitaan tuonnin tullihelpotukset ja vientivelvoitteet sekä vientituotteen tyyppi.

(44) Vuotuiset tarpeet: Vuotuisia tarpeita koskevia lupia ei ole liitetty tiettyyn vientituotteeseen vaan laajempaan tuoteryhmään (esimerkiksi kemialliset tuotteet ja niihin liittyvät tuotteet). Lisenssinhaltija voi (aiemman vientinsä mukaan määräytyvään tiettyyn enimmäisarvoon saakka) tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita käytetään minkä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvan tuotteen valmistukseen. Se voi viedä mitä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvaa valmista tuotetta, jonka valmistukseen on käytetty kyseisiä tullitta tuotuja aineksia.

(45) Välituotetoimitukset: Tämä alajärjestelmä kattaa tapaukset, joissa kaksi valmistajaa aikoo tuottaa yhtä vientituotetta jakamalla tuotantoprosessin keskenään. Valmistajaviejä, joka tuottaa välituotteen, voi tuoda tullitta tuotantopanosmateriaaleja ja saada tätä varten välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Lopullinen viejä saattaa valmistuksen loppuun, ja sillä on velvollisuus viedä valmis tuote.

(46) Vientiin rinnastettava toiminta: Tässä alajärjestelmässä pääurakoitsija voi tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita tarvitaan sellaisten tuotteiden valmistukseen, joita myydään vientitavaroihin rinnastettavina tuotteina. Intian viranomaisten mukaan vientiin rinnastettavalla toiminnalla tarkoitetaan sellaisia liiketoimia, joissa toimitetut tavarat eivät poistu maasta. Eräitä toimituksia pidetään vientiin rinnastettavina edellyttäen, että tavarat on valmistettu Intiassa, esimerkiksi tavaratoimituksia vientiin suuntautuneille yksiköille tai erityistalousalueille (SEZ) sijoittautuneille yrityksille.

(47) Ennakkoluovutusasiakirjat (Advance Release Order, ARO): Ennakkoluvan haltija, joka aikoo suoran tuonnin sijasta hankkia tuotantopanokset kotimarkkinoilta, voi halutessaan käyttää niiden hankkimiseen ARO-asiakirjoja. Tällöin ennakkoluvat vahvistetaan ARO-asiakirjoiksi ja siirretään kotimaiselle toimittajalle niissä eriteltyjen tuotantopanosten toimituksen yhteydessä. ARO-asiakirjat oikeuttavat kotimaisen toimittajan tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita selostetaan FTP 2015-20:n ja päivitetyn FTP 2015-20:n kohdassa 7.03 (välitoimituksia / vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltaminen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyt ja lopullisen valmisteveron palautus). ARO-järjestelmässä verot ja tullit palautetaan tuotteen toimittajalle eikä lopulliselle viejälle tullinpalautusjärjestelmässä. Verot/tullit voidaan palauttaa sekä kotimarkkinoilta hankittuja että tuotuja tuotantopanoksia käytettäessä.

(48) Kotimaiset remburssit ja vastaremburssit: Myös tämä alajärjestelmä koskee kotimarkkinatoimituksia ennakkoluvan haltijalle. Ennakkoluvan haltija voi pyytää pankilta kotimaisen remburssin avaamista kotimaisen toimittajan hyväksi. Pankki validoi luvan suorassa tuonnissa ainoastaan sellaisten tavaroiden arvon ja määrän osalta, jotka on hankittu kotimarkkinoilta tuonnin sijaan. Kotimainen toimittaja on oikeutettu tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita selostetaan FTP 2015-20:n ja päivitetyn FTP 2015-20:n kohdassa 7.03 (välituotetoimituksiin tai vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltaminen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyt ja lopullisen valmisteveron palautus).

(49) Komissio havaitsi, että yksi järjestelmää hyödyntänyt yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja sai tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana etuja ensimmäisestä alajärjestelmästä, toisin sanoen tosiasiallisen viennin AAS-järjestelmästä. Sen vuoksi ei ole tarpeen määrittää tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollisuutta muiden, käyttämättömien alajärjestelmien suhteen.

(50) Intian viranomaisten suorittamien tarkastusten helpottamiseksi ennakkohyväksynnän haltijalla on lakisääteinen velvoite tehdä määrämuotoinen, totuudenmukainen ja asianmukainen selvitys tullitta tuotujen / kotimarkkinoilta hankittujen tuotteiden kulutuksesta ja käytöstä (HOP 2015-20:n ja päivitetyn HOP 2015-20:n luku 4.51 sekä lisäys 4H) eli pitää rekisteriä todellisesta kulutuksesta. Ulkopuolisen laillistetun tilintarkastajan tai määrä- ja kustannuslaskijan on tarkastettava tämä rekisteri ja annettava todistus, jossa todetaan, että määrätyt rekisterit ja asiaankuuluva kirjanpito on tutkittu ja että lisäyksen 4H mukaisesti toimitetut tiedot ovat totuudenmukaiset ja paikkansapitävät kaikilta osin.

(51) Asianomaisen yrityksen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla hyödyntämän alajärjestelmän (tosiasiallinen vienti) osalta Intian viranomaiset määräävät sekä tuonnin tullihelpotusten että vientivelvoitteiden määrän ja arvon, jotka kirjataan lupaan. Lisäksi vienti- ja tuontihetkellä viranomaiset kirjaavat vastaavat tapahtumat lupaan. Intian viranomaiset päättävät AAS-järjestelmän mukaisesti tapahtuvan tuonnin määrän niin sanottujen SION-vakionormien perusteella; nämä normit ovat olemassa useimmista tuotteista, myös tarkastelun kohteena olevasta tuotteesta.

(52) Tuodut tuotantopanokset eivät ole siirrettävissä, ja ne on käytettävä tuloksena olevan vientituotteen valmistamiseen. Vientivelvoite on täytettävä lisenssin antamisen jälkeen ennalta määrätyssä määräajassa (18 kuukauden määräaika, jota voidaan pidentää kahdesti kuudella kuukaudella).

(53) Tuotujen tuotantopanosten ja vietyjen lopputuotteiden välillä ei ole tiivistä yhteyttä. Tukikelpoisia tuotantopanoksia voidaan tuoda ja käyttää myös muita tuotteita kuin tarkastelun kohteena olevaa tuotetta varten. Lisäksi eri tuotteita koskevat lisenssit voivat olla yhteiskäytössä. Tämä tarkoittaa sitä, että yhden tuotteen AAS-lisenssin mukainen vienti voi antaa oikeuden tullittomaan tuotantopanosten tuontiin toisen tuotteen AAS-lisenssin nojalla.

(54) Tutkimus osoitti, että yhtäkään vientiä harjoittavan tuottajan käyttämistä AAS-lisensseistä ei ollut lopetettu. Lisäksi vientiä harjoittavalla tuottajalla ei ollut ulkopuolisen laillistetun tilintarkastajan tarkastamaa rekisteriä kulutuksesta. Näin ollen vientiä harjoittava tuottaja ei pystynyt esittämään yhtään lisäyksen 4H mukaista selvitystä AAS-lisensseistään, vaikka se selitti, että tuotantopanosten kulutus ilmoitettiin sen kulutusta koskevien tekijöiden perusteella.

3.1.4. AAS-järjestelmää koskevat päätelmät

(55) Vapautus tuontitulleista on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja 3 artiklan 2 kohdan mukaista tukea eli Intian viranomaisten taloudellista tukea, koska siinä luovutaan tulleista, jotka muutoin kannettaisiin, ja siitä koituu etua tutkitulle viejälle, koska se parantaa tämän maksuvalmiutta.

(56) Lisäksi tosiasiallisen maastaviennin AAS-tuki on oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa. Yritys ei voi saada tukia tästä järjestelmästä ilman vientisitoumusta.

(57) Tässä tapauksessa sovellettua alajärjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) sääntöjen mukainen. Intian viranomaiset eivät soveltaneet tehokasta tarkistusjärjestelmää tai -menettelyä varmistaakseen, käytettiinkö tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II oleva 4 alakohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II kohdan 2 alakohta). Tarkastelun kohteena olevan tuotteen SION-vakionormien ei myöskään katsota olevan riittävän tarkkoja, eikä niitä sinällään voida pitää todellisen kulutuksen arviointiin soveltuvana tarkistusjärjestelmänä, koska vakionormit on laadittu niin, että Intian viranomaiset eivät voi riittävän tarkkaan varmentaa niiden perusteella sitä, millaisia tuotantopanosmääriä vientituotannossa on kulutettu. Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellaista olisi vaadittava, kun käytössä ei ole tehokasta tarkistusjärjestelmää (perusasetuksen liitteessä II oleva 5 alakohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 alakohta).

(58) Kyseinen alajärjestelmä mahdollistaa siis tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.

3.1.5. Tuen määrän laskeminen

(59) Koska sallittua tullinpalautusjärjestelmää tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmää ei sovelleta, komissio tarkasti asianomaisten tuotantopanosten todellisen kulutusasteen. Komissio totesi todellisen kulutusasteen olevan hieman SION-vakionormia alempi. Yritys väitti, että se lopettaa asianomaiset lisenssit todellisen kulutuksen perusteella, minkä vuoksi palautuksia ei tehdä liikaa, mutta yhtään lisenssiä ei tarkastuksen ajankohtana ollut lopetettu, joten komissio ei pystynyt todentamaan asiaa. Koska lisenssit myönnettiin SION-vakionormien perusteella ja tosiasiallisesti sovellettua tarkastamisjärjestelmää ei ollut, yritys saattoi lopettaa lisenssit käyttäen SION-vakionormeja kulutusasteena. Siinä tapauksessa ero todellisen kulutusasteen ja SION-vakionormiin perustuvan ilmoitetun kulutusasteen välillä johtaisi liialliseen tullinpalautukseen, joka mahdollistaisi tasoitustullin käyttöönoton perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaisesti.

(60) Liiallinen palautus olisi perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti jaettava tarkastelun kohteena olevan tuotteen viennin kokonaisliikevaihdolla (nimittäjä) tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.

(61) Kun otetaan huomioon, miten pieni SION-vakionormin ja todellisen kulutusasteen välinen ero oli, myös liiallinen palautus ja siitä johtuva tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä olisi ollut vähäpätöinen, jos koko lisenssi olisi lopetettu SION-vakionormin perusteella. Näin ollen komissio vahvisti, että tukiprosentti tämän järjestelmän perusteella tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli vähäpätöinen mutta kuitenkin positiivinen. Siksi komissio päätteli, että tätä tukea olisi edelleen pidettävä tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavana.

3.2. Tullinpalautusjärjestelmä (Duty Drawback Scheme, DDS); perustana sääntö 3(2)

(62) Komissio vahvisti, että yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat hyödynsivät DDS-järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

3.2.1. Oikeusperusta

(63) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla sovellettava oikeusperusta olivat tullien ja valmisteverojen palautusjärjestelmää koskevat säännöt 1995 (Custom & Central Excise Duties Drawback Rules 1995), jäljempänä ’vuoden 1995 DDS-säännöt’, sellaisina kuin ne ovat muutettuina vuonna 2006 (16) ja jotka korvattiin myöhemmin tullien ja valmisteverojen palautusjärjestelmää koskevilla säännöillä 2017 (17) (Customs and Central Excise Duties Drawback Rules, 2017), jäljempänä ’vuoden 2017 säännöt’, jotka tulivat voimaan 1 päivänä lokakuuta 2017. Vuoden 1995 DDS-sääntöjen säännöllä 3(2) säännellään tullien vapautusjärjestelmän laskentamenetelmää. Kyseisten DDS-sääntöjen sääntö 12(1)(a)(ii) koskee vakuutusta, joka vientiä harjoittavien tuottajien on annettava voidakseen hyötyä järjestelmästä. Nämä säännöt ovat pysyneet samoina vuoden 2017 DDS-säännöissä, joissa ne vastaavat sääntöjä 3(2) ja 13(1)(a)(ii).

(64) Lisäksi yleiskirjeessä nro 24/2001 (18) on erityisiä täytäntöönpano-ohjeita säännöstä 3(2) ja vakuutuksesta, joka viejien on annettava säännön 12(1)(a)(ii) nojalla.

(65) Vuoden 1995 DDS-sääntöjen säännön 4 mukaan keskushallinto voi tarkistaa säännön 3 nojalla määritettyjä määriä tai prosenttiosuuksia. Hallitus on tehnyt useita muutoksia, ja viimeksi tasoja on tarkistettu 16 päivänä marraskuuta 2015 annetulla tiedonannolla nro 110/2015 – CUSTOMS (N.T.) (19) ja 31 päivänä lokakuuta 2016 annetulla tiedonannolla nro 131/2016 – CUSTOMS (N.T.) (20). Tämän tuloksena taso oli tarkastelun kohteena olevan tuotteen osalta tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana 1,5 prosenttia vientituotteiden FOB-arvosta.

3.2.2. Tukikelpoisuus

(66) Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea kaikki valmistajaviejät ja kauppiasviejät.

3.2.3. Käytännön toteutus

(67) Tässä järjestelmässä kaikilla tukikelpoisia tuotteita vievillä yrityksillä on oikeus saada palautuksena määrä, joka vastaa tiettyä prosenttiosuutta vientituotteen ilmoitetusta FOB-arvosta. DDS-sääntöjen säännössä 3(2) täsmennetään, kuinka tuen määrä on laskettava: ”(2) Keskushallinnon on tämän säännön nojalla annettavan palautuksen määrää tai prosenttia määrittäessään otettava huomioon - (a) kunkin luokan keskimääräinen määrä tai arvo taikka niiden ainesten kuvaus, joista tietty tavaraluokka tavanomaisesti tuotetaan tai valmistetaan Intiassa; (b) niiden maahantuotujen ainesten tai valmisteveron alaisten ainesten keskimääräinen määrä tai arvo, jotka käytetään tietyn tavaraluokan tuottamiseen tai valmistamiseen Intiassa; (c) tavaroiden valmistuksessa käytettävien puolivalmisteiden, komponenttien ja välituotteiden valmistuksessa käytetyistä maahantuoduista aineksista tai valmisteveron alaisista aineksista maksetut keskimääräiset tullit; (d) valmistusprosessissa hävikkiin menevistä aineksista ja katalyyttiaineksista maksetut keskimääräiset tullit; jos tällaista hävikkiainesta tai katalyyttiainesta käytetään uudelleen missä tahansa valmistusprosessissa tai sitä myydään, uudelleen käytetystä hävikkiaineksesta ja katalyyttiaineksesta maksetut keskimääräiset tullit on myös vähennettävä; (e) vientitavaroiden säilytykseen tai pakkaamiseen käytetyistä maahantuoduista aineksista tai valmisteveron alaisista aineksista maksetut keskimääräiset tullit; (f) muut tiedot, joita keskushallinto pitää relevantteina tai hyödyllisinä tässä yhteydessä.”

(68) Toisin sanoen Intian viranomaiset katsoivat, että korvattava määrä perustui maahantuoduista raaka-aineista maksettujen relevanttien tullien toimialan laajuisiin keskimääräisiin arvoihin ja toimialan keskimääräiseen käyttöosuuteen; tiedot kerättiin Intian hallituksen edustavina pitämiltä tukikelpoisten vientituotteiden valmistajilta. Intian viranomaiset ilmoittavat korvattavan määrän prosenttiosuutena tukikelpoisten vientituotteiden keskimääräisestä vientiarvosta.

(69) Intian viranomaiset käyttävät tätä prosenttiosuutta laskettaessa tullinpalautusta, johon kaikki tukikelpoiset viejät ovat oikeutettuja. Intian viranomaiset määrittävät tason tämän järjestelmän osalta tuotekohtaisesti. Tarkastelun kohteena olevan tuotteen osalta taso oli tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana 1,5 prosenttia, kuten johdanto-osan 65 kappaleessa selvitetään.

(70) Jotta yritys voi saada etuutta tästä järjestelmästä, sen on harjoitettava vientiä. Kun lähetystä koskevat yksityiskohtaiset tiedot syötetään tullin palvelimelle, ilmoitetaan, että vienti tapahtuu DDS-järjestelmän mukaisesti, ja DDS-määrä vahvistetaan peruuttamattomasti. Kun rahtiyritys on tehnyt yleisen vienti-ilmoituksen (Export General Manifest) ja tulli on verrannut asiakirjaa lähetysasiakirjaan ja hyväksynyt sen, kaikki palautusmäärän maksun hyväksymisen edellytykset täyttyvät ja se voidaan maksaa joko suoraan viejän pankkitilille tai sekkinä.

(71) Viejän on lisäksi esitettävä näyttö viennin toteutumisesta pankkitositteella (Bank Realisation Certificate, jäljempänä ’BRC’). Asiakirja voidaan antaa sen jälkeen, kun palautusmäärä on maksettu, mutta Intian viranomaiset perivät maksetun määrän takaisin, jos viejä ei toimita BRC-tositetta annetussa määräajassa.

(72) Palautusmäärä voidaan käyttää mihin tahansa tarkoitukseen, ja Intian kirjanpitonormien mukaisesti määrä on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteisena tulona.

(73) Asianomaisessa lainsäädännössä ja hallinnollisissa ohjeissa säädetään, ettei Intian tullihallinnon pitäisi vaatia näyttöä siitä, että tullinpalautusta pyytäneelle viejälle olisi aiheutunut tai että sille aiheutuisi tullivelkaa vientituotteiden valmistuksessa tarvittavien raaka-aineiden tuonnista. (21) Tarkastuskäynnin aikana Intian viranomaiset saivat vahvistuksen sille, että yritykset, jotka hankkisivat kaikki vietyyn PET:hen käytetyt raaka-aineet kotimaasta, saisivat silti edellä mainitun säännön 3(2) mukaisesti lasketun tuen kokonaisuudessaan. Tutkimuksessa kävi myös ilmi, että käytännössä näin on tapahtunut yhden yhteistyössä toimineen viejän tapauksessa; tämä yritys hyödynsi DDS-etuuksia, vaikka se ei ollut maahantuonut ollenkaan tarkastelun kohteena olevan tuotteen tuotantoon käytettyjä pääasiallisia raaka-aineita (puhdistettu tereftaalihappo, jäljempänä ’PTA’, ja monoetyleeniglykoli, jäljempänä ’MEG’).

3.2.4. DDS-järjestelmää koskevat päätelmät

(74) DDS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tukea. Niin kutsuttu tullinpalautusmäärä on Intian viranomaisten antamaa taloudellista tukea, koska se on muodoltaan kantamatta jäänyttä tuloa (toisin sanoen Intian viranomaisten väitetysti kantamia tuontitulleja, joista palautetaan tai peruutetaan liikaa). Näiden varojen käytölle ei ole mitään rajoituksia. Lisäksi tullinpalautuksesta koituu etua viejälle, koska se lisää viejän maksuvalmiutta Intian viranomaisten palauttamien tai peruuttamien tuontitullien määrällä.

(75) Intian viranomaiset määrittävät vientiin sovellettavan tullinpalautuksen tason tuotekohtaisesti. Vaikka tukeen viitataan tullinpalautuksena, järjestelmässä ei kuitenkaan ole kaikkia ominaisuuksia, joiden perusteella sitä voitaisiin pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä; se ei myöskään ole perusasetuksen liitteessä I olevan I kohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) sääntöjen mukainen. Viejille suoritettu käteismaksu ei välttämättä liity raaka-aineiden tuontitullien tosiasiallisiin maksuihin, eikä se ole tullihyvitys raaka-aineiden aiemman tai tulevan tuonnin tuontitullien korvaamiseksi. Käyttöön ei myöskään ole otettu järjestelyä tai menettelyä sen tarkistamiseksi, mitä tuotantopanoksia käytetään vientituotteiden tuotannossa ja millaisina määrinä niitä käytetään. Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellaista olisi vaadittava, kun käytössä ei ole tehokasta tarkistusjärjestelmää (perusasetuksen liitteessä II oleva 5 alakohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 alakohta).

(76) Maksu, jonka Intian viranomaiset suorittavat viejien harjoittaman viennin jälkeen, on vientituloksesta riippuvainen, minkä vuoksi tämä järjestelmä on katsottava erityiseksi ja tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaksi tueksi perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti.

(77) Edellä esitetyn perusteella päätellään, että DDS-järjestelmä mahdollistaa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.

3.2.5. Tuen määrän laskeminen

(78) Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti komissio laski tuen määrän sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä komissio katsoi, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis maksettava palautusmäärä, joka on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan, josta muun muassa käy ilmi kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä määrä. Edellä mainitun perusteella komissio katsoi, että on asianmukaista pitää järjestelmän piirissä tehdyistä vientitapahtumista tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana saatujen määrien summaa DDS-järjestelmästä saatuna etuna.

(79) Toinen vientiä harjoittavista tuottajista esitti näyttöä MEG:n – joka on toinen yrityksen PET:n valmistukseen käyttämistä kahdesta pääasiallisesta raaka-aineesta – tuonnissa maksetuista tullimaksuista. Vaikka käytössä ei ollut järjestelyä tai menettelyä sen varmistamiseksi, mitä tuotantopanoksia käytettiin vientituotteiden tuotannossa ja missä määrin niitä siinä on käytetty, komissio tarkisti väitteen perusasetuksen liitteessä II olevan 5 kohdan mukaisesti. Tarkistuksessa vahvistettiin, että kaikki PET:n tuotannossa käytetty MEG oli tuotu ja että ilmoitettu tuontitullien määrä oli tosiasiallisesti maksettu tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana vietyyn PET:iin sisällytetyn MEG:n osalta. Komissio laski tällä perusteella tuen tason ainoastaan liiallisen palautuksen pohjalta.

(80) Komissio suhteutti tuen määrän perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelun kohteena olevan tuotteen viennin kokonaisliikevaihtoon (nimittäjä) tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.

(81) Komissio vahvisti, että tukiprosentti tämän järjestelmän perusteella tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli IDIPL:n osalta 0,38 prosenttia ja RIL:n osalta 1,44 prosenttia. Siksi komissio totesi, että tätä tukea pidetään edelleen tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavana.

3.3. Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)

(82) Komissio vahvisti, että asianomaiset vientiä harjoittavat tuottajat saivat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla EPCGS-järjestelmästä etuja, jotka liittyivät tarkastelun kohteena olevaan tuotteeseen.

3.3.1. Oikeusperusta

(83) EPCGS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FTP 2015-20:n ja päivitetyn FTP 2015-20:n luvussa 5 sekä HOP 2015-20:n ja päivitetyn HOP 2015-20:n luvussa 5.

3.3.2. Tukikelpoisuus

(84) Tämän toimenpiteen mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin ja palveluntarjoajiin.

3.3.3. Käytännön toteutus

(85) Tiettyyn vientivelvoitteeseen sitoutunut yritys voi tuoda (uusia ja käytettyjä, enintään kymmenen vuotta vanhoja) tuotantohyödykkeitä alennetulla tullilla. Intian viranomaiset antavat tätä varten pyynnöstä maksullisen EPCGS-lisenssin. Järjestelmässä sovelletaan kaikkiin sen mukaisesti tuotuihin tuotantohyödykkeisiin alennettua tuontitullia. Vientivelvoitteen täyttämiseksi maahantuotuja tuotantohyödykkeitä on käytettävä tietyn vientiin tarkoitettujen tuotteiden määrän tuottamiseen tiettynä aikana. FTP 2015-20:n ja päivitetyn FTP 2015-20:n mukaan tuotantohyödykkeitä voi tuoda nollatullilla EPCGS-järjestelmän nojalla. Vientivelvoite on säästetyn tullin määrä kuusinkertaisena, ja se on täytettävä kuuden vuoden kuluessa.

(86) EPCGS-lisenssin haltija voi hankkia tuotantohyödykkeet myös kotimarkkinoilta. Tällöin tuotantohyödykkeiden kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi tuoda tullitta maahan kyseisten tuotantohyödykkeiden valmistuksessa tarvittavia osia. Vaihtoehtoisesti kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi saada vientiin rinnastettavassa toiminnassa saatavat edut toimittaessaan tuotantohyödykkeitä EPCGS-lisenssin haltijalle.

3.3.4. EPCGS-järjestelmää koskevat päätelmät

(87) EPCGS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Tullinalennus on Intian viranomaisten taloudellista tukea, koska kyseinen etu vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi siitä koituu viejälle tullinalennuksen suuruinen etuus.

(88) EPCGS-järjestelmä on myös oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, koska lisenssejä ei voi saada ilman vientisitoumusta. Tämän vuoksi sen katsotaan olevan perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti erityistä ja tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea.

(89) EPCGS-järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Tuotantohyödykkeet eivät kuulu perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa vahvistettujen sallittujen järjestelyjen piiriin, koska niitä ei käytetä vientituotteiden tuotannossa.

3.3.5. Tuen määrän laskeminen

(90) Komissio laski tuen määrän perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien perusteella jakamalla sen ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa kyseisellä tuotannonalalla. Tuen määrä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla laskettiin jakamalla maksamattomien tullien kokonaismäärä poistoajalla. Näin laskettua tarkastelua koskevalle tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää on oikaistu lisäämällä siihen kyseisen ajanjakson korko, jotta määrä ilmentäisi ajan myötä saavutetun edun koko arvoa. Tutkimusajanjaksolla Intiassa voimassa ollutta kaupallista korkoa pidettiin soveltuvana korkona tähän tarkoitukseen.

(91) Yksikään intialaisista vientiä harjoittavista tuottajista ei vaatinut tuen saamisesta aiheutuneiden kustannusten vähentämistä tuen kokonaismäärästä, mihin niillä on oikeus 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti.

(92) Komissio suhteutti tuen määrän perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkastelun kohteena olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.

(93) Edellä esitetyn perusteella komissio vahvisti, että tukiprosentti tämän järjestelmän perusteella tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli IDIPL:n osalta 0,09 prosenttia ja RIL:n osalta 0,30 prosenttia. Siksi komissio totesi, että tätä tukea pidetään edelleen tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavana.

3.4. Intialaisten tuotteiden vientijärjestelmä (Merchandise Export from India Scheme, MEIS)

(94) Todettiin, että molemmat yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat saivat etuuksia MEIS-järjestelmästä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

3.4.1. Oikeusperusta

(95) MEIS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FTP 2015-20:n ja päivitetyn FTP 2015-20:n luvussa 3 sekä HOP 2015-20:n ja päivitetyn HOP 2015-20:n luvussa 3.

(96) MEIS-järjestelmä tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 2015.

3.4.2. Tukikelpoisuus

(97) Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea kaikki valmistajaviejät ja kauppiasviejät.

3.4.3. Käytännön toteutus

(98) Tukikelpoiset yritykset voivat saada etua MEIS-järjestelmästä, kun ne vievät tiettyjä tuotteita tiettyihin maihin, jotka on luokiteltu ryhmiin A (perinteiset markkinat, kaikki EU:n jäsenvaltiot mukaan luettuina), B (kehittyvät markkinat ja painopistemarkkinat) ja C (muut markkinat). Kuhunkin ryhmään kuuluvat maat sekä tuotteet ja vastaavat hyvitysprosentit luetellaan päivitetyn HOP:n lisäyksessä 3B.

(99) Etu on muodoltaan tullihyvitys, jonka suuruus on tietty prosenttiosuus viennin FOB-arvosta.

(100) MEIS-järjestelmän tullessa voimaan huhtikuussa 2015 tarkastelun kohteena oleva tuote ei sisältynyt lisäykseen 3B, eikä se näin ollen ollut tukikelpoinen MEIS-etuuksien osalta. PET:n vienti ryhmien A ja B maihin tuli kuitenkin MEIS-järjestelmän osalta tukikelpoiseksi 29 päivänä lokakuuta 2015 yleisellä ilmoituksella N:o 44/2015-2020, ja tuen määräksi tuli 2 prosenttia viennin FOB-arvosta. Vienti ryhmän C maihin tuli tukikelpoiseksi samalla 2 prosentin etuudella 4 päivänä toukokuuta 2016 yleisellä ilmoituksella N:o 06/2015-2020.

(101) FTP 2015-20:n ja päivitetyn FTP 2015-20:n kohdan 3.06 mukaisesti järjestelmään eivät sisälly tietyt vientityypit, esimerkiksi tuotujen tai kauttakuljetettujen tavaroiden vienti, vientiin rinnastettavat toimitukset, palvelujen vienti sekä erityistalousalueilla toimivien yksikköjen ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen viennin liikevaihto.

(102) MEIS-tullihyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja voimassa 18 kuukauden ajan niiden myöntämisestä, ja 1 päivästä tammikuuta 2016 alkaen myönnetyt tullihyvitysoikeudet ovat voimassa 24 kuukauden ajan niiden myöntämispäivästä päivitetyn HOP 2015-20:n kohdan 3.13 mukaisesti. Niitä voidaan käyttää i) tuotantopanosten tai hyödykkeiden tuonnin tullien maksamiseen, tuotantohyödykkeet mukaan luettuina, ii) kotimaisten tuotantopanos- tai hyödykehankintojen valmisteverojen maksamiseen, tuotantohyödykkeet mukaan luettuina, sekä iii) palveluhankintojen palveluveron maksamiseen.

(103) MEIS-järjestelmän mukaisia etuuksia koskeva hakemus on jätettävä sähköisesti ulkomaankaupan pääosaston verkkosivustolla. Sähköiseen hakemukseen on liitettävä asiaa koskevat asiakirjat (lähetysasiakirjat, pankkitositteet ja asiakirjat, jotka vahvistavat purkamisen). Intian viranomaisten asianomainen alueviranomainen myöntää tullihyvityksen asiakirjojen tarkastuksen jälkeen. Alueviranomainen ei vaikuta tullihyvitysten myöntämiseen, kunhan viejä toimittaa asiaan liittyvät asiakirjat.

3.4.4. MEIS-järjestelmää koskevat päätelmät

(104) MEIS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. MEIS-tullihyvityksissä on kyse Intian viranomaisten antamasta taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuotantohyödykkeistä kannettavien tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. MEIS-tullihyvityksestä koituu myös etua viejälle, jonka ei tarvitse maksaa kyseisiä tuontitulleja.

(105) Lisäksi MEIS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea.

3.4.5. Tuen määrän laskeminen

(106) Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti komissio laski tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrän sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä komissio katsoi, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Intian viranomaiset myöntävät tuolla hetkellä tullihyvityksen, jonka vientiä harjoittava tuottaja kirjaa saatavaksi ja jonka vientiä harjoittava tuottaja voi milloin tahansa ottaa käyttöön. Tämä on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan. Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi, että on asianmukaista pitää järjestelmän piirissä tehdyistä vientitapahtumista tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana saatujen rahamäärien summaa MEIS-järjestelmästä saatuna etuna.

(107) Komissio suhteutti tuen määrän perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkastelun kohteena olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.

(108) Edellä esitetyn perusteella komissio vahvisti, että tukiprosentti tämän järjestelmän perusteella tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli IDIPL:n osalta 1,92 prosenttia ja RIL:n osalta 1,94 prosenttia. Siksi komissio totesi, että tätä tukea pidetään edelleen tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavana.

3.5. Gujaratin osavaltion sähköverosta vapauttamisen järjestelmä (Gujarat Electricity Duty Exemption Scheme, GEDES)

(109) Komissio totesi, että yksi yritys hyödynsi tätä toimenpidettä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tälle yritykselle koitunut etu vaikutti kuitenkin olevan vähäpätöinen, joten komissio päätti olla tutkimatta toimenpidettä tarkemmin, koska toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevien tarkastelujen yhteydessä ei ole tarpeen määrittää tuen tarkkaa määrää (vaan ainoastaan tuen jatkuminen).

3.6. Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä

(110) Edellä esitetyn perusteella komissio totesi, että perusasetuksen säännösten mukaisesti tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien yhteismäärä arvo-osuutena ilmaistuna oli otokseen valittujen kahden vientiä harjoittavien tuottajan osalta 2,3 prosenttia ja 3,6 prosenttia, mikä osoittaa tuen jatkuneen tarkastelujakson aikana. Taulukko 1 Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien yksittäisten tukien tukiprosentit DDS EPCGS MEIS YHTEENSÄ IDIPL 0,38 % 0,09 % 1,92 % 2,3 % RIL 1,44 % 0,30 % 1,94 % 3,6 %

3.7. Päätelmät tuen jatkumisen todennäköisyydestä

(111) Perusasetuksen 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittiin, johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen tuen jatkumiseen.

(112) Kuten johdanto-osan 30–109 kappaleessa esitetään, tarkastelun kohteena olevan tuotteen intialaisten viejien todettiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla edelleen saaneen etua Intian viranomaisten antamista tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavista tuista.

(113) Tukijärjestelmistä annetaan toistuvasti etuja, eikä ole merkkejä siitä, että nämä etuudet poistettaisiin käytöstä lähitulevaisuudessa. Kukin viejä on lisäksi tukikelpoinen useassa eri tukijärjestelmässä.

(114) Lisäksi tarkasteltiin, vietäisiinkö unioniin merkittäviä määriä, jos toimenpiteet kumottaisiin.

(115) Intia on tarkastelun kohteena olevan tuotteen suuri tuottaja. Tutkimuksen aikana kerättyjen tietojen perusteella Intian tuotantokapasiteetti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli noin 1 500 000 – 2 300 000 tonnia. Näin ollen kotimaisen kysynnän ylittävä kapasiteetti oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla arviolta 800–900 tuhatta tonnia, mikä on noin 25 prosenttia unionin kokonaiskulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

(116) Tästä syystä on erittäin todennäköistä, että tarkastelun kohteena olevan tuotteen unioniin suuntautuvan tuetun viennin määrä – joka oli merkittävä jo tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana – kasvaisi siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumottaisiin. Näin ollen komissio totesi, että tuen jatkuminen oli todennäköistä.

4. VAHINGON JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS

4.1. Unionin tuotannonalan ja unionin tuotannon määritelmä

(117) Samankaltaista tuotetta valmisti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 21 unionin tuottajaa. Pyynnön esittäjä edustaa näistä tuottajista kolmea. Asianomaiset 21 unionin tuottajaa muodostavat perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdassa ja 10 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun ’unionin tuotannonalan’. Kuten 22 kappaleessa selostetaan, kyseessä olevat kolme unionin tuottajaa valittiin otokseen, ja niiden osuus unionin kokonaistuotannosta on noin 37 prosenttia.

(118) Jotkin asianomaiset osapuolet väittivät, että unionin tuotannonalan ja intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien välillä on monia erilaisia kytköksiä, jotka olisi tutkittava huolellisesti. Tutkimuksessa vahvistettiin, että yksiköiden välillä ei ole kaupallisia tai hallinnollisia yhteyksiä unionin markkinoiden osalta, joten yhtään unionin tuottajaa ei ollut syytä jättää ’unionin tuotannonalan’ ulkopuolelle.

(119) Lisäksi yksi asianomainen osapuoli väitti päätelmien ilmoittamisen jälkeen, että erään unionin tuottajan sisällyttäminen otokseen ja siihen etuyhteydessä oleva vientiä harjoittava tuottaja Intiassa heikensivät vakavalla tavalla tutkimukseen liittyvien menettelyjen laillisuutta. Ensiksikin, kuten 22 kappaleessa todetaan, unionin tuottajien otoksen katsottiin edustavan unionin tuotannonalaa, eikä asiasta saatu huomautuksia. Toiseksi, kyseisen unionin tuottajan ja siihen etuyhteydessä olevan vientiä harjoittavan tuottajan välinen suhde ei vaikuttanut kyseisen unionin tuottajan toimintaan unionin markkinoilla, koska unionin tuottaja ja vientiä harjoittava tuottaja tekivät unionin markkinoilla toteutettavia toimia koskevat liiketoimintapäätöksensä toisistaan riippumatta. Unionin tuottajan hintoja koskevat päätökset tehtiin raaka-aineen hinnanvaihtelujen, tarjonnan ja kysynnän kehittymisen, valuuttakurssien vaihtelujen, rahtikustannusten ja unionin markkinoiden muun kehityksen, kuten tekstiiliteollisuuden olosuhteiden, perusteella. Siksi komissio katsoi, että kyseisen unionin tuottajan suhde asianomaiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan ei vaikuttanut unionin tuottajan toimintaan. Lopuksi komissio totesi, etteivät tämän asianomaisen osapuolen väite tai tutkimus sinänsä tuoneet esiin mitään tekijöitä, jotka vääristäisivät tässä tutkimuksessa tehtäviä havaintoja siitä syystä, että kyseinen unionin tuottaja sisällytettiin unionin tuotannonalan määritelmään. Tältä osin komissio muistuttaa, että perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdassa annetaan mahdollisuus (”voidaan”) jättää kotimaisia tuottajia unionin tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle tapauksissa, joissa ne ovat etuyhteydessä vientiä harjoittaviin tuottajiin, mutta ei vaadita komissiota tekemään niin. Sen vuoksi tämä väite oli hylättävä.

4.2. Unionin kulutus

(120) Komissio määritti unionin kulutuksen laskemalla yhteen i) otokseen valittujen unionin tuottajien myynnin, jota koskevat tiedot oli saatu todennetuista kyselylomakevastauksista, ii) otokseen kuulumattomien yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien myynnin, jota koskevat tiedot oli saatu pyynnön esittäjältä, iii) Eurostatin tietoihin perustuvan tuonnin asianomaisesta maasta ja kaikista kolmansista maista.

(121) Tämän perusteella unionin kulutus kehittyi seuraavasti: Taulukko 2 Unionin kulutus 2014 2015 2016 2017 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Unionin kulutus (tonnia) 3 066 080 3 367 935 3 541 644 3 594 779 3 529 250 Indeksi (2014 = 100) 100 110 116 117 115 Lähde: otokseen valittujen unionin tuottajien kyselylomakevastaukset, tarkastelupyyntö, pyynnön esittäjän toimittamat tiedot, Eurostat.

(122) Tällä perusteella unionin kulutus kasvoi 15 prosenttia tarkastelujaksolla.

4.3. Tuonti Intiasta

4.3.1. Määrä ja markkinaosuus

(123) Intiasta tulevan tuonnin määrät perustuvat Eurostatin tilastoihin. Komissio vahvisti tuonnin markkinaosuuden johdanto-osan 119 kappaleessa määritetyn unionin kulutuksen perusteella. Taulukko 3 Tuontimäärä ja markkinaosuus 2014 2015 2016 2017 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Intia Tuonnin määrä (tonnia) 32 220 39 235 134 550 162 913 156 675 Indeksi (2014 = 100) 100 122 418 506 486 Markkinaosuus 1,1 % 1,2 % 3,8 % 4,5 % 4,4 % Lähde: Eurostat.

(124) Intiasta tulevan tuonnin määrä lähes viisinkertaistui tarkastelujakson aikana ja ylsi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 156 675 tonniin, mikä vastaa 4,4 prosentin markkinaosuutta unionissa.

4.3.2. Hinnat ja hintojen alittavuus

(125) Intiasta unioniin tulevan tuonnin keskimääräinen hinta kehittyi seuraavasti: Taulukko 4 Tuontihinta 2014 2015 2016 2017 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Intia Tuontihinnat (euroa/tonni) 1 063 811 776 897 916 Indeksi (2014 = 100) 100 76 73 84 86 Lähde: Eurostat.

(126) Intiasta peräisin olevan tuonnin keskimääräinen hinta laski 14 prosenttia tarkastelujaksolla. Tarkemmin katsottuna se laski 27 prosenttia vuosien 2014 ja 2016 välillä ja alkoi sen jälkeen nousta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Hintojen nousu myöhemmin johtui PET:n kasvaneesta kysynnästä, jonka aiheuttivat eräiden tuotantolinjojen sulkeminen eri puolilla maailmaa ja PET:n tuleminen suosituimmaksi pakkausmateriaaliksi.

(127) Komissio määritti hinnan alittavuuden tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vertaamalla seuraavia:

(128) otokseen valittujen unionin tuottajien etuyhteydettömiltä asiakkailta unionin markkinoilla veloittamat keskimääräiset myyntihinnat, jotka on oikaistu noudettuna lähettäjältä -tasolle, ja

(129) vastaavat intialaisten yhteistyössä toimineiden tuottajien ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta unionin markkinoille tulevassa tuonnissa veloittamat keskimääräiset hinnat, jotka on määritetty CIF-tasolla (kulutus, vakuutus ja rahti maksettuina), tasoitustulli mukaan luettuna, ja oikaistu asianmukaisesti tuonnin jälkeisten kustannusten huomioon ottamiseksi.

(130) Hintavertailu tehtiin samassa kaupan portaassa; hintoja oikaistiin tarvittaessa, kun niistä oli ensin vähennetty alennukset ja hyvitykset. Vertailun tulos ilmaistiin prosentteina otokseen valittujen unionin tuottajien liikevaihdosta tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Vertailu osoitti, että hinnan alittavuutta ei ollut tarkastelujakson aikana. Jos voimassa oleva tasoitustulli kuitenkin jätetään pois, hinnan alittavuuden marginaalit kahden intialaisen yhteistyössä toimineen tuottajan osalta ovat 1,7 prosenttia ja 7,1 prosenttia eli keskimäärin 3 prosenttia.

4.3.3. Tuonti muista kolmansista maista

(131) Kaikkien muiden kolmansien maiden tuonnin määrä ja keskimääräinen tuontihinta perustuivat Eurostatin tilastoihin. Komissio vahvisti tuonnin markkinaosuuden johdanto-osan 120 kappaleessa määritetyn unionin kulutuksen perusteella. Taulukko 5 Kaikista muista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuus 2014 2015 2016 2017 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Kaikki muut kolmannet maat Tuonnin määrä 726 310 535 848 539 301 617 620 668 050 Indeksi 100 74 74 85 92 Markkinaosuus 23,7 % 15,9 % 15,2 % 17,2 % 18,9 % Keskimääräinen hinta 1 024 939 849 939 949 Indeksi 100 92 83 92 93 Korea Tuonnin määrä 255 597 205 421 219 952 190 640 202 442 Indeksi 100 80 86 75 79 Markkinaosuus 8,3 % 6,1 % 6,2 % 5,3 % 5,7 % Keskimääräinen hinta 1 032 934 844 939 960 Indeksi 100 90 82 91 93 Turkki Tuonnin määrä 31 582 108 757 133 464 125 556 120 171 Indeksi 100 344 423 398 381 Markkinaosuus 1,0 % 3,2 % 3,8 % 3,5 % 3,4 % Keskimääräinen hinta 1 090 950 879 975 991 Indeksi 100 87 81 89 91 Kiina Tuonnin määrä 25 017 19 239 7 347 79 652 109 969 Indeksi 100 77 29 318 440 Markkinaosuus 0,8 % 0,6 % 0,2 % 2,2 % 3,1 % Keskimääräinen hinta 996 895 748 869 881 Indeksi 100 90 75 87 88 Muut kolmannet maat Tuonnin määrä 414 114 202 431 178 538 221 772 235 468 Indeksi 100 49 43 54 57 Markkinaosuus 13,5 % 6,0 % 5,0 % 6,2 % 6,7 % Keskimääräinen hinta 1 015 941 836 944 951 Indeksi 100 93 82 93 94

(132) Kaikista muista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä väheni vuoden 2014 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä 8 prosenttia eli 726 310 tonnista 668 050 tonniin. Kaikista muista kolmansista maista tulevan tuonnin markkinaosuus pysytteli tarkastelujakson aikana 15,2 ja 23,7 prosentin välillä.

(133) Kaikista muista kolmansista maista tulevan tuonnin keskimääräinen hinta laski 7 prosenttia tarkastelujakson aikana. Tarkemmin katsottuna se laski 17 prosenttia vuosien 2014 ja 2016 välillä ja alkoi sen jälkeen nousta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

(134) Eniten tuontia tuli Koreasta (markkinaosuus tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 5,7 %), Turkista (markkinaosuus tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 3,4 %) ja Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’ (markkinaosuus tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 3,1 %). Koreasta tulevan tuonnin määrä pysyi vakaana, ja sen hinnat olivat lähellä unionin tuotannonalan hintoja tarkastelujaksolla. Turkista ja Kiinasta tulevan tuonnin määrä kasvoi merkittävästi. Turkista tulevan tuonnin hinnat olivat unionin tuotannonalan hintoja korkeammat, mutta Kiinasta tulevan tuonnin hinnat alittivat unionin tuotannonalan hinnat jatkuvasti.

(135) Muista kuin edellä mainituista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä väheni huomattavasti, toisin sanoen 43 prosenttia, vuoden 2014 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana. Näiden maiden markkinaosuus pieneni 6,8 prosenttiyksikköä tarkastelujaksolla, 13,5 prosentista vuonna 2014 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson 6,7 prosenttiin. Tuontihinnat kyseisistä maista olivat keskimäärin korkeampia kuin Intiasta tulevan tuonnin hinnat, lukuun ottamatta vuotta 2014.

4.4. Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne

4.4.1. Yleiset huomiot

(136) Komissio tarkasteli perusasetuksen 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti kaikkia merkityksellisiä taloudellisia tekijöitä ja indikaattoreita, joilla oli vaikutusta unionin tuotannonalan tilanteeseen tarkastelujakson aikana.

(137) Kuten 22 kappaleessa mainitaan, unionin tuotannonalalle mahdollisesti aiheutuneen vahingon määrittämisessä sovellettiin otantamenetelmää.

(138) Vahingon määrittämistä varten komissio erotti toisistaan makro- ja mikrotaloudelliset vahinkoindikaattorit. Komissio arvioi koko unionin tuotannonalaan liittyviä makrotaloudellisia indikaattoreita käyttäen tietoja, jotka oli saatu pyynnön esittäjältä ja tarkistettu ristiin joidenkin unionin tuottajien vireillepanoa edeltävässä vaiheessa toimittamien vastausten kanssa ja otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastettujen kyselyvastausten kanssa. Komissio arvioi mikrotaloudelliset indikaattorit otokseen valituilta unionin tuottajilta saatuihin kyselyvastauksiin sisältyvien ja tarkastettujen tietojen perusteella. Molempien tietosarjojen todettiin edustavan unionin tuotannonalan taloudellista tilannetta.

(139) Makrotaloudellisia indikaattoreita ovat tuotanto, tuotantokapasiteetti, kapasiteetin käyttöaste, myyntimäärä, markkinaosuus, kasvu, työllisyys, tuottavuus, tukitasojen merkittävyys ja toipuminen aiemman tuetun tuonnin vaikutuksista.

(140) Mikrotaloudellisia indikaattoreita ovat keskimääräiset yksikköhinnat, yksikkökustannukset, työvoimakustannukset, loppuvarastot, kannattavuus, kassavirta, investoinnit, investointien tuotto ja pääoman saanti.

4.4.2. Makrotaloudelliset indikaattorit

(a) Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste

(141) Unionin tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste yhteensä kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti: Taulukko 6 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste unionin tuottajien osalta 2014 2015 2016 2017 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Tuotantomäärä (tonnia) 2 392 313 2 879 296 2 963 309 2 907 255 2 751 726 Indeksi (2014 = 100) 100 120 124 122 115 Tuotantokapasiteetti (tonnia) 2 952 163 3 351 713 3 368 849 3 323 079 3 110 887 Indeksi (2014 = 100) 100 114 114 113 105 Kapasiteetin käyttöaste 81 % 86 % 88 % 87 % 88 % Lähde: pyynnön esittäjän toimittamat tiedot, otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut kyselylomakevastaukset.

(142) Tuotantomäärä kasvoi 24 prosenttia vuosien 2014 ja 2016 välillä ja pieneni sitten 7 prosenttia vuoden 2016 ja tarkastelua koskevan ajanjakson välillä. Kaiken kaikkiaan kasvua oli tarkastelujakson aikana 15 prosenttia.

(143) Tuotantokapasiteetti kasvoi 14 prosenttia vuosien 2014 ja 2016 välillä ja pieneni sitten 8 prosenttia vuoden 2016 ja tarkastelua koskevan ajanjakson välillä. Kaiken kaikkiaan kapasiteetti kasvoi 5 prosenttia tarkastelujaksolla.

(144) Koska tuotantomäärä kasvoi kapasiteettia enemmän, kapasiteetin käyttöaste nousi 7 prosenttiyksikköä tarkastelujakson aikana.

(b) Myyntimäärä ja markkinaosuus

(145) Unionin tuotannonalan myyntimäärät ja markkinaosuus kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti: Taulukko 7 Unionin tuottajien myyntimäärä ja markkinaosuus 2014 2015 2016 2017 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Myyntimäärä unionissa (tonnia) 2 098 165 2 552 508 2 649 449 2 591 694 2 510 569 Indeksi (2012 = 100) 100 122 126 124 120 Markkinaosuus 68,4 % 75,8 % 74,8 % 72,1 % 71,1 % Lähde: pyynnön esittäjän toimittamat tiedot, otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut kyselylomakevastaukset.

(146) Unionin tuotannonalan kokonaismyynti unionin markkinoilla kasvoi 26 prosenttia vuosien 2014 ja 2016 välillä ja pieneni sitten 5 prosenttia vuoden 2016 ja tarkastelua koskevan ajanjakson välillä. Se kasvoi tarkastelujaksolla kaiken kaikkiaan 20 prosenttia eli enemmän kuin kulutus samana ajanjaksona (+ 15 %). Unionin tuotannonalan markkinaosuus kasvoi 2,7 prosenttiyksikköä tarkastelujakson aikana. Tarkemmin ottaen se kasvoi 7,4 prosenttiyksikköä vuonna 2015 ja pieneni sitten asteittain tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon asti, jolloin se oli 71,10 prosenttia.

(147) Tarkastelujakson aikana unionin tuottajien kytkösmarkkinamyynnin osuus markkinaosuudesta oli 5–7,5 prosenttia. Etuyhteydellisen ja etuyhteydettömän myynnin hintojen havaittiin olevan samaa luokkaa. Näistä syistä pääteltiin, että erillinen analyysi kytkösmarkkinamyynnin vaikutuksesta ei ollut tarpeellinen.

(c) Kasvu

(148) Vuoden 2014 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä unionin kulutus kasvoi 15 prosenttia. Unionin tuotannonalan myyntimäärä kasvoi 20 prosenttia, mikä merkitsi markkinaosuuden kasvamista 2,7 prosenttiyksiköllä.

(d) Työllisyys ja tuottavuus

(149) Työllisyys ja tuottavuus kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti: Taulukko 8 Unionin tuottajien työllisyys ja tuottavuus 2014 2015 2016 2017 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Työntekijöiden lukumäärä 1 421 1 340 1 317 1 310 1 319 Indeksi (2014 = 100) 100 94 93 92 93 Tuottavuus (tonnia/työntekijä) 1 684 2 148 2 249 2 219 2 087 Indeksi (2014 = 100) 100 128 134 132 124 Lähde: pyynnön esittäjän toimittamat tiedot, otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut kyselylomakevastaukset.

(150) Unionin tuotannonalan työllisyys väheni 7 prosenttia tarkastelujakson aikana.

(151) Tuotannon lisääntymisen (lisäys 15 %) ja työllisyyden vähenemisen vuoksi tuottavuus kasvoi 24 prosenttia samana ajanjaksona.

(e) Tukimarginaalin merkittävyys ja toipuminen aiemmasta tuetusta tuonnista

(152) Intiasta peräisin olevan PET:n tuonnissa unioniin määritetyt tukimarginaalit tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla olivat vähimmäistasoa suuremmat. Samaan aikaan Intiasta tulevan tuonnin määrä kasvoi lähes viisinkertaisesti tarkastelujakson aikana, ja se nousi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 4,2 prosenttiin unionin kulutuksesta Sen vuoksi Intiasta tulevan tuonnin tosiasiallisen tukimarginaalin suuruuden vaikutusta unionin tuotannonalaan ei voida pitää vähäpätöisenä.

4.4.3. Mikrotaloudelliset indikaattorit

(a) Hinnat ja niihin vaikuttavat tekijät

(153) Unionin tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat etuyhteydettömille asiakkaille unionissa kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti: Taulukko 9 Keskimääräiset myyntihinnat unionissa ja yksikkökustannukset 2014 2015 2016 2017 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Keskimääräinen yksikkömyyntihinta unionissa (euroa/tonni) 1 037 926 841 964 963 Indeksi (2014 = 100) 100 89 81 93 93 Tuotannon yksikkökustannukset (euroa/tonni) 1 087 932 839 936 943 Indeksi (2014 = 100) 100 86 77 86 87 Lähde: otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut kyselyvastaukset.

(154) Unionin tuotannonalan keskimääräinen yksikkömyyntihinta etuyhteydettömille asiakkaille unionissa laski 19 prosenttia vuosien 2014 ja 2016 välillä ja nousi sitten 14 prosenttia tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon mennessä, jolloin se oli 963 euroa/tonni. Vuodesta 2017 alkaen hintojen nousuun vaikutti PET:n kasvanut kysyntä, joka johtui eräiden tuotantolinjojen sulkemisesta eri puolilla maailmaa ja PET:n tulemisesta vaihtoehtoiseksi ja suosituimmaksi pakkausmateriaaliksi.

(155) Unionin tuotannonalan keskimääräiset tuotantokustannukset laskivat enemmän, 23 prosenttia, vuosien 2014 ja 2016 välillä ja nousivat sitten 12 prosenttia tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson loppuun mennessä. Tärkein tekijä, joka vaikutti tuotannon yksikkökustannusten laskuun, oli raaka-aineen hinnanlasku. (22)

(b) Työvoimakustannukset

(156) Keskimääräiset työvoimakustannukset kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti: Taulukko 10 Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti 2014 2015 2016 2017 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti (euroa/työntekijä) 58 466 57 511 62 935 60 855 59 934 Indeksi (2014 = 100) 100 98 108 104 103 Lähde: otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut kyselyvastaukset.

(157) Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohden kasvoivat tarkastelujakson aikana 3 prosenttia.

(c) Loppuvarastot

(158) Varastot kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti: Taulukko 11 Loppuvarastot 2014 2015 2016 2017 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Loppuvarastot 45 042 37 339 51 941 48 648 34 139 Indeksi (2014 = 100) 100 83 115 108 76 Loppuvarastot prosentteina tuotannosta 5 % 4 % 5 % 5 % 3 % Lähde: otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut kyselyvastaukset.

(159) Otokseen valittujen unionin tuottajien loppuvarastot pienenivät 24 prosenttia tarkastelujaksolla. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla varastot olivat noin 3 prosenttia niiden tuotannosta.

(d) Kannattavuus, kassavirta, investoinnit, investointien tuotto ja pääoman saanti

(160) Kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja investointien tuotto kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti: Taulukko 12 Kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja investointien tuotto 2014 2015 2016 2017 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Etuyhteydettömille asiakkaille unionissa tapahtuneen myynnin kannattavuus (% liikevaihdosta) – 4,2 % – 0,3 % – 0,6 % 3,0 % 3,7 % Kassavirta (euroa) 54 520 838 20 681 479 16 077 625 46 069 828 61 135 843 Indeksi (2014 = 100) 100 38 29 84 112 Investoinnit (euroa) 14 343 485 4 307 874 7 853 405 22 224 623 21 729 502 Indeksi (2012 = 100) 100 30 55 155 151 Investointien tuotto – 11,8 % 0,3 % – 0,6 % 9,7 % 12,0 % Lähde: otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut kyselyvastaukset.

(161) Komissio määritti unionin tuotannonalan kannattavuuden ilmaisemalla samankaltaisen tuotteen myynnistä etuyhteydettömille asiakkaille unionissa saadun nettovoiton ennen veroja prosentteina tämän myynnin liikevaihdosta. Unionin tuotannonalan kannattavuus oli negatiivinen tarkastelujakson alusta vuoteen 2016 asti, minkä jälkeen se parani ja nousi 3,7 prosenttiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Se pysyi kuitenkin huomattavasti alle alkuperäisessä tarkastelua koskevassa tutkimuksessa määritetyn tavoitevoiton, joka on 7 prosenttia. (23)

(162) Nettokassavirta on unionin tuottajan kyky rahoittaa itse toimintaansa. Nettokassavirta pieneni tarkastelujakson alusta vuoteen 2016 asti ja alkoi kasvaa vuodesta 2017 eteenpäin. Kasvua oli tarkastelujakson aikana 12 prosenttia. Kasvuun vaikutti eniten saatu voitto.

(163) Unionin tuottajien tarkastelun kohteena olevaan tuotteeseen tekemät vuotuiset investoinnit tarkastelujaksolla alkoivat kasvaa vasta vuodesta 2017 kannattavuuden käännyttyä positiiviseksi. Investoinnit olivat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 21 miljoonaa euroa, mikä vastaa 9:ää prosenttia kyseessä olevaan tuotteeseen liittyvistä kokonaisnettovaroista. Investoinnit koskivat tuotantolaitosten ylläpitoa ja kapasiteetin ja tehokkuuden lisäämistä.

(164) Investointien tuotto on voitto prosentteina investointien nettokirjanpitoarvosta. Investointien tuotto samankaltaisen tuotteen tuotannosta ja myynnistä parani vasta vuodesta 2017 alkaen ja nousi 12,0 prosenttiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

4.4.4. Unionin tuotannonalan tilannetta koskevat päätelmät

(165) Tutkimus osoitti, että tuotannonalan tilanne makrotasolla parani tarkastelujakson aikana, ja tätä myönteistä kehitystä selittää pääasiassa kulutuksen kasvu (+ 15 % tarkastelujaksolla), josta unionin tuotannonala pystyi hyötymään myyntimäärän, tuotantomäärän ja markkinaosuuden kasvun myötä.

(166) Tutkimus osoitti myös, että tuotannonalan tilanne mikrotasolla parani vasta tarkastelujakson viimeisten 15 kuukauden aikana eli vuodesta 2017 maaliskuun 2018 loppuun. Tämä myönteinen kehitys johtui pääasiassa kasvaneesta kysynnästä unionin markkinoilla ja PET:n ja raaka-aineen hintojen välisestä suuremmasta erosta.

(167) Edellä kuvattu kehitys huomioon ottaen voidaan päätellä, että unionin tuotannonala elpyi vasta hiljattain ja vain osittain. Sille ei aiheutunut merkittävää vahinkoa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, mutta sen tilanne on edelleen epävakaa.

(168) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että 20 vuotta voimassa olleita toimenpiteitä ei pitäisi enää pitää voimassa, koska niiden tarkoituksena oli suojata tuotannonalaa, joka oli koostumukseltaan erilainen kuin alkuperäisen tutkimuksen kohteena ollut tuotannonala. Lisäksi yksi asianomainen osapuoli korosti päätelmien ilmoittamisen jälkeen, että toimenpiteiden jatkaminen johtaa markkinoiden uusien tulokkaiden (useimmat EU:n ulkopuolelta) perusteettomaan suojeluun ja vääristää tasapuolista kilpailua.

(169) Tältä osin todetaan, että tasoitustoimenpiteiden tarkoituksena on suojata koko unionin tuotannonalaa Intiasta unioniin tulevalta tuetulta tuonnilta riippumatta siitä, mistä markkinatoimijat unionissa ovat peräisin. Tässä mielessä unionin tuotannonalan koostumus ei ole ratkaisevaa. Tavoitteena on suojella kotimaista tuotannonalaa epäreiluilta tukikäytännöiltä. Sen lisäksi 138–140 kappaleessa mainitut vahingon määrittämisen osatekijät ovat peräisin perusasetuksen 18 artiklan 2 kohdasta, ovat voimassa koko unionin tuotannonalan osalta ja ovat samat kaikissa tukien vastaisissa tutkimuksissa. Koska todettiin, että kyseiset osatekijät olivat olemassa myös tutkimusajanjaksolla, näiden osapuolten esittämä väite oli hylättävä.

4.4.5. Päätelmät

(170) Komissio esitti johdanto-osan 167 kappaleessa päätelmänään, että unionin tuotannonalalle ei aiheutunut merkittävää vahinkoa tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana mutta että se oli edelleen haavoittuva, mikä käy ilmi kannattavuudesta, joka pysyi huomattavasti alle alkuperäisessä tutkimuksessa vahvistetun tavoitevoiton. Komissio muistutti, että PET:tä pidetään hyödykkeenä ja että sen markkinat ovat hyvin herkät hinnanvaihteluille. Siitä syystä unionin tuotannonala ei voi nostaa hintojaan ilman riskiä siitä, että myynti putoaa alle määrän, joka tarvitaan pitämään kiinteät kustannukset tonnia kohti alhaisella ja kilpailukykyisemmällä tasolla.

(171) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat asianomaiset osapuolet totesivat, että tuettu tuonti Intiasta ei aiheuttanut unionin tuotannonalalle merkittävää vahinkoa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

(172) Tältä osin on huomattava, että väite ei poikkea 170 kappaleessa esitetystä komission päätelmästä, jonka mukaan Intiasta peräisin oleva tuleva tuettu tuonti ei aiheuttanut unionin tuotannonalalle merkittävää vahinkoa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Komission päätelmänä oli kuitenkin, että unionin tuotannonalan tilanne oli edelleen haavoittuva.

(173) Eräs toinen asianomainen osapuoli väitti, ettei unionin tuotannonalan tilanteen voitu katsoa olevan haavoittuva, koska ei ollut indikaattoreita, jotka tukisivat päätelmää tuotannonalan haavoittuvasta tilanteesta ja tarpeesta suojella sitä Intiasta tulevalta vähäiseltä tuonnilta, jotta merkittävä vahinko voitaisiin välttää.

(174) Kuten 150 kappaleessa mainitaan, työllisyys kehittyi tarkastelujaksolla negatiivisesti (– 7 %) ja tuotannonalan tilanne mikrotasolla parani vasta tarkastelujakson viimeisten 15 kuukauden aikana eli vuodesta 2017 maaliskuun 2018 loppuun. Samaan aikaan kannattavuus pysyi huomattavasti tavoitevoittoa alhaisempana koko tarkastelujakson ajan, kuten 161 kappaleessa todetaan. Vaikka unionin tuotannonalan markkinaosuus kasvoi 74,8 prosenttiin vuonna 2015, se pienentyi jatkuvasti tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon mennessä, jolloin se oli 71,1 prosenttia (ks. kappale 146). Intialaisen tuonnin markkinaosuus sen sijaan kasvoi samaan aikaan. Tällä perusteella unionin tuotannonalan haavoittuvaa tilannetta ei voida jättää huomiotta. Sen vuoksi tämä väite oli hylättävä.

(175) Tältä osin komissio tarkasteli tarkemmin Intiasta tulevan tuetun tuonnin alun perin aiheuttaman vahingon toistumisen todennäköisyyttä, jos toimenpiteet kumottaisiin.

4.5. Vahingon toistumisen todennäköisyys

4.5.1. Alustava huomio

(176) Vahingon toistumisen todennäköisyyden määrittämiseksi siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan, analysoitiin seuraavia osatekijöitä: a) unionin markkinoiden houkuttelevuus, b) tuotantokapasiteetti ja käyttämätön kapasiteetti Intiassa, c) Intiasta tulevan tuonnin todennäköinen hintataso ilman tasoitustoimenpiteitä ja d) Intiasta vietävän PET:n kauppaa rajoittavien toimenpiteiden esiintyminen muissa kolmansissa maissa.

(a) Unionin markkinoiden houkuttelevuus

(177) Unionin markkinat ovat houkuttelevat kokonsa ja hintojensa puolesta. Saatavilla olevien tietojen mukaan unionin markkinat ovat PET:n kulutuksen suhteen kolmanneksi suurimmat markkinat maailmassa. Ne ovat myös Intiasta peräisin olevan PET:n tärkein vientikohde. Unionin markkinoiden houkuttelevuuden vahvistaa myös Intiasta tulevan PET:n tuonnin lisääntyminen, joka on voimassa olevista tasoitustoimenpiteistä huolimatta yli nelinkertaistunut sen jälkeen, kun Intiaa koskevia polkumyyntitulleja ei uusittu vuonna 2013. (24) Kun otetaan huomioon, että PET on erittäin kilpailluilla markkinoilla myytävä hyödyke, on huomattava myös, että intialaisen PET:n tuontihinnat unioniin ovat yleensä hieman korkeampia kuin hinnat muihin kolmansiin maihin, vaikkakin yhä EU:n tuotannonalan myyntihintoja alempia. (25) Tämä viittaa siihen, että unionin markkinat ovat houkuttelevat tarkasteltavana olevan tuotteen intialaisille tuottajille.

(178) Yksi intialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että kysyntä on kasvanut kaiken kaikkiaan ja että EU:n markkinat eivät ole kysynnältään suurimmat markkinat. Se väitti myös, että sen toiminta kohdistui muille markkinoille, joilla PET-pakkausten kasvunäkymät olivat suuremmat ja tuotto parempi. Tuottajan väitettä siitä, että EU:n markkinat ovat sille vasta kolmanneksi tärkeimmät, ei voida kiistää, mutta vahingon toistumisen todennäköisyyttä koskeva analyysi ei rajoitu yhden yksittäisen vientiä harjoittavan tuottajan tilanteeseen vaan koskee kaikkia intialaisia vientiä harjoittavia tuottajia. Tämän kokonaistilanteen perusteella pääteltiin, että unionin markkinat olivat edelleen erittäin houkuttelevat niin kokonsa kuin hintojensa puolesta. Sen vuoksi tämä väite oli hylättävä.

(b) Tuotantokapasiteetti ja käyttämätön kapasiteetti Intiassa

(179) Tutkimuksessa vahvistettiin, että Intian tuotantokapasiteetti kasvoi merkittävästi tarkastelujakson aikana ja ylsi 1 860 tuhanteen tonniin vuoden 2017 lopussa, vaikka PET:n kysyntä Intiassa oli vain noin 937 tuhatta tonnia samana vuonna. (26) Intian tuotannonalan odotetaan kasvattavan kapasiteettiaan entisestään niin, että kotimarkkinakulutuksen ja vientiä varten käytettävissä olevan kapasiteetin ero pysyy suunnilleen 800–900 tuhannessa tonnissa lähitulevaisuudessa. Tällaista vientiä varten käytettävissä olevaa ylikapasiteettia on pidettävä merkittävänä, sillä se vastaa noin 25:tä prosenttia unionin nykyisestä kulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

(c) Intiasta tulevan tuonnin todennäköinen hintataso ilman tasoitustoimenpiteitä

(180) Kuten 130 kappaleessa todetaan, Intiasta tulevan tuonnin hinnat olisivat ilman tasoitustoimenpiteitä olleet 1,7–7,1 prosenttia unionin myyntihintoja alempia. Tämä osoittaa, mikä voisi olla Intiasta tulevan tuonnin todennäköinen hintataso siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan. Myös intialaisen tuonnin – vaikka unioniin tuotu määrä oli suhteellisen vähäinen – osuus markkinoista oli tarkastelujaksolla melko suuri, sillä se kasvoi liki viisinkertaiseksi, kuten 124 kappaleessa todetaan.

(181) Tällä perusteella unionin tuotannonala altistuu todennäköisesti Intiasta tuleville merkittäville tuontimäärille tuetuin hinnoin, jotka alittavat sen keskimääräiset hinnat ja heikentävät sen taloudellista tilannetta. Näin ollen merkittävä vahinko todennäköisesti toistuu, jos Intiaa koskevat toimenpiteet poistetaan.

(182) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti, että oletus, jonka mukaan tuontihinnat Intiasta automaattisesti laskisivat nykyisen tasoitustullin määrän verran, jos Intian vastaiset toimenpiteet poistettaisiin, on monimutkaisen markkinadynamiikan perusteetonta yksinkertaistamista. Komissio huomauttaa ensiksikin, että kyseinen osapuoli ei selittänyt tarkemmin väitettään ja mainitsemaansa markkinadynamiikkaa eikä sitä, miten se vaikuttaa tuontihintoihin. Se ei myöskään ehdottanut soveliasta tuontihintaa käytettäväksi hinnan alittavuutta koskevissa laskemissa. Lisäksi komissio huomauttaa, että kun määritetään tarkastelun kohteena olevan tuotteen todennäköinen hintataso siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan, on vakiokäytäntönä ottaa huomioon tarkastelun kohteena olevan tuotteen tuontihinta EU:hun tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Koska PET on hyödyke ja kun otetaan huomioon tuonnin osuus ja markkinatoimijoiden lukumäärä, katsotaan lisäksi, että PET-markkinoilla EU:ssa on kilpailua ja että kyseisiä hintatasoja todennäköisesti sovelletaan. Sen vuoksi kyseisen osapuolen väite hylättiin.

(d) Intiasta vietävän PET:n kauppaa rajoittavien toimenpiteiden esiintyminen muissa kolmansissa maissa

(183) Kaupan suojatoimenpiteiden esiintyminen muissa kolmansissa maissa on myös merkki siitä, että Intian viennin hinnoittelukäytäntö toistuu todennäköisesti unionin markkinoilla.

(184) Intiasta tulevassa tuonnissa sovellettavia kaupan suojatoimenpiteitä on tällä hetkellä käytössä esimerkiksi Argentiinassa, Brasiliassa ja Yhdysvalloissa. (27) Intiaa koskevat rajoitukset näillä vientimarkkinoilla ovat toinen osoitus siitä, että vientiä kohdistetaan todennäköisesti unionin markkinoille, jos toimenpiteiden annetaan raueta.

(185) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että Kanadan kansainvälinen kauppatuomioistuin (Canadian International Trade Tribunal) kumosi äskettäin Kiinasta, Intiasta, Omanista ja Pakistanista tulevaa PET:tä koskevat kaupan suojatoimenpiteet ja totesi, että ”Kiinasta ja Intiasta peräisin olevien tai niistä tuotavien edellä mainittujen tavaroiden polkumyynti ja tukeminen ... eivät ole aiheuttaneet eivätkä uhkaa aiheuttaa vahinkoa kotimaan tuotannonalalle”. (28)

(186) Komissio huomautti, että kyseinen Kanadan kansainvälisen kauppatuomioistuimen toteamus rajoittui Kanadan viranomaisten tekemän tutkimuksen tosiseikkoihin ja olosuhteisiin. Muiden viranomaisten toteuttamien, muita markkinoita ja eri ajankohtia koskevien polkumyynnin/tukien vastaisten tutkimusten tulokset koskevat nimenomaan kutakin yksittäistä markkinaa ja tuotannonalaa. Nämä tulokset eivät koske unionin markkinoita eivätkä tätä tarkastelua koskevaa tutkimusta. Näillä perusteilla osapuolten väite oli hylättävä.

(187) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti, että kolmansien maiden tutkimuksia koskeva komission lähestymistapa ei ole johdonmukainen, koska se suhtautui Kanadan kansainvälisen kauppatuomioistuimen negatiiviseen päätelmään eri tavalla kuin 184 kappaleessa mainittuihin Argentiinassa, Brasiliassa ja Yhdysvalloissa voimassa oleviin toimenpiteisiin.

(188) Olisi huomattava, että PET:n vientiä Intiasta koskevien kauppaa rajoittavien toimenpiteiden olemassaolo muissa kolmansissa maissa on kiistatonta ja että ne rajoittavat PET:n vientiä Intiasta kyseisiin maihin. Kanadan kansainvälisen kauppatuomioistuimen päätelmiä koskevien väitteiden osalta olisi huomattava, että Kanadan kansainvälisen kauppatuomioistuimen toimivalta kaupan suojakeinoja koskevissa tutkimuksissa koskee vahingon määrittämistä kotimarkkinoiden osalta, kun taas Kanadan rajapalveluvirastolla (Border Services Agency) on toimivalta polkumyyntiä ja tukikäytäntöjä koskevien päätelmien tekemiseen Kanadassa. Asianomaisessa menettelyssä Kanadan rajapalveluvirasto totesi päätelmänään, että tuontia Intiasta Kanadaan tapahtui polkumyyntihinnoin ja tuetuin hinnoin ja että tuonnin hinnat olivat Kanadan kotimarkkinoiden hintoja alhaisemmat. Kanadan kansainvälinen kauppatuomioistuin ei kuitenkaan katsonut, että kyseiset hinnat olisivat vahingoittaneet Kanadan kotimaista tuotannonalaa. Kanadan kansainvälisen kauppatuomioistuimen päätelmät liittyvät siten markkina- ja tuotantotilanteeseen Kanadan markkinoilla asianomaisella ajanjaksolla, eikä niillä siksi ole merkitystä unionin markkinoiden tilanteen kannalta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tässä tutkimuksessa. Samalla Kanadan rajapalveluviraston päätelmä siitä, että intialaiset viejät kuitenkin harjoittivat vientiä poljetuin ja tuetuin hinnoin, voisi olla merkityksellinen tekijä arvioitaessa intialaisten viejien vääristynyttä hinnoittelukäytäntöä siinä tapauksessa, että toimenpiteitä ei ole käytössä. Sen vuoksi kyseisen osapuolen väite hylättiin.

4.5.2. Vaikutus unionin tuotannonalaan

(189) Tutkimuksessa kävi ilmi, että tuonti Intiasta jatkui tuetuin hinnoin eikä ole merkkejä siitä, että tuki vähenisi tai loppuisi tulevaisuudessa.

(190) Voidaan kohtuudella olettaa, että unionin markkinoiden houkuttelevuuden (ks. 177 kappale) vuoksi ainakin osa Intian käyttämättömästä kapasiteetista (uudelleen)ohjataan suurella todennäköisyydellä unionin markkinoille, jos toimenpiteet kumotaan.

(191) Johdanto-osan 181 kappaleessa pääteltiin, että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat todennäköisesti vievät merkittäviä määriä tarkastelun kohteena olevaa tuotetta unioniin, jos toimenpiteiden annetaan raueta, ja että tällainen vienti tapahtuu tuetuin hinnoin.

(192) Määrien osalta on hyvin todennäköistä, että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat vievät lisää markkinaosuutta unionin tuotannonalalta, jonka myyntimäärät vähenisivät ja kiinteät kustannukset kasvaisivat välittömästi. PET-teollisuus on todella pääomavaltaista tuotantoa, jossa on säilytettävä tietty tuotannon taso, jotta kiinteät kustannukset pysyisivät kohtuullisina. Tuotannon ja myynnin laskua seuraava kiinteiden kustannusten kasvu vaikuttaa kielteisesti kannattavuuteen. Sen seurauksena unionin tuotannonalan kannattavuus (joka elpyi vasta vuonna 2017 ja oli edelleen alle tavoitetason vuonna 2017 ja tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla) ja sen yleinen taloudellinen tilanne kärsisivät ja aiheutuisi merkittävää vahinkoa. Samaan aikaan unionin tuotannonala ei pystyisi tekemään tarvittavia investointeja PET:n kierrätykseen EU:n muovistrategiassa edellytetyn mukaisesti. (29)

(193) Edellä esitetyn perusteella komissio päätteli, että Intiasta tulevasta tuonnista johtuvan vahingon toistuminen on erittäin todennäköistä, jos toimenpiteet kumotaan.

(194) Yhteistyössä toimineet intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että tässä tapauksessa vahingon toistuminen on epätodennäköistä, jos toimenpiteiden voimassaolo päättyisi, kun otetaan huomioon unionin tuotannonalan rakenne (keskittyminen ja vertikaalinen integraatio) ja erityisesti eräiden tuottajaryhmien, jotka ohjailevat useita tuottajia, hallitseva asema unionin markkinoilla. Tältä osin komissio totesi ensinnäkin, että unionin markkinat ovat avoimet markkinat, joilla toimii useita tuottajia ryhmittymien ulkopuolella. Ne ovat myös kilpaillut markkinat, joista viennin osuus on yli 20 prosenttia ja joille markkinoille tulleet uudet toimijat – kuten Kiina ja Turkki, jotka ovat hankkineet yli 6 prosentin markkinaosuuden tarkastelujaksolla – tuovat yhä enemmän kilpailua. Keskittyminen on tyypillistä tällaiselle perushyödykkeisiin perustuvalle liiketoiminnalle, jonka kilpailukyky riippuu mittakaavaeduista. Unionin markkinoilla ei myöskään havaittu olevan hintajohtajaa. Edellä esitetyn perusteella tämä väite hylättiin.

(195) Jotkin asianomaiset osapuolet väittivät, että mitkään tekijät eivät tukeneet päätelmää, jonka mukaan Intian vientikapasiteetti voi kohdistua unionin markkinoille halvoin hinnoin, kun otetaan huomioon, että kotimainen kysyntä Intiassa on kasvussa ja sen odotetaan jatkavan kasvua. Lisäksi PET:n kansainvälisen kysynnän kasvu erityisesti Aasian ja Tyynenmeren alueella pienentää vahingon toistumisen riskiä.

(196) Tämän tutkimuksen havainnot osoittavat, että ennakoitu kapasiteetin kasvu Intiassa osoittaa tuotantokapasiteetin kasvavaa ylijäämää kotimarkkinoiden kysyntään nähden. Lisäksi 177, 183 ja 184 kappaleessa kuvattujen havaintojen perusteella unionin markkinat ovat edelleen houkuttelevat kokonsa ja hintojensa puolesta. Sen vuoksi on todennäköistä, että Intiasta tulevaa tuettua tuontia suuntautuu unionin markkinoille merkittäviä määriä alle unionin tuotannonalan keskimääräisen hinnan, jos tasoitustoimenpiteiden annetaan raueta. Näillä perusteilla osapuolten väitteet oli hylättävä.

(197) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti, että intialainen tuonti ei ole aiheuttanut vahinkoa eikä todennäköisesti aiheuta vahinkoa unionin tuotannonalalle, jos toimenpiteet kumotaan, koska PET:n tuonti Intiasta EU:n markkinoille on ollut ja on jatkossakin vähäistä. Tätä se perusteli myös sillä, että PET:n tuonti Intiasta lisääntyi tarkastelujaksolla paljon hitaammin kuin unionin kulutus ja pieneni vuonna 2018. Se väitti myös, että tuontihinta Intiasta oli suhteellisen korkea ja korkeampi kuin tuontihinta Kiinasta.

(198) Kuten 124 kappaleessa todetaan Intiasta tulevan PET:n tuonnin määrien ja hintojen osalta, Intiasta tulevan tuonnin määrä lisääntyi lähes viisinkertaisesti tarkastelujakson aikana ja sen markkinaosuus kasvoi huomattavasti, niin että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tuontimäärä oli 156 675 tonnia. Kyseinen määrä oli suurin siitä lähtien, kun alkuperäiset toimenpiteet otettiin käyttöön. Näin ollen määrä on kasvanut paljon nopeammin kuin unionin kulutus. Sen lisäksi – koska tarkastelujakso kattoi vain yhden neljänneksen vuodesta 2018 ja kulutustietoja vuodelta 2018 ei ole – ei voitu tehdä päätelmiä tarkastelujakson jälkeisestä tuontimäärästä. Tutkimuksessa kävi myös ilmi, että tuonti Intiasta oli edelleen tuettua tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja että jos Intiasta tulevan tuonnin hinnoista vähennettäisiin voimassa oleva tasoitustulli, ne alittaisivat unionin tuotannonalan hinnat keskimäärin 3 prosentilla (ks. 130 kappale). Tällä perusteella väite oli hylättävä.

5. UNIONIN ETU

(199) Perusasetuksen 31 artiklan mukaisesti komissio tarkasteli, olisiko Intiaan kohdistuvien voimassa olevien tasoitustoimenpiteiden jatkaminen kokonaisuudessaan unionin edun vastaista. Unionin etua määritettäessä arvioitiin kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat eli unionin tuotannonalan, unionissa toimivien raaka-aineiden toimittajien, tuojien ja käyttäjien edut.

(200) On syytä muistaa, että alkuperäisissä tutkimuksissa toimenpiteiden käyttöönottoa ei pidetty unionin edun vastaisena.

(201) Kaikille asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa perusasetuksen 31 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

(202) Tämän perusteella komissio tutki, onko olemassa pakottavia syitä, joiden nojalla olisi pääteltävä, että nykyisten toimenpiteiden voimassa pitäminen ei ole unionin edun mukaista siitäkin huolimatta, että päätelmien mukaan tuettu myynti ja vahinko todennäköisesti toistuvat.

5.1. Unionin tuotannonalan etu

(203) Intiasta tulevassa tuonnissa sovellettavien tasoitustoimenpiteiden pitäminen voimassa auttaisi unionin tuotannonalaa jatkamaan käynnissä olevia investointeja, etenkin niitä, jotka liittyvät Euroopan strategiaan muoveista ja erityisesti kierrätettyyn PET-muoviin. Toimenpiteiden pitäminen voimassa myös vahvistaisi unionin tuotannonalan hiljattain parantunutta taloudellista tilannetta, koska näin pystyttäisiin välttämään se, että unionin tuotannonala joutuisi alttiiksi huomattavalle määrälle Intiasta tulevaa tuettua tuontia unionin tuotannonalan myyntihinnat alittavilla hinnoilla.

(204) Sen vuoksi päätellään, että Intian vastaisten tasoitustoimenpiteiden pitäminen voimassa olisi unionin tuotannonalan edun mukaista.

5.2. Unionin raaka-aineiden toimittajien etu

(205) Tarkastelun kohteena olevan tuotteen valmistuksen tärkein raaka-aine on puhdistettu tereftaalihappo (PTA). Yksi raaka-aineiden toimittaja toimi tutkimuksessa yhteistyössä ja vastasi kyselylomakkeeseen. Se ilmoitti tukevansa toimenpiteiden pitämistä voimassa.

(206) Koska PTA:ta ei unionissa käytetä muuhun kuin PET:n tuotantoon, on kohtuullista olettaa, että PTA:n tuottajat ovat suureksi osaksi riippuvaisia PET-teollisuudesta.

5.3. Tuojien, kauppiaiden ja käyttäjien etu

(207) Yksikään etuyhteydetön tuoja, kauppias tai käyttäjä ei vastannut kyselyyn tässä tarkastelussa. Seitsemäntoista etuyhteydetöntä tuojaa/käyttäjää ja yksi käyttäjien järjestö ilmoitti vastustavansa toimenpiteiden voimassaolon jatkamista sillä perusteella, että toimenpiteet rajoittaisivat PET:n toimituksia tavanomaisin markkinahinnoin ja heikentäisivät jatkojalostusteollisuuden – joka työllistää unionissa paljon enemmän ihmisiä kuin PET-teollisuus – kilpailukykyä. Ne väittivät, että PET:n tuotanto EU:ssa ei ollut riittävää ja että PET:n tuonti muista kolmansista maista oli vähäistä; tuontia oli Koreasta ja Indonesiasta, mutta osa siitä ohjautui Japaniin sen jälkeen, kun Kiinasta peräisin olevaa PET:tä koskevat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet otettiin käyttöön joulukuussa 2017.

(208) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat asianomaiset osapuolet esittivät uudelleen näkemyksensä siitä, että jatkokäyttäjät tarvitsevat joustavuutta materiaalihankintoihinsa eri lähteistä, että PET:n tuotanto EU:ssa ei ole riittävää ja (kuten 132 kappaleessa todettiin) että tuontimäärä kaikista muista kolmansista maista unioniin väheni 8 prosenttia vuoden 2014 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Nämä osapuolet lisäsivät, että viimeaikainen PET-tuonnin lisääntyminen Intiasta johtui PET-kauppavirtojen maailmanlaajuisesta uudelleenjakautumisesta, kun esimerkiksi korealaista materiaalia myytiin kannattavammin Japanissa.

(209) Tässä yhteydessä on huomattava, että unionin tuotannonalalla oli käytössä 88 prosenttia sen tuotantokapasiteetista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja että se kasvatti tuotantokapasiteettiaan tarkastelujaksolla. Tällä perusteella sillä on riittävästi käyttämätöntä kapasiteettia, jotta se pystyy kattamaan yli 85 prosenttia PET:n nykyisestä EU:n sisäisestä kokonaiskulutuksesta. Lisäksi tuonti Intiasta jatkui tarkastelujaksolla ja sen määrä oli kasvusuunnassa (ks. 124 kappale). Tuontia oli tarjolla myös muista maista, joiden osalta ei ollut käytössä toimenpiteitä, ja kyseisellä tuonnilla oli merkittävä 18,9 prosentin markkinaosuus tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla (ks. 132 kappale). Lisäksi PET:n kierrätysteollisuus, joka laajenee Euroopan muovistrategian ansiosta, muodostaa uuden PET:n hankintalähteen kysynnän kattamiseksi unionissa. Lopuksi on todettava, että vaikka PET:n vienti Koreasta ja Indonesiasta Japaniin todella lisääntyi vuoden 2017 jälkeen, EU:hun suuntautuvan viennin osuus oli Koreassa edelleen yli 50 prosenttia ja Indonesiassa yli 20 prosenttia maiden PET-viennin kokonaismäärästä vuonna 2018, eikä mikään viitannut siihen, etteikö asianomaisen viennin mahdollista vähenemistä voitaisi korvata tuonnilla muista kolmansista maista (30) taikka Intiasta, koska tuontimäärät Intiasta kasvoivat lähes viisinkertaisiksi tarkastelujaksolla (ks. 124 kappale), mikä tarkoitti, että sen osuus unionin markkinoista kasvoi 3,3 prosenttiyksiköllä samana ajanjaksona. Tutkimuksessa todettiin myös, että Korean tuotanto- ja vientimäärä pysynee vakaana (noin 1 100 tuhatta tonnia ja 800 tuhatta tonnia); myös Indonesian tuotantomäärän oletetaan pysyvän vakaana (noin 400 tuhatta tonnia), mutta Indonesiasta tulevan viennin määrä saattaa laskea, mikä johtuu kuitenkin vain paikallisen kysynnän kasvamisesta. (31)

(210) Näin ollen vaikka Intiasta tulevaan tuontiin sovelletaan toimenpiteitä, PET:n tarjonta unionissa ei ole rajoittunutta ja hinnat markkinoilla ovat kilpailtuja.

(211) Sen lisäksi useat asianomaiset osapuolet väittivät, että tuotantoketjun loppupään teollisuudella oli vaikeuksia siirtää raaka-aineen hintojen korotukset eteenpäin, ja ne toistivat, että tuotantoketjun loppupään teollisuuden edut ohittavat unionin PET-tuottajien edut työllisyyden ja taloudellisen merkityksen kannalta. Kuten 206 kappaleessa todetaan, etuyhteydettömät tuojat, kauppiaat ja/tai käyttäjät eivät vastannet tämän tarkastelun kyselyyn, niin että olisi saatu perusteluja väitteelle olennaisista vaikutuksista niiden kustannuksiin. Näin ollen osapuolten esittämät väitteet oli hylättävä, koska niille ei ollut perusteluja.

(212) Tämän perusteella ja ottaen huomioon aiemmissa tutkimuksissa tehdyt päätelmät on odotettavissa, että toimenpiteiden jatkamisella ei olisi merkittävää kielteistä vaikutusta käyttäjiin, eikä sen vuoksi ole pakottavia syitä päätellä, ettei voimassa olevien Intiaan sovellettavien toimenpiteiden jatkaminen olisi unionin edun mukaista.

5.4. Unionin etua koskevat päätelmät

(213) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, ettei ole pakottavia unionin etua koskevia syitä olla jatkamatta nykyisten Intiasta tulevaa tuontia koskevien tasoitustoimenpiteiden voimassaoloa.

6. TASOITUSTOIMENPITEET

(214) Kaikille asianomaisille osapuolille on ilmoitettu ne olennaiset tosiseikat ja huomiot, joiden perusteella Intiaan sovellettavat tasoitustoimenpiteet on tarkoitus pitää voimassa. Osapuolille annettiin myös määräaika, jonka kuluessa ne voivat tehdä päätelmien ilmoittamisesta johtuvia huomautuksia. Toimitetut tiedot ja huomautukset otettiin asianmukaisesti huomioon.

(215) Edellä esitetyistä näkökohdista seuraa, että perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan nojalla Intiasta peräisin olevan PET:n tuonnissa sovellettavat tasoitustoimenpiteet, jotka otettiin käyttöön neuvoston asetuksella (EU) N:o 461/2013, sellaisena kuin se on muutettuna komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2018/1468, olisi pidettävä voimassa.

(216) Tässä asetuksessa määriteltyjä yksilöllisiä tasoitustulleja sovelletaan ainoastaan näiden yritysten eli erikseen mainittujen oikeushenkilöiden tuottaman tarkastelun kohteena olevan tuotteen tuontiin. Jos yrityksen (erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset mukaan luettuina) nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa, sen valmistaman tarkastelun kohteena olevan tuotteen tuontiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan siihen on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.

(217) Kaikki näiden yksilöllisten tasoitustullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimen muutoksesta tai uuden tuotanto- tai myyntiyksikön perustamisesta johtuvat) on toimitettava viipymättä komissiolle (32), ja mukaan on l