NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1528/2007,

annettu 20 päivänä joulukuuta 2007,

talouskumppanuussopimukset vahvistavissa tai niiden vahvistamiseen johtavissa sopimuksissa määrättyjen järjestelyjen soveltamisesta Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän (AKT) tietyistä valtioista peräisin oleviin tuotteisiin

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 133 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen

sekä katsoo seuraavaa:

Niissä talouskumppanuussopimukset vahvistavissa tai niiden vahvistamiseen johtavissa sopimuksissa, joita koskevat neuvottelut on saatu päätökseen, määrätään, että osapuolet voivat toteuttaa toimenpiteitä, joiden avulla sopimusta voidaan mahdollisuuksien mukaan soveltaa ennen vastavuoroista väliaikaista soveltamista. On aiheellista toteuttaa toimia sopimusten soveltamiseksi näiden määräysten perusteella.

Tähän asetukseen sisältyviä järjestelyjä on tarvittaessa määrä muuttaa talouskumppanuussopimukset vahvistavien tai niiden vahvistamiseen johtavien sopimusten mukaisesti sitten, kun tällaiset sopimukset on allekirjoitettu ja tehty perustamissopimuksen 300 artiklan nojalla ja niitä joko sovelletaan väliaikaisesti tai ne ovat voimassa. Järjestelyt on päätettävä kokonaisuudessaan tai osittain, jos kyseiset sopimukset eivät tule voimaan kohtuullisessa ajassa valtiosopimusoikeutta koskevan Wienin yleissopimuksen mukaisesti.

Niiden vähiten kehittyneiden maiden, jotka ovat myös AKT-valtioita, on tulevaisuudessa suotavaa käyttää yhteisön kanssa olevien kauppasuhteidensa perustana talouskumppanuussopimuksia eikä vähiten kehittyneitä maita koskevia erityisiä menettelyjä, joista säädetään yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta 27 päivänä kesäkuuta 2005 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 980/2005 (3) . Tällaisen kehityksen edistämiseksi on aiheellista säätää, että sellaiset maat, jotka ovat saaneet päätökseen neuvottelut talouskumppanuussopimukset vahvistavista tai niiden vahvistamiseen johtavista sopimuksista ja jotka voivat käyttää tämän asetuksen mukaisia järjestelyjä, voivat rajoitetun ajan jatkaa asetuksen (EY) N:o 980/2005 mukaisten vähiten kehittyneitä maita koskevien erityisten menettelyjen käyttöä sellaisten tuotteiden osalta, joille tässä asetuksessa säädetyt siirtymäjärjestelyt eivät ole yhtä edullisia.

On tarpeen säätää mahdollisuudesta suspendoida väliaikaisesti tämän asetuksen mukaiset järjestelyt, jos hallinnollista yhteistyötä on laiminlyöty tai jos ilmenee väärinkäytöksiä tai petoksia. Jos jäsenvaltio toimittaa komissiolle tietoja mahdollisista petoksista tai hallinnollisen yhteistyön laiminlyömisestä, olisi sovellettava asiaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, erityisesti jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi 13 päivänä maaliskuuta 1997 annettua asetusta (EY) N:o 515/97 (4) .

ATK-sokeria koskevan pöytäkirjan 3 soveltamisen päättyessä on sokerimarkkinoiden erityinen herkkyys huomioon ottaen aiheellista hyväksyä mainittua tuotetta koskevia siirtymävaiheen toimenpiteitä. Samanaikaisesti on aiheellista hyväksyä erityisiä siirtymäkauden valvonta- ja suojatoimenpiteitä tietyille jalostetuille maataloustuotteille, joilla on mahdollisesti korkea sokeripitoisuus ja joita voitaisiin myydä erityisten yhteisöön suuntautuvaa sokerituontia koskevien siirtymäkauden suojatoimenpiteiden kiertämiseksi.

Tämän asetuksen vuoksi on tarpeen kumota AKT–EY-kumppanuussopimuksen liitteen V yhteydessä annetut nykyisin voimassa olevat asetukset, joihin kuuluvat AKT–EY-kumppanuussopimuksessa määrätyistä suojatoimenpiteistä 10 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2285/2002 (7) , Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioista (AKT-valtioista) peräisin oleviin maataloustuotteisiin ja niiden jalostamisessa saatuihin tavaroihin sovellettavista järjestelyistä 10 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2286/2002 (8) ja banaaneista kannettavista tulleista 29 päivänä marraskuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1964/2005 (9) 1 artiklan 2 kohta. Tämän johdosta kaikki kumottuihin säännöksiin perustuvat täytäntöönpanotoimenpiteet ovat vanhentuneet,

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

KOHDE, SOVELTAMISALA JA MARKKINOILLEPÄÄSY

1 artikla

Kohde

Tällä asetuksella sovelletaan talouskumppanuussopimukset vahvistavissa tai niiden vahvistamiseen johtavissa sopimuksissa määrättyjä järjestelyjä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän (AKT) tietyistä valtioista peräisin oleviin tuotteisiin.

2 artikla

Soveltamisala

1. Tätä asetusta sovelletaan liitteessä I luetelluilta alueilta ja siinä luetelluista valtioista peräisin oleviin tuotteisiin.

2. Neuvosto muuttaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta liitettä I lisätäkseen siihen AKT-valtioiden ryhmään kuuluvia alueita tai valtioita, jotka ovat saaneet päätökseen neuvottelut yhteisön ja kyseisen alueen tai valtion välisestä sopimuksesta, joka täyttää vähintään vuoden GATT 1994 -sopimuksen XXIV artiklan vaatimukset.

3. Tällainen alue tai valtio säilyy liitteessä I, jollei neuvosto komission ehdotuksesta määräenemmistöllä muuta liitettä I poistaakseen alueen tai valtion kyseisestä liitteestä, erityisesti kun

3 artikla

Markkinoillepääsy

1. Jollei 6, 7 ja 8 artiklasta muuta johdu, tuontitullit poistetaan kaikilta harmonoidun järjestelmän 1–97 ryhmään, ei kuitenkaan 93 ryhmään, kuuluvilta tuotteilta, jotka ovat peräisin liitteessä I luetellulta alueelta tai siinä luetellusta valtiosta. Tuontitullien poistaminen edellyttää 9 ja 10 artiklassa säädettyjen siirtymäkauden suoja- ja valvontamekanismien sekä 11–22 artiklassa säädetyn yleisen suojamekanismin soveltamista.

2. Liitteessä I luetelluilta alueilta tai siinä luetelluista valtioista peräisin olevien harmonoidun järjestelmän 93 ryhmän tuotteiden osalta sovelletut suosituimmuustullit säilyvät edelleen voimassa.

3. Sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 980/2005 3 artiklan 2 kohdassa säädetään, kyseisen asetuksen liitteessä I luetelluista ja tämän asetuksen liitteeseen I sisältyvistä vähiten kehittyneistä maista peräisin oleviin tuotteisiin sovelletaan tässä asetuksessa säädettyjen järjestelyjen lisäksi edelleen asetuksen (EY) N:o 980/2005 mukaisia etuuksia seuraavasti:

4. Tämän artiklan 1 kohtaa ja 6, 7 ja 8 artiklaa ei sovelleta Etelä-Afrikasta peräisin oleviin tuotteisiin. Kyseisiin tuotteisiin sovelletaan välisen kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan sopimuksen asiaa koskevia määräyksiä. Tähän asetukseen lisätään 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen liite, jossa määritetään, mitä järjestelmää Etelä-Afrikasta peräisin oleviin tuotteisiin sovelletaan sen jälkeen, kun kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan sopimuksen asiaankuuluvat kauppaa koskevat määräykset on korvattu talouskumppanuussopimuksen vahvistavan tai sen vahvistamiseen johtavan sopimuksen asiaankuuluvilla määräyksillä.

5. Edellä 1 kohtaa ja 7 artiklaa ei sovelleta sellaisiin nimikkeen 0803 00 19 tuotteisiin, jotka ovat peräisin liitteessä I luetellulta alueelta tai siinä luetellusta valtiosta ja jotka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhteisön syrjäisimmillä alueilla 1 päivään tammikuuta 2018 mennessä. Tämän artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklaa ei sovelleta nimikkeen 1701 tuotteisiin, jotka ovat peräisin liitteessä I luetellulta alueelta tai siinä luetellusta valtiosta ja jotka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen Ranskan merentakaisissa departementeissa 1 päivään tammikuuta 2018 mennessä. Näitä määräaikoja pidennetään 1 päivään tammikuuta 2028, jollei asianomaisten sopimusten osapuolten kesken toisin sovita. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen, jossa asianomaisille tiedotetaan tämän säännöksen soveltamisen päättymisestä.

II LUKU

ALKUPERÄSÄÄNNÖT JA HALLINNOLLINEN YHTEISTYÖ

4 artikla

Alkuperäsäännöt

1. Liitteessä II vahvistettuja alkuperäsääntöjä sovelletaan määritettäessä, ovatko tuotteet peräisin liitteessä I luetelluilta alueilta tai valtioista.

2. Liitteessä II vahvistetut alkuperäsäännöt korvataan alkuperäsäännöillä, jotka on liitetty liitteessä I lueteltujen alueiden tai valtioiden kanssa tehtyyn sopimukseen, kun kyseistä sopimusta sovelletaan väliaikaisesti tai kun sopimus astuu voimaan, sen mukaan, kumpi ajankohta on aiempi. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen toimijoille. Ilmoituksessa mainitaan väliaikaisen soveltamisen tai voimaantulon päivä, joka on päivä, josta lähtien sopimuksessa määrättyjä alkuperäsääntöjä sovelletaan liitteessä I luetelluilta alueilta ja valtioista peräisin oleviin tuotteisiin.

3. Komissio seuraa yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2913/92 (10) perustetun tullikoodeksikomitean avustamana liitteen II säännösten täytäntöönpanoa ja soveltamista. Teknisiä muutoksia ja liitteen II hallinnointia koskevia päätöksiä voidaan tehdä asetuksen (ETY) N:o 2913/92247 ja 247 a artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

5 artikla

Hallinnollinen yhteistyö

1. Jos komissio puolueettomien tietojen perusteella toteaa, että hallinnollista yhteistyötä on laiminlyöty ja/tai että väärinkäytöksiä tai petoksia ilmenee, se voi suspendoida väliaikaisesti 3, 6 ja 7 artiklan mukaisen tullien poistamisen, jäljempänä ”asiaankuuluva kohtelu”, tämän artiklan mukaisesti.

2. Tässä artiklassa tarkoitetaan hallinnollisen yhteistyön laiminlyönnillä muun muassa:

Tässä artiklassa tarkoitettu väärinkäytös tai petos voidaan havaita muun muassa silloin, kun tavaroiden tuonnissa ilmenee kyseisen alueen tai valtion tavanomaisen tuotantotason ja vientikapasiteetin ylittävä nopea ja ilman riittävää perustetta tapahtuva kasvu.

3. Jos komissio toteaa jäsenvaltion toimittamien tietojen perusteella tai omasta aloitteestaan, että 1 ja 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, asiaankuuluva kohtelu voidaan suspendoida 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, edellyttäen että komissio on ensin

4. Tässä artiklassa tarkoitettu suspendointi ei saa kestää pidempään kuin yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi on tarpeen. Sen kesto on enintään kuusi kuukautta, ja se voidaan uusia. Tämän jakson päättyessä komissio päättää joko suspendoinnin lopettamisesta ilmoitettuaan asiasta 24 artiklassa tarkoitetulle komitealle tai sen jatkamisesta tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

5. Edellä 2, 3 ja 4 kohdassa säädetyt väliaikaisen suspendoinnin menettelyt korvataan menettelyillä, joista määrätään liitteessä I lueteltujen alueiden tai valtioiden kanssa tehdyssä sopimuksessa, kun mainittua sopimusta sovelletaan väliaikaisesti tai kun sopimus astuu voimaan, sen mukaan, kumpi ajankohta on aiempi. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen toimijoille. Ilmoituksessa mainitaan väliaikaisen soveltamisen tai voimaantulon päivä, joka on päivä, josta lähtien sopimuksessa määrättyjä väliaikaisen suspendoinnin menettelyjä sovelletaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin.

6. Jotta liitteessä I lueteltujen alueiden tai valtioiden kanssa tehdyssä sopimuksessa määrätty väliaikainen suspendointi voidaan panna täytäntöön, komissio toteuttaa ilman aiheetonta viivytystä seuraavat toimet:

Päätös asiaankuuluvan kohtelun suspendoinnista tehdään 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

III LUKU

SIIRTYMÄJÄRJESTELYT

1 JAKSO

Riisi

6 artikla

Tullittomat tariffikiintiöt ja tullien poistaminen

1. Nimikkeen 1006 tuotteisiin sovellettavat tuontitullit poistetaan 1 päivästä tammikuuta 2010, lukuun ottamatta alanimikkeen 1006 10 10 tuotteisiin sovellettavia tuontitulleja, jotka poistetaan 1 päivästä tammikuuta 2008.

2. Seuraavat tullittomat tariffikiintiöt avataan sellaisille nimikkeen 1006, ei kuitenkaan alanimikkeen 1006 10 10, tuotteille, jotka ovat peräisin CARIFORUM-alueeseen kuuluvista liitteessä I luetelluista valtioista:

3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen tariffikiintiöiden soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt määritetään riisin yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä syyskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1785/2003 (11) 13 artiklassa ja 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja menettelyjä noudattaen.

2 JAKSO

Sokeri

7 artikla

Tullittomat tariffikiintiöt ja tullien poistaminen

1. Nimikkeen 1701 tuotteisiin sovellettavat tuontitullit poistetaan 1 päivästä lokakuuta 2009.

2. Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 20 päivänä helmikuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 318/2006 (12) 28 artiklan nojalla avattujen ja hallinnoitujen tariffikiintiöiden lisäksi avataan seuraavat tariffikiintiöt alanimikkeen 1701 tuotteille 1 päivänä lokakuuta 2008 alkavaksi ja 30 päivänä syyskuuta 2009 päättyväksi ajaksi:

3. Asetuksen (EY) N:o 318/2006 30 artiklaa sovelletaan edellä olevassa kohdassa tarkoitetuissa tariffikiintiöissä tapahtuvaan tuontiin.

4. Tässä artiklassa tarkoitetut alueittaista jakoa ja tariffikiintiöiden soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt hyväksytään asetuksen (EY) N:o 318/2006 39 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja menettelyjä noudattaen.

8 artikla

Siirtymäkauden järjestely

Lokakuun 1. päivänä lokakuuta 2009 alkavana ja 30 päivänä syyskuuta 2012 päättyvänä aikana 7 artiklan 1 kohtaa sovelletaan CN-koodin 1701 tuotteiden tuontiin ainoastaan siinä tapauksessa, että tuoja sitoutuu ostamaan kyseiset tuotteet hintaan, joka on vähintään 90 prosenttia asetuksen (EY) N:o 318/2006 3 artiklassa kyseiseksi markkinointivuodeksi asetetusta viitehinnasta (kulut, vakuutus ja rahti maksettuina).

9 artikla

Siirtymäkauden suojamekanismi sokerille

1. Lokakuun 1. päivänä lokakuuta 2009 ja 30 päivän syyskuuta 2015 välisenä aikana voidaan suspendoida 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti myönnetty kohtelu sellaisten nimikkeen 1701 tuotteiden tuonnissa, jotka ovat peräisin liitteessä I luetelluilta alueilta tai siinä luetelluista valtioista, jotka eivät ole asetuksen (EY) N:o 980/2005 liitteessä I lueteltuja vähiten kehittyneitä maita, jos

2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut määrät voidaan jakaa osiin alueittain.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuna aikana sellaisten nimikkeen 1701 tuotteiden tuonnissa, jotka ovat peräisin liitteessä I luetelluilta alueilta tai siinä luetelluista valtioista, edellytetään tuontitodistusta.

4. Edellä 7 artiklan 1 kohdassa myönnetyn kohtelun suspendointi päättyy sen markkinointivuoden lopussa, jona suspendointi otettiin käyttöön.

5. Edellä 1 kohdassa säädettyjen määrien jakamista koskevista yksityiskohtaisista säännöt, sekä ne, jotka koskevat tämän artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetun järjestelmän hallinnointia, hyväksytään sekä suspendointia koskevat päätökset tehdään asetuksen (EY) N:o 318/2006 39 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

10 artikla

Siirtymäkauden valvontamekanismi

1. Tammikuun 1. päivänä tammikuuta 2008 alkavana ja 30 päivänä syyskuuta 2015 päättyvänä aikana sellaisten nimikkeisiin 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59 ja 2106 90 98 kuuluvien tuotteiden tuontiin, jotka ovat peräisin liitteessä I luetelluilta alueilta tai siinä luetelluista valtioista, sovelletaan tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (13) 308 d artiklassa säädettyä valvontamekanismia.

2. Kyseisen valvonnan perusteella komissio tarkistaa, onko yhden tai useamman tietyltä alueelta peräisin olevan kyseisen tuotteen tuonti lisääntynyt kumulatiivisesti tarkasteltuna yli 20 prosenttia määrältään kahdentoista peräkkäisen kuukauden aikana verrattuna kolmen edellisen kahdentoista kuukauden jakson vuotuisen tuonnin keskiarvoon.

3. Jos 2 kohdassa tarkoitettu määrä saavutetaan, komissio tarkastelee kyseisen tuonnin kauppavirtoja, taloudellisia perusteita ja sokeripitoisuutta. Jos komissio toteaa, että tuontia on käytetty 7, 8 ja 9 artiklassa tarkoitettujen tariffikiintiöiden, siirtymäjärjestelyjen ja erityisen suojamekanismin kiertämiseksi, se voi suspendoida 3 artiklan 1 kohdan soveltamisen kyseisen markkinointivuoden loppuun saakka sellaisten nimikkeisiin 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59 ja 2106 90 98 kuuluvien tuotteiden tuonnissa, jotka ovat peräisin liitteessä I luetelluilta alueilta tai siinä luetelluista maista, jotka eivät ole asetuksen (EY) N:o 980/2005 liitteessä I lueteltuja vähiten kehittyneitä maita.

4. Tämän järjestelmän hallinnointia koskevat yksityiskohtaiset säännöt hyväksytään ja suspendointia koskevat päätökset tehdään tiettyjen maataloustuotteiden valmistuksessa tuotettuihin tavaroihin sovellettavasta kauppajärjestelmästä 6 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3448/93 (14) 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

IV LUKU

YLEISET SUOJATOIMENPITEITÄ KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

11 artikla

Määritelmät

Tässä luvussa tarkoitetaan

12 artikla

Periaatteet

1. Suojatoimenpide voidaan ottaa käyttöön tämän luvun säännösten mukaisesti, jos liitteessä I luetelluista valtioista peräisin olevia tuotteita tuodaan yhteisöön sellaisina lisääntyneinä määrinä tai sellaisin edellytyksin, että se aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa jonkin seuraavista:

2. Jos liitteessä I luetelluilta alueilta tai valtioista peräisin olevia tuotteita tuodaan yhteisöön sellaisina lisääntyneinä määrinä ja sellaisin edellytyksin, että se aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa häiriöitä yhteisön yhden tai useamman syrjäisimmän alueen taloudelliseen tilanteeseen, voidaan ottaa käyttöön suojatoimenpide tämän luvun säännösten mukaisesti.

13 artikla

Suojatoimenpiteiden käyttöönoton edellytysten määrittäminen

1. Vakavaa haittaa tai sen uhkaa määritettäessä otetaan huomioon muun muassa seuraavat tekijät:

2. Häiriöiden tai niiden uhan määrittäminen perustuu objektiivisiin tekijöihin, joita ovat muun muassa

3. Määritettäessä, tapahtuuko tuonti sellaisin edellytyksin, että se aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa häiriöitä maataloustuotteiden markkinoilla tai kyseisten markkinoiden sääntelymekanismeissa, yhteisten markkinajärjestelyjen perustamista koskevat asetukset mukaan luettuina, on otettava huomioon kaikki asiaankuuluvat objektiiviset tekijät, mukaan lukien yksi tai useampi seuraavista seikoista:

4. Määritettäessä, täyttyvätkö 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut edellytykset yhteisön syrjäisimpien alueiden tapauksessa, tarkastelu rajoittuu kyseiseen yhteen tai useampaan syrjäisimpään alueeseen. Erityistä huomiota kiinnitetään paikallisen tuotannonalan kokoon, sen taloudelliseen tilanteeseen sekä työllisyystilanteeseen.

14 artikla

Menettelyn aloittaminen

1. Tutkimus pannaan vireille jäsenvaltion pyynnöstä tai komission omasta aloitteesta, jos komission mukaan on ilmeistä, että tutkimuksen vireille panemiseen on riittävä näyttö.

2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, jos jostakin liitteessä I tarkoitetuilta alueilta tai valtioista tulevan tuonnin kehitys näyttää antavan aihetta suojatoimenpiteiden käyttöönottoon. Tämän ilmoituksen on sisällettävä 13 artiklassa säädettyjen perusteiden perusteella määritettävä saatavilla oleva näyttö. Komissio toimittaa tiedot kaikille jäsenvaltioille kolmen työpäivän kuluessa.

3. Jäsenvaltioiden kuuleminen järjestetään kahdeksan työpäivän kuluessa siitä, kun komissio on lähettänyt tiedot jäsenvaltioille 2 kohdan mukaisesti. Jos kuulemisen jälkeen on ilmeistä, että menettelyn vireillepanoon on riittävä näyttö, komissio julkaisee ilmoituksen Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Vireillepano suoritetaan kuukauden kuluessa jäsenvaltion ilmoituksen vastaanottamisesta.

4. Jos komissio jäsenvaltioita kuultuaan katsoo, että 12 artiklassa säädetyt olosuhteet ovat olemassa, se ilmoittaa viipymättä liitteessä I luetellulle asianomaiselle alueelle tai asianomaisille valtioille aikomuksestaan panna tutkimus vireille. Ilmoitukseen voidaan liittää neuvottelupyyntö tilanteen selventämiseksi ja molempia osapuolia tyydyttävän ratkaisun löytämiseksi.

15 artikla

Tutkimus

1. Komissio panee vireille tutkimuksen, kun menettely on aloitettu.

2. Komissio voi pyytää jäsenvaltioita toimittamaan tietoja, jolloin jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet pyynnön noudattamiseksi. Jos näillä tiedoilla on yleistä merkitystä tai jos jokin jäsenvaltio on pyytänyt toimittamaan nämä tiedot, komissio toimittaa tiedot kaikille jäsenvaltioille, edellyttäen että ne eivät ole luottamuksellisia ja, jos ne ovat luottamuksellisia, toimittaa niistä tiivistelmän, joka ei ole luottamuksellinen.

3. Jos tutkimus koskee ainoastaan jotakin syrjäisintä aluetta, komissio voi pyytää toimivaltaisia paikallisviranomaisia toimittamaan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot kyseisen jäsenvaltion kautta.

4. Tutkimus päätetään mahdollisuuksien mukaan kuuden kuukauden kuluessa tutkimuksen vireillepanosta. Poikkeusolosuhteissa määräaikaa voidaan pidentää kolmella kuukaudella.

16 artikla

Väliaikaisten suojatoimenpiteiden käyttöönotto

1. Väliaikaisia suojatoimenpiteitä sovelletaan kriittisissä olosuhteissa, joiden aikana kaikki viivytykset aiheuttaisivat vaikeasti korjattavissa olevan haitan, kun alustavan määrityksen perusteella on ensin vahvistettu 12 artiklassa säädettyjen olosuhteiden esiintyminen. Komissio ottaa käyttöön väliaikaiset toimenpiteet jäsenvaltioita kuultuaan tai erittäin kiireellisissä tapauksissa ilmoitettuaan asiasta jäsenvaltioille. Jälkimmäisessä tapauksessa kuuleminen järjestetään kymmenen päivän kuluessa siitä, kun jäsenvaltioille on ilmoitettu komission toteuttamasta toimenpiteestä.

2. Syrjäisimpien alueiden tilanne ja niiden haavoittuvuus tuonnin kasvulle huomioon ottaen väliaikaisia suojatoimenpiteitä sovelletaan niitä koskevassa menettelyssä, kun vienti on alustavan määrityksen mukaan lisääntynyt. Siinä tapauksessa komissio ilmoittaa jäsenvaltioille toimenpiteiden toteuttamisen yhteydessä, ja kuuleminen järjestetään kymmenen päivän kuluessa siitä, kun jäsenvaltioille on ilmoitettu komission toteuttamasta toimenpiteestä.

3. Jos jäsenvaltio pyytää komissiota toimimaan välittömästi ja jos 1 tai 2 kohdan mukaiset edellytykset täyttyvät, komissio tekee päätöksen viiden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.

4. Komissio ilmoittaa viipymättä neuvostolle ja jäsenvaltioille 1, 2 ja 3 kohdan nojalla tehdyistä päätöksistä. Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa siitä, kun komissio on tämän kohdan mukaisesti ilmoittanut sille asiasta.

5. Väliaikaiset toimenpiteet voidaan toteuttaa korottamalla kyseiseen tuotteeseen sovellettava tulli enintään muihin WTO:n jäseniin sovelletun tullin suuruiseksi tai tariffikiintiöihin sovelletun tullin suuruiseksi.

6. Väliaikaisia toimenpiteitä sovelletaan enintään 180 päivän ajan. Yksinomaan syrjäisimpiä alueita koskevia väliaikaisia toimenpiteitä voidaan soveltaa enintään on 200 päivän ajan.

7. Jos väliaikaiset suojatoimenpiteet kumotaan, koska 12 ja 13 artiklassa säädetyt edellytykset eivät tutkimuksen mukaan täyty, väliaikaisten toimenpiteiden mukaisesti kannetut tullit palautetaan ilman eri toimenpiteitä.

17 artikla

Tutkimuksen ja menettelyn päättäminen ilman toimenpiteitä

Jos kahdenvälisiä suojatoimenpiteitä ei pidetä tarpeellisina ja jos 21 artiklassa tarkoitetussa neuvoa-antavassa komiteassa ei esitetä vastalausetta, tutkimus ja menettely päätetään komission päätöksellä. Muussa tapauksessa komissio antaa viipymättä neuvostolle kertomuksen kuulemisen tuloksista ja ehdotuksen neuvoston asetukseksi menettelyn päättämisestä. Menettely katsotaan päättyneeksi, jollei neuvosto yhden kuukauden kuluessa ole määräenemmistöllä päättänyt toisin.

18 artikla

Lopullisten toimenpiteiden käyttöönotto

1. Jos lopullisesti vahvistetut tosiseikat osoittavat, että sovellettavat 12 artiklan mukaiset edellytykset täyttyvät, komissio pyytää neuvotteluja kyseisen alueen tai valtion kanssa sellaisen asianmukaisen institutionaalisen järjestelyn puitteissa, joka on perustettu kyseisen alueen tai valtion sisällyttämisen liitteeseen I mahdollistavissa asiankuuluvissa sopimuksissa, molempia osapuolia tyydyttävän ratkaisun löytämiseksi.

2. Jos 1 kohdassa tarkoitetut neuvottelut eivät johda molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun 30 päivän kuluessa siitä, kun asia on saatettu kyseisen alueen tai valtion tietoon, komissio päättää jäsenvaltioita kuullen lopullisten kahdenvälisten suojatoimenpiteiden käyttöönotosta 20 työpäivän kuluessa neuvottelujakson päättymisestä.

3. Kaikki komission tämän artiklan nojalla tekemät päätökset toimitetaan tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille. Jokainen jäsenvaltio voi saattaa ne neuvoston käsiteltäväksi kymmenen työpäivän kuluessa tiedoksiannosta.

4. Jos jäsenvaltio on saattanut komission tekemän päätöksen neuvoston käsiteltäväksi, neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota tämän päätöksen. Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa viimeistään kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut asian käsiteltäväksi, komission päätös katsotaan vahvistetuksi.

5. Lopullisten toimenpiteiden muoto voi olla jokin seuraavista:

6. Samalta alueelta tai samasta valtiosta peräisin olevaan samaan tuotteeseen voidaan soveltaa kahdenvälistä suojatoimenpidettä aikaisintaan yhden vuoden kuluttua siitä, kun edellisen vastaavan toimenpiteen voimassaolo on päättynyt tai toimenpide on poistettu.

19 artikla

Suojatoimenpiteiden kesto ja tarkistaminen

1. Suojatoimenpide on voimassa ainoastaan niin kauan kuin vakavan haitan tai häiriöiden estämiseksi tai lievittämiseksi on tarpeen. Tämä jakso ei saa ylittää kahta vuotta, ellei sen voimassaoloa pidennetä 2 kohdan mukaisesti. Jos toimenpide kohdistuu yksinomaan yhteen tai useampaan yhteisön syrjäisimpään alueeseen, soveltamisjakso ei saa ylittää neljää vuotta.

2. Suojatoimenpiteen alkuperäistä kestoa voidaan poikkeuksellisesti pidentää, jos todetaan, että suojatoimenpide on edelleen välttämätön vakavan haitan tai häiriöiden estämiseksi tai lievittämiseksi.

3. Voimassaolon pidennyksestä päätetään tutkimuksiin sovellettavien tämän asetuksen menettelyjen mukaisesti ja alkuperäisten toimenpiteiden kanssa samoja menettelyjä noudattaen.

Suojatoimenpiteen kokonaiskesto on enintään neljä vuotta, väliaikaiset toimenpiteet mukaan luettuina. Yksinomaan syrjäisimpiä alueita koskevan toimenpiteen osalta tätä kestoa pidennetään kahdeksaan vuoteen.

4. Jos suojatoimenpiteen kesto on pidempi kuin yksi vuosi, toimenpide on vapautettava vaiheittain ja säännöllisin väliajoin soveltamisjakson kuluessa, sen pidennys mukaan lukien.

Kyseisen alueen tai valtion kanssa on neuvoteltava säännöllisesti sopimusten mukaisissa asiaankuuluvissa elimissä aikataulun laatimiseksi toimenpiteiden poistamiselle heti, kun olosuhteet sen sallivat.

20 artikla

Valvontatoimenpiteet

1. Jos AKT-valtiosta peräisin olevan tuotteen tuonnin kehitys on sensuuntaista, että tuonti voi aiheuttaa jonkin 12 artiklassa tarkoitetuista tilanteista, kyseisen tuotteen tuonti voidaan asettaa yhteisön ennakkovalvontaan.

2. Komissio tekee päätöksen valvontaan asettamisesta.

Kaikki komission tämän artiklan nojalla tekemät päätökset toimitetaan tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille. Jokainen jäsenvaltio voi saattaa ne neuvoston käsiteltäväksi kymmenen työpäivän kuluessa tiedoksiannosta.

Jos jäsenvaltio on saattanut komission tekemän päätöksen neuvoston käsiteltäväksi, neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota tämän päätöksen. Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa viimeistään kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut asian käsiteltäväksi, komission päätös katsotaan vahvistetuksi.

3. Valvontatoimenpiteet ovat voimassa rajoitetun ajan. Jos ei toisin säädetä, niiden voimassaoloaika päättyy sitä puolivuotiskautta, jona toimenpiteet on otettu käyttöön, seuraavan toisen puolivuotiskauden lopussa.

4. Valvontatoimenpiteet voidaan rajata koskemaan yhtä tai useampaa yhteisön syrjäisintä aluetta.

5. Päätös valvontatoimenpiteiden käyttöönotosta toimitetaan viipymättä tiedoksi asianomaiselle elimelle, joka on perustettu kyseisen alueen tai valtion sisällyttämisen liitteeseen I mahdollistavissa asiankuuluvissa sopimuksissa.

21 artikla

Kuuleminen

Tätä lukua sovellettaessa toimivaltainen neuvoa-antava komitea on tuontiin sovellettavasta yhteisestä järjestelmästä 22 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3285/94 (15) 4 artiklassa säädetty neuvoa-antava komitea. CN-koodiin 1701 kuuluvien tuotteiden tapauksessa toimivaltaista komiteaa avustaa asetuksen (EY) N:o 318/2006 39 artiklan nojalla perustettu komitea.

22 artikla

Rajoitetusti sovellettavat poikkeustoimenpiteet

Kun on ilmeistä, että säädetyt edellytykset kahdenvälisten suojatoimenpiteiden toteuttamiseksi täyttyvät yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, komissio voi vaihtoehtoisia ratkaisuja tarkasteltuaan sallia poikkeuksellisesti ja perustamissopimuksen 134 artiklan mukaisesti valvonta- tai suojatoimenpiteiden rajoitetun soveltamisen kyseisen yhden tai useamman jäsenvaltion alueella, jos se katsoo, että tällä tasolla sovellettavat toimenpiteet ovat tarkoituksenmukaisempia kuin koko yhteisön alueella sovellettavat toimenpiteet. Näiden toimenpiteiden on oltava ajallisesti tarkkaan rajattuja ja aiheutettava mahdollisimman vähän häiriötä sisämarkkinoiden toiminnalle.

V LUKU

MENETTELYSÄÄNNÖKSET

23 artikla

Mukauttaminen tekniikan kehitykseen

Tätä asetusta muutetaan 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tämän asetuksen ja liitteessä I lueteltujen alueiden tai valtioiden kanssa perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti allekirjoitettujen ja väliaikaisesti sovellettavien tai tehtyjen sopimusten välisistä eroista johtuvien teknisten muutosten tekemiseksi.

24 artikla

Komitea

1. Komissiota avustaa talouskumppanuussopimuksen täytäntöönpanoa käsittelevä komitea.

2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklaa.

3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa

4. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.

VI LUKU

LOPPUSÄÄNNÖKSET

25 artikla

Muutokset

Kumotaan asetuksen (EY) N:o 1964/2005 1 artiklan 2 kohta.

26 artikla

Kumoaminen

Kumotaan asetukset(EY) N:o 2285/2002 já (EY) N:o 2286/2002.

27 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2008.

(1) EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3, sopimus sellaisena kuin se on muutettuna 22 päivänä joulukuuta 2005 tehdyllä sopimuksella (EUVL L 209, 11.8.2005, s. 27).

(2) EYVL L 311, 4.12.1999, s. 1, sopimus sellaisena kuin se on muutettuna 25 päivänä kesäkuuta 2005 tehdyllä lisäpöytäkirjalla (EUVL L 68, 15.3.2005, s. 33).

(3) EUVL L 169, 30.6.2005, s. 1.

(4) EYVL L 82, 22.3.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 807/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 36).

(5) Neuvoston päätös, tehty 28 päivänä syyskuuta 2007, irtisanoutumisesta yhteisön puolesta Lomén AKT–ETY-yleissopimuksessa olevasta AKT-sokeria koskevasta pöytäkirjasta 3 ja kyseiseen yleissopimukseen liitetyistä vastaavista julistuksista, jotka sisältyvät AKT–EY-kumppanuussopimuksen liitteeseen V liitettyyn pöytäkirjaan 3, Barbadosin, Belizen, Fidžin tasavallan, Guyanan tasavallan, Jamaikan, Kenian tasavallan, Kongon tasavallan, Madagaskarin tasavallan, Malawin tasavallan, Mauritiuksen tasavallan, Mosambikin tasavallan, Norsunluurannikon tasavallan, Saint Kittsin ja Nevisin, Sambian tasavallan, Surinamen tasavallan, Swazimaan kuningaskunnan, Tansanian yhdistyneen tasavallan, Trinidadin ja Tobagon tasavallan, Ugandan tasavallan ja Zimbabwen tasavallan osalta (EUVL L 255, 29.9.2007, s. 38).

(6) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23, päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

(7) EYVL L 348, 21.12.2002, s. 3.

(8) EYVL L 348, 21.12.2002, s. 5.

(9) EUVL L 316, 2.12.2005, s. 1.

(10) EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1791/2006 (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 1).

(11) EUVL L 270, 21.10.2003, s. 96. Asetus on kumottu 1 päivästä syyskuuta 2008 asetuksella (EY) N:o 1234/2007 (EUVL L 299, 16.11.2007, s. 1).

(12) EUVL L 58, 28.2.2006, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1260/2007 (EUVL L 283, 27.10.2007, s. 1).

(13) EYVL L 253, 11.10.1993, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 214/2007 (EUVL L 62, 1.3.2007, s. 6).

(14) EYVL L 318, 20.12.1993, s. 18, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2580/2000 (EYVL L 298, 25.11.2000, s. 5).

(15) EYVL L 349, 31.12.1994, s. 53, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2200/2004 (EUVL L 374, 22.12.2004, s. 1).

LIITE II

Alkuperäsäännöt, jotka koskevat

KÄSITTEEN ”ALKUPERÄTUOTE” MÄÄRITTELYÄ JA HALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN MENETELMIÄ

I OSASTO: Yleiset säännökset

Artiklat

1. Määritelmät

II OSASTO: Käsitteen ”alkuperätuotteet” määrittely

Artiklat

2. Yleiset vaatimukset

3. Kokonaan tuotetut tuotteet

4. Riittävästi valmistetut tai käsitellyt tuotteet

5. Riittämättömät valmistus- tai käsittelytoimet

6. Alkuperäkumulaatio

7. Kelpuuttamisen yksikkö

8. Tarvikkeet, varaosat ja työkalut

9. Sarjat

10. Neutraalit tekijät

III OSASTO: Alueeseen liittyvät vaatimukset

Artiklat

11. Alueperiaate

12. Suora kuljetus

13. Näyttelyt

IV OSASTO: Alkuperäselvitys

Artiklat

14. Yleiset vaatimukset

15. EUR.1-tavaratodistuksen antamismenettely

16. Jälkikäteen annetut EUR.1-tavaratodistukset

17. EUR.1-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen antaminen

18. EUR.1-tavaratodistuksen antaminen aikaisemmin annetun tai laaditun alkuperäselvityksen perusteella

19. Kauppalaskuilmoituksen laatimisedellytykset

20. Valtuutettu viejä

21. Alkuperäselvityksen voimassaolo

22. Kauttakulkumenettely

23. Alkuperäselvityksen esittäminen

24. Tuonti osalähetyksinä

25. Poikkeukset alkuperäselvityksen esittämisestä

26. Kumulaatiota koskeva tiedotusmenettely

27. Todistusasiakirjat

28. Alkuperäselvitysten ja todistusasiakirjojen säilyttäminen

29. Poikkeavuudet ja muotovirheet

30. Euroina ilmaistut määrät

V OSASTO: Hallinnollisen yhteistyön menetelmät

Artiklat

31. Keskinäinen avunanto

32. Alkuperäselvitysten tarkastaminen

33. Hankkijan ilmoitusten tarkastaminen

34. Rangaistukset

35. Vapaa-alueet

36. Poikkeukset

VI OSASTO: Ceuta ja Melilla

Artiklat

37. Erityisedellytykset

VII OSASTO: Siirtymä- ja loppusäännökset

Artiklat

38. Kuljetettavina tai varastossa olevia tavaroita koskevat loppusäännökset

39. Lisäykset

SISÄLLYS

LISÄYKSET

LISÄYS 1: Alkuhuomautukset tässä liitteessä olevaan luetteloon

LISÄYS 2: Luettelo ei-alkuperäaineksiin sovellettavista valmistus- tai käsittelytoimista, jotka on tehtävä, jotta valmistettu tuote voi saada alkuperäaseman

LISÄYS 2A: Poikkeukset luetteloon ei-alkuperäaineksiin sovellettavista valmistus- tai käsittelytoimista, jotka on tehtävä tämän liitteen 4 artiklan mukaisesti, jotta valmistettu tuote voi saada alkuperäaseman

LISÄYS 3: Tavaratodistuslomake

LISÄYS 4: Kauppalaskuilmoitus

LISÄYS 5A: Hankkijan ilmoitus tuotteista, joilla on etuuskohtelualkuperäasema

LISÄYS 5B: Hankkijan ilmoitus tuotteista, joilla ei ole etuuskohtelualkuperäasemaa

LISÄYS 6: Tiedotustodistus

LISÄYS 7: Tuotteet, joihin tämän liitteen 6 artiklan 5 kohtaa ei sovelleta

LISÄYS 8: Kalastustuotteet, joihin tämän liitteen 6 artiklan 5 kohtaa ei väliaikaisesti sovelleta

LISÄYS 9: Naapureina olevat kehitysmaat

LISÄYS 10: Tuotteet, joihin sovelletaan tämän liitteen 2 artiklan 2 kohdassa sekä 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja kumulaatiomääräyksiä 1 päivästä lokakuuta 2015 mutta joihin ei sovelleta tämän liitteen 6 artiklan 5, 9 ja 12 kohtaa

LISÄYS 11: Tuotteet, joihin sovelletaan tämän liitteen 2 artiklan 2 kohdassa sekä 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja kumulaatiomääräyksiä 1 päivästä tammikuuta 2010 mutta joihin ei sovelleta tämän liitteen 6 artiklan 5, 9 ja 12 kohtaa

LISÄYS 12: Merentakaiset maat ja alueet

I OSASTO

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Määritelmät

Tässä liitteessä tarkoitetaan:

a) ”valmistuksella” kaikenlaista valmistusta tai käsittelyä, myös kokoamista tai erityistoimenpiteitä;

b) ”aineksella” kaikkia aineosia, raaka-aineita, komponentteja, osia jne., joita käytetään tuotteen valmistuksessa;

c) ”tuotteella” valmista tuotetta, vaikka se olisi tarkoitettu käytettäväksi myöhemmin toisessa valmistustoimessa;

d) ”tavaroilla” sekä aineksia että tuotteita;

e) ”tullausarvolla” tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen VII artiklan soveltamisesta 1994 tehdyn sopimuksen (WTO:n sopimus tullausarvosta) mukaisesti määritettyä arvoa;

f) ”vapaasti tehtaalla -hinnalla” valmistajalle, jonka yrityksessä viimeinen valmistus tai käsittely on suoritettu, tuotteesta maksettua vapaasti tehtaalla -hintaa, johon sisältyy kaikkien valmistuksessa käytettyjen ainesten arvo ja josta on vähennetty sisäiset verot, jotka palautetaan tai voidaan palauttaa valmista tuotetta vietäessä;

g) ”ainesten arvolla” valmistuksessa käytettyjen ei-alkuperäainesten tullausarvoa maahantuontihetkellä tai, jos sitä ei tiedetä tai voida todeta, ensimmäistä todettavissa olevaa aineksista kyseisellä alueella maksettua hintaa;

h) ”alkuperäainesten arvolla” tällaisten ainesten arvoa määriteltynä soveltuvin osin sovelletun g alakohdan mukaisesti;

i) ”arvonlisäyksellä” tuotteiden vapaasti tehtaalla -hintaa, josta on vähennetty sellaisten ainesten tullausarvo, jotka on tuotu joko yhteisöön tai AKT-valtioihin;

j) ”ryhmillä” ja ”nimikkeillä” harmonoidun tavarankuvaus- ja koodausjärjestelmän, jäljempänä tässä pöytäkirjassa ”harmonoitu järjestelmä” tai ”HS”, muodostavan nimikkeistön ryhmiä ja nimikkeitä (nelinumeroiset koodit);

k) ilmaisulla ”luokitellaan” tuotteen tai aineksen luokittelua tiettyyn nimikkeeseen;

l) ”lähetyksellä” tuotteita, jotka lähetetään samanaikaisesti yhdeltä viejältä yhdelle vastaanottajalle tai kuljetetaan yhdellä kuljetusasiakirjalla taikka, jos tällaista asiakirjaa ei ole, yhdellä kauppalaskulla viejältä vastaanottajalle;

m) ”alueilla” myös aluevesiä;

n) ilmaisulla ”MMA” lisäyksessä 12 mainittuja maita ja alueita.

II OSASTO

KÄSITTEEN ”ALKUPERÄTUOTTEET” MÄÄRITTELY

2 artikla

Yleiset vaatimukset

1. Tämän asetuksen säännöksiä sovellettaessa pidetään seuraavia tuotteita tämän asetuksen liitteessä 1 lueteltujen AKT-valtioiden alkuperätuotteina, jäljempänä tässä liitteessä ”AKT-valtiot”.

a) Tämän liitteen 3 artiklan mukaiset AKT-valtioissa kokonaan tuotetut tuotteet;

b) AKT-valtioissa tuotetut tuotteet, joiden valmistuksessa on käytetty muita kuin siellä kokonaan tuotettuja aineksia, jos näille aineksille on suoritettu AKT-valtioissa tämän liitteen 4 artiklan mukainen riittävä valmistus tai käsittely.

2. Edellä 1 kohtaa täytäntöön pantaessa AKT-valtioiden alueita pidetään yhtenä alueena.

Alkuperätuotteita, jotka on valmistettu kahdessa tai useammassa AKT-valtiossa kokonaan tuotetuista tai riittävästi valmistetuista tai käsitellyistä aineksista, pidetään sen AKT-valtion alkuperätuotteina, jossa viimeinen valmistus tai käsittely on suoritettu, jos niitä on siellä valmistettu tai käsitelty enemmän kuin tämän liitteen 5 artiklassa tarkoitetaan.

3. Edellä 2 kohtaa sovelletaan lisäyksessä 10 lueteltuihin tuotteisiin 1 päivästä lokakuuta 2015 ja lisäyksessä 11 lueteltuihin tuotteisiin 1 päivästä tammikuuta 2010.

3 artikla

Kokonaan tuotetut tuotteet

1. Seuraavia tuotteita pidetään AKT-valtioissa tai yhteisössä kokonaan tuotettuina:

a) niiden maaperästä tai merenpohjasta louhitut kivennäistuotteet;

b) siellä korjatut kasvituotteet;

c) siellä syntyneet ja kasvatetut elävät eläimet;

d) siellä kasvatetuista elävistä eläimistä saadut tuotteet;

e) i) siellä metsästämällä tai kalastamalla saadut tuotteet; ii) vesiviljelytuotteet, myös meriviljelytuotteet, kun kalat ovat syntyneet ja kasvaneet siellä;

f) niiden alusten niiden aluevesien ulkopuolelta pyytämät merikalastustuotteet ja muut niiden merestä saamat tuotteet;

g) niiden tehdasaluksilla ainoastaan f alakohdassa tarkoitetuista tuotteista valmistetut tuotteet;

h) siellä kerätyt yksinomaan raaka-aineiden talteenottoon soveltuvat käytetyt tavarat, myös yksinomaan uudelleen pinnoitettaviksi tai jätekäyttöön soveltuvat käytetyt ulkorenkaat;

i) siellä suoritetuista valmistustoimista syntyneet jätteet ja romu;

j) niiden aluevesien ulkopuolisesta merenpohjasta tai merenpohjan alaisista kerrostumista saadut tuotteet, jos niillä on yksinoikeus hyödyntää tätä merenpohjaa tai sen alaisia kerrostumia,

k) siellä yksinomaan a–j alakohdassa tarkoitetuista tuotteista valmistetut tavarat.

2. Edellä 1 kohdan f ja g alakohdassa käytettyjä ilmaisuja ”niiden alukset” ja ”niiden tehdasalukset” sovelletaan ainoastaan aluksiin ja tehdasaluksiin,

a) jotka on merkitty jäsenvaltion tai AKT-valtion alusrekisteriin;

b) jotka purjehtivat jäsenvaltion tai AKT-valtion lipun alla;

c) jotka täyttävät jonkin seuraavista vaatimuksista: i) ne ovat vähintään puoliksi AKT-valtion tai EY:n jäsenvaltion kansalaisten omistamia, tai ii) ne ovat sellaisten yritysten omistamia, — joiden kotipaikka tai päätoimipaikka on AKT-valtiossa tai EY:n jäsenvaltiossa; ja — jotka ovat vähintään puoliksi AKT-valtion, sen julkisten elinten tai kansalaisten taikka jäsenvaltion omistuksessa.

3. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, yhteisö hyväksyy AKT-valtion pyynnöstä, että sen vuokraamia tai leasing-sopimuksella hankkimia aluksia kohdellaan sen yksinomaisella talousvyöhykkeellä kalastukseen käytettävinä ”niiden aluksina”, jos

a) AKT-valtio on tarjonnut yhteisölle tilaisuuden neuvotella kalastussopimuksen, mutta yhteisö ei ole hyväksynyt tarjousta,

b) komissio on hyväksynyt, että vuokra- tai leasing-sopimus tarjoaa asianmukaiset mahdollisuudet kehittää AKT-valtion kykyä kalastaa omaan lukuunsa ja erityisesti että se antaa AKT-valtiolle vastuun sen käyttöön huomattavan pitkäksi ajaksi asetetun aluksen merenkulkua koskevasta ja kaupallisesta hallinnosta.

4 artikla

Riittävästi valmistetut tai käsitellyt tuotteet

1. Tätä liitettä sovellettaessa pidetään tuotteita, jotka eivät ole kokonaan tuotettuja, riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä AKT-valtiossa tai yhteisössä, jos lisäyksessä 2 tai vaihtoehtoisesti lisäyksessä 2A olevassa luettelossa säädetyt edellytykset täyttyvät. Näissä edellytyksissä ilmoitetaan kaikkien tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden osalta valmistus tai käsittely, joka on suoritettava valmistuksessa käytetyille ei-alkuperäaineksille, ja niitä sovelletaan ainoastaan tällaisiin aineksiin. Siten jos tuotetta, joka on saanut alkuperäaseman siten, että se täyttää luettelossa säädetyt edellytykset, käytetään toisen tuotteen valmistuksessa, siihen ei sovelleta sitä tuotetta koskevia edellytyksiä, jonka valmistuksessa sitä käytetään, eikä sen valmistuksessa mahdollisesti käytettyjä ei-alkuperäaineksia oteta huomioon.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, ei-alkuperäaineksia, joita tiettyä tuotetta koskevien luettelon edellytysten mukaan ei saisi käyttää tämän tuotteen valmistuksessa, saa kuitenkin käyttää, jos:

a) niiden yhteisarvo on enintään 15 prosenttia tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta;

b) mitään niistä prosenttimääristä, jotka luettelossa annetaan ei-alkuperäainesten enimmäisarvoksi, ei ylitetä tätä kohtaa sovellettaessa.

Tätä kohtaa ei sovelleta harmonoidun järjestelmän 50–63 ryhmän tuotteisiin.

3. a) Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, sen jälkeen kun Tyynenmeren AKT-valtio on etukäteen ilmoittanut asiasta Euroopan komissiolle, nimikkeiden 1604 ja 1605 jalostettuja kalastustuotteita, jotka on jalostettu tai valmistettu kyseisessä valtiossa maissa sijaitsevissa laitoksissa nimikkeiden 0302 tai 0303 ei-alkuperäaineksista, jotka on purettu kyseisen valtion satamaan, pidetään riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä 2 artiklan soveltamiseksi. Komissiolle toimitettavassa ilmoituksessa on esitettävä, miten tällä edistetään kyseisen valtion kalastusalan kehitystä, sekä annettava tarpeelliset tiedot käytettävistä lajeista ja valmistettavista tuotteista samoin kuin kyseessä olevista määristä. b) Tyynenmeren AKT-valtion on laadittava a alakohdan täytäntöönpanoa koskeva kertomus yhteisölle viimeistään kolmen vuoden kuluttua ilmoituksesta. c) Edellä a alakohdan soveltaminen ei rajoita EU:ssa voimassa olevia terveys- ja kasvinsuojelutoimia, kalavarojen tehokasta suojelua ja kestävää hoitoa eikä laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen vastaisten toimien tukemista.

4. Sovelletaan, mitä 1 ja 3 kohdassa säädetään, jollei 5 artiklassa toisin säädetä.

5 artikla

Riittämättömät valmistus- tai käsittelytoimet

1. Seuraavia valmistus- tai käsittelytoimia pidetään riittämättöminä antamaan alkuperäasema riippumatta siitä, täyttyvätkö 4 artiklan vaatimukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista:

a) toimenpiteet tuotteiden kunnon säilymisen varmistamiseksi kuljetuksen ja varastoinnin aikana (tuuletus, ripustus, kuivaus, jäähdytys, suolaveteen, rikkihapokkeeseen tai muuhun liuokseen upottaminen, vahingoittuneiden osien poistaminen ja niiden kaltaiset toimet);

b) pelkkä pölyn poisto, seulonta, lajittelu, laatuluokittelu, yhteensovitus (myös tavaroiden järjestäminen sarjoiksi), pesu, maalaus, paloittelu;

c) i) uudelleen pakkaaminen ja kollien jakaminen ja yhdistäminen; ii) pelkkä pullotus, pussitus, koteloihin tai rasioihin pakkaaminen, kartongille tai laudoille ja niin edelleen kiinnittäminen ja kaikki muut yksinkertaiset pakkaustoimenpiteet;

d) merkkien, nimilappujen tai muiden vastaavanlaisten tunnusten kiinnittäminen tuotteisiin tai niiden pakkauksiin;

e) erilaistenkin tuotteiden yksinkertainen sekoittaminen; sokerin sekoittaminen muiden ainesten kanssa;

f) osien pelkkä yhdistäminen kokonaiseksi tuotteeksi;

g) kahden tai useamman a–f alakohdassa mainitun toimenpiteen toteuttaminen yhdessä;

h) eläinten teurastus;

i) viljan ja riisin esikuorinta, valkaisu osittain tai kokonaan, kiillotus ja lasitus;

j) sokerin värjäys tai sokeripalojen muodostus; sokerin hienontaminen osittain tai kokonaan;

k) hedelmien, pähkinöiden ja vihannesten kuoriminen ja kivien poisto.

2. Kaikki tietylle tuotteelle joko AKT-valtioissa tai yhteisössä suoritetut toimenpiteet on otettava kokonaisuutena huomioon määritettäessä, pidetäänkö tälle tuotteelle suoritettua valmistusta tai käsittelyä 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla riittämättömänä.

6 artikla

Alkuperäkumulaatio

1. Yhteisön ja MMA:iden alkuperäaineksia pidetään AKT-valtioiden alkuperäaineksina, jos ne sisältyvät niissä valmistettuun tuotteeseen. Näiden ainesten ei tarvitse olla riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä, jos niitä on valmistettu tai käsitelty enemmän kuin 5 artiklassa tarkoitetaan.

2. Yhteisössä tai MMA:issa suoritettua valmistusta ja käsittelyä pidetään AKT-valtioissa suoritettuna, jos aineksia on myöhemmin valmistettu tai käsitelty AKT-valtioissa enemmän kuin 5 artiklassa tarkoitetaan.

3. Tämän liitteen säännöksiä noudatetaan soveltuvin osin sen määrittämiseksi, ovatko tuotteet peräisin MMA:ista.

4. Tämän artiklan säännöksiä voidaan soveltaa lisäyksessä 10 lueteltuihin tuotteisiin 1 päivästä lokakuuta 2015 ja lisäyksessä 11 lueteltuihin tuotteisiin 1 päivästä tammikuuta 2010.

5. Jollei 6, 7, 8, ja 11 kohdan säännöksistä muuta johdu, Etelä-Afrikan alkuperäaineksia pidetään AKT-valtioiden alkuperäaineksina, jos ainekset sisältyvät siellä valmistettuun tuotteeseen ja jos aineksia on valmistettu tai käsitelty enemmän kuin 5 artiklassa tarkoitetaan. Näiden ainesten ei tarvitse olla riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä.

6. Edellä 5 kohdan mukaan alkuperäaseman saaneita tuotteita pidetään edelleen AKT-valtioiden alkuperätuotteina ainoastaan, jos siellä syntynyt arvonlisäys on suurempi kuin käytettyjen Etelä-Afrikan alkuperäainesten arvo. Jos näin ei ole, kyseisiä tuotteita pidetään Etelä-Afrikan alkuperätuotteina. Etelä-Afrikan alkuperäaineksia ei oteta huomioon alkuperää määritettäessä, jos niille on suoritettu riittävä valmistus tai käsittely AKT-valtioissa.

7. Edellä 5 kohdassa säädettyä kumulaatiota ei sovelleta lisäyksissä 7, 10 ja 11 lueteltuihin tuotteisiin.

8. Edellä 5 kohdassa säädettyä kumulaatiota sovelletaan lisäyksessä 8 lueteltuihin tuotteisiin vasta sitten, kun näiden tuotteiden tullit on poistettu Euroopan yhteisön ja Etelä-Afrikan tasavallan kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan sopimuksen mukaisesti. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä (C-sarja) päivämäärän, jona tämän kohdan mukaiset edellytykset on täytetty.

9. Etelä-Afrikassa suoritettua valmistusta tai käsittelyä pidetään jossakin muussa Eteläisen Afrikan Tulliliiton, jäljempänä ”SACU”, jäsenvaltiossa suoritettuna, jos kyseessä on AKT-valtio, jos aineksia myöhemmin valmistetaan tai käsitellään kyseisessä SACU:n jäsenvaltiossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 ja 8 kohdan soveltamista.

10. AKT-valtioiden pyynnöstä Etelä-Afrikassa suoritettua valmistusta tai käsittelyä pidetään AKT-valtioissa suoritettuna, jos aineksia myöhemmin valmistetaan tai käsitellään AKT-valtiossa alueellisen taloudellista yhdentymistä koskevan sopimuksen mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 ja 7 kohdan soveltamista.

11. AKT-valtioiden esittämistä pyynnöistä päätetään asetuksen (ETY) N:o 2913/92 247 ja 247 a artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

12. Edellä 5 kohdassa säädettyä kumulaatiota sovelletaan ainoastaan, jos käytetyt Etelä-Afrikan ainekset ovat saaneet alkuperäaseman sovellettaessa samanlaisia alkuperäsääntöjä kuin ne, jotka on esitetty tässä liitteessä. Edellä 9 ja 10 kohdassa säädettyä kumulaatiota sovelletaan ainoastaan tämän liitteen sääntöjen kaltaisia alkuperäsääntöjä sovellettaessa.

13. AKT-valtioiden pyynnöstä sellaisen naapurina olevan kehitysmaan alkuperäaineksia, joka ei ole AKT-valtio ja joka kuuluu yhtenäiseen maantieteelliseen kokonaisuuteen, pidetään AKT-valtioiden alkuperäaineksina, jos ne sisältyvät niissä valmistettuun tuotteeseen. Näiden ainesten ei tarvitse olla riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä, jos

— niitä on AKT-valtioissa valmistettu tai käsitelty enemmän kuin 5 artiklassa tarkoitetaan;

— AKT-valtiot, yhteisö ja muut asianomaiset valtiot ovat tehneet sopimuksen asianmukaisista hallinnollisista menettelyistä, joilla varmistetaan tämän kohdan moitteeton soveltaminen.

Tätä kohtaa ei sovelleta harmonoidun järjestelmän 3 tai 16 ryhmään luokiteltuihin tonnikalatuotteisiin eikä HS-koodiin 1006 kuuluviin riisituotteisiin.

Tämän liitteen säännöksiä sovelletaan sen määrittämiseksi, ovatko tuotteet peräisin naapurina olevasta kehitysmaasta.

AKT-valtioiden esittämistä pyynnöistä päätetään asetuksen (ETY) N:o 2913/92 247 ja 247 a artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tällaisissa päätöksissä määritetään myös ne tuotteet, joihin ei saa soveltaa tässä kohdassa säädettyä kumulaatiota.

7 artikla

Kelpuuttamisen yksikkö

1. Kelpuuttamisen yksikkö tätä liitettä sovellettaessa on se tuote, jota pidetään perusyksikkönä määritettäessä nimike harmonoidun järjestelmän nimikkeistön mukaan.

Tämän mukaisesti:

a) kun tavararyhmästä tai -yhdistelmästä koostuva tuote luokitellaan harmonoidun järjestelmän mukaan yhteen ainoaan nimikkeeseen, tämä kokonaisuus muodostaa kelpuuttamisen yksikön;

b) kun lähetys koostuu useasta samanlaisesta tuotteesta, jotka luokitellaan samaan harmonoidun järjestelmän nimikkeeseen, tämän liitteen säännöksiä sovellettaessa on kutakin tuotetta tarkasteltava erikseen.

2. Jos harmonoidun järjestelmän 5 yleisen tulkintasäännön mukaan pakkausta pidetään tuotteeseen kuuluvana luokiteltaessa, sitä on pidettävä tuotteeseen kuuluvana myös alkuperää määritettäessä.

8 artikla

Tarvikkeet, varaosat ja työkalut

Tarvikkeiden, varaosien ja työkalujen, jotka toimitetaan yhdessä laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon kanssa, jotka kuuluvat tavanomaisena varustuksena tähän laitteistoon, koneeseen, laitteeseen tai ajoneuvoon ja jotka sisältyvät sen hintaan taikka joita ei laskuteta erikseen, katsotaan muodostavan kyseisen laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon kanssa yhden kokonaisuuden.

9 artikla

Sarjat

Harmonoidun järjestelmän yleisen tulkintasäännön 3 mukaisia sarjoja pidetään alkuperätuotteina, jos kaikki sarjaan kuuluvat tuotteet ovat alkuperätuotteita. Jos sarja koostuu sekä alkuperätuotteista että ei-alkuperätuotteista, sitä on kuitenkin kokonaisuutena pidettävä alkuperätuotteena, jos ei-alkuperätuotteiden arvo on enintään 15 prosenttia sarjan vapaasti tehtaalla -hinnasta.

10 artikla

Neutraalit tekijät

Määritettäessä, onko tuote alkuperätuote, ei ole tarpeen todeta seuraavien tuotteen valmistuksessa käytettyjen tuotteiden alkuperää:

a) energia ja polttoaineet;

b) laitokset ja laitteistot;

c) koneet ja työkalut;

d) tavarat, jotka eivät sisälly ja joiden ei ole tarkoitus sisältyä tuotteen lopulliseen koostumukseen.

III OSASTO

ALUEESEEN LIITTYVÄT VAATIMUKSET

11 artikla

Alueperiaate

1. Tämän liitteen II osastossa alkuperäaseman saamiselle säädettyjen edellytysten on täytyttävä keskeytyksettä AKT-valtioissa, jollei 6 artiklassa toisin säädetä.

2. AKT-valtioista, yhteisöstä tai MMA:ista johonkin muuhun maahan viedyt alkuperätuotteet palautetaan, niitä on, jollei 6 artiklassa toisin säädetä, pidettävä ei-alkuperätuotteina, jollei tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla voida osoittaa, että:

a) palautetut tavarat ovat samoja kuin maasta viedyt tavarat; ja

b) niille ei ole suoritettu kyseisessä maassa tai viennin aikana muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimenpiteitä.

12 artikla

Suora kuljetus

1. Tässä asetuksessa säädettyä etuuskohtelua sovelletaan ainoastaan tämän liitteen vaatimukset täyttäviin tuotteisiin, joiden kuljetus 6 artiklaa sovellettaessa tapahtuu suoraan AKT-valtioiden, yhteisön, MMA:iden tai Etelä-Afrikan alueen välillä kulkematta muun alueen kautta. Yhden lähetyksen muodostavat tuotteet voidaan kuitenkin kuljettaa muiden alueiden kautta, tarvittaessa uudelleen lastaten tai väliaikaisesti varastoiden näillä alueilla, jos tuotteet pysyvät kauttakuljetus- tai varastointimaan tulliviranomaisten valvonnassa ja niille ei suoriteta muita toimenpiteitä kuin purkaminen tai uudelleenlastaus tai niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavat toimenpiteet.

Alkuperätuotteet voidaan kuljettaa putkijohdoissa muun kuin AKT-valtion tai yhteisön alueen kautta.

2. Edellä 1 kohdassa säädettyjen edellytysten täyttyminen osoitetaan tuojamaan tulliviranomaisille esittämällä

a) yksi ainoa kuljetusasiakirja, jolla tavarat on kuljetettu viejämaasta kauttakuljetusmaan kautta; tai

b) kauttakuljetusmaan tulliviranomaisten antama todistus, jossa i) on tarkka kuvaus tuotteista; ii) ilmoitetaan tuotteiden purkamisen ja uudelleenlastauksen päivämäärät ja tarvittaessa käytettyjen alusten tai muiden kuljetusvälineiden nimet, ja iii) vahvistetaan ne olosuhteet, joissa tavarat ovat olleet kauttakuljetusmaassa; tai

c) jos edellä mainittuja ei ole, muita asian kannalta olennaisia asiakirjoja.

13 artikla

Näyttelyt

1. Alkuperätuotteille, jotka on lähetetty AKT-valtiosta muuhun kuin 6 artiklassa tarkoitetussa maassa pidettävään näyttelyyn ja jotka myydään näyttelyn jälkeen yhteisöön tuotaviksi, myönnetään tuonnissa tämän asetuksen säännösten mukaiset etuudet, jos tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla osoitetaan, että:

a) viejä on lähettänyt nämä tuotteet AKT-valtiosta maahan, jossa näyttely pidetään, ja pitänyt niitä siellä näytteillä;

b) kyseinen viejä on myynyt tai luovuttanut tuotteet yhteisössä olevalle vastaanottajalle;

c) tuotteet on lähetetty näyttelyn aikana tai välittömästi sen jälkeen siinä tilassa, jossa ne lähetettiin näyttelyä varten; ja

d) sen jälkeen kun tuotteet on lähetetty näyttelyyn, niitä ei ole käytetty muihin tarkoituksiin kuin tässä näyttelyssä esittelyyn.

2. Alkuperäselvitys on annettava tai laadittava IV osaston säännösten mukaisesti ja esitettävä tavanomaisella tavalla tuojamaan tulliviranomaisille. Siinä on ilmoitettava näyttelyn nimi ja osoite. Tarvittaessa voidaan vaatia kirjallinen lisäselvitys olosuhteista, joissa tuotteita on pidetty näytteillä.

3. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan kaikkiin kaupan, teollisuuden, maatalouden ja käsiteollisuuden näyttelyihin, messuihin tai niiden kaltaisiin julkisiin esittelytilaisuuksiin, joita ei ole järjestetty yksityisiin tarkoituksiin kaupoissa tai liiketiloissa ulkomaisten tuotteiden myymiseksi ja joiden aikana tuotteet pysyvät tullivalvonnassa.

IV OSASTO

ALKUPERÄSELVITYS

14 artikla

Yleiset vaatimukset

1. AKT-valtioiden alkuperätuotteet saavat yhteisöön tuotaessa tämän asetuksen säännösten mukaiset etuudet, jos niistä esitetään joko:

a) lisäyksessä 3 esitetyn mallin mukainen EUR.1-tavaratodistus; tai

b) jäljempänä 19 artiklan 1 kohdassa eritellyissä tapauksissa ilmoitus, jonka teksti esitetään lisäyksessä 4 ja jonka viejä antaa kauppalaskussa, lähetysluettelossa tai muussa sellaisessa kaupallisessa asiakirjassa, jossa tuotteiden kuvaus on riittävän yksityiskohtainen niiden tunnistamiseksi, jäljempänä ”kauppalaskuilmoitus”.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tämän liitteen mukaiset alkuperätuotteet saavat 25 artiklassa eritellyissä tapauksissa tämän asetuksen säännösten mukaiset etuudet ilman, että on tarpeen esittää mitään edellä tarkoitetuista asiakirjoista.

15 artikla

EUR.1-tavaratodistuksen antamismenettely

1. Viejämaan tulliviranomaiset antavat EUR.1-tavaratodistuksen viejän tai tämän valtuuttaman edustajan viejän vastuulla tekemästä kirjallisesta hakemuksesta.

2. Tätä varten viejä tai tämän valtuuttama edustaja täyttää lisäyksessä 3 esitettyjen mallien mukaiset EUR.1-tavaratodistuksen ja hakemuslomakkeen. Nämä lomakkeet on täytettävä tässä liitteessä säädetyllä tavalla. Jos ne täytetään käsin, ne on täytettävä musteella painokirjaimin. Tuotteiden kuvaus on merkittävä sille varattuun kohtaan jättämättä väliin tyhjiä rivejä. Jos kohtaa ei täytetä kokonaan, kuvauksen viimeisen rivin alle on vedettävä vaakasuora viiva ja täyttämätön tila on suljettava viivalla.

3. EUR.1-tavaratodistusta hakevan viejän on oltava valmis milloin tahansa sen tuotteet vievän AKT-valtion tulliviranomaisten pyynnöstä, jossa EUR.1-tavaratodistus annetaan, esittämään kaikki tarvittavat asiakirjat, joilla todistetaan tuotteiden alkuperäasema sekä tämän liitteen muiden vaatimusten täyttyminen.

4. Vievän AKT-valtion tulliviranomaiset antavat EUR.1-tavaratodistuksen, jos kyseisiä tuotteita voidaan pitää AKT-valtioiden tai jonkin muun 6 artiklassa tarkoitetun maan alkuperätuotteina ja jos ne täyttävät tämän liitteen muut vaatimukset.

5. Tavaratodistuksen antavien tulliviranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tuotteiden alkuperäaseman ja tämän liitteen muiden vaatimusten täyttymisen tarkastamiseksi. Tätä varten niillä on oikeus vaatia todistusaineistoa ja tarkastaa viejän tilejä tai tehdä muita tarpeelliseksi katsomiaan tarkastuksia. Tavaratodistuksen antavien tulliviranomaisten on valvottava myös, että 2 kohdassa tarkoitetut lomakkeet täytetään asianmukaisesti. Ne tarkastavat erityisesti, että tuotekuvaukselle varattu kohta on täytetty siten, että siihen on mahdotonta tehdä vilpillisiä lisäyksiä.

6. EUR.1-tavaratodistuksen antopäivä merkitään tavaratodistuksen 11 kohtaan.

7. Tulliviranomaiset antavat EUR.1-tavaratodistuksen, ja se annetaan viejän käyttöön heti, kun vienti on tosiasiallisesti tapahtunut tai varmistunut.

16 artikla

Jälkikäteen annetut EUR.1-tavaratodistukset

1. Sen estämättä, mitä 15 artiklan 7 kohdassa säädetään, EUR.1-tavaratodistus voidaan poikkeuksellisesti antaa siihen merkittyjen tuotteiden viennin jälkeen, jos:

a) sitä ei ole annettu vientihetkellä erehdysten, tahattomien laiminlyöntien tai erityisolosuhteiden vuoksi; tai

b) tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla osoitetaan, että EUR.1-tavaratodistus on annettu, mutta sitä ei ole tuonnissa hyväksytty teknisistä syistä.

2. Sovellettaessa 1 kohtaa viejän on ilmoitettava hakemuksessaan EUR.1-tavaratodistukseen merkittyjen tuotteiden vientipaikka ja -päivä sekä perusteet pyynnölleen.

3. Tulliviranomaiset voivat antaa EUR.1-tavaratodistuksen jälkikäteen vasta todettuaan viejän hakemuksessa annettujen tietojen olevan vastaavien asiakirjojen mukaisia.

4. Jälkikäteen annettuihin EUR.1-tavaratodistuksiin on tehtävä seuraava merkintä:

”ISSUED RETROSPECTIVELY”

5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettu merkintä tehdään EUR.1-tavaratodistuksen kohtaan ”huomautuksia”.

17 artikla

EUR.1-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen antaminen

1. Jos EUR.1-tavaratodistus varastetaan tai se katoaa tai tuhoutuu, viejä voi pyytää todistuksen antaneilta tulliviranomaisilta kaksoiskappaleen, joka laaditaan niiden hallussa olevien vientiasiakirjojen perusteella.

2. Näin annettuun kaksoiskappaleeseen on tehtävä seuraava merkintä:

”DUPLICATE”

3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu merkintä tehdään EUR.1-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen kohtaan ”huomautuksia”.

4. Kaksoiskappale, johon on merkittävä alkuperäisen EUR.1-tavaratodistuksen antopäivämäärä, on voimassa kyseisestä päivästä alkaen.

18 artikla

EUR.1-tavaratodistuksen antaminen aikaisemmin annetun tai laaditun alkuperäselvityksen perusteella

Kun alkuperätuotteet asetetaan AKT-valtiossa tai yhteisössä tullitoimipaikan valvontaan, alkuperäinen alkuperäselvitys voidaan korvata yhdellä tai useammalla EUR.1-tavaratodistuksella kaikkien näiden tuotteiden tai niistä osan lähettämiseksi muualle AKT-valtioihin tai yhteisöön. Korvaavan EUR.1-tavaratodistuksen tai -tavaratodistukset antaa se tullitoimipaikka, jonka valvontaan tuotteet asetetaan.

19 artikla

Kauppalaskuilmoituksen laatimisedellytykset

1. Edellä 14 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun kauppalaskuilmoituksen voivat laatia

a) jäljempänä 20 artiklassa tarkoitettu valtuutettu viejä; tai

b) kuka tahansa viejä yhdestä tai useammasta kollista muodostuvalle, yhteensä enintään 6 000 euron arvosta alkuperätuotteita sisältävälle lähetykselle.

2. Kauppalaskuilmoitus voidaan laatia, jos tuotteita voidaan pitää AKT-valtioiden tai jonkin muun 6 artiklassa tarkoitetun maan alkuperätuotteina ja jos ne täyttävät tämän liitteen muut vaatimukset.

3. Viejän, joka laatii kauppalaskuilmoituksen, on milloin tahansa viejämaan tulliviranomaisten pyynnöstä esitettävä kaikki tarvittavat asiakirjat, joilla todistetaan tuotteiden alkuperäasema ja tämän liitteen muiden vaatimusten täyttyminen.

4. Viejä laatii kauppalaskuilmoituksen kirjoittamalla koneella, leimaamalla tai painamalla kauppalaskuun, lähetysluetteloon tai muuhun kaupalliseen asiakirjaan lisäyksessä 4 olevan tekstin mukaisen ilmoituksen käyttäen yhtä kyseisessä lisäyksessä annetuista erikielisistä toisinnoista ja viejämaan sisäisen lainsäädännön mukaisesti. Jos ilmoitus kirjoitetaan käsin, se on kirjoitettava musteella painokirjaimin.

5. Kauppalaskuilmoituksissa on oltava viejän käsin kirjoittama alkuperäinen allekirjoitus. Jäljempänä 20 artiklassa tarkoitettua valtuutettua viejää ei kuitenkaan vaadita allekirjoittamaan tällaisia ilmoituksia, jos hän antaa viejämaan tulliviranomaisille kirjallisen sitoumuksen, että hän ottaa jokaisesta kauppalaskuilmoituksesta, josta hänet voidaan tunnistaa, täyden vastuun, niin kuin hän olisi käsin allekirjoittanut sen.

6. Viejä voi laatia kauppalaskuilmoituksen, kun siinä tarkoitetut tuotteet viedään maasta tai viennin jälkeen, jos se esitetään tuojamaassa viimeistään kahden vuoden kuluttua siitä, kun siinä tarkoitetut tuotteet on tuotu maahan.

20 artikla

Valtuutettu viejä

1. Viejämaan tulliviranomaiset voivat antaa sellaiselle viejälle, joka harjoittaa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden usein tapahtuvaa vientiä, luvan laatia kauppalaskuilmoituksia tuotteiden arvosta riippumatta. Tällaista lupaa hakevan viejän on annettava kaikki tulliviranomaisten tarpeellisina pitämät takeet tuotteiden alkuperäaseman ja muiden tässä liitteessä asetettujen vaatimusten täyttymisen tarkastamiseksi.

2. Tulliviranomaiset voivat asettaa valtuutetun viejän aseman myöntämiselle kaikki tarpeellisina pitämänsä edellytykset.

3. Tulliviranomaiset antavat valtuutetulle viejälle tullin lupanumeron, joka merkitään kauppalaskuilmoitukseen.

4. Tulliviranomaiset valvovat valtuutetun viejän luvankäyttöä.

5. Tulliviranomaiset voivat milloin tahansa peruuttaa luvan. Niiden on tehtävä näin silloin, kun valtuutettu viejä ei enää anna 1 kohdassa tarkoitettuja takeita tai täytä 2 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä taikka muutoin käyttää lupaa väärin.

21 artikla

Alkuperäselvityksen voimassaolo

1. Alkuperäselvitys on voimassa kymmenen kuukautta siitä päivästä, jona se on annettu viejämaassa, ja se on esitettävä tuon ajan kuluessa tuojamaan tulliviranomaisille.

2. Alkuperäselvitykset, jotka esitetään tuojamaan tulliviranomaisille 1 kohdassa mainitun esittämismääräajan päätyttyä, voidaan hyväksyä etuuskohtelun soveltamista varten, jos nämä asiakirjat ovat jääneet esittämättä ennen määräajan päättymistä poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi.

3. Muissa myöhästymistapauksissa tuojamaan tulliviranomaiset voivat hyväksyä alkuperäselvitykset, jos tuotteet on esitetty niille ennen mainitun määräajan päättymistä.

22 artikla

Kauttakuljetusmenettely

Kun tavarat saapuvat AKT-valtioon, joka on muu kuin niiden alkuperämaa, uusi neljän kuukauden voimassaoloaika alkaa päivänä, jona kauttakuljetusmaan tulliviranomaiset merkitsevät EUR.1-tavaratodistuksen 7 kohtaan:

— sanan ”kauttakuljetus”,

— kauttakuljetusmaan nimen,

— virallisen leiman, jonka malli on aikaisemmin toimitettu Euroopan komissiolle 31 artiklan mukaisesti,

— mainittujen merkintöjen päivämäärän.

23 artikla

Alkuperäselvityksen esittäminen

Alkuperäselvitys on esitettävä tuojamaan tulliviranomaisille kyseisessä maassa sovellettavien menettelyjen mukaisesti. Nämä viranomaiset voivat vaatia alkuperäselvityksen käännöksen ja ne voivat lisäksi vaatia, että tuontitavarailmoitusta täydennetään tuojan vakuutuksella siitä, että tuotteet täyttävät tämän asetuksen säännösten soveltamiseksi vaadittavat edellytykset.

24 artikla

Tuonti osalähetyksinä

Jos harmonoidun järjestelmän XVI ja XVII jaksoon tai nimikkeisiin 7308 ja 9406 kuuluva harmonoidun järjestelmän yleisessä tulkintasäännössä 2 a tarkoitettu osiin purettu tai kokoamaton tuote tuodaan tuojan pyynnöstä maahan osalähetyksinä tuojavaltion tulliviranomaisten määräämin edellytyksin, tulliviranomaisille esitetään tällaisesta tuotteesta yksi alkuperäselvitys ensimmäistä osalähetystä tuotaessa.

25 artikla

Poikkeukset alkuperäselvityksen esittämisestä

1. Yksityishenkilöiden yksityishenkilöille pikkulähetyksinä lähettämät tuotteet ja matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvät tuotteet voidaan tuoda maahan alkuperätuotteina ilman, että alkuperäselvityksen esittämistä vaaditaan, jos kyseessä ei ole kaupallinen tuonti ja tuotteiden on ilmoitettu täyttävän tässä liitteessä säädetyt vaatimukset ja kun ei ole syytä epäillä annetun ilmoituksen todenmukaisuutta. Jos tuotteet lähetetään postitse, tämä ilmoitus voidaan tehdä tulliluetteloon CN22/CN23 tai kyseiseen asiakirjaan liitettävälle erilliselle paperille.

2. Tuontia, joka on satunnaista ja muodostuu ainoastaan vastaanottajien tai matkustajien tai heidän perheidensä henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitetuista tuotteista, ei pidetä kaupallisena, jos näiden tuotteiden luonne tai määrä ei viittaa mihinkään kaupalliseen tarkoitukseen.

3. Näiden tuotteiden yhteisarvo ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin 500 euroa pikkulähetysten osalta eikä suurempi kuin 1 200 euroa matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvien tuotteiden osalta.

26 artikla

Kumulaatiota koskeva tiedotusmenettely

1. Sovellettaessa 2 artiklan 2 kohtaa ja 6 artiklan 1 kohtaa muista AKT-valtioista, yhteisöstä tai MMA:ista tulevien ainesten tämän liitteen mukainen alkuperäasema todistetaan EUR.1-tavaratodistuksella tai lisäyksessä 5A esitetyn mallin mukaisella hankkijan ilmoituksella, jonka viejä antaa siinä valtiossa tai MMA:ssa, josta aines tulee.

2. Sovellettaessa 2 artiklan 2 kohtaa, 6 artiklan 2 kohtaa ja 6 artiklan 9 kohtaa muissa AKT-valtioissa, yhteisössä, MMA:issa tai Etelä-Afrikassa suoritettu valmistus tai käsittely todistetaan lisäyksessä 5B esitetyn mallin mukaisella hankkijan ilmoituksella, jonka viejä antaa siinä valtiossa tai MMA:ssa, josta aines tulee.

3. Hankkijan on annettava erillinen hankkijan ilmoitus jokaisen aineslähetyksen osalta lähetystä koskevassa kauppalaskussa tai sen liitteessä taikka lähetysluettelossa tai muussa lähetystä koskevassa kaupallisessa asiakirjassa, jossa ainesten kuvaus on riittävän yksityiskohtainen niiden tunnistamiseksi.

4. Hankkijan ilmoitus voidaan laatia valmiille lomakkeelle.

5. Hankkijan ilmoitus on allekirjoitettava käsin. Kun kauppalasku ja hankkijan ilmoitus laaditaan tietokoneella, hankkijan ilmoitusta ei kuitenkaan tarvitse välttämättä allekirjoittaa käsin, jos hankkijayrityksessä asiasta vastaava työntekijä voidaan tunnistaa tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla siinä valtiossa, jossa hankkijan ilmoitus on laadittu. Mainitut tulliviranomaiset voivat vahvistaa tämän kohdan soveltamisen edellytykset.

6. Hankkijan ilmoitus esitetään sille vievän AKT-valtion toimivaltaiselle tullitoimipaikalle, jota on pyydetty antamaan EUR.1-tavaratodistus.

7. Ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää AKT–EY-kumppanuussopimuksen Liitteen V pöytäkirjassa n:o 1 olevan 26 artiklan mukaisesti laaditut hankkijan ilmoitukset ja annetut tiedotustodistukset jäävät voimaan.

27 artikla

Todistusasiakirjat

Edellä 15 artiklan 3 kohdassa ja 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat, joita käytetään todisteena siitä, että EUR.1-tavaratodistuksessa tai kauppalaskuilmoituksessa tarkoitettuja tuotteita voidaan pitää AKT-valtioiden tai jonkin muun 6 artiklassa tarkoitetun maan alkuperätuotteina ja että ne täyttävät tämän liitteen muut vaatimukset, voivat olla muun muassa seuraavia:

a) esimerkiksi viejän tai hankkijan tileihin tai sisäiseen kirjanpitoon sisältyvät välittömät todisteet toimista, jotka tämä on suorittanut tavaroiden tuottamiseksi;

b) asiakirjat, joilla osoitetaan tuotteiden valmistuksessa käytettyjen ainesten alkuperäasema ja jotka on annettu tai laadittu AKT-valtiossa tai jossakin muussa 6 artiklassa tarkoitetussa maassa, jossa näitä asiakirjoja käytetään sisäisen lainsäädännön mukaisesti;

c) asiakirjat, joilla osoitetaan tuotteiden valmistuksessa käytettyjen ainesten valmistus tai käsittely AKT-valtioissa, yhteisössä tai MMA:issa ja jotka on annettu tai laadittu AKT-valtiossa, yhteisössä tai MMA:ssa, jossa näitä asiakirjoja käytetään sisäisen lainsäädännön mukaisesti;

d) EUR.1-tavaratodistukset tai kauppalaskuilmoitukset, joilla osoitetaan tuotteiden valmistuksessa käytettyjen ainesten alkuperäasema ja jotka on annettu tai laadittu AKT-valtioissa tai jossakin muussa 6 artiklassa tarkoitetussa maassa tämän liitteen mukaisesti.

28 artikla

Alkuperäselvitysten ja todistusasiakirjojen säilyttäminen

1. Viejän, joka hakee EUR.1-tavaratodistusta, on säilytettävä 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat vähintään kolme vuotta.

2. Viejän, joka laatii kauppalaskuilmoituksen, on säilytettävä tämän kauppalaskuilmoituksen jäljennös ja 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat vähintään kolme vuotta.

3. Viejämaan tulliviranomaisten, jotka antavat EUR.1-tavaratodistuksen, on säilytettävä 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hakemuslomake vähintään kolme vuotta.

4. Tuojamaan tulliviranomaisten on säilytettävä niille esitetyt EUR.1-tavaratodistukset ja kauppalaskuilmoitukset vähintään kolme vuotta.

29 artikla

Poikkeavuudet ja muotovirheet

1. Pienet poikkeavuudet alkuperäselvityksen merkintöjen ja tuotteiden tuontimuodollisuuksien täyttämiseksi tullitoimipaikassa esitettyjen asiakirjojen merkintöjen välillä eivät sinänsä tee alkuperäselvityksestä mitätöntä, jos asianmukaisesti osoitetaan, että se vastaa tulliviranomaisille esitettyjä tuotteita.

2. Alkuperäselvityksessä olevat selvät muotovirheet kuten lyöntivirheet eivät saa johtaa kyseisen asiakirjan hylkäämiseen, elleivät nämä virheet ole sellaisia, että ne antavat aihetta epäillä asiakirjassa annettujen tietojen oikeellisuutta.

30 artikla

Euroina ilmaistut määrät

1. Edellä 19 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 25 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi tapauksissa, joissa tuotteet laskutetaan muuna valuuttana kuin euroina, AKT-valtio, jäsenvaltiot ja muut 6 artiklassa mainitut maat ja alueet vahvistavat euroina ilmaistuja määriä vastaavat määrät vuosittain omana kansallisena valuuttanaan.

2. Lähetykseen sovelletaan 19 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 25 artiklan 3 kohdan säännöksiä sen valuutan perusteella, jona kauppalasku on laadittu, asianomaisen maan vahvistaman määrän mukaisesti.

3. Kansallisena valuuttana käytettävät määrät ovat euroina ilmaistavien määrien vasta-arvot kyseisenä valuuttana euron lokakuun ensimmäisen työpäivän kurssin mukaisesti. Määrät ilmoitetaan komissiolle 15 päivään lokakuuta mennessä, ja niitä sovelletaan seuraavan vuoden tammikuun 1 päivästä. Komissio ilmoittaa kaikille asianomaisille maille kyseisistä määristä.

4. Maa voi pyöristää ylöspäin tai alaspäin määrää, joka saadaan muunnettaessa euroina ilmaistu määrä sen kansalliseksi valuutaksi. Pyöristyksen tuloksena saatu määrä voi poiketa muuntamisen tuloksena saadusta määrästä enintään 5 prosenttia. Maa voi pitää euroina ilmaistun määrän kansallisena valuuttana ilmaistun vasta-arvon muuttumattomana, jos kyseisen määrän muuntaminen 3 kohdassa määrättynä vuotuisen tarkistuksen ajankohtana ilman mahdollista pyöristystä korottaisi kansallisena valuuttana ilmaistua vasta-arvoa vähemmän kuin 15 prosenttia. Kansallisena valuuttana ilmaistu vasta-arvo voidaan pitää samana, jos kyseinen vasta-arvo alenisi muuntamisen tuloksena.

5. Komissio tarkastelee yhteisön tai AKT-valtioiden pyynnöstä euroina ilmaistuja määriä. Tätä tarkastelua tehdessään komissio harkitsee, onko aiheellista säilyttää näiden arvorajojen reaalivaikutus entisellään. Tätä tarkoitusta varten se voi päättää euroina ilmaistujen määrien muuttamisesta.

V OSASTO

HALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN MENETELMÄT

31 artikla

Keskinäinen avunanto

1. AKT-valtiot toimittavat komissiolle käyttämiensä leimasinten leimanäytteet sekä niiden tulliviranomaisten osoitteet, jotka ovat toimivaltaisia antamaan EUR.1-tavaratodistuksia ja suorittamaan EUR.1-tavaratodistusten ja kauppalaskuilmoitusten jälkitarkastuksia.

EUR.1.-tavaratodistukset ja kauppalaskuilmoitukset hyväksytään etuuskohtelun soveltamista varten siitä päivästä, jona komissio saa kyseiset tiedot.

Komissio välittää nämä tiedot jäsenvaltioiden tulliviranomaisille.

2. Sen varmistamiseksi, että tätä liitettä sovelletaan oikein, yhteisö, MMA:t ja AKT-valtiot avustavat toisiaan toimivaltaisten tullihallintojen välityksellä tarkastaessaan EUR.1-tavaratodistusten, kauppalaskuilmoitusten ja hankkijan ilmoitusten aitoutta sekä näissä asiakirjoissa annettujen tietojen oikeellisuutta.

Viranomaiset, joilta apua pyydetään, toimittavat tarvittavat tiedot niistä olosuhteista, joissa tuote on valmistettu, ja ilmoittavat erityisesti, millä edellytyksillä alkuperäsääntöjä on noudatettu asianomaisissa AKT-valtioissa, jäsenvaltioissa tai MMA:issa.

32 artikla

Alkuperäselvitysten tarkastaminen

1. Alkuperäselvitysten jälkitarkastus suoritetaan pistokokein tai aina kun tuojamaan tulliviranomaisilla on perusteltua aihetta epäillä tällaisten asiakirjojen aitoutta, tuotteiden alkuperäasemaa tai muiden tässä liitteessä säädettyjen vaatimusten täyttymistä.

2. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa tuojamaan tulliviranomaiset palauttavat viejämaan tulliviranomaisille EUR.1-tavaratodistuksen ja kauppalaskun, jos se on esitetty, kauppalaskuilmoituksen tai näiden asiakirjojen jäljennökset ja esittävät tarvittaessa syyt tarkastuspyyntöön. Jälkitarkastuspyynnön tueksi toimitetaan kaikki asiakirjat ja saadut tiedot, joiden perusteella alkuperäselvityksessä olevia tietoja voidaan epäillä virheellisiksi.

3. Tarkastuksen suorittavat viejämaan tulliviranomaiset. Tätä varten niillä on oikeus vaatia todistusaineistoa ja tarkastaa viejän tilejä tai tehdä muita tarpeelliseksi katsomiaan tarkastuksia.

4. Jos tuojamaan tulliviranomaiset päättävät lykätä etuuskohtelun myöntämistä kyseisille tuotteille siihen asti, kunnes tarkastuksen tulokset on saatu, niiden on luovutettava tuotteet tuojalle, jos tarpeellisiksi katsotut varmuustoimenpiteet toteutetaan.

5. Tarkastuksen tulokset ilmoitetaan tarkastusta pyytäneille tulliviranomaisille mahdollisimman pian. Näistä tuloksista on käytävä selvästi ilmi, ovatko asiakirjat aitoja ja voidaanko kyseisiä tuotteita pitää AKT-valtioiden tai jonkin muun 6 artiklassa tarkoitetun maan alkuperätuotteina ja täyttävätkö ne tämän liitteen muut vaatimukset.

6. Jos perustellun epäilyn tapauksessa vastausta ei ole saatu kymmenen kuukauden kuluessa tarkastuspyynnön päivämäärästä tai saadussa vastauksessa ei ole riittävästi tietoja sen ratkaisemiseksi, ovatko kyseiset asiakirjat aitoja tai mikä on tavaroiden tosiasiallinen alkuperä, tarkastusta pyytäneet tulliviranomaiset epäävät etuuskohtelun, paitsi poikkeuksellisissa olosuhteissa.

7. Jos tarkastusmenettely tai muut käytettävissä olevat tiedot näyttävät osoittavan, että tämän liitteen säännöksiä rikotaan, on suoritettava tarvittavat tutkimukset asianmukaista kiireellisyyttä noudattaen, jotta tällaiset rikkomukset voidaan todeta ja estää.

33 artikla

Hankkijan ilmoitusten tarkastaminen

1. Hankkijan ilmoituksen tarkastus voidaan suorittaa pistokokein tai aina kun tuojamaan tulliviranomaisilla on aihetta epäillä asiakirjan aitoutta tai kyseisten ainesten tosiasiallista alkuperää koskevien tietojen oikeellisuutta ja täydellisyyttä.

2. Tulliviranomaiset, joille hankkijan ilmoitus esitetään, voivat pyytää sen valtion tulliviranomaisia, jossa ilmoitus on laadittu, antamaan lisäyksessä 6 esitetyn mallin mukaisen tiedotustodistuksen. Vaihtoehtoisesti tulliviranomaiset, joille hankkijan ilmoitus esitetään, voivat pyytää viejää esittämään sen valtion tulliviranomaisten antaman tiedotustodistuksen, jossa ilmoitus on laadittu.

Tiedotustodistuksen antaneen tullitoimipaikan on säilytettävä todistuksen jäljennös vähintään kolme vuotta.

3. Tarkastuksen tulokset ilmoitetaan tarkastusta pyytäneille tulliviranomaisille niin pian kuin mahdollista. Näistä tuloksista on käytävä selkeästi ilmi, onko ainesten asemaa koskeva ilmoitus oikea.

4. Tarkastuksia varten hankkijoiden on säilytettävä ilmoituksen sisältävän asiakirjan jäljennös sekä kaikki tarvittavat todisteet ainesten tosiasiallisesta asemasta vähintään kolmen vuoden ajan.

5. Sen valtion tulliviranomaisilla, jossa hankkijan ilmoitus on laadittu, on oikeus vaatia todistusaineistoa tai tehdä tarpeelliseksi katsomiaan tarkastuksia hankkijan ilmoituksen oikeellisuuden tarkastamiseksi.

6. Virheellisen hankkijan ilmoituksen perusteella annettuja tai laadittuja EUR.1-tavaratodistuksia tai kauppalaskuilmoituksia pidetään mitättöminä.

34 artikla

Rangaistukset

Seuraamuksia määrätään jokaiselle, joka laatii tai laadituttaa vääriä tietoja sisältävän asiakirjan saadakseen tuotteille etuuskohtelun.

35 artikla

Vapaa-alueet

1. Kaikki tarvittavat toimenpiteet on toteutettava sen takaamiseksi, että alkuperäselvityksen tai hankkijan ilmoituksen seuraamia kaupan kohteena olevia tuotteita, joita kuljetuksen aikana pidetään niiden alueella sijaitsevilla vapaa-alueilla, ei vaihdeta toisiin tavaroihin ja että niille ei suoriteta muita toimenpiteitä kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarkoitetut tavanomaiset toimenpiteet.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, kun alkuperätuotteita tuodaan alkuperäselvityksellä vapaa-alueelle ja niitä valmistetaan tai käsitellään siellä, kyseisten viranomaisten on viejän pyynnöstä annettava uusi EUR.1-todistus, jos suoritettu valmistus tai käsittely on tämän liitteen säännösten mukainen.

36 artikla

Poikkeukset

1. Komissio voi omasta aloitteestaan tai edunsaajavaltion pyynnöstä myöntää edunsaajavaltiolle väliaikaisen poikkeuksen tämän liitteen säännöksistä, jos

a) edunsaajavaltio ei sisäisistä tai ulkoisista syistä väliaikaisesti kykene noudattamaan tässä liitteessä säädettyjä alkuperäaseman saamista koskevia sääntöjä, vaikka se on aiemmin kyennyt niitä noudattamaan, tai

b) edunsaajavaltio tarvitsee aikaa valmistautuakseen noudattamaan tässä liitteessä säädettyjä alkuperäaseman saamista koskevia sääntöjä.

2. Tällainen väliaikainen poikkeus on rajoitettava kestämään ainoastaan niin kauan kuin kyseiset sisäiset tai ulkoiset syyt ovat olemassa tai niin kauan kuin on tarpeen, jotta edunsaajavaltio kykenee noudattamaan mainittuja sääntöjä.

3. Poikkeusta koskeva pyyntö on esitettävä kirjallisena komissiolle. Pyynnössä on mainittava 1 kohdassa tarkoitetut syyt siihen, miksi poikkeusta haetaan, ja siihen on liitettävä asianmukaiset kirjalliset todisteet.

4. Tämän artiklan mukaiset toimenpiteet hyväksytään noudattaa asetuksen (ETY) N:o 2913/92 247 ja 247 a artiklassa tarkoitettua menettelyä.

Yhteisö myöntyy kaikkiin AKT-valtioiden pyyntöihin, jotka ovat tämän artiklan mukaisesti perusteltu asianmukaisesti ja joista ei voi aiheutua vakavaa haittaa yhteisön vakiintuneelle elinkeinolle.

VI OSASTO

CEUTA JA MELILLA

37 artikla

Erityisedellytykset

1. Tässä liitteessä käytettyyn ilmaisuun ”yhteisö” ei sisälly Ceuta eikä Melilla. Ilmaisuun ”yhteisön alkuperätuotteet” eivät sisälly Ceutan eikä Melillan alkuperätuotteet.

2. Tätä liitettä sovelletaan soveltuvin osin määritettäessä, voidaanko tuotteita pitää AKT-valtioiden alkuperätuotteina tuotaessa niitä Ceutaan ja Melillaan.

3. Jos Ceutassa ja Melillassa tai yhteisössä kokonaan tuotettuja tuotteita valmistetaan tai käsitellään AKT-valtioissa, niitä pidetään AKT-valtioissa kokonaan tuotettuina.

4. Ceutassa ja Melillassa tai yhteisössä tapahtunut valmistus tai käsittely katsotaan AKT-valtioissa tapahtuneeksi, jos aineksia valmistetaan tai käsitellään edelleen AKT-valtioissa.

5. Tämän artiklan 3 ja 4 kohtaa sovellettaessa 5 artiklassa lueteltuja riittämättömiä valmistus- tai käsittelytoimia ei pidetä valmistuksena tai käsittelynä.

6. Ceutaa ja Melillaa pidetään yhtenä alueena.

VII OSASTO

LOPPUSÄÄNNÖKSET

38 artikla

Kuljetettavina tai varastossa olevia tavaroita koskevat siirtymämääräykset

1. Tämän asetuksen säännöksiä voidaan soveltaa mistä tahansa liitteessä 1 luetellulta alueelta tai luetellusta valtiosta vietäviin tavaroihin, joiden mukana on EUR.1-tavaratodistus, joka on annettu AKT–EY-kumppanuussopimuksen liitteen V pöytäkirjassa n:o 1 olevan 15 artiklan mukaisesti kymmenen kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.

2. Tämän asetuksen säännöksiä voidaan soveltaa mistä tahansa liitteessä 1 luetellulta alueelta tai luetellusta valtiosta vietäviin tämän liitteen säännösten mukaisiin tavaroihin, jotka tämän asetuksen voimaantulopäivänä ovat joko kuljetettavina tai yhteisössä väliaikaisesti varastoituina tullivarastossa tai vapaa-alueilla, jos tuojavaltion tulliviranomaisille esitetään kymmenen kuukauden kuluessa kyseisestä päivästä viejämaan tulliviranomaisten jälkikäteen antama EUR.1-tavaratodistus ja asiakirjat, joilla osoitetaan, että tavarat on kuljetettu tämän liitteen 12 artiklan määräysten mukaisesti suoraan.

39 artikla

Lisäykset

Tämän liitteen lisäykset ovat sen erottamaton osa.

Lisäys 1 Alkuhuomautukset tässä liitteessä olevaan luetteloon Huomautus 1: Luettelossa asetetaan edellytykset, jotka tuotteiden on täytettävä, jotta niitä voitaisiin pitää liitteessä II olevan 4 artiklan mukaisesti riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä. Huomautus 2: 1. Luettelon kahdessa ensimmäisessä sarakkeessa kuvataan valmis tuote. Ensimmäisessä sarakkeessa on harmonoidussa järjestelmässä käytetty nimikkeen tai ryhmän numero ja toisessa sarakkeessa harmonoidussa järjestelmässä tästä nimikkeestä tai ryhmästä käytetty tavaran kuvaus. Jokaisen kahden ensimmäisen sarakkeen merkinnän osalta on sääntö 3 tai 4 sarakkeessa. Jos ensimmäisen sarakkeen numeron edessä on tietyissä tapauksissa ”ex”, tämä tarkoittaa, että 3 tai 4 sarakkeen sääntöä sovelletaan ainoastaan 2 sarakkeessa mainittuun nimikkeen osaan. 2. Kun sarakkeessa 1 on koottu yhteen useita nimikkeitä tai mainittu ryhmän numero ja sarakkeessa 2 on tämän vuoksi yleisluonteinen tavaran kuvaus, vastaavaa sarakkeen 3 tai 4 sääntöä sovelletaan kaikkiin niihin tuotteisiin, jotka harmonoidussa järjestelmässä luokitellaan kyseisen ryhmän nimikkeisiin tai johonkin nimikkeistä, jotka on koottu sarakkeeseen 1. 3. Kun tässä luettelossa on eri sääntöjä, joita sovelletaan samaan nimikkeeseen kuuluviin eri tuotteisiin, jokaisessa luetelmakohdassa on sen nimikkeen osan tavaran kuvaus, jota viereinen 3 tai 4 sarakkeen sääntö koskee. 4. Kun kahden ensimmäisen sarakkeen merkinnälle on sääntö sekä 3 että 4 sarakkeessa, viejä voi valintansa mukaan soveltaa joko 3 tai 4 sarakkeessa olevaa sääntöä. Jos 4 sarakkeessa ei ole alkuperäsääntöä, on sovellettava 3 sarakkeen sääntöä. Huomautus 3: 1. Tämän liitteen 4 artiklan säännöksiä alkuperäaseman saaneista, muiden tuotteiden valmistuksessa käytettävistä tuotteista sovelletaan riippumatta siitä, onko tämä asema saatu siinä tehtaassa, jossa nämä tuotteet käytetään vai jossakin muussa yhteisön tai AKT-valtioiden tehtaassa. Esimerkki: Nimikkeeseen 8407 kuuluva moottori, jonka osalta säännössä määrätään, että mahdollisesti käytettävien ei-alkuperäainesten arvo saa olla enintään 40 prosenttia vapaasti tehtaalla -hinnasta, on valmistettu nimikkeeseen ex 7224 kuuluvasta ”muusta takomalla esimuokatusta seosteräksestä”. Jos tämä esimuokattu teräs on taottu yhteisössä ei-alkuperätuotetta olevasta valanteesta, se on jo saanut alkuperäaseman luettelossa vahvistetun nimikkeen 7224 tuotteita koskevan säännön nojalla. Esimuokattua terästä voidaan pitää moottorin arvoa laskettaessa alkuperätuotteena riippumatta siitä, onko esimuokattu teräs tuotettu samassa tehtaassa tai jossakin muussa yhteisön tehtaassa. Valanteen, joka ei ole alkuperätuote, arvoa ei siten oteta huomioon laskettaessa käytettyjen ei-alkuperäainesten arvoa. 2. Tästä seuraa, että sen ylittävä valmistus tai käsittely antaa myös alkuperäaseman ja sitä vähempi valmistus tai käsittely taas ei anna alkuperäasemaa. Toisin sanoen, jos säännössä määrätään, että tietyllä valmistusasteella olevia ei-alkuperäaineksia saadaan käyttää, on sitä aiemmalla valmistusasteella olevien tällaisten ainesten käyttö myös sallittua, mutta sen sijaan myöhemmällä valmistusasteella olevien ainesten käyttö ei ole. Toisin sanoen, jos säännössä määrätään, että tietyllä valmistusasteella olevia ei-alkuperäaineksia saadaan käyttää, on sitä aiemmalla valmistusasteella olevien tällaisten ainesten käyttö myös sallittua, mutta sen sijaan myöhemmällä valmistusasteella olevien ainesten käyttö ei ole. 3. Kun säännössä määrätään, että ”minkä tahansa nimikkeen aineksia” saadaan käyttää, myös aineksia, jotka kuuluvat samaan nimikkeeseen kuin tuote, saadaan käyttää ottaen kuitenkin huomioon sääntöön mahdollisesti sisältyvät erityisrajoitukset. Ilmaisulla ”valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista, myös muista nimikkeen … aineksista” tarkoitetaan kuitenkin, että ainoastaan sellaisia samaan nimikkeeseen kuin tuote kuuluvia aineksia saadaan käyttää, joiden kuvaus on erilainen kuin tuotteella on luettelon 2 sarakkeessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3.2 huomautuksen soveltamista. 4. Kun luettelon säännössä määrätään, että tuote voidaan valmistaa useammasta kuin yhdestä aineksesta, tämä tarkoittaa, että yhtä tai useampaa näistä aineksista saadaan käyttää. Säännössä ei vaadita, että niitä kaikkia käytetään. Esimerkki: Nimikkeisiin 5208–5212 kuuluviin kankaisiin sovellettavassa säännössä määrätään, että luonnonkuituja saadaan käyttää ja että muun muassa kemiallisia aineita saadaan myös käyttää. Tämä sääntö ei tarkoita, että on käytettävä molempia; on mahdollista käyttää vain toista näistä aineksista tai molempia yhdessä. 5. Kun luettelon säännössä määrätään, että tuote on valmistettava tietystä aineksesta, tämä edellytys ei luonnollisesti estä käyttämästä muita aineksia, jotka ovat luonteeltaan sellaisia, että ne eivät voi täyttää sääntöä. (Ks. myös huomautus 6.3 tekstiilien osalta.) Esimerkki: Nimikkeen 1904 elintarvikevalmisteita koskeva sääntö, jossa nimenomaan suljetaan pois viljan ja viljatuotteiden käyttö, ei estä kivennäissuolojen, kemikaalien ja muiden sellaisten lisäaineiden käyttöä, joita ei valmisteta viljasta. Tätä ei kuitenkaan sovelleta tuotteisiin, joita, vaikka niitä ei voida valmistaa luettelossa nimenomaisesti mainituista aineksista, voidaan valmistaa luonteeltaan samanlaisesta, aiemmalla valmistusasteella olevasta aineksesta. Esimerkki: Jos ex 62 ryhmän vaatteen osalta, joka on tehty kuitukankaasta, ainoastaan ei-alkuperätuotetta olevan langan käyttö on sallittua, ei ole mahdollista aloittaa valmistusta kuitukankaasta, vaikka kuitukangasta ei tavallisesti voidakaan tehdä langasta. Tällaisissa tapauksissa lähtöaineksen olisi tavallisesti oltava lankaa edeltävällä asteella, toisin sanoen kuituasteella. 6. Jos luettelon säännössä määrätään kaksi prosenttimäärää enimmäisarvoksi ei-alkuperäaineksille, joita voidaan käyttää, näitä prosenttimääriä ei saa laskea yhteen. Toisin sanoen kaikkien käytettyjen ei-alkuperäainesten enimmäisarvo ei saa koskaan olla suurempi kuin korkein kyseisistä prosenttimääristä. Lisäksi yksittäisiä prosenttimääriä ei saa ylittää niiden nimenomaisten ainesten osalta, joita ne koskevat. Huomautus 4: 1. Luettelossa käytetyllä ilmaisulla ”luonnonkuidut” tarkoitetaan muita kuituja kuin muunto- ja synteettikuituja. Se rajoittuu kehruuta edeltävillä valmistusasteilla oleviin kuituihin ja siihen kuuluvat myös jätteet ja, jollei toisin mainita, kuidut, jotka on karstattu, kammattu tai muulla tavoin valmistettu, mutta joita ei ole kehrätty. 2. Ilmaisuun ”luonnonkuidut” kuuluvat nimikkeen 0503 jouhi, nimikkeiden 5002 ja 5003 silkki, nimikkeiden 5101–5105 villakuidut ja hieno ja karkea eläimenkarva, nimikkeiden 5201–5203 puuvillakuidut ja nimikkeiden 5301–5305 muut kasvitekstiilikuidut. 3. Ilmaisuja ”tekstiilimassa”, ”kemialliset aineet” ja ”paperinvalmistusaineet” käytetään luettelossa kuvaamaan 50–63 ryhmään kuulumattomia aineksia, joita voidaan käyttää muunto-, synteetti- tai paperikuitujen tai -lankojen valmistukseen. 4. Luettelossa käytettyyn ilmaisuun ”katkotut tekokuidut” kuuluvat nimikkeiden 5501–5507 synteetti- tai muuntokuitufilamenttitouvi, synteetti- tai muuntokatkokuidut tai niiden jätteet. Huomautus 5: 1. Sellaisen tuotteen osalta, johon luettelossa liittyy viittaus tähän huomautukseen, luettelon 3 sarakkeessa vahvistettuja edellytyksiä ei saada soveltaa niiden valmistuksessa käytettyihin perustekstiiliaineisiin, joiden paino yhteensä on enintään 10 prosenttia kaikkien käytettyjen perustekstiiliaineiden yhteispainosta (katso myös 5.3 ja 5.4 huomautus jäljempänä). 2. Edellä 5.1 huomautuksessa mainittua poikkeusta voidaan kuitenkin soveltaa ainoastaan sekoitetuotteisiin, jotka on tehty kahdesta tai useammasta perustekstiiliaineesta. Perustekstiiliaineet ovat seuraavat: — silkki, — villa — karkea eläimenkarva, — hieno eläimenkarva, — jouhet, — puuvilla, — paperinvalmistusaineet ja paperi, — pellava, — hamppu, — juutti ja muut niinitekstiilikuidut, — sisali ja muut Agave-sukuisista kasveista saadut tekstiilikuidut, — kookoskuidut, manilla, rami ja muut kasvitekstiilikuidut, — synteettikuitufilamentit, — muuntokuitufilamentit, — sähköä johtavat filamentit, — polypropeenista valmistetut synteettikatkokuidut, — polyesteristä valmistetut synteettikatkokuidut, — polyamidista valmistetut synteettikatkokuidut, — polyakryylinitriilistä valmistetut synteettikatkokuidut, — polyimidistä valmistetut synteettikatkokuidut, — polytetrafluorieteenistä valmistetut synteettikatkokuidut, — polyfenyleenisulfidista valmistetut synteettikatkokuidut, — polyvinyylikloridista valmistetut synteettikatkokuidut, — muut synteettikatkokuidut, — viskoosista valmistetut muuntokatkokuidut, — muut muuntokatkokuidut, — segmentoitu polyuretaania oleva lanka, jossa on joustavia polyeetterisegmenttejä, myös kierrepäällystetty, — segmentoitu polyuretaania oleva lanka, jossa on joustavia polyesterisegmenttejä, myös kierrepäällystetty, — nimikkeen 5605 tuotteet (metalloitu lanka), joissa on kaistaleita, jotka koostuvat enintään 5 mm leveästä kahden muovikelmun väliin joko värittömällä tai värillisellä liimalla kiinnitetystä, alumiinifoliota tai muovikelmua, myös alumiinijauheella peitettyä, olevasta sydämestä, — muut nimikkeen 5605 tuotteet. Esimerkki: Nimikkeen 5205 lanka, joka on tehty nimikkeen 5203 puuvillakuiduista ja nimikkeen 5506 synteettikatkokuiduista, on sekoitelanka. Sen vuoksi ei-alkuperätuotteita olevia synteettikatkokuituja, joka eivät täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta kemiallisista aineista tai tekstiilimassasta), saa käyttää enintään 10 prosenttia langan painosta. Esimerkki: Nimikkeen 5112 villakangas, joka on tehty nimikkeen 5107 villalangasta ja nimikkeen 5509 synteettikatkokuitulangasta, on sekoitekangas. Sen vuoksi synteettikuitulankaa, joka ei täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta kemiallisista aineista tai tekstiilimassasta), tai villalankaa, joka ei täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta karstaamattomista tai kampaamattomista tai muuten kehruuta varten käsittelemättömistä luonnonkuiduista), tai näiden kahden lankatyypin sekoitusta saa käyttää, jos niiden yhteispaino on enintään 10 prosenttia kankaan painosta. Esimerkki: Nimikkeen 5802 tuftattu tekstiilikangas, joka on tehty nimikkeen 5205 puuvillalangasta ja nimikkeen 5210 puuvillakankaasta, on sekoitetuote ainoastaan, jos puuvillakangas itsessään on sekoitekangas, joka on tehty kahdesta eri nimikkeeseen luokiteltavasta langasta, tai jos käytetyt puuvillalangat itsessään ovat sekoitetuotteita. Esimerkki: 3. Jos kyseinen tuftattu tekstiilikangas on tehty nimikkeen 5205 puuvillalangasta ja nimikkeen 5407 synteettikuitukankaasta, on selvää, että käytettävät langat ovat kahta eri perustekstiiliainetta ja tuftattu tekstiilikangas on näin ollen sekoitetuote. 3. Tuotteissa, joissa on ”segmentoitua polyuretaania olevaa, myös kierrepäällystettyä lankaa, jossa on joustavia polyeetterisegmenttejä”, tämä poikkeus on tällaisen langan osalta 20 prosenttia. 4. Tuotteissa, joissa on ”kaistaleita, jotka koostuvat enintään 5 mm leveästä kahden muovikelmun väliin liimalla kiinnitetystä, alumiinifoliota tai muovikelmua, myös alumiinijauheella peitettyä, olevasta sydämestä”, tämä poikkeus on 30 prosenttia tällaisen kaistaleen osalta. Huomautus 6: 1. Niissä tekstiilituotteissa, joiden kohdalla luettelossa on alaviite tähän alkuhuomautukseen, saadaan käyttää tekstiiliainetta olevia koristeita ja tarvikkeita, jotka eivät täytä kyseistä sovitettua tuotetta koskevaa luettelon 3 sarakkeen sääntöä, jos niiden paino on enintään 10 prosenttia kaikkien käytettyjen tekstiiliaineiden yhteispainosta. Tekstiiliainetta olevia koristeita ja tarvikkeita ovat 50–63 ryhmään luokiteltavat koristeet ja tarvikkeet. Vuoria ja välivuoria ei pidetä koristeina tai tarvikkeina. 2. Muuta kuin tekstiiliainetta olevien koristeiden ja tarvikkeiden tai muiden käytettyjen ainesten, jotka sisältävät tekstiiliä, ei tarvitse täyttää 3 sarakkeessa esitettyjä edellytyksiä, vaikka ne eivät kuulu 3.5 huomautuksen soveltamisalaan. 3. Edellä olevan 3.5 huomautuksen mukaisesti ei-alkuperätuotteita olevia muuta kuin tekstiiliainetta olevia koristeita ja tarvikkeita tai muita tuotteita, jotka eivät sisällä tekstiilejä, saa kuitenkin käyttää vapaasti, jos niitä ei voida valmistaa 3 sarakkeessa luetelluista aineksista. Jos luettelon säännössä esimerkiksi (1) määrätään, että tietyn tekstiilitavaran, esimerkiksi puseron, valmistuksessa on käytettävä lankaa, tämä ei estä metallitavaroiden kuten nappien käyttöä, koska niitä ei voi valmistaa tekstiiliaineesta. 4. Prosenttisääntöä sovellettaessa on käytettyjen ei-alkuperäainesten arvoa laskettaessa otettava huomioon koristeiden ja tarvikkeiden arvo. Huomautus 7: 1. Nimikkeissä ex 2707, 2713–2715, ex 2901, ex 2902 ja ex 3403 tarkoitetaan ilmaisulla ”tietty käsittely” seuraavia toimintoja: a) tyhjötislaus; b) toistotislaus perusteellisen jakotislausmenetelmän avulla (2); c) krakkaus; d) reformointi; e) uuttaminen valikoivien liuottimien avulla; f) käsittely, jossa yhdistyvät kaikki seuraavat toiminnot: käsittely tiivistetyllä rikkihapolla, oleumilla tai rikkitrioksidilla; neutralointi emäksisillä aineilla; värinpoisto ja puhdistus luonnostaan aktiivisilla maalajeilla, aktivoiduilla maalajeilla, aktiivihiilellä tai bauksiitilla; g) polymerointi; h) alkylointi; i) isomerointi. 2. Nimikkeissä 2710, 2711 ja 2712 ilmaisulla ”tietty käsittely” tarkoitetaan seuraavia toimintoja: a) tyhjötislaus; b) toistotislaus perusteellisen jatkotislausmenetelmän avulla (2); c) krakkaus; d) reformointi; e) uuttaminen valikoivien liuottimien avulla; f) käsittely, jossa yhdistyvät kaikki seuraavat toiminnot: käsittely tiivistetyllä rikkihapolla, oleumilla tai rikkitrioksidilla; neutralointi emäksisillä aineilla; värinpoisto ja puhdistus luonnostaan aktiivisilla maalajeilla, aktivoiduilla maalajeilla, aktiivihiilellä tai bauksiitilla; g) polymerointi; h) alkylointi; i) isomerointi; j) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien raskasöljyjen osalta rikinpoisto vedyn avulla, jonka tuloksena valmistettujen tuotteiden rikkipitoisuus vähenee vähintään 85 prosenttia (ASTM D 1266–59 T -menetelmä); k) ainoastaan nimikkeeseen 2710 kuuluvien tuotteiden osalta parafiinin poisto muun menetelmän avulla kuin suodattamalla; l) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien raskasöljyjen osalta vetykäsittely suuremmassa kuin 20 baarin paineessa ja suuremmassa kuin 250 °C:n lämpötilassa katalysaattoria käyttäen, muussa kuin rikinpoistotarkoituksessa, kun vety on aktiivisena aineena kemiallisessa reaktiossa. Nimikkeen ex 2710 voiteluöljyjen jatkokäsittelyä vedyn avulla (esimerkiksi vedyn avulla tapahtuva viimeistely eli ”hydrofinishing” tai värinpoisto) erityisesti värin tai stabiliteetin parantamiseksi ei kuitenkaan pidetä tiettynä käsittelynä; m) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien polttoöljyjen osalta ilmatislaus, jos vähemmän kuin 30 tilavuusprosenttia näistä tuotteista (hävikki mukaan lukien) tislautuu 300 °C:n lämpötilassa ASTM D 86 -menetelmän avulla määritettynä; n) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien raskasöljyjen, muiden kuin kaasuöljyjen ja polttoöljyjen, osalta käsittely suurtaajuudella toimivan sähköisen huiskupurkauksen avulla. 3. Nimikkeissä ex 2707, 2713–2715, ex 2901, ex 2902 ja ex 3403 yksinkertaiset toiminnot kuten puhdistus, dekantointi, suolan poisto, veden erotus, suodatus, värjäys, merkintä, rikkipitoisuuden lisääminen sekoittamalla tuotteita, joilla on erilaiset rikkipitoisuudet, näiden toimintojen tai niitä vastaavien toimintojen yhdistelmät eivät anna alkuperäasemaa. (1) Tämä esimerkki annetaan vain selvyyden vuoksi. Se ei ole laillisesti sitova. (2) Katso yhdistetyn nimikkeistön 27 ryhmän lisähuomautus 4 b.

Lisäys 2 Luettelo ei-alkuperäaineksiin sovellettavista valmistus- tai käsittelytoimista, jotka on tehtävä, jotta valmistettu tuote voi saada alkuperäaseman Luettelossa mainituista tuotteista kaikki eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan. Sen vuoksi on otettava huomioon tämän asetuksen muut osat. HS-nimike nro Tuotteen kuvaus Ei-alkuperäainesten valmistus tai käsittely, joka antaa alkuperäaseman (1) (2) (3) tai (4) 01 ryhmä Elävät eläimet Kaikkien käytettyjen 1 ryhmän eläinten on oltava kokonaan tuotettuja 02 ryhmä Liha ja muut syötävät eläimenosat Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 1 ja 2 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja ex 03 ryhmä Kalat sekä äyriäiset, nilviäiset ja muut vedessä elävät selkärangattomat, lukuun ottamatta seuraavia: Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 3 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja 0304 Kalafileet ja muu kalanliha (myös murskeena tai jauhettuna), tuoreet, jäähdytetyt tai j