NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2330/98,

annettu 22 päivänä lokakuuta 1998,

tietyille ammattinsa harjoittamisesta tilapäisesti estyneille maidon tai maitotuotteiden tuottajille esitettävästä korvaustarjouksesta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),

ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),

sekä katsoo, että

kun maito- ja maitotuotealalla otettiin käyttöön lisämaksujärjestelmä vuonna 1984, yhteisön lainsäädännössä ei otettu tilakohtaisten viitemäärien myöntämistä koskevia sääntöjä vahvistettaessa huomioon niitä tuottajia, jotka eivät olleet toimittaneet tai myyneet maitoa jäsenvaltion valitseman viitevuoden aikana tai joiden oli täytynyt rajoittaa toimituksiaan tai myyntiään kyseisenä vuonna maidon ja maitotuotteiden kaupan pitämisestä luopumista ja lypsykarjan tuotannon muuttamista koskevasta palkkiojärjestelmästä 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1078/77 (4) mukaisen sitoumuksen seurauksena,

yhteisön tuomioistuimen annettua 19 päivänä toukokuuta 1992 tuomionsa yhdistetyissä asioissa C-104/89 ja C-37/90 yhteisön toimielimet sitoutuivat ottamaan tuomion täydellisesti huomioon kaikkien niiden tuottajien osalta, joiden tilanne täytti tuomiossa vahvistetut edellytykset suhteessa yhteisön oikeudelliseen vastuuseen korvata asianomaisille tuottajille aiheutuneet vahingot siltä osin kuin yhteisön alkuperäisessä lainsäädännössä ei säädetty tilakohtaisen viitekiintiön myöntämisestä heille; asianomaiset tuottajat olivat pääosin tuottajia, jotka saattoivat hakea erityistä viitekiintiötä niiden säännösten perusteella, jotka oli lisätty yleisten sääntöjen hyväksymisestä maidosta ja maitotuotealasta annetun asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun maksun soveltamisesta 31 päivänä maaliskuuta 1984 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 857/84 (5) asetuksella (ETY) N:o 764/89 (6) tai asetuksella (ETY) N:o 1639/91 (7); tietyille ammattinsa harjoittamisesta tilapäisesti estyneille maidon tai maitotuotteiden tuottajille esitettävästä korvaustarjouksesta 22 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2187/93 (8) otettiin käyttöön näitä tuottajia koskevat korvausjärjestelyt; kaikille hakemuksia jättäneille korvaukseen oikeutetuille tuottajille laskettiin kiinteämääräiseltä pohjalta tarjous, joka voitiin joko hyväksyä täydellisenä ja lopullisena korvauksena tai hylätä,

kahden tuottajan hakemuksesta ensimmäisen asteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-195/94 ja T-202/94 9 päivänä joulukuuta 1997 antamassa tuomiossa velvoitettiin yhteisö korvaamaan asianomaisten tuottajien kärsimät vahingot siltä osin kuin lisämaksujärjestelmän käyttöönottamista koskevassa alkuperäisessä yhteisön lainsäädännössä ei säädetty tilakohtaisen viitekiintiön myöntämisestä tiloille, joilla oli tehty asetuksen (ETY) N:o 1078/77 mukainen sitoumus, ja siltä osin kuin myöhemmät lainsäädännön muutokset jättivät erityisviitemäärän myöntämisen ulkopuolelle asetuksen (ETY) N:o 1078/77 mukaisesti myönnetyn palkkion saajat, jotka olivat saaneet viitemäärän asetuksen (ETY) N:o 857/84 2 artiklan ja/tai 6 artiklan nojalla,

useat muut tuottajat, joiden tilanne täyttää tuomiossa vahvistetut edellytykset yhteisön oikeudellisen vastuun osalta, ovat joko jo panneet vireille oikeudenkäynnin neuvostoa ja komissiota vastaan tai osoittaneet korvausvaatimuksen yhteisön toimielimille; kyseiset tuottajat ovat pääosin tuottajia, jotka saattoivat hakea tietyille maidon ja maitotuotteiden tuottajille myönnettävästä erityisviitemäärästä 19 päivänä heinäkuuta 1993 annetun asetuksen (ETY) N:o 2055/93 (9) mukaista erityisviitemäärää; tämän vuoksi on aiheellista hyväksyä järjestelyt näistä korvausvaatimuksista sopimisiksi,

korvaukseen mahdollisesti oikeutettujen korvauskelpoisten tuottajien määrä huomioon ottaen kaikkien tuottajien korvausvaatimuksia ei voida arvioida yksilöllisesti; tämän vuoksi on tarpeen soveltaa kiinteitä korvauksia; on aiheellista noudattaa asetuksessa (ETY) N:o 2187/93 vahvistettuja järjestelyjä mahdollisimman tarkasti,

asetuksen (ETY) N:o 2055/93 mukaisen erityiskiintiömääräoikeuden hyväksymisen ja maidontuotannon rajoittamisesta asianomaisen tuottajan tahdon vastaisesti aiheutuneen vahingon välille olisi luotava suora yhteys; sen varmistamiseksi, että tuottaja ei hanki erityisviitemäärää ainoastaan hyötymistarkoituksessa keinotellakseen myönnetyn viitemäärän oletetulla omaisuusarvolla, huomioon olisi otettava tuottajan myöhempi toiminta asetuksessa (ETY) N:o 2055/93 säädettynä rajoitusaikana,

on tarpeen määritellä perusta vuotuisen määrän laskemiselle sellaisten tilan jatkajien osalta, jotka ovat ottaneet haltuunsa osan asetuksen (ETY) N:o 1078/77 mukaisen sitoumuksen tehneestä tilasta; vuotuinen määrä määritellään yleensä viittaamalla siihen, kuinka paljon maata on siirretty suhteessa alkuperätilan kokonaisviljelyalaan; yhteisön tuomioistuin antoi 16 päivänä lokakuuta 1997 tuomion asiassa C-165/95, jossa alkuperätila oli sekatuotantotila; tämän tuomion perusteella määrittely olisi kuitenkin suhteutettava siihen tilanosaan, joka siirtyi suoraan tai välillisesti maidontuotantoon silloin, kun sitoumus tehtiin asetuksen (ETY) N:o 1078/77 mukaisesti; samaa periaatetta olisi sovellettava, jos tilan jatkaja, joka ottaa haltuunsa tällaisen sitoumuksen tehneen tilan kokonaan tai osittain, myöhemmin luopuu osasta tilaa ennen erityisviitemäärän myöntämistä,

ellei edellä olevasta muuta johdu, korvattava määrä on laskettava yhteisön tuomioistuimen 19 päivänä toukokuuta 1992 antaman ja ensimmäisen asteen tuomioistuimen 9 päivänä joulukuuta 1997 antaman tuomion perusteluihin sisältyvien periaatteiden mukaisesti,

ajanjakso, jonka osalta korvausta tarjotaan, on mainittava; asianomaisten tuottajien kärsimien vahinkojen voidaan edellä mainittujen periaatteiden mukaan katsoa päättyneen päivänä, jolloin asetus (ETY) N:o 2055/93 hyväksyttiin, tai erityisviitemäärän myöntämispäivämääränä, jos tämä on tapahtunut aiemmin; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 43 artiklan säännöksiä, joissa vahvistetaan viiden vuoden vanhentumisaika vaatimuksille, sovelletaan; vastauksena ensimmäisen asteen tuomioistuimen 9 päivänä joulukuuta 1997 antaman tuomion jälkeen tuottajilta saatuihin hakemuksiin toimielimet ovat väliaikaisesti luopuneet oikeudestaan soveltaa vanhentumisaikasäännöksiä; tämän vuoksi on tarpeen vahvistaa olosuhteet, joissa vanhentumisaika alkaa uudelleen,

hallinnollisista syistä on tarpeen vahvistaa määräaika, jossa tuottajien on esitettävä korvaushakemukset toimivaltaisille viranomaisille, jotta ne voidaan hyväksyä, sekä määräajat tarjousten lähettämiseksi ja niiden hyväksymiseksi; komissiolla olisi oltava valtuudet pidentää tarjousten lähettämisen määräaikaa aiheellisissa tapauksissa,

tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi jäsenvaltioille annetaan erityinen, kyseisten tehtävien suorittamiseen rajoittuva valtuutus asetusten säännösten mukaisten tarpeellisten hallinnollisten tehtävien suorittamiseksi; ottaen huomioon, että tarjouksen hyväksymisen edellytyksenä on oltava kaikista niistä yhteisöön kohdistuvista korvausvaatimuksista luopuminen, jotka ovat aiheutuneet siitä, että viitekiintiöitä ei ole myönnetty, jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä tuottajille korvaustarjous neuvoston ja komission nimissä ja puolesta,

asetuksessa (ETY) N:o 2187/93 vahvistetaan korvauksen määrät ecuina 100 kilogrammalta maitoa kullekin ajanjakson 1984/1985-1990/1991 vuodelle eriytettynä maidontuotantoon perustuvan tilakoon mukaan; nämä määrät perustuvat vuosi- ja tilakokokohtaiseen yleisarvioon siitä erosta, joka on niiden tulojen välillä, jotka asianomaiset tuottajat olisivat voineet saada rajoituksetta tapahtuneesta maidonmyynnistä ja jotka tuottajat itse asiassa saivat tai olisivat voineet saada kohtuullisella työpanoksella samalla ajanjaksolla; kyseisen asetuksen soveltamisesta saatujen kokemusten perusteella voidaan päätellä, että määrien laskemisessa käytettyjen menetelmien puolueettomuus on osoitettu ja että menetelmillä voidaan arvioida hyväksyttävällä tavalla tuottajille aiheutuneita tappioita,

tämän vuoksi tässä asetuksessa on aiheellista säilyttää samat määrät tuottajien korvausjärjestelyjen osalta; tilakokoon perustuvaa eriyttämistä ei kuitenkaan tarvita sellaisten tuottajien osalta, joille on siirretty kaupan pitämisestä luopumisesta maksettava palkkio tai osa sellaisesta tilasta, jolla on tehty sitoumus kaupan pitämisestä luopumisesta; voidaan todeta, että yleensä tällaiset tuottajat toimivat tiloilla, joilla maidontuotanto oli lisääntymässä ja joiden viitekiintiöt olivat keskitasoa suuremmat; tämän vuoksi on aiheellista käyttää suurimpaan tilakokoon liittyviä lukuja; on tarpeen vahvistaa myös vuosien 1991 /1992 ja 1993/1994 määrät; nämä määrät voidaan laskea edellisten vuosien määrien perusteella mukauttaen ne niiden maidon hinnanvaihtelujen huomioon ottamiseksi, jotka on todettu niissä jäsenvaltioissa, joissa suurin osa asianomaisten tuottajien tiloista sijaitsee,

jos tuottaja ei hyväksy jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tämän asetuksen säännösten mukaisesti tekemää tarjousta, tämä merkitsee yhteisön tarjouksen hylkäämistä; tuottajan tämän jälkeen vireille panema tai jatkama oikeudenkäynti kuuluu yhteisön lainkäyttövaltaan, ja

asetuksen (ETY) N:o 2187/93 täytäntöönpanosta saadut kokemukset ovat osoittaneet, että on suotavaa valtuuttaa korvaustarjousten lähettäminen tuottajille, jotka eivät täytä tiettyjä asetuksessa vahvistettujen järjestelyjen ehtoja, mutta joiden tilanne täyttää kuitenkin edellytykset, jotka on vahvistettu yhteisön tuomioistuimen tai ensimmäisen asteen tuomioistuimen antamissa tuomioissa yhteisön oikeudellisen vastuun osalta,

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Tämän asetuksen mukainen korvaus myönnetään niille tuottajille, jotka ovat ottaneet haltuunsa asetuksen (ETY) N:o 1078/77 mukaisen sitoumuksen tehneen tilan kokonaan tai osittain (SLOM-tila) ja joille on aiheutunut tappioita kyseisestä sitoumuksesta johtuneista maidon tai maitotuotteiden toimittamisen tai myynnin rajoituksista asianomaisen jäsenvaltion valitsemana viitevuonna maito- ja maitotuotealan lisämaksujärjestelmän yhteydessä.

2 artikla

Korvausvaatimus voidaan hyväksyä, jos sen esittää tuottaja, jolle on myönnetty asetuksen (ETY) N:o 2055/93 1 artiklan 1 kohdan mukainen erityisviitemäärä tai jolle on kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti myönnetty osa aiemmin asetuksen (ETY) N:o 857/84 3 a artiklan nojalla myönnetystä erityisviitemäärästä tai vastaava määrä lisämaksun hyväksymisestä maito- ja maitotuotealalla 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (10) 5 artiklassa tarkoitetusta kansallisesta varannosta, jos jäsenvaltio on päättänyt asetuksen (ETY) N:o 2055/93 1 artiklan 2 kohdan 3 alakohdan mukaisesti täyttää luovutuksen saajan oikeudet tällä tavalla.

3 artikla

Hakemuksen esittäjän on oltava henkilö, jolle 2 artiklassa tarkoitettu erityisviitemäärä on myönnetty, tai hänen perillisensä tai perillisiensä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden kansallisten säännösten soveltamista.

4 artikla

Poiketen siitä, mitä 2 artiklassa säädetään, hakemusta ei hyväksytä, jos tuottaja, jolle on myönnetty asetuksen (ETY) N:o 2055/93 mukainen erityisviitemäärä, osallistui ennen 1 päivää lokakuuta 1996 johonkin toimenpiteeseen viitemääristä luopumiseksi lopullisesti tai myi tai vuokrasi koko tilansa ennen kyseistä päivämäärää.

5 artikla

1. Jäljempänä 9 artiklassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on laskettava vuotuinen määrä, jonka osalta korvaus maksetaan, lisäämällä siihen määrään, jota käytettiin asetuksen (ETY) N:o 1078/77 mukaisesti myönnetyn palkkion laskemisessa, yksi prosentti ja vähentämällä tästä asetuksen (ETY) N:o 857/84 2 ja 6 artiklan mukaisesti laskettu prosenttimäärä, joka muodostuu jokaisessa jäsenvaltiossa tuottajien viitemääriin sovelletuista alennuksista.

2. Niiden tuottajien osalta, jotka ovat ottaneet SLOM-tilan haltuunsa kokonaan, vuotuinen määrä lasketaan 1 kohdan mukaisesti, mutta tarvittaessa tehdään 4 kohdan mukainen vähennys.

3. Niiden tuottajien osalta, jotka ovat ottaneet haltuunsa osan SLOM-tilasta, vuotuinen määrä lasketaan 1 kohdan mukaisesti, ja sitä vähennetään suhteessa siihen alkuperäiseen SLOM-tilaan kuuluneeseen viljelyalaan, jota ei siirretty. Jos alkuperäinen SLOM-tila oli sekatuotantotila, vähennys lasketaan niiden alkuperäiseen SLOM-tilaan kuuluneiden viljelyalojen perusteella, joita käytettiin suoraan tai välillisesti maidontuotantoon edellyttäen, että tällainen käyttö voidaan todistaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla. Jäljellä olevaa määrää vähennetään edelleen tarvittaessa 4 kohdan mukaisesti.

4. Jos tuottaja on luopunut osasta SLOM-tilaa tai siirron kautta saamastaan SLOM-tilan osasta ennen asetuksen (ETY) N:o 2055/93 mukaisen erityisviitemäärän, mukaan lukien kaupan pitämisestä luopumista koskeva ajanjakso, myöntämistä, vuotuista määrää, jonka osalta maksetaan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettu korvaus, vähennetään suhteessa luovutettuun viljelyalaan. Jos alkuperäinen SLOM-tila oli sekatuotantotila, vähennyksen laskemisessa otetaan huomioon ainoastaan alueet, joita käytettiin suoraan tai välillisesti maidontuotantoon edellyttäen, että tällainen käyttö voidaan todistaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla.

6 artikla

Jos osa tuottajan tilasta myytiin tai vuokrattiin erityisviitemäärän myöntämisen jälkeen ja ennen 1 päivää lokakuuta 1996, 5 artiklan mukaisesti määritellystä vuotuisesta määrästä, jonka osalta korvaus maksetaan, vähennetään kansalliseen varantoon palautettu erityinen viitemäärä.

7 artikla

1. Korvausta tarjotaan ainoastaan ajanjaksolta, jonka osalta oikeutta korvaukseen ei ole aikarajattu.

2. Sen ajanjakson määrittelemiseksi, jonka osalta korvausta tarjotaan:

a) yhteisön tuomioistuimen perussäännön 43 artiklassa vahvistetun viiden vuoden vanhentumisajan keskeytymispäivämäärä on aikaisin seuraavista tapahtumista:

- jos yhteisöjen tuomioistuimessa tai ensimmäisen asteen tuomioistuimessa on pantu vireille oikeudenkäynti, päivämäärä, jolloin kanne merkittiin tuomioistuimen rekisteriin;

- jos jotakin yhteisön toimielintä vastaan on esitetty korvaushakemus, tällaisen hakemuksen vastaanottopäivämäärä neuvostossa tai komissiossa (riippuen siitä, kumpi oli aikaisempi) edellyttäen, että hakemuksen esittäjä pani myöhemmin vireille oikeudenkäynnin ensimmäisen asteen tuomioistuimessa yhteisön tuomioistuimen perussäännön 43 artiklassa vahvistetussa kahden kuukauden määräajassa tai että yhteisön toimielin hyväksyi kirjallisesti, että tällainen hakemus keskeyttää vanhentumisajan;

b) korvausajanjakso alkaa viisi vuotta ennen päivämäärää, jolloin vanhentumisaika keskeytyi, mutta ei ennen 2 päivää huhtikuuta 1984 tai ennen päivämäärää, jolloin kaupan pitämisestä luopumista tai tuotantosuunnan vaihtamista koskeva sitoumus päättyi;

c) korvausajanjakso päättyy 1 päivänä elokuuta 1993 tai päivänä, jolloin tuottajalle myönnettiin erityisviitemäärä, jos tämä tapahtui aiemmin.

8 artikla

Jos tuottaja lisäsi korvausajanjakson aikana ja ennen kuin hänelle myönnettiin erityisviitemäärä tuotantoa yli hänen käytettävissään olevan viitemäärän, määrää, jonka osalta korvaus maksetaan, vähennetään kyseiseltä ajanjaksolta niillä toimitetuilla tai suoraan myydyillä määrillä, jotka ylittivät viitemäärän. Toimitetut tai suoraan myydyt määrät ja käytettävissä oleva viitemäärä määritellään osalta kahdentoista kuukauden ajanjaksoa suhteessa koko kahdentoista kuukauden ajanjakson aikana toimitettuihin tai suoraan myytyihin määriin ja käytettävissä olleisiin viitemääriin. Asetuksen (ETY) N:o 2055/93 2 artiklan toisessa alakohdassa tarkoitettuja viitemääriä ei oteta huomioon määriteltäessä käytettävissä olevaa viitemäärää.

9 artikla

Korvaushakemukset on osoitettava jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten nimeämälle toimivaltaiselle viranomaiselle asetuksen (ETY) N:o 804/68 (11) 30 artiklassa vahvistettua menettelyä noudattaen laaditulla lomakkeella. Hakemuksen on oltava toimivaltaisella viranomaisella viimeistään 31 päivänä tammikuuta 1999, jotta se voidaan hyväksyä.

10 artikla

Edellä 9 artiklassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on tarkastettava tuottajan toimittamat tiedot ja laskettava korvauksen määrä sen määrän ja ajanjakson perusteella, joiden osalta korvaus maksetaan, käyttäen liitteessä esitettyjä määriä.

11 artikla

Korvaukseen lisätään vuotuinen kuuden prosentin korko 9 päivästä joulukuuta 1997 korvauksen maksupäivämäärään saakka. Jos korvauksen maksaminen kuitenkin viivästyy, koska tuottaja ei toimita toimivaltaisen viranomaisen pyytämiä korvaushakemukseen liittyviä tietoja tai asiakirjoja taikka todistetta 13 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetusta oikeudenkäynnin keskeyttämisestä, korkoa ei makseta viivästyksen ajalta.

12 artikla

Korvauksen kokonaismäärä muunnetaan kansalliseksi valuutaksi käyttämällä tämän asetuksen voimaantulopäivänä voimassa olleita maatalouden muuntokursseja.

13 artikla

1. Edellä 9 artiklassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on lähetettävä tämän asetuksen mukaisesti laskettu korvaustarjous hakijalle neljän kuukauden kuluessa korvaushakemuksen vastaanottamisesta ja mukaan on liitettävä allekirjoitettava vastaanottokuittaus täydellisestä ja lopullisesta korvauksesta. Komissio voi pidentää tätä ajanjaksoa 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen jäsenvaltion perustellusta pyynnöstä. Tarjous tehdään neuvoston ja komission nimissä ja puolesta.

2. Jos hakija on ottanut/ottaa haltuunsa osan SLOM-tilasta ja kansalliset viranomaiset arvioivat uudelleen asetuksen (ETY) N:o 2055/93 1 artiklan 1 kohdan tai 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti myönnetyn erityisviitemäärän, 1 kohdassa tarkoitettu määräaika on neljä kuukautta siitä päivämäärästä, jona kansalliset viranomaiset tekivät lopullisen päätöksen erityisviitemäärän uudelleenarvioinnista, jos päätös tehtiin korvaushakemuksen vastaanottamisen jälkeen.

3. Tarjous hyväksytään palauttamalla toimivaltaiselle viranomaiselle allekirjoitettu vastaanottokuittaus. Jotta kuittaus olisi sitova, toimivaltaisen viranomaisen on saatava se viimeistään kolmen kuukauden kuluttua tarjouksen lähettämispäivästä.

Korvaus maksetaan, kun tarjous on hyväksytty. Jos tuottaja on kuitenkin pannut vireille oikeudenkäynnin yhteisön toimielimiä vastaan, toimivaltaiselle viranomaiselle on myös esitettävä todisteet oikeudenkäynnin keskeyttämisestä ennen korvauksen maksamista.

Jos tarjousta ei hyväksytä vahvistetussa määräajassa, se ei enää sido neuvostoa ja komissiota.

Tarjouksen hyväksyminen merkitsee kaikista niitä yhteisöä vastaan esitetyistä korvausvaatimuksista luopumista, jotka on esitetty 1 artiklassa tarkoitettujen tappioiden osalta, korot ja kustannukset mukaan lukien.

14 artikla

Yhteisön tuomioistuimen perussäännön 43 artiklan mukainen vanhentumisaika alkaa uudelleen 1 päivästä helmikuuta 1999 alkaen kaikkien niiden 1 artiklassa tarkoitettujen tuottajien osalta, jotka eivät ole esittäneet korvaushakemusta 9 artiklan mukaisesti, jollei tätä vanhentumisaikaa ole katkaissut vielä kesken oleva oikeudenkäynti.

Niiden tuottajien osalta, jotka ovat saaneet korvaustarjouksen 13 artiklan 1 tai 2 kohdan nojalla, vanhentumisaika alkaa uudelleen seuraavana päivänä sen jälkeen, kun 13 artiklan 3 kohdassa vahvistettu tarjouksen hyväksymisaika päättyy, jollei tätä vanhentumisaikaa ole katkaissut vielä kesken oleva oikeudenkäynti.

15 artikla

Komissio voi 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päättää hyväksyä korvaustarjousten lähettämisen tuottajille, joiden tilanne täyttää vaatimukset yhteisön oikeudellisen vastuun muodostumisesta, mutta jotka eivät ole saaneet korvausta asetuksen (ETY) N:o 2187/93 mukaisesti tai jotka eivät saa sitä tämän asetuksen edellä olevien säännösten mukaisesti tai niiden perusteiden mukaisesti, jotka Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on mahdollisesti vahvistanut yhdistetyissä asioissa C-104/89 ja C-37/90 tehdyssä vahingonkorvausratkaisussa. Tarjottavan korvauksen määrä lasketaan asetuksen (ETY) N:o 2187/93 tai tarvittaessa tämän asetuksen säännösten mukaisesti. Lisättävää korkoprosenttia ja ajanjaksoa, jolta se lasketaan, voidaan mukauttaa erityisolosuhteiden huomioon ottamiseksi. Korvaustarjouksiin ja niiden hyväksymiseen liittyvät tarvittavat määräajat on myös vahvistettava.

16 artikla

Komissio hyväksyy yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen noudattamiseksi ja erityisesti tuottajien asiamieskulujen maksamista koskevat säännökset asetuksen (ETY) N:o 804/68 30 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.

17 artikla

Tämän asetuksen mukaisten maksujen rahoittamista pidetään asetuksen (ETY) N:o 729/70 (12) 3 artiklassa tarkoitettuna tukitoimena.

18 artikla

Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Luxemburgissa 22 päivänä lokakuuta 1998.

Neuvoston puolesta

W. MOLTERER

Puheenjohtaja

(1) EYVL C 273, 2.9.1998, s. 3

(2) EYVL C 328, 26.10.1998

(3) Lausunto annettu 15. lokakuuta 1998 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(4) EYVL L 131, 26.5.1977, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1300/84 (EYVL L 125, 12.5.1984, s. 23).

(5) EYVL L 90, 1.4.1984, s. 13, asetus kumottu asetuksella (ETY) N:o 3950/92 (EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1).

(6) EYVL L 84, 29.3.1989, s. 2

(7) EYVL L 150, 15.6.1991, s. 35

(8) EYVL L 196, 5.8.1993, s. 6

(9) EYVL L 187, 29.7.1993, s. 8

(10) EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 903/98 (EYVL L 127, 29.4.1998, s. 8).

(11) Maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 804/68 (EYVL L 148, 28.6.1968, s. 13), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1587/96 (EYVL L 206, 16.8.1996, s. 21).

(12) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 729/70 (EYVL L 94, 28.4.1970, s. 13), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1287/95 (EYVL L 125, 8.6.1995, s. 1).