FI Euroopan unionin virallinen lehti C 97/9

EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN SUOSITUS,

annettu 15 päivänä joulukuuta 2015,

makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta

(EJRK/2015/2)

(2016/C 97/02)

EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN HALLINTONEUVOSTO, joka

ottaa huomioon finanssijärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta Euroopan unionissa ja Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1092/2010 (1) ja erityisesti sen 3 artiklan sekä 16–18 artiklan,

ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (2) ja erityisesti sen 458 artiklan,

ottaa huomioon oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (3) ja erityisesti sen VII osaston 4 luvun II jakson,

ottaa huomioon Euroopan järjestelmäriskikomitean työjärjestyksen hyväksymisestä 20 päivänä tammikuuta 2011 tehdyn Euroopan järjestelmäriskikomitean päätöksen EJRK/2011/1 (4) ja erityisesti sen 15 artiklan 3 kohdan e alakohdan sekä 18–20 artiklan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Unionissa rahoitusmarkkinat ovat yhdentyneet merkittävästi. Tämä merkitsee sitä, että ulkomaiset yhteisöt tarjoavat usein rahoituspalveluja rajojen yli. Yksittäisessä jäsenvaltiossa olevat rahoituspalvelujen tarjoajat voivat sisämarkkinoilla valita, tarjoavatko ne rahoituspalveluja toisessa jäsenvaltiossa olevan tytäryhtiön tai sivuliikkeen kautta vai tarjoavatko ne rahoituspalveluja suoraan rajojen yli. Tästä syystä kansallisella makrovakauspolitiikalla voi olla merkittäviä rajat ylittäviä vaikutuksia.

(2) Tietyn jäsenvaltion kansallisiin rahoituspalvelujen tarjoajiin sovellettavat makrovakauspoliittiset toimenpiteet eivät pääsääntöisesti vaikuta ulkomaisiin rahoituspalvelujen tarjoajiin, jotka tarjoavat rahoituspalveluja muissa jäsenvaltioissa joko suoraan tai sivukonttoreiden välityksellä. Tämä saattaa kannustaa sellaisia rahoituspalvelujen tarjoajia, joihin tällaisia vaatimuksia muuten sovellettaisiin esimerkiksi paikallisen tytäryhtiön vuoksi, ohjaamaan toimintaansa vaihtoehtoisten kanavien kautta isäntämaan toimenpiteiden kiertämistarkoituksessa. Tällaisen käyttäytymisen seurausta oleva aukkokohtien ja sääntelyerojen hyväksikäyttö saattaa vaarantaa kansallisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden tehokkuuden.

(3) Lisäksi kilpailu saattaa vääristyä, jos ulkomaisten rahoituspalvelujen tarjoajien sivuliikkeet ja palveluja suojaan rajojen yli tarjoavat ulkomaiset rahoituspalvelujen tarjoajat suurentavat markkinaosuuttaan siten, että ne käyttävät hyväkseen kilpailuetuaan, kuten aktivoivassa jäsenvaltiossa syntyneisiin vastuisiin sovellettavia alhaisempia pääomavaatimuksia, suhteessa kotimaisiin rahoituspalvelujen tarjoajiin ja ulkomaisten rahoituspalvelujen tarjoajien kyseisessä maassa oleviin tytäryhtiöihin.

(4) Kansainvälisten kytkösten vuoksi yhden maan makrovakauspoliittiset toimenpiteet vaikuttavat muiden maiden rahoitusvakauteen. Pääsääntöisesti nämä vaikutukset ovat myönteisiä, sillä makrovakauspolitiikka vähentää järjestelmäriskiä ja samalla järjestelmäkriisien todennäköisyyttä ja vaikutuksia, mikä vahvistaa rahoitusvakautta muissa jäsenvaltioissa. Tällaiset vaikutukset voivat kuitenkin olla myös negatiivisia. Esimerkiksi ulkomaiset rahoituspalvelujen tarjoajat ja palveluja suoraan rajojen yli tarjoavat ulkomaiset rahoituspalvelujen tarjoajat altistuvat samoille riskeille kuin kotimaiset rahoituspalvelujen tarjoajat ja ulkomaisten rahoituspalvelujen tarjoajien tytäryhtiöt, mutta pääsääntöisesti niiltä ei näiden riskien osalta vaadita häiriönsietokyvyn vahvistamista, esimerkiksi koska niihin sovelletaan kotijäsenvaltion kansallisia pääomavaatimuksia. Lisäksi näiden rahoituspalvelujen tarjoajien mahdollinen kilpailuetu suhteessa kansallisiin rahoituspalvelujen tarjoajiin ja ulkomaisten rahoituspalvelujen tarjoajien tytäryhtiöihin voi kannustaa niitä lisäämään altistumistaan kyseisille makrovakausriskeille aktivoivassa jäsenvaltiossa, mikä taas lisää kotijäsenvaltion altistumista riskeille. Jos nämä rahoituspalvelujen tarjoamiseen liittyvät makrovakausriskit toteutuisivat, näiden rahoituspalveluiden tarjoajien pääomapuskurit saattaisivat osoittautua riittämättömiksi, mikä taas vaikuttaisi negatiivisesti niiden kotimaan rahoitusjärjestelmiin.

(5) Tätä taustaa vasten makrovakauspolitiikasta päättävien tahojen olisi makrovakauspolitiikan tehokkuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi otettava tällaiset rajat ylittävät vaikutukset asianmukaisella tavalla huomioon sekä tarpeen tullen käytettävä niitä varten sopivia välineitä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi Euroopan järjestelmäriskikomitea (EJRK) suosittaa kahteen pääpilariin perustuvaa lähestymistapaa: a) makrovakauspolitiikan rajat ylittäviä vaikutuksia olisi arvioitava systemaattisesti, ja b) tarvittaessa olisi toimittava koordinoidusti siten, että makrovakauspoliittisia toimenpiteitä sovelletaan vastavuoroisesti vapaaehtoisuuteen perustuen. On myös tärkeää, että näitä pilareita sovelletaan mahdollisimman johdonmukaisesti koko unionissa.

(6) Makrovakauspolitiikan rajat ylittävien vaikutusten systemaattiseen arviointiin ei ole tähän mennessä kiinnitetty tarpeeksi huomiota. Tämä johtuu osaksi siitä, ettei (mahdollisia) leviämiskanavia tunneta laajalti ja ettei olemassa olevaa tietoa ole tutkittu riittävästi rajat ylittävien vaikutusten analysoinnin näkökulmasta. Tästä syystä EJRK pitää kaikkien käytettävissä olevien tietojen systemaattista hyväksikäyttöä tärkeänä, jotta rajat ylittäviä vaikutuksia voitaisiin ymmärtää ja arvioida paremmin.

(7) On tärkeää vahvistaa makrovakauspoliittisten toimenpiteiden arviointia varten menettely, jonka tarkoituksena on varmistaa, että makrovakauspolitiikasta päättävät toimijat tekevät etukäteisarvioinnin kaavailtujen toimenpiteidensä rajat ylittävistä vaikutuksista. Ottaen huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (5), direktiivin 2013/36/EU ja Euroopan järjestelmäriskikomitean EJRK/2013/1 (6) voimassa olevat vaatimukset, makrovakauspolitiikasta päättävien tahojen olisi myös jälkikäteen arvioitava politiikkansa toteutuneita rajat ylittäviä vaikutuksia. Jäsenvaltioiden suorittama analyysi täydentää EJRK:n analyysiä.

(8) EJRK kannattaa tässä yhteydessä koordinoitua politiikkaa, joka toteutettaisiin makrovakauspoliittisten toimenpiteiden vapaaehtoista vastavuoroisuutta koskevin järjestelyin. EJRK:n suositusten (7) luonteesta johtuva vapaaehtoisuus erottaa tämän järjestelyn tiettyjen makrovakauspoliittisten toimenpiteiden pakollisesta hyväksymisestä, josta säädetään unionin oikeudessa. Tätä suositusta ei ole tarkoitus soveltaa sellaisiin makrovakauspoliittisiin toimenpiteisiin, joiden hyväksyminen on unionin lainsäädännön mukaan pakollista; poikkeuksena tästä on rajat ylittävien vaikutusten arvioimista koskeva suositus A ja makrovakauspoliittisista toimenpiteistä ilmoittamista koskeva suositus B. Pakollinen hyväksyminen koskee tällä hetkellä asetuksen (EU) N:o 575/2013 124 artiklan 5 kohdan ja 164 artiklan 7 kohdan mukaisesti käyttöönotettuja toimenpiteitä sekä vastasyklistä pääomapuskuria, jos se alittaa pakollista hyväksymistä koskevan kynnysarvon. Pakollista hyväksymistä ylittäviä pääomapuskurikantoja koskee sama poikkeus, koska Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksessa EJRK/2014/1 (8) suositellaan jo vastasyklisten pääomapuskurikantojen täysimääräistä vastavuoroisuutta jäsenvaltioiden välillä.

(9) Kansallisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden tehokkuuden varmistamiseksi on tärkeää täydentää unionin lainsäädännön mukaista pakollista hyväksymistä vapaaehtoisella vastavuoroisuudella, jonka avulla ulkomaisten rahoituspalvelujen tarjoajien sivukonttorit sekä rahoituspalveluja suoraan rajojen yli tarjoavat rahoituspalvelujen tarjoajat saadaan kansallisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden soveltamisalan piiriin. Perimmäisenä tavoitteena on, että samanlaisiin riskityyppeihin sovellettaisiin samoja makrovakauspoliittisia toimenpiteitä rahoituspalvelujen tarjoajan juridiseen muotoon ja sijaintiin katsomatta. Tästä syystä riskiperusteisia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä olisi sovellettava vastavuoroisesti, erityisesti jos niiden kohteena on yksilöity riski.

(10) Tämä suositus sisältää asianomaisille viranomaisille osoitettuja ohjeita, jotka koskevat vastavuoroisten toimenpiteiden käyttöönottoa muiden asianomaisten viranomaisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden soveltamiseksi. Lueteltuja makrovakauspoliittisia toimenpiteitä olisi sovellettava vastavuoroisesti kaikissa muissa jäsenvaltioissa, kun ne on aktivoitu jossakin jäsenvaltiossa. Tässä suosituksessa luetellaan sellaiset makrovakauspoliittiset toimenpiteet, joiden osalta aktivoiva viranomainen on pyytänyt vastavuoroista soveltamista ja EJRK on katsonut vastavuoroisen soveltamisen olevan perusteltua. Vapaaehtoista vastavuoroista soveltamista koskevan järjestelyn tehokkuuden varmistamiseksi olisi tärkeää, että tällaiset toimenpiteet ilmoitettaisiin EJRK:lle hyvissä ajoin ja riittävän yksityiskohtaisesti vakiomuotoista asiakirjamallia käyttäen.

(11) Vapaaehtoista vastavuoroista tunnustamista koskevan järjestelyn tehokkuuden varmistamiseksi asianomaisten viranomaisten olisi kohtuullisessa ajassa otettava käyttöön vastavuoroisuuden toteuttamiseksi tarvittavat toimenpiteet. Suositellut määräajat tulevat olemaan pidempiä sellaisten toimenpiteiden osalta, jotka eivät ole käytettävissä kaikkien maiden lainsäädännön mukaan.

(12) Tämän suosituksen on tarkoitus kattaa kaikki makrovakauspoliittiset toimenpiteet siihen katsomatta, mitä rahoitusjärjestelmän osaa ne koskevat. Asetuksessa (EU) N:o 1092/2010 vahvistetun EJRK:n toimivallan nojalla tämän suosituksen soveltamisala ei kata pelkästään direktiivissä 2013/36/EU ja asetuksessa (EU) N:o 575/2013 tarkoitettujen makrovakauspoliittisten välineiden soveltamista. Näin ollen tämän suosituksen on tarkoitus kattaa myös toimenpiteet, joita ei ole yhdenmukaistettu unionin lainsäädännössä. Tämän suosituksen soveltamisalan määrittely riippuu asianomaisen viranomaisen kansallisesta lainsäädännöstä, ja tätä suositusta sovelletaan niihin makrovakauspoliittisiin toimenpiteisiin, joiden käyttöönotto tai aktivointi kuuluu asianomaisten viranomaisten toimivaltaan.

(13) Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset, nimetyt viranomaiset ja makrovakausviranomaiset sekä Euroopan keskuspankki (EKP) (yhteiseen valvontamekanismiin (YVM) osallistuvien jäsenvaltioiden osalta) katsotaan asianomaisiksi viranomaisiksi, varsinkin jos niillä on toimivalta ottaa käyttöön tai aktivoida makrovakauspoliittisia toimenpiteitä. Lisäksi EKP:lle on annettu erityisiä valvontatehtäviä neuvoston asetuksella (EU) N:o 1024/2013 (9) ja Euroopan keskuspankin asetuksella (EU) N:o 468/2014 (10). EKP voi soveltaa kansallisten nimettyjen viranomaisten soveltamia toimenpiteitä tiukempia vaatimuksia pääomapuskureihin tai soveltaa ankarampia toimenpiteitä. Tätä yksinomaista tarkoitusta varten EKP katsotaan, soveltuvin osin, toimivaltaiseksi tai nimetyksi viranomaiseksi, ja sillä on kaikki sovellettavan unionin lainsäädännön mukaan toimivaltaisille ja nimetyille viranomaisille kuuluvat toimivaltuudet ja velvollisuudet.

(14) YVM:ään osallistuvien jäsenvaltioiden uusien makrovakauspoliittisten toimenpiteiden on läpäistävä YVM:n koordinointimenettelyt. Tässä suosituksessa määritelty vastavuoroisuutta soveltamista koskeva järjestely ei vaikuta näihin YVM:n sisäisiin koordinointimenettelyihin, ja EJRK:n vastavuoroisuusarvioinnit alkavat vasta YVM:n koordinointimenettelyiden päätyttyä.

(15) Viranomaiset voivat myöntää vapautuksen sellaisille rahoituspalvelujen tarjoajille, joihin kyseessä olevat makrovakausriskit aktivoivassa maassa eivät vaikuta olennaisella tavalla (de minimis -periaate). Viranomaiset voivat myös päättää olla käyttämättä tätä kansallista harkintavaltaa hyväkseen tapauksissa, joissa vastavuoroinen soveltaminen voi periaatteessa tulla kyseeseen.

(16) Makrovakauspoliittisten toimenpiteiden läpinäkyvyyden, tilivelvollisuuden sekä tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi asianomaisten viranomaisten olisi – osana makrovakauspoliittisia toimenpiteitä koskevaa tiedotusstrategiaansa – luotava tiedonvaihtostrategia vastavuoroista soveltamista koskevia pyyntöjä ja mahdollisia vastavuoroisia toimenpiteitä varten. Vastavuoroista soveltamista koskevien pyyntöjen osalta olisi erityisen tärkeää, että kukin viranomainen saisi hyvissä ajoin kaikki tiedot, joita se tarvitsee päätöksentekoprosessissaan. Kaikkien osapuolten ja sidosryhmien (mukaan lukien osapuolet, joille makrovakauspoliittiset toimenpiteet on osoitettu) olisi yhtä lailla saatava hyvissä ajoin täydet tiedot niitä koskevista makrovakauspoliittisista toimenpiteistä.

(17) Tässä suosituksessa ja päätöksessä EJRK/2015/4 (11) suositellun menettelyn tarkoituksena on toteuttaa vapaehtoinen vastavuoroisuus mahdollisimman tehokkaasti. Koska unionin makrovakauspolitiikan kehystä on tarkoitus tarkistaa lähitulevaisuudessa ja kun otetaan huomioon mahdolliset muutokset nykyiseen välineistöön, Euroopan komission olisi kansallisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden tehokkuuden edistämiseksi harkittava mahdollisuuksia ja tapoja sisällyttää suositukseen sisältyvä vapaaehtoista vastavuoroisuutta koskeva järjestely unionin lainsäädäntöön. Olisi suotavaa, että Euroopan komission ehdotus perustuisi tässä suosituksessa sekä makrovakauspolitiikan toteuttamista pankkisektorilla koskevan EJRK:n käsikirjan (12) (jäljempänä EJRK:n käsikirja) 11 luvussa täsmennettyyn vapaaehtoista vastavuoroisuutta koskevaan järjestelyyn.

(18) EJRK:n suositukset julkaistaan sen jälkeen, kun Euroopan unionin neuvostolle on ilmoitettu hallintoneuvoston aikeesta julkaista lausunto sekä annettu mahdollisuus toimia,

ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

1 JAKSO

SUOSITUKSET

Suositus A – Asianomaisten viranomaisten omien makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arviointi

1. Suosituksena on, että asianomaiset aktivoivat viranomaiset arvioivat omien makrovakauspoliittisten toimenpiteidensä rajat ylittävät vaikutukset ennen tällaisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden vahvistamista. Arvioinnin olisi kohdistuttava vähintään riskioikaisuista ja sääntelyerojen hyväksikäytöstä johtuviin riskien leviämiskanaviin, ja arvioinnissa olisi sovellettava EJRK:n käsikirjan 11 lukua.

2. Suosituksena on, että asianomaiset aktivoivat viranomaiset arvioivat mahdollisia a) rajat ylittäviä vaikutuksia (toiminnan siirto suosiollisimmille alueille ja sääntelyerojen hyväksikäyttö), jotka johtuvat makrovakauspoliittisten toimenpiteiden soveltamisesta; ja b) ehdotettujen makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittäviä vaikutuksia, jotka vaikuttavat muihin jäsenvaltioihin tai yhteismarkkinoihin.

3. Suosituksena on, että asianomaiset aktivoivat viranomaiset tarkastelevat vähintään vuosittain käyttöönottamiensa makrovakauspoliittisten toimenpiteiden vaikutusten toteutumista ja kehitystä.

Suositus B – Asianomaisen viranomaisen omia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä koskevat ilmoitukset ja vastavuoroisuuspyynnöt

1. Suosituksena on, että aktivoiva viranomainen ilmoittaa EJRK:lle makrovakauspoliittisista toimenpiteistä heti kun ne on hyväksytty ja viimeistään kahden viikon sisällä niiden vahvistamisesta. Ilmoitukseen olisi sisällytettävä rajat ylittävien vaikutusten arviointi sekä arviointi vastavuoroisen soveltamisen tarpeesta muissa asianomaisissa viranomaisissa. Suosituksena on, että asianomaiset aktivoivat viranomaiset toimittavat tiedot englanniksi ja EJRK:n verkkosivuilla julkaistuja asiakirjamalleja käyttäen.

2. Tapauksissa, joissa kyseessä olevien toimenpiteiden tehokkuuden katsotaan vaativan vastavuoroista soveltamista muissa jäsenvaltioissa, asianomaisten aktivoivien viranomaisten suositetaan toimittavan EJRK:lle vastavuoroisuuspyyntö ja toimenpidettä koskeva ilmoitus samanaikaisesti.

3. Jos makrovakauspoliittisia toimenpiteitä on aktivoitu ennen tämän suosituksen antamista tai jos asianomainen aktivoiva viranomainen on päättänyt, että vastavuoroisuus on nyt tullut tarpeelliseksi – vaikka sitä ei pidetty tarpeellisena kun toimenpiteet aikanaan otettiin käyttöön –, suosituksena on, että asianomaiset aktivoivat viranomaiset toimittavat EJRK:lle vastavuoroisuuspyynnön.

Suositus C – Muiden asianomaisten viranomaisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden vastavuoroinen soveltaminen

1. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat vastavuoroisesti muiden asianomaisten viranomaisten hyväksymiä makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, joiden vastavuoroista soveltamista EJRK on suositellut.

2. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat tässä suosituksessa lueteltuja makrovakauspoliittisia toimenpiteitä vastavuoroisesti siten, että ne toteuttavat samat makrovakauspoliittiset toimenpiteet, jotka aktivoivat viranomainen on toteuttanut. Jos sama makrovakauspoliittinen toimenpide ei ole kansallisen lainsäädännön mukaan käytettävissä, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisuuden ottamalla käyttöön – EJRK:tä kuultuaan – sellaisen lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevan makrovakauspoliittisen toimenpiteen, jonka vaikutukset vastaavat parhaiten aktivoitua makrovakauspoliittista toimenpidettä.

3. Jollei makrovakauspoliittisen toimenpiteen vastavuoroiselle soveltamiselle ole suositettu määräaikaa, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset vahvistavat vastavuoroisesti sovellettavat makrovakauspoliittiset toimenpiteet kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun tämän suosituksen viimeisin muutos on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Vahvistetuilla ja vastavuoroisesti sovellettavilla toimenpiteillä tulisi mahdollisuuksien mukaan olla sama aktivointipäivämäärä.

Suositus D – Ilmoitukset muiden asianomaisten viranomaisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden vastavuoroisesta soveltamisesta

Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset ilmoittavat EJRK:lle muiden asianomaisten viranomaisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden vastavuoroisesta soveltamisesta. Ilmoitukset tulisi lähettää kuukauden sisällä siitä, kun vastavuoroisesti sovellettavat toimenpiteet on vahvistettu. Suosituksena on, että asianomaiset aktivoivat viranomaiset toimittavat tiedot englanniksi ja EJRK:n verkkosivuilla julkaistuja asiakirjamalleja käyttäen.

2 JAKSO

SOVELTAMINEN

1. Tulkinta

Tässä suosituksessa tarkoitetaan

a) ”aktivoinnilla” makrovakauspoliittisen toimenpiteen soveltamista kansallisella tasolla;

b) ”vahvistamisella” asianomaisen viranomaisen päätöstä makrovakauspoliittisen toimenpiteen käyttöönottamisesta, vastavuoroisesta soveltamisesta tai muuttamisesta;

c) ”rahoituspalvelulla” mitä tahansa pankki-, luotto-, vakuutus, yksityiseläke-, sijoitus- tai maksuluonteista palvelua;

d) ”makrovakauspoliittisella toimenpiteellä” mitä tahansa toimenpidettä, jonka tarkoituksena on asetuksen (EU) N:o 1092/2010 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettujen järjestelmäriskien ehkäiseminen ja vaikutusten vähentäminen ja jonka asianomainen viranomainen vahvistaa tai aktivoi unionin tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti;

e) ”ilmoituksella” asianomaisen viranomaisen, joka voi asetuksen (EU) N:o 1024/2013 9 artiklan nojalla olla EKP, tekemää EJRK:lle osoitettua englanninkielistä ilmoitusta, joka koskee direktiivin 2013/36/EU 133 artiklassa, asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklassa tai muussa säännöksessä tarkoitettua makrovakauspoliittista toimenpidettä ja joka voi olla jäsenvaltion esittämä vastavuoroista soveltamista koskeva pyyntö, joka perustuu esimerkiksi direktiivin 2013/36/EU 134 artiklan 4 kohtaan tai asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 8 kohtaan;

f) ”vastavuoroisuudella” järjestelyä, jossa jonkin toisen maan asianomainen viranomainen soveltaa aktivoivan viranomaisen vahvistamaa makrovakauspoliittista toimenpidettä tai vastaavaa toimenpidettä toimivaltaansa kuuluviin rahoituslaitoksiin tapauksissa, joissa kyseiset laitokset altistuvat tässä toisessa maassa samoille riskeille;

g) ”asianomaisella aktivoivalla viranomaisella” makrovakauspoliittisen toimenpiteen soveltamisesta kansallisella tasolla vastaavaa asianomaista viranomaista;

h) ”asianomaisella viranomaisella” viranomaista, jonka tehtäviin kuuluu makrovakauspoliittisten toimenpiteiden vahvistaminen tai aktivointi; tällaisia viranomaisia ovat esimerkiksi i) direktiivin 2013/36/EU 4 luvun ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan mukaiset nimetyt viranomaiset, asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 40 kohdassa määritellyt toimivaltaiset viranomaiset sekä asetuksen (EU) N:o 1024/2013 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti EKP, tai ii) makrovakausviranomaiset, joilla on Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksessa EJRK/2011/3 täsmennetyt tavoitteet, järjestelyt, toimivaltuudet, tilivelvollisuudet ja muut ominaisuudet (13).

2. Vapautukset

1. Asianomaiset viranomaiset voivat vapauttaa toimivaltaansa kuuluvat rahoituspalvelujen tarjoajat tietyn makrovakauspoliittisen toimenpiteen vastavuoroisesta soveltamisesta, jos kyseessä olevat makrovakausriskit eivät vaikuta niihin olennaisella tavalla siinä maassa, jossa asianomainen aktivoiva viranomainen soveltaa kyseistä makrovakauspoliittista toimenpidettä (de minimis -periaate). Viranomaiset voivat olla soveltamatta makrovakauspoliittista toimenpidettä vastavuoroisesti rahoituspalvelujen tarjoajiin, joiden saamiset alittavat tietyn kynnysarvon; tämä järjestely vastaa vastasyklisiin pääomapuskureihin sovellettavaa käytäntöä, josta on säädetty direktiivin 2013/36/EU 130 artiklassa. Asianomaisia viranomaisia pyydetään raportoimaan tällaisista vapautuksista käyttämällä vastavuoroisten toimenpiteiden ilmoittamista koskevia EJRK:n verkkosivuilla julkaistuja asiakirjamalleja. De minimis -periaatetta soveltaessaan viranomaisten on tarkkaan seurattava sääntelyerojen ja aukkotilanteiden hyväksikäyttöä ja tarvittaessa suljettava sääntelyaukko tällaisten ilmiöiden esiintyessä

2. Jos asianomaiset viranomaiset ovat toteuttaneet tietyn makrovakauspoliittisen toimenpiteen vastavuoroisen soveltamisen ja julkaisseet sen jo ennen kuin sen vastavuoroista soveltamista suositetaan tässä suosituksessa, vastavuoroisuuden toteuttavia toimenpiteitä ei tarvitse muuttaa vaikka ne eroaisivat aktivoivan viranomaisen soveltamista toimenpiteistä.

3. Määräajat ja raportointi

1. Asianomaisia viranomaisia pyydetään raportoimaan EJRK:lle ja neuvostolle toimenpiteistä, joihin ne ovat ryhtyneet tämän suosituksen johdosta, taikka perustelemaan asianmukaisesti miksi toimiin ei ole ryhdytty. Raportit on lähetettävä joka toinen vuosi, ja ensimmäisen raportin määräpäivä on 30 päivä kesäkuuta 2017. Raporteissa olisi oltava vähintään a) tiedot toimenpiteiden sisällöstä ja ajoituksesta; b) arvio toimenpiteiden toimivuudesta tämän suosituksen tavoitteisiin nähden; c) yksityiskohtaiset perustelut de minimis -periaatteen mukaisesti myönnetyille vapautuksille sekä mahdollisille toimimatta jättämisille taikka tästä suosituksesta poikkeamisille, mahdolliset viivästymiset mukaan luettuina.

2. Jos eri viranomaiset ovat velvollisia toimimaan yhdessä, kyseisten asianomaisten viranomaisten on toimittava koordinoidusti sen varmistamiseksi, että tiedot toimitetaan oikea-aikaisesti.

3. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset ilmoittavat ehdotetuista makrovakauspoliittista toimenpiteistä mahdollisimman aikaisessa vaiheessa.

4. Vastavuoroisuuden toteuttava makrovakauspoliittinen toimenpide katsotaan vastaavaksi, jos sillä on, niin pitkälle kuin mahdollista, a) samat taloudelliset vaikutukset; b) sama soveltamisala; c) samat seuraamukset (sanktiot) tapauksissa, joissa toimenpide jätetään noudattamatta.

4. Suosituksen muuttaminen

Hallintoneuvosto päättää tämän suosituksen muuttamisesta. Tällaisiin muutoksiin kuuluvat erityisesti mahdolliset uudet tai muutetut makrovakauspoliittiset toimenpiteet, joiden osalta suositetaan vastavuoroista soveltamista suosituksen C mukaisesti sekä toimenpidekohtaisia tietoja sisältävät mahdolliset liitteet. Hallintoneuvosto voi myös pidentää edellä olevissa kohdissa tarkoitettuja määräaikoja, jos yhden tai useamman suosituksen noudattamiseksi tarvitaan lakialoitteita. Hallintoneuvosto voi erityisesti muuttaa tätä suositusta, jos Euroopan komissio on tarkastellut uudelleen unionin lainsäädännön mukaista pakollista hyväksymistä koskevaa sääntelyä tai jos se on tarpeen tällä suosituksella perustetun vapaaehtoista vastavuoroisuutta koskevan järjestelyn soveltamisesta saatujen kokemusten perusteella.

5. Seuranta ja arviointi

1. EJRK:n sihteeristö a) tukee suosituksen asianomaisia viranomaisia mm. edistämällä koordinoitua raportointia, tarjoamalla asiaankuuluvia asiakirjamalleja sekä tarvittaessa täsmentämällä noudattamisen menettelyjä ja aikarajoja; b) verifioi, ovatko asianomaiset viranomaiset noudattaneet suositusta, ja avustaa niitä pyynnöstä sekä toimittaa noudattamista koskevia raportteja hallintoneuvostolle.

2. Hallintoneuvosto arvioi suosituksen kohteiden raportoimat toimenpiteet ja perustelut sekä tarvittaessa päättää, ovatko tämän suosituksen kohteet jättäneet noudattamatta näitä suosituksia perustelematta asianmukaisesti, miksi ne eivät ole ryhtyneet toimiin.

Tehty Frankfurt am Mainissa 15 päivänä joulukuuta 2015. EJRK:n puheenjohtaja Mario DRAGHI

(1) EUVL L 331, 15.12.2010, s. 1.

(2) EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1.

(3) EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338.

(4) EUVL C 58, 24.2.2011, s. 4.

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1).

(6) Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus (EJRK/2013/1), annettu 4 päivänä huhtikuuta 2013, makrovakauspolitiikan välitavoitteista ja välineistä (EUVL C 170, 15.6.2013, s. 1).

(7) EJRK:n suositukset eivät ole oikeudellisesti sitovia, mutta niihin liittyy ”toimi tai selitä” -mekanismi.

(8) Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus, annettu 18 päivänä kesäkuuta 2014, vastasyklisten puskurikantojen asettamista koskevista ohjeista (EJRK/2014/1) (EUVL C 293, 2.9.2014, s. 1).

(9) Neuvoston asetus (EU) N:o 1024/2013, annettu 15 päivänä lokakuuta 2013, luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille (EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63).

(10) Euroopan keskuspankin asetus (EU) N:o 468/2014, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, kehyksen perustamisesta yhteisen valvontamekanismin puitteissa tehtävälle yhteistyölle EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa (YVM-kehysasetus) (EKP/2014/17) (EUVL L 141, 14.5.2014, s. 1).

(11) Englanninkielinen versio on saatavilla EJRK:n verkkosivuilla (www.esrb.europa.eu).

(12) ESRB Handbook on Operationalising Macroprudential Policy in the Banking Sector, julkaistu EJRK:n verkkosivuilla (www.esrb.europa.eu).

(13) Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus EJRK/2011/3, annettu 22 päivänä joulukuuta 2011, kansallisten viranomaisten makrovakauspoliittisista valtuuksista (EUVL C 41, 14.2.2012, s. 1).