98/538/EY: Komission päätös, tehty 17 päivänä kesäkuuta 1998, EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan mukaisesta menettelystä (IV/36.010-F3 - Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato) (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 1437) (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro L 252 , 12/09/1998 s. 0047 - 0066



KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 17 päivänä kesäkuuta 1998, EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan mukaisesta menettelystä(IV/36.010-F3 - Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato) (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 1437) (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (98/538/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäisen täytäntöönpanoasetuksen (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 3 artiklan 1 kohdan ja 15 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon asetuksen N:o 17 3 artiklassa tarkoitetut hakemukset, joita ovat tehneet R.J. Reynolds Tobacco GmbH ja R.J. Reynolds Tobacco Company SAE, Rothmans International BV, ja International Tobacco Company, jotta voitaisiin todeta, että Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato on rikkonut EY:n perustamissopimuksen 86 artiklaa, ottaa huomioon menettelyn aloittamisesta kyseisessä tapauksessa 27 päivänä helmikuuta 1997 tehdyn komission päätöksen, on antanut kyseessä olevalle yritykselle mahdollisuuden vastata komission väitteisiin asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan ja neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyistä kuulemisista 25 päivänä heinäkuuta 1963 annetun komission asetuksen N:o 99/63 (2) mukaisesti, on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: 1 OSA ASIASELOSTUS I. Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (1) Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato, jäljempänä "AAMS", on Italian valtion varainhallintoon kuuluva yksikkö, joka erilaisten hallinnollisten tehtävien lisäksi harjoittaa myös tupakkatuotteiden valmistusta, tuontia, vientiä ja tukkumyyntiä. (2) AAMS:llä on 17 päivänä heinäkuuta 1942 annetun lain N:o 907 (3) 45 artiklan mukaan tupakkatuotteiden valmistuksen yksinoikeus Italian valtion alueella. Tällä hetkellä AAMS harjoittaa tätä yksinoikeutta 21 tuotantolaitoksessa, jotka työllistävät noin 7 500 työntekijää. Omien savukemerkkiensä lisäksi AAMS valmistaa näissä laitoksissa myös savukkeita, joilla on Philip Morrisin tavaramerkki. Tätä varten AAMS on viime vuosikymmeninä tehnyt valmistuslisenssisopimuksia erityisesti Marlboro-, Muratti Ambassador-, Mercedes- ja Diana-merkkien valmistuksesta. Vuonna 1995 AAMS valmisti noin 54 miljoonaa kiloa savukkeita, joista 40 miljoonaa kiloa oli sen omia merkkejä ja 14 miljoonaa kiloa Philip Morrisin merkkejä. (3) Lisäksi AAMS harjoittaa tupakkatuotteiden tuontia yhteisön ulkopuolelta ja yhteisön alueelta sekä niiden jakelua ja myyntiä. AAMS:n jakelukapasiteetti on 102 miljoonaa savukekiloa vuodessa. II. Tuotteet ja niiden jakelu Italiassa 1. Tuotteet (4) Tämä menettely koskee savukkeita (ei siis muita tupakkatuotteita, kuten sikareita, pikkusikareita, leikattua tupakkaa ja nuuskaa). Vuonna 1995 Italiassa myytiin laillisesti noin 90 miljoonaa kiloa savukkeita. Näistä osa oli AAMS:n Italiassa valmistamia (noin 54 miljoonaa kiloa) ja osa muissa jäsenvaltioissa valmistettuja (noin 36 miljoonaa kiloa). Viime vuosina eri valmistajilla on ollut seuraavat markkinaosuudet: >TAULUKON PAIKKA> 2. Tuotteiden jakelu Italiassa (5) Muista jäsenvaltioista peräisin olevien savukkeiden tuonti Italiaan ja niiden tukkumyynti "sallittiin" eli vapautettiin 10 päivänä joulukuuta 1975 annetun lain N:o 724 (4) 1 artiklalla, jonka mukaan edellä mainitun lain N:o 907/42 45 artiklasta poiketen tuontia voivat harjoittaa muut kuin valtion monopoliin kuuluvat jakeluvarastot, jos kyseiset varastot on perustettu valtiovarainhallinnon luvalla ja jos tuotavat tuotteet sisältyvät jo taulukoihin, joista savukkeiden myyntihinnat käyvät ilmi. Valtiovarainministeriön myöhemmissä asetuksissa, erityisesti ministeriön 26 päivänä heinäkuuta 1983 antamassa asetuksessa, on määritelty varastojen perustamisluvan myöntämistä ja tuontitavaroiden liikkeeseen laskemista koskevat edellytykset ja säännöt. Tähän saakka AAMS on kuitenkin ollut kaikkien yhteisöstä peräisin olevien Italiaan tuotujen savukkeiden maahantuoja, ja se huolehtii myös niiden tukkumyynnistä niiden ulkomaisten valmistajien kanssa tekemiensä sopimusten perusteella, jotka haluavat myydä savukkeitaan Italian alueella. (6) Monopolituotteiden, ja siten myös savukkeiden, jakelusta ja myynnistä vastaavien palveluiden järjestämisestä säädetään 22 päivänä joulukuuta 1957 annetussa laissa N:o 1293 (5). Lain mukaan kyseisiä palveluita tarjoavat: a) alueelliset tarkastusyksiköt b) varastot c) varastojen myyntiosastot d) tukkukaupat ja e) vähittäiskaupat. (7) Alueelliset tarkastusyksiköt, jäljempänä "tarkastusyksiköt", valvovat monopolituotteiden jakelu- ja myyntipalveluja. Ne järjestävät kyseiset palvelut ja varmistavat niiden asianmukaisen noudattamisen AAMS:n hallituksen antamien sääntöjen mukaisesti (lain N:o 1293/57 2 artikla). Tarkastusyksiköt ovat osa AAMS:ää, ja niitä johtavat tämän hallinnon virkamiehet, jotka käyttävät kurinpitovaltaa tarkastusyksikön ja sen alaisten elinten sekä tukkukaupan ja vähittäiskaupan henkilöstön suhteen. (8) Monopolituotteiden varastojen (joita kutsutaan myös ensisijaisiksi jakeluelimiksi, jäljempänä "varastot") tehtävänä on vastaanottaa monopolituotteet, säilyttää niitä ja jakaa niitä myytäväksi (lain N:o 1293/57 3 artiklan ensimmäinen kohta). Varastot keräävät verot ja kaikki muut monopolihallinnolle kuuluvat tulot myydyistä monopolituotteista ja tilittävät ne valtion kassaan (lain N:o 1293/57 3 artiklan toinen kohta). Varastot ovat osa AAMS:ää ja AAMS:n virkamiehet vastaavat niiden toiminnasta. Varastoja on tällä hetkellä 21. Varastojen myyntiosastojen tehtävänä on hankkia monopolituotteita varastoista asianmukaisella hinnalla ja myydä niitä luvan saaneille vähittäiskauppiaille. Poikkeuksellisesti ne voivat myös toimittaa varastojen toimeksiannosta tavaraa tukkukaupoille (lain N:o 1293/57 4 artiklan ensimmäinen kohta). Varastojen myyntiosastoille toimitetaan tavaraa takuumaksua vastaan, jotta ne voisivat täyttää tehtävänsä (lain N:o 1293/57 4 artiklan toinen kohta). (9) Tukkukauppojen (joita kutsutaan myös toissijaisiksi jakeluelimiksi, jäljempänä "tukut") tehtävänä on hankkia monopolituotteita vastaavaa maksua vastaan varastoilta ja varastojen myyntiosastoilta sekä myydä niitä luvan saaneille jälleenmyyjille. Tukkukaupan hoitamisesta on tehty sopimuksia yksityisten kanssa, joille luovutetaan tavaraa takuumaksua vastaan (lain N:o 1293/57 5 artiklan ensimmäinen ja toinen kohta). Sopimustukkukauppiaalle maksetaan myytyjen tavaroiden sopimuksessa sovitun lasketun painon mukaan (lain N:o 1293/57 5 artiklan kolmas kohta). Tukkukaupan harjoittamisesta säädetään 14 päivänä lokakuuta 1958 annetussa presidentin asetuksessa N:o 1074 (6) ja erityisessä vaatimusluettelossa sekä AAMS:n antamin ohjein. Tällä hetkellä tukkukauppoja on noin 600. (10) Monopolituotteiden kauppiaat (jäljempänä "vähittäiskaupat") hankkivat savukkeita tukkukaupasta ja varastoivat niitä myydäkseen niitä suurelle yleisölle. Vähittäiskaupat jaetaan tavallisiin ja erikoiskauppoihin. Valtion vähittäiskaupat on lopetettu 13 päivänä toukokuuta 1983 hyväksytyllä lailla N:o 198. Yksityiset yrittäjät hoitavat tavallisia vähittäiskauppoja enintään yhdeksän vuotta voimassa olevien sopimusten mukaisesti (lain N:o 1293/57 19 artikla). AAMS päättää palvelun etua ajatellen, minne ja milloin vähittäiskauppoja perustetaan (lain N:o 1293/57 21 artikla). Kaupat luokitellaan ensimmäisen ja toisen luokan vähittäiskauppoihin tupakasta ja tupakkatuotteista saatavista välityspalkkioista kertyvien tulojen perusteella. Erikoiskauppoja perustetaan tyydyttämään vähittäismyynnin lyhytaikaisiakin erityistarpeita, jos edellytyksiä tavallisen tupakkakaupan perustamiseen ei ole (lain N:o 1293/57 22 artikla). AAMS voi lisäksi antaa luvan myydä monopolituotteita julkisissa rakennuksissa ja kokoontumispaikoissa ja osuustoiminnallisissa liikkeissä. Tällainen erikoislupa on tilapäinen, ns. patentino (lain N:o 1293/57 23 artikla). Kaikkien vähittäiskauppojen on maksettava AAMS:lle vuosittain tuloihinsa suhteutettu maksu ja sovittu perusmaksu (lain N:o 1293/57 26 artikla). Nämä maksetaan kiinteänä summana, jonka suuruus määräytyy asetuksella, jonka talousministeriö antaa yhdessä valtiovarainministeriön kanssa AAMS:n hallituksen lausunnon jälkeen (lain N:o 1293/57 24 artikla). Vähittäiskaupat maksavat monopolituotteita ostaessaan niitä vastaavan hinnan, josta kiinteä summa on vähennetty. Vähittäiskaupan harjoittamisesta säädetään edellä mainitussa presidentin asetuksessa N:o 1074/1958 ja erityisessä vaatimusluettelossa sekä AAMS:n antamin ohjein. Tällä hetkellä vähittäiskauppoja on noin 58 000 ja tilapäisellä luvalla (patentino) toimivia julkisia yrityksiä noin 18 000. (11) Vaikka muut toimijat kuin AAMS toisivat yhteisöstä peräisin olevia savukkeita suoraan Italiaan ja ne päätyisivät muihin kuin AAMS:n valvomiin tukkuvarastoihin, vähittäismyynnissä AAMS:llä olisi kuitenkin monopoli. Muiden maahantuojien olisi joka tapauksessa turvauduttava edellä esitettyihin monopolituotteiden vähittäiskauppiaisiin myydäkseen savukkeita yleisölle. III. AAMS:n toiminta (12) Tämä selvitys koskee seuraavia AAMS:n toimia: - AAMS:n joidenkin savukkeiden valmistajien kanssa tehty jakelusopimus, jonka nojalla jossakin muussa jäsenvaltiossa valmistettujen savukkeiden tuonti ja tukkumyynti annetaan AAMS:n tehtäväksi, ja - jossakin muussa jäsenvaltiossa valmistettuja, Italiaan tuotuja savukkeita koskevia AAMS:n yksipuolisia päätöksiä. 1. Jakelusopimus (13) AAMS on laatinut sopimusmallin, jäljempänä "jakelusopimus", toisen tuottajan, jäljempänä "ulkomainen yritys", muussa jäsenvaltiossa valmistamien savukkeiden tukkumyynnistä Italiassa. Se lähettää jakelusopimuksen allekirjoitettavaksi ulkomaiselle yritykselle, joka haluaa AAMS:n huolehtivan savukkeidensa jakelusta Italiassa. AAMS tarjoaa kaikille ulkomaisille yrityksille samanlaista jakelusopimusta. Jakelusopimuksen viimeisin versio on laadittu vuoden 1993 lopulla. Viiden vuoden jakelusopimuksen voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. (14) Jakelusopimuksen sanamuoto on AAMS:n yksipuolisesti laatima, ja ulkomaisilla yrityksillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin hyväksyä sopimus AAMS:n laatimassa muodossa. Viimeisimmän jakelusopimuksen uusimiseen (vuosien 1993 ja 1994 vaihteessa) liittyvät tapahtumat osoittavat, että ulkomaisilla yrityksillä ei ole mitään mahdollisuuksia neuvotella sopimusehdoista eikä esittää muutoksia, joissa niiden näkemykset ja edut otettaisiin huomioon. Tässä yhteydessä on syytä todeta, että R.J. Reynolds Tobacco GmbH ja R.J. Reynolds Tobacco Company SAE, jäljempänä "Reynolds", lähetti AAMS:lle 10 päivänä marraskuuta 1993 päivätyssä kirjeessä "luettelon erityiskysymyksistä, joista haluaisimme keskustella kanssanne sopimusehtojen muotoilemiseksi". AAMS ei vastannut kirjeeseen, vaan lähetti 28 päivänä joulukuuta 1993 päivätyssä kirjeessä Reynoldsille uuden jakelusopimuksen, jossa ei ollut otettu huomioon Reynoldsin 10 päivänä marraskuuta 1993 päivätyssä kirjeessä tekemiä ehdotuksia. Tämän jälkeen AAMS ilmoitti Reynoldsille 7 päivänä tammikuuta 1994, että jos se ei saa Reynoldsin virallista suostumusta jakelusopimuksen allekirjoittamiseen, se keskeyttää Reynoldsin savukkeiden jakelun ja myynnin. Myöskään British American Tobacco (Deutschland) Export GmbH, jäljempänä "BAT", ei ole saanut vastausta kirjeisiinsä, joissa se on tehnyt sopimuksen uusimista koskevia ehdotuksia. Samankaltaisen kohtelun on saanut Rothmans International BV, jäljempänä "Rothmans", joka on ehdottanut keskustelun käymistä jakelusopimuksen muuttamisesta. Vastauksena Rothmansin 12 päivänä marraskuuta 1993 lähettämään kirjeeseen, jossa se ehdotti perusteellisemman keskustelun käymistä, AAMS lähetti 21 päivänä joulukuuta 1993 ainoastaan uuden sopimustekstin, jossa ei ollut otettu millään lailla huomioon Rothmansin ehdotuksia ja jossa Rothmansia pyydettiin "lähettämään meille... ilmoitus, että [Rothmans] hyväksyy tuotteidensa jakelun sopimusluonnoksen ehdoin... jakelun keskeytyminen välttämiseksi". Tämän jälkeen AAMS ilmoitti 7 päivänä tammikuuta 1994 Rothmansille "käsitelleensä sen tekemät ehdotukset perusteellisesti", lisäten "todenneensa, että hyvästä tahdostamme huolimatta ehdotuksia ei ole ollut mahdollista sisällyttää yrityksellenne jo lähetetyn sopimuksen ehtoihin, jonka hallituksemme on ilmoittanut hyväksyvänsä. Yrityksellenne [...] allekirjoitettavaksi lähetettyä sopimusta on näin ollen pidettävä lopullisena ja odotamme saavamme sopimuksen takaisin asianmukaisesti allekirjoitettuna. [...] ellei näin tapahdu, hallitus katsoo olevansa pakotettu keskeyttämään yrityksenne tuotemerkkien jakelun ja myynnin". Tämän kuultuaan Rothmans ilmoitti AAMS:lle kirjeitse 10 päivänä tammikuuta 1994 aikovansa allekirjoittaa uuden sopimuksen, mutta lisäsi: "We do, however, want to express our regrets that it has not been possible to include in the contract or even discuss with you the points we mentioned in our letter of 12 November 1993". (15) Jakelusopimuksen pääkohdat voidaan tiivistää seuraavaan: a) Ulkomainen yritys uskoo sopimuksen liitteessä lueteltujen savukemerkkiensä tukku- ja vähittäisjakelun Italiassa AAMS:lle (1 artiklan ensimmäinen kohta). b) AAMS päivittää sopimuksen liitteessä olevaa savukemerkkien luetteloa noudattaen myyntihinnaston muutoksia koskevia toimivaltaisen viranomaisen hallinnollisia määräyksiä (1 artiklan toinen kohta). c) AAMS antaa ulkomaiselle yritykselle kaksi kertaa vuodessa mahdollisuuden tuoda hinnastoon otettuja uusia merkkejä jakeluverkkoonsa (1 artiklan kolmas kohta). d) Ulkomainen yritys maksaa AAMS:lle jakelumaksun, joka lasketaan merkkikohtaisesti myytyjen määrien perusteella (7 artikla ja liite C). Savukkeista maksettava korvaus on määritelty myytyä kilogrammaa kohti kunkin merkin vuosimyynnin perusteella: >TAULUKON PAIKKA> e) Ulkomainen yritys saa savukkeista maksun esittämällä kuukausittain laskun varastoista tukkukauppoihin siirretystä määrästä. Tätä varten AAMS esittää seuraavan kuukauden ensimmäisten kymmenen päivän aikana, mutta ei missään tapauksessa enää ensimmäisten viidentoista päivän jälkeen, merkki- ja varastokohtaisen yhteenvedon. Tämän jälkeen AAMS antaa maksumääräyksen Italian valtiokonttorille (il Contabile del Portafoglio dello Stato) 25 päivän kuluessa ulkomaisen yrityksen laatiman laskun vastaanottamisesta (9 artikla). f) Kun yhteisön ulkopuolelta tai yhteisön alueelta tuodaan ensimmäisen kerran markkinoille uusia savukemerkkejä, savukkeiden määrä ei saa ylittää 5 000 kg:aa (liitteen B viides kohta). Myöhempien maahantuontien osalta AAMS:n tekemät jatkotilaukset ovat kahdentoista kuukauden ajan edellisen kuukauden myynnin suuruisia (liitteen B kuudes kohta). g) AAMS sitoutuu tilaamaan ulkomaiselta yritykseltä niin paljon tuotetta kuin tarvitaan, jotta voidaan varmistaa, että ensisijaisille ja toissijaisille jakeluyksiköille voidaan jatkuvasti toimittaa markkinoiden kysyntää vastaava määrä (2 artiklan ensimmäinen kohta). h) Kuukausittain tätä varten tarvittavat määrät määritellään seuraavien sääntöjen perusteella: - sopimuksen voimassaolon alkaessa ja sitä seuraavien kalenterivuosien alkaessa varastoissa oleva savukemäärä määritellään edellisen vuoden keskimääräisen kuukausimyynnin perusteella, ja se suhteutetaan tiettyyn kuukausimäärään, esim. 2 kuukauteen alle 500 000 kg kuukaudessa myyvien merkkien osalta ja 1 kuukauteen yli 500 000 kg myyvien merkkien osalta (liitteen B ensimmäinen kohta), - ulkomaisen yrityksen on tehtävä kuukausittaiset tilaukset, jotka on suhteutettu edellisessä kuussa myytyyn määrään (liitteen B toinen kohta), - jos ulkomainen yritys haluaa myydä savukkeita edellä mainittuja määriä enemmän, mutta ei kuitenkaan yli 30 prosenttia enempää kuin yksittäiselle merkille sallittu kuukausitilaus on, määrästä on sovittava AAMS:n kanssa ottaen huomioon sen vastaanottokapasiteetti ja odotettavissa oleva savukkeiden kysyntä (2 artiklan viides kohta), - jos ulkomainen yritys tuo markkinoille ylimääräisiä savukemääriä, sen on maksettava AAMS:lle 600 Italian liiraa kiloa kohti kyseisen kuukauden koko toimitetusta savukemäärästä (2 artiklan kuudes kohta). i) Ulkomaisen yrityksen on toimitettava AAMS:n tilaamat savukemäärät varastoille kuukausisuunnitelmien mukaan, joista yritykset sopivat joka kerta erikseen (2 artiklan toinen kohta). j) Ulkomaisten yritysten on toimitettava savukkeet voimassa olevien säännösten mukaisissa pakkauksissa. Lisäksi savukkeissa on oltava pitkittäissuunnassa leima "Monital" (4 artiklan ensimmäinen kohta). k) AAMS voi suorittaa tutkimuksia ja laatuanalyyseja tuontisavukkeista otetuista näytteistä (5 artiklan ensimmäinen kohta). Ulkomaisen yrityksen on maksettava näistä tutkimuksista vuosittain kiinteä summa kutakin merkkiä kohti (5 artiklan toinen kohta). l) Ulkomaisella yrityksellä on oikeus nimittää Italiaan oma edustaja, joka voi käydä varastoissa, tukkukaupoissa ja vähittäiskaupoissa (10 artiklan ensimmäinen ja toinen kohta). Yrityksen edustaja voi valtuuttaa muita tähän tehtävään (10 artiklan neljäs kohta). Edustajan ja tämän valtuuttamien henkilöiden nimittämisestä on ilmoitettava AAMS:lle (10 artiklan viides kohta). m) Sekä ulkomainen yritys että AAMS lupaavat pidättäytyä kaikista savukkeiden myyntiä edistävistä toimenpiteistä ja tukku- ja vähittäiskauppiaiden palkitsemismuodoista. Jos ulkomaisen yrityksen tai sen edustajien todetaan toistuvasti rikkoneen tätä ehtoa, ulkomaiselta yritykseltä kielletään käynnit kyseisissä kaupoissa, kunnes se vaihtaa rikkomukseen syyllistyneen edustajansa toiseen (10 artiklan kuudes kohta). n) Ulkomainen yritys sitoutuu toimittamaan AAMS:lle savukkeita, jotka ovat kyseisen alan voimassaolevan italialaisen lainsäädännön mukaisia. Jos ulkomainen yritys ei noudata tätä velvoitetta, sen on otettava savukkeet takaisin omalla kustannuksellaan ja otettava vastuu tuotteiden myynnistä (11 artikla). o) AAMS voi palauttaa ulkomaiselle yritykselle liian pitkän varastointiajan takia vahingoittuneet tai vialliset savukkeet. Tällöin ulkomainen valmistaja maksaa kaikki palautuksesta aiheutuvat kulut (13 artiklan viides ja kuudes kohta). p) AAMS huolehtii jakelujärjestelmänsä puolueettomuudesta aina ja kaikissa vaiheissa kaikkien jakelemiensa tuotteiden osalta riippumatta siitä, ovatko ne kotimaisia vai ulkomaisia, tai siitä, kuinka tunnettuja ja merkittäviä ne ovat. Se huolehtii tuotteiden jakelusta eri myyntipisteisiin markkinoiden vaatimusten mukaisesti (12 artikla). q) Jakelusopimus on voimassa viisi vuotta (15 artiklan ensimmäinen kohta). Jos ulkomainen yritys kuitenkin päättää huolehtia itse omien savukkeidensa tukkumyynnistä Italiassa suoraan tai välillisesti, kumpi tahansa sopimuspuoli voi purkaa jakelusopimuksen ilmoittamalla siitä kolme kuukautta aikaisemmin (15 artiklan toinen kohta). 2. Tuontisavukkeita koskevat yksipuoliset toimet (16) Viime vuosina AAMS:n toimilla on ollut suoria vaikutuksia muissa jäsenvaltioissa valmistettujen ja Italiaan tuotujen savukkeiden myyntiin. Toimet voidaan ryhmitellä seuraavasti: a) AAMS:n kieltäytyminen lisäämästä jakelusopimuksen nojalla tuotavia ja jakeluun toimitettavia määriä, b) AAMS:n pyrkimys saada tukkukaupat suosimaan AAMS:n omia merkkejä kilpailevien merkkien kustannuksella, c) AAMS:n pyrkimys saada vähittäiskaupat suosimaan AAMS:n omia merkkejä kilpailevien merkkien kustannuksella. (17) Kuten edellä 15 kohdan h alakohdassa on todettu, ulkomaiset yritykset voivat pyytää AAMS:ää lisäämään Italian markkinoille tuotavaa määrää enintään 30 prosenttia suhteessa sovittuun kuukausitilaukseen. Lisäys edellyttää kuitenkin AAMS:n hyväksyntää. Vastaväitetiedoksiannossa mainittujen ja siihen liitettyjen asiakirjojen perusteella on todennettu useita tapauksia, joissa AAMS on syitä ilmoittamatta kieltäytynyt lisäämästä tuontimäärää. Vuonna 1995 AAMS vastasi neljä kertaa kieltävästi Reynoldsin pyyntöön lisätä Amadis-savukkeiden tuontimäärää 30 prosenttia. Huhtikuussa 1996 AAMS kieltäytyi lisäämästä Rothmansin Lord-savukkeiden tuontimäärää 30 prosenttia. Elokuussa 1996 AAMS kieltäytyi lisäämästä Rothmansin pyytämää sen merkeillä myytävien savukkeiden tuontimäärää 30 prosenttia. Elokuussa 1996 AAMS kieltäytyi lisäämästä BAT:n Barclay-, Barclay UL-, Kim Menthol- ja Lucky Strike 10's-savukkeiden tuontimäärää 30 prosenttia. Kieltäytymisten seurauksena varastot pienenivät alle jakelusopimuksessa sovitun tason. (18) AAMS koordinoi ja valvoo jatkuvasti tukkukauppojen jakelutoimintaa. AAMS:n mukaan valvonnan tarkoituksena on arvioida markkinoiden todellisia tarpeita ja tavaravirtoja. AAMS on kuitenkin useissa tapauksissa antanut tukkukaupoille ohjeita, joiden tarkoituksena on saada ne vähentämään tuontisavukkeiden määrää ja/tai lisäämään AAMS:n savukkeiden määrää, ja uhannut yhteistyöhalutonta tukkukauppaa seuraamuksilla. Tästä on useita esimerkkejä: - Tammikuussa 1990 Reynolds ilmoitti AAMS:lle, että useat varastot ovat toistuvasti leikanneet joidenkin savukemerkkien toimituksia tukkukaupoille. - Lokakuussa 1993 eräs tarkastusyksikkö lähetti toimivaltaansa kuuluville tukkukaupoille kirjeen, jossa se ilmoitti havainneensa joidenkin ulkomaisten savukemerkkien ja joissakin tapauksissa kaikkien ulkomaisten savukkeiden "varastojen olevan markkinoiden kysyntään nähden suhteettoman suuria". Tarkastusyksikkö oli näin ollen antanut paikallisen varaston tehtäväksi "erityisesti valvoa toimituspyyntöjä, jotta toimitusten tasapainoa voitaisiin parantaa ja tukkukauppoihin meneviä toimituksia järkevöittää". - Eräs toinen tarkastusyksikkö on myös lähettänyt toimivaltaansa kuuluville tukkukaupoille melkein samansisältöinen kirjeen, jonka ajankohdasta ei ole tietoa. - Tammikuussa 1994 AAMS:n tarkastusyksikkö lähetti toimivaltaansa kuuluville tukkukaupoille kirjeen, jossa niitä "kehotettiin noudattamaan edellä mainittuja myyntikiintiöitä AAMS:n tuotteiden markkinaosuuden säilyttämiseksi ja, jos mahdollista, parantamiseksi". Tarkastusyksikkö totesi lisäksi kirjeessään "olevan selvää, että ulkomaisten tuotteiden suurempien myyntikiintiöiden pitäisi vähitellen näkyä kotimaisten tuotteiden myynnin vastaavana kasvuna. Muiden kuin kotimaisten tuotteiden poikkeuksellisen suuret myyntiluvut täytyisi tasata seuraavien kahden kuukauden aikana, jotta kyseinen tukkukauppa pääsisi vuoden 1994 loppuun mennessä aiemmin mainittujen markkinaosuuksien suhteen seuraavaan tilanteeseen...". - Maaliskuussa 1994 eräs tarkastusyksikkö lähetti toimivaltaansa kuuluville tukkukaupoille kirjeen, jossa se kehotti niitä pyrkimään aktiivisemmin noudattamaan tarkastusyksikön aiemmassa kirjeessään määrittämiä markkinaosuuksia (kotimaiset tuotteet / ulkomaiset tuotteet). - Helmikuussa 1995 eräs AAMS:n tarkastusyksikkö lähetti eräälle tukkukaupalle kirjeen, jossa se totesi erään vähittäiskaupan tilanneen ulkomaisia savukkeita "tuotteiden kokonaismäärään nähden runsaasti ja myös enemmän kuin tavallisesti eniten myytyjä savukelaatuja". Näin ollen tarkastusyksikkö ilmoitti, että vastedes kyseisiä ulkomaisia savukkeita toimitettaisiin ainoastaan kirjeen vastaanottaneen tukkukaupan myynnin prosenttiosuuksia vastaavina määrinä. - Heinäkuussa 1995 eräs AAMS:n tarkastusyksikkö lähetti eräälle tukkukaupalle kirjeen, jossa se ilmoitti tekemissään tarkastuksissa käyneen ilmi, että kyseinen tukkukauppa oli joissakin tapauksissa tilannut varastosta ulkomaisia tuotteita, "joita tavallisesti hankitaan vähemmän ja paremmin suhteutettuna myyntiin". - Marraskuussa 1995 eräs AAMS:n tarkastusyksikkö lähetti eräälle tukkukaupalle kirjeen, jossa se kehotti tukkukauppaa vähentämään ulkomaisten tuotteiden varastojen "toimintaedellytysten kannalta välttämättömälle tasolle". (19) AAMS valvoo jatkuvasti myös vähittäiskauppojen toimintaa, koska se on vakiolomakkeiden ansiosta selvillä niiden savuketilauksista. On olemassa useita esimerkkejä, joista käy ilmi, että AAMS on harjoittanut tällaista valvontaa valmistamiensa savukkeiden suosimiseksi. Tässä yhteydessä voidaan mainita seuraavat: - Maaliskuussa 1995 eräs AAMS:n tarkastusyksikkö syytti useita vähittäiskauppoja siitä, että ne olivat marraskuusta 1994 lähtien tilanneet ulkomaisia savukkeita lähes yhtä paljon kuin koko sektorilla kuukausittain myydään. Tästä syystä tarkastusyksikkö katsoi, että kyseiset vähittäiskaupat edistivät näiden savukkeiden myyntiä ja rikkoivat tällä tavoin tuotteiden puolueettoman jakelun periaatetta. - Helmikuussa 1995 eräs AAMS:n tarkastusyksikkö ilmoitti eräälle vähittäiskaupalle "päättäneensä monopolituotteiden vähimmäismäärän, joka Teidän kauppanne varastossa on aina oltava". - Helmikuussa 1995 eräs AAMS:n tarkastusyksikkö ilmoitti eräälle vähittäiskaupalle panneensa merkille ulkomaisten savukkeiden toimituksen, joka oli sekä tilattuun kokonaismäärään että eniten myytävien tuotteiden määrään nähden epätavallisen suuri. - Huhtikuussa 1996 eräs AAMS:n tarkastusyksikkö keskeytti savukkeiden toimituksen eräälle vähittäiskaupalle, koska tämä ei ollut ainoastaan laiminlyönyt kotimaisten savukkeiden myyntiä, vaan myös syyllistynyt kilpailevan valmistajan savukkeiden myynninedistämiseen. 2 OSA OIKEUDELLINEN ARVIOINTI A. PERUSTAMISSOPIMUKSEN 86 ARTIKLA (20) Perustamissopimuksen 86 artiklassa kielletään yrityksen määräävän aseman väärinkäyttö yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla, jos se on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Jotta voitaisiin päättää 86 artiklan soveltamisesta käsiteltävänä olevaan tapaukseen, on tutkittava, täyttyvätkö mainitussa artiklassa tarkoitetut edellytykset. I. Yritys (21) AAMS on kokonaisuus, joka harjoittaa taloudellista toimintaa; sekä tuotantoa (tupakkatuotteet) että kauppaa (tupakkatuotteiden tukkumyynti). Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön (7) mukaisesti sitä on näin ollen pidettävä perustamissopimuksen 85-90 artiklassa tarkoitettuna yrityksenä. Se, että AAMS:llä ei ole valtiosta erillistä oikeushenkilöyttä, ei vaikuta tähän johtopäätökseen. Vaikka valtion oikeushenkilöys on jakamaton, Italian lainsäädännön mukaan jokainen ministeriö ja jokainen itsenäinen hallintoyksikkö on itsenäinen oikeussubjekti ja näin ollen ne voivat olla myös oikeuskäsittelyn kohteena (legitimatio ad causam). On huomattava, että itsenäinen hallintoyksikkö voi tehtäviensä hoitamisessa käyttää hyväkseen hallintokoneistoa, joka siitä huolimatta, että se on valtion alaisuudessa, on kuitenkin siitä erillinen itsenäinen organisaatio (itsenäinen johto, itsenäinen päätöksenteko, itsenäinen omaisuuden- ja varainhoito). Vaikka Italian valtio on antanut AAMS:lle julkishallinnolle kuuluvaa toimivaltaa, AAMS:n yritystoimintaan (tavaroiden ja palveluiden tuotanto) sovelletaan kuitenkin yhteisön kilpailusääntöjä (8). II. Asian kannalta merkitykselliset markkinat (22) Jotta voitaisiin todeta, onko AAMS:llä EY:n perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitettu määräävä asema, on ennen kaikkea määriteltävä sen markkinat, toisin sanoen markkinasektorit ja maantieteelliset alueet, joilla AAMS:n asema on arvioitava suhteessa kilpailijoihin ja asiakkaisiin. 1. Tavaroiden ja palveluiden markkinat (23) Tavaroiden ja palveluiden näkökulmasta on erotettava kolmet markkinat: tavaroiden markkinat ja kahdet palvelumarkkinat. (24) Ensinnäkin on kyse Italiassa tai muissa jäsenvaltioissa valmistettujen savukkeiden markkinoista (jäljempänä "savukemarkkinat"). Savukkeet on tarkoitettu jaeltavaksi ja myytäväksi Italiassa tupakoitsijoiden kysynnän tyydyttämiseksi. Näillä markkinoilla toimii useita keskenään kilpailevia savukevalmistajia, jotka pyrkivät saamaan omille merkeilleen mahdollisimman paljon kuluttajia ja pitämään jo saamansa kuluttajat merkeilleen uskollisina. (25) Lisäksi on kyse edellä mainittujen savukkeiden jakelu- ja myyntipalvelujen markkinoista (jäljempänä "tukkumyyntimarkkinat"). Näillä markkinoilla AAMS hakee savukkeet tuotantopaikoista (tai ulkomaiset tuotteet rajalta), säilyttää niitä omissa varastoissaan ja jakelee ne tukkukaupoille itse tai varastojen myyntiosastoiden välityksellä vähittäiskaupoille. Tukkukaupat varastoivat savukkeita ja myyvät niitä luvan saaneille vähittäiskaupoille. (26) On myös kyse savukkeiden vähittäismyyntimarkkinoista (jäljempänä "vähittäismyyntimarkkinat"). Näillä markkinoilla toimii noin 58 000 luvan saanutta monopolituotteiden vähittäiskauppaa ja 18 000 julkista yritystä, joilla on tilapäinen myyntilupa (patentino). (27) Vaikka markkinat olisivat erilliset, on selvää, että ne ovat kuitenkin suuresti riippuvaisia toisistaan, ja toimet yksillä markkinoilla voivat vaikuttaa huomattavasti muihin markkinoihin. Tämä pitää erityisesti paikkansa savukemarkkinoilla, sillä markkinoilla toimijoiden kilpailuasemaan vaikuttaa suuresti niiden tuotteiden kohtelu tukku- ja vähittäismyyntimarkkinoilla. 2. Maantieteelliset markkinat (28) Maantieteellisesti kohdissa 24, 25 ja 26 kuvatut markkinat vastaavat Italian aluetta. Komission merkityksellisten markkinoiden määritelmästä yhteisön kilpailuoikeuden kannalta antaman tiedonannon (9) mukaan alue eroaa muista yhteisön jäsenvaltioiden alueista seuraavista syistä: - Italialaisten tupakoitsijoiden mieltymykset poikkeavat muiden jäsenvaltioiden tupakoitsijoiden mieltymyksistä (ks. komission tiedonannon 46 kohta). On huomattava, että AAMS:n merkeillä on Italiassa hyvin huomattava markkinaosuus (42,1 prosenttia), mutta niitä ei käytännössä näy muissa jäsenvaltioissa. Myös Philip Morrisin merkeillä on Italiassa suurempi markkinaosuus kuin muissa jäsenvaltioissa. - Savukkeiden vähittäismyyntihinnat poikkeavat huomattavasti muiden jäsenvaltioiden hintatasosta. - Täyttääkseen Italiassa voimassa olevan lainsäädännön asettamat vaatimukset ulkomaisen valmistajan, joka aikoo myydä tuotteitaan Italiassa, on painettava tarvittavat varoitukset (esim. tupakoinnin terveyshaitoista) savukerasioihin italiaksi. Markkinoiden eriytyminen tästä syystä on otettava huomioon, vaikka taustalla onkin lainsäädäntö (vrt. komission tiedonannon 50 kohta). - Ainoastaan valmistajat harjoittavat tuontia ja vientiä (toisin sanoen savukkeiden rinnakkaistuontia ei ole). 3. Markkinoita koskevat päätelmät (29) Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että käsiteltävänä olevassa asiassa on otettava huomioon seuraavat markkinat: - Italian savukemarkkinat - Italian tukkumyyntimarkkinat - Italian vähittäismyyntimarkkinat. III. AAMS:n asema merkityksellisillä markkinoilla 1. AAMS:n asema Italian savukemarkkinoilla (30) Italian savukemarkkinoilla vallitsee Philip Morrisin ja AAMS:n duopoli. Niillä on hallussaan noin 94 prosenttia markkinoista. Muiden yritysten markkinaosuudet ovat marginaalisia, vaikka niiden markkinaosuudet muissa jäsenvaltioissa ovat suurempia. Tilanne on ollut tällainen vähintään kymmenen vuotta. On kuitenkin korostettava, että vaikka AAMS:n ja Philip Morrisin yhteenlaskettu markkinaosuus on pysynyt käytännössä muuttumattomana (yli 90 prosentissa) jälkimmäisen markkinaosuus on koko ajan kasvanut ja viime vuosina merkittävästi, kun taas AAMS:n markkinaosuus on vastaavasti pienentynyt. Philip Morris on siis ollut ainoa yritys, joka on hyötynyt AAMS:n osuuden jatkuvasta pienentymisestä. Muiden yritysten yhteenlaskettu markkinaosuus on yleensä pysynyt vakaana. 2. AAMS:n asema Italian tukkumyyntimarkkinoilla (31) Tukkumyynnin osalta on ensinnäkin muistettava, että Italiassa on säädetty laki, jolla savukkeiden tuonti ja tukkumyynti on vapautettu (10). Voimassaolevan lainsäädännön edellytykset täyttävä yritys voi näin ollen ryhtyä harjoittamaan savukkeiden tukkumyyntiä Italiassa. Yhteisön savukevalmistaja voisi luoda oman jakeluverkon tai käyttää Italiassa jo toimivan tukkumyyntiyrityksen palveluita. Tähän mennessä yksikään valmistaja ei ole käyttänyt tätä mahdollisuutta, vaan ne ovat mieluummin käyttäneet hyväkseen AAMS:n jakeluverkkoa tuotteidensa jakeluun Italiassa. Tätä valintaa tarkasteltaessa on huomattava, että ulkomaisten yritysten on taloudellisesti erittäin vaikeaa luoda oma riippumaton tukkumyyntiverkko, joka olisi riittävän laaja ja kattava. Tällä hetkellä markkinoilla ei toimi tukkumyyntiyrityksiä (AAMS:n lisäksi), joille tehtävä olisi mahdollista antaa, eivätkä taloudelliset edellytykset saa italialaisia yrityksiä tulemaan näille markkinoille hyödyntämään lain niille antamaa mahdollisuutta. On pidettävä mielessä myös Italian erikoinen savukkeiden jakelujärjestelmä (AAMS:n käytettävissä oleva laaja koneisto, joka valvoo tukkukauppojen ja vähittäiskauppojen toimintaa, vakiintunut käytäntö, jossa tukkukaupat ja vähittäiskaupat käyvät kauppaa ainoastaan AAMS:n kanssa jne.). Päätelmänä on, että ulkomaisilla yrityksillä ei ole ollut (eikä ole vieläkään) todellista valinnan vapautta ja että AAMS on näin ollen ollut yritysten "pakollinen sopimuskumppani". AAMS on tällä hetkellä ainoa savukkeiden tukkumyynnin harjoittaja Italian markkinoilla, ja näin ollen sillä on tosi asiassa monopoliasema. Menettelyn aikana AAMS on tuonut esiin, että ulkomaisilla yrityksillä on 1 päivänä tammikuuta 1993 lähtien ollut mahdollisuus luovuttaa savukkeidensa tukkumyynti useille eri yrityksille, joilla on verovarasto. Tällä hetkellä varastoja käytetään muiden valmisteveron alaisten tuotteiden (joita kohdellaan hallinnollisesti ja kirjanpidollisesti samoin kuin savukkeita) myyntiin (11).Vastauksena tähän on oletettava, että verovarastojen haltijat, jotka haluaisivat hyödyntää edellä mainitulla säädöksellä annettua mahdollisuutta hoitaa myös savukkeiden jakelua, kohtaisivat ylitsepääsemättömiä taloudellisia esteitä. Ennen kaikkea Italian lainsäädännössä edellytetään, että tupakkatuotteita säilytetään eri tiloissa kuin muita valmisteveron alaisia tuotteita (esim. alkoholia). Näiden taloudellisten toimijoiden täytyisi siten tehdä huomattavia investointeja. Lisäksi savukkeiden mahdolliset ostajat (toisin sanoen vähittäiskaupat) eroavat huomattavasti muiden valmisteveron alaisten tuotteiden ostajista (esim. alkoholia myydään elintarvikeliikkeissä). Tämä edellyttäisi uuden kuljetus- ja jakelurakenteen luomista, jossa ei kuitenkaan voitaisi hyödyntää synergiaetua olemassa olevan jakelurakenteen kanssa. Lopuksi on huomattava, että ulkomaisten valmistajien (lukuun ottamatta Philip Morrisia, joka on tehnyt AAMS:n kanssa lisenssisopimuksia) yhteenlaskettu markkinaosuus on hyvin pieni (noin 7 prosenttia) ja että näin ollen ei ole taloudellisesti houkuttelevaa ryhtyä kilpailemaan AAMS:n kanssa savukkeiden tukkumyynnissä. On selvää, että vähittäiskaupat eivät halua tilata tavaraa vaihtoehtoiselta tukkumyyjältä, joka voisi toimittaa ainoastaan hyvin pienen osan kaupan tarvitsemista savukkeista. Näin ollen AAMS:llä voidaan katsoa olevan perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitettu määräävä asema savukkeiden tukkumyyntimarkkinoilla Italiassa. 3. AAMS:n asema Italian vähittäismyyntimarkkinoilla (32) On korostettava, että Italian valtio on kieltänyt AAMS:ltä savukkeiden myynnin suoraan vähittäisportaaseen. AAMS:llä on kuitenkin yksinomainen hallinnollinen valta myöntää lupa vähittäismyynnin harjoittamiseen. Myyntilupien myöntämisessä ei ole kuitenkaan kyse yritystoiminnan harjoittamisesta seuraavista syistä: - Kyseessä on julkisen viranomaisen toiminta, eli sellaisten hallinnollisten asiakirjojen myöntäminen, joiden perusteella on oikeus harjoittaa savukkeiden myyntiä. - Se, että vähittäismyyntiin vaaditaan AAMS:n myöntämä lupa, ei riitä osoittamaan, että AAMS valvoisi vähittäiskauppoja taloudellisesti. Näin ollen AAMS:n valvonta ei estä vähittäiskauppoja toimimista markkinoilla itsenäisesti. Vähittäiskaupat ovat siis AAMS:stä sekä oikeudellisesti että taloudellisesti riippumattomia yrityksiä, jotka kilpailevat keskenään. Tämän perusteella on pääteltävä, että AAMS ei toimi savukkeiden vähittäismyyntimarkkinoilla (12). IV. Määräävän aseman väärinkäyttö (33) Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan määräävän aseman väärinkäyttö on objektiivinen käsite, jossa on kyse siitä, että määräävässä asemassa oleva yritys pystyy - käyttämällä muita keinoja kuin ne, joihin tuotteiden ja palveluiden välinen tavanomainen kilpailu perustuu ja jotka perustuvat kaupallisten toimijoiden liiketoimiin - vaikuttamaan rakenteisiin markkinoilla, joilla kilpailu on tämän yrityksen toiminnan takia ennestäänkin vähäistä, mistä seuraa, että vielä jäljellä olevan kilpailun säilyminen tai kilpailun lisääntyminen on uhattuna (13). 1. Jakelusopimukset (34) Kuten kohdassa 31 on esitetty, AAMS:llä on määräävä markkina-asema savukkeiden tukkumyynnissä, sillä se on ainoa toimija kyseisillä markkinoilla. Näin ollen ulkomaiset yrittäjät ovat poikkeuksetta antaneet savukkeidensa jakelun Italiassa AAMS:n tehtäväksi. Edellä 31 kohdassa esitettyjen tekijöiden perusteella on syytä olettaa, että ulkomaisten yritysten päätös käyttää AAMS:ää savukkeidensa jakelijana Italiassa, ja allekirjoittaa jakelua koskeva sopimus, perustuu ymmärrettäviin liiketaloudellisiin syihin. Tällä hetkellä sovellettavan jakelusopimuksen tarkastelu osoittaa kuitenkin, että sopimusehdoissa annetaan AAMS:lle tosiasiassa oikeus valvoa ulkomaisten yritysten kilpailuvapauden kannalta keskeisinä pidettäviä valintoja ja oikeus puuttua niihin katsoessaan sen tarpeelliseksi. Tällä tavoin AAMS voi jakelusopimuksen ehtoihin vedoten rajoittaa ulkomaisten yritysten kilpailutarkoituksessa tekemiä aloitteita Italian markkinoilla ja suojella näin omien merkkiensä myyntiä. Kyseiset ehdot ovat AAMS:n asettamia, sillä se on yksipuolisesti laatinut jakelusopimuksen sanamuodon. Ulkomaiset yritykset ovat joutuneet joko hyväksymään sopimuksen sellaisenaan tai luopumaan AAMS:stä tuotteidensa jakelijana Italiassa. Ottaen huomioon, että ulkomaiset yritykset ovat äärimmäisen riippuvaisia AAMS:stä, niiden on täytynyt hyväksyä AAMS:n ehdot sellaisenaan ja tyytyä vain tuomaan tyytymättömyytensä esiin. AAMS on siis käyttänyt hyväkseen määräävää asemaansa savukkeiden tukkumyyntimarkkinoilla ja sisällyttänyt jakelusopimuksiin ehtoja, jotka antavat sille oikeuden oman myyntinsä suojelemiseksi valvoa ja jopa estää ulkomaisten yritysten kilpailutarkoituksessa tekemiä aloitteita. 1.1. Uusien savukemerkkien markkinoilletuontia koskevat ehdot 1.1.1. Uusien savukemerkkien markkinoilletuonnin ajankohdan rajoittamistakoskeva ehto (35) Jakelusopimuksen 1 artiklan kolmannen kohdan mukaan AAMS voi antaa ulkomaisille yrityksille luvan tuoda uusia tuotteita markkinoille ainoastaan kaksi kertaa vuodessa. Tämä ehto rajoittaa ulkomaisen yrityksen mahdollisuuksia tuoda Italian markkinoille uusia savukemerkkejä yrityksen sopivaksi katsomana ajankohtana. Tämän suhteen on syytä todeta, että eräät savukemerkit ovat erityisen alttiita kausivaihteluille. Näin ollen ulkomainen yritys saattaa haluta tuoda tietyn merkin markkinoille tiettynä ajankohtana tarvitsematta odottaa hetkeä, jolloin AAMS ilmoittaa päätöksestään edellä mainitun määräyksen perusteella. Voidaan esimerkiksi kuvitella, että savukevalmistaja haluaa tuoda uuden merkin markkinoille samaan aikaan kaikkialla yhteisössä. Tällöin merkin tuonti Italian markkinoille myöhemmin merkitsee sitä, että valmistaja joutuu perusteettomasti muuttamaan strategiaansa, mistä voi olla haittaa myös kilpailumielessä. Näin ollen jakelusopimuksen ehdon, jonka mukaan uusien merkkien tuominen Italian markkinoille on mahdollista vain kaksi kertaa vuodessa, on katsottava rajoittavan ulkomaisen yrityksen kilpailumahdollisuuksia, ja kyse on siis perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitetusta määräävän aseman väärinkäytöstä. 1.1.2. Markkinoille tuotavien uusien savukemerkkien enimmäismäärää koskeva ehto (36) Jakelusopimuksen liitteen B 5 kohdassa määrätään, että uusien savukemerkkien määrä ei saa olla suurempi kuin 5 000 kiloa ja kyseisen liitteen 6 kohdassa määrätään, että ensimmäisenä vuotena AAMS:n tekemien tilausten täytyy vastata edellisen kuukauden tilauksia. Valmistajalla olisi oltava mahdollisuus vapaasti päättää uuden tuotteen markkinoille tuonnin ehdot ja tavat sekä silloin markkinoille tuotavien tuotteiden määrät. Kyseinen sopimusehto ei anna ulkomaiselle yritykselle tätä mahdollisuutta. (37) Kyseistä sopimuksessa olevaa enimmäismäärää on myös pidettävä täysin riittämättömänä uuden tuotteen Italian markkinoille saamiseksi. Kun otetaan huomioon, että vähittäiskaupan on tilattava vähintään kartonki (kutakin savukemerkkiä), siitä seuraa, että enintään kolmannes vähittäiskaupoista voi saada uusia savukkeita (25 000 vähittäiskauppaa noin 75 000:sta) ensimmäisen markkinoille tuonnin yhteydessä. On korostettava, että edellä mainitut määrälliset rajoitukset eivät koske AAMS:n savukkeita eikä lisenssillä valmistettuja savukkeita (14). Ulkomaisten valmistajien savukkeita siis syrjitään suhteessa AAMS:n tuotteisiin ilman minkäänlaisia perusteita (15). Todellisuudessa tämä määräys estää uusien ulkomaisten savukkeiden tuonnin markkinoille tai vähintäänkin rajoittaa niiden merkitystä markkinoilla. Tämä vähentää ulkomaisen yrityksen kilpailukykyä, koska sopimuksessa määrä, joka uuden tuotteen markkinoille tuonnin yhteydessä voidaan päästää myyntiin, on määritetty sattumanvaraisesti erittäin pieneksi. Tällaista määräystä on pidettävä erityisen "rajoittavana" siinä tapauksessa, että ulkomainen yritys päättää tuoda markkinoille uuden version (esimerkiksi "light" tai "ultra light") jo hyvin kaupaksi menevästä merkistä, koska on todennäköistä, että tällaisessa tapauksessa kuluttajien ostohalukkuus olisi huomattava. Näistä syistä on pääteltävä, että määräyksessä, jolla rajoitetaan uusien tuotteiden tuontimäärää niiden markkinoille tuonnin yhteydessä ja sitä seuraavan vuoden ajan, on kyse ulkomaisen yrityksen kilpailumahdollisuuksien vakavasta rajoittamisesta ja perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitetusta väärinkäytöstä. 1.2. Savukkeiden kuukausittaisista markkinoilletuontia koskeva ehto 1.2.1. Savukkeiden markkinoilletuonnin kuukausittaista enimmäismäärää koskeva ehto (38) Jakelusopimuksen liitteen B toisen kohdan mukaan Italian markkinoille tuotavien ulkomaisen yrityksen savukkeiden määrä on suhteutettava edeltävänä kuukautena myytyyn määrään. Tällainen määräys rajoittaa ulkomaisen yrittäjän vapautta päättää markkinoilla myytäväksi tarkoitettujen tuotteiden määrästä. Ulkomaisella yrityksellä ei siis ole mahdollisuutta harjoittaa kilpailua Italian markkinoilla eikä hyödyntää täysimääräisesti markkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia. Tästä voidaan päätellä, että ehdolla pyritään suojelemaan AAMS:n savukkeiden markkina-asemaa ja onnistutaankin näin tekemään. (39) Tarkastelun kohteena olevaa ehtoa ei voida objektiivisesti perustella AAMS:n laillisten liiketaloudellisten etujen suojelulla. AAMS:n jakelukapasiteetti on noin 102 miljoonaa savukekiloa vuodessa ja siis huomattavasti suurempi kuin todellinen kysyntä Italian markkinoilla (noin 90 miljoonaa kiloa). Näin ollen AAMS:n jakeluverkko on tällä hetkellä ylimitoitettu, ja sen olisi mahdollista vastata myönteisesti tuontimäärän lisäämistä koskeviin ulkomaisten yritysten pyyntöihin jakelurakenteitaan muuttamatta. Tarkasteltavaa ehtoa ei voida perustella silläkään, että pyrittäisiin takaamaan, että markkinat pystyvät "vetämään" AAMS:n jakelemat ulkomaiset savukkeet, kuten AAMS esitti väitteenään menettelyn aikana. On korostettava, että ulkomaisella yrityksellä ei ole halua tuoda AAMS:n jakeluverkkoon enempää kuin markkinat pystyvät vastaanottamaan. Ulkomainen yritys joutuu itse asiassa ottamaan omalla kustannuksellaan takaisin savukkeet, jotka ovat pitkän aikaa myymättä AAMS:n varastoissa (jakelusopimuksen 10 artikla). Lisäksi ulkomaisen yrityksen on korvattava tukkukauppoihin pitkäksi ajaksi lojumaan jääneet savukkeet tuoreemmilla. Rajoitus ei koske AAMS:n omilla merkeillään tai lisenssillä valmistamia savukkeita, joten niillä on näin ollen huomattava kilpailuetu ulkomailla valmistettuihin savukkeisiin nähden. (40) Näistä syistä sopimusehdon täytäntöönpanoa on pidettävä perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitetun määräävän aseman väärinkäyttönä, vaikka sopimusehdossa annetaankin osittainen mahdollisuus poikkeuksiin. 1.2.2. Kuukausittain markkinoille tuotavan savukemäärän lisäämistä koskeva ehto (41) Jakelusopimuksen 2 artiklan viidennen kohdan mukaan ulkomainen yritys voi pyytää AAMS:ää lisäämään Italian markkinoille tuotavaa savukemäärää. Tätä mahdollisuutta on kuitenkin rajoitettu kolmella tavalla. Ensinnäkin lisäys edellyttää AAMS:n suostumusta. Toisekseen lisäys on rajoitettu 30 prosenttiin "sovitusta kuukausitilauksesta" (jonka on oltava edellisen kuun myynnin suuruinen). Kolmanneksi, jos lisäykseen suostutaan, ulkomainen yritys on velvollinen maksamaan korkeampaa jakelumaksua, ei ainoastaan "ylimääräisestä" osasta vaan kaikista myydyistä savukkeista (jakelusopimuksen 2 artiklan kuudes kohta). Näistä määräyksistä on huomattavaa haittaa ulkomaisen yrityksen kilpailuvapaudelle. Valmistajana on oltava oikeus päättää markkinoille tuotavien tuotteidensa määrästä. Sillä, että määrän lisääminen edellyttää AAMS:n suostumusta, pyritään selvästi rajoittamaan mahdollisuuksia myydä ulkomaisia savukkeita. Lisäyksen rajoittaminen 30 prosenttiin "sovitusta kuukausitilauksesta" haittaa vakavasti ulkomaisen yrityksen kilpailumahdollisuuksia ja estää sitä vastaamasta täysimääräisesti kysyntään Italian markkinoilla. Tämä vaikuttaa haitallisesti erityisesti sellaisiin savukkeisiin, joiden myynti on erityisen kausiluonteista. Saattaa käydä esimerkiksi niin, että ulkomainen yritys ei voi tyydyttää sellaisten savukkeiden kysyntää, joita myydään erityisesti kesäkuukausina, koska sen on tyydyttävä lisäämään tuontia 30 prosentilla myynniltään heikompien kuukausien myynnin keskiarvosta. Tuonnin lisäämisen yhteydessä AAMS:lle maksettavaa kokonaismyynnin perusteella laskettavaa lisämaksua ei voida perustella millään tavalla. On huomattava, että jakelumaksujärjestelmä rakentuu siten, että myydyn määrän lisäys merkitsee pienempää jakelumaksua (esim. jos vuodessa myydään 1-3 miljoonaa kiloa, jakelumaksu on 3 400 Italian liiraa kilolta, kun taas yli 3 miljoonan kilon myynnistä maksetaan 2 900 Italian liiraa kilolta). Tämän logiikan mukaan myydyn määrän lisäyksen pitäisi merkitä jakelumaksun pienenemistä eikä suurenemista niin kuin tarkasteltavissa määräyksissä. Näyttää siis siltä, että nämä määräykset johtuvat ainoastaan halusta estää ulkomaisen yrityksen tuotteiden myynnin lisääminen Italian markkinoiden kysyntää vastaavaksi ja että niillä myös päästään tavoitteeseen. (42) AAMS:n mukaan tarkastelun kohteena oleva ehto on perusteltu ennen kaikkea sen vuoksi, että on syytä välttää taloudellista riskiä, joka markkinoiden kysyntää suuremman ulkomaisten savukkeiden määrän maksamiseen sisältyy. AAMS korostaa, että jakelusopimuksen perusteella sen on kunkin kuukauden 15 ensimmäisen päivän aikana ilmoitettava ulkomaiselle yritykselle varastoista lähtenyt savukemäärä ja maksettava lasku 25 päivän kuluessa sen saamisesta ulkomaiselta yritykseltä. Käytännössä sopimus siis velvoittaa suorittamaan maksun noin 50 päivän kuluessa siitä, kun ulkomaiset savukkeet ovat lähteneet varastoista. Lisäksi AAMS tuo esiin, että se saa maksun kyseisistä savukkeista vasta, kun vähittäiskauppias ostaa savukkeita tukkukaupasta, ja että se voi joutua odottamaan tätä pidemmän aikaa. On huomattava, että AAMS ei ole ilmoittanut, kuinka kauan savukkeet ovat keskimäärin tukkukaupoissa. Se on ainoastaan todennut vaarana olevan, että savukkeet ovat pitkään myymättä (16). Sen sijaan Rothmans ilmoitti kuulemisensa yhteydessä, että savukkeet ovat tukkukaupassa keskimäärin 20 päivää ja että näin ollen tilanne on yleensä se, että AAMS:n rahat eivät ole sidottuina, vaan se saa taloudellista hyötyä 30 päivän ajan (koska se laskuttaa 20 päivän kuluessa ja maksaa itse laskunsa noin 50 päivän kuluessa). Toisaalta on oletettava, että tukkukaupat toimivat kaupallisessa mielessä järkevästi eivätkä yleensä osta ulkomaisia savukkeita lojumaan hyllyilleen pitkäksi aikaa. Päinvastoin on syytä olettaa, että tukkukaupat ostavat savukkeita varastoista vähittäiskauppiaiden todellisen kysynnän mukaan, jotta liian pitkien varastointiaikojen vaaraa (ja vastaavaa AAMS:lle koituvaa riskiä) ei olisi. (43) AAMS toteaa myös, että tarkasteltavaa sopimusehtoa voidaan perustella pyrkimyksellä välttää kielteisiä taloudellisia vaikutuksia. AAMS:n mukaan sille aiheutuu kustannuksia siitä huolimatta, että ulkomainen yritys ottaa takaisin liian kauan varastoissa olleet savukkeet omalla kustannuksellaan. AAMS maksaa esimerkiksi rautatiekuljetuksen Italian rajalta varastoon, vaunujen purkamisen ja tavaran varastoinnin ja hallinnoinnin. AAMS ei ole kuitenkaan esittänyt mitään lukuja näistä kustannuksista. Sopimusehto vaikuttaa tavoitteeseensa nähden kohtuuttomalta. Sopimuspuolet voisivat toteuttaa vaihtoehtoisia toimia, joilla ei rajoitettaisi yritysten toimintaa, mutta joilla otettaisiin huomioon kustannukset, joita AAMS:lle aiheutuu sen varastoihin jääneistä savukkeista, jotka jäävät myymättä ja jotka ulkomainen yrittäjä näin ollen ottaa takaisin. Sopimuspuolet voisivat yksilöidä sopimuksessa toimenpiteitä AAMS:lle tukkukauppoihin myymättä jäävistä savukkeista aiheutuvien kustannusten korvaamiseksi (vaikka kohdassa 42 mainituista syistä tilannetta onkin pidettävä epätodennäköisenä). (44) Edellä esitetyn perusteella kyseinen Italian markkinoilla myytävien ulkomaisten savukkeiden määrän lisäämistä koskeva jakelusopimuksen ehto näyttää huomattavasti rajoittavan ulkomaisen yrityksen kilpailumahdollisuuksia, ja näin ollen siinä on kyse perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitetusta määräävän aseman väärinkäytöstä. 1.3. Savukkeiden pakkauksia ja niiden valvontaa koskeva ehto 1.3.1. Savukkeiden Monital-leimaa koskeva ehto (45) Jakelusopimuksen 4 artiklassa ulkomainen yritys velvoitetaan painamaan Italian markkinoilla myytäviksi tarkoitettuihin yksittäisiin savukkeisiin "Monital" (lyhenne sanoista monopoli italiani). Velvoitetta ei voida perustella sillä, että laillisesti markkinoille tuotavat savukkeet erotetaan tällä tavoin laittomista. Koska savukkeita ei myydä yksittäin, tähän riittää lain N:o 724/1975 4 artiklassa edellytetty savukerasioihin painettu leima. Lisäksi tällaisesta velvoitteesta on markkinointietua AAMS:lle -kilpailijan tuotteiden avulla. Velvoite voi myös aiheuttaa kuluttajissa epätietoisuutta kyseisten savukkeiden valmistajasta. Näin ollen kyseistä sopimusehtoa on pidettävä perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitettuna määräävän aseman väärinkäyttönä. 1.3.2. Savukkeiden valvontaa koskeva ehto (46) Jakelusopimuksen 5 artiklassa määrättyä valvontaa ei voida pitää välttämättömänä voimassa olevien säädösten noudattamiseksi eikä AAMS:n asettamaa sopimusehtoa siis voida perustella sillä. Näin ollen AAMS ei voi korvauksena valvonnasta vaatia ulkomaista yritystä suorittamaan kiinteä maksua kunkin merkin kustakin pakkauksesta. Jakelusopimuksen 11 artiklassa edellytetään ennen kaikkea, että ulkomaisen yrityksen AAMS:lle toimittamat savukkeet eivät ole Italian lainsäädännön vastaisia. Lainsäädännöllä pannaan täytäntöön tupakkatuotteiden merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annettu neuvoston direktiivi N:o 89/622/ETY (17), sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä N:o 92/41/ETY (18), ja savukkeita poltettaessa syntyvän tervan suurinta sallittua määrää koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annettu neuvoston direktiivi N:o 90/239/ETY (19), joilla on tarkoitus poistaa yhteisön sisäisen kaupankäynnin esteet ja poistaa siis myös valvonnan tarve. Valvontaa ei voida perustella silläkään, että AAMS:ää pitäisi suojella siltä varalta, että se jakelisi savukkeita, jotka eivät täytä voimassa olevan lainsäädännön vaatimuksia. Tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 85/374/ETY (20) täytäntöön panemiseksi 24 päivänä toukokuuta 1998 annetun Italian lain N:o 224 mukaan jakelija nimittäin vastaa viallisista tuotteista ainoastaan, jos valmistajaa ei pystytä selvittämään. Näyttää siltä, että valvonta on viivästyttänyt perusteettomasti ulkomaisten savukkeiden tuontia Italian markkinoille, koska uutta merkkiä ei ole voitu markkinoida ennen kuin AAMS on ne tarkastanut. Sopimusehto, jolla ulkomainen yritys joutuu hyväksymään AAMS:n tekemät tarkastukset ja maksamaan kiinteän valvontamaksun, on näin ollen perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitetun määräävän aseman väärinkäyttöä. 2. Tuontisavukkeita koskevat yksipuoliset toimet 2.1 Kieltäytyminen tuontisavukkeiden määrän lisäämisestä (47) AAMS on usein torjunut ulkomaisten yritysten pyynnöt lisätä Italiaan tuotavaa savukemäärää (ks. 17 kohta). Tämän vuoksi ulkomaiset yritykset eivät ole voineet tuoda Italian markkinoille sopivaksi katsomaansa savukemäärää ja niiden kilpailuasema on vaikeutunut. Jakelusopimuksen nojalla AAMS:llä on oikeus torjua pyynnöt lisätä tuontia yli 30 prosentilla sovitusta kuukausitilauksesta, kun taas pienemmät lisäyspyynnöt (0,1-30 prosenttia) AAMS voi hyväksyä tai hylätä. Edellä mainitut lisäyspyynnöt, jotka AAMS on torjunut, koskivat sopimuksen perusteella hyväksyttävissä olevia lisäyksiä (ks. 17 kohta). Vastaväitetiedoksiantoa koskevissa huomautuksissaan AAMS toi esiin, että edellä mainitut epäämiset eivät olleet perusteettomia, koska a) Reynoldsin markkinaosuus oli kesäkuun 30 päivänä vuonna 1983 1,9 prosenttia, samaan aikaan vuonna 1984 1,4 prosenttia, vuonna 1985 1,5 prosenttia ja vuonna 1986 1,6 prosenttia, ja AAMS:n varastoissa oli samaan aikaan myymättä 3,47 prosenttia vuonna 1983, 1,78 prosenttia vuonna 1984, 1,60 prosenttia vuonna 1985 ja 1,79 prosenttia vuonna 1986, ja b) Rothmansin markkinaosuus oli kesäkuun 30 päivänä vuonna 1983 2,4 prosenttia, samaan aikaan vuonna 1984 2,1 prosenttia, vuonna 1985 1,9 prosenttia ja vuonna 1986 1,8 prosenttia, ja AAMS:n varastoissa oli samaan aikaan myymättä vuonna 1983 3,7 prosenttia, vuonna 1984 2,87 prosenttia, vuonna 1985 2,95 prosenttia ja vuonna 1986 3,06 prosenttia kaikista AAMS:n varastoissa olevista savukkeista. Ulkomaisen yrityksen markkinaosuuksien ja varastoissa olevien kyseisen yrityksen tuotteiden prosenttiosuuden vertailua on pidettävä täysin epäolennaisena perusteluna AAMS:n toimille. Todellisuudessa merkitystä on sillä, voidaanko AAMS:n varastoissa olevilla tuotteilla tyydyttää tietyn savukemerkin kysyntä tiettynä ajankohtana (eikä tietyn ulkomaisen yrityksen kaikkien savukemerkkien kysyntä). AAMS ei ole tuonut esiin tietoja, joiden avulla tätä voitaisiin arvioida. Tässä yhteydessä on kuitenkin hyvä muistaa, että jakelusopimuksen liitteen B mukaan varastoissa on oltava kutakin savukemerkkiä (jota myydään alle 500 000 kiloa) kaksi kertaa edellisen vuoden keskimääräistä (saman merkin) kuukausimyyntiä vastaava määrä. Sopimusehtoa (joka ei ole käsittelyn kohteena tässä päätöksessä) on pidettävä tavanomaisten liiketaloudellisten varastonhallintaperiaatteiden mukaisena, ja sitä voidaan käyttää parametrinä arvioitaessa mahdollisuuksia hyväksyä ulkomaisten yritysten tekemiä tuonnin lisäämispyyntöjä. AAMS:n toimittamissa tiedoissa ei voida erottaa ulkomaisten yritysten merkkejä toisistaan. AAMS:n antamista, kaikkia merkkejä koskevista tiedoista käy kuitenkin ilmi, että varastoissa oleva määrä oli jakelusopimuksessa määrättyä pienempi ja että määrän lisäämistä koskevat hakemukset olivat näin perusteltuja. Näin ollen evättäessä ulkomaisen yrityksen tuoman savukemäärän lisääminen kyseessä on perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitettu määräävän aseman väärinkäyttö. 2.2 Tukkukauppoihin kohdistuneet toimet (48) AAMS:n omat tarkastajat valvovat tukkukauppojen toimintaa. AAMS:n tarkastajat eivät aina ole tyytyneet harjoittamaan voimassa olevan lainsäädännön AAMS:lle antamaa valvontaoikeutta, vaan ovat toteuttaneet itsenäisesti toimia, joilla on pyritty erityisesti suosimaan kotimaisia savukkeita ja rajoittamaan tuontisavukkeiden myyntiä (ks. 18 kohta). Koska toimet eivät kuulu lainsäädännössä AAMS:lle luovutettuun julkisen vallan tehtävään valvoa tukkukauppoja, kyse on toimesta yrityksenä. Toimien hallinnollinen luonne ei muuta päätelmää, vaan pikemminkin korostaa niiden asiattomuutta. (49) Näiden toimien kilpailua rajoittava vaikutus on erityisen merkittävä tapauksissa, joissa AAMS on velvoittanut tukkukaupat noudattamaan AAMS:n savukkeita ja ulkomaisten yritysten savukkeita koskevia myyntikiintiöitä. Kyseiset toimet eivät ole minkään voimassa olevan säädöksen eivätkä jakelusopimuksen määräysten mukaista. Päinvastoin niillä selvästi rikotaan jakelusopimuksen 12 artiklaa, jonka mukaan jakelujärjestelmä on puolueeton. (50) Näin ollen näissä tukkukauppoihin kohdistuneissa toimissa on kyse perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitetusta määräävän aseman väärinkäytöstä. 2.3 Vähittäiskauppoihin kohdistuneet toimet (51) AAMS valvoo omien tarkastajiensa avulla vähittäiskauppojen toimia. AAMS:n tarkastajat eivät aina ole tyytyneet harjoittamaan voimassa olevan lainsäädännön AAMS:lle antamaa valvontaoikeutta, vaan ovat toteuttaneet muita toimia, joilla on pyritty erityisesti suosimaan kotimaisia savukkeita ja rajoittamaan tuontisavukkeiden myyntiä (ks. 19 kohta). Näissä tapauksissa ei ole ollut kyse AAMS:n tarkastajien harjoittamasta vähittäiskauppojen valvonnasta (21), vaan ainoana tarkoituksena on ollut suosia AAMS:n liiketoimintaa kilpailijoiden kustannuksella. Tällainen toiminta ei kuulu AAMS:lle annettuun julkisten viranomaisten toimivaltaan, ja siinä on näin ollen kyse yrityksen toimista, joilla on tarkoitus lisätä AAMS:n savukkeiden myyntiä ulkomaisiin yrityksiin verrattuna. Kyseisten toimien hallinnollinen luonne ei anna aihetta muuttaa päätelmää. (52) Toimien kilpailua rajoittava vaikutus on ollut erityisen suuri, kun AAMS on vaatinut vähittäiskauppoja ostamaan tietyn vähimmäismäärän kotimaisia savukkeita tai on perusteena katsonut vähittäiskaupan tilaamien ulkomaisten savukkeiden määrän liian suureksi. Kyseiset toimet eivät ole minkään voimassa olevan säädöksen eivätkä jakelusopimuksen määräysten mukaista. Päinvastoin niillä selvästi rikotaan jakelusopimuksen 12 artiklaa, jonka mukaan jakelujärjestelmä on puolueeton. (53) Näin ollen näissä vähittäiskauppoihin kohdistuneissa toimissa on kyse perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitetusta määräävän aseman väärinkäytöstä. 3. Määräävän aseman väärinkäyttöä koskeva päätelmä (54) Edellä esitetyn perusteella on todettava, että AAMS on hyödyntänyt määräävää asemaansa savukkeiden tukkumarkkinoilla toteuttamalla useita kilpailua vääristäviä toimia, joilla on pyritty suojelemaan ja vahvistamaan sen asemaa savukemarkkinoilla, turvautuen keinoihin, joita kilpailussa ei yleensä käytetä. V. Jäsenvaltioiden välisen kaupankäynnin vaikutus (55) Edellä kuvattujen toimien tarkoituksena on nimenomaan estää muissa jäsenvaltioissa valmistettujen savukkeiden jakelu ja myynti Italiassa, ja siten se selvästi täyttää jäsenvaltioiden väliselle kaupalle asetetut vaatimukset. B. ASETUKSEN N:o 17 3 ARTIKLA (56) Asetuksen N:o 17 3 artiklan mukaan komissio voi todetessaan, että perustamissopimuksen 86 artiklaa rikotaan, määrätä yritykset lopettamaan tällaisen rikkomisen. Näin ollen on perusteltua määrätä AAMS lopettamaan edelleen harjoittamansa sääntöjen rikkominen ja toteuttamaan toimia, joilla estetään todettujen sääntöjenvastaisuuksien jatkuminen tai toistuminen (22). I. Rikkomisen lopettaminen (57) Jotta voidaan määritellä, mitä sääntöjä AAMS edelleen rikkoo, on otettava huomioon toimenpiteet, joita se on toteuttanut asian tutkinnan aikana ja menettelyn käynnistyttyä. AAMS on ilmoittanut komissiolle 10 päivänä lokakuuta 1997 päivätyllä kirjeellä muuttaneensa jakelusopimuksen mallia siten, että siitä on poistettu ehto, jolla uusien savukemerkkien markkinoilletuonti rajoitetaan kahteen kertaan vuodessa (sopimuksen 1 artiklan 3 kohta - ks. tämän päätöksen 15 kohdan b alakohta), ja savukkeisiin painettavaa Monital-leimaa koskeva ehto (sopimuksen 4 artiklan ensimmäinen kohta - ks. tämän päätöksen 15 kohdan j alakohta). Muutoksesta on ilmoitettu ulkomaisille yrityksille 22 päivänä syyskuuta 1997. (58) Edellä esitetyn perusteella AAMS:n on muutettava muitakin kilpailua vääristäviä jakelusopimuksen ehtoja eli 15 kohdan f, h ja k alakohdassa mainittuja ehtoja siten, että tämän päätöksen 36-44 kohdassa ja 46 kohdassa mainitut kilpailua vääristävät tekijät poistuvat. II. Sääntöjenvastaisen toiminnan jatkumisen tai toistumisen estämiseksi tarkoitetut toimenpiteet (59) Jotta komissio voisi vakuuttua siitä, että sääntöjenvastainen toiminta on päättynyt eikä sen jatkuminen ole mahdollista, AAMS:n on viipymättä toimitettava komissiolle uudet jakelusopimukset, joita on muutettu 58 kohdassa mainitulla tavalla. (60) AAMS ei saa enää kohdistaa ulkomaisiin yrittäjiin toimia, joiden vaikutus vastaa 17 kohdassa mainittuja yksipuolisia toimia. AAMS:n on sen jälkeen, kun sille on annettu tiedoksi tämä päätös, kolmen vuoden ajan toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa kunkin kalenterivuoden päätyttyä kertomus edellisvuonna jakelemiensa ulkomaisten savukkeiden määrästä sekä savukkeiden jakelun mahdollisesta epäämisestä (kokonaan tai osittain). (61) 18 ja 19 kohdassa tarkoitettujen yksipuolisten toimien osalta on otettava huomioon tietyt toimenpiteet, joita AAMS on toteuttanut asian käsittelyn aikana ja menettelyn käynnistyttyä. AAMS toimitti 25 päivänä heinäkuuta 1997 päivätyssä kirjeessään komissiolle jäljennöksen kiertokirjeestä, jonka AAMS:n hallitus oli lähettänyt kaikille alueellisille tarkastusyksiköille 16 päivänä kesäkuuta 1997. Kyseisessä kirjeessä AAMS ennen kaikkea kehotti kaikkia tarkastajia "pidättymään toimista, jotka voisivat olla ristiriidassa puolueettomuuden periaatteen kanssa, [...] olipa sitten kyse kotimaassa tai ulkomailla valmistetuista savukkeista". Lisäksi AAMS kielsi "kaikki toimet, joilla pyritään jollakin tavoin asettamaan ehtoja vähittäiskauppojen tilauksille, esimerkiksi päättämällä ennakolta varastoitavien tuotteiden määrästä, koska tämä olisi ristiriidassa sen kanssa, että vähittäiskauppiaat ovat velvollisia tilaamaan tavaraa kuluttajien kysynnän perusteella". AAMS on myös velvoittanut kaikki tarkastusyksiköt antamaan AAMS:n hallitukselle tiedon kaikista toimenpiteistä, jotka koskevat "savukkeiden markkinointia ja joita ne aikovat antaa joko tukkukaupoille tai monopolituotteiden vähittäismyyjille". On myös syytä huomata, että AAMS on ilmoittanut komissiolle 25 päivänä heinäkuuta ja 10 päivänä lokakuuta 1997 päivätyillä kirjeillä, että se on 18 päivänä huhtikuuta 1997 päivätyssä kiertokirjeessään poistanut vähittäiskaupoilta velvoitteen osallistua kotimaassa valmistettujen savukkeiden myynninedistämiseen. Tämä velvoite oli niille asetettu aiemmin monopolituotteiden jälleenmyyntisopimuksen velvoitteita koskevien ehtojen 15 artiklan neljännessä kohdassa (23). Velvoite on nyt korvattu säännöksellä, jonka mukaan "vähittäiskaupan nimenomainen tehtävä on taata puolueettomuus sekä kotimaisten että ulkomaisten savukkeiden myynnissä sekä niiden esillepanossa, jonka on oltava kaupankäynnissä yleensä noudatettavien edellytysten mukaista" (velvollisuuksia koskevien uusien ehtojen 14 artiklan neljäs kohta). Uudesta säännöksestä muistutettiin edellä mainitussa 16 päivänä kesäkuuta 1997 päivätyssä kiertokirjeessä. AAMS:n hallitus lähetti 24 päivänä syyskuuta 1997 päivätyssä kiertokirjeessä kaikille tarkastusyksiköilleen monopolituotteiden jälleenmyyntisopimuksen velvoitteita koskevat uudet ehdot, joissa on useita muutoksia, edellä kerrottu muutos mukaan lukien. Kiertokirjeessä todetaan muun muassa, että "alueellisten tarkastusyksiköiden johtajien on ryhdyttävä toimenpiteisiin kiertokirjeen liitteenä olevan uuden tekstin kopioimiseksi ja toimittamiseksi kaikille oman alueensa tukkukauppoja käyttäville monopolituotteiden vähittäiskaupoille, joilta tukkukauppojen on pyydettävä vastaanottotodistus". Lisäksi AAMS on toisessa, 24 päivänä syyskuuta 1997 päivätyssä kiertokirjeessä lähettänyt tarkastusyksiköille monopolituotteiden tukkukaupan sopimusehtojen uuden version (24). Uudessa tekstissä on poistettu tukkukaupoilla aiemmin ollut velvollisuus osallistua kotimaassa valmistettujen savukkeiden myynninedistämiseen ja otetaan käyttöön puolueettoman jakelun periaate. Lisäksi kiertokirjeessä velvoitetaan tarkastusyksiköt välittämään sopimuksen uusi versio alueillaan sijaitseville tukkukaupoille. Edellä esitetyn perusteella ei näytä olevan syytä toteuttaa erityisiä toimia sen varmistamiseksi, että AAMS ei ota uudelleen käyttöön tämän päätöksen 18 ja 19 kohdassa mainittuja kilpailua vääristäviä toimia. C. ASETUKSEN N:o 17 15 ARTIKLA (62) Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan mukaan komissio voi päätöksellään määrätä sakon sellaisille yrityksille, jotka tahallaan tai tuottamuksesta rikkovat perustamissopimuksen 86 artiklaa. Sakko on vähintään 1 000 ja enintään 1 000 000 ecua taikka tätä suurempi, mutta enintään 10 prosenttia kunkin rikkomukseen osallisen yrityksen edellisen tilikauden liikevaihdosta. Sakon suuruutta määrättäessä on otettava huomioon rikkomuksen vakavuuden lisäksi sen kesto. Vaikka AAMS:llä ei ole omaa oikeushenkilöyttä, sitä pitää syyttää perustamissopimuksen rikkomisesta, koska se on perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitettu yritys. Lisäksi AAMS on organisatorisesti itsenäinen (etenkin yrityspääomansa osalta) ja itsenäinen oikeussubjekti (ks. 21 kohta). Käsiteltävänä olevassa tapauksessa näyttää olevan aiheellista määrätä AAMS:lle toimistaan sakko. Sakon suuruutta määriteltäessä on otettava huomioon rikkomisen vakavuus ja kesto sekä mahdolliset raskauttavat ja/tai lieventävät asianhaarat. I. Rikkomisen vakavuus (63) Rikkomisen vakavuutta arvioitaessa on otettava huomioon, minkälaisista toimista on kysymys, mikä on niiden konkreettinen vaikutus markkinoihin ja kuinka laajat kyseiset maantieteelliset markkinat ovat. 1. Rikkomisen luonne (64) AAMS on rikkonut perustamissopimuksen 86 artiklaa siten, että se on harjoittanut toimintaa, jolla pyritään järjestelmällisesti estämään kilpailevien valmistajien pääsy Italian savukemarkkinoille ja rajoittamaan kilpailijoiden mahdollisuuksia lisätä toimintaansa kyseisillä markkinoilla. (65) AAMS on toiminut tarkoituksella perustamissopimuksen 86 artiklan määräysten vastaisesti. Se on pyrkinyt toimillaan nimenomaan estämään kilpailevien valmistajien pääsyn Italian savukemarkkinoille. On huomattava, että ulkomaiset yritykset ovat monesti kiinnittäneet AAMS:n huomiota siihen, että useat jakelusopimuksen ehdot näyttävät olevan ristiriidassa yhteisön kilpailusääntöjen kanssa. 2. Konkreettinen vaikutus markkinoihin (66) Arvioitaessa rikkomisen konkreettista vaikutusta markkinoihin on otettava huomioon kaksi tekijää: kilpailua rajoittavat valtion toimenpiteet ja Italian savukemarkkinoiden kehitys. (67) Suuri osa niistä vaikeuksista, joita ulkomaisilla yrityksillä on ollut Italian markkinoille pääsyssä (ja markkinaosuuden lisäämisessä), johtuu Italian valtion toimenpiteistä kyseisenä aikana. On korostettava, että: - Italian valtiovarainministeriö ei ole moneen vuoteen hyväksynyt asetuksia ulkomaisten yritysten uusien savukemerkkien kirjaamisesta tariffiin (vuosina 1992-1997 ei ole hyväksytty yhtään asetusta ulkomaisten savukkeiden kirjaamisesta tariffiin), ja näin ollen Italian markkinoille ei ole voitu tuoda uusia merkkejä (25). Näiden valtion toimenpiteiden tekemättä jättämisen vuoksi uusien savukemerkkien markkinoille tuontia koskevat ehdot (ks. 15 kohdan c ja f alakohta) ovat olleet kyseisenä aikana tarpeettomia ja vailla konkreettista vaikutusta. - Koko sinä aikana, jolloin rikkominen tapahtui, jälleenmyyjien täytyi osallistua velvoitteita koskevien ehtojen 15 artiklan mukaisesti kotimaassa valmistetun leikatun tupakan myynninedistämiseen (26). Myös tässä tapauksessa valtion toimenpiteiden kielteinen vaikutus ulkomaisten savukkeiden myyntiin on osittain kumonnut sopimusehtojen vaikutuksen. - Italia ei ollut elokuuhun 1993 mennessä yhdenmukaistanut lainsäädäntöänsä tuontitupakan vähittäismyyntihintojen vahvistamista koskevien yhteisön säännöksien kanssa (27). Sitä ennen ei ulkomaisilla yrittäjinä ollut Italian lainsäädännön mukaan mahdollisuutta päättää vapaasti savukkeidensa vähittäismyyntihinnoista, mikä merkitsi kyseisten valmistajien kilpailumahdollisuuksien rajoittamista. Se, että ulkomaiset yrittäjät eivät voineet asettaa omien savukkeidensa hintaa markkinastrategiaansa vastaavalle tasolle, oli lisäksi omiaan estämään tuontisavukkeiden markkinoiden kehittymistä Italiassa. (68) Sinä aikana, kun perustamissopimusta rikottiin, AAMS:n markkinaosuudet ovat huomattavasti pienentyneet koko ajan. Rikkomisesta ja edellä mainituista kilpailua rajoittavista valtion toimenpiteistä huolimatta AAMS ei ole onnistunut kääntämään omien savukkeidensa myyntiä nousuun Italian markkinoilla. Rikkominen on saattanut hidastaa AAMS:n markkinaosuuksien menetystä, joka tällaisten toimien puuttuessa olisi voinut olla vielä merkittävämpää. 3. Markkinoiden maantieteellinen laajuus (69) Rikkomisen kilpailunvastaisten vaikutusten on katsottava rajoittavan vain yhteen jäsenvaltioon, Italiaan. 4. Rikkomisen vakavuutta koskeva päätelmä (70) Edellä esitetyn perusteella näyttää siltä, että kyseisissä toimissa on kyse rikkomisesta, jonka tarkoituksena on erityisesti estää kilpailua. Toisaalta toimet ovat vaikuttaneet markkinoilla, jotka ovat itse asiassa suhteellisen pienet ja rajoittuvat yhteen jäsenvaltioon. Edellä mainitut tekijät yhdessä johtavat siihen päätelmään, että tarkastelun kohteena olevissa toimissa on kyse vakavasta rikkomisesta. (71) Koska sakko on määrättävä rikkomisen vakavuuden mukaan siten, että se on riittävän suuri estämään rikkomisen toistuminen, on asianmukaista määrätä 3 000 000 ecun suuruinen sakko. II. Rikkomisen kesto (72) Nykyisten jakelusopimusten voimassaolo alkoi 1 päivänä tammikuuta 1995 ja se päättyy 31 päivänä joulukuuta 1998. Kilpailua vääristävät sopimusehdot ovat sisällöltään aivan samanlaisia kuin vastaavat ehdot aiemmissa jakelusopimuksissa, jotka tehtiin vuoden 1985 alussa ja joiden voimassaolo päättyi 31 päivänä joulukuuta 1993. Myös vuoden 1985 jakelusopimuksiin sisältyivät samat ehdot kuin aiempiin vakiosopimuksiin (jotka eivät ole kuitenkaan tarkastelun kohteena tässä päätöksessä). Komission saamien tietojen perusteella näyttää siltä, että sääntöjä on rikottu vähintään kolmetoista vuotta (ainakin vuodesta 1985). Lisäksi yksipuoliset kilpailua vääristävät toimet (ks. 16-19 kohta) ovat jatkuneet seitsemän vuotta (1990-1996). (73) Edellä esitetystä käy ilmi, että rikkominen on jatkunut pitkään, minkä vuoksi on aiheellista korottaa teon vakavuuden perusteella määrättyä sakkoa 100 prosentilla (eli 3 000 000 eculla). III. Sakon perusmäärä (74) Edellä esitetyn perusteella sakon perusmääräksi on vahvistettava 6 000 000 ecua. IV. Raskauttavat ja lieventävät asianhaarat (75) Ei ole olemassa mitään raskauttavia tai lieventäviä asianhaaroja, jotka antaisivat aihetta korottaa tai laskea edellä mainittua sakon perusmäärää. V. Sakon suuruus (76) Näistä syistä sakon suuruudeksi määrätään 6 000 000 ecua. ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato, jäljempänä "AAMS", on toteuttanut kilpailua vääristäviä toimia suojellaakseen asemaansa Italian savukemarkkinoilla perustamissopimuksen 86 artiklan vastaisesti sisällyttämällä jakelusopimukseen 2 artiklassa mainitut lausekkeet ja 3 artiklassa mainitut yksipuoliset menettelyt. 2 artikla AAMS:n jakelusopimukseen sisällyttämät kilpailua vääristävät lausekkeet ovat seuraavat: a) lauseke uusien savukemerkkien markkinoilletuonnin ajallista rajoittamisesta (1 artiklan 3 kohta); b) lauseke uusien savukemerkkien markkinoilletuonnin määrän rajoittamisesta (liite B 5 ja 6 kohta); c) lauseke savukkeiden markkinoilletuonnin kuukausittaista enimmäismäärästä (liitteen B toinen kohta); d) lauseke kuukausittain markkinoille tuotavan savukemäärän lisäämisestä (2 artiklan 5 ja 6 kohta); e) lauseke savukkeiden Monital-leimasta (4 artikla); f) lauseke savukkeiden valvonnasta (5 artikla). 3 artikla AAMS:n yksipuoliset kilpailua vääristävät toimet ovat seuraavat: a) kieltäytyminen ulkomaisten yritysten jakelusopimuksen nojalla vaatimasta kuukausittain tuotavan savukemäärän lisäämisestä; b) tukkukauppoihin ja vähittäiskauppoihin kohdistuneet toimet, joiden tarkoituksena on kotimaisten savukkeiden myynnin suosiminen ja ulkomaisten savukkeiden myynnin rajoittaminen. 4 artikla AAMS:n on välittömästi lopetettava 2 ja 3 artiklassa tarkoitettu perustamissopimuksen rikkominen, jollei se ole jo näin tehnyt. AAMS:n on muutettava erityisesti 2 artiklassa mainittuja vielä voimassa olevia jakelusopimuksien lausekkeita siten, että tässä päätöksessä kilpailua vääristävät tekijät poistuvat. Uudet sopimukset on toimitettava komissiolle. 5 artikla AAMS ei saa jatkaa eikä aloittaa uudelleen 2 ja 3 artiklassa kuvattuja toimia, ja sen on pidätyttävä kaikista toimista, joilla olisi vastaava vaikutus. Tätä tarkoitusta varten AAMS:n on toimitettava komissiolle kolmen vuoden ajan tämän päätöksen tiedoksi antamisesta kunkin kalenterivuoden päättymistä seuraavien kahden kuukauden kuluessa kertomus, josta käy ilmi AAMS:n kuluneena vuotena jakelemien ulkomaisten savukkeiden määrä sekä mahdolliset kieltäytymiset (kokonaan tai osittain) tällaisten savukkeiden jakelusta. 6 artikla AAMS:lle määrätään 2 ja 3 artiklassa tarkoitetuista toimista 6 000 000 ecun suuruinen sakko. Tämä sakko on maksettava kolmen kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta Euroopan yhteisöjen komission tilille N:o 310-0933000-43, Banque Bruxelles-Lambert, Agence européenne, Rond Point Schuman 5, B-1040 Bruxelles. Tämän määräajan jälkeen korko voidaan ilman eri toimenpiteitä periä sen kuukauden, jonka aikana tämä päätös on tehty, ensimmäisen työpäivän korkokannan mukaan, jonka kannan laskee Euroopan keskuspankki, korotettuna 3,5 prosenttiyksiköllä, eli 7,75 prosenttia. 7 artikla Tämä päätös on osoitettu Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Statolle, Piazza Mastai 11, I-00153 Rooma, Italia. Tämä päätös on täytäntöönpanokelpoinen perustamissopimuksen 192 artiklan mukaisesti. Tehty Brysselissä 17 päivänä kesäkuuta 1998. Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen (1) EYVL 13, 21.2.1962, s. 204/62 (2) EYVL 127, 20.8.1963, s. 2268/63 (3) Laki suola- ja tupakkamonopolista, Italian virallinen lehti (G.U.R.I) N:o 199, 28.5.1942. (4) Italian virallinen lehti N:o 4, 7.1.1976 (5) Italian virallinen lehti N:o 9, 13.1.1958 (6) Italian virallinen lehti N:o 308, 22.12.1958. (7) Ks. asia 118/85, komissio v. Italia, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 16.6.1987 (Kok. 1987, s. 2599). (8) Ks. asia 41/83, Italia v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 20.3.1985 (Kok. 1985, s. 873). (9) EYVL C 372, 9.12.1997, s. 5 (10) Lain N:o 724/1975 1 artikla. (11) 31 päivänä joulukuuta annetulla säädöksellä, jonka voimassaoloaikaa pidennettiin useita kertoja ja joka lopuksi muutettiin 29 päivänä lokakuuta 1993 annetuksi laiksi N:o 427, neuvoston direktiivi 92/12/ETY, (EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1.), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/99/EY, (EYVL L 8, 11.1.1997, s. 12.), valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. (12) Ks. asia C-387/93, Banchero, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 14.12.1995, (Kok. 1995, s. I-4663). (13) Asia 85/76, Hoffmann-La Roche v. komissio, tuomio 13.2.1979, (Kok. 1979, s. 461, 91 kohta). (14) AAMS on tuonut menettelyn aikana markkinoille uusia savukemerkkejä: kesäkuussa 1996, kun MS E. Slim tuotiin markkinoille, AAMS myi sitä 33 217 kg ja heinäkuussa 1996, kun MS personal tuotiin markkinoille, AAMS myi sitä 35 543 kg. Määrät ovat noin seitsemän kertaa suurempia kuin ulkomaisille savukkeille sallittu enimmäismäärä. (15) Menettelyn kuluessa on korostettu, että AAMS:n savukkeita toimitetaan markkinoille tuontikuukaudesta lähtien kaikkiin tukku- ja vähittäiskauppoihin. (16) AAMS:n mukaan "jakeluketjussa (ts. tukkukaupoissa) voi kulua kauan aikaa ennen kuin tuote on vähittäiskauppiaalla ja AAMS saa tupakkakauppiailta tuotteista myyntihinnan". (17) EYVL L 359, 8.12.1989, s. 1 (18) EYVL L 151, 11.6.1992, s. 30 (19) EYVL L 137, 30.5.1990, s. 36 (20) EYVL L 210, 7.8.1985, s. 29 (21) AAMS:n mukaan valvontaoikeudessa "on kyse pelkästään sen valvonnasta, että vähittäiskauppa noudattaa sille toimiluvan myöntämisen yhteydessä asetettuja määräyksiä". (22) Tuomiossaan 6.3.1974 (yhdistetyt asiat 6 ja 7-73, Commercial Solvents v. komissio (Kok. 1974, s. 223)) tuomioistuin on vahvistanut, että komissiolla on vapaa harkintavalta määrätä yrityksiä toteuttamaan toimia, joilla komission päätösten täytäntöönpano taataan (45 kohta). (23) Monopolituotteiden jälleenmyyntisopimuksen velvoitteita koskevat ehdot ovat valtion toimenpiteitä ja eivät ole tarkastelun kohteena tässä menettelyssä. Ehtojen muuttaminen on kuitenkin tarpeen ottaa huomioon arvioitaessa sitä, onko syytä määrätä erityisiä toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että AAMS ei ota uudelleen käyttöön todettuja kilpailua vääristäviä toimia. (24) Ks. alaviite 23. (25) Italian lainsäädännön mukaan uuden savukemerkin myynti Italiassa edellyttää, että Italian virallisessa lehdessä julkaistaan valtiovarainministeriön asetus, jossa kyseiset savukemerkit on sisällytetty erityisiin hintataulukoihin (valtion monopolituotteiden verokohtelusta 13 päivänä heinäkuuta 1965 annetun lain N:o 825 2 artikla, sellaisena kuin se on muutettuna 30 päivänä elokuuta 1993 annetun asetuksen N:o 331 27 artiklalla, joka asetus on muunnettu 29 päivänä lokakuuta 1993 annetuksi laiksi N:o 427, Italian virallinen lehti 225, 29.10.1993, ja 7 päivänä maaliskuuta 1985 annetun lain N:o 76 9 artiklalla, Italian virallinen lehti 65, 16.3.1985). Tätä menettelyä on näin ollen pidettävä ehtona uusien savukemerkkien myynnille. (26) Ks. 61 kohta ja alaviite 23. (27) Muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 12 päivänä joulukuuta 1972 annetun neuvoston direktiivin N:o 72/464/ETY 5 artikla, EYVL L 303, 31.12.1972, s. 1 (nyttemmin asiasta säädetään annetun neuvoston direktiivin N:o 95/59/EY 9 artiklassa, EYVL L 291, 6.12.1995, s. 40). Elokuuhun 1993 asti Italian lainsäädännön (lain N:o 825/65 2 artikla) mukaan valtiovarainministeriö sisällyttää veromonopolin alaisen tuotteen tariffin ja tekee tariffin muutoksia ottaen huomioon tavaran tuojien hintapyynnöt ja valtion monopolihallinnon kannan niihin sekä hallinnon muille tuotteille esittämät hinnat. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut Italian jättäneen täyttämättä sille direktiivin N:o 72/464/ETY 5 artiklan mukaan kuuluvat velvoitteet, koska se on pitänyt kyseisen säännöksen voimassa eikä ole varsinaisesti määrännyt eikä selvästi edellyttänyt, että hallintoviranomaisen on noudatettava periaatetta, jonka mukaan valmistajat ja tuojat voivat vapaasti päättää Italiaan tuotavien savukkeiden enimmäishinnoista direktiivissä säädetyin ehdoin ja rajoituksin (asia C-306/91, tuomio 28.4.1993 (Kok. 1993, s. I-2133). Saattaakseen lainsäädäntönsä kyseisen tuomion mukaiseksi Italia hyväksyi asetuksen N:o 331/93, jonka 27 artiklassa, jolla muutetaan edellä mainittua lain N:o 825 2 artiklaa, todetaan, että "vähittäismyyntihinnat ja niiden muutokset määritetään valmistajien ja tuojien pyyntöjä vastaavasti".