Neuvoston lausunto 20 päivältä tammikuuta 2004 - Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2003-2007



Virallinen lehti nro C 029 , 03/02/2004 s. 0001 - 0002



Neuvoston lausunto 20 päivältä tammikuuta 2004 Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2003-2007 (2004/C 29/01) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1), ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon komission suosituksen, on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa, ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON: Neuvosto tarkasteli 20 päivänä tammikuuta 2004 Suomen tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2003-2007. Tarkistettu ohjelma noudattaa vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevia käytännesääntöjä. Tarkistuksen taustalla oleva julkisen talouden strategia perustuu siihen, että menot pidetään muuttumattomina suhteessa BKT:hen koko ohjelmakauden ajan, kun taas tulojen on vuoteen 2004 sijoittuvan tilapäisen laskun jälkeen määrä nousta suhteessa BKT:hen ja omaksua vähitellen nouseva trendi ohjelmakauden loppua kohti. Hallituksen julkisen talouden strategian tavoitteena on saada valtion talous tasapainoon vuoteen 2007 mennessä. Ohjelman mukaan tätä tavoitetta ei kuitenkaan saavuteta nykyisten keskipitkän aikavälin ennusteiden pohjalta. Vuonna 2003 tarkistettuun vakausohjelmaan sisältyvissä makrotalouden ennusteissa talouden toimeliaisuuden ennustetaan lisääntyvän vuoden 2003 1,4 prosentista 2,7 prosenttiin vuonna 2004. Tuoreimmat tilastotiedot tukevat arviota. Näin ollen kokonaistuotannon kasvuvauhdin odotetaan saavuttavan trendin ja olevan keskimäärin 2,5 prosenttia vuosina 2005-2007. Vuonna 2003 työllisyys alenee 0,2 prosenttia ja sen odotetaan nousevan keskimäärin 0,3 prosenttia vuosina 2004-2007. Inflaatiovauhdin ennustetaan kiihtyvän vähitellen vuoden 2003 1,0 prosentista 1,8 prosenttiin vuonna 2007. Lähiajan ennusteet vastaavat pitkälti komission syksyn 2003 talousennusteita. Koska ulkoisen ympäristön odotetaan pysyvän suotuisana, kokonaistuotannon kasvun ennustettu vakiintuminen tulevina vuosina on osoitus varsin varovaisesta lähestymistavasta. Tarkistetussa vakausohjelmassa ennustetaan julkisen talouden ylijäämän supistuvan merkittävästi suhteessa BKT:hen 4,2 prosentista vuonna 2002 2,3 prosenttiin vuonna 2003 ja alle 2 prosenttiin vuonna 2004. Ohjelmakauden myöhempinä vuosina palataan vähintään 2 prosentin ylijäämään uudelleen määriteltyjen menokehysten mukaisesti. Sekä valtiontalous että vähemmässä määrin myös kuntatalous vaikuttavat trendiin, joka heikentää rahoitusasemaa vuosina 2003-2007, kun julkisyhteisöistä ylijäämäisiä ovat vain sosiaaliturvarahastot. Julkisen talouden suhdannekorjatun ylijäämän ennustettu 0,6 prosenttiyksikön supistuminen suhteessa BKT:hen vuosina 2003-2005 johtuu osittain välittömien verojen (tuloveron) ja välillisten verojen (alkoholiveron) keventämisestä sekä yritysverotulojen vähenemisestä. Suhdannekorjattu ylijäämä pienenee vuoden 2002 4,3 prosentista suhteessa BKT:hen 3,0 prosenttiin vuonna 2003 ja edelleen 2,4 prosenttiin vuonna 2004. Vuodesta 2005 lähtien suhdannekorjattu ylijäämä vakiintuu yli 2 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Luvut ovat yleisesti ottaen suhdannekorjattua rahoitusasemaa koskevien komission laskemien mukaisia. Huolimatta vuoden 2002 odotettua korkeammasta velkasuhteen toteutumasta julkisen velan ennustetaan vähenevän edelleen hieman suhteessa bruttokansantuotteeseen vuoden 2003 45,1 prosentista 44,6 prosenttiin vuonna 2007. Vaikka valtion ja kuntien talouden odotetaan säilyvän hieman alijäämäisenä, ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys, johon kuuluu julkisen talouden ylijäämä, tarjoaa riittävän varmuusmarginaalin, jotta vältetään julkisen talouden alijäämän 3 prosentin raja-arvon ylittyminen tavanomaisissa suhdannevaihteluissa. Julkisen talouden ylijäämän supistuminen johtuu pääasiassa suunniteltua suuremmista tuloverojen leikkauksista vuosina 2000-2004 ja suunniteltua suuremmasta valtion menojen kasvusta vuosina 2001-2003. Edellisten vuosien suuret ylijäämät ovat luoneet finanssipolitiikalle liikkumavaraa, jolloin todennäköisten kansantaloudellisten ja finanssipoliittisten oletusten toteutuessa vakaus- ja kasvusopimuksen keskipitkän aikavälin tavoite, joka on lähellä tasapainoa oleva tai ylijäämäinen rahoitusasema, olisi säilytettävä ohjelmakaudella. Aikaisemmin vallalla ollut keskipitkän aikavälin menokehysten ylittäminen on kuitenkin hallituksen finanssipoliittisen strategian kannalta riski. Näin ollen uuden hallituksen käyttöön ottamien sitovampien monivuotisten menokehysten pitäisi auttaa pitämään menot kurissa. Vakausohjelmassa kiinnitetään asianmukaisesti huomiota julkisen talouden kestävyyteen. Nykyistä politiikkaa jatkamalla julkinen talous näyttää olevan kestävällä pohjalla ja pystyy vastaamaan väestön ikääntymisen synnyttämiin haasteisiin, koska julkinen talous on jatkuvasti ylijäämäinen ja uudistettu eläkejärjestelmä perustuu suurelta osin ennakkorahastointiin. Kestävyyttä olisi tuettava sekä suunnitteilla olevilla että aloitetuilla uudistuksilla, joilla pyritään nostamaan työllisyysastetta, ja Suomen viranomaisten olisi jatkettava uudistusten toteuttamista vakausohjelmassa asetetussa aikataulussa. Viimeaikaisilla veronkevennyksillä ja suunnitelluilla lisätoimenpiteillä pyritään työllisyyden ja työpaikkojen lisäämisen ohella myös ehkäisemään tuotannontekijöiden (työvoiman ja pääoman) kansainvälisestä liikkuvuudesta johtuvaa veropohjan heikkenemistä. Jotta viime vuosikymmenen saavutukset, joilla julkinen talous on saatu kestävälle uralle, voidaan turvata, vasta määriteltyjen menokehysten tiukka noudattaminen on entistäkin tärkeämpää. Tarkistetussa vakausohjelmassa esitetty talouspolitiikka vastaa pitkälti talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja ja erityisesti niitä suuntaviivoja, joilla on vaikutuksia talousarvioon, joissa Suomelle suositeltiin mm. monivuotisia menokehyksiä ja korkean rakenteellisen työttömyyden alentamista. (1) EYVL L 209, 2.8.1997.