94/639/EY: Komission päätös, tehty 3 päivänä elokuuta 1994, Thaimaasta peräisin olevien, ulkohalkaisijaltaan enintään 30 mm olevien kuulalaakerien tuontia koskevan vientituen vastaisen menettelyn osalta Thaimaan hallituksen antaman sitoumuksen muutoksen hyväksymisestä



Virallinen lehti nro L 247 , 22/09/1994 s. 0029 - 0033

Suomenk. erityispainos Alue 11 Nide 33 s. 0006

Ruotsink. erityispainos Alue 11 Nide 33 s. 0006



KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 3 päivänä elokuuta 1994, Thaimaasta peräisin olevien, ulkohalkaisijaltaan enintään 30 mm olevien kuulalaakerien tuontia koskevan vientituen vastaisen menettelyn osalta Thaimaan hallituksen antaman sitoumuksen muutoksen hyväksymisestä (94/639/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä heinäkuuta 1988 annetun asetuksen (ETY) N:o 2423/88(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 522/94(2), ja erityisesti sen 10 ja 14 artiklan, on kuullut mainitussa asetuksessa säädettyä neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo, että A. EDELTÄVÄ MENETTELY (1) Komissio aloitti kesäkuussa 1988 Federation of European Bearing Manufacturers' Associationsin (FEBMA) tekemän valituksen vuoksi vientituen vastaisen menettelyn tiettyjen Thaimaasta peräisin olevien kuulalaakerien tuonnin osalta(3). Tuote on määritelty Thaimaasta peräisin oleviksi kuulalaakereiksi, joiden ulkohalkaisija on enintään 30 mm (jäljempänä "kuulalaakerit"). (2) Komissio totesi, että edellä mainittua tuontia oli tuettu ja että se aiheutti huomattavaa haittaa yhteisön teollisuudelle. Näiden päätelmien perusteella Thaimaan hallitus antoi sitoumuksen pyrkimyksistään poistaa vientituen vaikutus. Kyseisellä sitoumuksella vahvistettiin 1,76 bahtin vientimaksun kantaminen kutakin yhteisöön vietävää kuulalaakeria kohti, mikä vastaa tasoitustullin alaisen tuen määrää. (3) Kesäkuussa 1990 komissio hyväksyi tämän sitoumuksen ja päätti tutkimuksen päätöksellään 90/266/ETY(4). (4) Heinäkuussa 1993 komissio vahvisti uuden tutkimuksen jälkeen, että tuen määrä oli pudonnut 0,91 bahtiin kappaletta kohti. Saatuaan tietää näistä päätelmistä Thaimaan hallitus asetti vientimaksun 0,91 bahtiin yhteisöön vietävää kuulalaakeria kohti ja ehdotti sitoumuksensa muuttamista tätä varten, minkä komissio hyväksyi päätöksellään 93/381/ETY(5). (5) Lisäksi, estääkseen kyseisen vientimaksun kiertämisen epäsuoralla tuonnilla, neuvosto otti asetuksellaan (ETY) N:o 1781/93(6) käyttöön lopullisen tasoitustullin Thaimaasta peräisin olevien, jonkin kolmannen maan kautta yhteisöön vietävien kuulalaakerien tuonnissa. B. TUTKIMUKSEN UUDELLEEN ALOITTAMINEN (6) Edellä olevan seurauksena komissio sai tietoonsa: i) tiettyjä todisteita, joista kävi ilmi tuen määrän muutos; ii) tiettyjä tietoja mahdollisesta olosuhteiden muutoksesta niin, että Thaimaan hallituksen väitetysti jo toimeenpanema viejien velvoitteen, jonka mukaan niiden oli vietävä koko tuotantonsa, poistaminen voisi merkitä sitä, että myönnetyt tuet eivät enää olisi tasoitustullien alaisia. (7) Näissä olosuhteissa komissio aloitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä lokakuussa 1993(7) julkaistulla ilmoituksella uudelleen päätöksen 93/381/ETY ja asetuksen (ETY) N:o 1781/93 tutkimisen. (8) Komissio tiedotti asiasta virallisesti Thaimaan hallitukselle, tiedossa oleville viejille ja maahantuojille sekä alkuperäisen tutkimuksen valituksen tekijälle (FEBMA) ja antoi niille osapuolille, joita asia suoraan koskee, mahdollisuuden esittää kirjallisesti näkökantansa ja pyytää tulla kuulluksi. Thaimaan viranomaiset, Thaimaassa sijaitsevat viejät ja FEBMAn edustamat yhteisön tuottajat esittivät kirjallisesti näkökantansa. (9) Komissio tutki ja tarkisti kaikki tarpeellisina pitämänsä tiedot päätöksen tekemiseksi ja suoritti tutkimuksia seuraavien yritysten ja elimien toimitiloissa: a) Thaimaan hallitus: - Department of Foreign Trade, Bangkok, - Board of Investment, Bangkok, - Department of Revenue, Bangkok; b) thaimaalaiset viejät: - NMB Thai Ltd, Ayutthaya (Thaimaa), - Pelmec Thai Ltd, Bang Pa-In (Thaimaa), - NMB Hi-Tech Ltd, Bang Pa-In (Thaimaa). Kaikki viejäyhtiöt ovat Minebea Co. Ltd:n (Japani) kokonaan omistamia tytäryhtiöitä. C. TASOITUSTULLIN SOVELLETTAVUUS (10) Aikaisempien tutkimusten aikana vahvistettiin, että thaimaalaiset viejät ovat saaneet tukitodistukset investointilautakunnalta, joka sitoutui myöntämään niille tukea, jos ne veivät lähes koko tuotantonsa. Koska tämä tuki oli riippuvainen viennistä, sitä pidettiin tasoitustullin alaisena. (11) Tämän uudelleen tarkastelun yhteydessä toimitetun tutkimuksen aikana viejät ilmoittivat, että lautakunta oli sittemmin poistanut tukitodistusten antamiseen liittyneen vientivelvoitteen ja että sen vuoksi niitä edellytyksiä, joiden mukaisesti tasoitustullien sovellettavuudesta oli alkuperäisen tutkimuksen aikana päätetty, ei enää ollut. Viejät ilmoittivat, että ne olisi vapautettava tasoitustulleista, koska tuki ei enää ollut riippuvainen viennistä. (12) Koska aikaisempien tutkimusten yhteydessä oli vahvistettu, että tuen myöntäminen oli lain mukaan viennistä riippuvainen, tämän tutkimuksen yhteydessä pidettiin aiheellisena, että ensimmäiseksi tarkasteltaisiin sitä, oliko vientiin yhä lainsäädännöllinen velvoite riippumatta siitä, oliko kyseinen tuki tosiasiassa, lainsäädännöllisen vientivelvoitteen puuttuessa, vientitukea tai tasoitustullin alaista kotimaista tukea. (13) Komission tutkimuksessa vahvistettiin, että kaikkia tukitodistuksia oli muutettu lausekkeen 13.4 poistamiseksi, jossa määrättiin, että koko tuotanto oli vietävä. NMB Hi-Techin osalta muutokset tehtiin 12 päivänä maaliskuuta 1992, kun taas NMB Thain ja Pelmec Thain osalta ne tehtiin 24 päivänä maaliskuuta 1993. Pelmec Thain tapauksessa 80 prosentin vientivelvoite säilytettiin yleisesti teollisuuteen tarkoitettujen laakereiden osalta, vastakohtana sähköalalle. Koska nämä olivat vähemmän kuin 0,1 prosenttia Minebean Thaimaan laakerituotannosta, päätettiin kuitenkin tämän tutkimuksen tavoitteita varten, että tukitodistuksissa ei tosiasiallisesti ollut minkäänlaisia rajoitteita kotimaiselle myynnille ja että sen vuoksi todistuksissa vahvistetut edellytykset eivät sisältäneet minkäänlaista vientivelvoitetta. (14) Investointilautakunnassa tehdyssä tutkimuksessa kuitenkin osoittautui, että investointien tukemisen alalla sovelletuista yleisistä perusteista annetun lausunnon N:o 1/1993 4.3 kohdan määräysten mukaisesti yrityksillä, jotka ovat kokonaan ulkomaisten yritysten omistuksessa (kuten kolme thaimaalaista kuulalaakerien viejää), on velvoite viedä vähintään 80 prosenttia tuotannostaan, jotta ne voisivat hyötyä kannustuspalkkioista ja saada hankkeensa hyväksytyiksi. Lautakunta ilmoitti komissiolle, että kyseinen velvoite voidaan poistaa tapaus tapaukselta, jos yritykset perustetaan jollekin kaukaisimmista alueista Bangkokiin nähden, eli vyöhykkeelle 3. Minebean yritykset kuitenkin sijaitsevat välialueilla (vyöhyke 2), jossa vientivelvoite on 80 prosenttia tuotannosta. (15) Viejät väittivät, että silloin kun ne perustettiin Thaimaahan (1982 P1989), niiden sijaintialueet olisi luokiteltu kuuluviksi vyöhykkeeseen 3 eikä vyöhykkeeseen 2, sillä kyseisten alueiden elintaso on kohonnut viime vuosien aikana. Näissä olosuhteissa sijainti vyöhykkeeseen 3 kuuluvalla alueella olisi merkinnyt sitä, ettei tuotannosta olisi 80 prosentin vientivelvoitetta. (16) Tätä väitettä ei voitu hyväksyä, sillä viejät eivät esittäneet minkäänlaisia konkreettisia todisteita, joista olisi käynyt ilmi, että ne sijaitsivat paikassa, joka vastaa vyöhykettä 3; joka tapauksessa, koska investointien tukemisalueita ei määritelty samalla tavalla niitä perustettaessa, koko asia on olettamusten varassa, eikä sitä voida pitää olennaisena tasoitustullien sovellettavuutta määritettäessä. (17) Viejät esittivät myös, että koska ne muutokset, joilla pyritään poistamaan koko tuotannon vientivelvoite tukitodistusten saannin edellytyksenä, on tehty ennen 1 päivänä huhtikuuta 1993 annetun lautakunnan lausunnon 1/1993 voimaantuloa, ulkomaisiin tytäryhtiöihin sovellettava ja 4.3 kohdassa määrätty yleinen velvoite viedä 80 prosenttia tuotannosta ei koske niitä, varsinkin koska muutokset tehtiin takautuvasti. (18) Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä seuraavista syistä: a) 1 päivänä huhtikuuta 1992 voimaan tullut lautakunnan lausunto 1/1992 sisälsi samanlaisia määräyksiä kuin lautakunnan lausunnon 1/1993 4.3 kohdan määräykset. Sen vuoksi, koska NMB Thain ja Pelmec Thain todistusten muutokset tehtiin lausunnon 1/1992 kattamana aikana, velvoite viedä 80 prosenttia tuotannosta koskee selvästi kyseisiä yrityksiä. Näin ollen sillä, että muutokset tehtiin takautuvasti, ei ole merkitystä periaatteellisesti eikä tosiasiallisesti, koska: i) viejille koitui hyötyä siihen päivään asti, jolloin muutokset tehtiin, olettaen että hyötyä saadakseen niiden oli vietävä koko tuotantonsa; ne siis edelleen toimivat näin; päätöksellä muuttaa todistuksia takautuvasti ei ole merkitystä, koska etuja myönnettiin ja koska aikaisemmin vahvistettuja edellytyksiä noudatettiin; ii) joka tapauksessa NMB Thain ja Pelmec Thain todistusten jälkikäteen vahvistetut voimaantulopäivät olivat loka- ja marraskuu 1992, siis lautakunnan lausunnon 1/1992 kattamana aikana; b) NMB Hi-Techin todistusten muuttaminen tehtiin vähän ennen lautakunnan lausunnon 1/1992 voimaantuloa. Kuitenkin lautakunnan suuntaviivoissa, joita sovellettiin 1 päivästä huhtikuuta 1992 ja jotka alunperin esitettiin tammikuussa 1983 annetussa lausunnossa, määrättiin, että kokonaan ulkomaisessa omistuksessa olevien tytäryhtiöiden oli vietävä koko tuotantonsa. NMB Hi-Techin todistuksia muutettiin myös helmi- ja marraskuussa 1990 takautuvasti, mutta a kohdan i alakohdassa mainituista syistä sillä ei ole merkitystä ja voimaantulopäivä vastaa joka tapauksessa aina lautakunnan lausunnon soveltamisaikaa. (19) Väitettiin, että lautakunnan lausunnossa vahvistetut investointien tukemisen yleiset edellytykset eivät syrjäytä erityisiä määräyksiä, jotka sisältyvät tukitodistuksiin, joissa ei enää määrätä minkäänlaisesta vientivelvoitteesta. Tältä osin komissio on jo ottanut huomioon, että tukitodistuksia muutettiin kyseisen velvoitteen poistamiseksi, mutta päättelee, että jos viejien oli pyydettävä uudelleen etuisuuksia, joita ne edelleen nauttivat, ne olivat kokonaan ulkomaisten yritysten omistuksessa olevina yrityksinä edelleen yleisen, lautakunnan eri lausunnoissa vahvistetun vientivelvoitteen alaisia. Olisi muistettava, että kyseiset lausunnot ovat laillisia asiakirjoja, jotka on laadittava investointien tukemisesta vuonna 1977 annetun Thaimaan lain 16 luvun mukaisesti. (20) Lopuksi, vaikka tukitodistuksissa ei enää määrätä minkäänlaisista erityisistä vientivelvoitteista, tutkimuksessa vahvistettiin, että investointien tukemisen yleiset edellytykset Thaimaassa velvoittavat lakisääteisesti ulkomaisten yritysten kokonaan omistamat yritykset viemään 80 prosenttia tuotannostaan. Viejät eivät esittäneet minkäänlaisia todisteita, joista olisi ilmennyt, että näitä yleisiä edellytyksiä tai NMB Hi-Techin tapauksessa lautakunnan ennen 1 päivää huhtikuuta 1992 käyttöön ottamia ankarampia edellytyksiä ei sovelleta niihin; myöskään Thaimaan hallitus ei toimittanut tällaisia todisteita. Tämän vuoksi on pääteltävä, ettei yksikään kyseisistä viejistä olisi voinut jatkaa samojen palkkioiden nauttimista täyttämättä tätä velvoitetta ja että sen vuoksi myönnetyt tuet ovat olleet viennistä riippuvaisia ja ovat edelleen tasoitustullien alaisia. D. TUEN MÄÄRÄN UUDELLEEN LASKEMINEN (21) Koska komissio oli vahvistanut, että viejille myönnetty tuki oli edelleen viennistä riippuvaista ja siten tasoitustullin alaista vientitukea, se laski tuen määrän edellisen tilivuoden aikana uutta tutkimusta aloitettaessa (1 päivän lokakuuta 1992 ja 30 päivän syyskuuta 1993 välinen aika). a) Vapauttaminen yhtiöverosta (22) Kaikki viejät saavat edelleen 100 prosentin verovapautuksen veronalaisesta, lautakunnan tukitoimien kattamasta tulostaan. Tämä vapautus myönnetään investointien tukemisesta annetun Thaimaan lain 31 luvun mukaisesti. Tuen määrä on kyseinen veronalainen tulo kerrottuna 30 prosentin suuruisella veroprosentilla ja on eri viejillä: >TAULUKON PAIKKA> (23) Lisäksi kaksi viejää, NMB Thai ja NMB Hi-Tech, käyttivät investointien tukemisesta annetun lain 36 luvun 4 pykälän nojalla myönnettyä tukea, ja mainitun lain säännöksissä annetaan niille oikeus vähentää veronalaisesta tulostaan summa, joka vastaa viittä prosenttia niiden edellisen vuoden vientitulojen kasvusta. Koska kyseiset viejät hakivat tätä tukea ensimmäistä kertaa, vientitulojen kasvu laskettiin jälkikäteen siitä päivästä, jolloin ne perustettiin Thaimaahan, eikä ainoastaan edellisen vuoden osalta. (24) Näin ollen kumpikin viejä on voinut hakea riittävää tukea vapautuakseen verosta, joka maksetaan siitä tulosta, jota lautakunnan tuki ei kata (lautakunnan toimien ansiosta tuleva tuki on jo vapautettu 31 luvun mukaisesti). (25) Se, ettei tulo ole lautakunnan toimien kattamaa, selittyy yleensä tiettyjen tukitodistusten voimassaolon lakkaamisella, mikä merkitsee sitä, että voimaan jäävät todistukset eivät kata yrityksen koko tuotantoa tai myyntiä. Tämä ylimääräinen tulo (laskettuna suhteessa liikevaihtoon) ei enää oikeuta 31 luvussa vahvistetusta verosta vapauttamiseen, ja tämän vuoksi viejät ovat vedonneet 36 luvun 4 pykälään saadakseen vapautuksen verosta. (26) Johdanto-osan 10 P20 kappaleessa mainituista syistä riippumatta 36 luvun 4 pykälän nojalla myönnetty tuki on tasoitustullien alaista. Koska kyseistä tukea myönnetään vain vientitulojen kasvun perusteella, se on selkeästi viennistä riippuvaista ja on siis vientitukea. (27) Laskemismenetelmä on samanlainen kuin 31 luvun mukaisessa vapauttamisessa käytetty, ja tukisummat ovat: >TAULUKON PAIKKA> b) Koneiden ja perustarvikkeiden tuontitulleista vapauttaminen (28) Kaikki viejät on edelleen vapautettu kokonaan koneiden ja perustarvikkeiden tuontitulleista. Kuten alkuperäisen tutkimuksen aikana, koneille myönnetyn tuen määrä laskettiin ottaen huomioon kuoletusaika vapauttamisen arvon ollessa jaettu kymmenen vuoden ajanjaksolle, ja perustarvikkeita (mukaan lukien varaosat ja työkalut) vastaava määrä vahvistettiin kulujen perusteella. Tuen määrä on: >TAULUKON PAIKKA> c) Tuen kokonaismäärä (29) Tasoitustullien alaisen tuen kokonaismäärä on siis: >TAULUKON PAIKKA> (30) Yhtä Thaimaasta vietävää kuulalaakeria kohti ilmaistuna määränä ja jokaisen thaimaalaisen tuottajan yhteisöön viennin suhteellisen määrän mukaan painotettuna tuki vastaa 0,72 bahtia kappaletta kohti. (31) Alkuperäisessä tutkimuksessa mainituille Thaimaan viranomaisille, viejille ja valituksen tekijälle ilmoitettiin tosiseikat, joihin nämä tulokset perustuvat, ja niille annettiin mahdollisuus esittää havaintojaan. E. SITOUMUKSEN MUUTOS (32) Thaimaan hallitus on ehdottanut komissiolle, että sen sitoumusta yhteisöön vietävien kuulalaakerien vientimaksusta muutettaisiin siten, että maksu olisi 0,72 bahtia kappaletta kohti. Päätelmänsä huomioon ottaen komissio on vakuuttunut siitä, että kyseinen luku on riittävä tuen vaikutusten poistamiseen, ja se hyväksyy sen vuoksi Thaimaan hallituksen tarjoaman sitoumuksen muutoksen. (33) Tätä sitoumuksen muutosta sovelletaan ainoastaan Thaimaasta peräisin olevien kuulalaakerien suoraan vientiin Thaimaasta yhteisöön. Thaimaasta peräisin oleviin kolmansien maiden kautta yhteisöön vietäviin kuulalaakereihin sovelletaan edelleen lopullista tasoitustullia, jotta säilytetään sitoumuksen vaikutus ja estetään vientimaksun kiertäminen (johdanto-osan 5 kappale). Tämä tulli on vahvistettu asetusta (ETY) N:o 1781/93 muuttavalla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2271/94(8) 5,3 prosenttiin tuotteen vapaasti yhteisön rajalla -nettohinnasta. (34) Tätä ehdotusta ei mitenkään vastustettu neuvoa-antavassa komiteassa, ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: Ainoa artikla Hyväksytään Thaimaan hallituksen antaman sitoumuksen muutos Thaimaasta peräisin olevien, ulkohalkaisijaltaan enintään 30 mm olevien kuulalaakerien tuontia koskevan vientituen vastaisen menettelyn osalta. Tehty Brysselissä 3 päivänä elokuuta 1994. Komission puolesta Leon BRITTAN Komission jäsen (1) EYVL N:o L 209, 2.8.1988, s. 1 (2) EYVL N:o L 66, 10.3.1994, s. 10 (3) EYVL N:o C 147, 4.6.1988, s. 4 (4) EYVL N:o L 152, 16.6.1990, s. 59 (5) EYVL N:o L 163, 6.7.1993, s. 35 (6) EYVL N:o L 163, 6.7.1993, s. 1 (7) EYVL N:o L 247, 22.9.1994, s. 1 (8) EYVL N:o C 286, 22.10.1993, s. 6