KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS (EU) 2018/1986,

annettu 13 päivänä joulukuuta 2018,

tiettyihin kalastuksiin sovellettavista yksittäisistä valvonta- ja seurantaohjelmista sekä täytäntöönpanopäätösten 2012/807/EU, 2013/328/EU, 2013/305/EU ja 2014/156/EU kumoamisesta

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, asetusten (EY) N:o 847/96, (EY) N:o 2371/2002, (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 768/2005, (EY) N:o 2115/2005, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007, (EY) N:o 676/2007, (EY) N:o 1098/2007, (EY) N:o 1300/2008 ja (EY) N:o 1342/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94 ja (EY) N:o 1966/2006 kumoamisesta 20 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 (1) ja erityisesti sen 95 artiklan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Asetuksessa (EY) N:o 1224/2009 vahvistetaan säännöt kaikkien niiden yhteisen kalastuspolitiikan alaan kuuluvien toimien valvontaa varten, jotka on toteutettu jäsenvaltioiden alueella tai unionin vesillä tai joita unionin kalastusalukset tai, lippujäsenvaltion ensisijaista vastuuta rajoittamatta, jäsenvaltioiden kansalaiset ovat toteuttaneet, ja siinä säädetään erityisesti, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvonta, tarkastukset ja täytäntöönpano toteutetaan eri aloja, aluksia tai henkilöitä syrjimättä ja riskinhallinnan pohjalta.

(2) Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 95 artiklan mukaisesti komissio voi yhteisymmärryksessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa hyväksyä tiettyihin kalastuksiin ja merialueisiin sovellettavia yksittäisiä valvonta- ja seurantaohjelmia.

(3) Komissio on hyväksynyt yksittäisiä valvonta- ja seurantaohjelmia useita merialueita varten, ja jäsenvaltiot ovat toteuttaneet ne yhteiskäyttösuunnitelmien kautta tarkastustoimien koordinoinnista tältä osin huolehtivan Euroopan kalastuksenvalvontaviraston (EFCA) kanssa.

(4) Komission hiljattain tekemän REFIT-arvioinnin (2) mukaan yksittäiset valvonta- ja seurantaohjelmat ovat tehokas ja vaikuttava työkalu yhteistyön ja tietojenvaihdon parantamiseksi jäsenvaltioiden välillä.

(5) Komission täytäntöönpanopäätösten 2012/807/EU (3), 2013/328/EU (4) ja 2013/305/EU (5) mukaisesti perustetut yksittäiset valvonta- ja seurantaohjelmat päättyvät 31 päivänä joulukuuta 2018. Vastaavista ohjelmista olisi säädettävä myös kyseisen päivämäärän jälkeiselle ajalle yhteistyön ja tietojenvaihdon edistämiseksi jäsenvaltioiden välillä sekä tasapuolisten toimintaedellytysten tukemiseksi tarkastus- ja valvontatoimien alalla kaikkialla unionissa.

(6) Yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien hyväksymisen yksinkertaistamiseksi ja niiden yhdenmukaisen toteutuksen varmistamiseksi unionin tasolla kyseiset ohjelmat olisi koottava yhteen ja sisällytettävä samaan yksittäiseen päätökseen. Jäsenvaltioiden raportointivelvoitetta olisi tarkistettava siten, että jäsenvaltiot voivat saavuttaa uudet vertailuarvot ja hallinnollista rasitetta saadaan vähennettyä mahdollisimman paljon.

(7) Jotta toiminta olisi johdonmukaista eri merialueiden välillä, myös komission täytäntöönpanopäätöksen 2014/156/EU (6) mukaisesti perustettua yksittäistä valvonta- ja tarkastusohjelmaa, mukaan lukien vertailuarvot ja raportointivelvoitteet olisi tarkistettava.

(8) Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 95 artiklan 2 kohdan mukaisesti yksittäisissä valvonta- ja seurantaohjelmissa olisi esitettävä ohjelman soveltamisala, tavoitteet, ensisijaiset kohteet sekä tarkastustoimissa käytettävät vertailuarvot.

(9) Jotta viime aikoina hyväksytyt unionin kalastuksen säilyttämis- ja hoitotoimenpiteet ilmenisivät yksittäisissä valvonta- ja seurantaohjelmissa, kyseisten ohjelmien soveltamisalaa olisi laajennettava lisäämällä siihen tiettyjä kantoja ja kalastuksia. Soveltamisalaan olisi myös kuuluttava unionin säilyttämistoimenpiteiden kohteena olevien kantojen virkistyskalastus sekä alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen hoitamat kalastukset. On myös tarpeen yhdenmukaistaa yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien ensisijaiset kohteet yhteisen kalastuspolitiikan vastaavien tavoitteiden kanssa, erityisesti purkamisvelvoitteen täytäntöönpanon osalta.

(10) Sen vuoksi tämän päätöksen olisi katettava tietyt kalastukset Itämerellä, Pohjanmerellä, Koillis-Atlantin läntisillä vesillä, Itä-Atlantilla, Välimerellä ja Mustallamerellä.

(11) Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 95 artiklan 2 kohdassa säädetään, että yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa on esitettävä tarkastustoimia varten vertailuarvot, jotka vahvistetaan riskinhallinnan perusteella. Tätä tarkoitusta varten sekä merialueella valvontaan ja tarkastuksiin sovellettavan yhtenäisen lähestymistavan ja eri jäsenvaltioiden kalastusten tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi olisi käytettävä yhdenmukaisia riskinarvioinnin menetelmiä. Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava yhdenmukaiset menetelmät yhteistyössä EFCA:n kanssa niiden uhkien perusteella, joita yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättäminen saattaa aiheuttaa.

(12) Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava riskinarviointinsa tulokset EFCA:lle. EFCA:n olisi käytettävä näitä tietoja koordinoidessaan riskinarviointia alueellisella tasolla.

(13) EFCA:n olisi laadittava alueellinen riskinhallintastrategia, joka toteutetaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 768/2005 (7) 2 artiklan c alakohdassa määritellyllä yhteiskäyttösuunnitelmalla.

(14) Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä tarvittavat toimenpiteet yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman toteutuksen varmistamiseksi, erityisesti tarvittavan henkilöstön ja kaluston sekä kyseisten resurssien käyttöaikojen ja -alueiden osalta.

(15) Asianomaisten jäsenvaltioiden yhteiset tarkastus- ja valvontatoimet olisi tapauksen mukaan toteutettava EFCA:n laatimien yhteiskäyttösuunnitelmien mukaisesti tarkastus- ja valvontakäytäntöjen yhdenmukaisuuden lisäämiseksi ja tarkastus- ja valvontatoimien koordinoimiseksi kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä.

(16) Valvonta- ja tarkastustoimien intensiteetin määräävät tavoitevertailuarvot olisi vahvistettava suuren ja erittäin suuren riskin laivastonosien kalastusaluksille kaikissa asianomaisissa jäsenvaltioissa. Kaikkien tavoitevertailuarvojen osalta arviointi olisi tehtävä ottaen huomioon jäsenvaltioiden vuosittain tekemät arviot. Jäsenvaltioilla olisi oltava oikeus käyttää vaihtoehtoisia tavoitevertailuarvoja, jotka ilmaistaan parempina vaatimustenmukaisuustasoina.

(17) Yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien, yhteiskäyttösuunnitelmien sekä yhteisten tarkastus- ja valvontatoimien toteuttamiseksi tarvitaan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä ja EFCA:n kanssa käytävää tietojenvaihtoa, joka kattaa alusten satelliittiseurantajärjestelmän tiedot, sähköisen raportointijärjestelmän tiedot, ennakkoilmoitukset, purkamis- ja jälleenlaivausilmoitukset ja myynti-ilmoitukset, tarkastus- ja valvontatiedot mukaan lukien tarkastus- ja tarkkailuraportit ja rikkomisia koskevat raportit sekä henkilötietojen käsittelyn. Aina ja kaikilla tasoilla olisi varmistettava, että noudatetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksissa (EU) 2016/679 (8) ja (EU) 2018/1725 (9) säädettyjä henkilötietojen suojaa koskevia velvoitteita ja tapauksen mukaan jäsenvaltioiden säännöksiä, joilla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/680 (10) saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä.

(18) Yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien toteuttamiseksi käsiteltyjä henkilötietoja ei saisi säilyttää kymmentä vuotta pidempään. Tämä ajanjakso mahdollistaa sen, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ja EFCA pystyvät suorittamaan tehtävänsä, jotka koskevat yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien seurantaa, niistä raportointia ja niiden arviointia. Tarkastusten jatkotoimissa, kuten tiedusteluissa, rikkomusmenettelyissä ja oikeudellisissa tai hallinnollisissa menettelyissä, tarvittavien tietojen osalta tarvitaan pidempi 20 vuoden säilytysaika mainittujen menettelyjen pitkän keston vuoksi ja sen vuoksi, että tietoja on voitava käyttää menettelyjen päättymiseen asti. Lisäksi jos tietoja käytetään tieteellisiin tarkoituksiin ja tieteellisen lausunnon antamiseen, säilyttämisaikaa on jatkettava siten, että meren elollisten luonnonvarojen tieteellinen seuranta ja arviointi on mahdollista.

(19) Jäsenvaltioiden olisi vuosittain laadittava ja lähetettävä komissiolle kertomukset yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien toteutuksesta. Komission olisi käytettävä kertomuksia yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien toteutuksen sekä niiden tarkoituksenmukaisuuden ja vaikuttavuuden arvioimiseen. Tällaista arviointia voidaan käyttää yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien uudelleentarkastelun perustana.

(20) Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat kalastus- ja vesiviljelyalan komitean lausunnon mukaiset,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla Kohde 1. Tällä päätöksellä vahvistetaan yksittäiset valvonta- ja seurantaohjelmat a) kalastuksille hyödynnettäessä kantoja tai lajeja, jotka sisältyvät Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 (11) 9 ja 10 artiklassa tarkoitettuihin monivuotisiin suunnitelmiin tai saman asetuksen 18 artiklan mukaisesti hyväksyttyihin suunnitelmiin taikka muihin perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdan nojalla hyväksyttyihin unionin toimenpiteisiin, joilla säädetään määrällisistä rajoituksista ja kalastusmahdollisuuksien jakamisesta; b) kalastuksille hyödynnettäessä lajeja, joita koskee asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan mukainen purkamisvelvoite; c) tietyille kalastuksille hyödynnettäessä kantoja tai lajeja, joihin sovelletaan alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen hyväksymiä säilyttämis- ja hoitotoimenpiteitä liitteiden I–V mukaisesti. 2. Yksittäiset valvonta- ja seurantaohjelmat esitetään liitteissä I–V, ja niiden toteuttajina ovat kyseisissä liitteissä tarkoitetut jäsenvaltiot, jäljempänä ’asianomaiset jäsenvaltiot’.

2 artikla Soveltamisala Yksittäiset valvonta- ja seurantaohjelmat koskevat seuraavia toimintoja: a) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kalastustoiminta tämän päätöksen liitteissä I–V tarkoitetuilla alueilla, jäljempänä ’asianomaiset alueet’; b) kalastukseen liittyvä toiminta, mukaan lukien kalastustuotteiden punnitseminen, jalostus, kaupan pitäminen, kuljetus ja varastointi; c) tuonti ja välillinen tuonti, siten kuin ne määritellään neuvoston asetuksen (EY) N:o 1005/2008 (12) 2 artiklan 11 ja 12 kohdassa, liitteessä I tarkoitettujen kalastusten osalta; d) vienti ja jälleenvienti, sellaisina kuin ne määritellään neuvoston asetuksen (EY) N:o 1005/2008 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa, liitteessä I tarkoitettujen kalastusten osalta; e) virkistyskalastus sellaisena kuin se määritellään asetuksen (EY) N:o 1224/2009 4 artiklan 28 kohdassa ja jos siihen kohdistuu unionin säilyttämistoimenpiteitä ja se mainitaan asianomaisessa liitteessä; f) kiireelliset toimenpiteet, toteutettu asetuksen (EY) N:o 1224/2009 108 artiklan mukaisesti, ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 12 artiklan mukaiset komission toimenpiteet, silloin kun meren elollisiin luonnonvaroihin kohdistuu vakava uhka.

3 artikla Tavoitteet 1. Yksittäisillä valvonta- ja seurantaohjelmilla on varmistettava liitteissä I–V tarkoitettuihin kantoihin ja kalastuksiin sovellettavien säilyttämis- ja valvontatoimenpiteiden yhdenmukainen ja tehokas täytäntöönpano. 2. Yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman nojalla toteutettavilla valvonta- ja tarkastustoimilla on pyrittävä erityisesti varmistamaan seuraavien säännösten noudattaminen: a) kalastusmahdollisuuksien hallinnointi ja mahdolliset niihin liittyvät erityisedellytykset, mukaan lukien kiintiöiden käytön, pyyntiponnistusjärjestelmän ja teknisten toimenpiteiden seuranta asianomaisilla alueilla; b) kalastustoimintaan sovellettavat ilmoitusvelvoitteet, erityisesti kirjattujen ja ilmoitettujen tietojen luotettavuus; c) sellaisten lajien, joihin sovelletaan purkamisvelvoitetta asetuksen (EU) N:o 1380/2013 nojalla, kaikkien saaliiden purkamista koskeva velvoite sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 (13) III a osastossa säädetyt toimenpiteet kalojen poisheittämisen vähentämiseksi; d) komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 404/2011 (14) 78–89 artiklassa säädetyt erityissäännöt, jotka koskevat tiettyjen pelagisten lajien punnitsemista; e) alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen ja alueiden osalta hyväksymät erityiset määräykset.

4 artikla Ensisijaiset kohteet 1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on suoritettava tämän päätöksen liitteissä I–V tarkoitettujen kantojen ja yhden tai useamman alueen osalta kalastuksen ja kalastukseen liittyvän toiminnan valvontaa ja asiaan kuuluvia tarkastuksia riskinhallinnan perusteella asetuksen (EY) N:o 1224/2009 5 artiklan 4 kohdan ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 404/2011 98 artiklan mukaisesti. 2. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on määriteltävä valvontaa ja tarkastuksia varten prioriteettitaso käyttäen perustana 5 artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti toteutetun riskinarvioinnin tuloksia. 3. Kullekin kalastusalukselle ja/tai 5 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulle laivastonosalle on suoritettava valvontaa ja tarkastuksia 2 kohdan mukaisesti määriteltyä prioriteettitasoa vastaavasti varmistaen, että kaikkia liitteissä I–V lueteltujen kalastusten kantoja tarkastellaan riittävästi. 4. Maissa on tehtävä kalastukseen liittyvää toimintaa harjoittavien toimijoiden tarkastuksia, jos se on kyseisessä kalastuksen tai markkinointiketjun vaiheessa tarkoituksenmukaista ja jos se on osa 6 artiklassa tarkoitettua riskienhallinnan strategiaa.

5 artikla Menettelyt riskinarviointia varten ja suhteessa yhteiskäyttösuunnitelmiin 1. Asianomaiset jäsenvaltiot arvioivat vähintään kerran vuodessa liitteissä I–V lueteltuihin kalastuksiin liittyvät riskit jäsenvaltioiden yhteistyössä Euroopan kalastuksenvalvontaviraston (EFCA) kanssa vahvistamia yhdenmukaisia menetelmiä käyttäen niiden uhkien perusteella, joita yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättäminen saattaa aiheuttaa. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen riskinarviointimenetelmien yhteydessä edellytetään, että jäsenvaltiot a) tarkastelevat, kaikkia saatavilla olevia asiaan liittyviä tietoja käyttäen, kuinka todennäköistä sääntöjen noudattamatta jättäminen on, ja jos sitä ilmenee, mitkä ovat sen mahdolliset vaikutukset; b) vahvistavat riskitason kalakantojen, pyydysten, soveltamisalan (jäljempänä ’laivastonosa’) ja vuoden ajankohdan mukaan todennäköisyyden ja mahdollisten vaikutusten perusteella. Arvioitu riskitaso ilmaistaan maininnoilla ”erittäin korkea”, ”korkea”, ”keskitasoinen” ja ”matala”. 3. EFCA:n asetuksen (EY) N:o 768/2005 mukaisesti vahvistaman yhteiskäyttösuunnitelman yhteydessä kukin asianomainen jäsenvaltio ilmoittaa EFCA:lle riskinarviointinsa tulokset. On määriteltävä mahdollisen noudattamatta jättämisen (uhat) tyyppi yhdessä sovellettavien yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen kanssa 6 artiklassa tarkoitetun riskinhallintastrategian ohjelmasuunnittelun helpottamiseksi. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava EFCA:lle viipymättä kaikista arvioidun riskitason muutoksista. 4. EFCA:n on käytettävä jäsenvaltioilta saatuja tietoja, kun se koordinoi riskinarviointia alueellisella tasolla. 5. Asianomaisten jäsenvaltioiden on laadittava aluksistaan luettelo, jossa ilmoitetaan ainakin keskitasoisen, korkean ja hyvin korkean riskin alukset. Alusluetteloa on päivitettävä säännöllisesti ottaen huomioon valvonta- ja tarkastustoimien, myös yhteisen valvonnan ja yhteisten tarkastusten aikana, kerätyt tiedot sekä mahdolliset muut muiden jäsenvaltioiden toimittamat merkitykselliset tiedot. 6. Jos jäsenvaltion, joka ei ole asianomainen jäsenvaltio, lipun alla purjehtiva kalastusalus tai kolmannen maan kalastusalus harjoittaa toimintaa asianomaisilla alueilla, 5 kohdassa tarkoitetun riskitason määrittää se rantajäsenvaltio, jonka vesillä kalastusalus toimii, jolleivät lippuvaltion viranomaiset ilmoita riskitasoa tämän päätöksen 8 artiklan puitteissa. 7. Yhteiskäyttösuunnitelmien yhteydessä asianomaisten jäsenvaltioiden on toiminnallisista syistä toimitettava EFCA:lle 5 ja 6 kohdan nojalla laadittu alusluettelo. Jotta valvonta- ja tarkastustoimet olisi helpompi suorittaa tehokkaasti, olisi määriteltävä aluksiin sovellettava uhkien tyyppi. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava luettelonsa päivityksen jälkeen mahdolliset muutokset EFCA:lle välittömästi.

6 artikla Kansalliset ja alueelliset riskinhallintastrategiat 1. Kukin asianomainen jäsenvaltio laatii riskinarvioinnin tulosten perusteella vähintään kerran vuodessa kansallisen riskinhallintastrategian, jolla pyritään ennen kaikkea varmistamaan yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen. Strategiassa yksilöidään ja kuvataan riskit, esitetään asianmukaisten resurssien kohdentaminen sekä valvonta- ja tarkastusvälineet ottaen huomioon määritelty riskitaso, yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämisestä aiheutuvan uhkan luonne ja tavoitevertailuarvojen saavuttaminen. 2. EFCA laatii tämän päätöksen 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun alueellisen riskinarvioinnin pohjalta tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua strategiaa vastaavan alueellisen riskinhallintastrategian. EFCA koordinoi ja toteuttaa alueellisen riskinhallintastrategian yhteiskäyttösuunnitelman avulla.

7 artikla Tavoitevertailuarvot 1. Kalastusalusten tarkastuksissa käytettävät tavoitevertailuarvot esitetään tämän päätöksen liitteissä I–V olevassa 4 kohdassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1224/2009 liitteessä I olevassa 4 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 1005/2008 9 artiklan 1 kohdassa määriteltyjen tavoitevertailuarvojen soveltamista. 2. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen jäsenvaltiot voivat myös soveltaa tämän päätöksen 3 artiklassa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi erilaisia, parempina vaatimustenmukaisuustasoina ilmaistuja tavoitevertailuarvoja EFCA:n kanssa yhteistyössä vahvistettuja yhdenmukaisia menetelmiä noudattaen edellyttäen, että a) tarve asettaa tavoitevertailuarvot parempien vaatimustenmukaisuustasojen muodossa perustellaan kalastusta tai kalastukseen liittyvää toimintaa ja täytäntöönpanoon liittyviä seikkoja koskevalla yksityiskohtaisella analyysillä; b) asianomaiset jäsenvaltiot määrittelevät valvonta- ja tarkastustoimet sekä strategian, jolla parempien vaatimustenmukaisuustasojen osalta toivotut tulokset saavutetaan; c) parempina vaatimustenmukaisuustasoina ilmaistut vertailuarvot eivät vaikuta kielteisesti yksittäisissä valvonta- ja seurantaohjelmissa määriteltyihin tavoitteisiin, ensisijaisiin kohteisiin ja riskiperusteisiin menettelyihin; d) parempina vaatimustenmukaisuustasoina ilmaistut vertailuarvot ilmoitetaan komissiolle viimeistään yhden vuoden kuluttua tämän päätöksen voimaantulosta ja sen jälkeen joka toinen vuosi, eikä komissio vastusta niitä 90 päivän kuluessa ilmoituksesta. 3. Kaikkia tavoitevertailuarvoja on arvioitava vuosittain 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen arviointikertomusten pohjalta, ja niitä on tarvittaessa tarkistettava 11 artiklan 6 kohdassa säädetyn arvioinnin yhteydessä. 4. Tässä artiklassa tarkoitetut tavoitevertailuarvot on tarvittaessa sisällytettävä yhteiskäyttösuunnitelmaan.

8 artikla Yhteistyö jäsenvaltioiden välillä ja kolmansien maiden kanssa 1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien toteuttamiseksi. 2. Tapauksen mukaan kaikkien muiden jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä asianomaisten jäsenvaltioiden ja EFCA:n kanssa yhteiskäyttösuunnitelmien tavoitteiden saavuttamiseksi. 3. Asianomaiset jäsenvaltiot ja EFCA voivat tehdä yhteistyötä kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien toteuttamiseksi.

9 artikla Yhteiset tarkastukset ja valvontatoimet 1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on kansallisten kalastuksenvalvontajärjestelmiensä tehokkuuden ja vaikuttavuuden lisäämiseksi toteutettava tarvittaessa yhteisiä tarkastus- ja valvontatoimia alueellaan ja lainkäyttövaltaansa kuuluvilla vesillä ja tapauksen mukaan kansainvälisillä vesillä. Tapauksen mukaan kyseiset toimet on toteutettava asetuksen (EY) N:o 768/2005 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yhteiskäyttösuunnitelmien puitteissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1224/2009 5 artiklan 1 kohdan soveltamista. 2. Yhteisten tarkastus- ja valvontatoimien toteuttamiseksi kunkin asianomaisen jäsenvaltion on a) varmistettava, että muiden asianomaisten jäsenvaltioiden virkamiehet ja unionin tarkastajat kutsutaan mukaan yhteisiin tarkastus- ja valvontatoimiin; b) vahvistettava yhteiset toimintamenettelyt, joita sovelletaan sen valvonta-aluksiin; c) käytettävä tarkastusten yhteydessä EFCA:n yhteiskäyttösuunnitelman puitteissa hyväksymiä vakiomenettelyjä; d) nimettävä tarvittaessa asetuksen (EY) N:o 1224/2009 80 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut yhteystahot. 3. Asianomaisten jäsenvaltioiden virkamiehet ja unionin tarkastajat voivat osallistua yhteisiin tarkastus- ja valvontatoimiin.

10 artikla Tietojenvaihto 1. Yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien toteuttamista varten kunkin asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava yksittäisissä valvonta- ja seurantaohjelmissa tarkoitettua kalastusta ja kalastukseen liittyvää toimintaa koskevien tietojen vaihto sähköisesti muiden asianomaisten jäsenvaltioiden ja EFCA:n kanssa. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tietojenvaihdon on oltava asetuksen (EY) N:o 1224/2009 111 artiklan ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 404/2011 118 artiklan ja liitteen XII mukaista. 2. Edellä olevan 1 kohdan nojalla vaihdettuihin tietoihin voi sisältyä henkilötietoja. EFCA ja jäsenvaltiot voivat käsitellä henkilötietoja, joihin niillä on 1 kohdan nojalla pääsy, täyttääkseen niille yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien mukaisesti kuuluvat tehtävät ja velvoitteet. EFCA:n ja jäsenvaltioiden on toteutettava henkilötietojen asianmukaisen suojan varmistamiseksi toimenpiteitä asetuksen (EU) 2016/679 5 artiklan ja asetuksen (EU) 2018/1725 4 artiklan mukaisesti. 3. Edellä olevan 1 kohdan nojalla vaihdettuihin tietoihin sisältyviä henkilötietoja ei saa säilyttää kymmentä vuotta pidempään, paitsi jos kyseisiä henkilötietoja tarvitaan mahdollistamaan rikkomuksen, tarkastuksen tai oikeudellisen tai hallinnollisen menettelyn jatkotoimet. Tällaisessa tapauksessa henkilötietoja voidaan säilyttää 20 vuotta. Jos 1 kohdan nojalla vaihdettuihin tietoihin sisältyviä henkilötietoja säilytetään pidempään, niistä on poistettava tunnistamisen mahdollistavat tiedot. 4. Edellä olevan 1 kohdan nojalla vaihdettuihin tietoihin sisältyviä henkilötietoja saa 3 kohdasta poiketen säilyttää 3 kohdassa vahvistettuja ajanjaksoja pidempään ainoastaan asetuksen (EU) 2016/679 89 artiklan mukaisesti tieteellisessä tutkimustarkoituksessa ja tieteellisten lausuntojen antamista varten. 5. Jäsenvaltioiden on käsiteltävä tämän päätöksen nojalla kerättyjä henkilötietoja asetuksen (EU) 2016/679 4 artiklan 7 kohdan mukaisesti. 6. EFCA:n ja jäsenvaltioiden viranomaisten on varmistettava tämän päätöksen nojalla tapahtuvan henkilötietojen käsittelyn turvallisuus. EFCA:n ja jäsenvaltioiden viranomaisten on tehtävä yhteistyötä turvallisuuteen liittyvissä tehtävissä. 7. EFCA:n ja jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä tämän päätöksen nojalla saatujen tietojen luottamuksellisuuden suojaamiseksi asianmukaisella tavalla asetuksen (EY) N:o 1224/2009 113 artiklan mukaisesti.

11 artikla Tiedot ja arviointi 1. Kunkin jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle ja EFCA:lle viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä maaliskuuta kertomus yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien puitteissa edellisenä kalenterivuotena toteutetuista valvonta- ja tarkastustoimista. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun kertomukseen on sisällyttävä vähintään liitteessä VI luetellut tiedot. 3. Liitteessä VI olevassa IV kohdassa tarkoitetut tiedot on edelleen lueteltava, ja ne on päivitettävä kussakin kertomuksessa, kunnes toimi on asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti saatettu päätökseen. Jollei vakavan rikkomuksen havaitsemisen johdosta toteuteta toimia, asiasta on annettava selitys. 4. Liitteessä I tarkoitettujen kalastusten osalta liitteessä VI olevassa IV kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava komissiolle ja EFCA:lle sähköisesti viimeistään 15 päivänä syyskuuta ja päivitettävä viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä maaliskuuta. 5. EFCA ottaa tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut kertomukset huomioon arvioidessaan vuosittain yhteiskäyttösuunnitelman tehokkuutta asetuksen (EY) N:o 768/2005 14 artiklan mukaisesti. 6. Komissio kutsuu vähintään kahden vuoden välein koolle kalastus- ja vesiviljelyalan komitean arvioimaan yksittäisten valvonta- ja seurantaohjelmien toteutusta ja niiden tarkoituksenmukaisuutta ja vaikuttavuutta sekä niiden kokonaisvaikutusta siihen, miten kalastusalukset ja toimijat noudattavat sääntöjä.

12 artikla Kumoaminen ja siirtymäaika Kumotaan täytäntöönpanopäätökset 2012/807/EU, 2013/328/EU, 2013/305/EU ja 2014/156/EU, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan toisen kohdan soveltamista. Täytäntöönpanopäätöksiä 2012/807/EU, 2013/328/EU, 2013/305/EU ja 2014/156/EU sovelletaan kuitenkin edelleen jäsenvaltioiden vuonna 2019 toimittamiin kertomuksiin, jotka koskevat vuonna 2018 toteutettuja valvonta- ja tarkastustoimia.

13 artikla Voimaantulo Tämä päätös tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2019.

Tehty Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 2018. Komission puolesta Puheenjohtaja Jean-Claude JUNCKER

(1) EUVL L 343, 22.12.2009, s. 1.

(2) COM(2017) 192 final, http://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/?uri=COM:2017:192:FIN.

(3) Komission täytäntöönpanopäätös 2012/807/EU, annettu 19 päivänä joulukuuta 2012, pelagisten lajien kalastuksen yksittäisestä valvonta- ja seurantaohjelmasta Koillis-Atlantin läntisillä vesillä (EUVL L 350, 20.12.2012, s. 99).

(4) Komission täytäntöönpanopäätös 2013/328/EU, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2013, Kattegatin, Pohjanmeren, Skagerrakin, Englannin kanaalin itäosan, Skotlannin länsipuolisten vesien ja Irlanninmeren turska-, punakampela- ja merianturakantoja koskevasta yksittäisestä valvonta- ja tarkastusohjelmasta (EUVL L 175, 27.6.2013, s. 61).

(5) Komission täytäntöönpanopäätös 2013/305/EU, annettu 21 päivänä kesäkuuta 2013, turska-, silakka-, lohi- ja kilohailikantojen kalastuksen yksittäisestä valvonta- ja seurantaohjelmasta Itämerellä (EUVL L 170, 22.6.2013, s. 66).

(6) Komission täytäntöönpanopäätös 2014/156/EU, annettu 19 päivänä maaliskuuta 2014, Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakantojen kalastusta, Välimeren miekkakalakantojen kalastusta ja pohjoisen Adrianmeren sardiini- ja sardellikantojen kalastusta koskevasta yksittäisestä valvonta- ja tarkastusohjelmasta (EUVL L 85, 21.3.2014, s. 15).

(7) Neuvoston asetus (EY) N:o 768/2005, annettu 26 päivänä huhtikuuta 2005, yhteisön kalastuksenvalvontaviraston perustamisesta ja yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta (EUVL L 128, 21.5.2005, s. 1).

(8) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta (yleinen tietosuoja-asetus) (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 1).

(9) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/1725, annettu 23 päivänä lokakuuta 2018, luonnollisten henkilöiden suojelusta unionin toimielinten, elinten ja laitosten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta sekä asetuksen (EY) N:o 45/2001 ja päätöksen N:o 1247/2002/EY kumoamisesta (EUVL L 295, 21.11.2018, s. 39).

(10) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/680, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 89).

(11) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1380/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta (EUVL L 354, 28.12.2013, s. 22).

(12) Neuvoston asetus (EY) N:o 1005/2008, annettu 29 päivänä syyskuuta 2008, laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemistä, estämistä ja poistamista koskevasta yhteisön järjestelmästä, asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1936/2001 ja (EY) N:o 601/2004 muuttamisesta sekä asetusten (EY) N:o 1093/94 ja (EY) N:o 1447/1999 kumoamisesta (EUVL L 286, 29.10.2008, s. 1).

(13) Neuvoston asetus (EY) N:o 850/98, annettu 30 päivänä maaliskuuta 1998, kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla (EYVL L 125, 27.4.1998, s. 1).

(14) Komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 404/2011, annettu 8 päivänä huhtikuuta 2011, yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EUVL L 112, 30.4.2011, s. 1).