Neuvoston päätöslauselma, annettu 17. marraskuuta 2003, pääsyn kieltämisestä jäsenvaltioissa kentille, joilla pelataan kansainvälisiä jalkapallo-otteluita



Virallinen lehti nro C 281 , 22/11/2003 s. 0001 - 0002



Neuvoston päätöslauselma, annettu 17. marraskuuta 2003, pääsyn kieltämisestä jäsenvaltioissa kentille, joilla pelataan kansainvälisiä jalkapallo-otteluita (2003/C 281/01) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka muistuttaa mieliin 25 päivänä huhtikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/348/YOS turvallisuudesta kansainvälisten jalkapallo-ottelujen yhteydessä(1), ottaa huomioon 9 päivänä kesäkuuta 1997(2) ja 6 päivänä joulukuuta 2001(3) annetut neuvoston päätöslauselmat jalkapallohuliganismin ehkäisemisestä ja hillitsemisestä, sekä katsoo seuraavaa: - Unionin tavoitteena on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklan mukaisesti antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella kehittämällä jäsenvaltioiden yhteistä toimintaa poliisiyhteistyössä. - On yhä enemmän sellaisia henkilöitä, jotka säännöllisesti matkustavat ympäri Eurooppaa joko itsenäisesti tai järjestetyillä matkoilla muissa maissa järjestettäviin jalkapallo-otteluihin tai urheilukilpailuihin. - Joissakin tapauksissa oman joukkueen kannattaminen on muuttunut häiriköinniksi ja väkivallanteoiksi, jotka estävät urheilutapahtumien vapaan ja rauhallisen seuraamisen, mikä on erityisen selvästi tuonut esiin tarpeen vahvistaa Euroopan unionia vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuvana alueena. - Jäsenvaltiot ovat viime vuosina kehittäneet koordinoituja poliisitoimia, joita sovelletaan kansainvälisesti merkittävien urheilutapahtumien aikana. Tällaiset toimet ovat osoittautuneet tehokkaiksi, ja niiden perusteella voidaan todeta, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden poliisiviranomaisten yhteistyö yleisen järjestyksen turvaamiseksi kansainvälisten tai kansainvälisesti merkittävien jalkapallo-otteluiden aikana on hyvin järjestettyä. - Kannattajia, heidän liikkumistaan muiden maiden kautta tai muihin maihin sekä heidän mahdollista väkivaltaisuuttaan koskevien tietojen vaihto Euroopan maiden välillä on nykyään järjestelmällistä ja nopeaa. Joissakin tapauksissa yhteistyön tehoa lisää poliisiviranomaisten lähettäminen seuraamaan kannattajien matkustamista siihen maahan, jossa kansainvälisiä otteluja järjestetään, jolloin he voivat voimassa olevien sopimusten ja käytäntöjen mukaisesti toimittaa tarvittavia tietoja paikallisille viranomaisille. - Kansainväliset asiantuntijakokoukset ovat olleet hyödyllisiä ja antaneet mahdollisuuden kokemusten vaihtoon, ja tämä on helpottanut eri maiden oloihin sopivien strategioiden luomista järjestyksen valvomiseksi sekä kaikille maille yhteisten vähimmäisnormien laatimista ennaltaehkäiseviä toimia varten. - Tämän Euroopan tasolla saavutetun kokemuksen ansiosta tärkeimpien urheilutapahtumien, kuten olympiakisojen sekä jalkapallon Euroopan- ja maailmanmestaruuskilpailujen, turvallisuusjärjestelyissä on voitu käyttää pohjana aiemmissa tapahtumissa kokeiltuja malleja, joita on kehitetty myöhemmän kokemuksen pohjalta. - Vuonna 1999 asiaa koskevat ohjeet koottiin yhteen, määriteltiin ja ajantasaistettiin käsikirjan muodossa, ja ensisijaisena tavoitteena oli alan jo käynnissä olevan yhteistyön kodifiointi yhdeksi asiakirjaksi. - Käsikirjaa ajantasaistettiin ja täydennettiin 6 päivänä joulukuuta 2001 annetulla päätöslauselmalla, ja se sisältää nyt määräyksiä, jotka koskevat poliisiyhteistyön muotoja, turvajärjestelyjä koskevia vähimmäisvaatimuksia, poliisin ja tiedotusvälineiden suhteita, yhteistyötä kannattajien valvojien eli järjestysmiesten sekä tapahtumien järjestäjien kanssa, stadioneille päästämisessä noudatettavaa käytäntöä sekä lippujen myyntiä. - Neuvoston päätöksellä 2002/348/YOS säädetään jalkapallokannattajien väkivaltaa koskevien tietojen vaihtamiseksi kansallisten virastojen perustamisesta kaikkiin jäsenvaltioihin eli kansallisista erityiselimistä, joiden tehtävät ja tarkoitus määritellään päätöksessä. - Kansallisten ja kansainvälisten jalkapallo-ottelujen tehokas hallinta edellyttää kokonaisvaltaista lähestymistapaa kaikilta jalkapallotapahtumaan osallistuvilta tahoilta, ja siksi on suositeltavaa, että poliisiviranomaiset, järjestäjät ja urheilujärjestöt toimivat hyvässä yhteistyössä. - Saavutetun edistymisen ja tulosten on rohkaistava uusien tavoitteiden asettamiseen, jotta alan poliisiyhteistyötä voitaisiin entisestään tehostaa. - Joidenkin jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä säädetty väkivallantekoihin syyllistyneitä henkilöitä koskeva pääsykielto stadioneille, joilla pelataan jalkapallo-otteluja, on osoittautunut erityisen tehokkaaksi. - Kansallisten asiantuntijoiden tapaamisissa on myös käsitelty perusteellisesti mahdollisuutta luoda vastaava järjestelmä Euroopan tasolla. - Järjestäjien noudattamilla pääsylippujen myyntijärjestelyillä voidaan myös tehokkaasti edistää jalkapallo-ottelujen turvallisuutta pyrkimällä erityisesti sijoittamaan kilpailevien joukkueiden kannattajat erilleen toisistaan, estämään liian suuret katsojamäärät ja pitämään katsojien liikkuminen hallinnassa sekä panemaan täytäntöön toimivaltaisten viranomaisten tai urheilujärjestöjen antamat stadioneille pääsyä koskevat kiellot, ANTAA TÄMÄN PÄÄTÖSLAUSELMAN: 1. Jäsenvaltioita pyydetään tarkastelemaan mahdollisuutta ottaa käyttöön säännökset, joiden nojalla voidaan kieltää väkivallantekoihin jalkapallo-otteluissa aiemmin syyllistyneiltä henkilöiltä pääsy stadioneille, joilla järjestetään jalkapallo-otteluja. 2. Pääsykieltoa koskevien määräysten noudattamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi lisäksi säädettävä seuraamuksista niiden noudattamatta jättämisestä. 3. Jokaista jäsenvaltiota, jolla on voimassa 1 kohdassa tarkoitettuja pääsykieltoja, pyydetään lisäksi harkitsemaan mahdollisuutta toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, jotta kansallisesti annetut pääsykieltoa koskevat määräykset voidaan laajentaa koskemaan myös tiettyjä muissa jäsenvaltioissa järjestettäviä jalkapallo-otteluja ja jotta otetaan huomioon muiden jäsenvaltioiden antamat määräykset. 4. Jos jäsenvaltiossa on urheilujärjestöjen asettamia pääsykieltoja, jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia pyydetään tarvittaessa ottamaan yhteyttä asianomaisiin urheilujärjestöihin sen tarkastelemiseksi, voitaisiinko kansallisesti annettuja pääsykieltoja soveltaa myös muissa valtioissa järjestettäviin jalkapallo-otteluihin. Tarvittaessa jäsenvaltiot pyytävät urheilujärjestöjä vaihtamaan tietoja keskenään. 5. Kohdissa 1-4 esitetty huomioon ottaen yksityiskohtaiset tiedot kansallisesti annettuja pääsykieltoja koskevista määräyksistä olisi toimitettava maihin, joissa kansainvälisesti merkittäviä jalkapallo-otteluja järjestetään, päätöksellä 2002/348/YOS perustettujen kansallisten tietopisteiden kautta päätöksen 3, 4 ja 5 artiklassa säädetyllä tavalla. 6. Tämän päätöslauselman ei ole katsottava miltään osin poikkeavan siitä periaatteesta, että henkilötietojen vaihdossa on noudatettava sovellettavaa kansallista ja kansainvälistä lainsäädäntöä ottaen huomioon periaatteet, jotka on esitetty 28 päivänä tammikuuta 1981 yksilöiden suojelusta henkilötietojen automaattisessa tietojenkäsittelyssä tehdyssä Euroopan neuvoston yleissopimuksessa n:o 108, ja soveltuvin osin henkilötietojen käytön sääntelemisestä poliisialalla 17 päivänä syyskuuta 1987 annetussa Euroopan neuvoston ministerikomitean suosituksessa R (87) 15 esitetyt periaatteet. 7. Kansainvälisesti merkittävän jalkapallo-ottelun järjestävän jäsenvaltion olisi käytettävä 5 kohdan nojalla saatuja tietoja henkilöistä, joita koskee toisessa maassa määrätty pääsykielto, yksinomaan kieltääkseen heiltä pääsyn stadionille, jolla otteluita pelataan, mikäli kieltäminen on kansallisen lainsäädännön mukaan mahdollista, tai toteuttaakseen muita asianmukaisia toimenpiteitä yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi. Henkilötietoja pitäisi saada käyttää ja säilyttää ainoastaan niitä jalkapallo-otteluja varten, joita varten tiedot on toimitettu. 8. Jäsenvaltioita, joissa kansainvälisesti merkittäviä jalkapallo-otteluja järjestetään, pyydetään pitämään huoli siitä, että niiden poliisiviranomaiset luovat tarpeelliset yhteydet tapahtuman järjestäjiin sekä toimivaltaisiin viranomaisiin tai asianosaisiin urheilujärjestöihin tämän päätöslauselman mukaisen koordinoidun yhteistyön aikaansaamiseksi näiden kunkin toimivallan mukaisesti. (1) EYVL L 121, 8.5.2002, s. 1. (2) EYVL C 193, 24.6.1997, s. 1. (3) EYVL C 22, 24.1.2002, s. 1.