Komission päätös,

tehty 16 päivänä toukokuuta 2000,

tukiohjelmasta, jonka Saksa aikoo toteuttaa yritysten perustajien hyväksi

(tiedoksiannettu numerolla K(2000) 1402)

(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2001/180/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1),

sekä katsoo seuraavaa:

I MENETTELY

(1) Saksa ilmoitti komissiolle 9 päivänä elokuuta 1996 päivätyllä ja 14 päivänä elokuuta 1996 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti ehdotuksen Saksan tuloverolain (Einkommensteuergesetz, EStG) 7 g §:n 7 momentiksi, joka mahdollistaisi verovapaat investointivaraukset. Komissio pyysi 10 päivänä syyskuuta 1996 päivätyllä kirjeellä lisätietoja, jotka Saksa toimitti 10 päivänä maaliskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä. Komissio pyysi edelleen lisätietoja kirjeillä, jotka oli päivätty 11 päivänä huhtikuuta 1997 ja 8 päivänä elokuuta 1997 ja joihin vastattiin kirjeitse 24 päivänä kesäkuuta ja 11 päivänä syyskuuta 1997. Kirjeitse 11 päivänä marraskuuta 1997 esitetyistä kysymyksistä keskusteltiin Bonnissa 16 päivänä tammikuuta 1998 Saksan ja komission yksiköiden edustajien välisessä kokouksessa. Lisäksi Saksan viranomaiset toimittivat vastauksia näihin kysymyksiin 4 päivänä maaliskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Kyseisessä kokouksessa saatujen tietojen perusteella komissio kirjasi asian ilmoittamatta jätetyksi tueksi. Saksan viranomaiset toimittivat lisätietoja säännöksen voimaantulosta ja herkkien alojen kohtelusta 22 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Komissiolle toimitettiin näitä aloja koskevat kattavat liitteet 29 päivänä kesäkuuta ja 1 päivänä heinäkuuta 1998.

(2) Komissio ilmoitti Saksalle 17 päivänä elokuuta 1998 päivätyllä kirjeellä päätöksestään julistaa kyseinen tuki yhteismarkkinoille soveltuvaksi siltä osin kuin säännös kuuluu pienten ja keskisuurten yritysten valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen(2) soveltamisalaan (pk-yrityksiä koskevat suuntaviivat) ja aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely herkkien alojen osalta.

(3) Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3). Komissio on kehottanut muita asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä tuesta.

(4) Komissio ei ole saanut huomautuksia muilta asianomaisilta.

(5) Saksa pyysi 25 päivänä elokuuta 1998 päivätyllä kirjeellä komissiota vahvistamaan herkkiä aloja koskevan luettelon oikeellisuuden, jotta se voidaan toimittaa Saksan veroviranomaisille. Komissio vastasi tähän pyyntöön 7 päivänä joulukuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Saksa toimitti 17 päivänä tammikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä 22 päivänä joulukuuta 1999 annetun lain verosäännösten oikaisemisesta ("Gesetz zur Bereinigung von steuerlichen Vorschriften")(4).

II TOIMENPITEEN KUVAUS

1 Tuloverolain 7 g §:n 7 momentin kuvaus

(6) Ilmoitetulla toimenpiteellä pyritään helpottamaan yritysten perustajien tulevien investointien rahoitusta niiden erityisen korkeisiin investointitarpeisiin vastaamiseksi.

(7) Sillä laajennetaan komission 14 päivänä heinäkuuta 1993 hyväksymää toimenpidettä, jonka ansiosta yritykset voivat tietyin edellytyksin vähentää tulevia investointeja varten suunnatut varat verotettavasta voitostaan.

(8) Investoinnit on tällöin tehtävä käyttöomaisuuteen kuuluviin uusiin tuotantohyödykkeisiin. Investointi on toteutettava kahden vuoden kuluessa varauksen tekemisestä, eikä varaus saa ylittää 50:tä prosenttia investointisummasta tai 300000:ta Saksan markkaa (150000:ta euroa). Sinä vuonna, jolloin varaus tehdään, yrityksen verotettava voitto pienenee. Jos investointi toteutetaan, varaus lisätään jälleen verotettavaan voittoon ja siitä tehdään tavanomaiset nopeutetut poistot. Jos suunniteltua investointia ei toteuteta kahden vuoden kuluessa, varaus puretaan ja lisätään verotettavaan voittoon siten, että siihen lisätään markkinakorot kahden vuoden ajalta.

(9) Tuloverolain 7 g §:n 7 momentilla laajennetaan tätä yritysten perustajilla olevaa mahdollisuutta monessa suhteessa:

a) määräaikaa, jolloin varausta voidaan ylläpitää, pidennetään kahdesta neljään vuoteen;

b) varauksen enimmäismäärää korotetaan kaksinkertaiseksi eli 600000 Saksan markkaan (300000 euroa);

c) vaikka suunniteltua investointia ei toteuteta, ei varausta tulouteta.

2 17 päivänä elokuuta 1998 tehty komission päätös

(10) Komissio julisti 17 päivänä elokuuta 1998 tekemässään päätöksessä ilmoitetun tukiohjelman yhteismarkkinoille soveltuvaksi siltä osin kuin se kuuluu pk-yrityksiä koskevien suuntaviivojen soveltamisalaan.

(11) Tuloverolain 7 g §:n 7 momentti on nimittäin muotoiltu siten, että tukiohjelmasta voivat hyötyä ainoastaan yhteisön suuntaviivoissa määritellyt pienet ja keskisuuret yritykset. Saksa oli osoittanut, että tuloverolain 7 g §:n 7 momentin mukaisen tukiohjelman tuensaajat, tuki-intensiteetti, tukikelpoiset kustannukset ja kumuloitumissäännöt ovat sopusoinnussa pk-yrityksiä koskevien yhteisön suuntaviivojen kanssa.

(12) Ohjelman muiden, herkillä aloilla sovellettavien osien osalta komissio päätti aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn.

(13) Komissio epäili vakavasti suunnitellun tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan nojalla siltä osin kuin säännöstä sovelletaan pk-yrityksiä koskevien yhteisön suuntaviivojen soveltamisalan ulkopuolella, toisin sanoen herkillä aloilla. Epäilyjä herätti se, voidaanko Saksan valitsemalla menettelyllä todella varmistaa, että herkillä aloilla voimassa olevia erityissääntöjä sovelletaan ja säännös soveltuu siten yhteismarkkinoille.

(14) Komissio perusteli epäilyjään seuraavasti:

Komissio vetosi ensinnäkin siihen, että niin sanottuun veroviranomaiskäytäntöön liittyy sen mielestä huomattavia oikeudellisia epävarmuustekijöitä, jotka voitaisiin poistaa rajaamalla säännöksen soveltamisalaa lain avulla, joskin Saksan viranomaiset olivat todenneet(5), että niin sanotulla veroviranomaiskäytännöllä varmistetaan, että kaikkialla Saksassa toimivia veroviranomaisia kehotetaan menettelemään samalla tavoin, vaikka käytäntö ei poistakaan yksittäisiä puutteita.

Komissio vetosi lisäksi jäsenvaltioiden antamien vakuutusten merkityksen rajoittamiseen tukeen välittömästi oikeuttavan parlamentin säätämän lain soveltamisalalla: Komissio luottaa valtiontukien alalla periaatteessa jäsenvaltioiden antamiin vakuutuksiin siitä, että yhteisön valtiontukilainsäädännöstä aiheutuvia velvoitteita noudatetaan. Jos sen sijaan kansallinen laki on ristiriidassa yhteisön lainsäädännön kanssa, ja sen mukaan tuensaajalla on oikeus tukeen suoraan lain perusteella eikä valtiolla ei ole asiassa harkintavaltaa, komissio katsoo, että kyseisiä kansallisia lakeja on tällöin mukautettava.

Lopuksi komissio totesi, että jäsenvaltio ei voi vapautua sille kuuluvasta velvoitteesta mukauttaa kansallista lainsäädäntöään yhteisön lainsäädäntöön pelkästään vetoamalla yhteisön lainsäädännön ensisijaisuusperiaatteeseen, jolle Saksan näkemys perustuu. Komissio perusteli kantaansa seuraavasti: Sen mielestä ei ole varmaa, että saksalainen tuomioistuin vahvistaisi veroviranomaiskäytännön. Ei ole varmaa, että yrityksen tekemä kanne hylättäisiin, jos yritys tällä tavoin pyrkisi saamaan tukea jollakin herkällä alalla, jolla tukijärjestelyä ei yhteisön lainsäädännön nojalla voi soveltaa. Jos yritys vetoaa sille suoraan lain nojalla kuuluvaan oikeuteen, voitaisiin tämän lain vastaista hallinnollista määräystä pitää ensisijaisena vain vetoamalla siihen, että sillä pannaan täytäntöön ylempitasoista yhteisön lainsäädäntöä, joka syrjäyttää kansallisen lainsäädännön. Tämä puolestaan johtaisi siihen, että kansallisesta laista johtuvia oikeuksia ei olisi mahdollista toteuttaa. On epätodennäköistä, että valtio voittaisi oikeudessa asian, jossa vedotaan parlamentin säätämästä laista poikkeavaan hallinnolliseen määräykseen. Yhteisön lainsäädännön ensisijaisuusperiaatteen nojalla on mahdollista vedota suoraan yhteisön lainsäädäntöön, jos kansallinen lainsäädäntö on ristiriidassa sen kanssa. Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan voi vedota tähän seikkaan selittäessään sitä, miksi niiden lainsäädäntö ei noudata yhteisön lainsäädäntöä. Liittohallituksen valitsemaan menettelyyn liittyy huomattavia oikeudellisia epävarmuustekijöitä. Oikeussubjektien kannalta tämä käytäntö on epäselvä ja sen seuraukset ennalta arvaamattomia.

(15) Tämän vuoksi komissio katsoi Saksasta poiketen, että oikeuksia rajoittavalla lakisäännöksellä, eli rajaamalla herkät alat lain soveltamisalan ulkopuolelle, päästään "veroviranomaiskäytäntöä" suurempaan oikeusvarmuuteen.

III SAKSAN HUOMAUTUKSET

(16) Saksa pyysi 25 päivänä elokuuta 1998 päivätyllä kirjeellä komissiota vahvistamaan herkkiä aloja koskevan luettelon oikeellisuuden, jotta se voidaan toimittaa Saksan veroviranomaisille. Komissio vastasi tähän pyyntöön 7 päivänä joulukuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Tämän jälkeen Saksa lähetti osavaltioiden ylimmille veroviranomaisille kirjeen, jossa näille lähetettiin luettelo herkistä aloista ja lisäksi ilmoitettiin, että varausten tekemistä tuloverolain 7 g §:n 7 momentin nojalla koskevia hakemuksia voidaan nyt käsitellä, kunhan ne eivät koske herkkiä aloja.

(17) Saksa toimitti 17 päivänä tammikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä 22 päivänä joulukuuta 1999 annetun lain verosäännösten oikaisemisesta (Gesetz zur Bereinigung von steuerlichen vorschriften)(6). Kyseisen lain 1 §:n 6 momentissa tuloverolain 7 g §:ään lisätään seuraava 8 momentti:

"8. 7 momenttia sovelletaan ainoastaan silloin, kun tukikelpoisuutta ei ole suljettu pois herkillä aloilla. Herkkiä aloja ovat seuraavat:

1. rauta- ja terästeollisuus (komission päätös N:o 2496/96/EHTY, tehty 18 päivänä joulukuuta 1996, yhteisön säännöistä valtion tuesta terästeollisuudelle, EYVL L 338, s. 42, ja 1 päivänä joulukuuta 1988 annetut tiettyjä EHTY:n perustamissopimuksen ulkopuolisia teräsaloja koskevat puitesäännöt, EYVL C 320, s. 3),

2. laivanrakennus (neuvoston direktiivi N:o 90/684/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1990, laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta, EYVL L 380, s. 27, ja neuvoston asetus (EY) N:o 1540/98, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1998, laivanrakennusteollisuudelle myönnettävän tuen uusien sääntöjen vahvistamisesta, EYVL L 202, s. 1),

3. moottoriajoneuvoteollisuus (moottoriajoneuvoalan valtiontukia koskeva yhteisön puitesääntö, EYVL C 279, 15.9.1997, s. 1),

4. synteettikuituteollisuus (synteettikuituteollisuudelle myönnettävää tukea koskeva säännöstö, EYVL C 94, 30.3.1996, s. 11, ja EYVL C 24, 29.1.1999, s. 18),

5. maatalous (maataloustuotteiden jalostus ja kauppa) (maataloustuotteiden jalostamiseen ja kaupan investointeihin liittyviä valtion tukia koskevat suuntaviivat, EYVL C 29, 2.2.1996, s. 4, komission päätös 94/173/ETY, tehty 22 päivänä maaliskuuta 1994, maa- ja metsätaloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamista koskevien investointien valintaperusteista sekä päätöksen 90/342/ETY kumoamisesta, EYVL L 79, s. 29, ja neuvoston asetus (EY) N:o 950/97, annettu 20 päivänä toukokuuta 1997, maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta, EYVL L 142, s. 1),

6. kalastus- ja vesiviljely (päälinjat kalastus- ja vesiviljelyalan valtion tukien tutkimiseksi, EYVL C 100, 27.3.1997, s. 12),

7. liikenne (neuvoston asetus (ETY) N:o 1107/70, annettu 4 päivänä kesäkuuta 1970, tuen myöntämisestä rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteeseen, EYVL L 130, s. 1, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 543/97, EYVL L 84, s. 6, yhteisön suuntaviivat meriliikenteen valtiontuelle, EYVL C 205, 5.7.1997, s. 5, ja yhteisön suuntaviivat EY:n perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan sekä ETA-sopimuksen 61 artiklan soveltamisesta ilmailualan valtiontukiin, EYVL C 350, 10.12.1994, s. 5),

8. kivihiiliteollisuus (komission päätös N:o 3632/93/EHTY, tehty 28 päivänä joulukuuta 1993, jäsenvaltioiden kivihiiliteollisuuden hyväksi toteuttamia toimia, koskevasta yhteison järjestelmästä, EYVL L 329, s. 12).

Tukikelpoisuuden laajuus ilmenee 2 kohdassa mainituista säädöksistä."

(18) Tämä säännös tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 2000.

IV KOMISSION ARVIOINTI TUESTA

(19) Arvioituaan tuloverolain 7 g §:n 8 momentin komissio päättelee, että herkkien alojen luettelo vastaa komission kirjettä ja on paikkansa pitävä.

(20) Maatalouden osalta komissio toteaa, että mainitut asiakirjat on korvattu Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 1 päivänä tammikuuta 2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1257/1999(7) ja yhteisön suuntaviivoilla maatalousalan valtiontuesta(8).

(21) Elokuun 17 päivänä 1998 tehdyn komission päätöksen taustalla olleet toimenpiteen yhteismarkkinoille soveltumista koskevat epäilyt, jotka johtivat muodollisen tutkintamenettelyn aloittamiseen siltä osin kuin tukitoimenpide koski herkkiä aloja, poistuivat kyseisen lainkohdan antamisen myötä. Nykyisin oikeussubjektit pystyvät nimittäin suoraan lain perusteella päättelemään, onko niillä yhteisön lainsäädännön mukaisesti oikeus tuloverolain 7 g §:n 7 momentissa myönnettyyn verohelpotukseen. Näin poistuvat edellä kuvailtuun veroviranomaiskäytäntöön liittyvät komission epäilyt pienemmästä oikeusvarmuudesta.

(22) Tämä pitää paikkansa ainakin tuloverolain 7 g §:n 8 momentin voimaantulosta eli 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen. Asiassa ei ollut tarvetta tehdä päätöstä tuloverolain 7 g §:n 7 momentin voimaantulon ja 7 g §:n 8 momentilla tehdyn lisäyksen voimaantulon välisen ajanjakson osalta. Komissio oli tosin päättänyt kirjata asian ilmoittamatta jätetyksi tueksi, koska sen mielestä kyseessä oli välittömästi sovellettava verolaki, jonka julkaisemista virallisessa lehdessä ilman lakiin sisältyvää varausta on pidettävä EY:n perustamissopimuksen 88 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltion velvollisuuksien noudattamatta jättämisenä(9). Komissiolla ei kuitenkaan ole viitteitä siitä, että niin sanotuilla herkillä aloilla toimivat yritykset olisivat todella hyötyneet investointivarauksista tuloverolain 7 g §:n 7 momentin voimaantulon ja 7 g §:n 8 momentilla tehdyn lisäyksen voimaantulon välisenä ajanjaksona. Sen vuoksi ei myöskään ole tarpeen tutkia, onko kyseisen ajanjakson aikana myönnetty sääntöjenvastaisesti tukia 7 g §:n 7 momentin nojalla, eikä vaatia takaisin sääntöjenvastaisesti maksettuja tukia.

V PÄÄTELMÄ

(23) Kun Saksan liittotasavalta antoi tuloverolain 7 g §:n 8 momentin ja näin ollen jätti lain avulla herkät alat tuloverolain 7 g §:n 7 momentissa säädetyn tuen ulkopuolelle, poistuivat epäilyt, joiden perusteella komissio oli aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn tuloverolain 7 g §:n 7 momenttiin sisältyvän yritysten perustajille myönnettävän investointivarauksen osalta. Sen vuoksi muodollinen tutkintamenettely olisi lopetettava,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Saksan tuloverolain 7 g §:n 7 momenttiin sisältyvää tukiohjelmaa yritysten perustajien hyväksi koskeva menettely C 56/98 lopetetaan.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.

Tehty Brysselissä 16 päivänä toukokuuta 2000.

Komission puolesta

Mario Monti

Komission jäsen

(1) EYVL C 334, 31.10.1998, s. 6.

(2) EYVL C 213, 23.7.1996, s. 4.

(3) Ks. alaviite 1.

(4) BGB1. nide I, 29.12.1999, s. 2601.

(5) Saksan kannasta säännöksen soveltamiseen herkillä aloilla ks. alaviite 1, 2.6 kohta.

(6) Ks. alaviite 4.

(7) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80.

(8) EYVL C 28, 1.2.2000, s. 2.

(9) Ks. alaviitteessä 4 mainitun asiakirjan 2.7 ja 3 kohta.