KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) 2019/33,

annettu 17 päivänä lokakuuta 2018,

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 täydentämisestä viinialan alkuperänimitysten, maantieteellisten merkintöjen ja perinteisten merkintöjen suojaa koskevien hakemusten, vastaväitemenettelyn, käyttörajoitusten, tuote-eritelmien muutosten, suojan peruutuksen sekä merkintöjen ja esillepanon osalta

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1) ja erityisesti sen 109 artiklan, 114 artiklan ja 122 artiklan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Asetuksella (EU) N:o 1308/2013 kumotaan ja korvataan neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007 (2). Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 II osan II osaston I luvun 2 ja 3 jaksossa vahvistetaan alkuperänimityksiä, maantieteellisiä merkintöjä ja perinteisiä merkintöjä sekä merkintää ja esillepanoa viinialalla koskevat säännöt sekä siirretään komissiolle valta antaa asiaa koskevia delegoituja säädöksiä ja täytäntöönpanosäädöksiä. Jotta voidaan varmistaa viinimarkkinoiden moitteeton toiminta uudessa oikeudellisessa kehyksessä, on hyväksyttävä tällaisilla säädöksillä tietyt säännöt. Näillä säädöksillä olisi korvattava komission asetuksen (EY) N:o 607/2009 (3) säännökset, ja mainittu asetus olisi sen vuoksi kumottava.

(2) Asetuksen (EY) N:o 607/2009 soveltamisesta saatu kokemus on osoittanut, että nykyiset unionin tai kolmannen maan alkuperänimitysten tai maantieteellisten merkintöjen rekisteröintiä, muuttamista ja peruuttamista koskevat menettelyt voivat olla monimutkaisia, työläitä ja aikaa vieviä. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 myötä on syntynyt oikeudellisia tyhjiöitä, erityisesti tuote-eritelmien muuttamista koskevissa hakemuksissa noudatettavan menettelyn osalta. Viinialan alkuperänimityksiä ja maantieteellisiä merkintöjä koskevat menettelysäännöt eivät ole yhdenmukaisia niiden unionin oikeuden sääntöjen kanssa, joita sovelletaan laatujärjestelmiin elintarvikkeiden, tislattujen alkoholijuomien ja maustettujen viinien aloilla. Tämän vuoksi kyseisen teollis- ja tekijänoikeusluokan soveltaminen on epäyhtenäistä. Ottaen huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan 2 kohdassa vahvistettu oikeus teollis- ja tekijänoikeuksien turvaan kyseiset eroavuudet olisi poistettava. Sen vuoksi tässä asetuksessa olisi yksinkertaistettava, selkeytettävä, täydennettävä ja yhdenmukaistettava kyseisiä menettelyjä. Menettelyissä olisi otettava mahdollisimman pitkälti mallia Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1151/2012 (4), komission delegoidussa asetuksessa (EU) N:o 664/2014 (5) ja komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 668/2014 (6) vahvistetuista toimivista ja testatuista menettelyistä, joita sovelletaan maataloustuotteisiin ja elintarvikkeisiin liittyvien teollis- ja tekijänoikeuksien suojaan, ja mukautettava niitä viinialan erityispiirteiden ottamiseksi huomioon.

(3) Alkuperänimitykset ja maantieteelliset merkinnät ovat erottamattomasti sidoksissa jäsenvaltioiden alueeseen. Kansallisilla ja paikallisilla viranomaisilla on paras asiantuntemus ja tieto asiaan liittyvistä tosiseikoista. Tämä olisi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklan 3 kohdassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti otettava huomioon asianomaisissa menettelysäännöissä.

(4) Alkuperänimityksenä tai maantieteellisenä merkintänä suojattava nimi olisi rekisteröitävä ainoastaan sellaisella kielellä, jolla on ainakin historiallinen yhteys maantieteelliseen alueeseen, jolla kyseistä tuotetta tuotetaan. SAN- ja SMM-merkinnän saaneiden tuotteiden osalta olisi vahvistettava kirjoitusmerkkien käyttöä koskevat säännöt sen varmistamiseksi, että toimijat ja kuluttajat kaikissa jäsenvaltioissa pystyvät paremmin lukemaan ja ymmärtämään asianomaiset nimet.

(5) Olisi määriteltävä olosuhteet, joiden vallitessa yksittäinen tuottaja voidaan katsoa kelpoisuusvaatimukset täyttäväksi hakijaksi. Yksittäisiä tuottajia ei saisi rangaista siitä, että vallitsevat olosuhteet estävät tuottajaryhmän muodostamisen. Olisi kuitenkin selvennettävä, että muut rajatulle maantieteelliselle alueelle sijoittautuneet tuottajat voivat käyttää suojattua nimeä, jos tuote-eritelmässä vahvistetut edellytykset täyttyvät, siinäkin tapauksessa, että suojattu nimi on sama kuin hakijana olevan yksittäisen tuottajan tilan nimi tai että siihen sisältyy hakijana olevan yksittäisen tuottajan tilan nimi.

(6) Jos alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustettu viinialan tuote on tuote-eritelmän mukaisesti pakattava aina rajatulla maantieteellisellä alueella, on kyseessä tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta rajoittava tekijä. Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti tällaisia rajoituksia voidaan asettaa vain, jos ne ovat tarpeellisia ja oikeasuhtaisia laadun varmistamiseksi, tuotteen alkuperän varmentamiseksi tai valvonnan toteuttamiseksi. Sen vuoksi on tarpeen säätää, että kaikki pakkausta koskevat rajoitukset perustellaan asianmukaisesti tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden näkökulmasta.

(7) Asetuksessa (EY) N:o 607/2009 vahvistetaan joukko poikkeuksia, jotka koskevat tuotantoa rajatulla maantieteellisellä alueella. Nämä poikkeukset olisi pidettävä voimassa perinteisten tuotantomenetelmien säilyttämiseksi. Ne olisi kuvattava selvästi oikeusvarmuuden ja selkeyden takaamiseksi.

(8) Suojahakemukset tutkii jäsenvaltion kansallinen viranomainen alustavassa kansallisessa menettelyssä. Suojattujen alkuperänimitysten tapauksessa jäsenvaltioiden olisi kiinnitettävä erityistä huomiota tuotteen laadun ja ominaisuuksien sekä erityisen maantieteellisen ympäristön välisen yhteyden kuvaukseen. Suojattujen maantieteellisten merkintöjen tapauksessa jäsenvaltioiden olisi kiinnitettävä erityistä huomiota erityisten laatuominaisuuksien, maineen ja muiden ominaisuuksien sekä tuotteen maantieteellisen alkuperän välisen yhteyden kuvaukseen, rajattu alue ja tuotteen ominaisuudet huomioon ottaen. Rajatun alueen määrittelyn olisi oltava yksityiskohtainen, tarkka ja yksiselitteinen, jotta tuottajat, toimivaltaiset viranomaiset ja valvontaelimet voivat tarkistaa, suoritetaanko toimet rajatulla maantieteellisellä alueella.

(9) Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suorittama arviointi on olennainen menettelyvaihe. Jäsenvaltioilla on tietoa ja asiantuntemusta ja ne saavat käyttöönsä tietoja ja tosiseikkoja, joten niillä on parhaat mahdollisuudet arvioida, täyttääkö alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää koskeva hakemus suojan myöntämiselle asetetut vaatimukset. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi taattava, että arvioinnin tulos on luotettava ja tarkka, ja tulos olisi kirjattava todenmukaisesti yhtenäiseen asiakirjaan, jossa esitetään tiivistetysti tuote-eritelmän olennaiset kohdat. Toissijaisuusperiaate huomioon ottaen komission olisi tämän jälkeen käytävä hakemukset huolellisesti läpi sen varmistamiseksi, ettei niissä ole ilmeisiä virheitä ja että sekä unionin oikeus että hakujäsenvaltion ulkopuolisten sidosryhmien edut on otettu huomioon.

(10) Alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevien yhteisten hakemusten edistämiseksi olisi määriteltävä tietyt kyseisiin hakemuksiin liittyvien menettelyjen vaiheet.

(11) Jos jäsenvaltio katsoo, että suojahakemuksessa tarkoitettu nimi täyttää vähimmäisvaatimukset sille, että se voidaan rekisteröidä suojattuna alkuperänimityksenä tai maantieteellisenä merkintänä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 mukaisesti, sen olisi voitava myöntää kansallisella tasolla siirtymäkauden suoja siksi ajaksi, kun komissio arvioi suojahakemusta.

(12) Suojaa, muutosta tai vastaväitettä koskevien hakemusten ja peruutuspyyntöjen hallinnoinnin helpottamiseksi ja tapausten tutkimisen nopeuttamiseksi olisi vahvistettava, mitkä tiedot hakijan on toimitettava, jotta kyseiset hakemukset voidaan ottaa tutkittavaksi.

(13) Vastaväitemenettelyä olisi lyhennettävä ja parannettava. Oikeusvarmuuden takaamiseksi olisi vahvistettava määräajat eri menettelyvaiheille ja tarkennettava vastaväitteen perusteita. Siihen olisi lisättävä sovitteluvaihe, jotta osapuolet voisivat vaihtaa näkemyksiä mahdolliseen sopimukseen pääsemiseksi.

(14) Olisi annettava säännös erityisistä poikkeuksista, joiden nojalla rypäletuotteilla, jotka eivät ole tuote-eritelmän mukaisia, voidaan käyttää suojattua nimeä siirtymäkauden aikana. Väliaikaisten ongelmien ratkaisemiseksi ja sen varmistamiseksi, että kaikki tuottajat noudattavat eritelmiä pitkällä aikavälillä, jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää tietyissä tapauksissa poikkeuksia enimmillään 10 vuoden pituiseksi ajaksi.

(15) Alkuperänimityksenä tai maantieteellisenä merkintänä suojattua nimeä kantavien rypäletuotteiden tuottajat joutuvat toimimaan muuttuvilla ja haastavilla markkinoilla. Ne tarvitsevat menettelyjä, jotka mahdollistavat nopean mukautumisen markkinakysyntään, mutta nykyisellään rasitteena on pitkä ja mutkikas muutosmenettely, joka heikentää niiden kykyä reagoida nopeasti markkinoilla. Alkuperänimityksenä tai maantieteellisenä merkintänä suojattua nimeä kantavien rypäletuotteiden tuottajien olisi myös voitava ottaa huomioon tieteellinen ja tekninen kehitys sekä ympäristömuutokset. Kyseisten menettelyjen eri vaiheiden vähentämiseksi ja toissijaisuusperiaatteen soveltamiseksi kyseisellä alalla päätökset muutoksista, jotka eivät koske tuote-eritelmän olennaisia osia, olisi tehtävä jäsenvaltion tasolla. Tuottajien olisi voitava soveltaa kyseisiä muutoksia heti kansallisen menettelyn päätyttyä. Ei pitäisi vaatia, että hakemusta tarkastellaan hyväksyntää varten uudelleen unionin tasolla.

(16) Muihin jäsenvaltioihin kuin siihen, jossa rypäletuotteet tuotetaan, sijoittautuneiden kolmansien osapuolten etujen suojaamiseksi komission olisi kuitenkin oltava vastaisuudessakin vastuussa sellaisten muutosten hyväksymisestä, joiden yhteydessä edellytetään vastaväitemenettelyä unionin tasolla. Sen vuoksi olisi otettava käyttöön uusi muutosluokittelu eli vakiomuutokset, joita sovelletaan välittömästi sen jälkeen, kun jäsenvaltio on ne hyväksynyt, koska ne eivät edellytä vastaväitemenettelyä unionin tasolla, sekä unionin muutokset, joita sovelletaan vasta sen jälkeen, kun komissio on ne hyväksynyt saatettuaan ensin päätökseen vastaväitemenettelyn unionin tasolla.

(17) Olisi otettava käyttöön väliaikaiset muutokset, jotta suojattua alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää kantavia rypäletuotteita voitaisiin edelleen pitää kaupan suojatuilla nimillä luonnonkatastrofien tai epäsuotuisten sääolojen tapauksissa tai toteutettaessa terveys- tai kasvinsuojelutoimia, jotka väliaikaisesti estävät toimijoita noudattamasta tuote-eritelmää. Väliaikaisia muutoksia olisi niiden kiireellisyyden vuoksi sovellettava välittömästi sen jälkeen, kun jäsenvaltio on ne hyväksynyt. Luettelo väliaikaisten muutosten kiireellisyysperusteista on tyhjentävä väliaikaisten muutosten poikkeuksellisen luonteen vuoksi.

(18) Unionin muutosten yhteydessä olisi noudatettava samaa menettelyä kuin suojahakemusten yhteydessä, jotta ne olisivat yhtä tehokkaita ja antaisivat samat takuut. Menettelyä olisi sovellettava soveltuvin osin siten, että tietyt vaiheet jätetään pois hallinnollisen taakan vähentämiseksi. Vakiomuutoksia sekä väliaikaisia muutoksia varten olisi vahvistettava menettely, jotta jäsenvaltiot voisivat tehdä hakemuksille tarkoituksenmukaisen arvion ja jotta voidaan taata yhtenäisen toimintamallin soveltaminen kaikissa jäsenvaltioissa. Jäsenvaltioiden suorittamien arvioiden tarkkuuden ja kattavuuden olisi oltava sama kuin suojahakemusmenettelyn arviointiprosessissa.

(19) Kolmansien maiden suojattuja alkuperänimityksiä ja maantieteellisiä merkintöjä koskevien vakiomuutosten ja väliaikaisten muutosten yhteydessä olisi noudatettava jäsenvaltioiden osalta säädettyä toimintamallia, ja hyväksymispäätös olisi tehtävä kyseisessä kolmannessa maassa voimassa olevan järjestelmän mukaisesti.

(20) Peruutusmenettelyn olisi oltava nykyistä avoimempi ja selkeämpi. Erityisesti olisi oltava mahdollista vastustaa peruutuspyyntöä. Tätä varten peruutusmenettelyn olisi vastattava soveltuvin osin suojahakemusten yhteydessä käytettävää vakiomenettelyä siten, että tietyt vaiheet jätetään pois hallinnollisen taakan vähentämiseksi. Suojattujen nimien peruuttamisen olisi oltava mahdollista, jos nimi ei ole enää käytössä markkinoilla.

(21) Olisi hyväksyttävä rypäletuotteiden, joiden nimeä on haettu suojattavaksi alkuperänimityksenä tai maantieteellisenä merkintänä, väliaikaisia merkintöjä ja väliaikaista esillepanoa koskevat säännöt, jotta voidaan taata toimijoiden oikeutettujen etujen suoja ottaen samalla huomioon terveen kilpailun periaate ja velvoite varmistaa asianmukaisten tietojen välittäminen kuluttajille.

(22) Tiettyihin suojattuihin alkuperänimityksiin sovelletaan poikkeusta velvoitteesta käyttää etiketeissä termiä ’suojattu alkuperänimitys’. Tämän historiallisen myönnytyksen säilyttämiseksi on aiheellista vahvistaa, että näiden nimien osalta on olemassa kyseinen poikkeus.

(23) Perinteisten merkintöjen käyttö kuvaamaan rypäletuotteita on ollut jo pitkään vakiintunut käytäntö unionissa. Kyseisillä merkinnöillä viitataan suojatulla alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustettujen rypäletuotteiden tuotanto- tai vanhentamismenetelmään, laatuun, väriin, paikkaan tai historialliseen tapahtumaan tai ilmaistaan, että kyseessä on rypäletuote, jolla on suojattu alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 112 ja 113 artiklassa vahvistetaan perinteisten merkintöjen käyttöä ja suojaa koskevat yleiset säännöt. Terveen kilpailun varmistamiseksi ja kuluttajien harhaanjohtamisen estämiseksi olisi vahvistettava kyseisten perinteisten merkintöjen suojaamista ja rekisteröintiä koskeva yhteinen kehys. Lisäksi olisi yksinkertaistettava menettelyjä, jotka koskevat suojan myöntämistä perinteisille merkinnöille, ja niitä olisi mahdollisuuksien mukaan yhdenmukaistettava suojan myöntämiseen alkuperänimityksille ja maantieteellisille merkinnöille sovellettavien menettelyjen kanssa.

(24) Perinteinen merkintä saattaa tuoda mieleen tiettyjä kyseisellä perinteisellä merkinnällä varustetun rypäletuotteen ominaisuuksia. Sen vuoksi merkintä olisi selkeän tiedon välittämiseksi esitettävä ainoastaan tavanomaisesti käytetyllä kielellä käyttäen alkuperäistä oikeinkirjoitusta ja kirjoitustapaa.

(25) Jotta kuluttajia ei johdettaisi harhaan, perinteisten merkintöjen käyttö kolmansissa maissa valmistetuilla rypäletuotteilla olisi sallittava, jos ne täyttävät jäsenvaltioilta vaaditut tai vastaavat edellytykset. Sen vuoksi sekä jäsenvaltioilla että kolmansilla mailla olisi oltava mahdollisuus hakea perinteisen merkinnän suojaa unionin tasolla. Ottaen huomioon se, että joillakin kolmansilla mailla ei ole vastaavia perinteisten merkintöjen keskitettyjä suojajärjestelmiä kuin unionilla, olisi vahvistettava kolmansissa maissa toimivien ’edustavien ammattialan järjestöjen’ määritelmä, jotta taattaisiin samat takeet kuin unionin säännöissä.

(26) Jäsenvaltioiden, kolmansien maiden sekä kolmansissa maissa toimivien edustavien ammattialan järjestöjen olisi varmistettava, että komissiolle toimitettu suojahakemus on täydellinen ja sisältää kaikki merkitykselliset tiedot, joiden perusteella komissio voi todeta, että perinteinen merkintä täyttää asetuksen (EU) N:o 1308/2013 112 artiklassa säädetyt edellytykset, ja todistaa, että perinteinen merkintä on jo suojattu jäsenvaltiossa.

(27) Suoja olisi myönnettävä vain sellaisille perinteisille merkinnöille, jotka ovat laajalti tunnettuja ja joilla on merkittävä taloudellinen vaikutus niihin rypäletuotteisiin, joille ne on varattu. Sen vuoksi komission olisi hyväksyttävä perinteisten merkintöjen suojahakemus vain silloin, kun hakemuksessa esitetään tyhjentävästi näyttö siitä, että merkintää käytetään perinteisesti kuvaamaan rypäletuotteita, joita tuotetaan suuressa osassa unionin aluetta, tai että kyseessä on tunnettu, jäsenvaltion tai kolmannen maan koko alueella perinteisesti käytetty nimi, että kyseistä merkintää ennen suojan myöntämistä käyttäneille tuottajille taataan terve kilpailu ja että perinteinen merkintä ei ole yleisnimi. Tätä varten asetuksessa olisi määriteltävä, mitä ilmaisuilla ’perinteinen käyttö’ ja ’yleisnimi’ tarkoitetaan.

(28) Komission olisi käytävä perinteisen merkinnän suojaa koskeva hakemus huolellisesti läpi, jotta se voi varmistaa, että hakemus on täytetty asianmukaisesti ja täyttää tässä asetuksessa säädetyt edellytykset. Jos hakemukselle asetetut vaatimukset eivät täyty, komission olisi pyydettävä hakijaa tekemään tarvittavat muutokset tai peruuttamaan hakemus. Jos hakija ei toimi, hakemus olisi hylättävä.

(29) Sen varmistamiseksi, ettei perinteisen merkinnän suojalle ole esteitä, kaikilla jäsenvaltioilla ja kolmansilla mailla ja kaikilla luonnollisilla ja oikeushenkilöillä, joiden oikeutettua etua asia koskee, olisi oltava mahdollisuus vastustaa kyseessä olevan perinteisen merkinnän suojaa. Jotta vastaväite voidaan ottaa tutkittavaksi, se olisi perusteltava ja siinä olisi osoitettava, ettei hakemus ole perinteisiä merkintöjä koskevien unionin sääntöjen mukainen. Lisäksi silloin, kun hakemus otetaan tutkittavaksi, komission olisi toimitettava hakijalle jäljennös vastaanotetusta vastaväitteestä, jotta osapuolten on helpompi päästä sopimukseen. Jos osapuolet eivät pääse sopimukseen, komission olisi tehtävä vastaväitettä koskeva päätös ja joko myönnettävä perinteisen merkinnän suoja tai hylättävä suojahakemus.

(30) Jotta voidaan varmistaa, että tuotteen luonne ja alkuperä esitetään kuluttajille selkeästi, ja taata terve kilpailu tuottajien kesken, on tarpeen vahvistaa edellytykset perinteisen merkinnän sisältävien tai sellaisesta muodostuvien tavaramerkkien käytölle sekä homonyymisten perinteisten merkintöjen käytölle.

(31) Kulutustottumusten muutosten sekä rypäletuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen kehityksen huomioon ottamiseksi jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden olisi voitava hakea perinteisen merkinnän muuttamista tai peruuttamista. Jotta perinteisen merkinnän muuttamista tai peruuttamista koskevat hakemukset voidaan ottaa tutkittavaksi, ne on perusteltava asianmukaisesti.

(32) Kolmansissa maissa käytössä olevat perinteisten merkintöjen suojaa ja käyttöä koskevat järjestelmät saattavat poiketa unionissa käytössä olevasta järjestelmästä. Yhtenäisyyden säilymiseksi olisi sallittava perinteisten merkintöjen käyttö kuvaamaan kolmansissa maissa tuotettuja rypäletuotteita edellyttäen, etteivät merkinnät ole ristiriidassa unionin oikeuden kanssa.

(33) Saavutettu oikeus asetuksen (EY) N:o 607/2009 nojalla suojattujen perinteisten merkintöjen suojaan olisi otettava huomioon. Kyseisten merkintöjen suojaa olisi sen vuoksi jatkettava ilman eri toimenpiteitä tämän asetuksen nojalla.

(34) Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 117–121 artiklassa vahvistetaan yleiset säännöt rypäletuotteiden merkintöjä ja esillepanoa varten. Samassa asetuksessa myös yhdenmukaistetaan muiden kuin unionin lainsäädännössä selvästi täsmennettyjen ilmaisujen käyttö edellyttäen, etteivät ne ole harhaanjohtavia. Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi olisi vahvistettava rypäletuotteiden pakollisia merkintätietoja koskevat unionin säännöt. Lisäksi, jotta kuluttajia ei johdettaisi harhaan, olisi myös annettava vapaaehtoisten merkintätietojen käyttöä koskevat säännökset.

(35) Kuluttajien auttamiseksi pakolliset tiedot olisi ryhmiteltävä yhteen astian pinnassa näkyvillä olevaan kenttään. Tästä velvoitteesta olisi kuitenkin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 (7) vaatimusten mukaisesti vapautettava tietyt pakolliset tiedot, kuten maahantuoja ja luettelo ainesosista, jotka voivat aiheuttaa allergioita tai intoleransseja.

(36) Asetuksen (EU) N:o 1169/2011 mukaisesti aineet ja tuotteet, jotka voivat aiheuttaa allergioita tai intoleransseja, sekä ilmaisut, joita niistä on käytettävä elintarvikkeiden etiketeissä, luetellaan kyseisen asetuksen liitteessä II. Rypäletuotteilla käytetään munatuotteisiin, maitotuotteisiin ja sulfiitteihin viitattaessa myös muita ilmaisuja. Sen vuoksi näitä ilmaisuja olisi käytettävä rypäletuotteiden merkinnöissä.

(37) Unionissa tuotettuja rypäletuotteita viedään kolmansiin maihin. Jotta voidaan varmistaa, että kyseisten maiden kuluttajat ymmärtävät ostamaansa tuotetta koskevat tiedot, olisi oltava mahdollista kääntää etiketti tuojamaan kielille. Lisäksi olisi kaupan helpottamiseksi annettava säännös siitä, että etiketeissä voidaan esittää mitä tahansa tuojamaan lainsäädännössä edellytettyjä tietoja riippumatta siitä, ovatko ne unionin lainsäädännön mukaisia. Turvallisuussyistä olisi lisäksi oltava mahdollista poiketa unionin vaatimuksista, jotka koskevat lentokoneessa kulutettavien rypäletuotteiden esillepanoa. Sellainen on esimerkiksi velvoite käyttää kuohuviineillä lasipulloja.

(38) Lyijypohjaisten kapselien käyttö asetuksen (EU) N:o 1308/2013 soveltamisalaan kuuluvia tuotteita sisältävien astioiden sulkimien päällä olisi edelleen kiellettävä, jotta estettäisiin mahdollinen kosketuksesta kapseliin aiheutuva saastumisriski ja jätteen aiheuttama ympäristön pilaantuminen.

(39) Rypäletuotteiden erityisluonteeseen ja alkoholipitoisuuden vaihtelevuuteen olisi kiinnitettävä asianmukaista huomiota. Sen vuoksi olisi sallittava tilavuusprosentteina ilmaistun todellisen alkoholipitoisuuden positiiviset ja negatiiviset poikkeamat etiketissä ilmoitetusta.

(40) Jäljitettävyyden varmistamiseksi olisi otettava käyttöön lähtöisyysmerkintää koskevat säännöt. Kyseisissä säännöissä olisi lisäksi otettava huomioon kuluttajien odotukset rypäletuotteiden ja lopputuotteen valmistuksessa käytettyjen viinirypäleiden ja rypäleen puristemehun alkuperän suhteen.

(41) Jotta varmistettaisiin sisämarkkinoiden moitteeton toiminta sekä se, ettei kuluttajia johdeta harhaan, pullottajan, tuottajan, myyjän tai tuojan nimeä ja osoitetta koskevan merkinnän olisi oltava pakollinen.

(42) Kuluttajat perustavat usein ostopäätöksensä kuohuviinin, hiilihapotetun kuohuviinin, laatukuohuviinin ja maustetun laatukuohuviinin sokeripitoisuutta koskeviin tietoihin. Sokeripitoisuutta koskevan merkinnän olisi sen vuoksi oltava pakollinen mainituissa rypäletuotteiden luokissa, kun taas muissa rypäletuotteiden luokissa sen käytön olisi edelleen oltava vapaaehtoista.

(43) Kuluttajat eivät ole aina tietoisia hiilihapotetun kuohuviinin ja hiilihapotetun helmeilevän viinin ominaisuuksista ja tuotantomenetelmistä, mikä koskee erityisesti hiilidioksidin käyttöä. Sen vuoksi on tarpeen ilmoittaa viinin etiketissä, että viiniin on tuotantovaiheessa lisätty hiilidioksidia.

(44) Satovuoden ja yhden tai useamman rypälelajikkeen merkitsemistä varten tarvitaan erityiset säännöt, jotta voidaan varmistaa, ettei kuluttajille anneta harhaanjohtavaa tietoa. Olisi erityisesti vahvistettava rajoitukset rypälelajikkeiden nimien käytölle, jos nimi muodostuu suojatusta alkuperänimityksestä tai maantieteellisestä merkinnästä tai jos siihen sisältyy suojattu alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä.

(45) Kuluttajat tekevät usein ostopäätöksiä myös käytetyn rypälelajikkeen perusteella. Harhaanjohtavien merkintäkäytäntöjen välttämiseksi olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat rypälelajikkeiden ilmaisemiseen käytettävien nimien käyttöedellytyksiä. Kun lisäksi otetaan huomioon rypälelajikeviinien taloudellinen merkitys tuottajille, olisi rypäletuotteita, joilla ei ole suojattua alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää, tuottavilla tuottajilla oltava mahdollisuus ilmoittaa etiketissä tieto ”rypälelajikeviini” yhdessä rypäletuotteen tuottajamaan nimen kanssa.

(46) Sokeripitoisuus ei ole kuluttajille olennainen tieto muilla rypäletuotteilla kuin kuohuviinillä, hiilihapotetulla kuohuviinillä, laatukuohuviinillä ja maustetulla laatukuohuviinillä. Sen vuoksi tuottajien olisi voitava valita, ilmoittavatko ne kyseisten muiden rypäletuotteiden sokeripitoisuuden etiketissä. Jotta kuluttajia ei kuitenkaan johdettaisi harhaan, kyseisten tuotteiden sokeripitoisuutta koskevien ilmaisujen vapaaehtoista käyttöä olisi säänneltävä.

(47) Kuluttajille annettavien tietojen totuudenmukaisuuden ja tarkkuuden varmistamiseksi olisi vahvistettava erityisedellytykset tuotantomenetelmien ilmoittamiselle etiketissä, mikä koskee erityisesti kuohuviinien tuotantomenetelmiä ja kaikkien rypäletuotteiden osalta vanhentamiskäytäntöjä. Kyseiset ilmaisut herättävät kuluttajassa mielikuvan tiukkojen laatuvaatimusten mukaisista rypäletuotteista, minkä vuoksi ne olisi varattava suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän saaneille rypäletuotteille.

(48) Maininta tilasta, jonka hyödyntämistä viinitarhoista rypäletuotteet ovat peräisin ja jolla kaikki viininvalmistusprosessin vaiheet tapahtuvat, saattaa tuoda lisäarvoa tuottajille ja olla kuluttajille merkki paremmasta laadusta. Tuottajien olisi sen vuoksi saatava ilmoittaa viinitilan nimi etiketissä niillä tuotteilla, joilla on suojattu alkuperänimitys tai suojattu maantieteellinen merkintä.

(49) Suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän saaneiden rypäletuotteiden etiketissä olisi voitava ilmoittaa sellaisen maantieteellisen alueen nimi, joka on pienempi tai suurempi kuin suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän alue, jotta kuluttajalle annettaisiin parempi tieto rypäletuotteen tuotantopaikasta, erityisesti jos paikka on kuluttajien hyvin tuntema.

(50) Erityisen muotoisten pullojen käyttö tietyillä suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän saaneilla rypäletuotteilla on unionissa pitkäaikainen käytäntö, ja se voi tuoda kuluttajien mieliin tietyt kyseisten rypäletuotteiden ominaisuudet tai lähtöpaikan. Tällaiset pullot olisi siis varattava kyseisille viineille.

(51) Kuohuviinin perinteisen muotoinen lasipullo ja perinteinen suljin ilmentävät perinteisiä tuotanto- ja pullotuskäytäntöjä. Ne olisi sen vuoksi varattava kuohuviinille. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin voitava sallia kyseisen pullo- ja suljintyypin käyttö muilla juomilla edellyttäen, ettei näin johdeta kuluttajaa harhaan tuotteen todellisen luonteen osalta.

(52) Jäsenvaltioiden olisi laatupolitiikkansa täytäntöönpanemiseksi voitava vahvistaa alueellaan tuotettujen rypäletuotteiden merkintöjä varten täydentäviä sääntöjä edellyttäen, että ne ovat yhteensopivia unionin lainsäädännön kanssa.

(53) Jotta komissio pystyy arvioimaan sille toimitetut asiakirjat ja tiedot asianmukaisesti, kaikkien komissiolle lähetettyjen asiakirjojen ja tietojen, jotka koskevat suojahakemuksia tai suojatun alkuperänimityksen, maantieteellisen merkinnän tai perinteisen merkinnän muutos- tai peruutushakemuksia, olisi oltava jollakin unionin virallisista kielistä tai niiden ohessa olisi oltava käännös jollekin näistä kielistä.

(54) Kitkattoman siirtymisen varmistamiseksi asetuksen (EY) N:o 607/2009 säännöistä uusiin tässä asetuksessa ja komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2019/34 (8) annettuihin sääntöihin olisi säädettävä siirtymäkausista, jotta unioniin ja kolmansiin maihin sijoittautuneet talouden toimijat pystyisivät noudattamaan merkinnöille asetettuja vaatimuksia. Olisi annettava säännökset sen varmistamiseksi, että nykyisten sääntöjen mukaisesti merkittyjä rypäletuotteita voidaan pitää kaupan varastojen tyhjentymiseen asti,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

JOHDANTOSÄÄNNÖS

1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt, joilla täydennetään asetusta (EU) N:o 1308/2013 viinialan suojattujen alkuperänimitysten, suojattujen maantieteellisten merkintöjen ja perinteisten merkintöjen sekä merkintöjen ja esillepanon osalta seuraavien seikkojen suhteen: a) suojahakemukset; b) vastaväitemenettely; c) suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen käyttörajoitukset; d) tuote-eritelmien muutokset ja perinteisten merkintöjen muutokset; e) suojan peruuttaminen; f) merkinnät ja esillepano.

II LUKU

SUOJATUT ALKUPERÄNIMITYKSET JA MAANTIETEELLISET MERKINNÄT

1 JAKSO

Suojan hakeminen

2 artikla Suojattava nimi 1. Alkuperänimityksenä tai maantieteellisenä merkintänä suojattava nimi rekisteröidään ainoastaan niillä kielillä, joita perinteisesti käytetään tai on käytetty kuvaamaan tiettyä tuotetta rajatulla maantieteellisellä alueella. 2. Alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän nimi rekisteröidään käyttäen sen alkuperäistä kirjoitustapaa. Jos alkuperäisessä kirjoitustavassa ei käytetä latinalaisia kirjaimia, nimi rekisteröidään alkuperäisen kirjoitustavan lisäksi latinalaisin kirjaimin.

3 artikla Hakija Yksittäinen tuottaja voidaan katsoa asetuksen (EU) N:o 1308/2013 95 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi hakijaksi, jos osoitetaan, että a) kyseinen henkilö on ainoa tuottaja, joka haluaa jättää hakemuksen; ja b) rajattu maantieteellinen alue eroaa ominaisuuksiltaan olennaisesti lähialueistaan tai tuote eroaa ominaisuuksiltaan lähialueilla tuotetuista tuotteista. Se, että suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän muodostaa tai siihen sisältyy hakijana olevan yksittäisen tuottajan tilan nimi, ei estä muita tuottajia käyttämästä kyseistä nimeä sillä edellytyksellä, että ne noudattavat tuote-eritelmää.

4 artikla Tuote-eritelmiä koskevat lisävaatimukset 1. Rypäletuotteiden kuvauksessa on ilmoitettava rypäletuotteiden luokka tai luokat asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevassa II osassa kuvattujen luokkien joukosta. 2. Jos tuote-eritelmän mukaan pakkauksen, pullotus mukaan lukien, on tapahduttava rajatulla alueella tai sen välittömässä läheisyydessä sijaitsevalla alueella, siinä on myös esitettävä perusteet sille, miksi pakkauksen on tietyssä tapauksessa tapahduttava tietyllä maantieteellisellä alueella laadun säilyttämiseksi, alkuperän takaamiseksi tai valvonnan varmistamiseksi ottaen huomioon unionin oikeus, erityisesti tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden osalta.

5 artikla Tuotantoa rajatulla maantieteellisellä alueella koskevat poikkeukset 1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 93 artiklan 1 kohdan a alakohdan iii alakohdassa ja b alakohdan iii alakohdassa säädetään, ja edellyttäen, että tuote-eritelmässä niin mainitaan, tuote, jolla on suojattu alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä, voidaan valmistaa viiniksi missä tahansa seuraavista paikoista: a) alue, joka sijaitsee kyseessä olevan rajatun alueen välittömässä läheisyydessä; b) alue, joka sijaitsee samassa hallinnollisessa yksikössä tai viereisessä hallinnollisessa yksikössä, kansallisten sääntöjen mukaisesti; c) silloin, kun kyseessä on rajat ylittävä alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä tai kun kahden tai useamman jäsenvaltion välillä taikka yhden tai useamman jäsenvaltion ja yhden tai useamman kolmannen maan välillä on olemassa valvontatoimenpiteitä koskeva sopimus, alue, joka sijaitsee kyseessä olevan rajatun alueen välittömässä läheisyydessä. 2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 93 artiklan 1 kohdan a alakohdan iii alakohdassa säädetään, ja edellyttäen että tuote-eritelmässä niin mainitaan, tuote voidaan valmistaa suojatulla alkuperänimityksellä varustetuksi kuohuviiniksi tai helmeileväksi viiniksi kyseessä olevan rajatun alueen välittömässä läheisyydessä sijaitsevan alueen ulkopuolella, jos tämä käytäntö oli olemassa ennen 1 päivää maaliskuuta 1986. 3. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 93 artiklan 1 kohdan a alakohdan iii alakohdassa säädetään, suojattujen alkuperänimitysten ”Málaga” ja ”Jerez-Xérès-Sherry” väkevillä viineillä voi kuivuneiden rypäleiden mehu, johon on lisätty käymisen estämiseksi Pedro Ximénez -rypälelajikkeen viinistä tislattua neutraalia alkoholia, tulla Montilla-Morilesin alueelta.

6 artikla Kansallinen menettely Toimittaessaan suojahakemuksen komissiolle asetuksen (EU) N:o 1308/2013 96 artiklan 5 kohdan mukaisesti jäsenvaltion on liitettävä mukaan lausunto, jonka mukaan se katsoo, että hakijan jättämä hakemus täyttää suojan myöntämisedellytykset asetuksen (EU) N:o 1308/2013 II osan II osaston I luvun 2 jakson 2 alajakson sekä sen nojalla annettujen säännösten mukaisesti, ja vahvistaa, että asetuksen (EU) N:o 1308/2013 94 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettu yhtenäinen asiakirja on todenmukainen tiivistelmä tuote-eritelmästä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kansallisessa menettelyssä vastaanotetuista vastaväitteistä, jotka voidaan ottaa tutkittavaksi. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista suojahakemukseen mahdollisesti vaikuttavista kansallisista oikeudenkäyntimenettelyistä.

7 artikla Yhteiset hakemukset Jätettäessä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 95 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja yhteisiä hakemuksia on kaikissa asianomaisissa jäsenvaltioissa toteutettava asiaan liittyvä kansallinen menettely vastaväitteet käsittävä vaihe mukaan lukien.

8 artikla Siirtymäkauden kansallinen suoja 1. Jäsenvaltio voi, mutta vain siirtymäkauden ajaksi, myöntää nimelle suojan kansallisella tasolla siitä päivästä alkaen, jona suojahakemus on toimitettu komissiolle. Siirtymäkauden kansallinen suoja lakkaa päivänä, jona suojasta tehdään päätös asetuksen (EU) N:o 1308/2013 nojalla tai hakemus perutaan. 2. Jos nimeä ei suojata tämän asetuksen nojalla, kyseisen kansallisen suojan vaikutuksista vastaa yksinomaan asianomainen jäsenvaltio. Jäsenvaltioiden 1 kohdan nojalla toteuttamat toimenpiteet eivät saa vaikuttaa unionin sisäiseen tai kansainväliseen kauppaan.

9 artikla Hakemuksen ottaminen tutkittavaksi 1. Suojahakemukset voidaan ottaa tutkittavaksi, jos ne on toimitettu asetuksen (EU) N:o 1308/2013 94, 95 ja 96 artiklan ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 3 artiklan ja 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja ne on täytetty asianmukaisesti. Suojahakemus katsotaan asianmukaisesti täytetyksi, jos se on asetuksen (EU) N:o 1308/2013 94 artiklan 1 ja 3 kohdan ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 2 artiklan mukainen ja jos yhtenäinen asiakirja on täytetty asianmukaisesti. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 94 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetun yhtenäisen asiakirjan, jossa esitetään tiivistelmä tuote-eritelmästä, katsotaan olevan asianmukaisesti laadittu, jos se on täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 5 artiklan 1 kohdassa ja 2 artiklassa lueteltujen vaatimusten mukainen. Tuote-eritelmän katsotaan olevan asianmukaisesti laadittu, jos se on asetuksen (EU) N:o 1308/2013 94 artiklan 2 kohdassa esitettyjen vaatimusten mukainen. 2. Jos komissio katsoo, ettei hakemusta voida ottaa tutkittavaksi, se ilmoittaa jäsenvaltion tai kolmannen maan toimivaltaisille viranomaisille tai asianomaiseen kolmanteen maahan sijoittautuneelle hakijalle syyt, joiden perusteella hakemusta ei voida ottaa tutkittavaksi. 3. Komissio julkaisee vähintään kerran kuussa luettelon nimistä, joiden osalta se on vastaanottanut alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaa koskevan hakemuksen, ilmoittaen suojaa hakevan jäsenvaltion tai kolmannen maan nimen sekä hakemuksen jättöpäivän.

10 artikla Hakemuksen tutkiminen Komissio tutkii hakemuksen asetuksen (EU) N:o 1308/2013 97 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastaen, ettei hakemuksessa ole ilmeisiä virheitä. Hakemusta tutkiessaan komissio tarkastelee erityisesti yhtenäistä asiakirjaa. Tutkimus olisi saatava päätökseen kuuden kuukauden kuluessa. Jos määräaika ylittyy, komissio ilmoittaa viivästyksen syyt hakijalle kirjallisesti.

2 JAKSO

Vastaväitemenettely

11 artikla Vastaväitteen ottaminen tutkittavaksi ja vastaväitteen perusteet 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 98 artiklan soveltamiseksi perusteltu vastaväite on otettava tutkittavaksi, jos a) komissio on vastaanottanut sen asetuksen (EU) N:o 1308/2013 98 artiklan mukaisessa määräajassa; b) se on täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 8 artiklan 1 kohdan vaatimusten mukainen; ja c) sillä osoitetaan, että suojaa, tuote-eritelmän muutosta tai suojan peruutusta koskeva hakemus ei ole alkuperänimityksiä ja maantieteellisiä merkintöjä koskevien sääntöjen mukainen, koska i) se on ristiriidassa asetuksen (EU) N:o 1308/2013 92–95, 105 tai 106 artiklan ja sen nojalla annettujen säännösten kanssa, ii) ehdotetun nimen rekisteröinti olisi ristiriidassa asetuksen (EU) N:o 1308/2013 100 tai 101 artiklan kanssa, iii) ehdotetun nimen rekisteröinti vaarantaisi tavaramerkin haltijan tai täysin homonyymisen nimen tai sellaisen yhdistelmänimen, jonka yksi osa on sama kuin rekisteröitävä nimi, käyttäjän oikeudet tai osittain homonyymisten nimien tai muiden sellaisten rekisteröitävän nimen kaltaisten nimien olemassaolon, jotka koskevat sellaisia rypäletuotteita, jotka ovat olleet laillisesti markkinoilla vähintään viisi vuotta ennen asetuksen (EU) N:o 1308/2013 97 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun julkaisemisen päivää. Vastaväitteen perusteet arvioidaan unionin alueen osalta. Jos vastaväitteen esittäjä on luonnollinen tai oikeushenkilö, asianmukaisesti perusteltu vastaväite otetaan tutkittavaksi vain, jos siitä ilmenee vastaväitteen esittäjän oikeutettu etu. 2. Jos komissio katsoo, ettei vastaväitettä voida ottaa tutkittavaksi, se ilmoittaa vastaväitteen esittäneelle viranomaiselle tai luonnolliselle tai oikeushenkilölle syyt, joiden perusteella hakemusta ei voida ottaa tutkittavaksi.

12 artikla Vastaväitemenettely 1. Jos komissio katsoo, että vastaväite voidaan ottaa tutkittavaksi, se kehottaa vastaväitteen esittänyttä viranomaista tai luonnollista tai oikeushenkilöä sekä suojahakemuksen jättänyttä viranomaista tai luonnollista tai oikeushenkilöä käymään tarvittavia neuvotteluja kolmen kuukauden ajan. Kehotus on esitettävä neljän kuukauden kuluessa päivästä, jona suojahakemus, johon perusteltu vastaväite liittyy, on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ja siihen liitetään jäljennös perustellusta vastaväitteestä. Komissio voi milloin tahansa edellä tarkoitettujen kolmen kuukauden aikana hakemuksen jättäneen viranomaisen tai luonnollisen tai oikeushenkilön pyynnöstä jatkaa neuvottelujen määräaikaa enintään kolmella kuukaudella. 2. Vastaväitteen esittäneen viranomaisen tai henkilön sekä suojahakemuksen esittäneen viranomaisen tai henkilön on aloitettava kyseiset neuvottelut ilman aiheetonta viivytystä. Niiden on annettava toisilleen asiaankuuluvat tiedot, jotta voidaan arvioida, onko suojahakemus tämän asetuksen ja asetuksen (EU) N:o 1308/2013 edellytysten mukainen. 3. Jos osapuolet pääsevät sopimukseen, joko kolmanteen maahan sijoittautuneen hakijan tai sen jäsenvaltion tai kolmannen maan viranomaisten, josta suojahakemus jätettiin, on ilmoitettava komissiolle käytyjen neuvottelujen tulokset ja kaikki seikat, jotka mahdollistivat sopimukseen pääsemisen, mukaan lukien osapuolten kannanotot. Jos asetuksen (EU) N:o 1308/2013 97 artiklan 3 kohdan mukaisesti julkaistuja tietoja muutetaan merkittävästi, komissio toistaa mainitun asetuksen 97 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tarkastelun sen jälkeen, kun kyseiset muutetut tiedot on julkaistu asianmukaisesti. Jos sopimukseen pääsemisen jälkeen tuote-eritelmään ei tehdä muutoksia tai jos muutokset eivät ole merkittäviä, komissio tekee asetuksen (EU) N:o 1308/2013 99 artiklan mukaisesti päätöksen, jolla myönnetään alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää koskeva suoja. 4. Jos sopimukseen ei päästä, siihen kolmanteen maahan sijoittautuneen hakijan tai sen jäsenvaltion tai kolmannen maan viranomaisten, josta suojahakemus jätettiin, on annettava komissiolle tiedoksi käytyjen neuvottelujen tulokset sekä kaikki asiaan liittyvät tiedot ja asiakirjat. Komissio tekee asetuksen (EU) N:o 1308/2013 99 artiklan mukaisesti päätöksen, jolla joko myönnetään suoja tai hylätään hakemus.

13 artikla Suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen käyttörajoitukset 1. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla myönnetään enintään viiden vuoden siirtymäkausi, jotta jäsenvaltiosta tai kolmannesta maasta peräisin olevilla tuotteilla, joiden nimityksen muodostaa tai joiden nimitykseen sisältyy asetuksen (EU) N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan vastainen nimi, voidaan edelleen käyttää nimitystä, jolla niitä on pidetty kaupan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EU) N:o 1308/2013 102 artiklan soveltamista. Tällaisen siirtymäkauden myöntäminen edellyttää, että asetuksen (EU) N:o 1308/2013 96 artiklan 3 kohdan ja tai 98 artiklan nojalla toimitetaan perusteltu vastaväite, joka voidaan ottaa tutkittavaksi ja joka osoittaa, että päätös, jolla myönnetään suoja kyseiselle nimelle, vaarantaisi seuraavien olemassaolon: a) täysin samanlainen nimi tai yhdistelmänimi, jonka yksi osa on sama kuin rekisteröitävä nimi; tai b) osittain homonyymiset nimet tai muut rekisteröitävän nimen kaltaiset nimet, jotka koskevat rypäletuotteita, joita on pidetty laillisesti kaupan vähintään viiden vuoden ajan asetuksen (EU) N:o 1308/2013 97 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun julkaisemisen päivästä. 2. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla jatketaan 1 kohdassa tarkoitettua siirtymäkautta enimmillään 15 vuodeksi, asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, joissa osoitetaan, että a) 1 kohdassa tarkoitettua nimitystä on käytetty laillisesti, yhtäjaksoisesti ja asianmukaisesti vähintään 25 vuoden ajan ennen suojahakemuksen toimittamista komissiolle; b) 1 kohdassa tarkoitetun nimityksen käytön tarkoituksena ei ole missään vaiheessa ollut rekisteröidyn nimen maineesta hyötyminen eikä kuluttajaa ole johdettu eikä olisi voitu johtaa harhaan tuotteen oikean alkuperän suhteen. 3. Alkuperämaan on 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja nimityksiä käytettäessä oltava selvästi näkyvillä merkinnässä. 4. Tilapäisten vaikeuksien voittamiseksi ja ottaen huomioon pitkän aikavälin tavoite varmistaa, että kaikki kyseessä olevan alueen tuottajat noudattavat tuote-eritelmää, jäsenvaltio voi myöntää suojan siirtymäkaudeksi alkaen päivästä, jona hakemus toimitettiin komissiolle, edellyttäen että asianomaiset toimijat ovat pitäneet kyseisiä rypäletuotteita laillisesti kaupan käyttäen näitä nimiä yhtäjaksoisesti vähintään viiden vuoden ajan ennen hakemuksen jättämistä jäsenvaltion viranomaisille ja että kyseiset tilapäiset vaikeudet on otettu esille asetuksen (EU) N:o 1308/2013 96 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa kansallisessa vastaväitemenettelyssä. Siirtymäkauden on oltava mahdollisimman lyhyt, eikä se saa olla pidempi kuin 10 vuotta. Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan vastaväitemenettelyä lukuun ottamatta soveltuvin osin suojattuun maantieteelliseen merkintään tai suojattuun alkuperänimitykseen, joka viittaa kolmannen maan alueella sijaitsevaan maantieteelliseen alueeseen. Kyseiset siirtymäkaudet on ilmoitettava asetuksen (EU) N:o 1308/2013 94 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa hakemusasiakirjassa.

3 JAKSO

Tuote-eritelmän muutokset

14 artikla Muutostyypit 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 105 artiklan soveltamiseksi tuote-eritelmän muutokset luokitellaan niiden tärkeyden mukaan kahteen luokkaan eli muutoksiin, jotka edellyttävät vastaväitemenettelyä unionin tasolla, jäljempänä ’unionin muutokset’, ja muutoksiin, jotka käsitellään jäsenvaltion tai kolmannen maan tasolla, jäljempänä ’vakiomuutokset’. Muutosta pidetään unionin muutoksena, jos a) siihen sisältyy suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän nimen muutos; b) kyseessä on asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevassa II osassa tarkoitetun rypäletuotteiden luokan muutos, poisto tai lisäys; c) se mahdollisesti mitätöi asetuksen (EU) N:o 1308/2013 93 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tai b alakohdan i alakohdassa tarkoitetun yhteyden; d) se tuo mukanaan lisää rajoituksia kyseisen tuotteen kaupan pitämiseen. Kolmansien maiden tai kolmannen maan tuottajien jättämään unionin muutosta koskevaan hakemukseen on sisällyttävä todiste siitä, että haettu muutos on kyseisessä kolmannessa maassa voimassa olevien, alkuperänimitysten tai maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevien lakien mukainen. Kaikkia muita muutoksia pidetään vakiomuutoksina. 2. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 105 artiklan soveltamiseksi väliaikainen muutos on vakiomuutos, joka koskee tuote-eritelmän väliaikaista muutosta, joka johtuu viranomaisten määräämistä pakollisista terveys- tai kasvinsuojelutoimista tai liittyy toimivaltaisten viranomaisten virallisesti tunnustamiin luonnonmullistuksiin tai epäsuotuisiin sääoloihin.

15 artikla Menettely tuote-eritelmiin tehtäviä unionin muutoksia varten 1. Tämän asetuksen 14 artiklassa määritellyn tuote-eritelmään tehtävän unionin muutoksen hyväksymistä koskevan hakemuksen osalta noudatetaan soveltuvin osin menettelyä, joka vahvistetaan asetuksen (EU) N:o 1308/2013 94 ja 96–99 artiklassa, tämän asetuksen II luvun 1, 2 ja 3 jaksossa ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 II luvun 1, 2 ja 3 jaksossa. 2. Jos komissio katsoo asetuksen (EU) N:o 1308/2013 97 artiklan 2 kohdan nojalla tehdyn tutkimuksen perusteella, että mainitun asetuksen 97 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät, se julkaisee täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun unionin muutosta koskevan hakemuksen Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa. Lopullinen päätös muutoksen hyväksymisestä tehdään soveltamatta asetuksen (EU) N:o 1308/2013 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä, jollei ole jätetty vastalausetta, joka voidaan ottaa tutkittavaksi, eikä muutoshakemusta ole hylätty, jolloin sovelletaan mainitun asetuksen 99 artiklan toista kohtaa. 3. Unionin muutosten hyväksymistä varten jätetty hakemus saa liittyä vain unionin muutoksiin. Jos unionin muutoksia koskevaan hakemukseen sisältyy myös vakiomuutoksia tai väliaikaisia hakemuksia, unionin muutoksiin liittyvää menettelyä sovelletaan ainoastaan unionin muutoksiin. Vakiomuutosten tai väliaikaisten muutosten osalta katsotaan, ettei hakemusta ole toimitettu. 4. Muutoshakemuksia tutkiessaan komissio keskittyy ehdotettuihin muutoksiin.

16 artikla Unionin muutosta koskevien hakemusten ottaminen tutkittavaksi 1. Tuote-eritelmään tehtävien unionin muutosten hyväksymistä koskevat hakemukset voidaan ottaa tutkittavaksi, jos ne on toimitettu soveltuvin osin asetuksen (EU) N:o 1308/2013 105 artiklan ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 3 artiklan ja 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja täytetty asianmukaisesti. Tuote-eritelmään tehtävän unionin muutoksen hyväksymistä koskevaa hakemusta pidetään asianmukaisesti täytettynä, jos se on kattava ja täydellinen ja jos se on täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 2 artiklan ja 9 artiklan 1 kohdan vaatimusten mukainen. Tuote-eritelmään tehtävän unionin muutoksen hyväksymishakemusta koskeva komission hyväksyntä kattaa ainoastaan itse hakemuksessa ilmoitetut muutokset. 2. Jos katsotaan, ettei hakemusta voida ottaa tutkittavaksi, jäsenvaltion tai kolmannen maan toimivaltaisille viranomaisille tai johonkin kolmanteen maahan sijoittautuneelle hakijalle ilmoitetaan syyt, joiden perusteella hakemusta ei voida ottaa tutkittavaksi.

17 artikla Vakiomuutokset 1. Vakiomuutokset hyväksyy ja julkaisee jäsenvaltio, johon alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän maantieteellinen alue kuuluu. Tuote-eritelmään tehtävän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevat hakemukset toimitetaan sen jäsenvaltion viranomaisille, jolle nimityksen tai merkinnän maantieteellinen alue kuuluu. Hakijoiden on täytettävä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 95 artiklassa säädetyt edellytykset. Jos tuote-eritelmään tehtävän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevaa hakemusta ei toimita hakija, joka jätti suojahakemuksen tuote-eritelmässä tarkoitetun yhden tai useamman nimen suojan osalta, jäsenvaltion on annettava kyseiselle hakijalle mahdollisuus esittää huomautuksensa hakemuksesta, jos hakija on vielä olemassa. Vakiomuutosta koskevassa hakemuksessa on esitettävä kuvaus vakiomuutoksista ja yhteenveto syistä, joiden perusteella muutoksia tarvitaan, sekä osoitettava, että muutokset voidaan katsoa tämän asetuksen 14 artiklan mukaisesti vakiomuutoksiksi. 2. Jos jäsenvaltio katsoo, että asetuksen (EU) N:o 1308/2013 ja sen nojalla annettujen säännösten vaatimukset täyttyvät, se voi hyväksyä ja julkaista vakiomuutoksen. Hyväksymispäätökseen on sisällyttävä muutettu konsolidoitu yhtenäinen asiakirja, jos aiheellista, sekä muutettu konsolidoitu tuote-eritelmä. Vakiomuutosta sovelletaan kyseisessä jäsenvaltiossa heti, kun se on julkaistu. Jäsenvaltion on annettava vakiomuutokset komissiolle tiedoksi viimeistään kuukauden kuluttua kansallisen hyväksymispäätöksen julkaisupäivästä. 3. Päätökset, joilla hyväksytään kolmansista maista peräisin olevia rypäletuotteita koskevat vakiomuutokset, on tehtävä kyseisessä kolmannessa maassa voimassa olevan järjestelmän mukaisesti, ja ne antaa komissiolle tiedoksi 3 artiklassa tarkoitettu yksittäinen tuottaja taikka tuottajaryhmä, jonka oikeutettua etua asia koskee, joko suoraan tai kyseisen kolmannen maan viranomaisten kautta viimeistään kuukauden kuluttua päätöksen julkaisupäivästä. 4. Vakiomuutoksia koskevan ilmoituksen katsotaan olevan asianmukaisesti täytetty, jos se on täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 10 artiklan mukainen. 5. Jos vakiomuutos edellyttää yhtenäisen asiakirjan muuttamista, komissio julkaisee kuvauksen täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 10 artiklassa tarkoitetusta vakiomuutoksesta sekä muutetun yhtenäisen asiakirjan Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona ilmoitus on saatu jäsenvaltiolta, kolmannelta maalta, kolmannen maan yksittäiseltä tuottajalta tai tuottajaryhmältä. 6. Jos vakiomuutos ei edellytä yhtenäisen asiakirjan muuttamista, komissio julkaisee kuvauksen vakiomuutoksesta täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 32 artiklassa tarkoitettujen tietojärjestelmien kautta kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona ilmoitus on saatu jäsenvaltiolta, kolmannelta maalta tai kolmanteen maahan sijoittautuneelta hakijalta. 7. Vakiomuutoksia sovelletaan unionin alueella heti, kun ne on julkaistu Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa tai kun komissio on julkaissut ne täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 32 artiklassa tarkoitetussa tietojärjestelmässä. 8. Jos maantieteellinen alue käsittää useamman kuin yhden jäsenvaltion, kyseessä olevat jäsenvaltiot soveltavat vakiomuutosten menettelyä kukin erikseen omalla alueellaan sijaitsevaan maantieteellisen alueen osaan. Vakiomuutosta sovelletaan vasta sitten, kun viimeistä kansallista hyväksymispäätöstä aletaan soveltaa. Vakiomuutoksen viimeisenä hyväksyvän jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle 4 kohdassa tarkoitettu ilmoitus viimeistään kuukauden kuluttua päivästä, jona sen päätös hyväksyä vakiomuutos julkaistaan. Jos yksi tai useampi kyseessä olevista jäsenvaltioista ei tee ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua kansallista hyväksymispäätöstä, mikä tahansa näistä jäsenvaltioista voi jättää hakemuksen unionin muutosmenettelyssä. Samaa sääntöä sovelletaan soveltuvin osin myös silloin, kun yksi tai useampi asianomaisista maista on kolmas maa.

18 artikla Väliaikaiset muutokset 1. Väliaikaiset muutokset hyväksyy ja julkaisee jäsenvaltio, johon alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän maantieteellinen alue kuuluu. Väliaikaisista muutoksista ja niitä tukevista syistä on ilmoitettava komissiolle viimeistään kuukauden kuluttua kansallisen hyväksymispäätöksen julkaisupäivästä. Väliaikaista muutosta sovelletaan kyseisessä jäsenvaltiossa heti, kun se on julkaistu. 2. Jos maantieteellinen alue käsittää useamman kuin yhden jäsenvaltion, kyseessä olevat jäsenvaltiot soveltavat väliaikaisten muutosten menettelyä kukin erikseen omalla alueellaan sijaitsevaan maantieteellisen alueen osaan. Väliaikaisia muutoksia sovelletaan vasta sitten, kun viimeistä kansallista hyväksymispäätöstä aletaan soveltaa. Väliaikaisen muutoksen viimeisenä hyväksyvän jäsenvaltion on ilmoitettava siitä komissiolle viimeistään kuukauden kuluttua päivästä, jona sen hyväksymispäätös julkaistaan. Samaa sääntöä sovelletaan soveltuvin osin myös silloin, kun yksi tai useampi asianomaisista maista on kolmas maa. 3. Kolmansista maista peräisin olevia rypäletuotteita koskevista väliaikaisista muutoksista ja niitä tukevista syistä ilmoittaa komissiolle 3 artiklassa tarkoitettu yksittäinen tuottaja tai sellainen tuottajaryhmä, jonka oikeutettua etua asia koskee, joko suoraan tai kyseisen kolmannen maan viranomaisten kautta viimeistään kuukauden kuluttua muutosten hyväksymisestä. 4. Väliaikaisia muutoksia koskevan ilmoituksen katsotaan olevan asianmukaisesti täytetty, jos siihen sisältyvät kaikki täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 11 artiklassa tarkoitetut seikat. 5. Komissio julkaisee kyseiset muutokset kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona ilmoitus on saatu jäsenvaltiolta, kolmannelta maalta, kolmannen maan yksittäiseltä tuottajalta tai tuottajaryhmältä. Väliaikaista muutosta sovelletaan unionin alueella heti, kun komissio on sen julkaissut.

4 JAKSO

Suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän peruuttaminen

19 artikla Peruutusmenettely Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 106 artiklassa tarkoitettujen, suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän peruutusta koskevien pyyntöjen yhteydessä noudatetaan soveltuvin osin menettelyä, joka vahvistetaan mainitun asetuksen 94 ja 96–99 artiklassa yhdessä tämän asetuksen II luvun 1, 2 ja 4 jakson ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 II luvun 1, 2, 4 ja 5 jakson säännösten kanssa. Komissio julkaisee täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 13 artiklassa tarkoitetun peruutuspyynnön Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa.

20 artikla Peruuttamisen perusteet Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 106 artiklan soveltamiseksi katsotaan myös, ettei tuote-eritelmän noudattamista voida taata, jos vähintään seitsemään peräkkäiseen vuoteen ei ole pidetty kaupan yhtään suojattua nimeä kantavaa tuotetta.

21 artikla Peruutuspyyntöjen ottaminen tutkittavaksi 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 106 artiklan soveltamiseksi perusteltu peruutuspyyntö on otettava tutkittavaksi, jos a) peruutuspyyntö on täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 13 artiklan 1 kohdan vaatimusten mukainen; ja b) peruutuspyynnön perusteena ovat asetuksen (EU) N:o 1308/2013 106 artiklassa tarkoitetut syyt. 2. Jos komissio katsoo, ettei peruutuspyyntöä voida ottaa tutkittavaksi, se ilmoittaa pyynnön esittäneelle jäsenvaltion tai kolmannen maan viranomaiselle tai luonnolliselle tai oikeushenkilölle syyt, joiden perusteella hakemusta ei voida ottaa tutkittavaksi. 3. Peruuttamiseen liittyvät perustellut vastaväitteet voidaan ottaa tutkittavaksi vain, jos niistä käy ilmi henkilön, jota asia koskee, kaupallinen riippuvuus rekisteröidystä nimestä.

5 JAKSO

Tunnusten, merkintöjen ja lyhenteiden käyttö

22 artikla Väliaikaiset merkinnät ja esillepano Sen jälkeen, kun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaa koskeva hakemus on toimitettu komissiolle, tuottajat voivat mainita nimityksen tai merkinnän etiketissä ja esitetyissä tiedoissa ja käyttää kansallisia tunnuksia ja merkintöjä, unionin lainsäädäntöä, erityisesti asetusta (EU) N:o 1169/2011, noudattaen. Suojattua alkuperänimitystä tai suojattua maantieteellistä merkintää kuvaavat unionin tunnukset, unionin merkinnät ”suojattu alkuperänimitys” ja ”suojattu maantieteellinen merkintä” sekä unionin lyhenteet ”SAN” ja ”SMM” saavat näkyä merkinnöissä vasta sen jälkeen, kun kyseistä alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää koskevan suojan myöntämispäätös on julkaistu. Jos hakemus hylätään, ensimmäisen alakohdan mukaisesti merkittyjä rypäletuotteita saa pitää kaupan, kunnes varastot ovat tyhjentyneet.

23 artikla Poikkeukset velvoitteesta käyttää etiketeissä ilmaisua ”suojattu alkuperänimitys” Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 119 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmaisu ”suojattu alkuperänimitys” voidaan jättää pois viineistä, joilla on suojattu alkuperänimitys seuraavasti: a) Kreikka: Σάμος (Samos); b) Espanja: Cava, Jerez, Xérès tai Sherry, Manzanilla; c) Ranska: Champagne; d) Italia: Asti, Marsala, Franciacorta; e) Kypros: Κουμανδαρία (Commandaria); f) Portugali: Madeira tai Madère, Port tai Porto.

III LUKU

PERINTEISET MERKINNÄT

1 JAKSO

Suojahakemus ja tutkintamenettely

24 artikla Perinteisen merkinnän kieli ja kirjoitustapa 1. Perinteinen merkintä rekisteröidään a) jäsenvaltion tai kolmannen maan, josta merkintä on peräisin, virallisella kielellä tai alueellisella kielellä; tai b) kyseiseen merkintään liittyvässä kaupankäynnissä käytetyllä kielellä. 2. Perinteinen merkintä rekisteröidään käyttäen sen alkuperäistä oikeinkirjoitusta ja alkuperäistä kirjoitustapaa. Jos alkuperäisessä kirjoitustavassa ei käytetä latinalaisia kirjaimia, nimi rekisteröidään alkuperäisen kirjoitustavan lisäksi latinalaisin kirjaimin.

25 artikla Hakijat 1. Jäsenvaltion tai kolmannen maan toimivaltaiset viranomaiset tai kolmansiin maihin sijoittautuneet edustavat ammattialan järjestöt voivat hakea perinteisen merkinnän suojaa. 2. ’Edustavalla ammattialan järjestöllä’ tarkoitetaan mitä tahansa tuottajaorganisaatiota tai tuottajaorganisaatioiden liittoa, joka on hyväksynyt samat säännöt ja toimii yhden tai useamman viiniä koskevan alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän alueella, jolla sen jäseniin kuuluu vähintään kaksi kolmasosaa liiton toiminta-alueelle sijoittautuneista tuottajista ja jolla sen osuus kyseisen alueen tuotannosta on vähintään kaksi kolmasosaa. Edustava ammattialan järjestö voi jättää suojahakemuksen ainoastaan niiden rypäletuotteiden osalta, joita se tuottaa.

26 artikla Hakemuksen ottaminen tutkittavaksi 1. Suojahakemukset voidaan ottaa tutkittavaksi, jos ne on toimitettu tämän asetuksen 25 artiklan ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 21 artiklan ja 30 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja ne on täytetty asianmukaisesti. Hakemus katsotaan asianmukaisesti täytetyksi, jos se sisältää ainakin seuraavat tiedot: a) perinteisenä merkintänä suojattava nimi; b) perinteisen merkinnän tyyppi – onko se asetuksen (EU) N:o 1308/2013 112 artiklan a vai b alakohdan mukainen; c) kieli, jolla perinteisenä merkintänä suojattava nimi ilmaistaan; d) rypäletuotteen luokka tai luokat; e) tiivistelmä määritelmästä tai käyttöedellytyksistä; f) asianomaiset suojatut alkuperänimitykset tai suojatut maantieteelliset merkinnät. 2. Hakemukseen liitetään jäljennös kyseiseen merkintään sovellettavasta asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännöstä tai siihen sovellettavista kolmannen maan / kolmansien maiden viinintuottajia koskevista säännöistä sekä viittaus mainitun lainsäädännön tai mainittujen sääntöjen julkaisemiseen. 3. Jos hakemusta ei ole täytetty asianmukaisesti tai jos 2 kohdassa tarkoitettuja asiakirjoja ei ole toimitettu hakemuksen yhteydessä, hakemusta ei oteta tutkittavaksi. 4. Jos hakemusta ei voida ottaa tutkittavaksi, jäsenvaltion tai kolmannen maan viranomaisille tai asianomaiseen kolmanteen maahan sijoittautuneelle hakijalle ilmoitetaan syyt, joiden vuoksi hakemusta ei voitu ottaa tutkittavaksi, ja kerrotaan, että niillä on oikeus jättää uusi, asianmukaisesti täytetty hakemus.

27 artikla Vaatimustenmukaisuus 1. Perinteisen merkinnän suojaa koskeva hakemus katsotaan vaatimustenmukaiseksi, jos nimi, jolle suojaa haetaan, a) on asetuksen (EU) N:o 1308/2013 112 artiklassa määriteltyä perinteistä merkintää koskevien vaatimusten sekä tämän asetuksen 24 artiklassa säädettyjen vaatimusten mukainen; b) koostuu yksinomaan joko i) nimestä, jota käytetään perinteisesti kaupankäynnissä suuressa osassa unionin tai asianomaisen kolmannen maan aluetta erottamaan tietyt asetuksen (EU) N:o 1308/2013 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut rypäletuotteiden luokat toisistaan; tai ii) tunnetusta nimestä, jota käytetään perinteisesti kaupankäynnissä ainakin asianomaisen jäsenvaltion tai kolmannen maan alueella erottamaan tietyt asetuksen (EU) N:o 1308/2013 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut rypäletuotteiden luokat toisistaan; c) ei ole muuttunut yleisnimeksi; ja d) on määritelty ja säännelty jäsenvaltion lainsäädännössä tai johon sovellettavat käyttöedellytykset ovat asianomaisen kolmannen maan viinintuottajia koskevien sääntöjen mukaisia, mukaan lukien edustavien ammattialan järjestöjen säännöt. Edellä olevaa b alakohtaa ei sovelleta asetuksen (EU) N:o 1308/2013 112 artiklan a alakohdassa tarkoitettuihin perinteisiin merkintöihin. 2. Edellä olevan 1 kohdan b alakohdan soveltamiseksi perinteisellä käytöllä tarkoitetaan a) käyttöä vähintään viiden vuoden ajan, kun kyseessä on merkintä, jolle haetaan suojaa sen jäsenvaltion tai kolmannen maan, josta merkintä on peräisin, virallisella kielellä tai alueellisella kielellä; b) käyttöä vähintään 15 vuoden ajan, kun kyseessä on merkintä, jolle haetaan suojaa kaupankäynnissä käytetyllä kielellä. 3. Edellä olevan 1 kohdan c alakohdan soveltamiseksi ’yleisnimellä’ tarkoitetaan nimeä, josta huolimatta siitä, että se viittaa tietyn rypäletuotteen tiettyyn tuotanto- tai vanhentamismenetelmään, laatuun, väriin tai paikkaan tai rypäletuotteeseen liittyvään historialliseen tapahtumaan, on tullut asianomaisen rypäletuotteen yleisnimi unionissa.

28 artikla Komission suorittama tarkastelu 1. Päivänä, jona perinteisen merkinnän suojaa koskeva hakemus on toimitettu komissiolle, pidetään päivää, jona komissio vastaanottaa hakemuksen. 2. Komissio tutkii, täyttääkö suojahakemus tässä luvussa säädetyt edellytykset. 3. Jos komissio katsoo, että 26 ja 27 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät, se antaa suojahakemuksen julkaisemista Euroopan unionin virallisessa lehdessä koskevan täytäntöönpanosäädöksen. 4. Jos perinteisen merkinnän suojaa koskeva hakemus ei ole tässä luvussa säädettyjen edellytysten mukainen, komissio ilmoittaa hakijalle hylkäysperusteet ja asettaa määräajan hakemuksen peruuttamista tai muuttamista tai huomautusten toimittamista varten. 5. Jos hakija ei korjaa puutteita 4 kohdassa tarkoitetussa määräajassa, komissio antaa asetuksen (EU) N:o 1308/2013 115 artiklan 2 kohdan mukaisesti täytäntöönpanosäädöksen, jolla hakemus hylätään.

2 JAKSO

Vastaväitemenettely

29 artikla Vastaväitteen toimittaminen Vastaväitteen toimittamispäivänä pidetään päivää, jona komissio vastaanottaa hakemuksen.

30 artikla Vastaväitteen ottaminen tutkittavaksi ja vastaväitteen perusteet 1. Perusteltu vastaväite on otettava tutkittavaksi, jos a) sen toimittaa jäsenvaltio, kolmas maa tai luonnollinen tai oikeushenkilö, jonka oikeutettua etua asia koskee; b) komissio ottaa sen vastaan täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 22 artiklan 1 kohdan mukaisessa määräajassa; c) siinä osoitetaan, että suojahakemus ei sovi yhteen perinteisiä merkintöjä koskevien sääntöjen kanssa, koska se ei ole tämän asetuksen 27 artiklan mukainen tai koska ehdotetun nimen rekisteröinti olisi ristiriidassa tämän asetuksen 32 ja 33 artiklan kanssa. 2. Vastaväitteestä, joka voidaan ottaa tutkittavaksi, annetaan tieto jäsenvaltion tai kolmannen maan viranomaisille tai asianomaiseen kolmanteen maahan sijoittautuneelle edustavalle ammattialan järjestölle.

31 artikla Vastaväitteen tutkiminen 1. Jos komissio ei hylkää vastaväitettä täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti, se antaa vastaväitteen tiedoksi suojahakemuksen toimittaneelle hakijalle ja pyytää hakijaa esittämään huomautuksia täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa määräajassa. Määräajan kuluessa saadut huomautukset annetaan tiedoksi vastaväitteen esittäjälle. Komissio voi vastaväitettä tutkiessaan pyytää osapuolia esittämään huomautuksia toisilta osapuolilta saaduista tiedonannoista täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa määräajassa. 2. Jos hakija tai vastaväitteen esittäjä ei esitä huomautuksia tai jos täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 24 artiklassa tarkoitettua huomautusten esittämisen määräaikaa ei noudateta, komissio tekee vastaväitettä koskevan päätöksen. 3. Päätöksen perinteisen merkinnän hylkäämisestä tai hyväksymisestä tekee komissio käytettävissään olevien todisteiden perusteella. Komissio tutkii, täyttyvätkö tämän asetuksen 27, 32 ja 33 artiklassa tarkoitetut tai säädetyt edellytykset. Päätös hylätä perinteinen merkintä annetaan tiedoksi vastaväitteen esittäjälle ja hakijalle. 4. Silloin kun on jätetty useampia vastaväitteitä, yhden tai useamman vastaväitteen tutkiminen saattaa estää jatkamasta suojahakemuksen käsittelyä. Tällöin komissio voi keskeyttää muut vastaväitemenettelyt. Komissio ilmoittaa muille vastaväitteen esittäjille näihin vaikuttavista päätöksistä, jotka on tehty menettelyn aikana. Jos hakemus hylätään, keskeytetyt vastaväitemenettelyt katsotaan päättyneiksi, ja asianomaisille vastaväitteiden esittäjille annetaan tästä tieto asianmukaisesti.

3 JAKSO

Suoja

32 artikla Suhde tavaramerkkeihin 1. Jos tavaramerkki sisältää perinteisen merkinnän, joka ei noudata asetuksen (EU) N:o 1308/2013 112 artiklassa tarkoitettuja perinteisen merkinnän määritelmää ja käyttöedellytyksiä, ja liittyy johonkin kyseisen asetuksen liitteessä VII olevan II osan luettelossa mainittuun luokkaan kuuluvaan tuotteeseen, tai muodostuu tällaisesta perinteisestä merkinnästä, tavaramerkin rekisteröinti a) evätään, jos tavaramerkin rekisteröintihakemus on toimitettu komissiolle perinteisen merkinnän suojaa koskevan hakemuksen toimittamisen jälkeen ja perinteinen merkintä sittemmin suojataan; tai b) mitätöidään. 2. Nimeä ei saa suojata perinteisenä merkintänä, jos suoja saattaa jonkin tavaramerkin maineen ja tunnettuuden vuoksi johtaa kuluttajaa harhaan rypäletuotteen oikean identiteetin, luonteen, ominaisuuden tai laadun osalta. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua tavaramerkkiä, jota koskeva hakemus on tehty tai joka on rekisteröity tai jota koskeva oikeus on saatu asiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti unionin alueella vilpittömässä mielessä tapahtuneella käytöllä ennen perinteisen merkinnän suojaamista alkuperämaassa, voidaan edelleen käyttää ja se voidaan uusia perinteisen merkinnän suojasta huolimatta edellyttäen, ettei Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY (9) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/2436 (10) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 (11) nojalla ole olemassa kyseisen tavaramerkin mitättömyys- tai menettämisperusteita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista. Tällaisissa tapauksissa perinteisen merkinnän käyttö sallitaan asianomaisten tavaramerkkien rinnalla.

33 artikla Homonyymit 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 113 artiklan mukaisesti jo suojatun perinteisen merkinnän kanssa kokonaan tai osittain homonyyminen merkintä, jonka osalta on jätetty suojahakemus, on rekisteröitävä ottaen asianmukaisesti huomioon paikallinen ja perinteinen käyttö sekä sekaannusten riski. Homonyymistä merkintää, joka johtaa kuluttajaa harhaan rypäletuotteiden luonteen, laadun tai todellisen alkuperän osalta, ei saa rekisteröidä, vaikka merkintä olisikin paikkansapitävä. Rekisteröityä homonyymistä merkintää saa käyttää ainoastaan, jos myöhemmin rekisteröidyn homonyymisen merkinnän ja rekisterissä jo olevan nimen välillä on käytännössä riittävä ero, ottaen huomioon tarve kohdella kyseisiä tuottajia tasavertaisesti ja välttää kuluttajan harhaanjohtamista. 2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin perinteisiin merkintöihin, jotka on suojattu ennen 1 päivää elokuuta 2009 ja jotka ovat kokonaan tai osittain homonyymisiä suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän taikka liitteessä IV luetellun rypälelajikkeen nimen tai sen synonyymin kanssa.

4 JAKSO

Muutokset ja peruutukset

34 artikla Perinteisen merkinnän muuttaminen Hakija, joka täyttää 25 artiklassa säädetyt edellytykset, voi hakea hyväksyntää perinteistä merkintää koskevalle muutokselle 26 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettujen seikkojen osalta. Muutoshakemuksiin sovelletaan 26–31 artiklaa soveltuvin osin.

35 artikla Perinteisen merkinnän peruuttaminen Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 115 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio voi jäsenvaltion, kolmannen maan tai luonnollisen tai oikeushenkilön, jonka oikeutettua etua asia koskee, asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla peruutetaan perinteisen merkinnän suoja. Peruutushakemuksiin sovelletaan 26–31 artiklaa soveltuvin osin.

36 artikla Peruutuksen perusteet Perinteisen merkinnän suoja peruutetaan, jos a) perinteinen merkintä ei enää ole 27, 32 tai 33 artiklassa säädettyjen edellytysten mukainen; b) vastaavuutta asianomaiseen määritelmään ja asianomaisiin käyttöedellytyksiin ei voida enää taata.

37 artikla Peruutuspyynnön ottaminen tutkittavaksi 1. Perusteltu peruutuspyyntö on otettava tutkittavaksi, jos a) sen toimitti komissiolle jäsenvaltio, kolmas maa tai luonnollinen tai oikeushenkilö, jonka oikeutettua etua asia koskee; ja b) se perustuu johonkin 36 artiklassa tarkoitetuista perusteista. Asianmukaisesti perusteltu peruutuspyyntö on otettava tutkittavaksi vain, jos siinä osoitetaan, että asia koskee hakijan oikeutettua etua. 2. Jos komissio katsoo, ettei peruutuspyyntöä voida ottaa tutkittavaksi, se ilmoittaa pyynnön esittäneelle viranomaiselle tai henkilölle syyt, joiden perusteella pyyntöä ei voida ottaa tutkittavaksi. 3. Komissio saattaa peruutuspyynnön niiden viranomaisten ja henkilöiden saataville, joihin se vaikuttaa, täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 30 artiklan 4 kohdan mukaisesti. 4. Peruutuspyyntöihin liittyvät perustellut vastaväitteet otetaan käsiteltäviksi vain, jos niistä käy ilmi henkilön, jota asia koskee, yhtäjaksoinen kaupallinen riippuvuus rekisteröidystä nimestä.

38 artikla Kolmansien maiden perinteisiä merkintöjä koskevat säännöt 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 112 artiklassa säädettyä perinteisten merkintöjen määritelmää sovelletaan soveltuvin osin merkintöihin, joita käytetään perinteisesti kolmannessa maassa sen lainsäädännön mukaisesti maantieteellisellä merkinnällä tai alkuperänimityksellä varustetuissa rypäletuotteissa. 2. Kolmansista maista peräisin olevissa rypäletuotteissa, joiden etiketeissä käytetään perinteisiä ilmaisuja, jotka ovat muita kuin täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 25 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa sähköisessä e-Bacchus-tietokannassa luetellut perinteiset merkinnät, voidaan käyttää kyseisiä perinteisiä ilmaisuja asianomaisessa kolmannessa maassa sovellettavien sääntöjen mukaisesti, edustavien ammattialan järjestöjen vahvistamat säännöt mukaan lukien.

5 JAKSO

39 artikla Voimassa olevat suojatut perinteiset merkinnät Perinteinen merkintä, joka on suojattu asetuksen (EY) N:o 607/2009 nojalla, suojataan tämän asetuksen nojalla ilman eri toimenpiteitä.

IV LUKU

MERKINNÄT JA ESILLEPANO

1 JAKSO

Pakolliset merkinnät

40 artikla Pakollisten merkintöjen esittäminen 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 119 artiklassa tarkoitettujen pakollisten tietojen on oltava näkyvillä astian pinnassa olevassa kentässä siten, että ne voidaan lukea samanaikaisesti astiaa kääntämättä, ja ne on esitettävä pysyvin kirjaimin, jotka erottuvat selvästi ympäröivästä tekstistä tai ympäröivistä kuvista. 2. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen 41 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut pakolliset merkinnät ja erän numero voivat sijaita kyseisessä kohdassa tarkoitetun kentän ulkopuolella. 3. Tämän artiklan 1 kohdassa ja 41 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on merkittävä kirjaimin, joiden koko on käytetystä kirjaintyypistä riippumatta vähintään 1,2 millimetriä.

41 artikla Eräiden horisontaalisten sääntöjen soveltaminen 1. Tiettyjen allergioita tai intoleransseja aiheuttavien aineiden ja tuotteiden ilmoittamiseksi asetuksen (EU) N:o 1169/2011 21 artiklan mukaisesti merkintöinä, jotka koskevat sulfiitteja, munaa ja munapohjaisia tuotteita ja maitoa ja maitopohjaisia tuotteita, käytetään liitteessä I olevassa A osassa lueteltuja ilmaisuja. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja merkintöjä voidaan täydentää asianomaisella liitteessä I olevassa B osassa esitetyllä kuvalla.

42 artikla Kaupan pitäminen ja vienti 1. Rypäletuotteita, joiden etiketti tai esittämistapa ei vastaa tässä asetuksessa säädettyjä edellytyksiä, ei saa pitää kaupan unionissa eikä viedä. 2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 II osan II osaston I luvun 2 jakson 3 alajaksossa ja 3 jaksossa säädetään, jäsenvaltiot voivat sallia vientiin tarkoitettujen rypäletuotteiden yhteydessä merkintöjä ja esittämistapoja, jotka ovat ristiriidassa voimassa olevien unionin merkintä- ja esillepanosääntöjen kanssa, jos kyseisiä tietoja tai esittämistapoja edellytetään asianomaisen kolmannen maan lainsäädännössä. Kyseiset tiedot voidaan esittää muilla kuin unionin virallisilla kielillä. 3. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 II osan II osaston I luvun 2 jakson 3 alajaksossa ja 3 jaksossa säädetään, jäsenvaltiot voivat sallia lentokoneessa kulutettavaksi tarkoitettujen rypäletuotteiden yhteydessä esittämistapoja, jotka ovat ristiriidassa voimassa olevien unionin esillepanosääntöjen kanssa, jos kyseiset esittämistavat ovat tarpeellisia turvallisuussyistä.

43 artikla Lyijypohjaisten kapselien käyttökielto Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 1–11, 13, 15 ja 16 kohdassa tarkoitettujen rypäletuotteiden sulkimissa ei saa olla lyijypohjaista kapselia.

44 artikla Todellinen alkoholipitoisuus Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 119 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu todellinen alkoholipitoisuus merkitään tilavuuden prosenttiyksikköinä tai prosenttiyksikön puolikkaina. Todellista alkoholipitoisuutta vastaavaa lukua seuraa tunnus ”til-%” ja sitä voi edeltää ilmaisu ”todellinen alkoholipitoisuus” tai ”todellinen alkoholi” tai lyhenne ”alk.”. Kun kyseessä on osittain käynyt rypäleen puristemehu tai käymistilassa oleva uusi viini, todellista alkoholipitoisuutta koskeva merkintä voidaan korvata tai sitä voidaan täydentää ilmoittamalla kokonaisalkoholipitoisuutta kuvaava luku, jota seuraa tunnus ”til-%” ja edeltää ilmaisu ”kokonaisalkoholipitoisuus” tai ”kokonaisalkoholi” Merkinnässä ilmoitettu pitoisuus ei saa olla yli 0,5:tä tilavuusprosenttia suurempi tai pienempi kuin määritetty pitoisuus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta käytettävän vertailumääritysmenetelmän sallittujen mittapoikkeamien soveltamista. Suojatulla alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustettujen, yli kolme vuotta pulloissa varastoitujen rypäletuotteiden sekä kuohuviinien, laatukuohuviinien, hiilihapotettujen kuohuviinien, helmeilevien viinien, hiilihapotettujen helmeilevien viinien, väkevien viinien ja ylikypsistä rypäleistä valmistettujen viinien alkoholipitoisuus ei kuitenkaan saa olla yli 0,8:aa prosenttia suurempi tai pienempi kuin määritetty pitoisuus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta käytettävän vertailumääritysmenetelmän sallittujen mittapoikkeamien soveltamista.

45 artikla Lähtöisyysmerkintä 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 119 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettu lähtöisyysmerkintä on tehtävä seuraavasti: a) asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 1, 3–9, 15 ja 16 kohdassa tarkoitetuilla rypäletuotteilla käytetään mainintoja ”(…lainen/…läinen) viini”, ”tuotettu (…ssa/ssä)”, ”(…lainen…läinen) tuote” tai ”(…lainen/…läinen) sekt” tai vastaava ilmaisu, johon lisätään sen jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi, jossa rypäleet on korjattu ja valmistettu viiniksi; b) ilmaisu ”Euroopan unionista lähtöisin oleva viini” tai ”Euroopan unionin eri maissa valmistettujen viinien sekoitus” tai vastaava ilmaisu, jos viini on valmistettu sekoittamalla eri jäsenvaltioista peräisin olevia viinejä; tai c) ilmaisu ”Euroopan unionista lähtöisin oleva viini” tai ilmaisu ”(…ssa/ssä) korjatuista rypäleistä (…ssa/ssä) valmistettu viini” mainiten kyseisten jäsenvaltioiden nimet, jos viini on valmistettu jäsenvaltiossa rypäleistä, jotka on korjattu jossain toisessa jäsenvaltiossa; d) ilmaisu ”(…ssa/ssä) valmistettujen viinien sekoitus” tai vastaava ilmaisu, johon lisätään asianomaisten kolmansien maiden nimet, jos viini on valmistettu sekoittamalla eri kolmansista maista peräisin olevia viinejä; e) ilmaisu ”(…ssa/ssä) korjatuista rypäleistä (…ssa/ssä) valmistettu viini”, johon lisätään asianomaisten kolmansien maiden nimet, jos viini on valmistettu jossakin kolmannessa maassa rypäleistä, jotka on korjattu jossain toisessa kolmannessa maassa. Poiketen siitä, mitä ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädetään, asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 4, 5 ja 6 kohdassa tarkoitetuilla rypäletuotteilla, joilla ei ole suojattua alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää, mainitussa a alakohdassa tarkoitettu merkintä voidaan korvata maininnalla ”tuotettu (…ssa/ssä)” tai vastaavalla ilmaisulla, johon lisätään sen jäsenvaltion nimi, jossa toinen käyminen tapahtui. Edellä olevat ensimmäinen ja toinen alakohta eivät rajoita 47 ja 56 artiklan soveltamista. 2. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 119 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettu lähtöisyysmerkintä, joka koskee asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 2, 10, 11 ja 13 kohdassa tarkoitettuja rypäletuotteita, on tehtävä seuraavasti: a) maininta ”(…lainen/…läinen) rypäleen puristemehu”, ”(…ssa/ssä) tuotettu rypäleen puristemehu” tai vastaava ilmaisu, johon lisätään jäsenvaltion nimi; b) maininta ”kahdesta tai useammasta Euroopan unionin maasta peräisin olevien tuotteiden sekoitus”, kun kyseessä on kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tuotettujen rypäletuotteiden leikkaaminen; c) maininta ”(…ssa/ssä) korjatuista rypäleistä saatu rypäleen puristemehu” kun kyseessä on rypäleen puristemehu, jota ei ole valmistettu siinä jäsenvaltiossa, jossa asianomaiset rypäleet on korjattu. 3. Yhdistyneen kuningaskunnan sekä 1 kohdan a ja c alakohdassa ja 2 kohdan a ja c alakohdassa annettujen säännösten osalta jäsenvaltion nimi voidaan korvata sen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluvan yksittäisen maan nimellä, jossa rypäletuotteen valmistukseen käytetyt rypäleet on korjattu.

46 artikla Pullottajan, tuottajan, maahantuojan ja myyjän merkitseminen 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 119 artiklan 1 kohdan e ja f alakohdan sekä tämän artiklan soveltamiseksi a) ’pullottajalla’ tarkoitetaan Euroopan unioniin sijoittautunutta luonnollista tai oikeushenkilöä taikka näiden henkilöiden ryhmittymää, joka suorittaa pullotuksen tai suorituttaa sen lukuunsa; b) ’pullotuksella’ tarkoitetaan kyseisen tuotteen pakkaamista enintään 60 litran astioihin myyntiä varten; c) ’tuottajalla’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä taikka näiden ryhmittymää, joka suorittaa tai jonka puolesta suoritetaan rypäleiden, rypäleen puristemehun ja viinin jalostus kuohuviineiksi, hiilihapotetuiksi kuohuviineiksi, laatukuohuviineiksi ja maustetuiksi laatukuohuviineiksi; d) ’maahantuojalla’ tarkoitetaan unioniin sijoittautunutta luonnollista tai oikeushenkilöä taikka näiden ryhmittymää, joka on vastuussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 (12) 5 artiklan 24 kohdassa tarkoitettujen muiden kuin unionitavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamisesta; e) ’myyjällä’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä taikka näiden ryhmittymää, joka ei ole tuottajan määritelmän mukainen ja joka ostaa ja laskee liikkeeseen kuohuviinejä, hiilihapotettuja kuohuviinejä, laatukuohuviinejä tai maustettuja laatukuohuviinejä; f) ’osoitteella’ tarkoitetaan paikallista hallintoaluetta ja jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa ovat pullottajan, tuottajan, myyjän tai maahantuojan toimitilat tai päätoimipaikka. 2. Pullottajan nimen ja osoitteen lisäksi merkitään joko a) ilmaisu ”pullottaja” tai ”pullottanut (…)”; jonka lisäksi voidaan merkitä viittaus tuottajan viinitilaan; tai b) ilmaisut, joiden käyttöedellytykset jäsenvaltiot määrittelevät, jos suojatulla alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustettujen rypäletuotteiden pullotus tapahtuu i) tuottajan viinitilalla; tai ii) tuottajaryhmittymän tiloissa; tai iii) yrityksessä, joka sijaitsee kyseisellä rajatulla maantieteellisellä alueella tai sen välittömässä läheisyydessä. Kun kyseessä on tilauspullotus, pullottajaa koskevaa merkintää on täydennettävä ilmaisulla ”pullotettu (…lle)”, tai kun merkitään myös kolmannen henkilön lukuun pullotuksen suorittaneen henkilön nimi ja osoite, merkintää on täydennettävä ilmaisulla ”(…lle) pullottanut (…)”. Silloin kun pullotus tapahtuu muualla kuin pullottajan paikassa, tässä kohdassa tarkoitettujen merkintöjen lisäksi on mainittava tarkasti paikka, jossa toimenpide tehtiin, ja jos se tehtiin toisessa jäsenvaltiossa, on mainittava asianomaisen jäsenvaltion nimi. Kyseisiä vaatimuksia ei sovelleta, jos pullotus tapahtuu pullottajan paikan välittömässä läheisyydessä sijaitsevassa paikassa. Muissa astioissa kuin pulloissa ilmaisut ”pullottaja” tai ”pullottanut (…)” korvataan ilmaisuilla ”pakkaaja” ja ”pakannut”, lukuun ottamatta kieliä, joissa tällaista merkityseroa ei ole. 3. Tuottajan tai myyjän nimen ja osoitteen lisäksi merkitään ilmaisu ”tuottaja” tai ”tuottanut (…)” ja ”myyjä” tai ”myy (…)” tai vastaava ilmaisu. Jäsenvaltiot voivat päättää, että a) tuottajan yksilöiminen on pakollista; b) ilmaisu ”tuottaja” tai ”tuottanut” voidaan korvata liitteessä II esitetyillä ilmaisuilla. 4. Ennen maahantuojan nimeä ja osoitetta merkitään ilmaisu ”maahantuoja” tai ”maahantuonut”. Pullottamattomana tuoduilla rypäletuotteilla, jotka pullotetaan unionissa, tuojan nimi voidaan korvata tai sitä voidaan täydentää pullottajaa koskevalla merkinnällä 2 kohdan mukaisesti. 5. Edellä olevissa 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut merkinnät voidaan koota yhteen, jos ne liittyvät samaan luonnolliseen tai oikeushenkilöön. Jokin näistä merkinnöistä voidaan korvata sen jäsenvaltion määrittämällä koodilla, jossa pullottajan, tuottajan, maahantuojan tai myyjän päätoimipaikka sijaitsee. Koodia täydennetään viittauksella asianomaiseen jäsenvaltioon. Muun kaupalliseen levitykseen osallistuvan luonnollisen tai oikeushenkilön, joka ei ole koodilla ilmaistu pullottaja, tuottaja, maahantuoja tai myyjä, nimi ja osoite on myös ilmoitettava asianomaisen tuotteen viinietiketissä. 6. Jos pullottajan, tuottajan, maahantuojan tai myyjän nimi tai osoite sisältää suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän tai koostuu tällaisesta nimityksestä tai merkinnästä, sen on oltava etiketissä a) kirjaimin, jotka ovat kooltaan enintään puolet kirjaimista, joita käytetään suojatussa alkuperänimityksessä tai maantieteellisessä merkinnässä tai asianomaisen rypäletuotteen luokan merkinnässä; tai b) 5 kohdan toisen alakohdan mukaisena koodina. Jäsenvaltio voi päättää, kumpaa vaihtoehtoa sen alueella tuotettuihin rypäletuotteisiin sovelletaan.

47 artikla Kuohuviinin, hiilihapotetun kuohuviinin, laatukuohuviinin ja maustetun laatukuohuviinin sokeripitoisuuden merkitseminen 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 119 artiklan 1 kohdan g alakohdassa säädettyjen tuotteiden etiketeissä on ilmoitettava jokin tämän asetuksen liitteessä III olevassa A osassa luetelluista sokeripitoisuutta osoittavista ilmaisuista. 2. Jos rypäletuotteiden sokeripitoisuus fruktoosina, glukoosina ja sakkaroosina ilmaistuna voidaan ilmaista kahdella liitteessä III olevassa A osassa luetellulla ilmaisulla, niistä on valittava ainoastaan toinen. 3. Sokeripitoisuuden poikkeama tuotteen etiketissä ilmoitetusta voi olla enintään 3 grammaa litrassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta liitteessä III olevassa A osassa esitettyjen käyttöedellytysten soveltamista.

48 artikla Hiilihapotettua kuohuviiniä, hiilihapotettua helmeilevää viiniä ja laatukuohuviiniä koskevat erityissäännöt 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevassa II osassa tarkoitettuja merkintöjä ”hiilihapotettu kuohuviini” ja ”hiilihapotettu helmeilevä viini” on täydennettävä samanmallisilla ja -kokoisilla kirjaimilla tehtävällä maininnalla ”valmistettu lisäämällä hiilidioksidia”, myös silloin kun asetuksen (EU) N:o 1308/2013 119 artiklan 2 kohtaa sovelletaan. 2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta, jos käytetystä kielestä käy ilmi, että hiilidioksidia on lisätty. 3. Laatukuohuviineihin voidaan jättää merkitsemättä rypäletuotteen luokka, jos etiketissä on ilmaisu ”Sekt”.

2 JAKSO

Vapaaehtoiset merkinnät

49 artikla Satovuosi 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 120 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu satovuosi voidaan merkitä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 1–11, 13, 15 ja 16 kohdassa tarkoitettujen rypäletuotteiden etiketteihin, jos vähintään 85 prosenttia tuotteiden valmistuksessa käytetyistä rypäleistä on korjattu kyseisenä vuonna. Tähän ei lasketa a) makeuttamiseen käytettyjä tuotemääriä, expedition-liuosta eikä tirage-liuosta; eikä myöskään b) asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 3 kohdan e ja f alakohdassa tarkoitettujen rypäletuotteiden määriä. 2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi rypäletuotteet, joiden etiketissä ei ole suojattua alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää mutta siinä on satovuotta koskeva merkintä, on sertifioitava komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/274 (13) 12 artiklan mukaisesti. 3. Perinteisesti tammi- tai helmikuussa korjatuista rypäleistä valmistetuilla rypäletuotteilla etikettiin merkittävä satovuosi on edellinen kalenterivuosi.

50 artikla Rypälelajikkeen nimi 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 120 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen sellaisten rypälelajikkeiden nimet tai niiden synonyymit, joita käytetään asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 1–11, 13, 15 ja 16 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotannossa, voidaan esittää asianomaisten tuotteiden etiketeissä a ja b alakohdassa säädetyin edellytyksin, jos ne tuotetaan unionissa, tai a ja c alakohdassa säädetyin edellytyksin, jos ne tuotetaan kolmansissa maissa. a) Rypälelajikkeiden nimet tai niiden synonyymit voidaan mainita seuraavin edellytyksin: i) käytettäessä yhden ainoan rypälelajikkeen nimeä tai sen synonyymiä vähintään 85 prosenttia tuotteesta on saatu mainitusta rypälelajikkeesta; tähän prosenttiosuuteen ei lasketa — makeuttamiseen käytettyjä tuotemääriä, expedition-liuosta eikä tirage-liuosta; tai — asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 3 kohdan e ja f alakohdassa tarkoitettujen rypäletuotteiden määriä. ii) käytettäessä kahden tai useamman rypälelajikkeen nimeä tai niiden synonyymejä 100 prosenttia tuotteesta on saatu mainituista lajikkeista; tähän prosenttiosuuteen ei lasketa — makeuttamiseen käytettyjä tuotemääriä, expedition-liuosta eikä tirage-liuosta; tai — asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 3 kohdan e ja f alakohdassa tarkoitettujen rypäletuotteiden määriä. Rypälelajikkeet on ilmoitettava etiketissä samansuuruisin kirjaimin suhteellisen osuuden mukaan alenevassa järjestyksessä. b) Unionissa tuotettujen rypäletuotteiden osalta rypälelajikkeiden nimien tai niiden synonyymien on oltava asetuksen (EU) N:o 1308/2013 81 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa rypälelajikkeiden luokittelussa mainittuja nimiä ja synonyymejä. Niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka on vapautettu luokitteluvelvoitteesta asetuksen (EU) N:o 1308/2013 81 artiklan 3 kohdan mukaisesti, rypälelajikkeiden nimien tai niiden synonyymien on oltava Kansainvälisen viinijärjestön (OIV) kansainvälisessä luettelossa viiniköynnöslajikkeista ja niiden synonyymeistä mainittuja nimiä tai synonyymejä. c) Kolmansista maista peräisin olevien rypäletuotteiden osalta rypälelajikkeiden nimien tai niiden synonyymien käyttöedellytysten on oltava asianomaisessa kolmannessa maassa viinintuottajiin sovellettavien sääntöjen mukaisia, edustavien ammattialan järjestöjen säännöt mukaan lukien, ja rypälelajikkeiden nimien tai niiden synonyymien on sisällyttävä ainakin jonkin seuraavassa mainitun organisaation luetteloon: i) Kansainvälinen viinijärjestö (OIV); ii) Kasvilajikkeiden kansainvälinen suojeluliitto (UPOV); iii) Kasvigeenivarojen kansainvälinen neuvosto (IBPGR). 2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi rypäletuote, jonka etiketissä ei mainita suojattua alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää mutta siinä mainitaan rypälelajike, on sertifioitava täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/274 12 artiklan mukaisesti. Kun kyseessä on kuohuviini tai laatukuohuviini, tuotteen kuvauksen täydentämiseksi käytettävät rypälelajikkeet Pinot blanc, Pinot noir, Pinot meunier ja Pinot gris sekä vastaavat nimet muilla unionin kielillä voidaan korvata synonyymillä ”Pinot”. 3. Rypälelajikkeiden nimet ja niiden synonyymit, jotka muodostuvat suojatusta alkuperänimityksestä tai maantieteellisestä merkinnästä, joka saattaa olla näkyvillä suojattua alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää kantavan tuotteen etiketissä, tai kolmannen maan maantieteellisestä merkinnästä, luetellaan tämän asetuksen liitteessä IV olevassa A osassa. Komissio voi muuttaa liitteessä IV olevaa A osaa ainoastaan uusien jäsenvaltioiden vakiintuneiden merkintäkäytäntöjen huomioon ottamiseksi unioniin liittymisen jälkeen. 4. Tämän asetuksen liitteessä IV olevassa B osassa luetellut rypälelajikkeiden nimet tai niiden synonyymit, jotka osittain sisältävät suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän ja viittaavat suoraan asianomaisen suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän maantieteelliseen osaan, voidaan esittää ainoastaan suojatulla alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä taikka kolmannen maan maantieteellisellä merkinnällä varustetun tuotteen etiketissä.

51 artikla Erityissäännöt rypälelajikkeiden ilmoittamiselle rypäletuotteissa, joilla ei ole suojattua alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää Jos asetuksen (EU) N:o 1308/2013 120 artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, jäsenvaltiot voivat päättää käyttää asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 1–9 ja 16 kohdassa tarkoitetuilla rypäletuotteilla, joilla ei ole suojattua alkuperänimitystä tai suojattua maantieteellistä merkintää, ilmaisua ’rypälelajikeviini’, jota täydentää toinen tai molemmat seuraavista: a) kyseis(t)en jäsenvaltio(ide)n nimi; b) rypälelajikke(id)en nimi. Kolmannet maat voivat päättää käyttää ensimmäisessä kohdassa tarkoitetuilla tuotteilla, joilla ei ole suojattua alkuperänimitystä, suojattua maantieteellistä merkintää tai kolmannen maan maantieteellistä merkintää mutta joiden etiketeissä on yhden tai useamman rypälelajikkeen nimi, ilmaisua ’rypälelajikeviini’, jota täydentää kyseessä olevan yhden tai useamman kolmannen maan nimi. Tämän asetuksen 45 artiklaa ei sovelleta jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden nimiä ilmoitettaessa. Yhdistyneen kuningaskunnan tapauksessa jäsenvaltion nimi voidaan korvata sen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluvan yksittäisen maan nimellä, jossa rypäletuotteiden valmistukseen käytetyt rypäleet on korjattu.

52 artikla Muiden rypäletuotteiden kuin kuohuviinin, hiilihapotetun kuohuviinin, laatukuohuviinin ja maustetun laatukuohuviinin sokeripitoisuuden merkitseminen 1. Tämän asetuksen liitteessä III olevassa B osassa esitetty fruktoosina ja glukoosina ilmaistu sokeripitoisuus voidaan esittää muiden kuin asetuksen (EU) N:o 1308/2013 119 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettujen rypäletuotteiden etiketeissä. 2. Jos rypäletuotteiden sokeripitoisuus voidaan ilmaista kahdella liitteessä III olevassa B osassa luetellulla ilmaisulla, joista on valittava ainoastaan toinen. 3. Sokeripitoisuuden poikkeama tuotteen etiketissä ilmoitetusta voi olla enintään 1 gramma litrassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen liitteessä III olevassa B osassa esitettyjen käyttöedellytysten soveltamista. 4. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 3, 8 ja 9 kohdassa tarkoitettuihin rypäletuotteisiin, jos jäsenvaltio sääntelee sokeripitoisuusmerkinnän käyttöedellytyksiä tai ne vahvistetaan asianomaisessa kolmannessa maassa sovellettavissa säännöissä, edustavien ammattialan järjestöjen säännöt mukaan lukien.

53 artikla Eräisiin tuotantomenetelmiin viittaavat ilmaisut 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 120 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaisesti asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 1–11, 13, 15 ja 16 kohdassa tarkoitetuilla rypäletuotteilla voidaan käyttää tiettyjä tuotantomenetelmiin viittaavia ilmaisuja. Niihin voivat sisältyä tässä artiklassa tarkoitetut tuotantomenetelmät. 2. Ainoastaan tiettyjä, liitteessä V lueteltuja tuotantomenetelmiin viittaavia ilmaisuja saa käyttää kuvaamaan suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä taikka kolmannen maan maantieteellisellä merkinnällä varustettua rypäletuotetta, joka on käytetty, kypsytetty tai vanhennettu puuastiassa. Jäsenvaltiot ja kolmannet maat voivat kuitenkin vahvistaa tällaisille rypäletuotteille muita merkintöjä, jotka ovat vastaavia kuin liitteessä V vahvistetut merkinnät. Yhden ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun merkinnän käyttö on sallittava, jos rypäletuote on vanhennettu puuastiassa voimassa olevien kansallisten säännösten mukaisesti, vaikka vanhentamista olisikin jatkettu toisenlaisessa astiassa. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja merkintöjä ei saa käyttää kuvaamaan rypäletuotetta, joka on valmistettu tammipuun palasten avulla, vaikka valmistukseen olisikin liittynyt puuastian käyttö. 3. Ilmaisua ”pullossa käytetty / pullossa käynyt” voidaan käyttää kuvaamaan ainoastaan kolmannen maan suojatulla alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustettuja kuohuviinejä taikka laatukuohuviinejä, jos a) tuotteesta on tullut kuohuvaa pullossa tapahtuneen toisen alkoholikäymisen avulla; b) tuotantoprosessi – tuotantoyrityksessä tapahtunut vanhentaminen mukaan lukien – on kestänyt vähintään yhdeksän kuukautta cuvéen käymisen aikaansaamiseksi tarkoitetun käymisen alkamisesta; c) cuvéen käymisen aikaansaamiseksi tarkoitettu käymisaika ja aika, jonka cuvée on sakan päällä, on ollut vähintään 90 päivää; d) tuote on erotettu sakasta suodattamalla joko juoksutusmenetelmää käyttäen tai jäädyttämällä ja poistamalla sakka. 4. Ilmaisua ”käynyt pullossa perinteisen menetelmän mukaisesti”, ”perinteinen menetelmä” tai ”klassinen menetelmä” tai ”perinteinen klassinen menetelmä” voidaan käyttää kuvaamaan ainoastaan kolmannen maan suojatulla alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustettuja kuohuviinejä taikka laatukuohuviinejä, jos a) tuotteesta on tullut kuohuvaa pullossa tapahtuneen toisen alkoholikäymisen avulla, b) tuote on ollut samassa yrityksessä sakan päällä keskeytyksettä vähintään yhdeksän kuukautta cuvéen sekoittamisesta alkaen; c) tuote on erotettu sakasta jäädyttämällä ja poistamalla sakka. 5. Ilmaisua ”crémant” voidaan käyttää kuvaamaan ainoastaan suojatulla alkuperänimityksellä tai kolmannen maan maantieteellisellä merkinnällä varustettuja valkoisia tai vaaleanpunaisia rosé- laatukuohuviinejä, jos a) rypäleet korjataan käsin; b) viini valmistetaan rypäleen puristemehusta, joka saadaan puristamalla kokonaisia tai tertusta irrotettuja rypäleitä; 150 kilogrammasta rypäleitä saa puristaa enintään 100 litraa rypäleen puristemehua; c) rikkidioksidipitoisuus on enintään 150 mg/l, d) sokeripitoisuus on pienempi kuin 50 g/l; e) viini on 4 kohdassa säädettyjen vaatimusten mukaista. Ilmaisu ”crémant” esitetään laatukuohuviinien etiketeissä yhdessä asianomaisen kolmannen maan suojattuun alkuperänimitykseen tai maantieteelliseen merkintään liittyvän rajatun alueen perustana olevan maantieteellisen yksikön nimen kanssa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 55 artiklan soveltamista. Ensimmäisen alakohdan a alakohtaa ja toista alakohtaa ei sovelleta tuottajiin, joilla on ennen 1 päivää maaliskuuta 1986 rekisteröity tavaramerkki, joka sisältää ilmaisun ”crémant”. 6. Rypäleiden luonnonmukaiseen tuotantotapaan liittyviin viittauksiin sovelletaan neuvoston asetusta (EY) N:o 834/2007 (14).

54 artikla Tilan ilmoittaminen 1. Liitteessä VI luetellut viinitilaan liittyvät merkinnät, muut kuin pullottajan, tuottajan tai myyjän nimi, varataan suojatuilla alkuperänimityksillä tai maantieteellisillä merkinnöillä varustetuille rypäletuotteille. Merkintöjä saa käyttää vain, jos rypäletuote on valmistettu yksinomaan kyseisen tilan viinitarhoista korjatuista rypäleistä ja viininvalmistus on suoritettu kokonaisuudessaan kyseisellä tilalla. 2. Jäsenvaltioiden on säänneltävä liitteessä VI lueteltujen merkintöjensä käyttöä. Kolmansien maiden on vahvistettava liitteessä VI lueteltujen merkintöjensä käyttöä koskevat säännöt, mukaan lukien edustavien ammattialan järjestöjen vahvistamat säännöt. 3. Tällaisella tilalla tuotetun rypäletuotteen kaupan pitämiseen osallistuvat toimijat voivat käyttää tilan nimeä kyseisen rypäletuotteen merkintöihin ja esillepanoon vain, jos tila hyväksyy tällaisen käytön.

55 artikla Viittaukset suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän perustana olevaa aluetta pienempien tai suurempien maantieteellisten yksiköiden nimiin 1. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 120 artiklan 1 kohdan g alakohdan nojalla ainoastaan suojatulla alkuperänimityksellä, suojatulla maantieteellisellä merkinnällä tai kolmannen maan maantieteellisellä merkinnällä varustetun rypäletuotteen etiketissä saa olla viittaus kyseisen alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän aluetta pienemmän tai suuremman maantieteellisen yksikön nimeen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 45 ja 46 artiklan soveltamista. 2. Jos alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän perustana olevaa aluetta pienempien tai suurempien maantieteellisten yksiköiden nimiin viitataan, hakijan on määriteltävä kyseessä olevan maantieteellisen yksikön alue selkeästi tuote-eritelmässä ja yhtenäisessä asiakirjassa. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa kyseisten maantieteellisten yksiköiden käyttöä koskevat säännöt. Pienemmässä maantieteellisessä yksikössä tuotettujen rypäletuotteiden osalta sovelletaan seuraavaa: a) Vähintään 85 prosenttia rypäleistä, joista rypäletuote on valmistettu, on peräisin tästä pienemmästä maantieteellisestä yksiköstä. Tähän ei lasketa i) makeuttamiseen käytettyjä tuotemääriä, expedition -liuosta eikä tirage-liuosta, ii) asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan II osan 3 kohdan e ja f alakohdassa tarkoitettujen rypäletuotteiden määriä. b) Muiden tuotannossa käytettyjen rypäleiden on oltava peräisin asianomaisen alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän rajatulta maantieteelliseltä alueelta. Jäsenvaltio voi päättää olla soveltamatta toisen alakohdan a ja b alakohdassa säädettyjä vaatimuksia tavaramerkkeihin, jotka on rekisteröity tai joita koskeva oikeus on saatu käytöllä ennen 11 päivää toukokuuta 2002 ja joihin sisältyy tai jotka ovat samoja kuin alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän perustana olevaa aluetta pienemmän maantieteellisen yksikön nimi ja viittaukset kyseisen jäsenvaltion maantieteelliseen alueeseen. 3. Sellaisen maantieteellisen yksikön nimi, joka on pienempi tai suurempi kuin alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän perustana oleva alue, tai viittaus maantieteelliseen alueeseen tarkoittaa seuraavia: a) paikallisalue tai paikallisalueiden ryhmä; b) paikallinen hallintoalue tai sen osa; c) viininviljelyalueen osa-alue tai sen osa; d) hallinnollinen alue.

3 JAKSO

Eräitä pullomalleja ja sulkimia koskevat säännöt

56 artikla Eräiden pullomallien käyttöedellytykset Jotta pullomalli voidaan sisällyttää liitteessä VII olevaan pullomallien luetteloon, sen on täytettävä seuraavat vaatimukset: a) sitä on käytetty tietyllä suojatulla alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustetulla rypäletuotteella yksinomaisesti, tosiasiallisesti ja perinteisesti viimeksi kuluneet 25 vuotta; ja b) sen käyttö tuo kuluttajan mieleen tietyllä suojatulla alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustetun rypäletuotteen. Hyväksyttyjen pullomallien käyttöedellytykset esitetään liitteessä VII.

57 artikla Eräiden rypäletuotteiden esillepanoa koskevat säännöt 1. Unionissa tuotettua kuohuviiniä, laatukuohuviiniä ja maustettua laatukuohuviiniä saa pitää kaupan tai viedä lasisessa kuohuviinipullossa, joka on suljettu a) nimellistilavuudeltaan yli 0,20 litran pullot: shamppanjakorkilla, joka on