Komission päätös,

tehty 24 päivänä syyskuuta 2002,

Saksan suunnittelemasta tukiohjelmasta "Suuntaviivat pk-yritysten tukemiseksi - Yritysten suorituskyvyn parantaminen Sachsenin osavaltiossa" - alaohjelmat 1 (Yritysvalmennus), 4 (Osallistuminen messuille), 5 (Yhteistyö) ja 7 (Tuotesuunnittelun edistäminen)

(tiedoksiannettu numerolla K(2002) 2606)

(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2003/226/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1),

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Komissio hyväksyi 12 päivänä marraskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä SG(98) D/9545 Sachsenin osavaltion suuntaviivat pk-yritysten tukemiseksi 31 päivään joulukuuta 2000 saakka(2).

(2) Saksa ilmoitti 29 päivänä joulukuuta 2000 päivätyllä kirjeellä (kirjattu saapuneeksi komission pääsihteeristölle 3 päivänä tammikuuta 2001 numerolla A/47) EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti kuudesta alaohjelmasta, jotka toteutetaan pk-yritysten tukemista koskevien tarkistettujen suuntaviivojen(3) (jäljempänä "tukiohjelma") mukaisesti ja joiden suunniteltu toteuttamisaika on viisi vuotta komission hyväksymisestä. Komissio pyysi Saksalta lisätietoja 5 päivänä helmikuuta 2001 (D/50478) ja 5 päivänä syyskuuta 2001 (D/53620) päivätyillä kirjeillä.

(3) Saksa toimitti lisätietoja kirjeillä, jotka oli päivätty 12 päivänä maaliskuuta 2001 (kirjattu saapuneeksi 12 päivänä maaliskuuta 2001 numerolla A/3069), 13 päivänä maaliskuuta 2001 (kirjattu saapuneeksi 20 päivänä maaliskuuta 2001 numerolla A/3361), 1 päivänä kesäkuuta 2001 (kirjattu saapuneeksi 11 päivänä kesäkuuta 2001 numerolla A/34569) ja 9 päivänä lokakuuta 2001 (kirjattu saapuneeksi 10 päivänä lokakuuta 2001 numerolla A/37882).

(4) Komission ja Saksan viranomaisten edustajat neuvottelivat Berliinissä 14 päivänä kesäkuuta 2001.

(5) Saksa toimitti 2 päivänä elokuuta 2001 yhteenvedon kuudesta alaohjelmasta ja pyysi poikkeusta yhteismarkkinoille soveltumattomia valtiontukia koskevien määräysten soveltamisesta niihin siihen saakka, kunnes komissio on tehnyt lopullisen päätöksensä siitä, ovatko ohjelmat EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 70/2001(4) mukaisia.

(6) Komissio ilmoitti Saksalle 13 päivänä joulukuuta 2001 päivätyllä kirjeellä SG(2001) D/292745 päätöksestään aloittaa tukiohjelman tiettyjen alaohjelmien osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely. Muodollisen tutkintamenettelyn aloittaminen koskee alaohjelmia "Yritysvalmennus", "Osallistuminen messuille", "Yhteistyö" ja "Tuotesuunnittelun edistäminen". Komissio ei ole menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään esittänyt huomautuksia alaohjelmista "Ulkomaankauppaneuvonta" eikä "Ympäristönsuojelu".

(7) Samassa yhteydessä komissio muistutti Saksaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan lykkäävästä vaikutuksesta ja viittasi EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(5) 14 artiklaan, jonka mukaan kaikki sääntöjenvastainen tuki voidaan periä tuensaajilta takaisin. Komissio vahvisti myös, että yksittäiset tuet, jotka täyttävät kaikki asetuksessa (EY) N:o 70/2001 säädetyt ehdot, katsotaan asetuksen 3 artiklan 1 kohdan nojalla soveltuviksi yhteismarkkinoille.

(8) Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(6), jossa komissio kehotti kaikkia asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä toimenpiteestä. Se ei ole kuitenkaan vastaanottanut huomautuksia muilta asianomaisilta.

(9) Saksa esitti huomautuksensa 21 päivänä tammikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä (kirjattu saapuneeksi numerolla A/30488).

(10) Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Saksan ja komission edustajat tapasivat vielä kaksi kertaa, 19 päivänä helmikuuta 2002 Brysselissä ja 10 päivänä kesäkuuta 2002 Berliinissä.

2. KUVAUS TOIMENPITEESTÄ

2.1 Tuen muoto ja oikeusperusta

(11) Tuet myönnetään avustuksina Sachsenin osavaltion budjettilain (Haushaltsordnung des Freistaates Sachsen) 23 ja 44 pykälän nojalla ja tämän menettelyn kohteena olevan tukiohjelman mukaisesti.

2.2 Budjettivarat ja kesto

(12) Tukiohjelman kesto on viisi vuotta alkaen komission neljälle vielä ratkaisematta olevalle alaohjelmalle antaman hyväksynnän ajankohdasta. Kyseiselle ajanjaksolle on koko tukiohjelmaa varten varattu budjettivaroista 89 miljoonaa euroa.

2.3 Tuensaajat

(13) Tuki on tarkoitettu pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetussa komission suosituksessa 96/280/EY tarkoitettujen taloudellisesti kannattavien pienten ja keskisuurten yritysten(7) (jäljempänä "pk-yritykset") tukemiseen. Tuettavien yritysten toimipaikan on sijaittava Sachsenin osavaltiossa, joka on 31 päivään joulukuuta 2003 asti EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen tukialue. Saksa on sitoutunut noudattamaan niin kutsutuille aroille toimialoille, joita ovat hiili- ja terästeollisuus, liikenne, synteettikuituteollisuus ja laivanrakennusteollisuus, myönnettäviä valtiontukia koskevia yhteisön säännöksiä.

(14) Tukiohjelmaa ei sovelleta toimintoihin, joiden tarkoituksena on perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen tavaroiden valmistus, jalostus ja kaupan pitäminen.

2.4 Neljän alaohjelman muodollinen tutkinta

(15) EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen muodollinen menettely kohdistuu seuraaviin neljään tukiohjelman alaohjelmaan:

- Yritysvalmennus (tukiohjelman 1 osa)

- Osallistuminen messuille (tukiohjelman 4 osa)

- Yhteistyö (tukiohjelman 5 osa)

- Tuotesuunnittelun edistäminen (tukiohjelman 7 osa).

2.5 Neljän alaohjelman ehdot

(16) Tukiohjelman soveltamista varten Sachsenin osavaltio on vahvistanut erityiset ongelma-alueet. Alueita arvioidaan tiettyjen indikaattoreiden, kuten tulotason, ostovoiman ja työttömyysasteen perusteella. Saksa on toimittanut komissiolle kartan, johon kyseiset alueet on merkitty hyvin tarkasti. Kaksi kolmannesta niistä sijaitsee yhteisön ulkorajoilla.

(17) Yritysvalmennus-alaohjelmaan kuuluvilla pk-yrityksille tarkoitetuilla tuilla helpotetaan ulkoisten konsulttipalveluiden käyttöä. Toimenpiteen tarkoituksena on yritysjohdon tukeminen rahoitukseen, henkilöstöön, teknologiaan ja organisaatioon liittyvissä kysymyksissä.

(18) Tukiohjelman tästä alaohjelmasta myönnettävän tuen määrä on enintään 65 prosenttia erityisillä ongelma-alueilla toimiville pienyrityksille ja enintään 50 prosenttia kyseisten alueiden ulkopuolella toimiville pk-yrityksille.

(19) Tämän ohjelman mukaisesti tukikelpoisia ovat ulkoisesta konsultoinnista aiheutuneet kustannukset. Tuettavien palvelujen enimmäismäärä on 50 konsultointipäivää vuodessa, eikä niitä saa toimittaa jatkuvana tai säännöllisin väliajoin toistuvana palveluna. Tavanomaisiin yrityksen toimintoihin liittyvät palvelut kuten rutiininomainen veroneuvonta, mainonta tai oikeudellinen neuvonta eivät voi saada ohjelmaan kuuluvaa tukea.

(20) Osallistuminen messuille -alaohjelmasta myönnetyillä tuilla on tarkoitus auttaa pk-yrityksiä esittelemään itseään yhteisössä ja sen ulkopuolella järjestettävillä messuilla.

(21) Erityisillä ongelma-alueilla toimiville pienille yrityksille tukea voidaan myöntää enintään 60 prosenttia yhteisössä järjestettäville messuille osallistumista varten. Muilla alueilla toimiville yrityksille myönnettävään tukeen sovelletaan periaatteessa 50 prosentin enimmäismäärää.

(22) Tästä alaohjelmasta voidaan myöntää avustuksia seuraaviin kustannuksiin:

- messuosaston vuokra

- ulkopuolisten suorittama messuosaston rakentaminen ja purkaminen

- näyttelytavaroiden kuljetus

- osallistumismaksut messuille, tulkkien palkkiot ja mainontakustannukset.

(23) Tukiohjelman tämän osan sääntöjen mukaisesti yritys voi saada tukea enintään viisi kertaa vuodessa, mukaan lukien enintään kolme kertaa toistuva osallistuminen samoille messuille.

(24) Yhteistyö-alaohjelman tavoitteena on vähintään kolmesta viiteen tietyllä alueella tai alalla toimivan yrityksen yhteistyön edistäminen kyseisten yritysten suorituskyvyn ja niiden tuotteiden menekkimahdollisuuksien parantamiseksi. Erityisesti tuetaan

- yhteistyöhankkeita koskevia toteutettavuustutkimuksia alue- ja alakohtaisille markkinoille pääsyn mahdollistamiseksi,

- ulkopuolisten palveluja, jotka liittyvät työryhmien ja tiedotustilaisuuksien järjestämiseen,

- yhteistyötoimistojen perustamista Saksassa,

- markkinointiyhteisöjen perustamista yhteisen ulkomaiden markkinoille pääsyn mahdollistamiseksi yhteisössä ja sen ulkopuolella. Tämä koskee yhteistyötoimistoja tai yhteyshenkilöitä, jotka voivat tarjota pk-yrityksille ulkomaisille markkinoille pääsyssä tarvittavia palveluja(8).

(25) Tuen enimmäismäärä on yleensä 65 prosenttia, mutta erityisillä ongelma-alueilla toimiville pienyrityksille myönnettävän tuen enimmäismäärä on 80 prosenttia.

(26) Yhteistyötoimistoja perustettaessa tukikelpoisia ovat seuraavat kustannukset:

- neuvonta ja muut ulkopuolisten konsulttien palvelut ja toimenpiteet,

- vuokra, materiaalikustannukset sekä työntekijöiden ja toimistonjohtajan palkat.

(27) Tuotesuunnittelun tukeminen -alaohjelman tarkoituksena on tarjota pk-yrityksille paremmat mahdollisuudet käyttää ammattimaisten tuotesuunnittelijoiden palveluja.

(28) Periaatteessa tuen enimmäismäärä on 50 prosenttia, mutta erityisillä ongelma-alueilla toimiville pienyrityksille tukea saadaan myöntää enintään 70 prosenttia.

(29) Tukea voidaan myöntää ulkopuolisten suunnitteluyritysten käyttöä varten seuraavilla aloilla:

- kulutustavaroiden, investointitavaroiden ja palvelujen suunnittelu,

- yrityksen ja sen tuotteiden ilmeen suunnittelu.

(30) Saksa on sitoutunut ilmoittamaan kuhunkin alaohjelmaan kuuluvan jokaisen tuen erikseen, jos seuraavat kynnysarvot ylittyvät:

a) hankkeen tukikelpoiset kokonaiskustannukset ovat vähintään 25 miljoonaa euroa ja nettotuki-intensiteetti on vähintään 50 prosenttia tukialuekartan mukaisesta nettotuen enimmäismäärästä; tai

b) bruttotuen kokonaismäärä on vähintään 15 miljoonaa euroa.

(31) Saksa on sitoutunut myöntämään alaohjelmiin kuuluvaa tukea vain, jos asianomainen yritys on toimittanut sitä koskevan pyynnön ennen hankkeen käynnistymistä.

(32) Sitoumuksensa mukaisesti Saksa ei kumuloi alaohjelmiin kuuluvia tukia EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen muiden valtiontukien kanssa eikä samojen tukikelpoisten kustannusten kattamiseen tarkoitetun yhteisön rahoituksen kanssa, jos tuki-intensiteetin ylärajat tällöin ylittyisivät.

(33) Saksa on sitoutunut toimittamaan vuosittain kertomuksen ohjelman soveltamisesta.

3. SYYT MENETTELYN ALOITTAMISEEN

(34) Komissio on tutkinut neljä alaohjelmaa asetuksen (EY) N:o 70/2001 ja alueellisia valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen vuodelta 1998(9) (jäljempänä "aluetukia koskevat suuntaviivat") mukaisesti seuraavista syistä:

(35) Yritysvalmennus-alaohjelmaan kuuluvat tuet neuvontapalvelujen kustannuksiin, jotka eivät ole yrityksen tavanomaisia liiketoimintakustannuksia, täyttävät asetuksessa (EY) N:o 70/2001 säädetyt ehdot, jos bruttotuki ei ylitä kyseisen asetuksen 5 artiklan a alakohdassa säädettyä 50 prosentin enimmäisosuutta kustannuksista. Tämä ehto ei täyty siltä osin, että alaohjelmassa määritellään tukiosuudeksi 65 prosenttia pienyrityksille, jotka sijaitsevat erityisillä ongelma-alueilla. Komissio on tästä syystä ilmoittanut epäilevänsä vakavasti alaohjelman soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

(36) Osallistuminen messuille -alaohjelman sääntöjen mukaisesti tuensaajayritykselle voidaan myöntää tukea enintään viisi kertaa vuodessa ja enintään kolme kertaa samoille messuille osallistumista varten. Tämä on ristiriidassa asetuksen (EY) N:o 70/2001 5 artiklan b alakohdan kanssa, jonka mukaan poikkeus koskee vain yrityksen ensimmäistä osallistumista tietyille messuille tai tiettyyn näyttelyyn. Alaohjelman sääntöjen mukaiset bruttotuki-intensiteetit voivat myös ylittää edellä mainitun asetuksen 5 artiklan b alakohdassa säädetyn 50 prosentin osuuden. Komissio on tästä syystä ilmoittanut epäilevänsä vakavasti tämän alaohjelman soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

(37) Mikäli Yhteistyö-alaohjelmasta myönnetyt tuet ulkopuolisten tarjoamista neuvonta- ja muista palveluista aiheutuvien kustannusten kattamiseksi koskevat yhteistyötä, joka ei liity yrityksen tavanomaisiin toimintamenoihin, komissio katsoo, että tuki täyttää asetuksessa (EY) N:o 70/2001 säädetyt ehdot, mikäli bruttotuki ei ylitä kyseisen asetuksen 5 artiklan a alakohdassa säädettyä 50 prosentin enimmäisosuutta kustannuksista. Kun erityisillä ongelma-alueilla toimiville pienyrityksille myönnettävän tuen enimmäisintensiteetti on 80 prosenttia ja muilla alueilla toimiville pk-yrityksille 65 prosenttia, alaohjelma on selvästi edellä mainitun asetuksen vastainen.

(38) Yhteistyö-alaohjelmasta myönnetään tukia myös kansallisten yhteistyötoimistojen perustamiseen ja toimistohenkilökunnan palkkoihin. Saksan toimittamien tietojen perusteella komissio epäilee vakavasti, etteivät kyseiset toimenpiteet täytä asetuksen (EY) N:o 70/2001 4 artiklassa (Investointi) säädettyjä ehtoja. Kyseisen asetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuen intensiteetti ei saa ylittää komission hyväksymässä kartassa määritettyä alueellisen investointituen enimmäismäärää enempää kuin 15 prosenttiyksikköä brutto EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla. Tukialuekartassa määritetään Sachsenin osavaltiolle 35 prosentin nettotuki-intensiteetti lisättynä pk-yritysten osalta 15 prosenttiyksiköllä brutto. Näin ollen erityisillä ongelma-alueilla toimiville pienyrityksille myönnettävän tuen 80 prosentin enimmäisintensiteetti ja muilla alueilla toimiville pk-yrityksille myönnettävän tuen 65 prosentin enimmäisintensiteetti ovat asetuksen (EY) N:o 70/2001 säännösten vastaisia, joten komissio epäilee vakavasti niiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

(39) Yhteistyö-alaohjelmaan kuuluu ilmeisesti myös tukia jakeluverkon rakentamiseen ja toimintaan ulkomailla sekä muihin juokseviin kustannuksiin, jotka liittyvät vientitoimintaan. Nämä ovat asetuksen (EY) N:o 70/2001 1 artiklan vastaisia, koska kyseiset toimenpiteet on siinä nimenomaisesti suljettu asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Komissio epäilee tästä syystä vakavasti tämän alaohjelman soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

(40) Yhteistyö-alaohjelman perusteella tietyntyyppisiin kustannuksiin (yhteistyötoimiston työntekijöiden ja johtajan palkkoihin) myönnettävät tuet saattavat myös sisältää toimintatukia, jotka kuuluvat aluetukea koskevien suuntaviivojen soveltamisalaan. Toimintatukia voidaan kuitenkin hyväksyä vain, jos ne täyttävät useita ehtoja. Niiden on esimerkiksi oltava ajallisesti rajattuja ja asteittain alenevia, eikä niitä saa käyttää jäsenvaltioiden välisen viennin edistämiseen (aluetukia koskevien suuntaviivojen 4.17 kohta). Tarkasteltavana oleva alaohjelma ei täytä näitä ehtoja. Komissio epäilee tästä syystä vakavasti tämän alaohjelman soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

(41) Tuotesuunnittelun edistäminen -alaohjelmaan kuuluvat tuet kuuluvat komission käsityksen mukaan kylläkin periaatteessa asetuksen (EY) N:o 70/2001 5 artiklan (Neuvonta ja muut palvelut ja toimet) soveltamisalaan. Koska kuitenkin myös tämän alaohjelman tuki-intensiteetit ylittävät kyseisen asetuksen 5 artiklan b kohdassa säädetyn 50 prosentin enimmäistuki-intensiteetin, komissio epäilee vakavasti niiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

4. SAKSAN HUOMAUTUKSET

(42) Saksa katsoo, että tukiohjelma on tutkittava pienten ja keskisuurten yritysten valtion tukia koskevien yhteisön suuntaviivojen(10) (jäljempänä "pk-yritystukia koskevat suuntaviivat") mukaisesti, koska se oli ilmoitettu nopeutettua menettelyä käyttäen komissiolle 3 päivänä tammikuuta 2001 - siis ennen asetuksen (EY) N:o 70/2001(11) voimaantuloa. Koska komission 5 päivänä helmikuuta 2001 päivätyssä kirjeessä esitetyt kysymykset eivät olleet merkitykseltään keskeisiä, ilmoitus olisi pitänyt katsoa alusta alkaen täydelliseksi.

(43) Saksa viittaa asetuksen (EY) N:o 70/2001 johdanto-osan 11(12) ja 14(13) kappaleen sanamuotoon sekä katsoo, että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdassa tarkoitetuilla tukialueilla sijaitsevien pienyritysten hyväksi myönnetyt tuet olisi katsottava yhteismarkkinoille soveltuviksi suurempina kuin muilla kuin tukialueilla sijaitseville keskisuurille yrityksille myönnetyt tuet. Koska asetuksen (EY) N:o 70/2001 mukaisesti tukialueiden ulkopuolella sijaitseville keskisuurille yrityksille neuvontaa ja muita palveluja ja toimia varten maksettavan tuen 50 prosentin enimmäisintensiteetti soveltuu yhteismarkkinoille, pienille yrityksille, jotka sijaitsevat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetuilla alueilla, tulisi hyväksyä EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisen ilmoituksen perusteella suurempi tuki-intensiteetti.

(44) Saksa viittaa asetuksen (EY) N:o 70/2001 johdanto-osan 4 kappaleeseen(14) ja katsoo, että vaikka kyseisen asetuksen 5 artiklassa ei ole säädetty pienyrityksiin sovellettavista korkeammista tuista, tästä ei voida päätellä, että pienyritysten tai EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tukialueiden edullinen kohtelu ei voisi saada komission hyväksyntää. Näin ollen korkeammista tuista olisi vain ilmoitettava ennalta.

(45) Saksan mielestä komissiolla on suuri harkintavalta, ja komissio voi hyväksyä ilmoitettuja tukiohjelmia myös suoraan jonkin EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa mainitun poikkeusmääräyksen nojalla, vaikka ilmoitettu toimenpide ei ehkä täsmälleen vastaisi asetuksessa (EY) N:o 70/2001 säädettyjä ehtoja. Siksi komissiolla pitäisi olla mahdollisuus hyväksyä ilmoitetut tuet, jotka eivät täytä asetuksessa säädettyjä ehtoja.

(46) Saksan mielestä komissio ei ole asetusta (EY) N:o 70/2001 antaessaan pyrkinyt tiukentamaan tuki-intensiteettien asettamiskriteerejä, vaan yksinkertaistamaan tukioikeudellisia menettelyjä ja välttymään rutiinitapausten käsittelyltä. Pienyrityksiin sovellettavan tukipolitiikan tiukentaminen olisi Lissabonissa 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 ja Tukholmassa 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2001 kokoontuneiden Eurooppa-neuvostojen päätelmien vastaista. Eurooppa-neuvosto on kannattanut niissä horisontaalisten tavoitteiden laajentamista.

(47) Komission vapauttamiseksi rutiinitapausten käsittelystä annetun asetuksen (EY) N:o 70/2001 tarkoitus ei vaarannu, jos tavallista korkeampien tukien myöntäminen sallitaan tukialueilla sijaitseville pienyrityksille, sillä tämäntyyppisten ilmoitusten määrä on vähäinen ja ne muodostavat poikkeuksen yleisestä säännöstä. Kyseisessä asetuksessa ei myöskään ole säädetty aiheellisten toimenpiteiden käyttöönotosta, joten tukipolitiikan tiukentaminen ei liene ollut komission tarkoitus. Muussa tapauksessa jo hyväksytyt tukiasiat olisivat tulleet käsitellyiksi epätasapuolisesti.

(48) Osallistuminen messuille -alaohjelmasta Saksa esittää, että yrityksen osallistuminen messuille yhden ainoan kerran ei riitä markkinoille pääsyyn, koska vain toistuva läsnäolo samoilla messuilla tekee yrityksestä riittävän tunnetun. Saksan mielestä komissiolla on myös tässä asiassa suuri harkintavalta, ja se voi hyväksyä ilmoitettuja tukia suoraan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan nojalla ja näin ollen sallia ilmoitetut tuet, jotka eivät täytä asetuksessa (EY) N:o 70/2001 säädettyjä ehtoja.

(49) Yhteistyö-alaohjelma tosin ei kuulu asetuksen (EY) N:o 70/2001 soveltamisalaan, koska se sisältää hyvin monimutkaisia toimenpiteitä pk-yritysten muodostamien ryhmien eikä yksittäisten yritysten hyväksi. Toimistojen perustamista ja niiden työntekijöiden palkkojen hyvittämistä ei kuitenkaan tulisi katsoa asetuksen (EY) N:o 70/2001 4 artiklassa tarkoitetuksi investointitueksi, vaan pk-yritystukia koskevien suuntaviivojen 4.2.8 kohdassa tarkoitetuksi tueksi muiden tavoitteiden toteuttamista varten. Vaikka 4.2.8 kohdan säännöksiä ei ole otettu asetukseen (EY) N:o 70/2001, komission tulisi hyväksyä tämäntyyppiset tuet suoraan perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan nojalla.

(50) Komission väitteistä, joiden mukaan Yhteistyö-alaohjelman tietyt toimenpiteet voisivat olla toimintatukia, Saksa toteaa, että aluetukia koskevien suuntaviivojen 4.17 kohdan mukaista laskevaa porrastusta ei ole alaohjelman vähäisten tuki-intensiteettien vuoksi tarpeen toteuttaa.

(51) Niistä tuista, joilla edistetään markkinointiyhteisöjen muodostamista yhteisöön ja sen ulkopuolelle, Saksa esittää, että toimiston perustamista ulkomaille ei voida pitää "ulkomaisen jakeluverkon perustamisena ja toimintana", koska rahoitus ei liity suoraan tavaroiden vientiin, vaan toimii itse asiassa houkuttimena pk-yrityksille lähteä ulkomaisille markkinoille - useimmiten yhteismarkkinoiden ulkopuolelle. Näin ollen komission pitäisi hyväksyä henkilöstö- ja toimintakustannuksiin myönnetyt tuet suoraan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan perusteella.

5. TOIMENPITEEN OIKEUDELLINEN ARVIOINTI

5.1 Valtiontuen olemassaolo

(52) Neljä alaohjelmaa, jotka ovat EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen tukioikeudellisen tutkintamenettelyn kohteena, kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan seuraavista syistä: Niiden mukaisesti myönnetään valtion varoista avustuksia yrityksille, jotka valmistavat tuotteita tai tuottavat palveluja, joilla käydään jäsenvaltioiden välistä kauppaa. Avustusten vastaanottajat saavat mahdollisuuden parantaa yleistä taloudellista tilannettaan ja kehittää markkina-asemaansa. Näin ollen on syytä katsoa, että tutkinnan kohteena olevat toimenpiteet ovat omiaan vääristämään kilpailua ja vaikuttavat siltä osin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Saksa ei ole vastustanut tätä päätelmää.

5.2 Tuen sääntöjenmukaisuus

(53) Komissio toteaa, että Saksa on täyttänyt EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisen ilmoitusvelvoitteen.

5.3 Menettelyyn liittyvä oikeusperusta

(54) Saksa katsoo, että ilmoitettu tukiohjelma on arvioitava nopeutetun lupamenettelyn mukaisesti (ks. edellä 42 kappale). Komissio ei ole tästä samaa mieltä. Menettelyyn sovelletaan asetuksessa (EY) N:o 659/1999 annettuja menettelysääntöjä. Nopeutetun menettelyn mukaista kahdenkymmenen päivän sääntöä ei voida soveltaa tässä asiassa. Sen soveltaminen ei myöskään vaikuttaisi tutkinnan tulokseen seuraavista syistä:

1. Komissiolle nopeutetun menettelyn mukaisesti toimitettu ja 3 päivänä tammikuuta 2001 saapuneeksi kirjattu ilmoitus tukiohjelmasta ei täyttänyt pk-yrityksiä koskevien tukiohjelmien ja nykyisten tukiohjelmien muutosten nopeutettua hyväksyntämenettelyä koskevassa komission tiedonannossa asetettuja ehtoja(15). Toimenpide ei täyttänyt tiedonannossa tarkoitettuna "uutena ohjelmana" siinä annettuja ehtoja samoista syistä, joiden vuoksi komissio on aloittanut EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn (menettelyä ei sovelleta mihinkään vientitukiin, jotka koskevat yhteisön sisäistä kauppaa). Tiedonannossa tarkoitettuna "nykyisen ohjelman muutoksena" toimenpide ei kuulunut mihinkään siinä luetelluista luokista, sillä toimenpiteeseen sisältyi enemmän kuin yksi puhdas budjettivaroin tapahtuvan rahoituksen pidennys ilman ankaria varojen käyttöä koskevia sääntöjä.

2. Määräaika alkaa joka tapauksessa vasta ajankohdasta, jona ilmoitus on täydellinen. Tässä tapauksessa täydellisyys saavutettiin vasta, kun komissio oli pyytänyt Saksalta lisätietoja.

3. Ilmoitus tehtiin yksiselitteisesti asetuksen (EY) N:o 659/1999 voimaantulon jälkeen. Kyseisen asetuksen menettelysäännöt tulivat voimaan heti, ja niitä sovelletaan näin ollen myös tarkasteltavana olevaa asiaan. Saksa ei ole vedonnut asetuksen (EY) N:o 659/1999 4 artiklan 6 kohdan säännöksiin.

4. Komissio on aloittanut EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn muun muassa siksi, että toimenpide oli uusi. Saksa ei ole määräajan kuluessa vastustanut tätä päätelmää.

5. Komissio on ilmoittanut Saksalle 5 päivänä helmikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä, että ilmoitettuun tukiohjelmaan suunniteltuja täydennyksiä ei voida hyväksyä nopeutetun menettelyn mukaisesti. Myöskään tätä Saksa ei vastustanut.

(55) Saksa katsoo, että ilmoitettu tukiohjelma on arvioitava pk-yritystukia koskevien suuntaviivojen mukaisesti (ks. edellä 42 kappale). Komissio ei ole tästä samaa mieltä. Asetus (EY) N:o 70/2001 tuli voimaan 2 päivänä helmikuuta 2001. Komission oli noudatettava asetusta kyseisestä ajankohdasta alkaen, vaikka ilmoituksen tutkinta oli jo aloitettu. Asetuksen johdanto-osan 4 kappaleessa todetaan myös: "Pienten ja keskisuurten yritysten valtion tukia koskevat yhteisön suuntaviivat olisi kumottava tämän asetuksen voimaantulopäivänä". Ennen asetuksen voimaantuloa ilmoitettuja tukia varten ei ole annettu siirtymäsäännöksiä. Näin ollen komissio oli ja on velvollinen tutkimaan ilmoitetut alaohjelmat asetuksen (EY) N:o 70/2001 eikä pk-yritystukia koskevien suuntaviivojen mukaisesti. Arvioidessaan tukialueilla sijaitseville pk-yrityksille myönnettyjä toimintatukia komissio on käyttänyt tarvittaessa perusteena myös aluetukia koskevia suuntaviivoja, joita asetuksen (EY) N:o 70/2001 voimaantulo ei kumonnut kokonaan eikä osittain.

(56) Saksan väitteellä, jonka mukaan arviointiperusteena olisi pitänyt käyttää asetuksen (EY) N:o 70/2001 sijaan pk-yritystukia koskevia suuntaviivoja, jos komissio olisi tehnyt päätöksensä 20 työpäivän kuluessa alkuperäisestä ilmoitusyrityksestä (ks. 42 kappale), ei ole edellä esitetyistä syistä tämän asian arvioinnissa merkitystä. Väitteessä ei eroteta toisistaan menettelyyn liittyviä ja aineellisen oikeuden näkökohtia. Komissio on ollut ja on täysin riippumatta siitä, millä perusteella se on päättänyt aloittaa menettelyn asetuksen (EY) N:o 70/2001 voimaantulon jälkeen, velvollinen soveltamaan kyseistä asetusta. Alkuperäinen ilmoitus ei joka tapauksessa täyttänyt nopeutetulle menettelylle asetettuja ehtoja, ja se oli lisäksi puutteellinen. Saksa ei ole missään vaiheessa vedonnut asetuksen (EY) N:o 659/1999 4 artiklan 6 kohdan säännöksiin.

5.4 Tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille

5.4.1 Yritysvalmennus-alaohjelma

(57) Yritysvalmennus-alaohjelma koskee sen tyyppistä tukea, josta on säädetty asetuksessa (EY) N:o 70/2001. Ohjelma on asetuksen ja näin ollen myös EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukainen vain siltä osin, kun se sisältää neuvontapalveluja koskevia tukia, jotka eivät liity yrityksen tavanomaisiin toimintamenoihin ja jotka eivät ylitä kyseisen asetuksen 5 artiklan a alakohdassa säädettyä enintään 50 prosentin brutto-osuutta kustannuksista.

(58) Tämä ehto ei täyty siltä osin, että alaohjelmassa määritellään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tukialueiden erityisillä ongelma-alueilla sijaitsevien pienyritysten tukiosuuden ylärajaksi 65 prosenttia. Näin ollen komissio toteaa, että toimenpiteen tämä osa ei ole asetuksen (EY) N:o 70/2001 mukainen.

(59) Ottaen huomioon asetuksen (EY) N:o 70/2001 johdanto-osan 4 kappaleen, jonka mukaan komissio tutkii ilmoitetut tukiohjelmat "erityisesti tässä asetuksessa asetettujen perusteiden mukaisesti", komissio arvioi myös mahdollisuutta hyväksyä lisätuet käyttäen jälleen EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohtaan perustuvaa laajaa harkintavaltaansa. Tämänkaltaisia toimenpiteitä arvioitaessa on noudatettava yhdenmukaista päätöskäytäntöä ja yhdenvertaisuusperiaatetta(16).

(60) Komission kokemusten mukaan yli 50-prosenttinen tuki-intensiteetti ylittäisi tarkasteltavana olevan toimenpiteen kaltaisessa tapauksessa määrän, joka on välttämätön kannustettaessa yritystä tekemään kyseisen kaltaisia investointeja. Tämä koskee samalla tavoin pienyrityksiä ja tukialueilla sijaitsevia pk-yrityksiä. Suurempien tuki-intensiteettien seurauksena olisi kilpailun vääristyminen suhteettomasti. Komissio katsoo erityisesti, että yrityksen velvollisuus kantaa itse vähintään puolet kustannuksista lisää toimenpiteen tehokkuutta ja taloudellisuutta. Näin ollen komission käsityksen mukaan tähän alaohjelmaan liittyvä suurempi tuki-intensiteetti muuttaisi kaupan edellytyksiä siinä määrin, että se olisi yhteisen edun vastaista. Siksi toimenpiteen tätä osaa ei voida katsoa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla soveltuvaksi yhteismarkkinoille.

(61) Saksa katsoo, että tutkinnan kohteena olevaan pienyrityksille tarkoitettuun tukityyppiin voitaisiin soveltaa keskisuurista yrityksistä poiketen suurempaa tuki-intensiteettiä (ks. edellä 43 kappale). Saksa viittaa erityisesti asetuksen (EY) N:o 70/2001 johdanto-osan 11 kappaleeseen. Komissio ei ole tästä samaa mieltä. Asetuksen (EY) N:o 70/2001 johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitetaan erityistilannetta, jossa investointitukia myönnetään aluetukialueen ulkopuolella. Kappaleessa ei tarkoiteta ulkoista neuvontaa varten myönnettävää tukea. Komissio katsoo, että yksi yhtenäinen ulkoisia neuvontapalveluja koskeva raja-arvo (50 prosenttia) soveltuu kaikille pk-yrityksille riippumatta siitä, onko kyseessä pieni vai keskisuuri yritys. Tällainen tuki merkitsisi uuteen investointiin verrattuna periaatteessa suhteellisen pientä rahamäärää ja olisi kustannuksena kertaluontoinen (tavalliset toimintatuet on kielletty asetuksen (EY) N:o 70/2001 5 artiklassa). Tavallisesti ei olisi missään tapauksessa odotettavissa, että pk-yritys voisi rahoittaa tällaisia menoja keskipitkän aikavälin luotolla. Pk-yrityksillä on kuitenkin pääasiassa juuri (investointitarkoituksiin myönnettävien) keskipitkien luottojen alueella haittaa suhteellisesta koostaan. Tässä suhteessa pienyritykset ovat vielä heikommassa asemassa kuin keskisuuret yritykset. Näin ollen komissio katsoo, että tuki-intensiteetin erilaisuus voi olla investointitukien osalta oikeutettu. Sen sijaan ulkoisten neuvontapalvelujen osalta, joihin tämä suhteellinen haitta kohdistuu vähäisempänä, kyseinen ero ei ole perusteltu.

(62) Saksa väittää myös, että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitetuilla tukialueilla pienyrityksille myönnettävien tämäntyyppisten tukien osalta olisi sovellettava suurempaa tuki-intensiteettiä kuin voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvana (ks. edellä 43 kappale). Saksa viittaa erityisesti asetuksen (EY) N:o 70/2001 johdanto-osan 14 kappaleeseen. Komissio ei ole tästä samaa mieltä. Johdanto-osan 14 kappaleessa tarkoitetaan investointituen erityistapausta eikä ulkoiseen neuvontapalveluun myönnettävää tukea. Komissio katsoo, että yksittäinen ulkoisia neuvontapalveluja koskeva raja-arvo (enintään 50 prosenttia) soveltuu kaikille pk-yrityksille riippumatta siitä, sijaitsevatko ne tukialueilla vai ei. Kyseisillä tuilla ei ole yleensä välitöntä eikä pitkäkestoista vaikutusta sen paremmin aluekehitykseen kuin työpaikkojen luomiseenkaan - eikä ainakaan siinä määrin kuin investointituilla. Tästä syystä tukialueilla ei ole tarpeen mahdollistaa korkeampien tuki-intensiteettien soveltamista.

(63) Saksa väittää, että erottelun puute pienten ja keskisuurten yritysten välillä myönnettäessä investointitukia tukialueilla ei ole looginen (ks. edellä 43 kappale). Komissio ei ole tästä samaa mieltä. Kyseisellä toteamuksella ei ole tämän asian kannalta merkitystä, koska asia ei koske investointitukia vaan ulkoisten neuvontapalvelujen tukea. Investointituen kannalta aluekehitystekijä on tärkeämpi kuin yrityksen suhteellinen koko. Jäsenvaltioilla on joka tapauksessa mahdollisuus päättää yhteisön lainsäädännössä vahvistettuja alhaisempien tuki-intensiteettien käyttöönotosta. Ne voisivat näin vahvistaa keskisuurille yrityksille pienyrityksiä alhaisemmat tuki-intensiteetit.

(64) Saksa on myös perustellut myönteistä päätöstä tietyillä väitteillä, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 70/2001 antamiseen liittyneitä olosuhteita (ks. edellä 46 ja 47 kappale). Komissio toteaa, että asetuksen (EY) N:o 70/2001 tavoitteet on ilmaistu sen johdanto-osassa. Aiheellisten toimenpiteiden puuttuminen ei merkitse, että asetuksen sanamuoto olisi pk-yritystukia koskevien suuntaviivojen kanssa yhtenevä (mitä se ei ole). Tämä on pikemminkin osoitus politiikkojen ja muiden perusteiden laajasta kirjosta, millä ei kuitenkaan ole vaikutusta kyseisten tekstien asianmukaiseen oikeudelliseen tulkintaan.

(65) Aluetukia koskevien suuntaviivojen osalta Saksa ei ole väittänyt, että toimenpiteet olisivat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiselle tukialueelle myönnettyä toimintatukea (asetuksen (EY) N:o 70/2001 5 artiklaa ei kuitenkaan sovelleta yritystukiin), eikä se ole osoittanut, että mainituissa suuntaviivoissa asetetut asianmukaiset ehdot (erityisesti tukien ajallinen rajallisuus, laskeva porrastus ja kohtuullisuus suhteessa niillä poistettaviin haittoihin) täyttyisivät. Näin ollen komissiolla ei ole perusteita todeta, että tuki voisi näistä syistä mahdollisesti soveltua yhteismarkkinoille.

5.4.2 Osallistuminen messuille -alaohjelma

(66) Osallistuminen messuille -alaohjelma koskee sen tyyppistä tukea, josta on säädetty asetuksessa (EY) N:o 70/2001. Alaohjelman sääntöjen mukaisesti yritys voi saada tukea enintään viisi kertaa vuodessa, mukaan lukien enintään kolme kertaa toistuva osallistuminen samoille messuille. Saksan ilmoituksen mukaan yritys ei voi hyötyä osallistumisesta tietyille messuille vain yhden osallistumiskerran jälkeen. Tästä syystä komission tulisi Saksan mukaan voida hyväksyä asetuksen (EY) N:o 70/2001 johdanto-osan 11 ja 14 kappaleen perusteella laajemmat tukitoimet ja suuremmat tuki-intensiteetit (ks. edellä 48 kappale). Komissio ei ole tästä asiasta samaa mieltä. Komission tarkastelu on osoittanut, että alaohjelma on ristiriidassa asetuksen (EY) N:o 70/2001 5 artiklan b alakohdan kanssa, jonka mukaan poikkeus koskee vain yrityksen ensimmäistä osallistumista tietyille messuille tai tiettyyn näyttelyyn eivätkä bruttotuet saa ylittää 50:tä prosenttia yritykselle osallistumisesta koituvista lisäkustannuksista. Toimenpide soveltuu yhteismarkkinoille vain siltä osin kuin se on myönnetty ensimmäistä osallistumista varten. Muita osallistumiskertoja koskevat tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille. Tämä sääntö on välttämätön, koska vain siten voidaan varmistaa toimenpiteen kannustusvaikutus. Jos pieni tai keskisuuri yritys on osallistunut kerran tietyille messuille, siltä voidaan kohtuudella odottaa, että se rahoittaa itse toisen osallistumisensa arvioituaan ensin osallistumisesta koituvan hyödyn.

(67) Komissio katsoo myös, että sen harkintavallan käyttö alusta alkaen uudelleen ei muuttaisi tätä päätelmää millään tavoin. Edellä esitetyistä syistä komissio katsoo, että välineet, joilla pk-yritysten tukemistavoitteen saavuttaminen varmistetaan säilyttäen samalla komission tavanomaisen tukipolitiikan mukainen kannustusvaikutus, ovat riittävät ja asianmukaiset. Markkinoita lähellä toteutettava toimenpide, kuten osallistuminen messuille, jonka yhteydessä 50 prosentin enimmäistuki-intensiteetti ylitetään - kuten tarkasteltavana olevan alaohjelman yhteydessä on tapahtunut - muuttaa kaupankäynnin edellytyksiä siinä määrin, että se vahingoittaa yhteistä etua. Komissio katsoo, että yrityksen velvollisuus kantaa itse vähintään puolet kustannuksista lisää toimenpiteen tehokkuutta ja taloudellisuutta. Näin ollen komissio katsoo, että suurempien tuki-intensiteettien ei voida katsoa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakodan nojalla soveltuvan yhteismarkkinoille.

(68) Aluetukia koskevien suuntaviivojen osalta Saksa ei ole väittänyt, että toimenpiteet olisivat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiselle tukialueelle myönnettyä toimintatukea (asetuksen (EY) N:o 70/2001 5 artiklaa ei kuitenkaan sovelleta yritystukiin) eikä se ole osoittanut, että mainituissa suuntaviivoissa asetetut asianmukaiset ehdot (erityisesti tukien ajallinen suhteellisuus, rajallisuus ja laskeva porrastus) täyttyisivät. Näin ollen komissiolla ei ole perusteita todeta, että tuki voisi näistä syistä mahdollisesti soveltua yhteismarkkinoille.

5.4.3 Yhteistyö-alaohjelma

(69) Yhteistyö-alaohjelmaan kuuluu eri tukitoimenpiteitä. Siihen kuuluu muun muassa tukia "yhteistyötoimistojen perustamiseen Saksassa". Tuilla katettaisiin vuokria, materiaalikuluja ja työntekijöiden palkkakustannuksia ja yhteistyötoimistojen ja/tai niihin osallistuvien yritysten käytettäväksi osoitettaisiin tuntematon määrä varoja. Komission käsityksen mukaan kyseessä ovat toimintatuet, joita on arvioitava aluetukea koskevien suuntaviivojen mukaisesti. Komission kanta on, että tämän alaohjelman on poikkeuksetta täytettävä aluetukea koskevissa suuntaviivoissa asetetut ehdot. Suuntaviivojen 4.17 kohdan mukaisesti tämä merkitsee, että toimintatukien on oltava ajallisesti rajoitettuja ja alenevia eikä niitä saa käyttää jäsenvaltioiden välisen viennin edistämiseen. Asianomaisen jäsenvaltion on myös osoitettava haittojen olemassaolo ja arvioitava niiden suuruus. Komissio toteaa, että kyseiset edellytykset eivät täyty, koska tukiohjelma - huolimatta siitä, että Saksan tukialuekartta on voimassa vain 31 päivään joulukuuta 2001 saakka - on laadittu viideksi vuodeksi. Tukitoimenpiteitä ei myöskään vähennetä asteittain. Saksa ei pidä portaittaista supistamista tarpeellisena, koska tuen määrät ovat niin vähäisiä (ks. edellä 49 ja 50 kappale). Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä vaan katsoo, että toimenpide ei sovellu yhteismarkkinoille niiltä osin kuin siihen sisältyy toimintatukia. Saksa ei ole myöskään osoittanut, millä tavoin toimenpide on perusteltu niiden haittojen vuoksi, joita sillä on tarkoitus lievittää. Epävarmaa on myös, perustetaanko yhteistyötoimistoja vain Sachsenin osavaltioon. Saksalla on kuitenkin mahdollisuus esittää toimenpide "yhteistyötoimistojen perustaminen Saksassa" vähämerkityksisenä tukena EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 69/2001(17) säännösten mukaisesti.

(70) Muut Yhteistyö-alaohjelmaan kuuluvat tukitoimenpiteet koskevat markkinointiyhteisöjen perustamista yhteisöön ja sen ulkopuolelle (ks. edellä 51 kappale). Vähintään kolme pk-yritystä, joiden tuotteet täydentävät toisiaan, muodostavat ohjelman mukaisesti yhteisen toimiston. Tukikelpoisia ovat itse markkinointiyhteisön ja/tai siihen osallistuvien yritysten henkilöstö- ja toimintakustannukset. Yhteisön on määrä tukea pk-yrityksiä ulkomaisten markkinoiden tutkimisessa ja niille pääsyssä. Tämä tukitoimenpide ei komission mukaan eroa tarpeeksi kauppaedustustosta ja liittyy näin ollen jakeluverkon perustamiseen ja toimintaan ulkomailla, joka on sekä asetuksen (EY) N:o 70/2001 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan että aluetukia koskevien suuntaviivojen mukaisesti kielletty. Monivuotisen kokemuksensa perusteella komissio ei hyväksy tukia, jotka ovat luonteeltaan vientitukia. Tukea ei näin ollen voida kummankaan edellä mainitun oikeusperustan mukaisesti pitää yhteismarkkinoille soveltuvana oikeusperustoissa mainituista syistä.

(71) Komissio katsoo myös, että sen harkintavallan käyttö edellä mainittujen toimenpiteiden osalta täysin uudelleen ei muuttaisi tätä päätelmää millään tavoin. Esitettyjen syiden perusteella komissio katsoo, että sen tavanomainen tukipolitiikka on riittävää ja asianmukaista. Komissio katsoo, että alaohjelmaan kuuluviin hyvin lähellä markkinoita toteutettaviin toimenpiteisiin sovellettava suurempi, jopa 80 prosentin tuki-intensiteetti muuttaisi kaupan edellytyksiä siinä määrin, että se olisi yhteisen edun vastaista. Siksi toimenpiteen tätä osaa ei voida katsoa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla soveltuvaksi yhteismarkkinoille.

(72) Niiltä osin kuin Yhteistyö-alaohjelma koskee ulkoisten neuvontapalvelujen käyttöä ja osallistumista messuille ja seminaareihin ulkomailla, se on tosin mahdollisesti asetuksen (EY) N:o 70/2001 5 artiklan mukainen, jos tukiosuus ei ylitä 50:tä prosenttia. Komissio katsoo, että ulkomailla toimivat markkinointiyhteisöt voivat antaa pk-yrityksille ulkomaisia markkinoita koskevaa neuvontaa ja pk-yritykset, jotka hyödyntävät kyseisiä neuvontapalveluja, saavat vastaanottaa kuluistaan korvauksen. Asetuksessa (EY) N:o 70/2001 otetaan huomioon yhteisön kansainväliset velvoitteet. Sen johdanto-osan 16 kappaleessa viitataan tukia ja tasoitustulleja koskevaan WTO-sopimukseen. Kappaleen mukaan "vientitukea ei yleensä ole tuki messujen osallistumiskuluihin eikä uuden tai olemassa olevan tuotteen tuomiseksi uusille markkinoille tarvittaviin tutkimuksiin tai neuvontapalveluihin".

5.4.4 Tuotesuunnittelun edistäminen -alaohjelma

(73) Tuotesuunnittelun edistäminen -alaohjelma ei vastaavin perustein ole asetuksen (EY) N:o 70/2001 mukainen eikä näin ollen sovellu yhteismarkkinoille, jos siitä tuetaan neuvontapalvelujen käyttöä yli 50 prosentin bruttotukiosuuksin.

5.4.5 Loppuhuomautukset

(74) Komissio toteaa, että arvioitavana olevan tukiohjelman tapaukseen ei sovelleta EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan poikkeusmääräyksiä, koska tukitoimenpiteellä ei pyritä mihinkään kyseisessä kohdassa mainituista tavoitteista eikä Saksa ole esittänyt asiaa koskevia väitteitä.

(75) Tukiohjelman perusteella myönnettävät tuet eivät edistä Euroopan yhteistä etua koskevia tärkeitä hankkeita, jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamista, eikä niillä ole myöskään tarkoitus tukea kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämistä. Komission käsityksen mukaan alaohjelmille ei voida näin ollen myöskään myöntää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b tai d alakohdan nojalla poikkeusta periaatteellisesta valtiontukien soveltumattomuudesta yhteismarkkinoille. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista poikkeusmahdollisuutta ei voida myöskään soveltaa, koska toimenpiteet koskevat Sachsenin osavaltion pk-yritysten tukemista, mikä tarkoittaa pyrkimistä horisontaalisiin tavoitteisiin.

6. PÄÄTELMÄ

(76) Alaohjelmat Yritysvalmennus, Osallistuminen messuille ja Tuotesuunnittelun edistäminen sekä Yhteistyö (niiltä osin kuin se koskee neuvontapalvelujen käyttämisen tai messuille osallistumisen tukemista) soveltuvat yhteismarkkinoille sillä ehdolla, että Saksa alentaa tuki-intensiteetit asetuksessa (EY) N:o 70/2001 säädetylle tasolle ja että messuille osallistumiseen myönnetään tukea vain yhtä tietyille messuille tai tiettyyn näyttelyyn osallistumiskertaa varten.

(77) Yhteistyö-alaohjelma ei sovellu yhteismarkkinoille sikäli, kuin siihen kuuluu toimintatukia, jotka eivät täytä aluetukia koskevien suuntaviivojen ehtoja. Sama koskee myös tukitoimenpiteitä, jotka liittyvät markkinointiyhteisöjen perustamiseen Euroopan unionissa, Euroopan talousalueella ja maissa, joilla on virallinen Euroopan unionin jäsenehdokkaan asema,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Suuntaviivoihin pk-yritysten tukemiseksi - Yritysten suorituskyvyn parantaminen (Richtlinien zur Mittelstandsförderung - Verbesserung der unternehmerischen Leistungsfähigkeit), jäljempänä "Sachsenin osavaltion tukiohjelma", kuuluvat neljä alaohjelmaa Yritysvalmennus, Osallistuminen messuille, Yhteistyö ja Tuotesuunnittelun edistäminen ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtiontukia.

2 artikla

Siltä osin kuin 1 artiklassa mainitut neljä alaohjelmaa eivät ylitä asetuksen (EY) N:o 70/2001 soveltamisalaa ja siinä säädettyjä tuki intensiteettejä, ne voidaan katsoa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla soveltuviksi yhteismarkkinoille.

Siltä osin kuin kyseiset neljä alaohjelmaa sisältävät tukia, jotka ylittävät asetuksen (EY) N:o 70/2001 soveltamisalan ja siinä säädetyt tuki-intensiteetit, ne eivät sovellu yhteismarkkinoille.

3 artikla

Siltä osin kuin 1 artiklassa mainittu alaohjelma Yhteistyö sisältää toimintatukia, se ei sovellu yhteismarkkinoille.

4 artikla

Saksa saa toteuttaa 1 artiklassa mainitut neljä alaohjelmaa vasta sitten, kun se on saattanut ne tämän päätöksen mukaisiksi.

5 artikla

Saksan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.

6 artikla

Tämä päätös on osoitettu Saksan liitotasavallalle.

Tehty Brysselissä 24 päivänä syyskuuta 2002.

Komission puolesta

Mario Monti

Komission jäsen

(1) EYVL C 34, 7.2.2002, s. 2.

(2) Tuki N 567/98 - Saksa (Richtlinien zur Mittelstandsförderung - Verbesserung der unternehmerischen Leistungsfähigkeit, pk-yritysten tukemista koskevat suuntaviivat - yritysten suorituskyvyn parantaminen).

(3) Tarkistettuihin suuntaviivoihin sisältyy kaikkiaan yksitoista alaohjelmaa. Ilmoitus koski niistä vain kuutta, koska muut alaohjelmat eivät Saksan käsityksen mukaan kuulu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.

(4) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 33.

(5) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 3.

(6) Ks. alaviite 1.

(7) EYVL L 107, 30.4.1996, s. 4.

(8) Markkinointiyhteisöt-toimenpide oli alunperin menettelyn CP 92/01 - Saksa kohteena, minkä jälkeen se liitettiin asian C 89/01 - Saksa päämenettelyyn. Saksalle ilmoitettiin tästä 16 päivänä marraskuuta 2001 päivätyllä kirjeellä D/54756.

(9) EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9.

(10) EYVL C 213, 23.7.1996, s. 4.

(11) Asetus tuli voimaan 2 päivänä helmikuuta 2001.

(12) "Ottaen huomioon pienten yritysten ja keskisuurten yritysten väliset erot pienille yrityksille ja keskisuurille yrityksille olisi vahvistettava eri enimmäisintensiteetit."

(13) "Tällä asetuksella olisi myönnettävä poikkeus pienille ja keskisuurille yrityksille myönnetylle tuelle riippumatta siitä, missä yritykset sijaitsevat. Investoinnit ja työpaikkojen luominen voivat edistää yhteisön vähemmän suotuisien alueiden taloudellista kehitystä. Tällaisten alueiden pienet ja keskisuuret yritykset kärsivät sekä sijaintiinsa liittyvistä rakenteellisista haitoista että kokoonsa liittyvistä ongelmista. Tämän vuoksi tukialueille sijoittautuneisiin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin on asianmukaista soveltaa korkeampia tuen enimmäisintensiteettejä."

(14) "Tämä asetus ei rajoita jäsenvaltion mahdollisuutta ilmoittaa pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta. Komissio arvioi tällaiset ilmoitukset erityisesti tässä asetuksessa asetettujen perusteiden mukaisesti."

(15) EYVL C 213, 19.8.1992, s. 10.

(16) Ks. esim. yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-313/90 24 päivänä maaliskuuta 1993 antama tuomio (Kok. 1993, s. I-1125, 44 kohta) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (EYVL L 142, 14.5.1998, s. 1) 4 artiklan 2 kohta.

(17) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 30.