PIENTEN JA KESKISUURTEN YRITYSTEN VALTION TUKIA KOSKEVAT YHTEISÖN SUUNTAVIIVAT (96/C 213/04)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

1. Johdanto

1.1. Komission 20 päivänä toukokuuta 1992 hyväksymissä pienten ja keskisuurten yritysten valtion tukia koskevissa yhteisön suuntaviivoissa (1) määrätään, että komission on tarkasteltava uudelleen niiden soveltamista viimeistään kolmen vuoden kuluttua niiden julkaisemisesta. Suoritetusta tarkastelusta tehdyt päätelmät on esitetty jäsenvaltioille. Niiden mukaisesti komissio tekee tiettyjä muutoksia ja tarkennuksia vuonna 1992 määriteltyihin suuntaviivoihin. Vähämerkityksistä tukea koskeva sääntö (de minimis -sääntö), jota sovelletaan edunsaajayrityksen koosta riippumatta, sisältyy nyt erilliseen tiedonantoon (2), jossa siitä tehdään joustavampi. Teknologian siirtona toteutettavien aineettomien investointien tukeen suhtaudutaan vastedes yhtä myönteisesti kuin aineellisiin investointeihin myönnettyyn tukeen. Myös pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritykset) määritelmää mukautettiin yhdenmukaiseksi komission hyväksymän yhdenmukaistetun määritelmän kanssa (3). Näiden mukautusten pääasiallisena tavoitteena on tarjota selvempiä ja yksinkertaisempia soveltamissääntöjä ja ottaa huomioon yhteisön politiikan kehittyminen, erityisesti valkoisessa kirjassa "Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys" esitetyt suositukset.

1.2. Cannesissa kesäkuussa 1995 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti päätelmissään pk-yritysten ratkaisevaa merkitystä työpaikkojen luomisessa ja laajemmin sosiaalista vakautta ja taloudellista elinvoimaa edistävänä tekijänä. On kuitenkin ilmeistä, että pk-yritykset joutuvat kohtaamaan kehitystään mahdollisesti hidastavia esteitä (4). Vaikeudet pääoman ja luoton saamisessa ovat suurimpia puutteita: tietojen epätäydellisyys, rahoitusmarkkinoiden vastahakoisuus riskinotossa ja pk-yritysten tarjoamien vakuuksien rajallisuus ovat siihen pääasiallisia syitä. Pk-yritysten rajoittuneet voimavarat haittaavat myös niiden tiedonsaantia, erityisesti uusista teknologioista ja mahdollisista markkinoista. Lisäksi uusien säädösten täytäntöönpanosta seuraa usein niille korkeampia kustannuksia. Markkinoiden puutteet, jotka rajoittavat pk-yritysten yhteiskunnallisesti suotavaa kehitystä, ovat syynä komission perinteisesti myönteiseen suhtautumiseen pk-yritysten valtion tukeen siltä osin kuin tuki EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisön tavoitteiden toteuttamisen kanssa ristiriitaisella tavalla. Myös yhteisö on käynnistänyt toimintaohjelman pk-yritysten hyväksi (5).

1.3. Yhteisön kilpailupolitiikan on pienten ja keskisuurten yritysten tuen osalta oltava johdonmukaista sen muiden politiikkojen, erityisesti yrityspolitiikan, teollisuuden kilpailukykyä koskevan, tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen politiikan sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikan kanssa. Näiden suuntaviivojen julkaiseminen mahdollistaa komission Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan mukaisessa pk-yritysten tukea koskevassa tutkimuksessaan soveltamien sääntöjen antamisen tiedoksi jäsenvaltioille, tulosten ennakoimisen sekä tasapuolisen käsittelyn takaamisen jäsenvaltioiden välillä. Jäsenvaltioiden on puolestaan taattava, että tuki, jonka myöntämistä ne suunnittelevat, on avointa ja että komissio saa kaiken tarpeellisen tiedon tuen kilpailuvaikutusten arvioimiseksi. Tässä esitettäviä sääntöjä sovelletaan kaikkiin tukimuotoihin.

2. Yhteisön valvonnan soveltamisedellytykset

2.1. EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa kielletään, tietyin mahdollisin poikkeuksin, "jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa" ja joka vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Pk-yrityksille myönnetty valtion tuki on yleensä 92 artiklan 1 kohdan arviointiperusteiden mukaista. Se tarjoaa tietyille yrityksille etuja toisin kuin yleiset toimenpiteet, jotka suosivat koko talouden yrityksiä. Se voi vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan, sillä lukuisat pk-yritykset vievät osan tuotannostaan toisiin jäsenvaltioihin ja useimmilla aloilla pk-yritysten aseman vahvistaminen kansallisilla tai paikallisilla markkinoilla tekee markkinoille pääsyn vaikeammaksi muille yhteisön tuottajille.

Eräät pk-yritykset, erityisesti tietyt pienet yritykset, harjoittavat kuitenkin toimintaa, joka ei ole jäsenvaltioiden välisen kaupan kohteena (esimerkiksi lähipalvelut). Sellaiset tuet, jotka myönnetään niille tällaiseen toimintaan eivät kuulu 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.

2.2. Vähämerkityksistä tukea koskeva sääntö (de minimis -sääntö)

On selvää, että vaikka kaikki yrityksille myönnetty tuki voikin vääristää kilpailua, kaikella tuella ei ole havaittavaa vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja kilpailuun. Näin on erityisesti vähäisen tuen osalta, vaikka sitä ei myönnetä ainoastaan pk-yrityksille. Tällainen tuki myönnetään usein paikallisten tai alueellisten viranomaisten hallinnoimien järjestelmien puitteissa.

Hallinnon yksinkertaistamiseksi niin jäsenvaltioissa kuin komission yksiköissä - koska komission on pystyttävä keskittämään voimavaransa todella merkittäviin tapauksiin yhteisön tasolla - sekä pk-yritysten eduksi, komissio on ottanut käyttöön vähämerkityksistä tukea koskevan säännön (de minimis -sännön) (6), jossa vahvistetaan tukikynnys absoluuttisena määränä, jota pienempään määrään 92 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta, eikä tuesta tarvitse antaa tietoa etukäteen komissiolle 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

3. Suuntaviivojen soveltamisala

3.1. Komissio noudattaa näitä suuntaviivoja tutkiessaan 92 artiklan 3 kohdan c alakohtaa koskevan poikkeuksen sovellettavuutta pk-yrityksille myönnettävään valtion tukeen.

3.2. Pk-yritysten määritelmä

Näiden suuntaviivojen soveltamiseksi "pk-yritykset" määritellään pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetun komission suosituksen mukaisesti (7). Tällä hetkellä voimassa oleva määritelmä, jonka mukaiset liikevaihdon ja taseen loppusumman enimmäismäärät tarkistetaan mainitun suosituksen liitteessä olevan 2 artiklan mukaisesti joka neljäs vuosi, määrittelee pk-yritykset yrityksiksi,

- joiden palveluksessa on vähemmän kuin 250 työntekijää (8) ja

- joiden joko vuosiliikevaihto (9) on enintään 40 miljoonaa ecua tai taseen loppusumma on enintään 27 miljoonaa ecua

- ja jotka täyttävät jäljempänä määritellyn perusteen riippumattomuudesta.

Kun on tarpeen tehdä ero pienten ja keskisuurten yritysten välillä, "pieni yritys" määritellään yritykseksi,

- jonka palveluksessa on vähemmän kuin 50 työntekijää ja

- jonka joko vuosiliikevaihto on enintään 7 miljoonaa ecua tai taseen loppusumma on enintään 5 miljoonaa ecua

- ja joka täyttää jäljempänä määritellyn perusteen riippumattomuudesta.

Riippumattomia yrityksiä ovat ne yritykset, joiden pääomasta tai äänivaltaisista osakkeista 25 prosenttia tai enemmän ei ole yhden sellaisen yrityksen omistuksessa tai sellaisten yritysten yhteisomistuksessa, joihin ei voida soveltaa tilanteen mukaan joko pk-yrityksen tai pienen yrityksen määritelmää. Tämä kynnysarvo voidaan ylittää kahdessa seuraavassa tapauksessa:

- jos yritys on julkisten sijoitusyhtiöiden, riskipääomayhtiöiden tai sijoittavien laitosten omistuksessa edellyttäen, että nämä eivät yksin tai yhdessä valvo yritystä,

- jos yrityksen pääoma on jakautunut siten, että sen omistuksen määrittäminen ei ole mahdollista, ja jos yritys vakuuttaa voivansa täydellä syyllä olettaa, ettei 25 prosentin suuruinen tai suurempi osuus yrityksestä ole yhden sellaisen yrityksen omistuksessa tai sellaisten yritysten yhteisomistuksessa, joihin ei voida soveltaa tilanteen mukaan joko pk-yrityksen tai pienen yrityksen määritelmää.

Nämä kolme edellytystä (henkilökunnan määrä, liikevaihto tai tase, riippumattomuus) ovat kasautuvia eli toisin sanoen kaikkien kolmen on täytyttävä. Riippumattomuusedellytys, jonka mukaan suurella yrityksellä ei saa olla 25:tä prosenttia tai enempää pk-yrityksen pääomasta, on käytäntönä useissa jäsenvaltioissa, joissa tätä prosenttiosuutta pidetään kynnyksenä, jonka jälkeen valvonta on mahdollista. Ainoastaan todella riippumattomien pk-yritysten huomioon ottamiseksi on poistettava sellaiset pk-yritysten oikeudelliset rakennelmat, jotka muodostavat taloudellisia ryhmiä, joiden voima ylittää pk-yrityksen voiman. Laskettaessa henkilökunnan määrän ja rahoituksen kynnyksiä on laskettava yhteen edunsaajayrityksen ja kaikkien niiden yritysten tiedot, joissa sillä on suoraan tai epäsuorasti 25 prosenttia tai enemmän pääomasta tai äänivallasta.

3.3. Alakohtainen kattavuus

Näitä suuntaviivoja sovelletaan pk-yrityksille myönnettyyn tukeen kaikilla aloilla, lukuun ottamatta sellaisia, joita koskevat yhteisön erityiset säännöt valtion tuen osalta, joista määrätään EY:n ja EHTY:n perustamissopimusten perusteella. Kaikkeen näillä aloilla pk-yrityksille myönnettyyn valtion tukeen sovelletaan asiaa koskevia alakohtaisia sääntöjä. Nykyisin erityisiä sääntöjä sovelletaan terästeollisuuden, hiiliteollisuuden, laivanrakennuksen, keinokuitujen, moottoriajoneuvoteollisuuden (10), kalastuksen ja liikenteen alojen tukiin sekä EY:n perustamissopimuksen liitteen II mukaisten tuotteiden tukiin (tuotanto- ja jalostus- ja/tai markkinointitasojen toiminta).

4. Tuen arviointiperusteet

4.1. Yleiset periaatteet

Komissio voi pitää yhteismarkkinoille soveltuvana perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti "tukea tietyn taloudellisen toiminnan . . . kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla". Voidakseen hyötyä tästä poikkeuksesta valtion tuen on ensinnäkin oltava luonteeltaan kannustavaa: se ei missään tapauksessa saa ainoastaan aiheuttaa pysyviä tai kausittaisia vähennyksiä kustannuksiin, joista yrityksen on tavallisesti selvittävä säilyttäen vallitsevan tilanteen, kuten toimintatuki (11), ja sen on oltava tarpeellista sellaisten tavoitteiden saavuttamiseksi, joita ei pelkillä markkinavoimilla saavutettaisi. Näiden tavoitteiden on oltava yhteisön edun mukaisia. Tuki on myös suhteutettava ilmenneisiin esteisiin, jotta saavutettaisiin yhteisön kannalta toivottavat taloudellis-sosiaaliset edut: näiden suotuisten vaikutusten on oltava suurempia kuin tuen haitalliset vaikutukset kilpailuun ja kauppaan.

4.2. Hyväksyttävä tuen osuus

4.2.1. Aineellisten investointien tuki

Vuoden 1992 suuntaviivoissa ei määritetä investointi-käsitettä, johon viitataan sen 4.1. kohdassa vahvistetuissa ylärajoissa. Käytännössä komissio on todennut, että johdonmukaisuussyistä sovelletaan aluetukijärjestelmän (12) yhteensovittamisperiaatteissa esitettyä investoinnin määritelmää, jonka mukaan kyseessä ovat kiinteäpääomaiset investoinnit, jotka

- "liittyvät uuden laitoksen perustamiseen, olemassa olevan laitoksen laajentamiseen tai sellaisen toiminnan käynnistämiseen, johon sisältyy olemassa olevan laitoksen tuotteen tai tuotantomenetelmän perustavaa laatua oleva muutos (järkiperäistämällä, uudelleen järjestämisellä tai uudenaikaistamisella)", tai

- "toteutetaan käynnistämällä uudelleen suljettu laitos tai sellainen laitos, joka olisi jouduttu sulkemaan ilman uudelleen käynnistämistä".

Tuen osuuden laskemisessa käytetty laskentaperusta kattaa maan, rakennusten ja laitteistojen tosiasialliset kustannukset. Uudelleen käynnistämisen ollessa kyseessä olisi otettava huomioon näistä aiheutuvat uudelleenhankintakustannukset.

Komissio voi hyväksyä 92 artiklan 3 kohdan c alakohtaa koskevana poikkeuksena tuen muilla kuin kansalliseen aluetukeen kelpoisilla alueilla (13) sijaitseville pk-yrityksille, kun tuen osuus ei vastaavana bruttoavustuksena (14) verrattuna kustannuksiin ylitä

- 15:tä prosenttia pienten yritysten osalta,

- 7,5:tä prosenttia muiden pk-yritysten osalta, tosin sanoen niiden, jotka kuuluvat luokkaan "keskisuuret yritykset".

Tukea saavilla alueilla komissio voi hyväksyä sellaisen tuen pk-yrityksille, joka ylittää kyseisen alueen suurten yritysten alueellisille investointituille hyväksytyn tason

- 10 bruttoprosenttiyksiköllä investointituesta 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla, jos tuki kokonaisuudessaan ei ole suurempi kuin 30 prosenttia netto;

- 15 bruttoprosenttiyksiköllä investointituesta 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla, jos tuki ei kokonaisuudessaan ole suurempi kuin 75 prosenttia netto.

Tuen enimmäismäärää sovelletaan samoin, riippumatta siitä, saadaanko tuki kokonaan kansallisista lähteistä vai osallistuuko yhteisö sen rahoitukseen rakennerahastojen kautta, erityisesti Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) kautta.

Kun jäsenvaltioiden ehdottama rahoitus kattaa menoja, jotka eivät kuulu korvauskelpoisten kustannusten edellä määriteltyyn määräytymisperusteeseen, on tuki laskettava uudelleen suhteessa määräytymisperusteeseen (15). Jäsenvaltiot voivat myös myöntää muiden kuin näiden suuntaviivojen määritelmän mukaisesti korvauskelpoisten menojen osalta tukea vähämerkityksistä tukea koskevan säännön sallimissa rajoissa.

4.2.2. Tuki aineettomille investoinneille teknologian siirron muodossa

Komission valkoisessa kirjassa "Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys" korostetaan yleisen kilpailukyvyn politiikan osalta aineettomien investointien edistämisen merkitystä ja suositellaan teollisuuden tuen hyväksymisedellytysten tarkistamista aineellisten investointien suosimisen lopettamiseksi. Komission myönteinen kanta tutkimuksen ja kehittämisen tukeen sekä koulutus- ja neuvontatukeen on laajennettava koskemaan tukea pk-yritysten kannustamiseksi käyttämään edistynyttä teknologiaa, jota ne eivät ole itse pystyneet kehittämään, hyväksymällä rajoitettu tuki tutkimuslaboratorioista tai muista yrityksistä pk-yrityksiin tapahtuvalle teknologian siirrolle. Lisäksi käyttöluvan antajan ja saajan erilaiset tiedot uudesta teknologiasta sekä muut markkinoiden puutteet, jotka liittyvät teknologian siirtoon, sekä se, että erityisteknologian tai taitotiedon hankkimisesta aiheutuvia kustannuksia ei saada takaisin, voivat olla perusteena julkisille tukitoimenpiteille pk-yritysten tämän kaltaisten menojen osalta, minkä toimenpiteiden vaikutusta kilpailuun on kuitenkin rajoitettava. Muilla kuin kansalliseen aluetukeen oikeutetuilla alueilla sijaitsevien pk-yritysten osalta komissio voi siis hyväksyä tuen, joka ei ylitä seuraavia bruttoarvoja prosentteina patenttien, käyttölupien, taitotiedon tai muiden kuin patentoitujen teknisten tietojen hankkimiskustannuksista (16):

- 15 prosenttia pienten yritysten osalta,

- 7,5 prosenttia muiden pk-yritysten osalta, toisin sanoen niiden, jotka kuuluvat luokkaan "keskisuuret yritykset".

Tukea saavilla alueilla sijaitsevien pk-yritysten osalta komissio voi hyväksyä näiden teknologian siirtojen osalta myös tuen, joka ylittää sen kyseisen alueen suurille yrityksille hyväksymän alueellisen investointituen tason

- 10 bruttoprosenttiyksiköllä 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla, jos tuki ei kokonaisuudessaan ole suurempi kuin 30 prosenttia netto;

- 15 bruttoprosenttiyksiköllä 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla, jos tuki ei kokonaisuudessaan ole suurempi kuin 75 prosenttia netto.

Kuten edellä 4.2.1. kohdassa, tuen ylärajaa sovelletaan samoin, riippumatta siitä, saadaanko tuki kokonaan kansallisista lähteistä vai osallistuuko yhteisö rahoitukseen rakennerahastojen, erityisesti Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) kautta.

4.2.3. Neuvonnan, koulutuksen ja tiedon levittämisen tuki

Enimmäismäärältään 50 bruttoprosentin tuki hyväksytään yleensä, kun se kattaa ulkopuolisten konsulttien neuvot uusille tai jo olemassa oleville pienille ja keskisuurille yrityksille taikka niiden henkilökunnalle annetun koulutuksen hallinnon, rahoitusongelmien, uusien teknologioiden (erityisesti tietoteknologia), saastumisen valvonnan tai henkisen omaisuuden oikeuksien suojelun alalla tai vastaavanlaisilla aloilla taikka koulutuksen toteutettavuuden määrittämisessä uusien riski-investointien osalta. Jokaista järjestelmää on kuitenkin arvioitava sen merkityksen mukaan ottaen erityisesti huomioon toiminnan etäisyys markkinoista, yritysten kustannusten rajaaminen, mahdollisuudet kasautumiseen sekä muut siihen kuuluvat tekijät. Tietyissä poikkeuksellisissa olosuhteissa komissio voi hyväksyä myös 50 prosenttia ylittävän tuen. Tämän on mahdollista tukea saavilla alueilla. Tuki yleisille tiedotuskampanjoille siltä osin kuin ne liittyvät 92 artiklan 1 kohtaan, voi myös olla laajempaa, mikäli yksittäisen yrityksen siitä saama taloudellinen etu on vähäistä.

On tärkeätä täsmentää, että nämä toimenpiteet eivät kata tukea,

- joka koskee investointeja, jotka voidaan kirjata yrityksen taseen vastaaviin aineettomina oikeuksina (kustannuksia tutkimuksesta ja kehittämisestä, toimiluvista, patenteista sekä käyttöluvista jne.) ja joita käsitellään näiden suuntaviivojen 4.2.2. ja 4.2.5. kohdassa

- joka on jatkuvaa tai määräaikaista ja ilman kannustusluonnetta ja joka liittyy yrityksen toiminnan tavanomaisiin menoihin (tavanomainen veroneuvonta, säännölliset oikeuspalvelut sekä mainoskustannukset jne.).

4.2.4. Pk-yritysten luovuttamiseen myönnettävä tuki

Komissio on pienten ja keskisuurten yritysten luovuttamisesta 7 päivänä joulukuuta 1994 antamissaan suuntaviivoissa (17) korostanut pk-yritysten, erityisesti perheyritysten, toiminnan lopettamisen riskiä niiden luovuttamiseen liittyvien ylitsepääsemättömien vaikeuksien vuoksi. Jos uusi toiminnan harjoittaja on pk-yritys, sille voidaan myöntää tukea toiminnan uudelleen aloittamiseen aineellisiin investointeihin myönnettäviin tukiin liittyvässä 4.2.1. kohdassa kuvatuissa olosuhteissa ja niillä edellytyksillä.

4.2.5. Ympäristönsuojeluun myönnettävä tuki

Ympäristönsuojeluun myönnettävää tukea tarkastellaan ympäristöasioissa myönnettävään valtion tukeen sovellettavassa yhteisön kehyksessä määriteltyjen perusteiden mukaan (18). Pk-yrityksille tarkoitettu ympäristönsuojeluun myönnetty tuki voi olla 10 bruttoprosenttiyksikköä suurempi kuin suurille yrityksille tavallisesti myönnetty.

4.2.6. Tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävä tuki

Tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää tukea tarkastellaan yhteisön puitteissa tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävälle valtion tuelle määritettyjen perusteiden mukaan (19). Pk-yrityksille tarkoitettu tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävä tuki voi olla 10 bruttoprosenttiyksikköä suurempi kuin suurille yrityksille tavallisesti myönnetty tuki.

4.2.7. Työllisyystuki

Työllisyystukea tarkastellaan työllisyystuen alalla sovellettavissa suuntaviivoissa määriteltyjen perusteiden mukaan (20). Komissio suhtautuu erityisen myönteisesti tukeen, jolla pyritään luomaan uusia työpaikkoja pk-yrityksissä.

4.2.8. Tuki muiden tavoitteiden toteuttamiseksi

Suurin osa komissiolle ilmoitetuista pk-yritysten tukijärjestelmistä kuuluu edellä kuvailtuihin. Komissio voi kuitenkin suunnitella tuen myöntämistä myös muihin perusteltuihin toimenpiteisiin pk-yritysten kannustamiseksi, kuten esimerkiksi yhteistyön rohkaisutoimenpiteet tai toimenpiteet, joilla pyritään edistämään kulttuuria tai kulttuuriperinnön säilyttämistä, jos tuki ei muuta kaupankäynnin ja kilpailun edellytyksiä yhteisössä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

5. Menettelyt

5.1. Tällä tekstillä korvataan 20 päivänä toukokuuta 1992 hyväksytyt yhteisön suuntaviivat (21). Sitä sovelletaan siitä päivästä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

5.2. Lukuun ottamatta vähämerkityksiseksi tueksi katsottuja tukijärjestelmiä nämä suuntaviivat eivät vaikuta jäsenvaltioiden velvollisuuteen ilmoittaa kaikista pk-yritysten tukijärjestelmistä sekä kaikista näihin järjestelmiin tehdyistä muutoksista EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Helpottaakseen sekä jäsenvaltioiden että komission yksiköiden tehtäviä komissio on kirjeellä 22 päivältä helmikuuta 1994 (22) toimittanut jäsenvaltioille standardoidun ilmoituslomakkeen. Kun hyväksytyn tuen määrät tai laajuus ovat vähäisiä, komissio on myös ottanut käyttöön yksinkertaistetun lomakkeen sekä nopeutetun hyväksymismenettelyn (23).

5.3. Nämä suuntaviivat eivät koske niiden julkaisemisajankohtana jo hyväksyttyjä järjestelmiä, mutta niitä voidaan tarkastella uudelleen 93 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

5.4. Näiden suuntaviivojen soveltamista tarkastellaan uudelleen kolmen vuoden kuluttua, ja sen seurauksena suoritetaan myös tarpeen vaatiessa niiden tarkistus.

(1) EYVL N:o C 213, 19.8.1992. s. 2

(2) Katso komission tiedonanto vähämerkityksisestä tuesta, EYVL N:o C 68, 6.3.1996, s. 9.

(3) Komission suositus pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä, EYVL N:o L 107, 30.4.1996, s. 4.

(4) Katso komission kertomus Madridissa kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle, CSE(95) 2087, s. 3 ja sitä seuraavat sivut.

(5) Katso esimerkiksi "Yhteisön toimet pk-yritysten ja käsiteollisuuden hyväksi: 1. Komission neljäs toimintakertomus yrityspolitiikan alalla - vuosi 1993. 2. Komission kertomus toimien yhteensovittamisesta pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi" KOM(94) 221 lopull., 7.9.1994.

(6) Nykyisin voimassa oleva sääntö on esitetty komission tiedonannossa vähämerkityksisestä tuesta. Ks. alaviite 2.

(7) Katso alaviite 3.

(8) Henkilökunnan määrä vastaa vuosityöyksikköä (VTY), toisin sanoen vuoden aikana kokopäivätyössä olleen henkilökunnan määrää, ja osa-aikatyö sekä kausityö ovat osia VTY:stä. Tarkasteltavaksi otetaan viimeinen varainhoitovuosi, jolta tilinpäätös on tehty.

(9) Liikevaihto ymmärretään tässä yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä annetun neljännen neuvoston direktiivin (EYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 11), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/8/EY (EYVL N:o L 82, 2.5.1994, s. 33) 28 artiklan mukaisesti, jossa liikevaihdon nettomäärä sisältää "yhtiön tavanomaiseen toimintaan liittyvästä tuotteiden myynnistä ja palvelujen tarjoamisesta saatavat tuotot vähennettyinä myynnin oikaisuerillä sekä arvonlisäverolla ja muilla suoraan liikevaihdon perusteella määrättävillä veroilla".

(10) Sääntöjä sovelletaan niin kauan kuin kehykset, suuntaviivat ja muut vastaavat ovat voimassa kahdella viimeksi mainitulla alalla.

(11) Tietyissä poikkeuksellisissa olosuhteissa toimintatuki hyväksytään alueilla, jotka ovat kelpoisia saamaan aluetukea 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti. Katso komission tiedonanto 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan soveltamisesta alueelliseen tukeen (EYVL N:o C 212, 12.8.1988, s. 2), erityisesti sen I.6. kohta.

(12) EYVL N:o 31, 3.2.1979, s. 9

(13) Katso komission tiedonanto 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan soveltamisesta alueelliseen tukeen (EYVL N:o C 212, 12.8.1988, s. 2, sellaisena kuin se on muutettuna komission tiedonannolla, julkaistu EYVL:ssä N:o C 364, 20.12.1994, s. 8).

(14) Tämä tarkoittaa nimellisarvoista avustusta ilman veroja ja korkotukien tosiasiallista arvoa ilman veroja suhteessa investointikuluihin. Nettoarvot saadaan vähentämällä verot.

(15) Tämä sääntö ei koske sellaisia kustannuksia, jotka ovat tukikelpoisia jäljempänä kuvailtujen tukimuotojen osalta.

(16) Seuraavat määräykset eivät koske esimerkiksi patenttien ja lisenssien hankkimiskustannuksia, jotka ovat tutkimus- tai kehittämishankkeen edunsaajan korvauskelpoisia kustannuksia liitteen II (neljäs luetelmakohta) osalta yhteisön tutkimus- ja kehittämistyöhön myöntämän valtion tuen kehyksestä (EYVL N:o C 45, 17.2.1996, s. 5) ja jotka voivat olla hyväksyttäviä määriä sen tutkimus- tai kehittämishankkeen lajin osalta, johon ne kuuluvat.

(17) EYVL N:o L 385, 31.12.1994, s. 14. Katso myös tätä komission suositusta koskeva tiedonanto, EYVL N:o C 400, 31.12.1994, s. 1.

(18) Ks. EYVL N:o C 72, 10.3.1994, s. 3.

(19) Ks. EYVL N:o C 45, 17.2.1996, s. 5.

(20) Nykyisin sovellettava teksti on julkaistu EYVL:ssä N:o C 334, 12.12.1995, s. 4.

(21) Katso alaviite 1.

(22) Kirje 22 päivältä helmikuuta 1994, SG(94) D/2472.

(23) Nykyisin voimassa oleva teksti on komission tiedonanto pienten ja keskisuurten yritysten tukijärjestelmien nopeutetusta lupamenettelystä ja muutoksista olemassa oleviin ohjelmiin (EYVL N:o C 213, 19.8.1992, s. 10).