Neuvoston lausunto, annettu 12 päivänä helmikuuta 2001, Ranskan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2002-2004



Virallinen lehti nro C 077 , 09/03/2001 s. 0005 - 0006



Neuvoston lausunto, annettu 12 päivänä helmikuuta 2001, Ranskan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2002-2004 (2001/C 77/05) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon komission suosituksen, on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa, ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON: Neuvosto tarkasteli 12 päivänä helmikuuta 2001 Ranskan tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2001-2004. Talouskasvu on ollut kahden viime vuoden aikana voimakasta ja suunnilleen vuonna 1999 tarkistetun vakausohjelman ennusteiden mukaista. Vuonna 2000 Ranskan BKT kasvoi vahvasti kolmatta vuotta peräkkäin ja inflaatio pysyi suhteellisen alhaisena. Työttömyys väheni edelleen ja oli marraskuussa 9,2 prosenttia, kun se vuotta aikaisemmin oli 10,9 prosenttia. Vaikka työttömyys väheni näin jyrkästi, palkkojen ja hintojen kehitys pysyi hyvin maltillisena. Kuluttajahintainflaatio kiihtyi vuoden 1999 0,5 prosentista 1,7 prosenttiin viime vuonna pääosin öljyn hinnan nousun vuoksi. Neuvosto toteaa, että vuonna 1999 odotettua suotuisamman kehityksen ja alun perin ennustettua hitaamman menojen kasvun vuoksi julkisen talouden alijäämä vuonna 2000, joka oli arvioitu 1,4 prosentiksi suhteessa BKT:hen, on alun perin odotettua pienempi. Julkisen talouden velkasuhde, joka oli vuonna 2000 arvioitu 58,4 prosentiksi suhteessa BKT:hen, oli myös yhden prosenttiyksikön verran tavoitearvoa alhaisempi. Talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaan tavoitteena on käyttää odotettua suuremmat tulot julkisyhteisöjen alijäämän nopeampaan pienentämiseen. Tämän vuoksi neuvosto katsoo, että parempi julkisen talouden tulos olisi ollut vuonna 2000 mahdollinen, kun otetaan huomioon talouden ja julkisen talouden suotuisa kehitys. Tarkistetun ohjelman julkista taloutta koskevat ennusteet perustuvat kuten ennenkin kahteen makrotalouden skenaarioon - varovaiseen, jossa potentiaalinen kasvu pysyy nykytasollaan, joka on 2,5 prosenttia vuodessa, ja suotuisaan, jossa potentiaalisen kasvun arvioidaan vähitellen kiihtyvän 3 prosenttiin suurempien investointien ja työllisyyden kasvun ansiosta. Vuodesta 2001 lähtien kokonaistuotannon kasvun ennustetaan noudattavan jompaakumpaa alhaisen inflaation skenaariota. Suotuisa skenaario esitetään talouspolitiikan tavoitteena ja todennäköisimpänä ennusteena. Kummassakin skenaariossa inflaation ennustetaan pysyvän alhaisena koko ohjelmakauden ajan. Neuvosto katsoo, että ohjelman kaksi makrotalouden skenaariota muodostavat BKT:n kasvun todennäköisen vaihteluvälin vuosina 2002-2004 ja että Ranskan makrotalouden kehitys viime vuosina viittaa siihen, että Ranskan talouden kyky pitää yllä inflaatiota kiihdyttämätöntä kasvua on todennäköisesti parantunut entisestään. Tämä johtuu pääomakertymän kasvusta ja rakenteellisen työttömyyden vähenemisestä. Neuvosto katsoo edellä esitetyn perusteella, että suotuisan skenaarion makrotaloudelliset ennusteet ovat saavutettavissa. Tarkistetussa ohjelmassa ennustetaan julkisen talouden olevan 0,2 prosenttia ylijäämäinen suhteessa BKT:hen vuonna 2004, jos suotuisa skenaario toteutuu, ja 0,5 prosenttia alijäämäinen varovaisen skenaarion mukaan. Velkasuhteen odotetaan laskevan vuonna 2000 olleesta 58,4 prosentista skenaarion mukaan 54,5 tai 53 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Tämä kehitys kuvastaa pääasiassa rakenteellista muutosta, mutta neuvosto pitää valitettavana, että varovaisen skenaarion mukaan vuonna 2004 olisi vielä alijäämää. Vaikka ennustettu rahoitusasema muodostaakin riittävän varmuusmarginaalin, jotta alijäämän viitearvo, joka on 3 prosenttia BKT:stä, ei tavanomaisissa suhdannevaihteluissa ylittyisi - mikä on vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten mukaista - neuvosto katsoo, että Ranskan hallituksen olisi pyrittävä julkisen talouden tasapainoon vuonna 2004 varovaisessakin skenaariossa ja aikaistettava julkisen talouden ylijäämän saavuttamistavoitetta vuotta 2004 aikaisemmaksi suotuisassa skenaariossa. Tämä olisi myös vuonna 1999 tarkistetusta vakausohjelmasta annetun neuvoston suosituksen mukaista. Neuvosto panee tyytyväisenä merkille, että ollaan toteuttamassa tärkeätä verouudistusta yleistä talouskehitystä vaarantamatta. Tämä uudistus on yhdenmukainen niiden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen suositusten kanssa, jotka koskevat työmarkkinoiden toiminnan tehostamiseen tähtääviä toimenpiteitä. Neuvosto suosittaa reaalimääräisten menojen kasvun rajoittamiseen perustuvaa julkisen talouden strategiaa. Neuvosto katsoo kuitenkin, että menokattoihin perustuvan strategian onnistuminen edellyttää tehokasta järjestelmää, jolla menot saadaan kuriin heti kun poikkeamia tavoitteista havaitaan erityisesti terveydenhuollon alan menoissa. Sen vuoksi neuvosto kehottaa Ranskan hallitusta ottamaan käyttöön asianmukaisen järjestelyn, joka mahdollistaa menokattojen noudattamisen. Neuvosto toteaa, että vuoden 2001 talousarviolakiin sisältyvä menojen lisäys, reaalimääräisenä 1,8 prosenttia, aiheuttaa huomattavan osan vuosien 2001-2003 menokaton kokonaislisäyksestä, joka vuonna 1999 tarkistetussa ohjelmassa asetettiin reaalimääräisesti 4 prosenttiin. Lisäksi neuvosto toteaa, että menojen kokonaislisäykselle asetettua kattoa on korotettu niin että reaalimääräisten menojen annetaan kasvaa 4,5 prosenttia vuosina 2002-2004. Neuvoston käsityksen mukaan menojen vähäisempi lisääminen olisi toivottavaa, jotta julkisen talouden alijäämää voitaisiin nopeammin supistaa. Neuvosto katsoo myös, että käytettävissä olevat julkisen talouden liikkumavarat olisi ensisijaisesti käytettävä julkisen talouden rahoitusaseman vahvistamiseen ja valmistautumiseen tulevaisuuden haasteisiin, varsinkin väestön ikääntymisestä julkiselle taloudelle aiheutuvaan rasitukseen. Tältä kannalta olisi hyvä viedä eläkeuudistusta eteenpäin. (1) EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.