A6.

IAS 38:aan Aineettomat hyödykkeet tehdään seuraavat muutokset. Johdanto Kappale 7 poistetaan. Standardi Kappaleeseen 7 lisätään seuraava määritelmä: Yhteisökohtainen arvo on niiden rahavirtojen nykyarvo, joiden yhteisö odottaa kertyvän omaisuuserän jatkuvasta käytöstä ja omaisuuserän luovutuksesta sen taloudellisen vaikutusajan päättyessä tai joita se odottaa syntyvän velan suorittamisesta. Seuraavia kappaleeseen 7 sisältyviä määritelmiä muutetaan: Poistopohja on hyödykkeen hankintameno tai sen asemasta käytettävä muu määrä jäännösarvolla vähennettynä. Hankintameno on hyödykkeen hankkimisesta suoritettujen rahavarojen määrä ja muun vastikkeen käypä arvo hyödykkeen hankinta- tai valmistusajankohtana. Aineettoman hyödykkeen jäännösarvo on arvioitu rahamäärä, jonka yhteisö tarkasteluhetkellä saisi hyödykkeen luovutuksesta, kun arvioidut luovutuksesta johtuvat menot on vähennetty, jos hyödyke jo olisi sen ikäinen ja siinä kunnossa kuin sen odotetaan olevan taloudellisen vaikutusaikansa päättyessä. Taloudellinen vaikutusaika on: (a) ajanjakso, jona hyödykkeen odotetaan olevan yhteisön käytettävissä; tai (b) niiden suorite- tai muiden yksiköiden määrä, jotka hyödykkeen odotetaan tuottavan yhteisölle. Kappale 18 ja sitä välittömästi edeltävä otsikko muutetaan seuraavanlaisiksi: Kirjaaminen ja arvostaminen 18. Erän merkitseminen taseeseen aineettomaksi hyödykkeeksi edellyttää, että yhteisö osoittaa erän: (a) olevan aineettoman hyödykkeen määritelmän mukainen (ks. kappaleet 7 - 17); ja (b) täyttävän tässä standardissa esitetyt kirjaamisedellytykset (ks. kappaleet 19-55). Tämä koskee menoja, jotka syntyvät aineettoman hyödykkeen alkuperäisestä hankkimisesta tai sisäisestä aikaansaamisesta, sekä menoja, jotka syntyvät myöhemmin lisäysten tekemisestä hyödykkeeseen, sen osan korvaamisesta uudella taikka sen ylläpidosta. Lisätään kappale 18A: 18A. Aineettomat hyödykkeet ovat luonteeltaan sellaisia, että niihin ei yleensä tehdä lisäyksiä eikä niiden osia korvata uusilla. Näin ollen useimmat myöhemmin syntyvät menot johtuvat todennäköisesti pikemminkin tämän standardin mukaiset kirjaamisedellytykset täyttävän, jo olemassa olevan aineellisen hyödykkeen ilmentämän, vastaisen taloudellisen hyödyn säilyttämisestä. On myös usein vaikeaa osoittaa myöhemmin syntyvien menojen johtuvan välittömästi tietystä aineettomasta hyödykkeestä eikä liiketoiminnasta kokonaisuutena. Sen vuoksi myöhemmin syntyvät menot – menot, jotka syntyvät sen jälkeen, kun ostettu aineeton hyödyke on alun perin merkitty kirjanpitoon tai sisäisesti aikaansaatu aineeton hyödyke on saatu valmiiksi – sisällytetään vain harvoin hyödykkeen kirjanpitoarvoon. Yhdenmukaisesti kappaleen 51 kanssa kirjataan brandeista, lehtien nimistä, julkaisunimikkeistä, asiakasluetteloista ja tosiasialliselta luonteeltaan samanlaisista eristä johtuvat myöhemmin syntyvät menot aina tulosvaikutteisesti silloin, kun ne ovat toteutuneet, jotta vältettäisiin sisäisesti aikaansaadun liikearvon kirjaaminen. Kappale 24 muutetaan seuraavanlaiseksi: 24. Aineettoman hyödykkeen hankintameno käsittää: (a) ostohinnan, joka sisältää tuontitullit ja sellaiset ostoihin liittyvät verot, jotka eivät ole saatavissa takaisin, ja josta on vähennetty käteis- ja muut alennukset; ja (b) menot, jotka välittömästi johtuvat hyödykkeen saattamisesta valmiiksi sille aiottuun käyttötarkoitukseen. Lisätään kappaleet 24A - 24D: 24A. Välittömiä menoja ovat esimerkiksi: (a) työsuhde-etuuksista johtuvat menot (määritelty IAS 19:ssä Työsuhde-etuudet), jotka välittömästi johtuvat hyödykkeen saattamisesta toimintakuntoon; ja (b) asiantuntijapalkkiot. 24B. Esimerkkejä menoista, jotka eivät ole aineettoman hyödykkeen hankintamenoa, ovat: (a) menot uuden tuotteen tai palvelun tuomisesta markkinoille (mukaan lukien mainosmenot ja myynninedistämistoimenpiteistä johtuvat menot); (b) menot, jotka johtuvat liiketoiminnan harjoittamisesta uudessa toimipaikassa tai uudenlaisen asiakasryhmän kanssa (mukaan lukien henkilöstön koulutusmenot); ja (c) hallinnon menot ja muut yhteiset yleismenot. 24C. Menojen sisällyttäminen aineettoman hyödykkeen kirjanpitoarvoon lakkaa, kun hyödyke on sellaisessa kunnossa, että se pystyy toimimaan johdon tarkoittamalla tavalla. Tämän vuoksi hyödykkeen hankintamenoon ei sisällytetä menoja, jotka syntyvät, kun aineetonta hyödykettä käytetään tai sitä siirretään toiseen paikkaan. Esimerkiksi seuraavia menoja ei sisällytetä aineettoman hyödykkeen kirjanpitoarvoon: (a) menot, jotka syntyvät, kun hyödyke, joka on valmis toimimaan johdon tarkoittamalla tavalla, on vielä ottamatta käyttöön; ja (b) alkuvaiheessa syntyvät liiketoiminnan tappiot, kuten tappiot, joita syntyy hyödykkeen aikaansaaman tuotoksen kysynnän kehittyessä. 24D. Jotkin toiminnot toteutuvat aineettoman hyödykkeen kehittämisen yhteydessä mutta eivät ole välttämättömiä hyödykkeen saattamiseksi sellaiseen kuntoon, että se pystyy toimimaan johdon tarkoittamalla tavalla. Nämä poikkeukselliset toimenpiteet saattavat toteutua ennen kehittämistoimia tai näiden aikana. Koska poikkeukselliset toimenpiteet eivät ole välttämättömiä hyödykkeen saattamiseksi sellaiseen kuntoon, että se pystyy toimimaan johdon tarkoittamalla tavalla, poikkeuksellisista toimenpiteistä syntyvät tuotot ja niihin liittyvät kulut kirjataan tulosvaikutteisesti ja sisällytetään asianmukaisiin tuotto- ja kulueriin. Kappale 34 muutetaan seuraavanlaiseksi: 34. Yksi tai useampi aineeton hyödyke voidaan hankkia siten, että vaihdossa luovutetaan ei-monetaarinen omaisuuserä tai ei-monetaarisia omaisuuseriä taikka monetaaristen ja ei-monetaaristen omaisuuserien yhdistelmä. Seuraavassa viitataan vain yhden ei-monetaarisen omaisuuserän vaihtamiseen toiseen ei-monetaariseen omaisuuserään, mutta tämä soveltuu kaikkiin edellisessä virkkeessä kuvattuihin vaihtoihin. Tällaisen aineettoman hyödykkeen hankintameno määritetään käyvän arvon perusteella, paitsi jos (a) vaihdolla ei ole kaupallista merkitystä tai (b) sen paremmin vastaanotetun kuin luovutetunkaan hyödykkeen käypä arvo ei ole luotettavasti määritettävissä. Hankittu hyödyke arvostetaan tällä tavalla, vaikka yhteisö ei pystyisi kirjaamaan luovutettua hyödykettä välittömästi pois taseesta. Jos hankittua hyödykettä ei arvosteta käypään arvoon, sen hankintamenoksi kirjataan luovutetun hyödykkeen kirjanpitoarvo. Lisätään kappaleet 34A ja 34B: 34A. Sen, onko vaihdolla kaupallista merkitystä, yhteisö ratkaisee harkitsemalla, missä määrin sen rahavirtojen odotetaan tulevaisuudessa muuttuvan tapahtuman seurauksena. Vaihtotapahtumalla on kaupallista merkitystä, jos: (a) vastaanotettuun hyödykkeeseen (tai hyödykkeisiin) liittyvien rahavirtojen koostumus (riski, ajoittuminen ja määrä) poikkeaa luovutettuun hyödykkeeseen (tai hyödykkeisiin) liittyvien rahavirtojen koostumuksesta; tai (b) yhteisön liiketoiminnan sen osan, johon tapahtuma vaikuttaa, yhteisökohtainen arvo muuttuu vaihdon seurauksena; ja (c) kohdassa (a) tai (b) tarkoitettu ero on merkittävä suhteessa vaihdettujen omaisuuserien käypään arvoon. Ratkaistaessa, onko vaihdolla kaupallista merkitystä, on tapahtuman vaikutuksen kohteena olevan yhteisön liiketoiminnan osan, yhteisökohtaisen arvon kuvastettava verojen jälkeen määritettyjä rahavirtoja. Näiden selvitysten tulos saattaa olla selvä ilman että yhteisön tarvitsee tehdä yksityiskohtaisia laskelmia. 34B. Kappaleessa 19(b) täsmennetään, että aineettoman hyödykkeen taseeseen merkitsemisen ehtona on, että hyödykkeen hankintameno on luotettavasti määritettävissä. Jos aineettomalle hyödykkeelle ei ole olemassa vertailukelpoisia markkinatapahtumia, sen käypä arvo on luotettavasti määritettävissä, jos (a) käypää arvoa koskevat järkevät arviot eivät vaihtele hyödykkeen osalta merkittävästi tai (b) vaihteluvälille sijoittuvien erilaisten arvioiden todennäköisyydet ovat luotettavasti arvioitavissa ja käyttökelpoisia käyvän arvon arviointiin. Jos yhteisö pystyy määrittämään joko vastaanotetun tai luovutetun hyödykkeen käyvän arvon luotettavasti, luovutetun hyödykkeen käypää arvoa käytetään vastaanotetun hyödykkeen hankintamenon määrittämiseen, paitsi jos vastaanotetun hyödykkeen käypä arvo on selkeämmin ilmeinen. Kappale 35 poistetaan. Kappale 54 muutetaan seuraavanlaiseksi: 54. Sisäisesti aikaansaadun aineettoman hyödykkeen hankintameno käsittää kaikki välittömät menot, jotka ovat välttämättömiä hyödykkeen luomiseksi, tuottamiseksi ja saattamiseksi valmiiksi toimimaan johdon tarkoittamalla tavalla. Välittömiä menoja ovat esimerkiksi: (a) menot materiaaleista ja palveluista, jotka on käytetty tai kulutettu aineettoman hyödykkeen aikaansaamiseen; (b) työsuhde-etuuksista johtuvat menot (määritelty IAS 19:ssä Työsuhde-etuudet), jotka syntyvät aineettoman hyödykkeen aikaansaamisesta; (c) laillisen oikeuden rekisteröintipalkkiot; ja (d) poistot patenteista ja lisensseistä, joita käytetään aineettoman hyödykkeen aikaansaamiseen. IAS 23:ssa Vieraan pääoman menot määrätään kriteerit korkojen sisällyttämiselle osaksi sisäisesti aikaansaadun aineettoman hyödykkeen hankintamenoa. Kappaleiden 60 – 62 edellä oleva otsikko poistetaan. Kappaleet 60 ja 61 poistetaan. Kappale 62 poistetaan, sillä sen sisältö on siirretty kappaleeseen 18A. Kappaletta 63 edeltävä otsikko muutetaan seuraavanlaiseksi: Arvostaminen kirjaamisen jälkeen Kappaleet 76 ja 77 muutetaan seuraavanlaisiksi: 76. Jos aineettoman hyödykkeen kirjanpitoarvo lisääntyy uudelleenarvostamisen seurauksena, lisäys on hyvitettävä suoraan omaan pääomaan erään, jonka nimikkeenä on uudelleenarvostusrahasto. Lisäys on kuitenkin kirjattava tulosvaikutteisesti siltä osin, kuin se kumoaa saman hyödykkeen uudelleenarvostuksesta johtuvan vähennyksen, joka on aikaisemmin kirjattu tulosvaikutteisesti. 77. Jos aineettoman hyödykkeen kirjanpitoarvo vähenee uudelleenarvostamisen seurauksena, vähennys on kirjattava tulosvaikutteisesti. Vähennys on kuitenkin veloitettava suoraan oman pääoman erästä, jonka nimikkeenä on uudelleenarvostusrahasto, siltä osin kuin vähennys ei ylitä samasta hyödykkeestä johtuvaa uudelleenarvostusrahastoon sisältyvää määrää. Kappaleet 79 ja 80 muutetaan seuraavanlaisiksi: 79. Aineettoman hyödykkeen poistopohja on kirjattava kuluksi systemaattisella tavalla sen taloudellisen vaikutusajan kuluessa. Lähtökohtaisesti oletetaan, että aineettoman hyödykkeen taloudellinen vaikutusaika ei ylitä kahtakymmentä vuotta siitä päivästä lukien, kun hyödyke on valmis käytettäväksi, mutta tämä olettamus on kumottavissa. Poistojen tekeminen on aloitettava, kun hyödyke on valmis käytettäväksi. Poistojen tekeminen on lopetettava, kun hyödyke kirjataan pois taseesta. 80. Poistot kirjataan, vaikka esimerkiksi hyödykkeen käypä arvo tai siitä kerrytettävissä oleva rahamäärä olisi lisääntynyt. Aineettoman hyödykkeen taloudellista vaikutusaikaa määritettäessä otetaan huomioon monia tekijöitä, joita ovat: (a) miten yhteisö odottaa käyttävänsä hyödykettä, ja voisiko toinen johtoryhmä hallita hyödykettä tehokkaasti; (b) tyypilliset tuotteiden elinkaaret hyödykkeen osalta ja yleisesti saatavissa oleva vastaavanlaisia, samalla tavalla käytettäviä hyödykkeitä koskeva informaatio; (c) tekninen, teknologinen, kaupallinen tai muun tyyppinen vanheneminen; (d) sen toimialan vakaus, jolla hyödykettä käytetään, ja muutokset hyödykkeen tuottamien tavaroiden ja palvelujen markkinakysynnässä; (e) kilpailijoiden tai mahdollisten kilpailijoiden odotetut toimenpiteet; (f) niiden ylläpitomenojen taso, jotka tarvitaan odotettavissa olevan vastaisen taloudellisen hyödyn saamiseksi hyödykkeestä, ja yhteisön kyky ja aikomukset tämän tason saavuttamiseen; (g) aika, jona yhteisöllä on määräysvalta hyödykkeeseen, sekä oikeudelliset ja muut vastaavat hyödykkeen käyttöä koskevat rajoitukset, kuten vuokrasopimusten päättymisajat; ja (h) riippuuko hyödykkeen taloudellinen vaikutusaika yhteisön muiden omaisuuserien taloudellisesta vaikutusajasta. Kappaleet 88 - 90 muutetaan seuraavanlaisiksi: 88. Käytettävän poistomenetelmän on kuvastettava sitä, miten yhteisö odottaa käyttävänsä hyväkseen hyödykkeeseen liittyvää taloudellista hyötyä. Jos hyväksikäytön jakautuminen ei ole todettavissa luotettavasti, käytetään tasapoistomenetelmää. Kunkin tilikauden poistot kirjataan kuluksi, jollei jokin toinen standardi salli tai vaadi niiden sisällyttämistä jonkin toisen omaisuuserän kirjanpitoarvoon. 89. Hyödykkeen poistopohjan systemaattiseen kuluksi kirjaamiseen hyödykkeen taloudellisen vaikutusajan kuluessa voidaan käyttää erilaisia poistomenetelmiä. Näihin menetelmiin kuuluvat tasapoistomenetelmä, degressiivinen menetelmä ja suoriteyksikköihin perustuva menetelmä. Sovellettava menetelmä valitaan sen mukaan, miten hyödykkeen ilmentämän taloudellisen hyödyn hyväksikäytön odotetaan jakautuvan, ja sitä sovelletaan tilikaudesta toiseen, jollei tämän taloudellisen hyödyn hyväksikäytön odotettu jakautuminen muutu. Vain harvoin, jos koskaan, on vakuuttavaa näyttöä, joka tukisi sellaista aineettomien hyödykkeiden poistomenetelmää, joka johtaa pienempiin kertyneisiin poistoihin kuin tasapoistomenetelmä. 90. Poistot kirjataan yleensä tulosvaikutteisesti. Joskus hyödykkeen ilmentämää taloudellista hyötyä kuitenkin käytetään toisten omaisuuserien valmistamiseen. Tällöin poistot muodostavat osan toisen hyödykkeen hankintamenosta ja ne sisällytetään sen kirjanpitoarvoon. Esimerkiksi valmistusprosessissa käytettävien aineettomien hyödykkeiden poistot sisällytetään vaihto-omaisuuden kirjanpitoarvoon (ks. IAS 2 Vaihto-omaisuus). Kappale 93 muutetaan seuraavanlaiseksi: 93. Hyödykkeen jäännösarvo arvioidaan myynnistä saatavan rahamäärän perusteella, ja sitä määritettäessä käytetään hintoja, jotka arviointipäivänä saataisiin myytäessä vastaavanlainen hyödyke, jonka taloudellinen vaikutusaika on päättynyt ja jota on käytetty samankaltaisissa olosuhteissa kuin tarkasteltavana olevaa hyödykettä tullaan käyttämään. Jäännösarvo tarkistetaan vähintään jokaisen tilikauden lopussa. Jäännösarvon muutos käsitellään kirjanpidollisten arvioiden muutoksina IAS 8:n Tilinpäätöksen laatimisperiaatteet, kirjanpidollisten arvioiden muutokset ja virheet mukaisesti. Lisätään kappale 93A: 93A. Aineettoman hyödykkeen jäännösarvo saattaa kasvaa yhtä suureksi tai suuremmaksi kuin hyödykkeen kirjanpitoarvo. Jos näin tapahtuu, hyödykkeestä tehtävä poisto on nollan suuruinen, paitsi jos ja siihen asti kunnes jäännösarvo myöhemmin pienenee alle hyödykkeen kirjanpitoarvon. Kappaleet 94 ja 95 muutetaan seuraavanlaisiksi: 94. Poistoaika ja poistomenetelmä on tarkistettava vähintään jokaisen tilikauden lopussa. Jos hyödykkeen odotettu taloudellinen vaikutusaika poikkeaa aikaisemmista arvioista, poistoaikaa on muutettava vastaavasti. Jos on tapahtunut muutoksia siinä, miten hyödykkeen ilmentämän vastaisen taloudellisen hyödyn hyväksikäytön odotetaan jakautuvan, poistomenetelmä on muutettava kuvastamaan käytön muuttunutta jakautumista. Tällaiset poistomenetelmän muutokset on käsiteltävä kirjanpidollisten arvioiden muutoksina IAS 8:n mukaisesti. 95. Hyödykkeen käyttöajan kuluessa saattaa ilmetä, että sen taloudellista vaikutusaikaa koskeva arvio ei pidä paikkaansa. Esimerkiksi. arvonalentumistappion kirjaaminen voi olla viitteenä siitä, että poistoaikaa on tarpeen muuttaa. Kappaleet 103 ja 104 muutetaan seuraavanlaisiksi: 103. Aineeton hyödyke on kirjattava pois taseesta: (a) kun siitä luovutaan; tai (b) kun sen käytöstä tai luovutuksesta ei ole odotettavissa vastaista taloudellista hyötyä. 104. Voitto tai tappio, joka syntyy aineettoman hyödykkeen kirjaamisesta pois taseesta, on määritettävä mahdollisen nettomyyntituloon ja hyödykkeen kirjanpitoarvon erotuksena. Se kirjataan tulosvaikutteisesti silloin, kun hyödyke kirjataan pois taseesta (ellei IAS 17 edellytä muunlaista menettelyä myynnin ja takaisinvuokrauksen yhteydessä). Voittoja ei pidä esittää liikevaihtona. Lisätään kappaleet 104A - 104C: 104A. Aineettomasta hyödykkeestä voidaan luopua usealla eri tavalla (esimerkiksi myymällä se, tekemällä siitä rahoitusleasingsopimus tai lahjoittamalla se). Yhteisö määrittää hyödykkeen luovutuspäivän soveltamalla IAS 18:n Tuotot mukaisia tavaroiden myyntituottojen kirjaamiskriteerejä. Myyntinä ja takaisinvuokrauksena tapahtuvaan luovutukseen sovelletaan IAS 17:ää. 104B. Jos yhteisö kirjaa kappaleen 19 kirjaamisperiaatetta soveltaessaan hyödykkeen kirjanpitoarvoon menot, jotka johtuvat aineettoman hyödykkeen osan korvaamisesta uudella, se kirjaa korvatun osan kirjanpitoarvon pois taseesta. Jos uudella korvatun osan kirjanpitoarvon määrittäminen ei ole yhteisölle käytännössä mahdollista, se voi käyttää korvaavasta osasta johtuvia menoja sen osoittamiseen, mikä korvatun osan hankintameno on ollut, kun se on hankittu tai saatu aikaan sisäisesti. 104C. Aineettoman hyödykkeen luovutuksesta saatava vastike kirjataan alun perin käypään arvoonsa. Jos hyödykkeestä saatavaa maksua lykätään, saatava vastike kirjataan alun perin käteishintaa vastaavaan määrään. Vastikkeen nimellismäärän ja vastaavan käteishinnan erotus kirjataan korkotuotoksi IAS 18:n mukaisesti niin, että se kuvastaa saamisen efektiivistä tuottoa. Kappale 105 poistetaan. Kappale 106 muutetaan seuraavanlaiseksi: 106. Poistojen tekemistä ei lopeteta, kun aineetonta hyödykettä ei enää käytetä tai kun se odottaa myyntiä, ellei hyödykettä ole poistettu loppuun. Kappaleesta 107 poistetaan lause ” Vertailutietoja ei edellytetä. ” Kappale 111(e) muutetaan seuraavanlaiseksi: (e) aineettomien hyödykkeiden hankintaa koskevat sopimukseen perustuvat sitoumukset. Kappale 113(a)(iii) muutetaan seuraavanlaiseksi: (iii) kirjanpitoarvo, joka olisi esitetty, jos uudelleenarvostetut aineettomat hyödykkeet olisi merkitty taseeseen kappaleessa 63 esitetyn ensisijaisen menettelytavan mukaisesti; ja Kappale 113(b) muutetaan seuraavanlaiseksi ja lisätään kappale 113(c): (b) aineettomiin hyödykkeisiin liittyvän uudelleenarvostusrahaston määrä kauden alussa ja lopussa sekä tiedot kauden aikana tapahtuneista muutoksista ja mahdollisista rajoituksista, jotka koskevat sen jakamista osakkeenomistajille; ja (c) hyödykkeiden käypiä arvoja arvioitaessa käytetyt menetelmät ja tehdyt merkittävät oletukset. Lisätään kappale 121A: 121A. Kappaleissa 34 – 34B esitettyjä vaatimuksia, jotka koskevat vaihdossa saatavan aineettoman hyödykkeen alkuperäistä arvostamista, on sovellettava ei-takautuvasti vain tuleviin tapahtumiin.