Komission päätös,

tehty 7 päivänä toukokuuta 2002,

jolla hyväksytään RAG Aktiengesellschaftin tekemä määräysvallan haltuunotto Saarbergwerke AG:ssä ja Preussag Anthrazit GmbH:ssa

(Asia COMP/EHTY.1350 - RAG / Saarbergwerke / Preussag Anthrazit II)

(tiedoksiannettu numerolla K(2002) 1436)

(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2003/36/EHTY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 66 artiklan 2 kohdan,

ottaa huomioon osapuolten 13 päivänä marraskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä tekemän ilmoituksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Essenissä toimiva RAG Aktiengesellschaft (jäljempänä "RAG") ilmoitti 13 päivänä marraskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 1 kohdan mukaisesti aikovansa hankkia kahden yrityksen eli Saarbrückenissä toimivan Saarbergwerke AG:n (jäljempänä "SBW") ja Ibbenbürenissä toimivan Preussag Anthrazit GmbH:n (jäljempänä "Preussag") kaikki osakkeet. Yrityskaupan tuloksena syntyisi kolmen jäljellä olleen saksalaisen kivihiilentuottajan yrityskeskittymä. SBW:n ostohinta oli kaksi Saksan markkaa, josta Saksan hallituksen osuus oli yksi Saksan markka ja Saarlandin osavaltion osuus yksi Saksan markka entisinä osakkeenomistajina.

(2) Komissio hyväksyi 29 päivänä heinäkuuta 1998 tekemällään päätöksellä (asia IV/EHTY.1252 - RAG / Saarbergwerke / Preussag Anthrazit) (jäljempänä "29 päivänä heinäkuuta 1998 tehty päätös") yrityskaupan, jossa RAG ostaa SBW:n ja Preussagin, sen jälkeen kun RAG oli sitoutunut myymään SBW:n kivihiilen maahantuontiliikkeen nimeltään Saarberg Coal International GmbH (jäljempänä "SCI") ja erottamaan Saksassa louhitun kivihiilen myynnin tuontikivihiilen myynnistä.

(3) Yrityskeskittymä toteutettiin sittemmin. SCI myytiin annettujen sitoumusten mukaisesti riippumattomalle ranskalaiselle ostajalle.

(4) Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi 29 päivänä heinäkuuta 1998 tehdyn komission päätöksen asiassa T-156/98, RJB Mining v. komissio, 31 päivänä tammikuuta 2001 antamallaan tuomiolla(1). Tuomioistuin katsoi, että komissio ei ollut tutkinut, vastasiko RAG:lle luovutettu SBW:n omaisuus maksettua kahden Saksan markan hintaa vai oliko kyseessä implisiittinen valtion varojen siirto RAG:lle. Vaikka komissiolla ei tarkasteltavana olevassa asiassa ole velvollisuutta muodollisessa päätöksessä tutkia etukäteen oletetun tuen - tässä tapauksessa yrityskeskittymään liittyvän tuen - laillisuutta, tuomioistuimen päätöksessä sen oletetaan kuitenkin tutkivan osana kilpailuanalyysia EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdan mukaisesti, missä määrin alhaisen ostohinnan muodossa mahdollisesti myönnetty tuki vahvistaa yrityskeskittymän rahoitusasemaa ja siten sen taloudellista valtaa(2).

(5) Keskittymään osallistuvat yritykset toimittivat 8 päivänä marraskuuta 2001 kaikki ilmoitetun yrityskeskittymään uuden arvioinnin kannalta merkitykselliset tiedot.

I OSAPUOLET

(6) Ennen yrityskeskittymää RAG harjoitti pääasiallisesti kivihiilen louhintaa ja myyntiä sekä koksihiilen jalostusta masuunikoksiksi. Lisäksi RAG oli osakkaana useissa kansainvälisissä kaivosalan yhtiöissä ja toimii sähköntuotannon, kemian, muovinvalmistuksen, jätehuollon, ympäristöpalvelujen, kaivostekniikan ja kiinteistöpalvelujen aloilla.

(7) Yrityskeskittymän toteutuessa vuonna 1998 RAG:n osakkeet olivat seuraavien neljän osakkeenomistajan hallussa (joista osalla on yhteisyrityksiä muiden osakkaiden kanssa): VEBA AG, VEW AG, Thyssen-Krupp-Stahl AG ja ARBED SA Nykyisin RAG:n osakkaita ovat VEBA:n seuraajayhtiö E.ON AG (37,1 prosenttia), VEW:n seuraajayhtiö RWE AG (30,2 prosenttia), Thyssen-Krupp-Stahl (12,7 prosenttia), E.ON:n ja Thyssen-Krupp-Stahlin yhteisyritys Montan-Verwaltungsgesellschaft mbH (10 prosenttia) sekä ARBED SA:n ja RAG:n yhteisyritys Verwaltungsgesellschaft RAG Beteiligung mbH (10 prosenttia).

(8) SBW:n päätoimialoja olivat seuraavat: kivihiilen louhinta Saksassa, koksintuotanto, sähköntuotanto, kaukolämpö, ympäristönsuojelu, kauppa ja palvelut (erityisesti kivihiilen markkinointi ja kivihiilikauppa, öljykuljetukset ja -toimitukset) sekä kumintuotanto. Saksan valtio omisti SBW:stä 74 prosenttia ja Saarlandin osavaltio 26 prosenttia.

(9) Myös Preussag harjoitti kivihiilituotteiden valmistusta ja myyntiä; lisäksi se toimi lämmöntuotannon ja vesihuollon aloilla. Yrityksellä oli Ibbenbürenissä kaivos, jonka Preussag AG -yhtymä omisti kokonaan.

II EHDOTUS

(10) Ilmoitettu ehdotus on osa sopimusta, joka tunnetaan "hiilikompromissina" ja joka tehtiin 13 päivänä maaliskuuta 1997 Saksan valtion, Nordrhein-Westfalenin ja Saarlandin osavaltioiden, Industriegewerkschaft Bergbau und Energien (saksalaisen kaivos- ja energia-alan työntekijöiden ammattiyhdistyksen) ja edellä mainittujen kolmen yhtiön välillä (jäljempänä "hiilikompromissi"). Tässä sopimuksessa sovittiin, että kyseisten kolmen yhtiön, RAG:n, SBW:n ja Preussagin, kaivostoimintaa harjoittavat yksiköt yhdistetään yhdeksi yhtiöksi, Deutsche Steinkohle AG:ksi, jota RAG johtaa. Osapuolten ja Saksan hallituksen toimittamien tietojen mukaan tällä yrityskeskittymällä ja siihen liittyvillä julkisilla tuilla järjestetään sosiaalisesti hyväksyttävällä tavalla poliittisesti hyväksytty Saksan kivihiilialan sopeuttamisprosessi ja taataan kivihiilialan elinkelpoisuus ja tehokkuus pitkällä aikavälillä eli vielä vuoden 2005 jälkeenkin. Hiilikompromissin mukaan vuonna 1997 toiminnassa olleista 17 kivihiilikaivoksesta on säilytettävä pitkällä aikavälillä 10 tai 11 kaivosta, joissa tuotetaan vuosittain noin 30 miljoonaa tonnia kivihiiltä ja jotka työllistävät noin 36000 kaivostyöntekijää.

(11) Hiilikompromissin mukaan samaan aikaan kun RAG saa hallintaansa Saksan valtion ja Saarlandin osavaltion osuudet SBW:stä, Saksa on sitoutunut myöntämään yhteensä 2,5 miljardia Saksan markkaa julkista rahoitustukea useiden kaivosten sulkemista varten (sitoumuksia vastaan myönnettävät tuet). Nämä tuet liitettiin vuodesta 1998 alkaen yhteen Saksan valtion ja Nordrhein-Westfalenin osavaltion myöntämien tukien kanssa tukemaan saksalaisen kattilahiilen ja koksihiilen myyntiä (myyntituet). Saksan kivihiilialan julkisia tukia, joita vuonna 1997 maksettiin yhteensä 10,5 miljardia Saksan markkaa, oli vuoteen 2005 mennessä määrä vähentää 5,5 miljardiin Saksan markkaan. Saksan valtion ja Nordrhein-Westfalenin osavaltion myöntämien tukien lisäksi vuodesta 2001 alkaen RAG:n "valkeiden" toiminta-alojen (muun kuin kivihiilialan) tuloksesta otetaan vuosittain [...]*(3). [...]*. Julkisen lisärahoituksen maksaminen edellytti sitä, että RAG otti hallintaansa Saksan valtion ja Saarlandin osavaltion omistamat osuudet SBW:stä.

III YRITYSKESKITTYMÄ JA KOMISSION TOIMIVALTA

(12) Komission 29 päivänä heinäkuuta 1998 tekemässä päätöksessä todetaan, että hankkiessaan kaikki SBW:n ja Preussagin osakkeet RAG saa mahdollisuuden käyttää yksinomaista määräysvaltaa näissä yrityksissä. Yrityskeskittymä on sittemmin toteutettu ilmoituksen mukaisella tavalla. Näin ollen voidaan olettaa, että ilmoitettu ehdotus on perustamissopimuksen 66 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanoa koskevaksi asetukseksi seikoista, joiden perusteella yrityksen katsotaan olevan jonkun määräysvallassa, 6 päivänä toukokuuta 1954 tehdyn korkean viranomaisen päätöksen N:o 24-54(4) 1 artiklassa tarkoitettu määräysvallan hankinta ja näin ollen sen seurauksena on EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yrityskeskittymä.

(13) Lisäksi 29 päivänä heinäkuuta 1998 tehdyssä päätöksessä todetaan, että koska RAG, SBW ja Preussag harjoittavat kivihiilen ja kivihiilituotteiden louhintaa ja käyvät niillä kauppaa, niitä on pidettävä EHTY:n perustamissopimuksen 80 artiklassa ja liitteessä I tarkoitettuina yrityksinä. Siltä osin kuin osapuolet myyvät kivihiiltä yksityisille kotitalouksille tai pienteollisuudenharjoittajille, ehdotus ei 80 artiklan mukaan kuulu EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan. Yksityisiä kotitalouksia ja pienteollisuudenharjoittajia koskevien vaikutusten sekä keskittymään osallistuvien yritysten muun kuin kaivostoiminnan osalta ehdotuksesta ilmoitettiin Saksan kilpailuviranomaiselle (Bundeskartellamt), joka hyväksyi sen vuoden 1998 alussa.

(14) Lisäksi päätöksessä todetaan, että ehdotetulle yrityskeskittymälle on haettava ennakkolupa, koska keskittymään osallistuvien yritysten vuosituotanto (noin 48 miljoonaa tonnia kivihiiltä) ylittää enimmäismäärän, josta säädetään perustamissopimuksen 66 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanoa koskevaksi asetukseksi poikkeuksesta ennakkoluvan hakemiseen 22 päivänä kesäkuuta 1967 tehdyn päätöksen N:o 25-67(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä N:o 3654/91/EHTY(6), 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa. Komission päätöstä ei ole tältä osin asetettu kyseenalaiseksi. Näin ollen komission toimivaltaa ei tarvitse tutkia uudestaan. Lähtökohtana on siis pidettävä alkuperäisen ilmoituksen ajankohtaa(7).

IV KILPAILUA KOSKEVA ARVIOINTI 66 ARTIKLAN 2 KOHDAN PERUSTEELLA

(15) Koska tuomioistuin kumosi 29 päivänä heinäkuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 31 päivänä tammikuuta 2001, kilpailua koskeva arviointi on suoritettava uudelleen ottaen huomioon tuomioistuimen antama tuomio. Uuden kilpailua koskevan arvioinnin lähtökohtana ei voida pitää alkuperäisen ilmoituksen ajankohtaa kuten tarkasteltaessa sitä, kuuluuko ilmoitettu yrityskeskittymä EHTY:n perustamissopimuksessa tarkoitetun yrityskeskittymien valvonnan piiriin. Lähtökohtana on pikemminkin pidettävä tämän päätöksen tekoajankohtaa(8). Näin ollen komission on tutkittava, antaako sittemmin täydennetyn ilmoituksen mukainen yrityskeskittymä EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdan mukaisesti tämänhetkisten markkinaolosuhteiden ja keskittymään osallistuvien yritysten markkina-asemien perusteella ja ottaen huomioon RAG:n rahoitusaseman mahdollisen vahvistumisen keskittymään osallistuville yrityksille valtaa

a) määrätä hintoja, valvoa tai rajoittaa tuotantoa tai jakelua taikka estää tehokasta kilpailua merkittävällä osalla yrityskeskittymän toimialaan kuuluvilla markkinoilla; taikka

b) kiertää EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisesta johtuvia kilpailusääntöjä erityisesti saamalla keinotekoisesti aikaan etuoikeutettu asema, joka merkitsee merkittävää etua mahdollisuuksissa hankintoihin tai markkinoillepääsyssä.

A. SAKSAN KIVIHIILIALAN YLEISET TOIMINTAEDELLYTYKSET

(16) Aiemmin Saksan kivihiilialalle olivat ominaisia laajat valtiontukijärjestelmät, tuontimääräykset ja ostovelvoitteet, jotka oli määritelty ns. "vuosisadan sopimuksessa" (Jahrhundertvertrag) ja "sulattosopimuksessa" (Hüttenvertrag). "Vuosisadan sopimuksen" ja kiinteiden polttoaineiden tullikiintiöistä annetun lain (Zollkontingentsgesetz) voimassaolo päättyi 31 päivänä joulukuuta 1995. Sulattosopimuksen voimassaolo päättyi vuonna 1999.

(17) Saksan kivihiilialan toimintaedellytykset perustuvat nykyisin paljolti hiilikompromissiin. Sen mukaan kaivostuille on asetettu enimmäismäärä. Tukea myönnetään ainoastaan kivihiilen käyttöön sähköntuotannossa ja terästeollisuudessa. Saksa on vakuuttanut, että tuki rajoittuu ehdottomasti välttämättömään määrään ja koskee ainoastaan kivihiilen louhintaa sähköntuotantoa sekä yhteisön hiili- ja terästeollisuutta varten. Hiilikompromissin mukaan sähköyhtiöiden tarpeisiin tuotettua kivihiiltä koskevilla tuilla voidaan tasoittaa saksalaisten kaivosten louhintakustannusten ja Saksaan tuotavan kivihiilen keskihinnan välinen ero. Tuontikivihiilen keskihinta vahvistetaan vuosittain, ja todellinen myyntihinnan laskentaperusteena käytetään vahvistettua tuontihintaa, jossa on otettu huomioon kuljetuskustannukset. Terästeollisuudelle myytävää kivihiiltä koskevat tuet tasoittavat yhteisön kivihiilen keskimääräisen tuontihinnan ja todellisten tuotantokustannusten välisen eron. Molemmissa tapauksissa tukien kokonaismäärä on rajoitettu.

(18) Hiilikompromissin mukaan kotimaista kivihiilentuotantoa oli määrä supistaa noin 47,9 miljoonasta tonnista vuonna 1996 noin 30 miljoonaan tonniin vuonna 2005. Kivihiilialan valtiontukia, joita vuonna 1997 maksettiin yhteensä 10,5 miljardia Saksan markkaa, oli vuoteen 2005 mennessä määrä vähentää yhteensä 5,5 miljardiin Saksan markkaan. Hiilikompromissia muutettiin viimeksi vuonna 2000. Muutosten mukaan kivihiilentuotanto on supistettava jo vuonna 2002 alle 29 miljoonaan tonniin. Vuonna 2000 tuotettiin noin [30-40]* miljoonaa tonnia. Vuonna 2000 oli tarkoitus myöntää toimintatukea 3,8 miljardia Saksan markkaa (2001: 3,8 miljardia DEM), tukea tuotannon vähentämiseen 3,1 miljardia (1,9 miljardia) Saksan markkaa, tukea ammattitaitoisen kaivostyövoiman säilyttämiseen 71 miljoonaa (67 miljoonaa) Saksan markkaa ja tukea muun kuin varsinaisen toiminnan aiheuttamien kulujen kattamiseen 2,1 miljardia (2,7 miljardia) Saksan markkaa(9). Tuen rakenne on muuttunut selvästi vuodesta 1999. Myyntitukien osuus tukien kokonaismäärästä oli vuonna 1999 vielä 91 prosenttia mutta vuonna 2001 enää 66 prosenttia. Sen sijaan muun kuin varsinaisen kaivostoiminnan aiheuttamiin kuluihin myönnettävän tuen osuus on kasvanut. Tukia vähennetään edelleen ainakin vuoteen 2005 asti.

(19) Saksan terästeollisuutta koskivat vuonna 1969 RAG:n perustamisen yhteydessä ensimmäisen kerran tehdyn "sulattosopimuksen" vuoksi laajat kotimaisen koksihiilen ostovelvoitteet. Komissio hyväksyi sopimuksen voimassaolon EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan mukaisesti vuoden 1997 loppuun asti 30 päivänä maaliskuuta 1989 tehdyllä päätöksellä 89/248/EHTY, jolla hyväksyttiin Ruhrkohle AG:n kiinteiden polttoaineiden toimituksia kuudelle terästehtaalle koskevat sopimukset(10). Sopimusta muutettiin vuodeksi 1998 muun muassa siten, että rajoittavat ostovelvoitteet poistettiin tai niitä lievennettiin. Komissio lopetti sulattosopimusta koskevan, EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan mukaisen menettelyn hallinnollisella kirjeellä(11). Sulattosopimuksen voimassaolo päättyi vuonna 1999, ja se korvattiin RAG:n ja yksittäisten teräksentuottajien kahdenvälisillä sopimuksilla. Näihin sopimuksiin, joiden voimassaolo päättyy viimeistään vuonna 2005, ei enää sisälly yksinoikeuslausekkeita, kokonaistarpeesta riippuvia ostovelvoitteita eikä suosituimmuuskohtelulausekkeita.

B. MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT

(20) Komissio totesi 29 päivänä heinäkuuta 1998 tekemässään päätöksessä, että yrityskeskittymän pääasiallinen toimiala on kivihiilen ja kivihiilituotteiden myynti. Tätä näkemystä perusteltiin jäljempänä esitetyillä seikoilla.

(21) Tuotteita myydään teollisuudelle (sähköntuottajat, teräsyritykset, muu teollisuus) sekä yksityisille kotitalouksille ja pienteollisuudenharjoittajille. Yksityiset kotitaloudet ja pienteollisuudenharjoittajat eivät kuulu EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan, eikä niitä sen vuoksi tarkasteltu päätöksessä.

(22) Kaivosyritys tai maahantuoja toimittaa suurimman osan teollisuuden (myös terästeollisuuden ja sähköntuotannon) tarvitsemasta kivihiilestä suoraan peruskäyttäjille. Tukkukauppiaat eivät ole näillä markkinasegmenteillä merkittäviä, eikä niiden asemaa ole tarpeen tutkia tarkemmin.

(23) Keskeisillä kivihiilen ostajilla ei ole mahdollisuutta korvata kivihiiltä lyhyellä aikavälillä muilla polttoaineilla. Voimalaitokset on suunniteltu tiettyä energialähdettä varten, eikä ole mahdollista korvata kivihiiltä lyhyellä aikavälillä muilla energialähteillä, esimerkiksi maakaasulla. Terästeollisuudessa koksilla on aivan oma metallurginen tehtävänsä, jota ei voida hoitaa muilla raaka-aineilla.

(24) On mahdollista jakaa teollisuuteen suuntautuva kivihiilen myynti kolmeen erilliseen ryhmään: myynti sähköntuottajille, myynti terästeollisuudelle ja myynti muulle teollisuudelle (sokeri-, sementti- ja paperiteollisuus). Koska samat osatekijät kuitenkin vaikuttavat kaikkiin näihin myynnin ryhmiin, niiden erillinen tarkastelu tämän asian arvioinnin yhteydessä ei ole välttämätöntä.

(25) Sen jälkeen kun päätös tehtiin 29 päivänä heinäkuuta 1998, ei ole tapahtunut muutoksia, joiden vuoksi arviointia olisi muutettava. Näin ollen myös tässä päätöksessä merkityksellisinä tuotemarkkinoina pidetään kivihiilen ja kivihiilituotteiden markkinoita.

C. MERKITYKSELLISET MAANTIETEELLISET MARKKINAT

(26) Komissio piti 29 päivänä heinäkuuta 1998 tekemässään päätöksessä Saksaa kivihiilen ja kivihiilituotteiden myynnin kannalta merkityksellisinä maantieteellisinä markkinoina. Tämän näkemyksen kannalta ratkaiseva tekijä oli varsinkin kotimaiselle kivihiilelle myönnettävä runsas tuki (katso A jakson 16 kappale ja sitä seuraavat kappaleet), joka johtaa siihen, että koko tuotanto myydään Saksassa ja sen osuus kivihiilituotteiden kokonaiskysynnästä Saksassa on huomattava. Lisäksi on otettava huomioon, että ostajien kannalta saksalaisella kivihiilellä on eräitä etuja tuontikivihiileen verrattuna: kaivosten läheinen sijainti ja sen vuoksi ostajien pienempi varastointitarve, tuotteiden tasalaatuisuus sekä se, että ostajien laitteet on suunniteltu kotimaisen kivihiilen käsittelyyn. Lisäksi Saksassa vallitsee huomattavia poliittisia ja yhteiskunnallisia paineita kotimaisen kivihiilen ostamiseen. Tämän perusteella on syytä otaksua, että ostajat suosivat saksalaista kivihiiltä, mikäli sen valtion tukema hinta vastaa Saksaan tuodun kivihiilen keskihintaa.

(27) Tämän vuoksi vuonna 1997 valtion tukeman kivihiilen osuus kivihiilituotteiden kokonaismyynnistä Saksassa oli [65-75 prosenttia]*, ja [90-100 prosenttia]* siitä myytiin sähköntuottajille ja terästeollisuudelle. Ottaen huomioon edellä kuvatut myyntiedellytykset, joiden vuoksi kilpailevilla maahantuojilla oli Saksassa hyvin rajalliset mahdollisuudet, komissio määritteli 29 päivänä heinäkuuta 1998 tekemässään päätöksessä Saksan erillisiksi merkityksellisiksi maantieteellisiksi markkinoiksi.

(28) Lisäksi tukijärjestelmä johtaa siihen, että saksalaista kivihiiltä ei viedä lainkaan Saksan ulkopuolelle. Tukien välittömänä seurauksena saksalaiset kivihiilentuottajat voivat mukauttaa Saksaan tuotavan kivihiilen keskihintaan ainoastaan saksalaisille sähköntuottajille ja terästeollisuudelle tapahtuvan myynnin. Koska tukiin käytettävä varojen kokonaismäärä on kuitenkin rajallinen, ovat myös mahdollisuudet myydä saksalaista kivihiiltä maailmanmarkkinahintaan rajallisia. Koska valtion tukeman hinnan ja maailmanmarkkinahinnan välinen ero on edelleen suuri (noin [120-250]* Saksan markkaa tonnilta), ei ole olemassa tekijöitä, jotka kannustaisivat myymään saksalaista kivihiiltä valtion tukemien määrien lisäksi ulkomailla.

(29) Osapuolet ovat toimittaneet vuosia 1998-2001 koskevat ajantasaistetut tiedot, joista käy ilmi, että valtion tukeman kivihiilen merkitys Saksan markkinoilla on supistunut entisestään. Vuonna 1997 tuonnin osuus markkinoista oli noin [25-35 prosenttia]*, mutta vuonna 2000 tuonnin osuus markkinoista oli osapuolten mukaan jo noin [40-50 prosenttia]*. Voidaan olettaa, että tuonnin osuus kasvaa edelleen, koska nykyisten tukiohjelmien mukaan kotimaista tuotantoa ja myyntiä on määrä supistaa ainakin vuoteen 2005 asti.

(30) Edellä mainittujen seikkojen vuoksi voidaan todeta, että kivihiilen ja kivihiilituotteiden markkinoihin Saksassa liittyy edelleen tiettyjä ominaispiirteitä, jotka erottavat ne muista maantieteellisistä alueista kilpailutilannetta arvioitaessa. Toisaalta voidaan katsoa, että Saksan kivihiilimarkkinat ovat kehittymässä kansainvälisen kivihiilikaupan kiinteäksi osaksi. Loppujen lopuksi tässä päätöksessä ei kuitenkaan ole tarpeen esittää täsmällistä merkityksellisten markkinoiden määritelmää, koska yrityskeskittymästä ei aiheudu kilpailua koskevia epäilyjä siinäkään tapauksessa, että markkinoiden katsottaisiin edelleen rajoittuvan Saksaan.

D. KILPAILUA KOSKEVA ARVIOINTI

(31) Komissio perusteli 29 päivänä heinäkuuta 1998 tekemässään päätöksessä epäilyksensä (jotka poistuivat osapuolten antamisen sitoumusten myötä) erityisesti sillä, että yrityskeskittymän seurauksena osapuolten silloinen suotuisa asema valtion tukeman saksalaisen kivihiilen markkinoilla voisi heijastua myös vapaille markkinoille. Ottaen huomioon tämänhetkisen markkinatilanteen ja eräät rakenteelliset muutokset, jotka on toteutettu 29 päivänä heinäkuuta 1998 tehdyn komission päätöksen jälkeen, nämä epäilyt ovat komission mielestä nyt aiheettomia (ks. 1 luku, 32 kohta ja sitä seuraavat kohdat). Myöskään mahdollinen rahoitusaseman vahvistuminen ottaen huomioon SBW:n alhaisen ostohinnan ei riitä perusteluksi kilpailua koskeville epäilyille (ks. 2 luku, 47 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

1. OSAPUOLTEN ASEMA SAKSAN KIVIHIILIMARKKINOILLA

a) RAG:n asema

(1) Kotimainen (saksalainen) kivihiili

(32) Kun RAG hankki määräysvallan SBW:ssä ja Preussagissa, siitä tuli ainoa saksalainen kivihiilentuottaja. Tässä yhteydessä on kuitenkin todettava, että edellä mainituista syistä (16 kappale ja sitä seuraavat kappaleet) saksalaisen kivihiilen myynti myötäilee (laskevaa) tukitasoa, koska saksalaista kivihiiltä voidaan myydä vain sen verran kuin käytettävissä olevien tukivarojen perusteella on mahdollista. Keskittymään osallistuvien yritysten harjoittama kotimaisen kivihiilen myynti on supistunut tuntuvasti, 67,6 miljoonasta tonnista vuonna 1994 32,7 miljoonaan tonniin vuonna 2001. Tämä kehitys jatkuu edelleen suunnitellun tukien supistamisen seurauksena. RAG:n ja SBW:n muodostamaan yrityskeskittymään tämä ei vaikuta millään tavalla: suurempien louhintakustannusten vuoksi saksalaisen kivihiilen on ilman tukia mahdotonta kilpailla tuontikivihiilen kanssa, joten yrityskeskittymällä ei ole vaikutuksia saksalaisen kivihiilen tuotantoon ja myyntiin.

(2) Kokonaismarkkinat/tuontikivihiili

(33) Kivihiilen kulutus Saksassa ja koko yhteisössä on viime vuosina vähentynyt tasaisesti, ja voidaan olettaa, että tämä kehitys jatkuu edelleen (esimerkiksi saksalaisten kivihiilen maahantuojien yhdistys ennustaa, että vuonna 2010 kulutus Saksassa on 60 miljoonaa tonnia). Tämä johtuu varsinkin siitä, että kivihiilen asemesta suositaan muita - ympäristöä vähemmän kuormittavia ja edullisempia - energialähteitä, ja siitä, että Saksan teräksentuotanto on supistunut. Volyymiltaan supistuvilla markkinoilla keskittymään osallistuvien yritysten osuus kotimaassa tuotetun kivihiilen ja tuontikivihiilen kokonaismarkkinoista on pienentynyt vuodesta 1994 lähtien (katso taulukko 1). Vuonna 1994 RAG, SBW ja Preussag myivät yhteensä 70,8 miljoonaa tonnia kivihiiltä, vuonna 2001 enää 43,6 miljoonaa tonnia.

Taulukko 1

Kivihiilen myynti Saksassa

[...]*

(34) Osapuolilla on edelleen vahvat asemat kokonaismarkkinoilla, joskin niiden markkinaosuudet ovat supistuneet selvästi. Tarkasteltaessa markkinaosuuksia on otettava huomioon se, että SBW:n harjoittama maahantuonti ei (enää) kuulu tarkasteltavana olevan yrityskeskittymän piiriin, koska RAG myi tämän osan liiketoiminnasta vuonna 1999. Kuvailtaessa osapuolten markkina-aseman kehitystä viime vuosina jäljempänä tarkastellaan tämän vuoksi myös numerotietoja ilman SBW:n harjoittamaa maahantuontia, jotta saataisiin aikaan kuva nimenomaan yrityskeskittymän nykyisten osa-alueiden kehityksestä. Vuonna 1994 osapuolten osuus kokonaismarkkinoista oli [80-90 %]* (noin [80-90 %]* ilman SBW:n harjoittamaa maahantuontia), vuonna 1997 [80-90 %]* (noin [70-80 %]* ilman SBW:n harjoittamaa maahantuontia) ja vuonna 2001 enää [60-70 %]*. Näin ollen voidaan todeta, että RAG ei ole onnistunut täysin korvaamaan saksalaiseen kivihiileen liittyvän markkinaosuuden menetystä lisäämällä osuuttaan tuontikivihiilen markkinoista.

Taulukko 2

Osapuolten osuus kokonaismarkkinoista

[...]*

Lähde:

osapuolet.

(35) Kun tarkastellaan yksinomaan tuontikivihiiltä, voidaan havaita, että osapuolet ovat onnistuneet lisäämään tuontikivihiilen myynnin määrää [...]* miljoonasta tonnista ([...]* miljoonasta tonnista ilman SBW:n harjoittamaa maahantuontia) vuonna 1994 [...]* miljoonaan tonniin vuonna 2001. Määrällinen kasvu heijastaa osapuolten kilpailuasemaa kuitenkin vain rajoitetusti, koska myynnin määrällinen kasvu liittyi tuontikivihiilen osuuden kasvuun kokonaismarkkinoilla. Osapuolten osuus tuontikivihiilen markkinoista nousi vuosien 1994 ([10-20 prosenttia]* tai [10-20 prosenttia]* ilman SBW:n harjoittamaa maahantuontia) ja 1997 ([30-40 prosenttia]* tai [30-40 prosenttia]*) välisenä aikana eli ennen yrityskeskittymän muodostamista. Yrityskeskittymän toteuduttua osuus on kuitenkin pysynyt vuosien 1997 [30-40 prosenttia]* tai [30-40 prosenttia]*) ja 2001 ([25-35 prosenttia]*) välisenä aikana vähäisiä vaihteluja lukuun ottamatta vakaana, kuten taulukosta 3 käy ilmi. Viime aikoina sen osuus on ollut laskusuunnassa. RAG ei siis ole pystynyt säilyttämään vuosina 1999 ja 2000 hiukan kasvaneita markkinaosuuksiaan. Lisäksi on syytä huomata, että vain vähäinen osa Saksaan suuntautuvasta RAG:n tuonnista on peräisin RAG:n omista ulkomailla sijaitsevista tuotantolaitoksista ja että RAG:n on ostettava suurin osa tuontituotteista muilta valmistajilta. Näin ollen RAG ei merkittävällä tavalla hyödy hankintamahdollisuuksista verrattuna maahantuonnin alalla toimiviin kilpailijoihinsa.

Taulukko 3

Osapuolten osuudet kivihiilen maahantuonnista

[...]*

Lähde:

osapuolet.

(36) Voidaan siis todeta, että osapuolet eivät ole yrityskeskittymän toteutumisen jälkeen onnistuneet tasoittamaan kotimaisen kivihiilen myynnin vähenemistä laajentamalla maahantuontiaan. Yrityskeskittymä ei ole myöskään johtanut osapuolten aseman tuntuvaan ja kestävään paranemiseen kivihiilen maahantuonnin alalla, vaan pikemminkin niiden markkinaosuus on nykyään jälleen pienempi kuin ennen yrityskeskittymän toteutumista. Tämänkään vuoksi ei ole syytä olettaa, että yrityskeskittymän asema vahvistuisi ennusteajanjakson aikana.

b) Kilpailijoiden asema ja muut kilpailuedellytykset

(37) RAG:n kilpailuaseman vahvistumista vastaan puhuvat myös nykyiset markkinaolosuhteet, joille ovat ominaisia eräät 29 päivänä heinäkuuta 1998 tehdyn päätöksen jälkeen Saksan kivihiilimarkkinoilla tapahtuneet rakenteelliset muutokset.

(38) Yksi näistä muutoksista on tuonnin kasvava osuus kokonaismarkkinoista. Vuonna 2001 tuonnin osuus kokonaismarkkinoista nousi noin 50 prosenttiin edellisvuoden noin 44 prosentista. Kattilahiilen ja koksihiilen tuonti oli vuonna 2001 ensimmäisen kerran kotimaista tuotantoa suurempi: tuonnin määrä oli noin 35 miljoonaa tonnia ja kotimaisen tuotannon määrä noin 33 miljoonaa tonnia. Tuonnin volyymi on noussut keskimäärin [10-20 prosenttia]* vuodessa, joskin vaihtelut ovat olleet melkoisia (kasvua + [0-10 prosenttia]* vuonna 1995; + [15-25 prosenttia]* vuonna 1997 ja + [0-10 prosenttia]* vuonna 1999). Kivihiilen maahantuonnin merkityksen ennustetaan kasvavan edelleen, koska tuen kokonaismäärän jatkuva supistuminen merkitsee saksalaisen kivihiilen myynnin vähenemistä vastaavalla tavalla. Myynnin väheneminen on selvästi nopeampaa kuin kokonaiskysynnän lievä lasku Saksassa. Tämä merkitsee sitä, että kotimaisen kivihiilen turvatulla myynnillä, joka RAG:llä on etunaan kilpailijoihinsa nähden, on entistä vähemmän merkitystä kokonaismarkkinoiden kannalta. Tämä heikentää ennalta RAG:n mahdollisuuksia hankkia kotimaisen kivihiilen markkina-asemaansa vastaava asema kivihiilen maahantuonnissa.

(39) Lisäksi on syytä muistuttaa, että täyttäessään 29 päivänä heinäkuuta 1998 tehdyn päätöksen mukaisen myyntisitoumuksen RAG erotti toiminnastaan SBW:n (SCI:n) harjoittaman kivihiilen maahantuonnin. Näin poistettiin osapuolten toimintojen päällekkäisyys kilpailun kannalta tärkeällä tuontialalla. Yrityskeskittymä ei siis ole johtanut osapuolten tuontitoimintojen yhdistämiseen eikä näin ollen myöskään markkinaosuuden kasvuun. Nykyään SCI toimii markkinoilla riippumattomana kilpailijana, jonka markkinaosuudet ovat vakaat.

(40) Kolmanneksi maahantuonnin alalla on viime vuosina ollut havaittavissa merkittävä kilpailijoiden rakenteellinen vahvistuminen, minkä vuoksi RAG:hen kohdistuu tällä alalla entistä suurempia kilpailupaineita, mikä on jo johtanut osapuolten markkinaosuuksien pienenemiseen maahantuonnin alalla. Kivihiiltä tuodaan Saksaan ulkomaisten kivihiilentuottajien kanssa tehtyjen suorien kauppojen ja saksalaisten kivihiilen maahantuojien kautta tehtyjen kauppojen perusteella. Kivihiilen maahantuonnin alalla RAG:n tärkeimmät kilpailijat ovat joko kansainvälisiä valmistajia tai yrityksiä, jotka ovat etuyhteydessä kivihiilen ostajiin Saksassa. Energia-alan konserni RWE, yksi suurimmista kattilahiilen ostajista, on maahantuonnin alalla RAG:n tärkein kilpailija, jonka markkinaosuus oli noin [25-35 prosenttia]* vuonna 2001 (RAG: [25-35 prosenttia]*). RWE on vahvistanut ja laajentanut asemaansa viime vuosina erityisesti ostamalla alankomaalaisen SSM Coalin ja Rheinbraun Brennstoff GmbH:n. Muita kilpailijoita ovat muun muassa Glencore, BHP-Billiton ja Rio Tinto, jotka kuuluvat maailman suurimpiin tuottajiin; tällä hetkellä niiden yhteenlaskettu markkinaosuus on [5-15 prosenttia]*. SCI:llä, joka on ranskalaiselle kauppiaalle myyty SBW:n kivihiilen maahantuontiliike, on noin [0-10 prosentin]* markkinaosuus. Riippumattomien kauppiaiden osuus kivihiilen maahantuonnista Saksassa on osapuolten arvion mukaan noin [5-15 prosenttia]*.

(41) Lisäksi 29 päivänä heinäkuuta 1998 tehdyn päätöksen jälkeen on ollut havaittavissa kansainvälisten kivihiilentuottajien rakenteellinen vahvistuminen, joka on johtanut uusien yritysten ilmestymiseen Saksan markkinoille. Australialainen kivihiilentuottaja BHP ja eteläafrikkalainen yritys Billiton ovat yhdistyneet maailman suurimmaksi kivihiilentuottajaksi. BHP-Billiton tuli Saksan markkinoille vuonna 1999, ja sillä on nykyään [0-10 prosentin]* osuus kivihiilen maahantuonnista. Brittiläinen yritys Rio Tinto, joka myös on yksi maailman suurimmista kivihiilentuottajista, tuli vuonna 2000 Saksan tuontimarkkinoille ja myi Saksassa vuosina 2000 ja 2001 noin [...]* tonnia kivihiiltä, mikä vastaa [0-10 prosenttia]* tuonnin kokonaismäärästä.

(42) Saksan kivihiilimarkkinoille pääsylle ei juurikaan ole olemassa esteitä. Kuljetus- ja varastoinfrastruktuuri on vapaasti kaikkien käytettävissä. RAG harjoittaa jonkin verran toimintaa logistiikan alalla, mutta kyseisen toiminnan merkitys tällä alalla on kuitenkin vähäinen ja muita tarjoajia on runsaasti. Markkinoilla toimimiseen ei sitä paitsi tarvita omaa kuljetus- tai varastokapasiteettia. Päästäkseen markkinoille kauppias tarvitsee vain ammattitaitoista henkilöstöä, puhelimen ja tietokoneen. Lisäksi kivihiili on varsin eriytymätön hyödyketuote. Sen laatua säännellään ISO-standardeilla, eikä tuotteen laatuun tai merkkeihin perustuvaa eriyttämisen mahdollisuutta ole. Näin ollen merkityksellisin kilpailuparametri on hinta.

(43) Alan kehitys ja markkinaolosuhteet osoittavat, että kivihiilen maahantuonnin alalla kilpailuvastuksen RAG:lle tarjoavat yhä useammat vahvat kansainväliset kilpailijat, jotka kohdistavat yhä voimakkaamman paineen RAG:n markkina-asemaan. Viime vuosina markkinoille tulleiden uusien yritysten perusteella voidaan olettaa, että tuontikivihiilen merkityksen kasvaessa Saksassa Saksan kivihiilimarkkinoille tulee uusia kilpailijoita.

(44) Myös kysyntäpuolella on tapahtunut olennaisia muutoksia. Ensinnäkin terästeollisuudessa muodostettiin yrityskeskittymiä, joiden seurauksena syntyi neuvotteluvoimansa yhdistäneitä kansainvälisiä konserneja, kuten vuonna 1998 toteutettu Thyssen-Krupp-Stahlin sulautuma sekä marraskuussa 2001 muodostettu Usinorin, Arbedin ja Aceralian yrityskeskittymä. Toiseksi kilpailupaine on sähkömarkkinoilla kasvanut huomattavasti viime vuosien jatkuvan liberalisoitumiskehityksen vuoksi. Tässä uudessa kilpailuympäristössä voimalaitosyritysten on välttämätöntä hankkia edullista kivihiiltä ja käyttää hyväksi pienimmätkin hintaerot. Asiakkaista johtuvan kilpailupaineen kasvun seurauksena on RAG:n hinnoiltaan edullisten kilpailijoiden mahdollisuuksien paraneminen. Suurasiakkaiden lisääntynyt hintatietoisuus vaikuttaa myös siten, että RAG:n asiakkaiden nykyisillä monivuotisilla kotimaisen kivihiilen toimitussopimuksilla ei enää ole vipuvaikutusta kivihiilen maahantuontiin, koska hinnasta on enenevässä määrin tulossa ratkaiseva kilpailuparametri.

(45) Lopuksi on syytä todeta, että sähköntuotannon ja terästeollisuuden monivuotiset kilpailua rajoittavat ostovelvoitteet, jotka sisältyivät "vuosisadan sopimukseen" ja "sulattosopimukseen", on nyt kumottu. RAG:n ja sen asiakkaiden nykyisiin sopimuksiin ei enää sisälly kokonaistarpeesta riippuvia ostovelvoitteita, yksinoikeuslausekkeita eikä suosituimmuuskohtelulausekkeita. Nykyisten sähköntuottajien ja terästeollisuuden kanssa tehtyjen sopimusten voimassaoloaika on vuosi tai jopa lyhempi, ja niihin sisältyy markkinaehtojen mukaisia hintaa ja määrää koskevia toimitusehtoja.

c) Päätelmä: ei kilpailun vääristymisen vaaraa nykyisten markkinaolosuhteiden perusteella

(46) Tiivistäen voidaan siis todeta, että kun otetaan huomioon nykyiset markkinaolosuhteet ja RAG:n rahoitusaseman vahvistumista koskeva tarkastelu (ks. 2 luku, 47 kappale ja sitä seuraavat kappaleet) ei voida katsoa, että RAG voisi määrätä hintoja, valvoa tai rajoittaa tuotantoa tai jakelua taikka estää tehokasta kilpailua EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetulla tavalla. Vuoden 1998 jälkeen muuttuneissa markkinaolosuhteissa ei myöskään ole vaaraa siitä, että RAG voisi EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetulla tavalla kiertää EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisesta johtuvia kilpailusääntöjä erityisesti saamalla keinotekoisesti aikaan etuoikeutetun aseman, joka merkitsee merkittävää etua mahdollisuuksissa hankintoihin tai markkinoillepääsyssä. Tämä päätelmä pätee riippumatta siitä, ovatko lähtökohtana erilliset Saksan kivihiilimarkkinat vai laajemmin määritellyt maantieteelliset markkinat. Jos lähtökohtana käytettäisiin kansainvälisiä kivihiilimarkkinoita, osapuolten markkinaosuudet olisivat selvästi pienemmät, koska niiden toiminta keskittyy Saksaan, ja huomioon otettavia kilpailijoita olisi enemmän. Näillä laajemmilla markkinoilla RAG:n erityisasema saksalaisen kivihiilen osalta olisi kilpailun kannalta vielä vähäisempi.

2. RAG:N RAHOITUSASEMAN MAHDOLLINEN VAHVISTUMINEN

(47) Asiassa RJB Mining v. komissio tuomioistuin katsoi, että komissio ei ollut sulautumaa koskevan menettelyn aikana tutkinut, vastasiko luovutettu SBW:n omaisuus maksettua kahden markan hintaa vai oliko kyseessä implisiittinen valtion varojen siirto RAG:lle. Tämän vuoksi komissio ei voinut 29 päivänä heinäkuuta 1998 tekemässään sulautumapäätöksessä arvioida, missä määrin kahden Saksan markan ostohinta vahvisti RAG:n rahoitusasemaa ja siten sen taloudellista valtaa. Näin ollen on tarkasteltava,

a) johtiko yrityskeskittymä RAG:n rahoitusaseman ja taloudellisen vallan vahvistumiseen; ja

b) aiheutuuko mahdollisesta RAG:n rahoitusaseman vahvistumisesta EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja kilpailuongelmia.

(48) Asian perusteellisen käsittelyn varmistamiseksi on kuitenkin ensin todettava, että taloudellinen tuki, jonka RAG saa Saksalta saksalaisen kivihiilen hinnan mukauttamiseksi tuontihintaan ja tuotantopaikkojen sulkemiseksi, ei vahvista RAG:n taloudellista valtaa kilpailun kannalta merkittävällä tavalla. Sekä tuotantokustannuksiin myönnettävät avustukset että tuotantopaikkojen sulkemiseen tarkoitetut avustukset kattavat enintään RAG:lle koituvat todelliset kustannukset.

a) RAG:n rahoitusaseman ja taloudellisen vallan vahvistuminen

(49) Tuomioistuin ei esittänyt tuomiossaan mitään arviointiperusteita, joiden avulla SBW:n ostohinnan ja todellisen arvon välinen epäsuhta ja siitä mahdollisesti johtuva RAG:n rahoitusaseman vahvistuminen voidaan todeta. Tarkasteltavana olevassa asiassa (useista ajateltavissa olevista lähestymistavoista) mahdollisena ja asianmukaisena voidaan pitää lähestymistapaa, jossa RAG:n rahoitusaseman vahvistumisen toteamiseksi tarkastellaan yrityskeskittymän todellisia vaikutuksia RAG:n konsernitaseeseen. Näin voidaan jälkikäteen tarkastella yrityskeskittymän taloudellisia vaikutuksia(12) ja ottaen huomioon varsinkin SBW:n kivihiilitoiminnan riskit (pahimmassa tapauksessa) ainakin määritellä mahdollisen rahoitusaseman vahvistumisen enimmäisarvo, joka on tarkasteltavana olevassa asiassa tehtävän analyysin kannalta riittävä.

(50) Tämän vuoksi komissio on teettänyt tilintarkastusyhtiö BDO:lla tutkimuksen yrityskeskittymän vaikutuksista RAG:n konsernitaseeseen. Tutkimus osoittaa, että ostaessaan SBW:n RAG:n oli sulautuman ansiosta mahdollista yltää [0-500]* miljoonan Saksan markan kirjanpidolliseen voittoon. Tämä arvo vastaa SBW:n oman pääoman kirjanpidollista nettoarvoa yrityskaupan tekohetkellä ([0-500]* miljoonaa Saksan markkaa), josta vähennetään ostohinta (kaksi Saksan markkaa) ja yrityskauppaan välittömästi liittyvät rekisteröintiverot ([...]* miljoonaa Saksan markkaa).

(51) Sulautuman ansiosta saatavan voiton vastapainona 31 päivänä joulukuuta 1998 päivätyssä RAG:n konsernitaseessa on [...]* miljoonan Saksan markan suuruinen SBW:n omaisuuden arvonalennus. Selvästi suurimmat poistot koskevat voimalaitoksia ([...]* miljoonaa Saksan markkaa) ja kiinteiden polttoaineiden varastoja ([...]* miljoonaa Saksan markkaa). Voimalaitosten tapauksessa kyseessä oli ennen muuta etukäteen tehty markkinahinnat ylittävien SBW:n energianhankintakustannusten poisto. Kiinteiden polttoaineiden varastojen arvon osittainen poisto puolestaan koski tähän asti luettelohinnan mukaan arvostettujen varastojen arvon alentamista maailmanmarkkinahintojen tasolle.

(52) Tutkimuksessa päätellään, että 31 päivänä joulukuuta 1998 päivätyssä RAG:n konsernitaseessa esitetty sulautuman tosiasiallinen (negatiivinen) vaikutus RAG:n omaan pääomaan oli miinus [0-500]* miljoonaa Saksan markkaa.

(53) Tulevien tuottoihin vaikuttavien tapahtumien osalta tutkimuksessa viitataan siihen mahdollisuuteen, että voimalaitoksia koskevia poistoja voivat tuonnempana ainakin osittain tasapainottaa voimalaitososakkuuksista tulevaisuudessa saatavat tuotot. Sama pätee varastoja koskeviin poistoihin; on mahdollista, että varastot, joiden arvo on alennettu maailmanmarkkinahintojen tasolle, myydään tukien turvin. Lisäksi tutkimuksessa viitataan siihen, että RAG voi mahdollisesti käyttää hyväkseen yhteisö- ja elinkeinoverotukseen liittyvät SBW:n tappiontasaukset ainakin osittain, minkä osalta tutkimuksessa viitataan myös epävarmuuteen, joka johtuu tappiontasausten vähennyskelpoisuuden osittaisesta hyväksymättä jättämisestä.

(54) Tutkimuksen mukaan ei voida kuitenkaan olettaa, että kuvailtujen, tuottoon mahdollisesti myönteisellä tavalla vaikuttavien näkökohtien seurauksena on yrityskeskittymän tuntuva, kaiken kaikkiaan myönteinen vaikutus RAG:n rahoitusasemaan.

(55) Tutkimuksen perusteella voidaan katsoa, että sulautuman jälkeistä tilannetta esittävän taseen mukaista sulautuman ansiosta saatavaa [0-500]* miljoonan Saksan markan kirjanpidollista voittoa, joka vastaa SBW:n oman pääoman nettoarvoa yrityskeskittymän toteutuessa ilman arvonalennuksia, voidaan pahinta mahdollista tapausta koskevan oletuksen perusteella pitää yrityskeskittymien valvonnan kannalta merkityksellisen RAG:n rahoitusaseman vahvistumisen enimmäisarvona.

(56) RAG:n toteuttamia arvonalennuksia ei tarkasteltavana olevan asian arvioinnin yhteydessä ole välttämätöntä arvioida, sillä vaikka lähtökohtana käytettäisiin täyttä arvoa ilman arvonalennusta, mitään EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja kilpailuongelmia ei ilmene. Tutkimuksen perusteella voidaan katsoa, että SBW:n omaisuuden arvoa ei ole tarpeen nostaa.

(57) Rahoitusaseman hyödyntämismahdollisuuksista voidaan todeta, että oman pääoman nettoarvo olisi käytettävissä likvideinä varoina heti yrityskeskittymän toteuduttua. Tämä vastaisi oletusta, jonka mukaan SBW:n realisointiarvo vastaa sen kirjanpitoarvoa. Olisi realistisempaa olettaa, että parantuneen tuottavuuden vahvistamaa rahoitusasemaa on mahdollista käyttää vain asteittain ja vuosittain tai että RAG:n mahdollisesti parantuneen luottokelpoisuuden vahvistamaa rahoitusasemaa on mahdollista käyttää vain välillisesti. Tätä asiaa ei ole kuitenkaan tarpeen analysoida, sillä vaikka lähtökohtana käytettäisiin kirjanpitoarvojen rajoittamatonta ja välitöntä käyttömahdollisuutta likvidissä muodossa, mitään EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja kilpailuongelmia ei ilmene.

(58) Tässä yhteydessä on syytä vielä kerran korostaa, että 49 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa esitetty menetelmä koskee oletukseen perustuvaa lähestymistapaa enimmäisarvon määrittämiseksi. SBW:n liiketoiminnan riskien arviointi jätettiin tietoisesti tekemättä, koska se olisi väistämättä kytköksissä riskien esiintymisen todennäköisyyttä koskevien oletusten arviointiin. Se ei tarkasteltavana olevassa asiassa ole myöskään välttämätöntä, sillä kilpailuongelmia ei ilmene, vaikka lähtökohtana käytettäisiin oletettua enimmäisarvoa. Tässä yhteydessä on kuitenkin todettava, että arvioitaessa rahoitusaseman mahdollista vahvistumista uudelleen riskiarvioinnin perusteella tuloksena voi olla huomattavasti pienempi arvo. Pahimpaan mahdolliseen tapaukseen perustuvaa enimmäisarvoa suurempi arvo ei tule kyseeseen.

(59) Lisäksi oletus rahoitusaseman vahvistumisesta enintään [0-500]* miljoonalla Saksan markalla käy yksiin muiden SBW:n arvoa koskevien tutkimusten kanssa, joita RAG ja Saksan hallitus ovat teettäneet. RAG:n vuonna 2000 teettämissä kahdessa tutkimuksessa [...]* päätellään, että SBW:n arvo ei voi olla positiivinen.

(60) Yrityskonsultti Roland Bergerin tammikuussa 1996 antama ensimmäinen lausunto, joka oli Saksan hallituksen tilaama, ei ole tarkasteltavana olevan asian kannalta loppujen lopuksi merkityksellinen. Saksan hallitus tilasi lausunnon kaksi vuotta ennen yrityskeskittymän toteutumista tutkiakseen SBW:n tervehdyttämissuunnitelman. Lausunnossa ei ollut tarkoituksena arvioida yrityksen arvoa tai sen mahdollista myyntihintaa. Lausunnossa todetaan, että SBW:n osakkuuksien "rakenneuudistusarvo" ilman kivihiilialaa on positiivinen. Komissiolle huhtikuussa 2000 osoittamassaan kirjeessä Roland Berger toteaa kuitenkin, että kyseistä arvoa ei missään tapauksessa voida pitää näiden osakkuuksien oletettuna myyntiarvona. Tätä rakenneuudistustoimenpidettä, jonka tavoitteena olisi ollut SBW:n jatkaminen erillisenä yrityksenä, ei toteutettu koskaan, ja Roland Bergerin mukaan sen toteuttaminen olisi edellyttänyt huomattavia investointeja.

(61) Toinen lausunto, jonka [...]* laati maaliskuussa 1996, oli myös Saksan tilaama. Siinä oli tarkoitus arvioida mahdollisia ratkaisuja, jotka olisivat Saksan kaikkien kivihiiliteollisuutta harjoittavien yritysten käytettävissä, eikä siinä otettu kantaa koko yrityksen arvoon. Kolmannessa [...]* lausunnossa, joka laadittiin heinäkuussa 1998, ajantasaistettiin SBW:n arvoa koskevia tietoja ja katsottiin, että ilman kivihiilialaa laskettujen osakkuuksien positiivisen arvon vastapainona on kivihiilialan huomattavasti suurempi negatiivinen arvo.

b) Rahoitusaseman mahdollisen vahvistumisen vaikutukset kilpailuun

(62) Rahoitusaseman oletettu vahvistuminen enintään [0-500]* miljoonalla Saksan markalla ei vahvistaisi RAG:n taloutta siinä määrin, että sen olisi mahdollista toimia jollakin EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla kilpailusääntöjen vastaisella tavalla.

(63) Aluksi on todettava, että yrityskeskittymästä johtuva rahoitusaseman vahvistuminen enimmillään vastaa ainoastaan alle [5-15 prosentin]* osuutta RAG:n omasta kokonaispääomasta 31 päivänä joulukuuta 1999 päivätyn taseen perusteella.

(64) Lisäksi RAG:n rahoitusasema kokonaisuudessaan, mahdollinen vahvistuminen mukaan luettuna, ei ole parempi kuin RAG:n tärkeimpien kilpailijoiden rahoitusasema kivihiilen maahantuonnin alalla Saksassa. Tärkeimpien kilpailijoiden eli RWE Tradingin, Glencore Internationalin, BHP Billiton plc:n ja Rio Tinto plc:n tasetta kuvaavat tunnusluvut vastaavat suurelta osin RAG:n tunnuslukuja tai ovat niitä parempia.

(65) RAG:n rahoitusaseman vahvistuminen ei vaikuta kilpailutilanteeseen Saksan kivihiilentuotannon alalla. Ei voida katsoa, että RAG:n rahoitusaseman vahvistumista olisi käytetty kotimaisen kivihiilen lisätuotannon tukemiseen. Kotimaisen kivihiilen tukeen liittyvät kiinteästi tuotantokatot. Tuotantokaton ylittämisen seurauksena olisi kotimaisen kivihiilen tuen supistuminen tonnia kohti, mistä RAG:lle ei olisi lainkaan taloudellista hyötyä. Lisäksi on otettava huomioon, että kotimaisen kivihiilen tuotantokustannukset ovat huomattavasti tuontikivihiilen hintaa korkeammat, joten kivihiilitonnia kohti tarvittaisiin huomattavasti varoja, jotta kotimainen kivihiili olisi myyntikelpoista Saksassa tai ulkomailla. Rahoitusaseman vahvistumisen oletetun enimmäisarvon toteutuessa voitaisiin saada myyntikelpoiselle hintatasolle ainoastaan noin [...]* miljoonaa tonnia saksalaista kivihiiltä (jonka tuotantokustannukset tonnia kohti olisivat noin [...]* Saksan markkaa tuontikivihiilen hintaa korkeammat). Tämä vastaa ainoastaan [0-10 prosentin] osuutta markkinoiden kokonaisvolyymista.

(66) Rahoitusaseman vahvistumisen oletetun enimmäisarvon toteutuminen ei myöskään vaikuttaisi kielteisesti kilpailuun Saksaan suuntautuvan maahantuonnin alalla. Kivihiili on tuote, jonka jalostusarvo on alhainen ja jonka ratkaiseva ominaisuus asiakkaan kannalta on vaaditun laadun alhainen hinta. Estääkseen Saksan kivihiilen maahantuonnin alalla käytävää kilpailua RAG voisi vahvistuneen rahoitusasemansa avulla ainoastaan pyrkiä

- poistamaan todellisen tai mahdollisen kilpailun ostamalla tehokkaita hiilikaivoksia Saksan ulkopuolelta, tai

- syrjäyttämään todelliset tai mahdolliset kilpailijat tarjoamalla tuontikivihiiltä kilpailukykyistä hintaa halvemmalla hinnalla.

(67) Ei voida katsoa, että RAG voisi ostamalla Saksan ulkopuolella toimivia hiilikaivoksia vähentää kilpailua merkittävässä määrin. Rahoitusaseman vahvistumisen oletetun enimmäisarvon toteutuminen voisi johtaa ainoastaan tietynsuuruisiin hankintoihin, jotka parantaisivat RAG:n asemaa maailmanmarkkinoilla vain vähäisessä määrin. Nykyisin RAG tuottaa Saksassa ja muissa maissa sijaitsevissa hiilikaivoksissaan vuosittain [100-150]* miljoonaa tonnia, kun maailmanlaajuinen kokonaistuotanto on 3400 miljoonaa tonnia. Riittävän monen todellisen tai mahdollisen kilpailijan syrjäyttäminen Saksan hiilimarkkinoilta ei näin ollen ole realistinen ajatus.

(68) Sitä paitsi ei voida olettaa, että todellisten kilpailijoiden syrjäyttäminen johtaisi kilpailun tuntuvaan ja pysyvään rajoittumiseen, jos RAG vahvistuneen rahoitusasemansa avulla tarjoaisi tuontikivihiiltä kilpailukykyistä hintaa halvemmalla hinnalla.

(69) Tällä toiminnalla ei olisi pysyvää vaikutusta, mikä johtuu lähinnä RAG:n kilpailijoiden rahoitusasemasta, kivihiilen maahantuontia koskevien markkinoillepääsyn esteiden vähäisyydestä ja lisääntyneistä rahoitusvaatimuksista, jotka johtuvat kivihiilen maahantuonnin määrällisestä kasvusta.

(70) Kuten 64 kappaleessa mainittiin, RAG:n ja SBW:n yhdistetty rahoitusasema on samantasoinen mutta ei kuitenkaan selvästi parempi kuin tärkeimpien kilpailijoiden rahoitusasema. Näin ollen voidaan olettaa, että RAG:n kilpailijat kykenevät vastaamaan RAG:n hinnanalennusstrategioihin tehokkaasti ja riittävän pitkällä aikavälillä.

(71) Saksan kivihiilentuotanto on vuodesta 1995 lähtien supistunut lähes 40 prosenttia (53 miljoonasta tonnista vuonna 1995 32,7 miljoonaan tonniin vuonna 2001). Kivihiilen kokonaiskulutus Saksassa on supistunut kyseisenä ajanjaksona (vrt. 33 kappaleessa oleva taulukko 1) ja tuontikivihiilen osuus Saksan markkinoista on vastaavasti kasvanut. Tämä lisää Saksan kivihiilimarkkinoille pyrkimisen houkuttelevuutta kivihiilen maahantuojien kannalta ja saa lisäksi aikaan sen, että RAG:n on käytettävä yhä enemmän varoja tyydyttääkseen kasvavan kysynnän tuetulla tuontikivihiilellä.

(72) Kuten edellä todettiin, Saksan kivihiilimarkkinoille pääsyn esteet ovat vähäisiä. Kivihiilen maahantuonnin kannalta investointikapasiteetti on vähämerkityksinen, koska taloudellinen menestys edellyttää lähinnä ammattitaitoista ja kokenutta henkilöstöä. Vaikka oletettaisiin, että RAG voisi tuotantokustannukset alittavien hintojen avulla lyhyellä aikavälillä syrjäyttää kilpailijat markkinoilta, nämä kilpailijat voisivat helposti palata markkinoille heti, kun RAG jälleen korottaa hintojaan. Tappioita, joita kilpailijoiden syrjäyttämiseksi noudatetusta tuotantokustannukset alittavasta hinnoittelusta aiheutuu, ei olisi myöhemmin mahdollista tasoittaa korkeammilla hinnoilla. Tämän vuoksi voidaan sulkea pois mahdollisuus, että RAG noudattaisi tällaista strategiaa. Ainakaan kilpailu ei pysyvästi heikentyisi, koska vaikka kilpailijat onnistuttaisiin syrjäyttämään lyhyellä aikavälillä, markkinoillepääsyn vähäisten esteiden vuoksi kilpailijat voisivat palata Saksan kivihiilimarkkinoille heti, kun RAG nostaa hintansa kilpailukykyistä hintaa korkeammalle tasolle ja näin mitätöidä RAG:n alkuperäisen markkinaosuuksien kasvun tarjoamalla kivihiiltä edullisempaan hintaan.

(73) Kuten edellä on jo todettu, viime vuosien kehitys on johtanut RAG:n suurasiakkaiden hintatietoisuuden lisääntymiseen, mikä rajoittaa huomattavasti RAG:n liikkumavaraa hintojen nostamiseksi kansainvälisesti kilpailukykyisiä hintoja korkeammalle tasolle (kun oletetaan, että kilpailijat olisi ensin syrjäytetty Saksan markkinoilta). Kilpailu RAG:n pääasiakkaiden eli hiilivoimalayritysten (joiden osuus kivihiilen kokonaiskulutuksesta Saksassa on noin [75-85 prosenttia]*) välillä on viime vuosina lisääntynyt huomattavasti sähkömarkkinoiden jatkuvan liberalisoitumis- ja kansainvälistymiskehityksen vuoksi. Tämän vuoksi on selvää, etteivät saksalaiset sähköyhtiöt suostuisi maksamaan kivihiilestä korkeampia hintoja kuin mitä kansainväliset kivihiilentuottajat pyytävät niiden ulkomaisilta kilpailijoilta. Vastaavasti saksalaiset teräksentuottajat tuskin suostuisivat maksamaan kilpailukykyisiä hintoja korkeampia hintoja, koska nekin ovat alttiita koko ajan kiihtyvälle kilpailulle.

(74) Lopuksi on otettava huomioon, että jos RAG alentaisi Saksaan tuotavan kivihiilen hintoja tukien turvin kilpailijoiden syrjäyttämiseksi, seurauksena olisi Saksassa tuotetun kivihiilen myyntiin kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia RAG:n kannalta haitallisella tavalla. Tukien kokonaismäärä vahvistetaan vuosittain. Tukia myönnetään ainoastaan RAG:n tuotantokustannusten ja Saksaan tuotavan kivihiilen keskihinnan välisen eron tasoittamiseksi. Selkeä, "keinotekoinen" tuontikivihiilen hinnan alentaminen korottaisi myös saksalaisen kivihiilen tarvittavan tuen määrää tonnia kohti ja siten vähentäisi kotimaisen kivihiilen määrällisiä myyntimahdollisuuksia, kun otetaan huomioon tuille asetettu enimmäismäärä. Näin ollen kotimaisen kivihiilen myynnin supistuminen mitätöisi mahdollisen RAG:n markkinaosuuksien kasvun kivihiilen maahantuonnin alalla.

c) Rahoitusaseman vahvistumista koskeva tiivistelmä

(75) Voidaan siis päätellä, että vaikka yrityskeskittymä johtaisi rahoitusaseman oletettuun maksimaaliseen vahvistumiseen useiden pahimpaan mahdolliseen tapaukseen liittyvien oletusten toteutuessa, tämä ei vahvistaisi RAG:n taloutta siinä määrin, että se voisi toimia jollakin EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla kilpailusääntöjen vastaisella tavalla. On kuitenkin otettava huomioon, että tuloksena voi olla huomattavasti vähäisempi vahvistuminen, kun rahoitusaseman mahdollista vahvistumista arvioitaessa otetaan huomioon kaikki SBW:n liiketoimintaan liittyvät riskit.

V PÄÄTELMÄ

(76) Edellä esitettyjen seikkojen perusteella voidaan päätellä, että ilmoitettu yrityskeskittymä ei anna siihen osallistuville yrityksille EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valtaa määrätä hintoja, valvoa tai rajoittaa tuotantoa tai jakelua taikka estää tehokasta kilpailua merkittävällä osalla yrityskeskittymän toimialaan kuuluvia markkinoita taikka kiertää EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisesta johtuvia kilpailusääntöjä erityisesti saamalla keinotekoisesti aikaan etuoikeutettu asema, joka merkitsee merkittävää etua mahdollisuuksissa hankintoihin tai markkinoillepääsyssä.

(77) Koska EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdassa määrätyt edellytykset täyttyvät, ilmoitettu yrityskeskittymä voidaan hyväksyä.

(78) Tämä päätös koskee ainoastaan EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan soveltamista eikä vaikuta sellaisten komission päätösten sisältöön, joita se tekee muiden EY:n tai EHTY:n perustamissopimuksen määräysten ja johdetun oikeuden, erityisesti valtiontukien valvontaa koskevien määräysten ja säännösten soveltamiseksi,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Hyväksytään RAG Aktiengesellschaftin tekemä yksinomaisen määräysvallan haltuunotto Saarbergwerke AG:ssä ja Preussag Anthrazit GmbH:ssa EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan 2 kohdan nojalla.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu seuraavalle: RAG Aktiengesellschaft Rellinghauser Straße 1-11 D - 45128 Essen

Tehty Brysselissä 7 päivänä toukokuuta 2002.

Komission puolesta

Mario Monti

Komission jäsen

(1) Kok. 2001, s. II-337.

(2) Saksa ja RAG ovat valittaneet kyseisestä tuomiosta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen.

(3) Osia tekstistä on poistettu sen varmistamiseksi, ettei luottamuksellisia tietoja paljasteta. Tällaiset kohdat on merkitty hakasulkeilla ja asteriskilla.

(4) EYVL 9, 11.5.1954, s. 345/54.

(5) EYVL 154, 14.7.1967, s. 11.

(6) EYVL L 348, 17.12.1991, s. 12.

(7) Ks. asia N:o IV/M.308, Kali+Salz/MDK/Treuhand, EYVL C 275, 3.9.1998, 9 kohta.

(8) Ks. em. asia N:o IV/M.308, Kali+Salz/MDK/Treuhand, 10 kohta.

(9) Vrt. komission päätös, tehty 21 päivänä joulukuuta 2000, Saksan tuesta kivihiiliteollisuudelle vuosina 2000 ja 2001, EYVL L 127, 9.5.2001, s. 55.

(10) EYVL L 101, 13.4.1989, s. 35.

(11) Menettely COMP/E-3/36.779 RAG Hüttenvertrag, 8.11.2000 päivätty kirje.

(12) Vastapainona yrityksen arvon perinteisille arviointimenetelmille (esim. tuottoarvomenetelmä, diskontatun kassavirran menetelmä), joille on tarkasteltavana olevan kivihiilentuotannon tapauksessa ominaista riskien ja tulevan kehityksen subjektiivinen arviointi ja joihin sen vuoksi liittyy huomattavia epävarmuustekijöitä. Tässä yhteydessä on kuitenkin syytä mainita, että komission käytettävissä olevissa tutkimuksissa, jotka on laadittu perinteisiä arviointimenetelmiä käyttäen, päädytään huomattavasti pienempiin arvoihin (vrt. 60 kappale).