FI Euroopan unionin virallinen lehti L 171/66

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2016/1012,

annettu 8 päivänä kesäkuuta 2016,

puhdasrotuisten jalostuseläinten, risteytettyjen jalostussikojen ja niiden sukusolujen ja alkioiden jalostuksessa, kaupassa ja unioniin tulossa sovellettavista jalostus- ja polveutumisedellytyksistä ja asetuksen (EU) N:o 652/2014, neuvoston direktiivien 89/608/ETY ja 90/425/ETY muuttamisesta sekä tiettyjen eläinjalostusta koskevien säädösten kumoamisesta (”eläinjalostusasetus”)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 42 artiklan ja 43 artiklan 2 kohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

ovat kuulleet alueiden komiteaa,

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Nauta-, sika-, lammas-, vuohi- ja hevoseläinten jalostus on taloudellisesti ja sosiaalisesti strategisessa asemassa unionin maataloudessa ja osa unionin kulttuuriperintöä. Tämä maataloustoiminta, joka vaikuttaa myönteisesti unionin elintarviketurvaan, on tulonlähde maatalousyhteisölle. Näihin eläinlajeihin kuuluvien eläinten jalostusta edistetään parhaiten kannustamalla käyttämään puhdasrotuisia jalostuseläimiä tai risteytettyjä jalostussikoja, jotka on rekisteröity geneettisesti korkealuokkaisiksi.

(2) Tämän johdosta jäsenvaltiot ovat pyrkineet johdonmukaisesti osana maatalouspolitiikkaansa edistämään – toisinaan myös julkisilla investoinneilla – sellaisten kotieläinten tuotantoa, joilla on tietyt geneettiset ominaisuudet, asettamalla standardeja. Näiden standardien väliset erot voivat luoda teknisiä esteitä jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävälle kaupalle ja niiden unioniin tulolle.

(3) Nauta-, sika-, lammas-, vuohi- ja hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten sekä risteytettyjen jalostussikojen jalostusta koskevan unionin lainsäädännön oikeudelliset puitteet muodostavat neuvoston direktiivit 88/661/ETY (3), 89/361/ETY (4), 90/427/ETY (5), 91/174/ETY (6), 94/28/EY (7) ja 2009/157/EY (8). Näiden direktiivien tarkoituksena oli kehittää kotieläinjalostusta unionissa ja säännellä samalla jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa ja niiden unioniin tuloa ja täten säilyttää unionin eläinjalostussektorin kilpailukyky.

(4) Neuvoston direktiivit 87/328/ETY (9), 90/118/ETY (10) ja 90/119/ETY (11) annettiin, jotta vältettäisiin se, että jäsenvaltiot pitävät voimassa tai antavat nauta- ja sikaeläimiin kuuluvien jalostuseläinten jalostukseen hyväksymistä ja niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden tuottamista ja käyttöä koskevia kansallisia sääntöjä, joilla saatettaisiin kieltää, rajoittaa tai estää kauppaa joko astutuksen, keinosiemennyksen tai siemennesteen, munasolujen tai alkioiden keräämisen osalta.

(5) Komissio teki direktiivien 88/661/ETY, 89/361/ETY, 90/427/ETY, 91/174/ETY, 94/28/EY ja 2009/157/EY perusteella – kuultuaan jäsenvaltioita neuvoston päätöksellä 77/505/ETY (12) perustetun pysyvän kotieläinjalostusta käsittelevän komitean välityksellä – joukon päätöksiä, joissa säädettiin lajikohtaisia kriteereitä, jotka koskevat jalostusorganisaatioiden ja jalostajien järjestöjen hyväksymistä tai tunnustamista, jalostuseläinten merkitsemistä kantakirjoihin, lammas- ja vuohieläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten hyväksymistä jalostukseen ja keinosiemennykseen, nauta-, sika-, lammas- ja vuohieläimiin kuuluvien jalostuseläinten testausta ja jalostusarvon arviointia sekä polveutumis- ja jalostustodistusten laatimista jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa varten.

(6) Komissio laati myös luettelon jalostuselimistä kolmansissa maissa ja polveutumis- tai jalostustodistusten mallin jalostuseläinten ja niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden unioniin tuloa varten.

(7) Direktiivit 88/661/ETY, 89/361/ETY, 90/427/ETY, 91/174/ETY, 94/28/EY ja 2009/157/EY ovat hyvin samanlaisia rakenteeltaan ja sisällöltään. Useita näistä direktiiveistä on muutettu ajan mittaan. Unionin oikeuden yksinkertaisuuden ja johdonmukaisuuden vuoksi on aiheellista yhdenmukaistaa näissä direktiiveissä annettuja unionin sääntöjä.

(8) Viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana komissio on joutunut vastaamaan erittäin moniin jalostajien ja jalostusohjelmia toteuttavien toimijoiden esittämiin valituksiin, jotka liittyvät eläinten jalostusta koskevien unionin säädösten saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja tulkintaan eri jäsenvaltioissa. Jotta voidaan varmistaa eläinten jalostusta koskevien unionin sääntöjen yhdenmukainen soveltaminen ja välttää jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden kaupan esteet, jotka johtuvat siitä, että edellä mainitut direktiivit on saatettu eri tavoin osaksi kansallista lainsäädäntöä, jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävässä kaupassa ja niiden unioniin tulossa sovellettavista jalostus- ja polveutumisedellytyksistä olisi säädettävä asetuksessa.

(9) Kokemukset ovat lisäksi osoittaneet, että edellä mainituissa direktiiveissä annettujen sääntöjen soveltamisen helpottamiseksi useat näiden direktiivien säännökset olisi muotoiltava täsmällisemmin ja niissä olisi käytettävä johdonmukaisempaa terminologiaa, joka on yhtenäinen kaikissa jäsenvaltioissa. Unionin oikeuden selkeyden ja johdonmukaisuuden vuoksi on myös aiheellista antaa enemmän määritelmiä, ”rodun” määritelmä mukaan lukien.

(10) Pyrkimykset eläinjalostussektorin kilpailukyvyn parantamiseen eivät saisi johtaa sellaisten rotujen häviämiseen, joiden ominaisuudet ovat mukautuneet tiettyihin biofyysisiin ympäristöihin. Paikallisten rotujen geneettinen vaihtelu voi olla uhattuna, jos niiden populaatiokoko on liian pieni. Eläingeenivarat ovat tärkeä osa maatalouden biologista monimuotoisuutta ja tarjoavat välttämättömän perustan karjankasvatusalan kestävälle kehitykselle ja mahdollisuuksia sopeuttaa eläimiä muuttuviin ympäristöihin, tuotanto-olosuhteisiin ja markkinoiden ja kuluttajien kysyntään. Eläinten jalostusta koskevien unionin säädösten olisi siksi edistettävä eläingeenivarojen säilyttämistä, biologisen monimuotoisuuden suojelua sekä sellaisten korkealaatuisten jollekin alueelle tyypillisten tuotteiden tuotantoa, joissa hyödynnetään paikallisten kotieläinrotujen erityisiä perinnöllisiä ominaisuuksia. Unionin säädöksillä olisi myös edistettävä toteutuskelpoisia jalostusohjelmia rotujen parantamiseksi, ja niillä olisi edistettävä rotujen säilymistä sekä rotujen sisäisen ja välisen geneettisen vaihtelun säilymistä erityisesti silloin, kun on kyse uhanalaisista roduista tai alkuperäisroduista, joita ei tavata unionissa yleisesti.

(11) Valinnan ja jalostuksen ansiosta kotieläinten tuottavuuteen liittyvien ominaisuuksien kehittämisessä on edistytty merkittävästi, mikä on alentanut tuotantokustannuksia maatiloilla. Joissain tapauksissa tällä on kuitenkin ollut ei-toivottuja sivuvaikutuksia, ja se on herättänyt yleistä huolta eläinten hyvinvoinnista ja ympäristöongelmista. Genomiikan soveltaminen ja kehittyneen tietotekniikan käyttö esimerkiksi niin kutsutussa täsmäkarjankasvatuksessa, jonka avulla voidaan kirjata suuria tietoaineistoja eläinten hyvinvointiin ja kestävyyteen suoraan tai epäsuorasti liittyvistä vaihtoehtoisista ominaisuuksista, ovat lupaavia keinoja puuttua yleisiin huolenaiheisiin ja saavuttaa kestävän kotieläinjalostuksen tavoitteet eli parantaa resurssitehokkuutta ja lisätä eläinten sopeutumiskykyä ja elinvoimaisuutta. Tietojen keräämiselle näistä vaihtoehtoisista ominaisuuksista olisi pantava enemmän painoa jalostusohjelmissa ja valintatavoitteita määriteltäessä. Uhanalaisten rotujen geenivaroja olisikin pidettävä geenivarantona, joka voi osaltaan auttaa saavuttamaan eläinten hyvinvointia ja kestävyyttä koskevat päämäärät.

(12) Tätä asetusta olisi sovellettava nauta-, sika-, lammas-, vuohi- ja hevoseläimiin kuuluviin jalostuseläimiin ja niiden sukusoluihin ja alkioihin, kun kyseiset eläimet tai kyseisistä sukusoluista tai alkioista tuotetut jälkeläiset on tarkoitus merkitä puhdasrotuisiksi jalostuseläimiksi kantakirjaan tai rekisteröidä ne risteytettyinä jalostussikoina jalostusrekisteriin etenkin, jotta kyseisillä jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla voidaan käydä kauppaa unionin tai myös yksittäisen jäsenvaltion sisällä tai ne voivat tulla unioniin.

(13) Ilmaisu ”jalostuseläin” tai ”puhdasrotuinen jalostuseläin” ei tarkoita vain eläimiä, jotka ovat yhä lisääntymiskykyisiä. Myös kastroitujen eläinten polveutumis- ja jalostustiedoista voi olla hyötyä arvioitaessa jalostuseläinpopulaation geneettistä laatua, ja niinpä ne lisäävät kyseisiin tuloksiin pohjautuvan jalostuseläinten paremmuusjärjestyksen luotettavuutta. Jalostusohjelman tavoitteista riippuen tietojen puuttuminen tai menettäminen siksi, että kastroituja eläimiä ei tarkoituksella merkitä kantakirjaan tai jalostusrekisteriin, todennäköisesti rajoittaisi niiden jalostuseläinten jalostusarvon arvioinnin tuloksia, jotka ovat geneettisesti sukua kyseisille kastroiduille eläimille.

(14) Tässä asetuksessa säädetyillä puhdasrotuisia jalostuseläimiä koskevilla säännöillä olisi pyrittävä antamaan mahdollisuus kaupankäyntiin sovittujen periaatteiden perusteella, joita sovelletaan rotuja hallinnoivien jalostusjärjestöjen tunnustamiseen ja niiden jalostusohjelmien hyväksymiseen. Tässä asetuksessa olisi säädettävä myös säännöistä, joita sovelletaan puhdasrotuisten jalostuseläinten merkitsemiseen kantakirjan pääosastoon ja pääosaston mahdollisiin arvoluokkiin. Tässä asetuksessa olisi säädettävä myös yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevista säännöistä, jalostuseläinten jalostukseen hyväksymistä koskevista säännöistä ja jalostustodistusten sisällöstä.

(15) Samoin tässä asetuksessa säädetyillä risteytettyjä jalostussikoja koskevilla säännöillä olisi pyrittävä antamaan mahdollisuus kaupankäyntiin sovittujen periaatteiden perusteella, joita sovelletaan sikaeläinten eri rotuja, linjoja tai risteytyksiä hallinnoivien jalostustoimijoiden tunnustamiseen ja niiden jalostusohjelmien hyväksymiseen. Tässä asetuksessa olisi säädettävä myös säännöistä, joita sovelletaan risteytettyjen jalostussikojen rekisteröimiseen jalostusrekisteriin. Tässä asetuksessa olisi säädettävä myös yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevista säännöistä, risteytettyjen jalostussikojen jalostukseen hyväksymistä koskevista säännöistä ja jalostustodistusten sisällöstä.

(16) Kloonaukseen liittyviä kysymyksiä ei ole tarkoituksenmukaista käsitellä tässä asetuksessa.

(17) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita eli varmistaa yhdenmukaista lähestymistapaa jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävään kauppaan ja niiden unioniin tuloon sekä viralliseen valvontaan, jota on kohdistettava jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden toteuttamiin jalostusohjelmiin, vaan ne voidaan tässä asetuksessa ehdotetun toiminnan vaikutusten, monimutkaisuuden sekä rajatylittävän ja kansainvälisen luonteen vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(18) Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tarjoamien palvelujen laatu ja tapa, jolla ne arvioivat ja luokittelevat jalostuseläimiä, vaikuttavat kyseisistä eläimistä kerättyjen tai määritettyjen jalostus- ja polveutumistietojen laatuun ja tarkkuuteen sekä kyseisten jalostuseläinten arvoon markkinoilla. Tätä varten olisi annettava sääntöjä jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustamisesta ja niiden jalostusohjelmien hyväksymisestä yhdenmukaistettujen unionin kriteereiden perusteella. Näiden sääntöjen olisi koskettava myös jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suorittamaa jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden valvontaa, jotta voidaan varmistaa, että jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden vahvistamat säännöt eivät aiheuta eroja jalostusohjelmien välille ja saa näin aikaan kaupan teknisiä esteitä unionissa.

(19) Tässä asetuksessa olisi säädettävä direktiiveissä 88/661/ETY, 89/361/ETY, 90/427/ETY, 91/174/ETY, 94/28/EY ja 2009/157/EY säädettyjen menettelyjen kaltaisista menettelyistä, joilla sisällytetään luetteloon tunnustetut jalostusjärjestöt ja -toimijat ja jotka kattavat myös luetteloiden päivityksen, jakelun ja julkaisemisen.

(20) Puhdasrotuisilla jalostuseläimillä toteutettavien jalostusohjelmien yleisenä päämääränä on tiettyyn rotuun kuuluvien eläinten tuotanto- ja muiden kuin tuotanto-ominaisuuksien parantaminen kestävällä tavalla ja/tai tietyn rodun säilyminen. Jalostusohjelmiin olisi kuuluttava riittävän suuri määrä jalostajien pitämiä puhdasrotuisia jalostuseläimiä, ja kyseisten jalostajien olisi jalostuksen ja valinnan keinoin edistettävä ja kehitettävä tiettyjä, näissä eläimissä toivottuja ominaisuuksia ja/tai turvattava rodun säilyminen ohjelmaan osallistuvien jalostajien yhteisesti hyväksymien tavoitteiden mukaisesti. Myös risteytettyjä jalostussikoja koskevien jalostusohjelmien tarkoituksena on kehittää toivottuja ominaisuuksia risteyttämällä suunnitellusti sikojen eri rotuja, linjoja tai risteytyksiä. Jalostusohjelmaan osallistuvat (puhdasrotuiset tai risteytetyt) jalostuseläimet, mukaan lukien tiedot niiden esivanhemmista, merkitään kantakirjaan tai jalostusrekisteriin, niille tehdään jalostusohjelmassa määritettyjen jalostustavoitteiden mukaan yksilötulosten testaus tai muu arviointi, jonka johdosta tiedot jalostusohjelman tavoitteisiin liittyvistä ominaisuuksista kirjataan ylös. Jos jalostusohjelmassa niin määrätään, suoritetaan jalostusarvon arviointi, ja eläimet voidaan asettaa sen mukaiseen paremmuusjärjestykseen. Jalostusarvoa ja yksilötulosten testauksen tuloksia sekä polveutumistietoja käytetään jalostuksen ja valinnan perustana.

(21) Vahvistetut kriteerit täyttävän jalostusjärjestön tai -toimijan oikeuden tulla tunnustetuksi olisi oltava yksi unionin eläinjalostuslainsäädännön ja sisämarkkinoiden perusperiaate. Olemassa olevan tunnustetun jalostusjärjestön taloudellisen toiminnan suojaamista ei saisi pitää riittävänä perusteena sille, että toimivaltainen viranomainen kieltäytyy tunnustamasta uutta jalostusjärjestöä saman rodun osalta tai että sisämarkkinoita ohjaavia periaatteita rikotaan. Sama koskee uuden jalostusohjelman hyväksymistä tai sellaisen olemassa olevan jalostusohjelman maantieteellisen laajennuksen hyväksymistä, joka toteutetaan samalla rodulla tai saman rodun jalostuseläimillä, jotka voidaan hankkia sellaisen jalostusjärjestön jalostuseläinpopulaatiosta, joka jo toteuttaa jalostusohjelmaa tällä rodulla. Jos yksi tai useampi tunnustettu jalostusjärjestö jo toteuttaa hyväksyttyä jalostusohjelmaa tietyllä rodulla jäsenvaltiossa, kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella olisi kuitenkin tietyissä tapauksissa oltava oikeus kieltäytyä hyväksymästä uutta samalla rodulla toteutettavaa jalostusohjelmaa, vaikka kyseinen jalostusohjelma täyttäisi kaikki hyväksymistä koskevat vaatimukset. Kieltäytymisperusteena voi olla, että uusi samalla rodulla toteutettava jalostusohjelma vaarantaisi kyseisen rodun säilymisen asianomaisessa jäsenvaltiossa tai kyseisen rodun sisäisen geneettisen vaihtelun. Rodun säilyminen voi vaarantua etenkin jalostuseläinpopulaation hajautumisen tuloksena, sillä se saattaa johtaa sisäsiittoisuuden lisääntymiseen, havaittujen geenivirheiden lisääntymiseen, valintamahdollisuuksien kaventumiseen tai jalostajien saatavilla olevien puhdasrotuisten jalostuseläinten tai niiden sukusolujen ja alkioiden vähenemiseen. Toinen kieltäytymisperuste voi olla epäjohdonmukaisuudet määritellyissä rodun ominaispiirteissä tai kyseisten jalostusohjelmien päätavoitteissa. Toimivaltaisen viranomaisen olisi jalostusohjelman tavoitteesta eli rodun säilymisestä tai rodun parantamisesta riippumatta voitava kieltäytyä hyväksymästä uutta samalla rodulla toteutettavaa jalostusohjelmaa, jos erot asianomaisten jalostusohjelmien päätavoitteissa tai niissä määriteltyjen rodun ominaispiirteiden keskeisissä ominaisuuksissa hidastaisivat geneettistä edistymistä mainittujen tavoitteiden tai kyseisten ominaisuuksien tai mahdollisten niiden kanssa korreloivien ominaisuuksien osalta tai jos eläinten vaihtaminen kyseisten jalostuseläinpopulaatioiden kesken aiheuttaisi vaaran, että alkuperäisen jalostuseläinpopulaation keskeiset ominaisuudet hukataan valinnan tai jalostuksen yhteydessä. Vielä jos on kyse uhanalaisesta rodusta tai alkuperäisrodusta, jota ei tavata yleisesti yhdellä tai useammalla unionin alueella, toimivaltaisen viranomaisen olisi myös voitava kieltäytyä hyväksymästä uutta samalla rodulla toteutettavaa jalostusohjelmaa sillä perusteella, että kyseinen uusi jalostusohjelma estäisi olemassa olevan jalostusohjelman tehokkaan täytäntöönpanon etenkin, koska polveutumis- ja jalostustietoja ei koordinoida eikä vaihdeta, mikä johtaisi siihen, että rodusta kerättyjen tietojen yhteistä arviointia ei voida hyödyntää. Jos toimivaltainen viranomainen kieltäytyy hyväksymästä jalostusohjelmaa, sen olisi aina esitettävä hakijoille perusteltu selvitys ja annettava niille oikeus valittaa kielteisestä päätöksestä.

(22) Jalostajilla olisi oltava oikeus suunnitella ja panna täytäntöön jalostusohjelma omaan käyttöönsä ilman, että toimivaltaisten viranomaisten on hyväksyttävä kyseinen jalostusohjelma. Kullakin jäsenvaltiolla tai sen toimivaltaisilla viranomaisilla olisi kuitenkin oltava edelleen mahdollisuus säännellä kyseistä toimintaa etenkin, kun tällainen jalostusohjelma johtaa liiketoimiin jalostuseläimillä tai niiden sukusoluilla ja alkioilla tai vaarantaa samalla rodulla toteutettavan olemassa olevan ja jo hyväksytyn jalostusohjelman.

(23) Jos jalostusohjelman tavoitteena on rodun säilyminen, jalostusohjelman vaatimuksia voitaisiin täydentää ex situ- ja in situ -säilyttämistoimenpiteillä tai millä tahansa muilla välineillä, joilla valvotaan rodun tilaa, niin että voidaan varmistaa rodun pitkän aikavälin kestävä säilyminen. Nämä toimenpiteet olisi voitava määrittää jalostusohjelmassa.

(24) Jalostajien järjestöt, jalostusorganisaatiot, mukaan lukien jalostusorganisaatiot, jotka ovat yksityisiä yrityksiä, tai julkiset elimet olisi tunnustettava jalostusjärjestöiksi vain, jos niiden jalostusohjelmiin osallistuu jalostajia ja jos ne varmistavat, että niiden jalostajilla on vapaus valita ja jalostaa puhdasrotuisia jalostuseläimiään, oikeus merkityttää kyseisten eläinten jälkeläiset niiden kantakirjaan ja mahdollisuus omistaa kyseiset eläimet.

(25) Ennen kuin hyväksyttyyn jalostusohjelmaan tehtävät muutokset pannaan täytäntöön, jalostusjärjestön tai -toimijan olisi toimitettava kyseiset muutokset toimivaltaiselle viranomaiselle, joka on tunnustanut jalostusjärjestön tai -toimijan. Jotta toimivaltaiselle viranomaiselle ja jalostusjärjestölle tai -toimijalle ei aiheutettaisi tarpeetonta hallinnollista rasitusta, jalostusjärjestön tai -toimijan olisi toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle vain muutokset, jotka todennäköisesti vaikuttavat huomattavasti jalostusohjemaan. Tällaisiin muutoksiin olisi kuuluttava etenkin maantieteellisen alueen laajentaminen, jalostusohjelman tavoitteen tai valinta- ja jalostustavoitteiden, rodun ominaispiirteiden kuvauksen tai kolmansille osapuolisille siirrettävien tehtävien muuttaminen, polveutumisten rekisteröintijärjestelmän tai yksilötulosten testaukseen ja jalostusarvon arviointiin käytettyjen menetelmien merkittävä muuttaminen sekä mitkä tahansa muut muutokset, joita toimivaltainen viranomainen pitää jalostusohjelman merkittävänä muuttamisena. Sen lisäksi, että merkittävät muutokset on aina toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle, jalostusjärjestön tai -toimijan olisi toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle sen pyynnöstä myös ajantasainen versio jalostusohjelmasta.

(26) Kun on todettu olevan tarpeen varmistaa tietyn rodun säilyminen tai edistää sen kehitystä tietyllä alueella tai jos on kyse uhanalaisesta rodusta, toimivaltaisen viranomaisen olisi voitava itse toteuttaa tilapäisesti kyseistä rotua koskeva jalostusohjelma edellyttäen, ettei kyseiselle rodulle ole jo käytössä jalostusohjelmaa. Tällaista jalostusohjelmaa toteuttavalla toimivaltaisella viranomaisella ei kuitenkaan pitäisi enää olla tätä mahdollisuutta, jos jalostusohjelma on mahdollista siirtää sellaisen toimijan toteutettavaksi, joka täyttää tarvittavat vaatimukset kyseisen jalostusohjelman asianmukaiseksi täytäntöön panemiseksi.

(27) Koska uhanalaisten rotujen säilyminen edellyttää, että perustetaan ja tunnustetaan jalostusjärjestöjä, joiden jalostusohjelmiin kuuluu rajoitettu määrä jalostuseläimiä, jalostuseläinpopulaation kokoa ei olisi yleensä pidettävä olennaisena edellytyksenä uhanalaisia rotuja hallinnoivien jalostusjärjestöjen tunnustamiselle ja niiden jalostusohjelmien hyväksymiselle erityisesti, kun tunnustaminen tehdään kansallisesti.

(28) Tässä asetuksessa olisi annettava erityisiä sääntöjä etenkin eläimen siirtämisestä kantakirjan lisäosastosta sen pääosastoon sekä yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevista poikkeuksista, jotta voidaan ottaa huomioon uhanalaisten rotujen erityisasema.

(29) Unioni on neuvoston päätöksellä 93/626/ETY (13) hyväksytyn biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen sopimuspuoli. Yleissopimuksen tavoitteita ovat etenkin biologisen monimuotoisuuden suojelu, sen osien kestävä käyttö sekä perintöaineksen käytöstä saadun hyödyn oikeudenmukainen ja tasapuolinen jako. Kyseisen yleissopimuksen mukaan sopimuspuolilla on täysivaltainen oikeus biologisiin luonnonvaroihinsa ja ne vastaavat biologisen monimuotoisuutensa suojelusta ja biologisten luonnonvarojensa kestävästä käytöstä. Unioni on osapuolena myös neuvoston päätöksellä 2014/283/EU (14) hyväksytyssä biologista monimuotoisuutta koskevaan yleissopimukseen liittyvässä Nagoyan pöytäkirjassa geenivarojen saannista ja saatavuudesta sekä niiden käytöstä saatavien hyötyjen oikeudenmukaisesta ja tasapuolisesta jaosta. Tässä asetuksessa olisi siksi otettava tarvittaessa huomion biologista monimuotoisuutta koskeva yleissopimus ja Nagoyan pöytäkirja ja sitä olisi sovellettava rajoittamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 511/2014 (15) soveltamista.

(30) Yhdessä jäsenvaltiossa tunnustetuilla jalostusjärjestöillä ja -toimijoilla olisi oltava mahdollisuus toteuttaa hyväksytty jalostusohjelmansa yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa, jotta varmistetaan jalostusarvoltaan arvokkaiden jalostuseläinten mahdollisimman hyvä käyttö unionissa. Tätä varten olisi varmistettava yksinkertaistetulla ilmoitusmenettelyllä, että toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on tietoinen aikomuksista toteuttaa rajatylittävää toimintaa. Yhden jäsenvaltion rajojen sisällä tai useiden jäsenvaltioiden alueella tapahtuvan jalostuseläinten kausiluonteisen siirtämisen vuoksi ei kuitenkaan olisi pakollisesti edellytettävä maantieteellisen alueen laajentamista.

(31) Rajatylittävään yhteistyöhön halukkaiden jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden välistä yhteistyötä olisi helpotettava niin, että samalla varmistetaan elinkeinovapaus ja poistetaan jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden vapaan liikkuvuuden esteet.

(32) Koska toimivaltaisen viranomaisen hyväksyttäväksi voi tulla useita sen tunnustaman jalostusjärjestön tai -toimijan toteuttamia jalostusohjelmia ja koska se voi toimivaltaisena viranomaisena joutua hyväksymään toisessa jäsenvaltiossa tunnustetun jalostusjärjestön tai -toimijan toteuttamien jalostusohjelmien laajentamisen alueelleen, jalostusjärjestön tai -toimijan tunnustaminen olisi erotettava sen jalostusohjelmien hyväksymisestä. Jalostusjärjestön tai -toimijan tunnustamista koskevaa hakemusta arvioivalle toimivaltaiselle viranomaiselle olisi kuitenkin toimitettava myös hakemus ainakin yhden jalostusohjelman hyväksymisestä.

(33) Komission viime vuosina käsittelemien eri valitusten perusteella vaikuttaa siltä, että tässä asetuksessa olisi annettava selkeät säännöt, joilla voidaan säännellä jalostusjärjestön, joka perustaa hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten tietyn rodun sivukantakirjan, ja jalostusjärjestön, joka väittää perustaneensa kyseisen rodun alkuperää koskevan kantakirjan, välistä suhdetta.

(34) On tarpeen selkeyttää jalostajien ja jalostusjärjestöjen välistä suhdetta etenkin, jotta varmistetaan jalostajien oikeus osallistua jalostusohjelmaan sillä maantieteellisellä alueella, jota varten se on hyväksytty, ja jos jäsenyys on mahdollista, kyseisten jalostajien oikeus liittyä jäseneksi. Jalostusjärjestöillä olisi oltava käytössä sääntöjä jalostusohjelmiinsa osallistuvien jalostajien kanssa syntyvien riitojen ratkaisemiseksi ja kyseisten jalostajien yhdenvertaisen kohtelun varmistamiseksi. Niiden olisi määritettävä myös omat oikeutensa ja velvollisuutensa ja jalostusohjelmiinsa osallistuvien jalostajien oikeudet ja velvollisuudet.

(35) Jalostajilla, joiden jalostuseläimiä siirretään vuodenajan mukaan jäsenvaltion rajojen sisällä tai valtion rajat ylittävän alueen sisällä, olisi oltava oikeus edelleen osallistua jalostusohjelmaan edellyttäen, että niiden tilan päätoimipaikka sijaitsee jalostusohjelman maatieteellisellä alueella.

(36) Tässä asetuksessa olisi otettava huomioon risteytettyjen jalostussikojen alalla vallitseva erityistilanne. Useimpien risteytettyjen jalostussikojen alalla toimivien yksityisten yritysten tuotantojärjestelmä on suljettu ja niillä on oma jalostuseläinkantansa. Näitä yrityksiä varten olisi näin ollen säädettävä erinäisistä poikkeuksista, jotka koskevat erityisesti jalostajien osallistumista jalostusohjelmaan ja oikeutta rekisteröidä risteytettyjä jalostussikoja jalostusrekisteriin.

(37) ”Risteytetyn jalostussian” määritelmä kattaa eläimiä, jotka kuuluvat jalostus- ja valintapyramidin eri tasoille ja joita käytetään risteyttämissuunnitelmien optimointiin yhdistelemällä eri niiden genotyyppien hyviä ominaisuuksia ja hyödyntämällä heteroosin vaikutuksia. Jalostus- ja valintapyramidin tason mukaan ”risteytetty jalostussika” kattaa rotuja, linjoja tai risteytyksiä. Täten kaikki eläimet eivät välttämättä ole ”risteytettyjä” perinteisessä mielessä.

(38) Etenkin direktiivin 90/427/ETY ja vähemmässä määrin direktiivien 89/361/ETY ja 2009/157/EY soveltamisesta saadut kokemukset osoittavat, että jalostajien ja jalostusjärjestöjen välisten riitojen tehokasta ratkaisua varten tarvitaan täsmällisempiä sääntöjä, jotka perustuvat selvästi vahvistettuihin menettelysääntöihin ja jalostajien kuvattuihin oikeuksiin ja velvollisuuksiin. Tämä saavutetaan parhaiten, jos riidat ratkaistaan sen jäsenvaltion oikeusjärjestelmässä, jossa ne syntyvät.

(39) Jalostusjärjestöjen, jotka perustavat ja pitävät nauta-, sika-, lammas-, vuohi- ja hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten kantakirjoja, ja jalostustoimijoiden – lukuun ottamatta tuotantojärjestelmiltään suljettuja yksityisiä yrityksiä –, jotka perustavat ja pitävät risteytettyjen jalostussikojen jalostusrekistereitä, olisi merkittävä jalostuseläimet kantakirjoihinsa tai rekisteröitävä ne jalostusrekistereihinsä eläinten tai niiden omistajien alkuperäjäsenvaltiosta riippumatta ja luokiteltava eläimet niiden arvon mukaan, jos luokittelusta määrätään jalostusohjelmassa.

(40) Jalostusjärjestöjen olisi sallittava perustaa kantakirjaan lisäosastoja sellaisten eläinten merkitsemistä varten, jotka eivät täytä vanhempia koskevia kriteerejä mutta joiden jalostusjärjestöt arvioivat omaavan jalostusohjelmassa määritetyt kyseisen rodun ominaispiirteet, jotta niitä voidaan myöhemmin jalostaa sellaisten puhdasrotuisten jalostuseläinten kanssa, jotka kuuluvat rotuun, jota toimijan toteuttama jalostusohjelma koskee, niin että niiden jälkeläiset voidaan hyväksyä kantakirjan pääosastoon. Erityiset säännöt tällaisten eläinten jälkeläisten hyväksymisestä kantakirjan pääosastoon olisi annettava unionin tasolla.

(41) Jälkeläisten hyväksyminen kantakirjan pääosastoon olisi sallittava vain emälinjan kautta, paitsi hevoseläinten osalta. Kun kyse on nauta-, sika-, lammas- tai -vuohieläinten uhanalaisesta rodusta tai karaistuneesta lammasrodusta, jota varten ei ole riittävästi puhdasrotuisia urospuolisia siitoseläimiä, jäsenvaltioilla olisi kuitenkin oltava mahdollisuus antaa jalostusjärjestöille lupa soveltaa vähemmän tiukkoja sääntöjä kantakirjan lisäosastoon merkittyjen eläinten jälkeläisten hyväksymiseen kantakirjan pääosastoon, jotta vältetään kyseisten rotujen geneettisen vaihtelun väheneminen entisestään. Samoin olisi säädettävä erityisistä säännöistä, jotka mahdollistavat sukupuuttoon kuolleiden rotujen tai rotujen, joita uhkaa vakava vaara kuolla sukupuuttoon, rekonstruoinnin. Tällaisia poikkeuksia soveltavien jäsenvaltioiden olisi tarkkaan arvioitava kyseisten jalostuseläinpopulaatioiden riskiasema ja varmistettava geenivarojen turvattu hoito.

(42) Jos on tarpeen luoda uusi rotu yhdistelemällä eri rotujen puhdasrotuisten jalostuseläinten ominaispiirteitä tai kokoamalla yhteen fyysisesti riittävän samannäköisiä eläimiä, joiden geneettinen pysyvyys on lisääntyessä sitä luokkaa, että niiden voidaan katsoa kehittyneen uudeksi roduksi, jalostusjärjestöille olisi annettava mahdollisuus perustaa kantakirjoja ja toteuttaa jalostusohjelmia kyseisillä uusilla roduilla.

(43) Tämän asetuksen säännökset eivät saisi estää sitä, että kantakirjan lisäosastoon merkityt tietyn rodun eläimet kuuluvat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 (16) 28 artiklassa tarkoitetun maatalouden ympäristö- ja ilmastotoimenpiteen mukaisten sitoumusten piiriin ja että kansalliset tai alueelliset viranomaiset voivat myöntää niille tukea maaseudun kehittämisohjelmistaan.

(44) Hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten tapauksessa jalostusjärjestöjen olisi voitava vahvistaa jalostusohjelmissaan sääntöjä, joilla kielletään tiettyjen lisääntymismenetelmien ja tiettyjen puhdasrotuisten jalostuseläinten käyttö tai rajoitetaan sitä, niiden sukusolujen ja alkioiden käyttö mukaan lukien. Jalostusjärjestöjen olisi esimerkiksi voitava olla mahdollista kelpuuttaa vain luonnollisen astutuksen tuloksena syntyneet jälkeläiset. Tätä kieltoa tai rajoitusta soveltavien jalostusjärjestöjen olisi vahvistettava kyseiset säännöt jalostusohjelmassaan rodun alkuperää koskevaa kantakirjaa pitävän jalostusjärjestön vahvistamien sääntöjen mukaisesti.

(45) Kantakirjaan merkityt puhdasrotuiset jalostuseläimet olisi tunnistettava tarttuvista eläintaudeista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/429 (17) mukaisesti.

(46) Hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten tapauksessa asetuksessa (EU) 2016/429 säädetään, että eläinterveyden alalla toimivaltainen viranomainen antaa hevoseläimille 110 artiklassa tarkoitetun kerran myönnettävän elinikäisen tunnistusasiakirjan, jonka sisältöä komissio täsmentää delegoiduilla säädöksillä. Jotta jalostustodistus olisi sisällöltään ja hallintomenettelyltään mahdollisimman samanlainen kerran myönnettävän elinikäisen tunnistusasiakirjan kanssa, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat hevoseläimille kerran myönnettävän elinikäisen tunnistusasiakirjan muotoa ja sisältöä.

(47) Hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten oikeutta osallistua kansainvälisiin kilpailuihin säännellään kansainvälisillä yksityisillä sopimuksilla. Hevosalan kansainvälisen luonteen vuoksi komission olisi otettava kyseiset sopimukset huomioon asiaankuuluvia delegoituja säädöksiä ja täytäntöönpanosäädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan, jotta kyseiset hevoseläimiin kuuluvat puhdasrotuiset jalostuseläimet säilyttäisivät oikeuden osallistua kansainvälisen tason kilpailuihin.

(48) Jalostuseläinten hyväksymistä jalostukseen ja erityisesti astutukseen tai keinohedelmöitykseen olisi säänneltävä unionin tasolla, jotta vältetään kaupan esteet, etenkin jos tällaisille jalostuseläimille on tehty yksilötulosten testaus tai jalostusarvon arviointi tässä asetuksessa ja etenkin liitteessä III säädettyjen sääntöjen mukaisesti.

(49) Jäsenvaltioiden tai niiden toimivaltaisten viranomaisten ei tulisi vedota tähän asetukseen rajoittaakseen puhdasrotuisten jalostuseläinten tai niiden sukusolujen ja alkioiden käyttöä tai kieltääkseen tai estääkseen niiden käytön sellaisten eläinten tuotantoon, joita ei ole tarkoitettu merkittäviksi tai rekisteröitäviksi jalostuseläimiksi kantakirjaan tai jalostusrekisteriin.

(50) Tietyn ominaisuusjoukon osalta testattavien nauta-, sika-, lammas- ja vuohieläimiin kuuluvien jalostuseläinten yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevat säännöt on vahvistettu unionin tasolla, mutta hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten eri rotuja, käyttötarkoituksia ja valintaa koskevat lukuisat vaatimukset ovat tähän asti estäneet näiden sääntöjen yhdenmukaistamisen. Sen sijaan yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevat rotukohtaiset säännöt vahvistetaan tätä nykyä rodun alkuperää koskevassa kantakirjassa.

(51) Jotta voidaan ottaa huomioon tekniikan kehitys, tieteen edistys tai tarve säilyttää arvokkaat geenivarat, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti tämän asetuksen liitteen III muuttamiseksi. Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi myös siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, jonka nojalla se voi antaa yhdenmukaisia ja yksityiskohtaisempia sääntöjä nauta-, lammas- ja vuohieläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia varten.

(52) Olisi oltava mahdollista, että yksilötulosten testausta tai jalostusarvon arviointia suorittaa jalostusjärjestön tai -toimijan nimeämä kolmas osapuoli tai julkinen elin, joka voi olla tätä toimeksiantoa julkisen vallan tehtävänä suorittava viranomainen. Toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan kolmannen osapuolen toimintaan ja arvioida sitä jalostusohjelman hyväksymisen yhteydessä. Elleivät asiaankuuluva jäsenvaltio tai sen toimivaltaiset viranomaiset toisin päätä, jalostusjärjestön tai -toimijan, joka ulkoistaa yksilötulosten testauksen tai jalostusarvon arvioinnin, olisi oltava edelleen vastuussa sen varmistamisesta, että kyseiseen toimintaan sovellettavat vaatimukset täytetään, ja sen olisi ilmoitettava nimetty kolmas osapuoli jalostusohjelmassaan.

(53) Muun muassa lajin tai rodun mukaan voi olla tarpeen yhdenmukaistaa tai parantaa jalostusjärjestöjen tai niiden nimeämien kolmansien osapuolten käyttämiä puhdasrotuisten jalostuseläinten yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevia menetelmiä. Jotta voidaan varmistaa asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, jonka nojalla se voi nimetä Euroopan unionin vertailukeskukset. Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti näiden keskusten tehtävien muuttamiseksi tarvittaessa. Näiden Euroopan unionin vertailukeskusten olisi oltava oikeutettuja unionin rahoitustukeen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 652/2014 (18) mukaisesti. Nautaeläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten tapauksessa kyseiset tehtävät suorittaa Interbull Centre, kansainvälisen kotieläinten tuotosseurantakomitean (ICAR) pysyvä alakomitea, joka on neuvoston päätöksellä 96/463/EY (19) nimetty Euroopan unionin vertailukeskus.

(54) Jotta voidaan tukea uhanalaisia rotuja ylläpitäviä jalostusjärjestöjä ja kun sen on todettu olevan tarpeen, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, jonka nojalla se voi nimetä Euroopan unionin vertailukeskuksia, joiden erityisenä tehtävänä on edistää kyseisten jalostusjärjestöjen käyttämien menetelmien vahvistamista tai yhdenmukaistamista. Komissiolle olisi myös siirrettävä valta hyväksyä säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti näiden keskusten tehtävien muuttamiseksi tarvittaessa. Kun komissio nimeää näitä keskuksia tai kuvaa niiden tehtävät, sen olisi otettava asianmukaisesti huomioon elintarvike- ja maatalousjärjestön FAO:n Euroopan eläingeenivaroja koskevan maailmanlaajuisen toimintasuunnitelman puitteissa perustetun eläingeenivaroja hallinnoivan Euroopan aluekeskuksen (ERFP) toiminta. Näiden keskusten vahvistamat menetelmät eivät saisi olla sitovia.

(55) Jalostusohjelmaan osallistuvilla jalostajilla olisi oltava oikeus saada jalostustodistukset kyseiseen jalostusohjelmaan kuuluvista jalostuseläimistään ja niiden sukusoluista ja alkioista. Jalostustodistusten olisi oltava jalostuseläinten tai niiden sukusolujen ja alkioiden mukana, kun niillä käydään kauppaa tai kun ne tulevat unioniin, jotta kyseiset eläimet tai niiden sukusoluista tai alkioista tuotetut jälkeläiset voidaan merkitä tai rekisteröidä muihin kantakirjoihin tai jalostusrekistereihin. Jalostustodistuksessa olisi oltava jalostajaa varten tiedot hankitun eläimen geneettisestä laadusta ja polveutumisesta. Todistus olisi annettava tarvittaessa esimerkiksi jalostuseläimen mukana pidettäväksi silloin, kun se viedään näyttelyyn taikka testaus- tai keinosiemennysasemalle.

(56) Tämä asetus ei estä jäsenvaltioita tai toimivaltaisia viranomaisia vaatimasta, että kun keinosiemennykseen tarkoitetulla nauta-, sika-, lammas-, vuohi- ja hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten siemennesteellä käydään kauppaa sellaisten eläinten tuottamiseksi, joista ei ole tarkoitus tulla puhdasrotuisia jalostuseläimiä, sen mukana on oltava tiedot kyseisen eläimen laadusta ja polveutumisesta. Unionin eläinjalostussektorin kilpailukykyä voidaan toivottavasti yleensä ottaen parantaa asettamalla jalostuseläinten sukusolut ja alkiot, ja etenkin niiden siemenneste, sekä niihin liittyvät jalostustodistuksissa olevat tiedot myös sellaisten toimijoiden saataville, jotka tuottavat eläimillä jälkeläisiä aikomatta merkityttää niitä kantakirjaan.

(57) Jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden tulo unioniin ja vienti kolmansiin maihin on tärkeää unionin maataloudelle. Näin ollen jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden unioniin tuloon olisi sovellettava edellytyksiä, jotka vastaavat hyvin pitkälle unionissa käytävään kauppaan sovellettavia sääntöjä. Jalostuseläimet ja niiden sukusolut ja alkiot saa kuitenkin merkitä kantakirjan tai jalostusrekisterin pääosastoon unionissa vain, jos viejänä toimivassa kolmannessa maassa suoritetun valvonnan taso antaa vastaavat takeet polveutumisesta ja yksilötulosten testauksen ja jalostusarvon arvioinnin tuloksista kuin unionissa ja jos kyseisiä takeita ja tuloksia tarjoavat jalostuselimet sisältyvät komission ylläpitämään luetteloon. Lisäksi kolmansien maiden jalostuselinten olisi vastavuoroisuusperiaatteen mukaisesti hyväksyttävä unionissa tunnustetun jalostusjärjestön tai -toimijan jalostuseläimet ja niiden sukusolut ja alkiot.

(58) Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2658/87 (20) säädetään, että komissio vahvistaa tavaranimikkeistön eli yhdistetyn nimikkeistön tai lyhennettynä CN-nimikkeistön, joka vastaa sekä yhteisen tullitariffin ja yhteisön ulkomaankaupan tilastoinnin että muiden tavaroiden tuontiin ja vientiin liittyvän unionin politiikan tarpeita. Kyseisen asetuksen liitteessä I luetellaan nauta-, sika-, lammas-, vuohi- ja hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten sekä naudan siemennesteen CN-koodit ja todetaan, että ne on vapautettu sopimustulleista. Tällöin näiden eläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden mukana olisi oltava asianmukainen jalostustodistus, joka tukee niiden luokitusta puhdasrotuisiksi jalostuseläimiksi tai niiden sukusoluiksi tai alkioiksi. Puhdasrotuisten jalostuseläinten mukana olisi oltava myös asiakirja, josta käy ilmi, että ne merkitään jalostusjärjestön pitämään kantakirjaan tai rekisteröidään jalostustoimijan pitämään jalostusrekisteriin.

(59) Jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden tullessa unioniin niille on tehtävä neuvoston direktiivien 91/496/ETY (21) ja 97/78/EY (22) mukaiset eläinlääkinnälliset tarkastukset. Puhdasrotuisille jalostuseläimille olisi myös tehtävä tarvittavat tarkastukset, jotta voidaan soveltaa puhdasrotuisten jalostuseläinten vapauttamista sopimustulleista.

(60) On tarpeen antaa sääntöjä virallisesta valvonnasta, jolla todennetaan tässä asetuksessa säädettyjen sääntöjen noudattaminen, sekä toimivaltaisten viranomaisten tämän asetuksen mukaisesti suorittamista muista virallisista toimista, jotka on mukautettu eläinjalostusalaan. Toimivaltaisten viranomaisten olisi voitava virallisesti valvoa kaikkia toimijoita, joihin sovelletaan tätä asetusta, ja etenkin jalostusjärjestöjä, jalostustoimijoita, yksilötulosten testausta tai jalostusarvon arviointia suorittavia kolmansia osapuolia ja jalostajia sekä spermankeräysasemia ja spermavarastoja, alkioiden varastointikeskuksia ja alkionkeräys- ja alkiontuotantoryhmiä, jos ne antavat jalostustodistuksia.

(61) Toimivaltaisten viranomaisten olisi suoritettava virallista valvontaa varmistaakseen, että tässä asetuksessa säädettyjä sääntöjä noudatetaan ja että hyväksytyssä jalostusohjelmassa asetetut vaatimukset täytetään. Tähän valvontaan voi kuulua yksilötulosten testaukseen käytettävien laitteiden tai jalostus- ja polveutumistietojen kirjaamista varten vahvistettujen menettelyjen tarkastus taikka sellaisten asiakirjojen tai järjestelmien tarkastelu, joita käytetään tällaisten jalostuseläimistä kerättyjen tietojen säilyttämiseen ja käsittelyyn. Tässä tarkastelussa voidaan ottaa huomioon laaduntarkastukset tai valvontajärjestelmät, joilla varmistetaan kirjattujen tietojen tarkkuus, kuten eläimen polveutumisen todentamiseksi suoritettavat vanhempia koskevat tarkastukset. Toimivaltaisten viranomaisten virallinen valvonta voi kohdistua jalostajien, jalostusjärjestöjen tai jalostustoimijoiden tiloihin, toimistoihin ja laitteisiin sekä jalostusohjelmaan kuuluviin jalostuseläimiin tai kyseisistä eläimistä kerättyihin sukusoluihin ja alkioihin.

(62) Tässä asetuksessa olevia viittauksia ”muihin virallisiin toimiin” olisi tulkittava siten, että ne kattavat jalostusjärjestöjen tai -toimijoiden tunnustamisen, jalostusohjelmien hyväksymisen tai avun antamisen muille jäsenvaltioille ja kolmansille maille.

(63) Jotta tässä asetuksessa säädettyjen jalostuseläimiä ja niiden sukusoluja ja alkioita koskevien unionin sääntöjen soveltaminen olisi tehokasta, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi tehtävä yhteistyötä keskenään ja annettava hallinnollista apua tarpeen mukaan. Tämän vuoksi tässä asetuksessa olisi annettava hallinnollista apua ja yhteistyötä koskevia yleisiä sääntöjä, jotka ovat – tarpeellisin mukautuksin – samanlaisia kuin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004 (23) IV osastossa säädetyt säännöt.

(64) Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, jonka nojalla se voi, jos on näyttöä siitä, että kolmannessa maassa esiintyy jalostuseläimiä koskevan unionin lainsäädännön laajamittaista ja vakavaa noudattamatta jättämistä, hyväksyä erityistoimenpiteitä, joilla rajoitetaan tällaisen noudattamatta jättämisen vaikutusta.

(65) Jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla olisi myös oltava tarvittavat valtuudet valvoa tässä asetuksessa säädettyjen jalostuseläimiä koskevien jalostus- ja polveutumissääntöjen täytäntöönpanoa, mukaan lukien valtuudet keskeyttää jalostusohjelman hyväksynnän voimassaolo tai peruuttaa jalostusjärjestön tai -toimijan tunnustaminen, jos tässä asetuksessa säädettyjä sääntöjä ei ole noudatettu.

(66) Komission olisi suoritettava tarpeen mukaan valvontaa jäsenvaltioissa, muun muassa jäsenvaltioiden suorittaman virallisen valvonnan tulosten perusteella, sen varmistamiseksi, että tässä asetuksessa säädettyjä sääntöjä sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa.

(67) Komission olisi suoritettava tarpeen mukaan valvontaa kolmansissa maissa, jotta voidaan laatia luettelo sellaisten kolmansien maiden jalostuselimistä, joista jalostuseläinten ja niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden unioniin tulo olisi sallittava, jotta voidaan päättää unioniin tulon edellytyksistä ja jotta voidaan saada vastaavuussopimusten toimivuuteen liittyvät jalostus- ja polveutumistiedot. Komission olisi suoritettava valvontaa kolmansissa maissa myös silloin, kun mahdollinen jalostuseläimiin ja niiden sukusoluihin ja alkioihin liittyvä toistuva tai uusi ongelma niin edellyttää.

(68) Tässä asetuksessa säädettyjen sääntöjen noudattamisen todentaminen virallisen valvonnan avulla on olennaisen tärkeää sen varmistamiseksi, että tämän asetuksen tavoitteet tosiasiassa saavutetaan koko unionissa. Puutteet jonkun jäsenvaltion valvontajärjestelmässä voivat joissain tapauksissa merkittävästi vaikeuttaa kyseisten tavoitteiden saavuttamista ja johtaa tilanteisiin, joissa näiden sääntöjen noudattamatta jättäminen on laajamittaista ja vakavaa. Komission olisi siksi voitava ryhtyä toimiin jäsenvaltion valvontajärjestelmän vakavien puutteiden johdosta ja hyväksyä toimenpiteitä, joita sovelletaan, kunnes asianomainen jäsenvaltio on toteuttanut tarvittavat toimet häiriön korjaamiseksi. Tällaisiin toimenpiteisiin kuuluvat jalostuseläimillä tai niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävän kaupan kieltäminen tai erityisehtojen asettaminen kyseiselle kaupalle taikka mitkä tahansa muut toimenpiteet, joita komissio pitää tarkoituksenmukaisina laajamittaisen rikkomisen lopettamiseksi.

(69) Koska direktiivit 88/661/ETY, 89/361/ETY, 90/427/ETY, 94/28/EY ja 2009/157/EY kumotaan ja korvataan tällä asetuksella, on myös tarpeen kumota komission säädökset, jotka on annettu näiden direktiivien nojalla, ja tarvittaessa korvata ne joko tässä asetuksessa siirretyn säädösvallan nojalla annettavilla delegoiduilla säädöksillä tai tässä asetuksessa siirretyn täytäntöönpanovallan nojalla annettavilla täytäntöönpanosäädöksillä. Vastaavasti mainitut komission säädökset olisi kumottava ja tarvittaessa korvattava.

(70) Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen moitteeton soveltaminen ja täydentää sitä tai muuttaa sen liitteitä, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä SEUT 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevia vaatimuksia, Euroopan unionin vertailukeskusten tehtäviä ja niitä koskevia vaatimuksia sekä jalostustodistusten sisältöä ja muotoa.

(71) Delegoituja säädöksiä valmisteltaessa ja laadittaessa on erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission välisessä toimielinten sopimuksessa (24) vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä.

(72) Jotta voidaan varmistaa, että tässä asetuksessa annetut säännökset, jotka koskevat mallilomakkeita tiedoille, jotka jäsenvaltioiden on annettava julki tunnustettujen jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden luettelosta, menetelmiä puhdasrotuisten jalostuseläinten tunnistamisen varmistamiseksi, yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia, Euroopan unionin vertailukeskusten nimeämistä, hevoseläimille kerran myönnettävän elinikäisen tunnistusasiakirjan malleja, jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden mukana olevien jalostustodistusten malleja, kolmansissa maissa sovellettavien toimenpiteiden vastaavuuden tunnustamista, jäsenvaltion valvontajärjestelmän vakavia häiriöitä sekä jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden unioniin tuloa koskevia erityistoimenpiteitä, pannaan yhdenmukaisesti täytäntöön, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (25) mukaisesti. Jos pysyvä kotieläinjalostusta käsittelevä komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy täytäntöönpanosäädöstä.

(73) Direktiiveissä 87/328/ETY, 88/661/ETY, 89/361/ETY, 90/118/ETY, 90/119/ETY, 90/427/ETY, 91/174/ETY, 94/28/EY ja 2009/157/EY ja päätöksessä 96/463/EY säädetyt säännöt korvataan tässä asetuksessa säädetyillä säännöillä ja säännöillä, joista säädetään tässä asetuksessa siirretyn säädösvallan nojalla annettavissa delegoiduissa säädöksissä tai tässä asetuksessa siirretyn täytäntöönpanovallan nojalla annettavissa täytäntöönpanosäädöksissä. Edellä mainitut säädökset olisi näin ollen kumottava.

(74) Seuraavat komission päätökset muun muassa lajikohtaisista kriteereistä, jotka koskevat jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden hyväksymistä tai tunnustamista, jalostuseläinten merkitsemistä kantakirjaan ja hyväksymistä jalostukseen ja keinosiemennykseen sekä yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia on hyväksytty direktiivien 88/661/ETY, 89/361/ETY, 90/427/ETY, 94/28/EY ja 2009/157/EY nojalla: komission päätökset 84/247/ETY (26), 84/419/ETY (27), 89/501/ETY (28), 89/502/ETY (29), 89/504/ETY (30), 89/505/ETY (31), 89/507/ETY (32), 90/254/ETY (33), 90/255/ETY (34), 90/256/ETY (35), 90/257/ETY (36), 92/353/ETY (37) ja 96/78/EY (38) ja 2006/427/EY (39). Tässä asetuksessa olisi annettava säännöt, joilla korvataan mainituissa komission päätöksissä säädetyt säännöt.

(75) Tässä asetuksessa olisi säädettävä säännöistä, jotka ovat samankaltaisia kuin komission päätöksessä 92/354/ETY (40) säädetyt säännöt.

(76) Seuraavat komission säädökset on hyväksytty direktiivien 88/661/ETY, 89/361/ETY, 90/427/ETY, 94/28/EY ja 2009/157/EY nojalla: komission päätökset 89/503/ETY (41), 89/506/ETY (42), 90/258/ETY (43), 96/79/EY (44), 96/509/EY (45), 96/510/EY (46), 2005/379/EY (47) ja komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/262 (48). Tässä asetuksessa olisi säädettävä säännöistä, joilla korvataan mainituissa komission säädöksissä säädetyt säännöt.

(77) Oikeudellisen selvyyden varmistamiseksi ja päällekkäisyyksien välttämiseksi johdanto-osan 74, 75 ja 76 kappaleessa tarkoitetut komission säädökset olisi kumottava tämän asetuksen soveltamispäivästä. Lisäksi komission olisi vähintään 18 kuukautta ennen tämän asetuksen soveltamispäivää annettava täytäntöönpanosäädökset, joissa säädetään mallilomakkeista, jotka koskevat niiden tietojen esitystapaa, jotka sisällytetään tunnustettujen jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden luetteloon, jonka jäsenvaltiot julkistavat, sekä jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden jalostustodistusten mallilomakkeista. Näitä täytäntöönpanosäädöksiä olisi sovellettava viimeistään tämän asetuksen soveltamispäivästä.

(78) Jotta siirtyminen uusiin säännöksiin olisi vaivatonta jalostajien järjestöille, jalostusorganisaatioille, jalostajien yhdistyksille, yksityisille yrityksille tai muille organisaatioille tai järjestöille, jotka on hyväksytty tai tunnustettu määräajaksi tai ilman aikarajoitusta tällä asetuksella kumottavien säädösten mukaisesti, sekä kyseisten toimijoiden toteuttamien jalostusohjelmien kannalta, kyseiset toimijat olisi katsottava tunnustetuiksi ja niiden jalostusohjelmat hyväksytyiksi tämän asetuksen mukaisesti. Kyseisiin toimijoihin ei täten olisi sovellettava tässä asetuksessa säädettyjä tunnustamis-, hyväksymis- ja ilmoitusmenettelyjä maantieteellisen alueen laajentamisesta toisiin jäsenvaltioihin, vaikka niihin olisi sovellettava tämän asetuksen muita säännöksiä. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava etenkin riskiperusteisen virallisen valvonnan avulla, että kyseiset toimijat noudattavat kaikkia tässä asetuksessa säädettyjä sääntöjä. Jos havaitaan, että sääntöjä ei noudateta, toimivaltaisten viranomaisten olisi varmistettava, että kyseiset toimijat ryhtyvät tarpeellisiin toimiin tehdäkseen lopun noudattamatta jättämisestä, ja tarvittaessa peruutettava kyseisten toimijoiden tunnustaminen tai niiden jalostusohjelmien hyväksyntä taikka keskeytettävä näiden voimassaolo.

(79) Komissio antoi vastikään ehdotuksen uudeksi asetukseksi virallisesta valvonnasta ja muista virallisista toimista. Uudella asetuksella on tarkoitus kumota asetus (EY) N:o 882/2004 ja neuvoston direktiivi 89/608/ETY (49), neuvoston direktiivi 90/425/ETY (50) sekä direktiivit 91/496/ETY ja 97/78/EY. Siihen on lisäksi tarkoitus sisällyttää tiettyjä asetuksessa (EY) N:o 882/2004 ja kyseisissä direktiiveissä annettuja sääntöjä asianmukaisesti mukautettuina. Eläinjalostustoiminnan ei kuitenkaan ole tarkoitus kuulua kyseisen uuden asetuksen soveltamisalaan. Oikeudellisen selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi ja kunnes direktiivit 89/608/ETY, 90/425/ETY, 91/496/ETY ja 97/78/EY on kumottu kyseisellä uudella asetuksella, direktiiveistä 89/608/ETY ja 90/425/ETY olisi poistettava viittaukset ”kotieläinjalostukseen” ja ”eläinjalostukseen”; direktiiveihin 91/496/ETY ja 97/78/EY tällaisia muutoksia ei ole tarpeen tehdä. Direktiivejä 89/608/ETY ja 90/425/ETY olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti.

(80) Asetuksen (EU) 2016/429 110 artiklan soveltamispäivään saakka jalostusjärjestöjen, jotka toteuttavat hyväksyttyjä jalostusohjelmia hevoseläimiin kuuluvilla puhdasrotuisilla jalostuseläimillä, olisi voitava jatkaa tunnistusasiakirjojen antamista kyseisille puhdasrotuisille jalostuseläimille direktiivin 90/427/ETY 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

(81) Tätä asetusta olisi sovellettava sen kuukauden ensimmäisestä päivästä, joka on kahdenkymmenenkahdeksan kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulopäivästä,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

Yleiset säännökset

1 artikla

Kohde ja soveltamisala

1. Tässä asetuksessa vahvistetaan:

a) jalostus- ja polveutumissäännöt jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa ja niiden unioniin tuloa varten;

b) säännöt jalostusjärjestöjen ja jalostustoimijoiden tunnustamisesta ja niiden jalostusohjelmien hyväksymisestä;

c) jalostajien, jalostusjärjestöjen ja jalostustoimijoiden oikeudet ja velvollisuudet;

d) säännöt jalostuseläinten merkitsemisestä kantakirjaan ja rekisteröimisestä jalostusrekisteriin sekä jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden hyväksymisestä jalostukseen;

e) säännöt jalostuseläinten yksilötulosten testauksesta ja jalostusarvon arvioinnista;

f) säännöt jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden jalostustodistusten myöntämisestä;

g) säännöt virallisen valvonnan, erityisesti jalostusjärjestöjä ja -toimijoita koskevan virallisen valvonnan, suorittamisesta sekä muiden virallisten toimien suorittamisesta;

h) säännöt hallinnollisesta avusta ja yhteistyöstä ja säännöt jäsenvaltioiden suorittamasta täytäntöönpanon valvonnasta;

i) säännöt komission jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa suorittamasta valvonnasta.

2. Tätä asetusta sovelletaan jalostuseläimiin ja niiden sukusoluihin ja alkioihin, kun kyseiset eläimet tai kyseisistä sukusoluista tai alkioista tuotetut jälkeläiset on tarkoitus merkitä puhdasrotuisiksi jalostuseläimiksi kantakirjaan tai rekisteröidä ne risteytettyinä jalostussikoina jalostusrekisteriin.

3. Tätä asetusta ei sovelleta jalostuseläimiin ja niiden sukusoluihin ja alkioihin, kun kyseiset eläimet ja niiden sukusolut ja alkiot on tarkoitettu teknisiin tai tieteellisiin kokeisiin, jotka tehdään toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa.

4. Tämän asetuksen 9 artiklan 4 kohtaa, 13 artiklaa, 14 artiklan 3 ja 4 kohtaa, 23 ja 24 artiklaa, 28 artiklan 2 kohtaa ja 36 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta jalostustoimijoiksi tunnustettuihin tuotantojärjestelmiltään suljettuihin yksityisiin yrityksiin.

5. Tällä asetuksella ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta toteuttaa kansallisia toimenpiteitä, joilla säännellään sellaisten jalostusohjelmien toteuttamista, joita ei ole hyväksytty 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti.

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan

1) ’eläimellä’ a) nautaeläimiin (Bos taurus, Bos indicus ja Bubalus bubalis); b) sikaeläimiin (Sus scrofa); c) lammaseläimiin (Ovis aries); d) vuohieläimiin (Capra hircus); tai e) hevoseläimiin (Equus caballus ja Equus asinus) kuuluvia kotieläimiä;

2) ’rodulla’ niin yhtenäistä eläinpopulaatiota, että yksi tai useampi jalostajaryhmä, joka on sopinut kyseisten eläinten merkitsemisestä kantakirjaan mainiten tiedot niiden tunnetuista esivanhemmista, jotta niiden perityt ominaisuudet voidaan säilyttää jalostusohjelman puitteissa lisääntymisen, vaihdon ja valinnan avulla, voi pitää sitä muista saman lajin eläimistä erillisenä;

3) ’jalostuseläimellä’ puhdasrotuista jalostuseläintä tai risteytettyä jalostussikaa;

4) ’sukusoluilla ja alkioilla’ siemennestettä, munasoluja ja alkioita, jotka on kerätty tai tuotettu jalostuseläimistä keinohedelmöitystä varten;

5) ’jalostusjärjestöllä’ mitä tahansa jalostajien yhdistystä, jalostusorganisaatiota tai julkista elintä, toimivaltaisia viranomaisia lukuun ottamatta, jonka jonkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen tunnustaa 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti jalostusohjelman toteuttamiseksi sellaisilla puhdasrotuisilla jalostuseläimillä, jotka on merkitty tällaisen järjestön pitämään tai perustamaan kantakirjaan;

6) ’jalostustoimijalla’ mitä tahansa jalostajien yhdistystä, jalostusorganisaatiota tuotantojärjestelmältään suljettua yksityistä yritystä tai julkista elintä, toimivaltaisia viranomaisia lukuun ottamatta, jonka jonkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen tunnustaa 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti jalostusohjelmien toteuttamiseksi sellaisilla risteytetyillä jalostussioilla, jotka on rekisteröity tällaisen toimijan pitämään tai perustamaan jalostusrekisteriin;

7) ’jalostuselimellä’ mitä tahansa kolmannessa maassa olevaa jalostajien yhdistystä, jalostusorganisaatiota, yksityistä yritystä, karjankasvatusorganisaatiota tai virallista laitosta, jonka kyseinen kolmas maa on hyväksynyt nauta-, sika-, lammas-, vuohi- tai hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten tai risteytettyjen jalostussikojen osalta jalostukseen tarkoitettujen jalostuseläinten unioniin tulon yhteydessä;

8) ’toimivaltaisilla viranomaisilla’ jonkin jäsenvaltion viranomaisia, jotka vastaavat tämän asetuksen nojalla seuraavista: a) jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustaminen ja niiden jalostuseläimillä toteuttamien jalostusohjelmien hyväksyminen; b) toimijoiden virallinen valvonta; c) avun antaminen muille jäsenvaltioille ja kolmansille maille, jos havaitaan sääntöjenvastaisuus; d) muut viralliset toimet kuin a ja c alakohdassa tarkoitetut viralliset toimet;

9) ’puhdasrotuisella jalostuseläimellä’ tämän artiklan a alakohdassa tarkoitetun lajin eläintä, joka on merkitty tai rekisteröity ja on merkittävissä kantakirjan pääosastoon;

10) ’risteytetyllä jalostussialla’ jalostusrekisteriin rekisteröityä sikaeläintä, joka on tuotettu tarkoituksellisesti risteyttämällä tai jota käytetään tarkoituksena muodostaa risteytys jommankumman seuraavan luokan sisällä tai niiden välillä: a) puhdasrotuiset jalostussiat eri roduista tai linjoista; b) jalostussiat, jotka itse ovat syntyneet eri rotujen tai linjojen risteytyksestä; c) jalostussiat, jotka kuuluvat jompaankumpaan a tai b alakohdassa tarkoitetuista ryhmistä;

11) ’linjalla’ tietyn rodun puhdasrotuisten jalostuseläinten geneettisesti pysyvää ja yhtenäistä osapopulaatiota;

12) ’kantakirjalla’ a) jalostusjärjestön ylläpitämää kantakirjaa, tiedostoa tai tietovälinettä, jossa on pääosasto ja, jos jalostusjärjestö niin päättää, yksi tai useampi lisäosasto sellaisille saman lajin eläimille, joita ei voida merkitä pääosastoon; b) tarpeen mukaan mikä tahansa vastaava jalostuselimen pitämä kirja;

13) ’pääosastolla’ kantakirjan osastoa, johon puhdasrotuiset jalostuseläimet merkitään tai rekisteröidään ja ovat merkittävissä ja jossa on tarkka maininta niiden esivanhemmista ja tarvittaessa niiden arvosta;

14) ’luokalla’ pääosaston horisontaalista jaottelua, johon puhdasrotuiset jalostuseläimet merkitään niiden arvon mukaan;

15) ’arvolla’ jalostuseläimen mitattavissa olevaa perinnöllistä ominaisuutta tai geneettistä erikoispiirrettä;

16) ’jalostusarvolla’ arviota jalostuseläimen genotyypin odotetusta vaikutuksesta sen jälkeläisten tiettyyn ominaispiirteeseen;

17) ’jalostusrekisterillä’ a) jalostustoimijan pitämää tiedostoa tai tietovälinettä, johon risteytetyt jalostussiat rekisteröidään ja jossa on tarkat tiedot niiden esivanhemmista; b) tarpeen mukaan mitä tahansa vastaavaa jalostuselimen pitämää rekisteriä;

18) ’virallisella valvonnalla’ toimivaltaisten viranomaisten suorittamaa valvontaa tässä asetuksessa säädettyjen sääntöjen noudattamisen todentamiseksi;

19) ’muilla virallisilla toimilla’ toimivaltaisten viranomaisten tämän asetuksen mukaisesti suorittamaa toimintaa, joka on muuta kuin virallista valvontaa ja jolla varmistetaan tässä asetuksessa säädettyjen sääntöjen soveltaminen;

20) ’jalostustodistuksella’ jalostusta koskevia todistuksia, varmennuksia tai kaupallisia asiakirjoja, jotka annetaan paperilla tai sähköisessä muodossa jalostuseläimistä tai niiden sukusoluista ja alkioista ja joissa annetaan tietoja polveutumisesta, tunnistamisesta ja yksilötulosten testauksen tai jalostusarvon arvioinnin tuloksista, jos niitä on saatavana;

21) ’unioniin tulolla’ jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden tuomista jollekin liitteessä VI luetellulle alueelle näiden alueiden ulkopuolelta, kauttakulkua lukuun ottamatta;

22) ’kaupalla’ toimintaa, jossa eläimiä tai niiden sukusoluja ja alkioita ostetaan, myydään, vaihdetaan tai muulla tavoin hankitaan tai luovutetaan unionin, myös yksittäisen jäsenvaltion, sisällä;

23) ’toimijalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, johon sovelletaan tässä asetuksessa säädettyjä sääntöjä, kuten jalostusjärjestöjä, jalostustoimijoita, jalostusjärjestöjen tai -toimijoiden 27 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti nimeämiä kolmansia osapuolia, spermankeräysasemia, spermavarastoja, alkioiden varastointikeskuksia, alkionkeräys- tai alkiontuotantoryhmiä ja jalostajia;

24) ’uhanalaisella rodulla’ paikallista rotua, jonka jokin jäsenvaltio on määrittänyt uhanalaiseksi, joka on geneettisesti sopeutunut yhteen tai useampaan perinteiseen tuotantojärjestelmään tai ympäristöön kyseisessä jäsenvaltiossa ja jonka uhanalaisuuden on tieteellisesti todentanut elin, jolla on tarvittava pätevyys ja osaaminen uhanalaisten rotujen alalla;

25) ’tuotantojärjestelmältään suljetulla yksityisellä yrityksellä’ yksityistä yritystä, jonka jalostusohjelmaan ei osallistu yksikään jalostaja tai osallistuu rajallinen määrä jalostajia, jotka ovat sidoksissa kyseiseen yksityiseen yritykseen siten, että ne ovat sitoutuneet vastaanottamaan sen toimittamia risteytettyjä jalostussikoja tai toimittamaan sille risteytettyjä jalostussikoja;

26) ’jalostusohjelmalla’ järjestelmällistä toimintaa, johon sisältyy jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden rekisteröiminen, valinta, jalostaminen ja vaihtaminen ja joka suunnitellaan ja toteutetaan toivottujen fenotyyppisten ja/tai genotyyppisten ominaispiirteiden säilyttämiseksi tai parantamiseksi kohderyhmänä olevassa jalostuseläinten populaatioissa.

3 artikla

Jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden kaupassa ja unioniin tulossa sovellettavat yleiset jalostus- ja polveutumissäännöt

1. Jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa ja niiden unioniin tuloa ei saa kieltää, rajoittaa tai haitata muilla kuin sellaisilla jalostukseen tai polveutumiseen liittyvillä perusteilla, jotka johtuvat tässä asetuksessa säädetyistä säännöistä.

2. Jalostuseläinten jalostajia, jalostusjärjestöjä, jalostustoimijoita tai jalostuselimiä ei saa syrjiä näiden alkuperämaan perusteella eikä näiden jalostuseläinten tai niiden sukusolujen ja alkioiden alkuperämaan perusteella.

II LUKU

Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustaminen jäsenvaltioissa ja jalostusohjelmien hyväksyminen

1 jakso

Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustaminen

4 artikla

Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustaminen

1. Jalostajien yhdistykset, jalostusorganisaatiot tai julkiset elimet, voivat hakea toimivaltaisilta viranomaisilta jalostusjärjestöksi tunnustamista puhdasrotuisten jalostuseläinten osalta.

Jalostajien yhdistykset, jalostusorganisaatiot, tuotantojärjestelmältään suljetut yksityiset yritykset tai julkiset elimet, voivat hakea toimivaltaisilta viranomaisilta jalostustoimijaksi tunnustamista risteytettyjen jalostussikojen osalta.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut hakemukset on esitettävä kirjallisesti ja toimitettava joko paperilla tai sähköisessä muodossa.

3. Toimivaltaisten viranomaisten on arvioitava 1 kohdassa tarkoitetut hakemukset. Niiden on tunnustettava jalostusjärjestöksi 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu hakija ja jalostustoimijaksi 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu hakija, joka täyttää seuraavat vaatimukset:

a) hakijan päätoimipaikka on sen jäsenvaltion alueella, jossa toimivaltainen viranomainen sijaitsee;

b) hakija osoittaa hakemuksessaan täyttävänsä liitteessä I olevassa 1 osassa esitetyt vaatimukset niiden jalostusohjelmien osalta, joille se aikoo hakea hyväksyntää 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti;

c) hakijan hakemus sisältää kustakin suunnitellusta jalostusohjelmasta luonnosversion, johon on sisällyttävä liitteessä I olevassa 2 osassa vaaditut tiedot ja hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten tapauksessa lisäksi liitteessä I olevassa 3 osassa vaaditut tiedot;

d) hakija esittää samanaikaisesti 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen kanssa ainakin yhden suunnitellun jalostusohjelman hyväksymistä koskevan hakemuksen 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

5 artikla

Jalostusjärjestön tai -toimijan tunnustamisen epääminen

1. Jos 4 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa toimivaltainen viranomainen aikoo evätä hakemuksen, joka koskee jalostusjärjestön tai -toimijan tunnustamista, sen on toimitettava kyseiselle hakijalle aiottua epäämistä koskeva perusteltu selvitys. Kyseisellä hakijalla on oikeus pyytää, että toimivaltainen viranomainen tarkastelee aiottua epäämistä uudelleen 60 päivän kuluessa perustellun selvityksen vastaanottopäivästä tai aikaisemmin, jos kansallisissa säännöissä määrätään lyhyemmästä määräajasta.

2. Jos toimivaltainen viranomainen 1 kohdassa tarkoitetun uudelleentarkastelun jälkeen päättää pysyttää kielteisen päätöksensä, sen on toimitettava hakijalle perusteltu selvitys päätöksestään 90 päivän kuluessa hakijan uudelleentarkastelupyynnön vastaanottopäivästä tai aiemmin, jos kansallisissa säännöissä määrätään lyhyemmästä määräajasta. Toimivaltaisen viranomaisen on samaan aikaan ilmoitettava komissiolle päätöksestään evätä tunnustaminen ja sen syistä.

6 artikla

Muutetun jalostusohjelman toimittaminen jalostusjärjestön tai -toimijan, jolla ei ole hyväksyttyä jalostusohjelmaa, tunnustamisen epäämisen tai peruuttamisen vuoksi

1. Jos toimivaltainen viranomainen, joka on tunnustanut jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ei hyväksy kyseisen jalostusjärjestön tai -toimijan 8 artiklan mukaisesti toimittamaa jalostusohjelmaa, kyseisellä jalostusjärjestöllä tai -toimijalla on oltava mahdollisuus toimittaa jalostusohjelmastaan muutettu versio kuuden kuukauden kuluessa kielteisestä päätöksestä.

2. Toimivaltaisen viranomaisen on peruutettava kyseisen jalostusjärjestön tai -toimijan tunnustaminen, jos se ei ole toimittanut jalostusohjelmastaan muutettua versiota tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa määräajassa ja jos sillä ei ole muuta 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksyttyä jalostusohjelmaa.

7 artikla

Tunnustettujen jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden luettelot

1. Jäsenvaltioiden on laadittava ja pidettävä ajan tasalla luettelo jalostusjärjestöistä ja -toimijoista, jotka maan toimivaltaiset viranomaiset ovat tunnustaneet 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja joilla on ainakin yksi 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksytty jalostusohjelma. Jäsenvaltioiden on asetettava tämä luettelo julkisesti saataville.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun luettelon on sisällettävä seuraavat tiedot:

a) jalostusjärjestön tai -toimijan nimi, yhteystiedot ja mahdollinen verkkosivusto;

b) kunkin luettelossa olevan jalostusjärjestön tai -toimijan osalta i) puhdasrotuisten jalostuseläinten osalta sen rodun nimi tai risteytettyjen jalostussikojen osalta sen rodun, linjan tai risteytyksen nimi, joka kuuluu kuhunkin 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksyttyyn jalostusohjelmaan, ja jos kyseinen jalostusjärjestö soveltaa 19 artiklassa tai liitteessä II olevan 1 osan III luvun 2 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia, viittaus kyseisiin poikkeuksiin; ii) maantieteellinen alue, jolla kukin jalostusohjelma on tarkoitus toteuttaa; iii) hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten tapauksessa sen mahdollisen jalostusjärjestön nimi ja yhteystiedot, joka pitää rodun alkuperää koskevaa kantakirjaa; iv) kunkin jalostusohjelman osalta viittaus verkkosivustoon, jossa tiedot kyseisistä jalostusohjelmista ovat nähtävillä.

3. Jäsenvaltioiden on sisällytettävä tämän artiklan 2 kohdassa säädettyyn luetteloon myös toimivaltaiset viranomaiset, jotka mahdollisesti toteuttavat jalostusohjelmaa 38 artiklan mukaisesti.

4. Kun jalostusjärjestön tai -toimijan tunnustaminen on peruutettu 47 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan e alakohdan mukaisesti tai kun jalostusohjelman hyväksynnän voimassaolo keskeytetään tai peruutetaan 47 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan d alakohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on ilman aiheetonta viivytystä ilmoitettava keskeyttämisestä tai peruuttamisesta tämän artiklan 1 kohdassa säädetyssä luettelossa.

Jos 24 kuukauden päästä kyseinen tunnustaminen on peruutettu tai kyseinen hyväksyntä on keskeytetty tai peruutettu, jäsenvaltioiden on poistettava jalostusjärjestö, jalostustoimija tai jalostusohjelma 1 kohdassa säädetystä luettelosta.

5. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan mallilomakkeet, jotka koskevat niiden tietojen esitystapaa, jotka sisällytetään 1 kohdassa säädettyyn tunnustettujen jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden luetteloon. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

2 jakso

Jalostusohjelmien hyväksyminen

8 artikla

Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden toteuttamien jalostusohjelmien hyväksyminen

1. Jalostusjärjestön tai -toimijan on toimitettava jalostusohjelmansa hyväksymistä koskeva hakemus sille toimivaltaiselle viranomaiselle, joka on tunnustanut kyseisen jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut hakemukset on esitettävä kirjallisesti ja toimitettava joko paperilla tai sähköisessä muodossa.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on arvioitava jalostusohjelma ja hyväksyttävä se edellyttäen, että

a) sen tavoitteena on yksi tai useampi seuraavista: i) puhdasrotuisten jalostuseläinten tapauksessa — rodun parantaminen; — rodun säilyttäminen; — uuden rodun luominen; — rodun rekonstruointi; ii) risteytettyjen jalostussikojen tapauksessa — rodun, linjan tai risteytyksen parantaminen; — uuden rodun, linjan tai risteytyksen luominen;

b) siinä kuvataan yksityiskohtaisesti valinta- ja jalostustavoitteet;

c) se täyttää liitteessä I olevassa 2 osassa ja hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten tapauksessa lisäksi liitteessä I olevassa 3 osassa tarkoitetut vaatimukset.

4. Jalostusjärjestöt ja -toimijat voivat ulkoistaa kolmannelle osapuolelle tiettyjä jalostusohjelman hallinnointiin liittyviä teknisiä tehtäviä, yksilötulosten testaus ja jalostusarvon arviointi mukaan lukien edellyttäen, että

a) jalostusjärjestöt ja -toimijat ovat edelleen vastuussa toimivaltaiselle viranomaiselle sen varmistamisesta, että liitteessä I olevassa 2 ja 3 osassa säädettyjä vaatimuksia noudatetaan;

b) kyseisen kolmannen osapuolen ja jalostusohjelmiin osallistuvien jalostajien taloudellisen toiminnan välillä ei ole eturistiriitaa;

c) kyseinen kolmas osapuoli täyttää kaikki tarvittavat vaatimukset kyseisten tehtävien suorittamiseksi;

d) jalostusjärjestöt ja -toimijat ovat määrittäneet tehtävät, jotka ne aikovat ulkoistaa, sekä ilmoittaneet asianomaisten kolmansien osapuolten nimen ja yhteystiedot 2 kohdassa tarkoitetussa hakemuksessaan.

5. Jos 3 kohdan mukaisesti hyväksytyn jalostusohjelman kattaman maantieteellisen alueen tietyssä osassa ei vähintään 24 kuukauteen ole yhdenkään ohjelmaan osallistuvan jalostajan tilaa, jolla jalostaja pitää jalostuseläimiä, 1 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen voi vaatia asianomaista jalostusjärjestöä tai -toimijaa mukauttamaan jalostusohjelmansa maatieteellistä aluetta niin, ettei kyseinen tietty osa kuulu siihen.

9 artikla

Hyväksytyn jalostusohjelman muuttaminen

1. Ennen kuin jalostusjärjestö tai -toimija panee täytäntöön mitään merkittäviä muutoksia, joita se tekee 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksyttyyn jalostusohjelmaansa kyseisessä kohdassa tarkoitettujen vaatimusten vuoksi, sen on ilmoitettava muutoksista toimivaltaiselle viranomaiselle, joka on tunnustanut jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

2. Ilmoitus on esitettävä kirjallisesti ja toimitettava joko paperilla tai sähköisessä muodossa.

3. Jollei toimivaltainen viranomainen toisin ilmoita 90 päivän kuluessa ilmoituksen toimittamisesta, kyseiset muutokset katsotaan tulleen hyväksytyksi.

4. Jalostusjärjestön tai -toimijan on annettava 3 kohdan mukaisesti hyväksytyt jalostusohjelmien muutokset avoimesti ja viipymättä tiedoksi jalostusohjelmiinsa osallistuville jalostajille.

10 artikla

Poikkeukset jalostusohjelmien hyväksymistä koskevasta 8 artiklan 3 kohdasta

1. Poiketen siitä, mitä 8 artiklan 3 kohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen, joka on tunnustanut jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti, voi kieltäytyä hyväksymästä kyseisen jalostusjärjestön jalostusohjelman, joka täyttää liitteessä I olevassa 2 osassa ja hevoseläimiin kuuluvien puhdasrotuisten jalostuseläinten tapauksessa lisäksi liitteessä I olevassa 3 osassa tarkoitetut vaatimukset, sillä perusteella, että kyseinen jalostusohjelma vaarantaisi toisen jalostusjärjestön samalla rodulla toteuttaman jalostusohjelman, joka on jo hyväksytty kyseisessä jäsenvaltiossa vähintään jonkin seuraavista osalta:

a) rodun ominaispiirteiden keskeiset ominaisuudet tai jalostusohjelman päätavoitteet; tai

b) rodun säilyminen tai rodun sisäisen geneettisen vaihtelun säilyttäminen; tai

c) jos jalostusohjelman tavoitteena on kyseisen rodun säilyttäminen, jalostusohjelman tehokas toteuttaminen, i) kun on kyse uhanalaisesta rodusta; tai ii) kun on kyse alkuperäisrodusta, jota ei tavata yleisesti yhdellä tai useammalla unionin alueella.

2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovellettaessa toimivaltaisen viranomaisen on otettava asianmukaisesti huomioon seuraavat kriteerit:

a) kyseistä rotua varten kyseisessä jäsenvaltiossa jo hyväksyttyjen jalostusohjelmien lukumäärä;

b) kyseisiin jalostusohjelmiin kuuluvien jalostuseläinpopulaatioiden koko;

c) mahdollinen geneettinen panos jalostusohjelmista, joita muut jalostusjärjestöt toteuttavat samalla rodulla muissa jäsenvaltioissa tai joita jalostuselimet toteuttavat kolmansissa maissa.

11 artikla

Jalostusohjelman hyväksymisen epääminen

Jos toimivaltainen viranomainen, joka on tunnustanut jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ei hyväksy tällaisen jalostusjärjestön tai -toimijan 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimittamaa jalostusohjelmaa tai 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitettuja jalostusohjelman muutoksia, sen on toimitettava tälle jalostusjärjestön tai -toimijalle perusteltu selvitys kieltäytymisestä.

12 artikla

Sellaisten jalostusohjelmien ilmoittaminen ja hyväksyminen, jotka toteutetaan muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa jalostusjärjestö tai -toimija on tunnustettu

1. Jos jalostusjärjestö tai -toimija aikoo toteuttaa 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksytyn jalostusohjelman myös jalostuseläimillä, joita pidetään muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa kyseinen jalostusjärjestö tai -toimija on tunnustettu 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti, jäljempänä tässä artiklassa ’kyseinen toinen jäsenvaltio’, sen on ilmoitettava jalostusohjelmansa maantieteellisen alueen aiotusta laajentamisesta toimivaltaiselle viranomaiselle, joka on tunnustanut jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

2. Toimivaltainen viranomainen, joka on tunnustanut jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti

a) ilmoittaa asiasta kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle vähintään 90 päivää ennen jalostusohjelman aiottua aloituspäivää kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa sekä toimittaa ilmoituksen saaneelle viranomaiselle tämän pyynnöstä lisäksi käännöksen ilmoituksesta jollakin kyseisen toisen jäsenvaltion virallisella kielellä;

b) toimittaa ilmoituksen saaneelle viranomaiselle tämän pyynnöstä vähintään 60 päivää ennen jalostusohjelman aiottua aloituspäivää kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa jäljennöksen 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksytystä jalostusohjelmasta sekä, jos ilmoituksen saanut viranomainen sitä pyytää, hakemuksen esittäneen jalostusjärjestön tai -toimijan teettämän käännöksen jollakin kyseisen toisen jäsenvaltion virallisella kielellä.

3. Kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi 90 päivän kuluessa siitä, kun se on saanut 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen, kieltäytyä hyväksymästä jalostusohjelman toteuttamista alueellaan, jos

a) kyseisen toisen jäsenvaltion alueella toteutetaan jo hyväksyttyä jalostusohjelmaa saman rodun puhdasrotuisilla jalostuseläimillä; ja

b) uuden jalostusohjelman hyväksyminen vaarantaisi toisen jalostusjärjestön samalla rodulla toteuttaman, kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa jo hyväksytyn jalostusohjelman vähintään yhden seuraavista osalta: i) rodun ominaispiirteiden keskeiset ominaisuudet tai jalostusohjelman päätavoitteet; ii) rodun säilyttäminen tai rodun sisäisen geneettisen vaihtelun säilyttäminen; iii) jos jalostusohjelman tavoitteena on kyseisen rodun säilyminen, jalostusohjelman tehokas toteuttaminen, — kun on kyse uhanalaisesta rodusta; tai — kun on kyse alkuperäisrodusta, jota ei tavata yleisesti yhdellä tai useammalla unionin alueella.

4. Kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle, joka on tunnustanut jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti, tämän artiklan 1 kohdassa säädetyn ilmoituksen tuloksesta, ja jos se kieltäytyy hyväksymästä jalostusohjelman toteuttamista alueellaan, sen on toimitettava perusteltu selvitys kieltäytymisestä.

5. Jos kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ei vastaa 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen 90 päivän kuluessa ilmoituksen vastaanottamisesta, tätä pidetään hyväksyntänä.

6. Toimivaltaisen viranomaisen, joka on tunnustanut jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti, on ilmoitettava jalostusjärjestölle tai -toimijalle tämän artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetyn ilmoituksen tuloksesta ilman aiheetonta viivytystä ja, jos päätös on kielteinen, toimitettava kyseiselle jalostusjärjestölle tai -toimijalle 4 kohdassa tarkoitettu perusteltu selvitys kieltäytymisestä.

7. Jos kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen kieltäytyy antamasta hyväksyntää 3 kohdan mukaisesti, sen on ilmoitettava komissiolle kielteisestä päätöksestään ja toimitettava perustelut kielteiselle päätökselle.

8. Jos kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen kieltäytyy antamasta hyväksyntää tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti ja jalostusjärjestö tai -toimija, joka aikoo toteuttaa kyseisen jalostusohjelman kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa, pyytää, että kielteistä päätöstä tarkastellaan uudelleen, kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ja toimivaltaisen viranomaisen, joka on tunnustanut jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti, on tehtävä yhteistyötä keskenään kyseisen uudelleentarkastelupyynnön käsittelyssä.

9. Toimivaltaisen viranomaisen, joka on tunnustanut jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti, on ilmoitettava kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle jalostusohjelmaan tehdyistä 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksytyistä muutoksista.

10. Jalostusjärjestön tai -toimijan, joka toimii tämän artiklan mukaisesti kyseisen toisen jäsenvaltion alueella, on annettava tälle toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä ajantasaiset tiedot erityisesti kyseisellä alueella toteutettavaan jalostusohjelmaan kuuluvien jalostajien ja jalostuseläinten lukumäärästä. Tällaiset pyynnöt on esitettävä samalla tavalla kuin sellaisille jalostusjärjestölle tai -toimijalle esitettävät pyynnöt, jotka on tunnustettu kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa.

11. Kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi peruuttaa jalostusohjelman tässä artiklassa säädetyn hyväksynnän, jos kyseiseen jalostusohjelmaan ei vähintään 12 kuukauteen osallistu yksikään jalostaja kyseisen toisen jäsenvaltion alueella.

III LUKU

Jalostajien ja jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden oikeudet ja velvollisuudet

13 artikla

8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksyttyihin jalostusohjelmiin osallistuvien jalostajien oikeudet

1. Jalostajilla on oikeus osallistua 8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksyttyyn jalostusohjelmaan edellyttäen, että

a) niiden jalostuseläimiä pidetään tiloilla, jotka sijaitsevat jalostusohjelman kattamalla maantieteellisellä alueella;

b) niiden jalostuseläimet kuuluvat puhdasrotuisten jalostuseläinten osalta rotuun, jota kyseinen jalostusohjelma koskee, ja risteytettyjen jalostussikojen osalta rotuun, linjaan tai risteytykseen, jota kyseinen jalostusohjelma koskee.

2. Jalostajilla, jotka osallistuvat 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksyttyyn jalostusohjelmaan, on oikeus

a) merkityttää puhdasrotuiset jalostuseläimensä 18 ja 20 artiklan mukaisesti jalostusjärjestön kyseistä rotua varten perustaman kantakirjan pääosastoon;

b) merkityttää eläimensä 20 artiklan mukaisesti jalostusjärjestön kyseistä rotua varten perustamaan kantakirjan lisäosastoon;

c) kirjauttaa risteytetyt jalostussikansa 23 artiklan mukaisesti jalostustoimijan kyseistä rotua, linjaa tai risteytystä varten perustamaan jalostusrekisteriin;

d) osallistua 25 artiklan mukaiseen yksilötulosten testaukseen ja jalostusarvon arviointiin;

e) saada jalostustodistus 30 artiklan 1 ja 4 kohdan mukaisesti;

f) saada pyynnöstä jalostuseläimilleen tehdyn yksilötulosten testauksen ja jalostusarvon arvioinnin ajantasaiset tulokset, jos ne ovat saatavilla;

g) käyttää kaikkia muita kyseiseen jalostusohjelmaan liittyviä palveluita, joita jalostusohjelmaa toteuttava jalostusjärjestö tai -toimija tarjoaa ohjelmaan osallistuville jalostajille.

3. Edellä 1 ja 2 kohdassa säädettyjen oikeuksien lisäksi ja siinä tapauksessa, että jalostusjärjestön tai -toimijan säännöt mahdollistavat jäsenyyden, 1 kohdassa tarkoitetuilla jalostajilla on myös oikeus

a) liittyä jalostusjärjestön tai -toimijan jäseneksi;

b) osallistua jalostusohjelman määrittelemiseen ja kehittämiseen liitteessä I olevan 1 osan B kohdan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen menettelysääntöjen mukaisesti.

14 artikla

Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden oikeudet ja velvollisuudet

1. Jalostusjärjestöillä ja -toimijoilla on 8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksyttyjen jalostusohjelmien osalta oikeus määritellä ja toteuttaa itsenäisesti tällaiset jalostusohjelmansa sillä edellytyksellä, että ne noudattavat tätä asetusta ja jalostusohjelmien hyväksymisen ehtoja.

2. Jalostusjärjestöillä tai -toimijoilla on oikeus sulkea jalostusohjelman ulkopuolelle jalostajat, jotka eivät noudata kyseisen jalostusohjelman sääntöjä tai liitteessä I olevan 1 osan B kohdan 1 kohdan b alakohdan iii alakohdassa tarkoitetuissa menettelysäännöissä vahvistettuja velvollisuuksia.

3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun oikeuden lisäksi jalostusjärjestöillä ja -toimijoilla, jotka mahdollistavat jäsenyyden, on oikeus olla myöntämättä jäsenyyttä jalostajille, jotka eivät noudata liitteessä I olevan 1 osan B kohdan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuissa menettelysäännöissä vahvistettuja velvollisuuksia.

4. Rajoittamatta tuomioistuinten tehtävää jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden vastuulla on sopia riita-asiat, joita saattaa syntyä jalostajien välillä sekä jalostajien ja jalostusjärjestön tai -toimijan välillä, kun toteutetaan 8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksyttyä jalostusohjelmaa, liitteessä I olevan 1 osan B kohdan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen menettelysääntöjen mukaisesti.

IV LUKU

Jalostuseläinten merkitseminen kantakirjaan ja jalostusrekisteriin ja hyväksyminen jalostukseen

1 jakso

Puhdasrotuisten jalostuseläinten merkitseminen kantakirjaan ja hyväksyminen jalostukseen

15 artikla

Kantakirjan rakenne

Kantakirja muodostuu pääosastosta ja, jos 8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksytyssä jalostusohjelmassa niin määrätään, yhdestä tai useammasta lisäosastosta.

16 artikla

Kantakirjan pääosasto

1. Jos jalostusjärjestö vahvistaa eri kriteereitä tai menettelyjä puhdasrotuisten jalostuseläinten merkitsemiseksi eri luokkiin, se voi jakaa kantakirjan pääosaston luokkiin

a) kyseisten eläinten arvon mukaan ja jakaa luokat edelleen alaluokkiin eläinten iän tai sukupuolen mukaan; tai

b) kyseisten eläinten iän tai sukupuolen mukaan edellyttäen, että kyseiset luokat jaetaan edelleen myös eläinten arvon mukaan.

Kriteereissä ja menettelyissä voidaan edellyttää, että puhdasrotuiselle jalostuseläimelle tehdään 25 artiklassa säädetty yksilötulosten testaus tai jalostusarvon arviointi tai jokin muu arviointi, joka kuvataan 8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksytyssä jalostusohjelmassa, ennen eläimen merkitsemistä pääosaston tiettyyn luokkaan.

2. Jos jalostusohjelmassa asetetaan kantakirjan pääosastoon merkitsemiselle liitteessä II olevan 1 osan I luvussa vahvistettujen vaatimusten lisäksi muita ehtoja, kyseistä jalostusohjelmaa toteuttavan jalostusjärjestön on perustettava kyseiseen pääosastoon ainakin yksi luokka, johon merkitään jalostajan hakemuksesta puhdasrotuiset jalostuseläimet, jotka täyttävät ainoastaan liitteessä II olevan 1 osan I luvussa ja 21 artiklassa vahvistetut vaatimukset.

17 artikla

Kantakirjan lisäosastot

Jalostusjärjestö voi perustaa kantakirjaan yhden tai useamman lisäosaston saman lajin eläimille, joita ei voida merkitä pääosastoon, sillä edellytyksellä, että jalostusohjelmassa esitetyt säännöt mahdollistavat näiden eläinten jälkeläisten merkitsemisen pääosastoon niiden sääntöjen mukaisesti, jotka vahvistetaan:

a) liitteessä II olevan 1 osan III luvun 1 kohdan a alakohdassa naaraspuolisten nauta-, sika-, lammas- ja vuohieläinten osalta;

b) liitteessä II olevan 1 osan III luvun 2 kohdassa uhanalaisiin rotuihin kuuluvien nauta-, sika-, lammas- ja vuohieläinten sekä karaistuneiden lammasrotujen osalta; tai

c) liitteessä II olevan 1 osan III luvun 1 kohdan b alakohdassa uros- ja naaraspuolisten hevoseläinten osalta.

18 artikla

Puhdasrotuisten jalostuseläinten merkitseminen kantakirjan pääosastoon

1. Jalostusjärjestöjen on jalostajien pyynnöstä merkittävä tai rekisteröitävä merkittäväksi kantakirjansa pääosastoon kaikki niiden jalostusohjelman kohteena olevaan rotuun kuuluvat puhdasrotuiset jalostuseläimet, joiden on sitä varten täyttävä liitteessä II olevan 1 osan I luvussa esitetyt vaatimukset ja, soveltuvissa tapauksissa, joiden on oltava jalostuseläinten jälkeläisiä tai jalostuseläinten sukusoluista tai alkioista tuotettuja jälkeläisiä 21 artiklassa säädettyjen sääntöjen mukaisesti.

2. Jalostusjärjestöt eivät saa kieltäytyä merkitsemästä puhdasrotuista jalostuseläintä kantakirjansa pääosastoon sillä perusteella, että eläin on jo merkitty saman rodun tai hevoseläimiin kuuluvilla puhdasrotuisilla jalostuseläimillä toteutetun risteytysohjelman tapauksessa eri rodun sellaisen kantakirjan pääosastoon, jonka on perustanut 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti tunnustettu toinen jalostusjärjestö tai kolmannessa maassa toimiva jalostuselin, joka on sisällytetty 34 artiklassa säädettyyn luetteloon.

3. Jos kantakirjan pääosasto on jaettu luokkiin, jalostusjärjestön on merkittävä pääosastoon merkitsemisen kriteerit täyttävät puhdasrotuiset jalostuseläimet siihen luokkaan, joka vastaa näiden puhdasrotuisten jalostuseläinten arvoa.

19 artikla

Uutta rotua luotaessa tai rotua rekonstruoitaessa sovellettavat poikkeukset vaatimuksesta merkitä eläimet kantakirjan pääosastoon

1. Poiketen siitä, mitä 18 artiklan 1 kohdassa säädetään, kun jalostusjärjestö toteuttaa 8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksyttyä jalostusohjelmaa rodulla, jolle ei ole kantakirjaa missään jäsenvaltiossa tai 34 artiklassa säädettyyn luetteloon sisällytetyssä kolmannessa maassa, se voi merkitä kyseisen vasta perustetun kantakirjan pääosastoon puhdasrotuiset jalostuseläimet tai eri rotua olevien puhdasrotuisten jalostuseläinten jälkeläiset tai minkä tahansa muun eläimen, jonka se arvioi omaavan kyseisen uuden rodun ominaispiirteet ja, soveltuvissa tapauksissa, joka täyttää jalostusohjelmassa vahvistetut yksilötuloksia koskevat vähimmäisvaatimukset.

Kyseistä poikkeusta soveltavien jalostusjärjestöjen on:

a) määritettävä jalostusohjelmassaan uuden kantakirjan perustamiskausi, joka on kyseisen lajin tai rodun sukupolvenvälin kannalta asianmukainen;

b) viitattava mahdolliseen olemassa olevaan kantakirjaan, johon puhdasrotuiset jalostuseläimet tai niiden vanhemmat on merkitty ensimmäistä kertaa syntymän jälkeen, sekä alkuperäiseen rekisteröintinumeroon kyseisessä kantakirjassa;

c) tunnistettava polveutumisten rekisteröintijärjestelmässään eläimet, joita ne pitävät rodun kantaeläiminä.

2. Kun jalostusjärjestö aikoo rekonstruoida sukupuuttoon kuolleen tai sukupuuton partaalla olevan rodun, jäsenvaltio tai jäsenvaltion päätöksestä toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan siihen, että jalostusjärjestö merkitsee kantakirjan pääosastoon rekonstruoitavaa rotua olevien puhdasrotuisten jalostuseläinten jälkeläiset, muuta rotua olevat puhdasrotuiset jalostuseläimet tai muuta rotua olevien puhdasrotuisten jalostuseläinten jälkeläiset, joita käytetään rodun rekonstruointiin, tai minkä tahansa muun eläimen, jonka se arvioi omaavan kyseisen rekonstruoitavan rodun ominaispiirteet ja, soveltuvissa tapauksissa, joka täyttää jalostusohjelmassa vahvistetut yksilötuloksia koskevat vähimmäisvaatimukset, edellyttäen, että

a) jalostusohjelmassa määritetään kyseisen kantakirjan perustamis- tai uudelleenperustamiskausi, joka on kyseisen rodun kannalta asianmukainen;

b) tarvittaessa viitataan mahdolliseen kantakirjaan, johon kyseiset puhdasrotuiset jalostuseläimet tai niiden esivanhemmat on merkitty, sekä alkuperäiseen rekisteröintinumeroon kyseisessä kantakirjassa;

c) eläimet, joita kyseinen jalostusjärjestö pitää rodun rekonstruoinnissa kantaeläiminä, tunnistetaan polveutumisten rekisteröintijärjestelmässä.

3. Jalostusjärjestön, joka aikoo vedota tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun poikkeukseen tai tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun poikkeukseen, on laadittava 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa jalostusohjelmassaan yksityiskohtainen suunnitelma rodun luomista tai rekonstruointia varten.

4. Tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun perustamiskauden lopussa toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava 43 artiklassa säädetty virallinen valvonta.

5. Uutta rotua luotaessa tai rotua rekonstruoitaessa tämän artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on asetettava tätä koskeva tieto julkisesti saataville 7 artiklassa säädetyssä luettelossa.

20 artikla

Eläinten merkitseminen lisäosastoon ja niiden jälkeläisten hyväksyminen pääosastoon

1. Perustaessaan lisäosastoja 17 artiklan mukaisesti jalostusjärjestön on jalostajien hakemuksesta merkittävä 17 artiklassa säädettyyn asianmukaiseen lisäosastoon jalostusohjelmaansa kuuluvien lajien eläimet, joita ei voida merkitä pääosastoon, sillä edellytyksellä, että nämä eläimet täyttävät liitteessä II olevan 1 osan II luvussa asetetut ehdot.

2. Jalostusjärjestöjen on jalostajien hakemuksesta merkittävä tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen eläinten jälkeläiset 16 artiklassa säädettyyn pääosastoon ja pidettävä kyseisiä jälkeläisiä puhdasrotuisina jalostuseläiminä edellyttäen, että kyseiset jälkeläiset täyttävät liitteessä II olevan 1 osan III luvussa asetetut ehdot.

21 artikla

Puhdasrotuisten jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden hyväksyminen jalostukseen

1. Jalostusjärjestön, joka toteuttaa 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksyttyä jalostusohjelmaa, on hyväksyttävä

a) astutukseen mikä tahansa kyseiseen rotuun kuuluva puhdasrotuinen jalostuseläin;

b) keinosiemennykseen sellaisilta nautaeläimiin kuuluvilta puhdasrotuisilta jalostuseläimiltä kerätty siemenneste, joille on tehty 25 artiklan mukainen jalostusarvon arviointi;

c) keinosiemennykseen sellaisilta sika-, lammas- tai vuohieläimiin kuuluvilta puhdasrotuisilta jalostuseläimiltä kerätty siemenneste, joille on tehty 25 artiklan mukainen yksilötulosten testaus tai jalostusarvon arviointi;

d) keinosiemennykseen sellaisilta hevoseläimiin kuuluvilta puhdasrotuisilta jalostuseläimiltä kerätty siemenneste, joille on tehty 25 artiklan mukainen yksilötulosten testaus tai jalostusarvon arviointi, jos sitä edellytetään 8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksytyssä jalostusohjelmassa;

e) alkionsiirtoon munasolut, jotka on kerätty ja käytetään alkioiden in vitro -tuotantoon, ja alkiot, jotka on saatu tämän kohdan b tai c alakohdassa tarkoitettua siemennestettä käyttämällä in vivo -menetelmällä, edellyttäen, että kyseiset munasolut ja alkiot on kerätty nauta-, sika-, lammas- tai vuohieläimiin kuuluvilta puhdasrotuisilta jalostuseläimiltä, joille on tehty 25 artiklan mukainen yksilötulosten testaus tai jalostusarvon arviointi;

f) alkionsiirtoon munasolut, jotka on kerätty ja käytetään alkioiden in vitro -tuotantoon, ja alkiot, jotka on saatu tämän kohdan d alakohdassa tarkoitettua siemennestettä käyttämällä in vivo -menetelmällä, edellyttäen, että kyseiset munasolut ja alkiot on kerätty hevoseläimiin kuuluvilta puhdasrotuisilta jalostuseläimiltä, joille on tehty 25 artiklan mukainen yksilötulosten testaus tai jalostusarvon arviointi, jos sitä edellytetään 8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksytyssä jalostusohjelmassa;

g) nauta-, sika-, lammas- ja vuohieläimiin kuuluvien urospuolisten puhdasrotuisten jalostuseläinten testaukseen sellaisilta puhdasrotuisilta jalostuseläimiltä kerätty siemenneste, joille ei ole tehty yksilötulosten testausta tai jalostusarvon arviointia, edellyttäen, että kyseistä siemennestettä käytetään yksinomaan kyseisten urospuolisten puhdasrotuisten jalostuseläinten testaukseen ja vain jalostusjärjestön kyseisten testien 25 artiklan mukaiseen suorittamiseen tarvitsemia määriä.

2. Kun on kyse hevoseläimiin kuuluvista puhdasrotuisista jalostuseläimistä, jalostusjärjestö voi tämän artiklan 1 kohdasta poiketen kieltää yhden tai useamman mainitussa kohdassa tarkoitetun lisääntymismenetelmän käytön tai rajoittaa sitä taikka kieltää puhdasrotuisten jalostuseläinten käytön, niiden sukusolujen ja alkioiden käyttö mukaan lukien, yhteen tai useampaan kyseisistä lisääntymismenetelmistä tai rajoittaa sitä edellyttäen, että kyseisestä kiellosta tai rajoituksesta määrätään sen 8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksytyssä jalostusohjelmassa.

Tällainen mahdollinen kielto tai rajoitus, josta määrätään sen jalostusjärjestön jalostusohjelmassa, joka on perustanut rodun alkuperää koskevan kantakirjan liitteessä I olevan 3 osan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti, sitoo sellaisten jalostusjärjestöjen jalostusohjelmia, jotka perustavat sivukantakirjoja samaa rotua varten liitteessä I olevan 3 osan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti.

3. Kun on kyse uhanalaisesta rodusta, jalostusjärjestö voi kieltää kyseiseen rotuun kuuluvan puhdasrotuisen jalostuseläimen käytön, sen sukusolujen ja alkioiden käyttö mukaan lukien, tai rajoittaa sitä, jos kyseinen käyttö vaarantaisi rodun säilymisen tai sen geneettisen vaihtelun.

4. Toisen jalostusjärjestön, joka toteuttaa hyväksyttyä jalostusohjelmaa samalla rodulla samassa tai toisessa jäsenvaltiossa, on hyväksyttävä 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettu siemenneste, joka on kerätty 8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksyttyä jalostusohjelmaa toteuttavan jalostusjärjestön perustaman kantakirjan pääosastoon merkityiltä urospuolisilta puhdasrotuisilta jalostuseläimiltä, samoin edellytyksin ja samoin yksilötulosten testaukseen ja tarvittaessa jalostusarvon arviointiin liittyvin määrällisin rajoituksin, joita sovelletaan sen omiin urospuolisiin puhdasrotuisiin jalostuseläimiin.

5. Edellä olevia 1 ja 4 kohtaa sovellettaessa kyseisissä kohdissa tarkoitetut puhdasrotuisten jalostuseläinten sukusolut ja alkiot on kerättävä, tuotettava, käsiteltävä ja varastoitava spermankeräysasemalla, spermavarastossa taikka alkionkeräys- tai alkiontuotantoryhmässä, joka on hyväksytty näillä hyödykkeillä käytävää unionin sisäistä kauppaa varten unionin eläinterveyssäännöstön mukaisesti.

6. Poiketen siitä, mitä 5 kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi antaa luvan puhdasrotuisten jalostuseläinten sukusolujen ja alkioiden keräämiseen, tuotantoon, käsittelyyn ja varastointiin kyseisen jäsenvaltion alueella tapahtuvaa käyttöä varten kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti hyväksytyllä spermankeräysasemalla, spermavarastossa, alkioiden varastointikeskuksessa, alkionkeräys- tai alkiontuotantoryhmässä taikka erityispätevöityneen henkilöstön toimesta.

7. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan b, c ja e alakohdassa säädetään, jos 8 artiklan 3 kohdan ja tapauksen mukaan 12 artiklan mukaisesti hyväksytyn jalostusohjelman tavoitteena on rodun säilyminen tai rodun sisäisen geneettisen vaihtelun säilyttäminen, yksilötulosten testausta tai jalostusarvon arviointia on suoritettava vain, kun kyseisessä jalostusohjelmassa sitä edellytetään.

22 artikla

Tunnistamisen varmistusmenetelmät

1. Jalostusjärjestöjen on edellytettävä, että kun nauta-, lammas-, vuohi- ja hevoseläimiä käytetään siemennesteen keräämiseen keinosiemennystä varten, nämä puhdasrotuiset jalostuseläimet tunnistetaan niiden veriryhmän analyysin perusteella tai muulla asianmukaisella menetelmällä, joka antaa vähintään vastaavat takeet polveutumisesta, kuten DNA-analyysi.

2. Kun nauta-, sika-, lammas-, vuohi- ja hevoseläimiin kuuluvia jalostuseläimiä käytetään munasolujen ja alkioiden keräämiseen ja kun sikaeläimiin kuuluvia jalostuseläimiä käytetään siemennesteen keräämiseen keinosiemennystä varten, jalostus