LIITELUETTELO

(8) Jos tyypin tunnisteessa on merkkejä, joilla ei ole merkitystä tässä ilmoituslomakkeessa tarkoitetun ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön kuvauksen kannalta, ne on esitettävä asiakirjoissa tunnuksella ”?” (esim. ABC??123??).

(3) Jos tyypin tunnisteessa on merkkejä, joilla ei ole merkitystä tässä ilmoituslomakkeessa tarkoitetun ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön kuvauksen kannalta, ne on esitettävä asiakirjoissa tunnuksella ”?” (esim. ABC??123??).

asetuksen (EY) N:o 79/2009, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön asetuksella (EU) N:o 406/2010 mukaisesti

Putken ekstrudointi, kylmämuovaus, putken vetäminen, pään muovaus, hitsaus, kuumakäsittely ja puhdistusprosessit kaikkien niiden säiliöiden metallinvalmistuksen osalta, jotka on suunniteltu nestemäisen vedyn käyttöä varten, ja tyypin 1, 2 ja 3 säiliöiden osalta, jotka on suunniteltu paineistetun (kaasumaisen) vedyn käyttöä varten,

Jos järjestelmissä tai osissa on sähköohjattuja toimintoja, tiedot niiden suoritusarvoista on toimitettava.

Seuraavat tiedot sisältävä lomake on toimitettava kolmena kappaleena ja niihin on sisällytettävä sisällysluettelo. Mahdolliset piirustukset on toimitettava sopivassa mittakaavassa ja riittävän yksityiskohtaisina A4-koossa tai tähän kokoon taitettuina. Mahdollisten valokuvien on oltava riittävän yksityiskohtaisia.

(6) Jos tyypin tunnisteessa on merkkejä, joilla ei ole merkitystä tässä ilmoituslomakkeessa tarkoitetun ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön kuvauksen kannalta, ne on esitettävä asiakirjoissa tunnuksella ”?” (esim. ABC??123??).

Selitys: Edellä olevan osan tyyppihyväksynnän on myöntänyt Belgia numerolla 0004. Ensimmäiset kaksi lukua (00) ilmoittavat, että kyseinen osa on hyväksytty tämän asetuksen mukaisesti.

2. Osan tyyppihyväksyntämerkki on kiinnitettävä komponenttiin tai järjestelmään pysyvästi ja niin, että se on selvästi luettavissa.

1.2 Suorakulmion läheisyydessä olevasta ”perushyväksyntänumerosta”, joka sisältyy tyyppihyväksyntänumeron osaan 4 ja jota edeltävät kaksi numeroa ilmaisevat tälle asetukselle tai asetuksen (EY) N:o 79/2009 tai tämän asetuksen viimeisimmälle merkittävälle tekniselle muutokselle annetun sarjanumeron. Tämän asetuksen osalta järjestysnumero on 00.

asetuksen (EY) N:o 79/2009, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön asetuksella (EU) N:o 406/2010 mukaisesti

Jos järjestelmissä tai komponenteissa on sähköohjattuja toimintoja, tiedot niiden suoritusarvoista on toimitettava.

Seuraavat tiedot sisältävä lomake on toimitettava kolmena kappaleena ja siihen on sisällytettävä sisällysluettelo. Mahdolliset piirustukset on toimitettava sopivassa mittakaavassa ja riittävän yksityiskohtaisina A4-koossa tai tähän kokoon taitettuina. Mahdollisten valokuvien on oltava riittävän yksityiskohtaisia.

4.12.2 Istukan vuototestin aikana näyteventtiilin on oltava suljettuna, sen poistoaukon avoimena ja sen tuloaukon kytkettynä kaasun paineen lähteeseen. Paineensyöttöputkistoon on asennettava positiivinen sulkuventtiili ja painemittari, jonka painealue on vähintään 1,5- ja enintään kaksinkertainen testipaineeseen nähden, ja mittarin tarkkuuden on oltava 1 prosentti painealueesta. Painemittari on asennettava positiivisen sulkuventtiilin ja testattavan näytteen väliin. Kun käytetään suurinta sallittua käyttöpainetta (MAWP) vastaavaa testipainetta, on havainnoitava vuotoja upottamalla avoin poistoaukko veteen tai virtausmittarilla, joka on asennettu testattavan venttiilin tuloaukon puolelle. Virtausmittarin on pystyttävä ilmaisemaan käytetyn testinesteen osalta suurimmat sallitut vuotovirtaukset +/–1 prosentin tarkkuudella.

4.10.1 Kaikkien taipuisien polttoainejohtojen on oltava 4.3 kohdassa tarkoitettujen soveltuvien vuototestivaatimusten mukaisia sen jälkeen, kun niille on tehty 6 000 paineenvaihtelujaksoa.

Vetyä sisältävän ei-metalliosan on täytettävä 4.3 ja 4.12 kohdassa mainittujen vuototestien vaatimukset sen jälkeen, kun sitä on 96 tunnin ajan pidetty suurimmassa sallitussa käyttöpaineessa (MAWP) ja lämpötilassa, joka vaihtelee jaksoittain vähimmäiskäyttölämpötilasta enimmäiskäyttölämpötilaan; lämpötilajakson pituus on 120 minuuttia.

4.8.1 Testi on suoritettava standardin ISO 1431-1 mukaisesti. Testikappale, joka on venytettävä 20 prosentin venymään, on altistettava 120 tunnin ajaksi ilmalle, jonka lämpötila on 40 °C ja otsonipitoisuus on 50 osaa / sata miljoonaa.

4.6.2 Vetyä sisältävän kupari- tai messinkiosan on täytettävä 4.3 ja 4.12 kohdassa mainittujen vuototestien vaatimukset sen jälkeen, kun osaa on pidetty 24 tunnin ajan ammoniakissa standardin ISO 6957 mukaisesti kaikki liitännät suljettuina.

4.6.1 Metallisten vetykomponenttien on täytettävä 4.3 ja 4.12 kohdassa mainittujen vuototestien vaatimuksen, kun niille on tehty 144 tunnin mittainen, ISO 9227 -standardin mukainen ja suljetuin liitännöin suoritettu suolasumutesti.

4.4.6 Komponenttia on käytettävä 2 prosenttia kaikista testijaksoista määritetyssä materiaalin vähimmäislämpötilassa (1 osan 1.3 kohdan mukaisesti) mutta ei nestemäisen typen lämpötilaa alemassa lämpötilassa, kun tähän lämpötilaan riittävä vakautusaika on kulunut termisen vakauden varmistamiseksi, ja osan suurimmalla sallitulla käyttöpaineella. Komponentin on oltava 4.3 ja 4.12 kohdan vaatimusten mukainen soveltuvassa materiaalin vähimmäislämpötilassa (1 osan 1.3 kohdan mukaisesti), kun matalan lämpötilan testijaksot on suoritettu loppuun.

4.4.5 Komponenttia on käytettävä 2 prosenttia kaikista testijaksoista määritetyssä materiaalin enimmäislämpötilassa (1 osan 1.3 kohdan mukaisesti), kun tähän lämpötilaan riittävä vakautusaika on kulunut termisen vakauden varmistamiseksi, ja suurimmalla sallitulla käyttöpaineella. Komponentin on oltava 4.3 ja 4.12 kohdan vaatimusten mukainen soveltuvassa materiaalin enimmäislämpötilassa (1 osan 1.3 kohdan mukaisesti), kun korkean lämpötilan testijaksot on suoritettu loppuun.

4.4.4 Komponenttia on käytettävä 96 prosenttia määrätystä testijaksojen lukumäärästä ympäristön lämpötilassa ja komponentin suurimmassa sallitussa käyttöpaineessa. Sulkemisjakson aikana testilaitteen myötävirtaan kulkevan paineen on annettava laskea 50 prosenttiin komponentin suurimmasta sallitusta käyttöpaineesta.

4.4.3 Komponentti on kiinnitettävä turvallisesti kuivan ilman tai typen paineistettuun lähteeseen ja sille on tehtävä 3 osan 3.1–3.7 kohdassa kyseistä osaa varten täsmennetty määrä testijaksoja. Yksi testijakso koostuu osan avaamisesta kerran ja sulkemisesta kerran vähintään 10 ± 2 sekunnin kuluessa.

4.4.2 Ulkoisen vuodon ja istukan vuodon soveltuvat testit, sellaisina kuin ne on kuvattu 4.3 ja 4.12 kohdassa, on toteutettava välittömästi käyttökestävyystestin jälkeen.

4.4.1 Vetykomponentin on täytettävä siihen sovellettavat 4.3 ja 4.12 kohdan vuototestivaatimukset sen jälkeen, kun se on käynyt läpi 3 osan 3.1–3.7 kohdassa kyseistä osaa varten mainitun määrän käyttöjaksoja.

4.3.4 Koko testin ajan näytettä on testattava vuodon osalta pinta-aktiivisella aineella ilman kuplien muodostumista tai mitatun vuodon määrän on oltava vähemmän kuin 10 cm3 tunnissa.

4.3.3 Testin aikana testattava materiaali on liitettävä kaasun paineen lähteeseen. Paineensyöttöputkistoon on asennettava positiivinen sulkuventtiili ja painemittari, jonka painealue on vähintään 1,5- ja enintään 2-kertainen testipaineeseen nähden, ja mittarin tarkkuuden on oltava 1 prosentti painealueesta. Painemittari on asennettava positiivisen sulkuventtiilin ja testattavan näytteen väliin.

4.2.2 Paineensyöttöjärjestelmä on varustettava positiivisella sulkuventtiilillä ja painemittarilla, joiden painealue on vähintään 1,5- ja enintään 2-kertainen testipaineeseen nähden, ja mittarin tarkkuuden on oltava 1 prosentti painealueesta.

4.2.1 Vetyä sisältävän osan on kestettävä ilman näkyviä merkkejä vuodosta tai muodonmuutoksesta testipainetta, joka on 1,5-kertainen sen suurimpaan sallittuun käyttöpaineeseen (MAWP) nähden, kun korkeapaineosan poistoaukko on suljettu. Tämän jälkeen painetta nostetaan 1,5-kertaisesta 3-kertaiseksi suurimpaan sallittuun käyttöpaineeseen (MAWP) nähden. Osassa ei saa ilmetä näkyviä merkkejä murtumista tai säröjä.

3.8.2 Kun kyseessä on tehonsyötön läpivientieristin, jolla luodaan eristetty ja tiivis sähköliitäntä, kyseisen sähköliitännän on oltava hermeettisesti suljettua tyyppiä.

3.1.3.2 Kun höyrystymishävikkijärjestelmä on ensisijaisen varolaitteen rinnalla, varoventtiilin on oltava luokan B varolaite ja muussa tapauksessa sen on oltava standardin EN 13648 mukainen luokan A varolaite.

3.1.2.4 Paineenrajoitusventtiilien on purkautumisen jälkeen sulkeuduttava paineessa, joka on suurempi kuin 90 prosenttia paineenrajoitusventtiilin asetuspaineesta. Niiden on tämän jälkeen pysyttävä suljettuna kaikki pienemmissä paineissa.

3.1.2.1 Aina kun on riskinä, että kryogeeninen neste tai höyry ei pääse virtaamaan kahden johdossa olevan varusteen välillä, on asennettava paineenrajoituslaite tai toteutettava toimenpide, jolla varmistetaan vastaava turvallisuustaso.

3.1.1.6 Paineenrajoitusventtiilien on purkautumisen jälkeen sulkeuduttava paineessa, joka on suurempi kuin 90 prosenttia paineenrajoitusventtiilin asetuspaineesta. Niiden on tämän jälkeen pysyttävä suljettuna kaikki pienemmissä paineissa.

3.1.1.5 Paineenrajoituslaitteiden luokitus on merkittävä selkeästi. Laitteiden luvaton käsittely on estettävä lyijysinetillä tai vastaavalla järjestelmällä.

3.1.1.2 Toissijainen paineenrajoituslaite on asennettava sisäsäiliötä varten, jotta varmistetaan, että säiliön paine ei voi missään olosuhteissa ylittää sisäsäiliön sallittua virhealuetta. Kun kyseessä ovat teräksiset sisäsäiliöt, toissijaisen paineenrajoituslaitteen on rajoitettava tankin sisäinen paine 136 prosenttiin sisäsäiliön suurimmasta sallitusta käyttöpaineesta (MAWP), jos toissijaisena paineenrajoituslaitteena käytetään varoventtiiliä. Kun kyseessä ovat teräksiset sisäsäiliöt, toissijaisen paineenrajoituslaitteen on rajoitettava tankin sisäinen paine 150 prosenttiin sisäsäiliön suurimmasta sallitusta käyttöpaineesta (MAWP), jos toissijaisena paineenrajoituslaitteena käytetään tyhjiöalueen ulkopuolista murtolevyä. Kun kyseessä ovat teräksiset sisäsäiliöt, toissijaisen paineenrajoituslaitteen on rajoitettava tankin sisäinen paine 150 prosenttiin sisäsäiliön suurimmasta sallitusta käyttöpaineesta (MAWP), johon on lisätty 0,1 MPa (MAWP +0,1 MPa), jos toissijaisena paineenrajoituslaitteena käytetään tyhjiöalueen sisäpuolista murtolevyä. Muiden materiaalien osalta on osoitettava vastaava turvallisuustaso. Toissijainen paineenrajoituslaite ei saa aktivoitua paineessa, joka on pienempi kuin 110 prosenttia ensisijaisen paineenrajoituslaitteen asetuspaineesta.

3.1.1.1 Sisäsäiliön ensisijaisen paineenrajoituslaitteen on rajoitettava paine säiliön sisällä enintään 110 prosenttiin suurimmasta sallitusta käyttöpaineesta (MAWP), myös tyhjiön äkillisen katoamisen yhteydessä. Tämän laitteen on oltava varoventtiili tai vastaava ja sen on tavanomaisissa olosuhteissa oltava suoraan yhteydessä kaasumaiseen osaan.

2.4 Komponentit on eristettävä siten, että estetään ilman nesteytyminen ulkopintakosketuksessa, ellei nesteytyneen ilman keruuseen ja höyrystymiseen ole varattu järjestelmää. Läheisten komponenttien materiaalien on tällöin oltava yhteensopivia hapella rikastetun ilman kanssa standardin EN 1797 mukaisesti.

2.3 Paineensäätimen(-säädinten) jälkeen tulevat komponentit on suojattava ylipaineelta ja ne on suunniteltava vähintään ensimmäisen niitä edeltävän paineensäätimen ulosvirtauspaineeseen (suurin sallittu käyttöpaine – MAWP) nähden 1,5-kertaisen paineen varalta.

2.2 Ennen ensimmäistä paineensäädintä ja lukuun ottamatta vetysäiliötä vetyjärjestelmän suurimman sallitun käyttöpaineen (MAWP) on oltava sama kuin se enimmäispaine, jolle komponentti altistuu, mutta vähintään 1,5-kertainen sisäsäiliön ensisijaisen paineenrajoituslaitteen asetuspaineeseen nähden ja turvallisuuskertoimella, joka on vähintään sama kuin sisäsäiliön.

6.3.9.2.5 Säiliö on kymmenen kertaa täytettävä kokonaan nestemäisellä vedyllä, joka on tasapainossa höyrynsä kanssa. Jokaisen täyttökerran jälkeen on tyhjennettävä vähintään neljännes säiliön nestemäisestä vedystä.

6.3.9.2.4 Vedyn massa tai massavirta on mitattava säiliön tulo- ja poistoaukossa tarkkuudella, joka on parempi kuin 1 prosentti testattavan säiliön enimmäistäyttömassasta.

6.3.9.2.3 Säiliön on oltava valmiiksi jäähdytetty, ja sisäsäiliön on oltava samassa lämpötilassa kuin nestemäinen vety. Säiliössä on testiä edeltävien 24 tunnin ajan oltava nestemäistä vetyä vähintään puolet sisäsäiliön vesitilavuuden määrästä.

6.3.9.2.2 Sen on oltava täysin valmis ja siihen on asennettava kaikki varusteet, erityisesti nestemäärän mittari.

6.3.8.2.3.4 Kun varolaite avautuu, testiä jatketaan, kunnes poistuminen varolaitteen kautta on päättynyt. Säiliö ei saa testin aikana murtua eikä paine saa sisäsäiliön sisällä ylittää sisäsäiliön sallittua virhealuetta. Kun kyseessä ovat teräksiset sisäsäiliöt, säiliön sisäinen paine ei saa ylittää 136:ta prosenttia sisäsäiliön suurimmasta sallitusta käyttöpaineesta (MAWP). Muihin materiaaleihin on sovellettava vastaavaa turvallisuustasoa.

6.3.8.2.3.2 0,1 m:n etäisyydelle säiliön alapuolelle sytytetään liekki. Palavan alueen leveyden ja pituuden oltava 0,1 m suurempi kuin säiliön mitat tässä tasossa. Liekin lämpötilan on oltava vähintään 590 °C. Liekkiä on poltettava koko testin ajan.

6.3.8.2.3.1 Säiliö on täytettävä nestemäisellä vedyllä siten, että massanmittausjärjestelmällä mitattu nestemäisen vedyn määrä on puolet sisäsäiliön sisällön sallitusta enimmäismäärästä.

Säiliön on oltava valmiiksi jäähdytetty, ja sisäsäiliön on oltava samassa lämpötilassa kuin nestemäinen vety. Säiliössä on testiä edeltävien 24 tunnin ajan oltava nestemäistä vetyä vähintään puolet sisäsäiliön vesitilavuuden määrästä.

6.3.8.2.2 Sen on oltava täysin valmis ja se on asennettava kaikkine varusteineen.

Kun kyseessä ovat teräksiset sisäsäiliöt, toissijaisen paineenrajoituslaitteen on rajoitettava säiliön sisäinen paine 150 prosenttiin sisäsäiliön suurimmasta sallitusta käyttöpaineesta (MAWP), johon on lisätty 0,1 MPa (MAWP + 0,1 MPa), jos toissijaisena paineenrajoituslaitteena käytetään tyhjiöalueen sisäpuolista murtolevyä.

tai suurin sallittu käyttöpaine (MAWP) (Mpa:ina ilmaistuna) plus 0,1 MPa kerrottuna 1,5:llä ja kerrottuna Rm/Rp:llä, kun Rm on enimmäisvetolujuuden vähimmäisarvo ja Rp vähimmäismuovauslujuus.

6.3.7.1.1 Murtumispaineen on oltava vähintään sama kuin mekaanisissa laskelmissa käytetty murtumispaine. Terässäiliöiden osalta tämä on

6.3.1.8 Kun kyseessä ovat hydrauliset testit, säiliö on tämän testin päätökseen saattamisen jälkeen tyhjennettävä ja sitä on kuivattava, kunnes kastepiste säiliön sisällä on –40 °C standardin EN 12300 mukaisesti.

Hyväksyntää varten teknisen tutkimuslaitoksen on tehtävä 6.3.1–6.3.3 kohdan mukaiset testit ja tarkastukset kahdelle säiliönäytteelle.. Näytteet on toimitettava tilassa, joka soveltuu tarvittavien tarkastusten tekemiseen. Hyväksyntää varten säiliönäytteille on tehtävä testit 6.3.7–6.3.9 kohdan mukaisesti ja teknisen tutkimuslaitoksen on oltava läsnä testeissä.

5.4.1 Säiliön ylitäytön estämiseksi on oltava järjestelmä. Tällainen järjestelmä voi toimia yhdessä täyttöaseman kanssa. Tässä järjestelmässä on oltava pysyvä merkintä, jossa esitetään, millaista säiliötyyppiä varten järjestelmä on suunniteltu, ja tarvittaessa asennuspaikka ja -suunta.

5.3.2 Jos järjestelmään kuuluu koho, sen on kestettävä ulkoista painetta, joka on suurempi kuin sisäsäiliön suurin sallittu käyttöpaine (MAWP), siten että turvallisuuskerroin on vähintään 2 vääntymistä koskevien vikakriteerien osalta.

3.3.2 Valmistajan on hankittava ja toimitettava materiaalianalyysitodistukset ja todistukset mekaanisista ominaisuuksista terästen tai muiden sellaisten materiaalien osalta, joita on käytetty paineelle alttiiden osien rakentamisessa. Metallimateriaalien osalta todistuksen on oltava vähintään standardin EN 10204 tyyppiä 3.1 tai vastaava. Ei-metallisten materiaalien osalta todistuksen on oltava vastaavaa tyyppiä.

3.2.2 Ulkovaipassa käytettyjen materiaalien avulla on varmistettava eristysjärjestelmän eheys, ja vetolujuustestissä niiden murtovenymän on oltava vähintään 12 prosenttia nestemäisen typen lämpötilassa.

3.2.1 Alhaisissa lämpötiloissa käytettävien materiaalien on mekaanisilta ominaisuuksiltaan oltava standardin EN 1252-1 mukaisia. Ei-metallisten materiaalien sopivuus alhaisiin lämpötiloihin on todennettava kokeellisesti ottaen huomioon käyttöolosuhteet.

2.2.2.1 Ulkovaipan on kestettävä suurin sallittu käyttöpaine (MAWP), joka on sen varolaitteen asetuspaine.

Jos sisäsäiliön ja sen laitteiden toimintatapa tyhjiössä on mahdollinen, sisäsäiliön ja sen laitteiden on kestettävä 0,1 MPa:n ulkoista painetta.

9.2 Matkustamo, tavaratila ja kaikki ajoneuvon turvallisuuden kannalta kriittiset osat (esim. jarrujärjestelmä, sähköeristeet) on suojattava kryogeenisen polttoaineen käytöstä johtuvilta kielteisiltä lämpötilavaikutuksilta. Kryogeenisen polttoaineen mahdollinen vuoto on otettava huomioon arvioitaessa vaadittavaa suojaa.

9.1 Kaikki paineenrajoituslaitteet ja tuuletusjohdot on suojattava ilkivallalta siinä määrin kuin se on kohtuudella käytännössä mahdollista.

7.2 Tehonsyötön liitäntöjen on oltava tiiviitä, jotta niihin ei pääse vetyä, kun vetykomponentteja on niiden läheisyydessä tai vetyvuodot ovat mahdollisia.

6.5 On varmistettava, että ajoneuvon käyttövoimajärjestelmää ei voida käyttää eikä ajoneuvo voi liikkua, kun täyttöliitin tai täyttölaite on kytketty huoltoasemalla.

6.1 Täyttöliitin tai täyttölaite on suojattava virheelliseltä sovitukselta sekä lialta ja vedeltä. Sen on oltava turvallinen käsittelyvirheiden osalta.

3.3.6 Tämä kotelo on testiä varten suljettava hermeettisesti ja sen on oltava kaasutiivis 0,5 kPa:n paineessa eli kuplaton yhden minuutin ajan ilman mitään pysyvää muodonmuutosta.

3.3.3 Kaasutiiviin kotelon tyhjennysaukon on oltava kotelon ylimmässä kohdassa eikä se saa johtaa lämmönlähteeseen, kuten pakoputkeen. Lisäksi sen on tyhjennyttävä siten, että vetyä ei voi päätyä ajoneuvon sisälle ja/tai kerääntyä suljettuun tai osittain suljettuun tilaan.

Jos kyseessä ovat teräksiset sisäsäiliöt, kielletyn virhealueen alaraja vastaa painetta, joka on suurempi kuin 136 prosenttia sisäsäiliön suurimmasta sallitusta käyttöpaineesta (MAWP), jos toissijaisena paineenrajoituslaitteena käytetään varoventtiiliä. Jos kyseessä ovat teräksiset sisäsäiliöt, kielletyn virhealueen alaraja vastaa painetta, joka on suurempi kuin 150 prosenttia sisäsäiliön suurimmasta sallitusta käyttöpaineesta (MAWP), jos toissijaisena paineenrajoituslaitteena käytetään murtolevyä. Muiden materiaalien osalta on sovellettava vastaavaa turvallisuustasoa. Kielletty virhealue on paine, jossa muovi muuttaa muotoaan tai sisäsäiliö murtuu kuten kuvassa 3.2 esitetään.

3.2.2 Jos kyseessä ovat sisemmät säiliöt, sisäsäiliön paineen normaali toiminta-alue on 0 Mpa:n ja sen ensisijaisen paineenrajoituslaitteen asetuspaineen välillä, joka on pienempi tai yhtä suuri kuin sisemmän säiliön suurin sallittu käyttöpaine (MAWP).

3.2.1 Paineliipaistut paineenrajoituslaitteet on asennettava vetysäiliöön (-säiliöihin) siten, että paine purkautuu ilmakehään johtavaan poistojohtoon, joka johtaa ajoneuvon ulkopuolelle. Ne eivät saa johtaa lämpölähteeseen, kuten pakoputkeen. Lisäksi purkautumisen on tapahduttava siten, että vetyä ei voi päätyä ajoneuvon sisälle ja/tai kerääntyä suljettuun tilaan. Lisäksi ensimmäinen paineenrajoituslaite ei saa johtaa osittain suljettuun tilaan. Jos toissijainen paineenrajoituslaite on murtolevy, joka on asennettu sisemmän säiliön sisälle, edellytetään ulkovaippaan soveltuvaa paineenrajoitusaukkoa.

3.1.3 Jos säiliö pääsee liikkumaan, ensimmäisen eristävän laitteen ja tarvittaessa säiliön ja kyseisen laitteen välisen johdon on oltava suojattuja siten, että sulkutoiminto on edelleen toiminnassa ja että laitteen ja säiliön välinen yhteys ei rikkoudu.

3.1.2 Täyttöliittimiä tai täyttölaitteita on käytettävä asetuksen (EY) N:o 79/2009 liitteessä VI olevan 4 kohdan mukaisesti.

3.1.1 Automaattisia sulkuventtiileitä on käytettävä asetuksen (EY) N:o 79/2009 liitteen VI osan 6 mukaisesti, lukuun ottamatta höyrystymishävikin hallintajärjestelmää, ja niiden on oltava normaalitilassa suljettuina.

Vetysäiliöt(t) siihen (niihin) kiinnitettyine varolaitteineen on asennettava ja kiinnitettävä siten, että seuraavat kiihdytykset voidaan absorboida ilman säiliön kiinnitysten murtumista tai säiliön (säiliöiden) löystymistä (testein tai laskelmin osoitettuna). Käytetyn massan on oltava täysin varustettua ja täytettyä säiliötä tai säiliöasennelmaa edustava.

2.2 Kun ajoneuvo on käyttövalmis, vetysäiliön alin osa ei saa pienentää ajoneuvon maavaraa. Tätä vaatimusta ei sovelleta, jos vetysäiliö on riittävästi suojattu edestä ja sivuilta eikä mikään säiliön osa sijaitse tämän suojarakenteen alapuolella.

LIITE IV

Paineistettua (kaasumaista) vetyä käyttämään suunniteltuja vetykomponentteja ja -järjestelmiä sekä niiden asennusta vetykäyttöisissä ajoneuvoissa koskevat vaatimukset

1. JOHDANTO

Tässä liitteessä vahvistetaan paineistetun (kaasumaisen) vedyn käyttöä varten suunniteltuja vetykomponentteja ja -järjestelmiä koskevat vaatimukset ja testimenettelyt.

2. YLEISET VAATIMUKSET

2.1 Vetykomponenttien ja -liitosten määrä ja johtojen pituus on pidettävä mahdollisimman pienenä yhteensopivasti turvallisuuden ja vetyjärjestelmän asianmukaisen toiminnan kanssa.

2.2 Valmistajan on taattava, että vetykomponentissa tai -järjestelmässä käytetyt materiaalit ovat yhteensopivia vedyn ja oletettujen lisäaineiden ja tuotannon epäpuhtauksien sekä oletettujen lämpötilojen ja paineiden kanssa.

2.3 Materiaalien yhteensopivuus 2.7 kohdassa määriteltyjen käyttöolosuhteiden kanssa on osoitettava 2 ja 3 osan materiaalitesteillä.

2.4 Paineluokitus

Vetykomponentit on luokiteltava niiden nimelliskäyttöpaineen ja toiminnan osalta 1 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti.

2.5 Valmistajan on varmistettava, että lämpötila-alue on 2.7.5 kohdan mukainen.

2.6 Asiakirja-aineiston ja testiraporttien on oltava riittävän yksityiskohtaisia, jotta riippumaton ulkopuolinen testilaitos voi toistaa soveltuvan tyyppihyväksyntätestin ja sen tulokset.

2.7 Käyttöolosuhteet

Ellei toisin mainita, seuraavia käyttöolosuhteita sovelletaan koko tässä liitteessä:

2.7.1 Käyttöikä

Valmistajan on täsmennettävä vetysäiliöiden käyttöikä, joka voi vaihdella eri sovelluksissa. Se ei kuitenkaan voi ylittää 20:tä vuotta.

2.7.2 Käyttöpaine

Ajoneuvon valmistajan on täsmennettävä vetykomponenttien ja -järjestelmän nimelliskäyttöpaine (-paineet). Ensimmäisen paineensäätimen jälkeen tulevien komponenttien osalta on myös täsmennettävä suurin sallittu käyttöpaine (-paineet).

Suurimman sallitun käyttöpaineen(-paineiden) on oltava vähintään 1 osan 1.8 kohdassa tarkoitettu ylipainesuojan asetuspaine.

2.7.3 Ulkopinnat

Vetykomponenttien ulkopintoihin niiden asennuspaikassa kohdistuvat vaikutukset on otettava huomioon seuraavien seikkojen osalta:

a) vesi, joko ajoittainen uppoaminen veteen tai tiestä tulevat roiskeet;

b) suola, ajettaessa ajoneuvolla lähellä merta tai käytettäessä suolaa jään sulattamiseen;

c) auringon ultravioletti- ja lämpösäteily;

d) soran iskeytyminen;

e) liuottimet, hapot ja alkalit, lannoitteet;

f) ajoneuvonesteet, kuten bensiini, hydraulinesteet, akkuhappo, glykoli ja öljyt;

g) pakokaasut.

2.7.4 Kaasun koostumus

Testaukseen käyttävän paineistetun vetykaasun on oltava standardissa ISO/TS 14687-2 määritetyn tyypin I luokan A kaasukoostumuksen mukaista tai sitä puhtaampaa.

2.7.5 Lämpötilat

2.7.5.1 Materiaalilämpötilat

Vetykomponenteissa käytettävien materiaalien tavanomaisen käyttölämpötila-alueen on oltava –40°C – +85 °C paitsi jos

a) ajoneuvon valmistaja määrittele lämpötilan, joka on alempi kuin –40 °C;

b) vetykomponentit sijaitsevat joko polttomoottoriosastossa tai suoraan alttiina polttomoottorin käyttölämpötiloille, jolloin lämpötila-alueen on oltava –40°C – +120 °C.

2.7.5.2 Kaasun lämpötilat

Kaasun keskimääräisen lämpötilan on oltava –40 °C – +85 °C tavanomaisissa olosuhteissa, täyttäminen ja purkaminen mukaan luettuina, ellei ajoneuvon valmistaja ole määrittänyt lämpötilaa, joka on alhaisempi kuin –40°C.

2.7.6 Täyttökerrat

Tätä kohtaa sovelletaan ainoastaan luokan 0 vetykomponentteihin.

2.7.6.1 Yleistä

Vetykomponenttien täyttökertojen lukumäärä on 5 000 kertaa, lukuun ottamatta 2.7.6.2 ja 2.7.6.3 kohdassa sallittuja poikkeuksia.

2.7.6.2 Täyttökertojen lukumäärä, kun on asennettu käytön seuranta- ja valvontajärjestelmä

Sillä edellytyksellä, että osana vetyjärjestelmää on asennettu käytön seuranta- ja valvontajärjestelmä, ajoneuvon valmistaja määrittää vetykomponenttien täyttökertojen lukumäärän, joka voi olla vähemmän kuin 5 000 mutta vähintään 1 000 kertaa ja joka voi vaihdella eri sovelluksissa ajoneuvon suunniteltujen käyttöiän aikaisten ajokilometrien ja sen täydellä polttoainemäärällä saavuttaman toimintasäteen mukaisesti.

Käytön seuranta- ja valvontajärjestelmän on kokonaan estettävä ajoneuvon lisäkäyttö, kun määritetty täyttökertojen määrä on ylitetty, kunnes määritetyn arvon ylittäneet komponentit on korvattu uusilla vetykomponenteilla.

Käytön seuranta- ja valvontajärjestelmän turvajärjestelyt on hyväksyttävä liitteen IV mukaisesti.

2.7.6.3 Täyttökertojen pienempi määrä

Ajoneuvon valmistaja voi määrittää vetykomponenteille pienemmän määrän täyttökertoja seuraavaa laskukaavaa soveltaen:

Täyttökertojen määrä 20 vuoden käyttöiän pohjalta: 5 000

Suunniteltu käyttöikä: x vuotta; x ≥ 1

Täyttökertojen pienempi määrä: 1 000 + 200*x

Vetykomponentit on vaihdettava ennen kuin ne ylittävät niillä määritellyn käyttöiän.

2.7.7 Käyttöjaksot

2.7.7.1 Yleistä

Vetykomponenttien käyttöjaksojen lukumäärä on 50 000 jaksoa, lukuun ottamatta 2.7.7.2 ja 2.7.7.3 kohdassa sallittuja poikkeuksia.

2.7.7.2 Käyttöjaksojen lukumäärä, kun on asennettu käytön seuranta- ja valvontajärjestelmä

Sillä edellytyksellä, että osana vetyjärjestelmää on asennettu käytön seuranta- ja valvontajärjestelmä, ajoneuvon valmistaja voi komponentin suunnitellun käyttöiän pohjalta laskea vetykomponenttien käyttöjaksojen määrän alle 50 000 jaksoon mutta ei alle 10 000 jaksoon.

Käytön seuranta- ja valvontajärjestelmän on kokonaan estettävä ajoneuvon lisäkäyttö, kun määritetty käyttöjaksojen määrä on ylitetty, kunnes määritetyn arvon ylittäneet komponentit on korvattu uusilla vetykomponenteilla.

Käytön seuranta- ja valvontajärjestelmän turvajärjestelyt on hyväksyttävä liitteen VI mukaisesti.

2.7.7.3 Käyttöjaksojen pienempi määrä

Ajoneuvon valmistaja voi määrittää vetykomponenteille pienemmän määrän käyttöjaksoja seuraavaa laskukaavaa soveltaen:

Käyttöjaksojen määrä 20 vuoden käyttöiän pohjalta: 50 000

Suunniteltu käyttöikä: x vuotta; x ≥ 1

Käyttöjaksojen pienempi määrä:

10 000 + 2 000*x

Vetykomponentit on vaihdettava ennen kuin ne ylittävät niillä määritellyn käyttöiän.

1 OSA

Paineistettua (kaasumaista) vetyä käyttämään suunniteltujen vetykomponettien ja -järjestelmien asennusta vetykäyttöisissä ajoneuvoissa koskevat vaatimukset

1. YLEISET VAATIMUKSET

1.1 Kohtuullisin varotoimin on pyrittävä välttämään vetyjärjestelmään vaikuttavien muiden piirien häiriöt.

1.2 Vetyjärjestelmä on paineistettava nimelliskäyttöpaineeseen käyttämällä 100-prosenttista vetyä ja testattava se, säiliötä lukuun ottamatta, vuotojen varalta pinta-aktiivisella aineella ilman kuplien muodostumista tai käyttämällä vastaavaksi osoitettua menetelmää.

1.3 Jos vetyvuotoa tai purkautumista esiintyy, vety ei saa päästä kerääntymään täysin tai osittain suljettuihin tiloihin.

1.4 Vetykomponentit, joista vetyä voi päästä vuotamaan ja jotka on asennettu matkustamoon tai tavaratilaan tai muuhun tuulettamattomaan osastoon, on suojattava kaasunpitävään koteloon 10 kohdan mukaisesti tai vastaavalla tavalla.

1.5 Säiliössä tai säiliöasennelmassa on pidettävä yllä 0,2 MPa:n vähimmäispainetta ympäristön lämpötilassa.

1.6 Kaikki paineenrajoituslaitteet, muut turvaosat ja tuuletusjohdot on suojattava ilkivallalta siinä määrin kuin se on kohtuudella käytännössä mahdollista.

1.7 Jos automaattiventtiili ei häiriön vuoksi aktivoidu, venttiilin on kytkeydyttävä kyseisestä sovellusta varten turvallisimpaan toimintatapaan.

1.8 Paineensäätimen jälkeen tuleva vetyjärjestelmä on suojattava ylipaineelta, joka voi aiheutua paineensäätimen mahdollisesta häiriöstä. Jos ylipainesuojalaitetta käytetään, tällaisen laitteen asetuspaineen on oltava enintään vetyjärjestelmän kyseisen osan suurin sallittu toimintapaine (MAWP).

1.9 Lämmönvaihtimen jommassakummassa piirissä on oltava järjestelmä häiriöiden havaitsemiseksi ja vedyn pääsyn estämiseksi muihin piireihin, jos liitoskohta (-kohdat) ei kestä paineenlaskua toisessa piirissä.

2. SÄILIÖN ASENTAMINEN AJONEUVON SISÄLLE

2.1 Säiliö tai säiliöasennelma voi ajoneuvossa toteuttaa yhdennettyjä toimintoja. Säiliö tai säiliöasennelma on suunniteltava siten, että se täyttää tällaisen yhdennetyn toiminnan vaatimukset sekä osassa 2 annetut säiliötä koskevat vaatimukset.

Säiliö tai säiliöasennelma varolaitteineen on asennettava ja kiinnitettävä siten, että seuraavat kiihdytykset voidaan absorboida ilman säiliön kiinnitysten murtumista tai säiliön (säiliöiden) löystymistä (testein tai laskelmien osoitettuna). Käytetyn massan on oltava täysin varustettua ja täytettyä säiliötä tai säiliöasennelmaa edustava.

Luokkien M1 ja N1 ajoneuvot:

a) +/–20 g kulkusuunnassa

b) +/–8 g vaakatasossa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden.

Luokkien M2 ja N2ajoneuvot:

a) +/–10 g kulkusuunnassa

b) +/–5 g vaakatasossa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden.

Luokkien M3 ja N3 ajoneuvot:

a) +/–6,6 g kulkusuunnassa

b) +/–5 g vaakatasossa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden.

2.3 Edellä olevan 2.2 kohdan säännöksiä ei sovelleta, jos ajoneuvo on hyväksytty direktiivien 96/27/EY ja 96/79/EY mukaisesti.

2.4 Paineenrajoituslaitteen (-laitteiden), jotka ovat 5 kohdan mukaisia, on muodostettava palosuojajärjestelmä säiliölle tai säiliöasennelmalle, jotta niiden murtuminen estetään. Lämpöeristys tai muut suojatoimenpiteet eivät saa vaikuttaa paineenrajoituslaitteen (-laitteiden) vastineeseen ja toimintaan.

2.5 Säiliötä tai säiliöasennelmaa, jonka vuoraus (vuoraukset) eivät ole metallia, ei saa asentaa matkustamoon, tavaratilaan tai muihin paikkoihin, joiden tuuletus ei ole riittävä, ellei niitä liitetä osaksi järjestelmää, jolla varmistetaan permeoituneen vedyn poistaminen ajoneuvon ulkopuolelle, esimerkiksi asentamalla se kaasutiiviiseen koteloon 10 kohdan mukaisesti.

3. IRROTETTAVA VARASTOINTIJÄRJESTELMÄ

3.1 Irrotettavaan varastointijärjestelmään kuuluvien vetyjärjestelmän komponenttien on täytettävä tämän asetuksen kaikki vaatimukset aivan kuten silloinkin, jos vetyjärjestelmä olisi asennettu pysyvästi ajoneuvoon.

3.2 Irrotettava varastointijärjestelmä voidaan poistaa ajoneuvosta täyttämistä varten. Säiliö(t) tai säiliöasennelma ja vetykomponentit, jotka muodostavat irrotettavan varastointijärjestelmän, on pysyvästi asennettava irrotettavan varastointijärjestelmän sisään.

3.3 Irrotettavan varastointijärjestelmän on suojattava säiliötä (säiliöitä) tai säiliöasennelmaa ja vetykomponentteja, jotka muodostavat irrotettavan varastointijärjestelmän, vaurioilta, joita voi syntyä asennukseen, poistamiseen varastointiin ja käsittelyyn tarvittavien toimien aikana.

3.4 Irrotettavan varastointijärjestelmän luvaton poistaminen on estettävä tehokkailla toimenpiteillä.

3.5 Irrotettavan varastointijärjestelmän ja ajoneuvoon pysyvästi asennetun vetyjärjestelmän välissä on oltava yksi liitoskohta vedyn virtausta varten. Liitoskohdassa vetyjärjestelmän nimelliskäyttöpaineen on oltava enintään 3,0 MPa.

3.6 Kun irrotettava varastointijärjestelmä on asennettu ajoneuvoon, yhteyden on muodostuttava ajoneuvoon pysyvästi asennettuun vetyjärjestelmään ilman työkaluja ja sen on täytettävä 1.2 ja 2.2 kohdan vaatimukset.

3.7 Kun irrotettava varastointijärjestelmä irrotetaan, vapautuvan vedyn määrä voi olla enintään 200 Ncm3 eikä se saa vapautua lähelle mahdollista syttymislähdettä. Vedyn kertyminen perättäisten irrottamisten seurauksena on estettävä.

3.8 Irrotettavan varastointijärjestelmän liittimen sen osan, joka on pysyvästi asennettu ajoneuvoon, on oltava ainoastaan kyseistä ajoneuvotyyppiä varten suunniteltu eikä se saa olla yhteensopiva vakiomallisten täyttösuutinten kanssa, joita käytetään vedyn tai muiden kaasumaisten polttoaineiden täytössä.

3.9 Vedyn virtaus irrotettavasta varastointijärjestelmästä on estettävä, jos irrotettava varastointijärjestelmä asennetaan korkeammalla sallitulla käyttöpaineella kuin vastaava paine ajoneuvon vetyjärjestelmän pysyvässä osassa.

3.10 Säiliöön (säiliöihin) tai säiliöasennelmaan asennetun automaattiventtiilin (-venttiilien) avautuminen ei saa olla mahdollista, jos irrotettavaa varastointijärjestelmää ei ole asianmukaisesti yhdistetty ajoneuvon vetyjärjestelmän pysyvästi kiinnitettyyn osaan. Ajoneuvossa olevan liitosjärjestelmän avulla on varmennettava, että irrotettavan säiliöjärjestelmän ja ajoneuvon välinen yhteys on asianmukainen, ennen kuin automaattiventtiilin (-venttiilien) annetaan avautua. Ajoneuvon liitosjärjestelmän avulla on myös varmistettava, että irrotettava varastointijärjestelmä on yhteensopiva ajoneuvon vetyjärjestelmän kanssa, ennen kuin automaattiventtiilin (-venttiilien) annetaan avautua.

3.11 Irrotettavan varastointijärjestelmän yhteyden katkaisu tai sen poistaminen on mahdollista vain, jos säiliöön (säiliöihin) tai säiliöasennelmaan asennettu automaattiventtiili on suljettuna eikä mikään polttolähde, esimerkiksi ajoneuvon lämmittimet, ole toiminnassa.

3.12 Vetyjärjestelmän käytön on estyttävä, jos irrotettavan varastointijärjestelmän liittimessä tai irrotettavan varastointijärjestelmän ja ajoneuvon välisissä sähköliittimissä ilmenee osittainen tai täydellinen häiriö, joka voi vaikuttaa vetyjärjestelmän turvallisuuteen.

3.13 Irrotettavan varastointijärjestelmän asennus- ja irrotustoimet on osoitettava merkinnällä, joka on kiinnitetty ajoneuvoon lähelle irrotettavan varastointijärjestelmän asennuspistettä. Merkinnässä on ilmoitettava myös säiliön (säiliöiden) tai säiliöasennelman ja irrotettavan varastointijärjestelmän liittimen nimelliskäyttöpaine.

3.14 Irrotettavaan varastointijärjestelmään on kiinnitettävä merkintä, jossa on ilmoitettava säiliön (säiliöiden) tai säiliöasennelman ja irrotettavan varastointijärjestelmän liittimen nimelliskäyttöpaine.

3.15 EY-tyyppihyväksyntänumero on esitettävä irrotettavassa varastointijärjestelmässä.

4. SÄILIÖN TAI SÄILIÖASENNELMAN TAI KÄYTTÖVOIMAJÄRJESTELMÄN ERISTÄMISEEN KÄYTETTÄVÄ(T) AUTOMAATTIVENTTIILI(T) TAI VASTAVENTTIILI(T)

4.1 Automaattisia sulkuventtiileitä on käytettävä asetuksen (EY) N:o 79/2009 liitteen VI 6 kohdan mukaisesti, ja niiden on oltava normaalitilassa suljettuina. Jos käytetään säiliöasennelmaa, venttiili on asennettava suoraan yhteen säiliöön tai sen sisälle.

4.2 Täyttöliittimiä tai täyttölaitteita on käytettävä asetuksen (EY) N:o 79/2009 liitteen VI 4 kohdan mukaisesti. Jos käytetään säiliöasennelmaa, venttiili on asennettava suoraan yhteen säiliöön tai sen sisälle.

4.3 Jos säiliöön tai säiliöasennelmaan johtaa yksi johto, jota käytetään sekä täyttöön että polttoaineen syöttöön, se on kiinnitettävä 4.2 kohdassa kuvatulla tavalla täyttöjohtoon täyttöjohdon ja polttoaineen syöttöjohdon väliseen liitoskohtaan.

4.4 Jos täyttöjohdot tai polttoaineen syöttöjohto (-johdot) rikkoutuvat, 4.1 ja 4.2 kohdassa tarkoitettuja eristäviä venttiileitä ei saa erottaa säilöistä tai säiliöasennelmasta.

4.5 Kutakin säiliötä tai säiliöasennelmaa eristävien automaattiventtiilien on sulkeuduttava, jos tapahtuu vetyjärjestelmän virhetoiminta, jonka seurauksena vetyä vapautuu, taikka säiliön tai säiliöasennelman ja vedynmuuntojärjestelmän (-järjestelmien) välille tulee vakava vuoto.

4.6 Polttoaineen virtaus käyttövoimajärjestelmään on varmennettava automaattiventtiilillä. Automaattiventtiilin on toimittava siten, että vedynsyöttö käyttövoimajärjestelmään katkeaa, kun käyttövoimajärjestelmä kytketään pois toiminnasta, riippumatta käynnistyskytkimen asennosta, ja että syöttö pysyy katkaistuna, kunnes käyttövoimajärjestelmän on tarkoitus toimia.

4.7 Polttoaineen virtaus muuhun vedynmuuntojärjestelmään (-järjestelmiin) on varmennettava automaattiventtiilillä. Automaattiventtiilin on toimittava siten, että vedynsyöttö muuhun vedynmuuntojärjestelmään (-järjestelmiin) katkeaa, kun kyseinen vedynmuuntojärjestelmä kytketään pois toiminnasta, riippumatta käynnistyskytkimen asennosta ja että syöttö pysyy katkaistuna, kunnes vedynmuuntojärjestelmän on tarkoitus toimia.

5. PAINEENRAJOITUSLAITE (-LAITTEET)

5.1 Paineistetun (kaasumaisen) vedyn käyttöä varten suunniteltujen säiliöiden osalta paineenrajoituslaitteen on oltava uudelleen sulkeutumaton lämpöaktivoitu laite, joka estää säiliön murtumisen tulipalon vaikutuksesta.

5.2 Paineenrajoituslaite on asennettava suoraan säiliön aukkoon tai vähintään yhteen säiliöasennelman säiliöistä tai säiliöön asennetussa venttiilissä olevaan aukkoon siten, että se vapauttaa vedyn ilmakehään poistoaukosta, joka johtaa ajoneuvon ulkopuolelle.

5.3 Paineenrajoituslaite ei saa joutua eristetyksi paineenrajoituslaitteella suojatusta säiliöstä tavanomaisen käytön tai toisen osan häiriön vuoksi.

5.4 Paineenrajoituslaitteesta vapautuvaa vetykaasua ei saa ohjata

a) kohti avoimia sähköisiä päätelaitteita, kytkimiä tai muita sytytyksen lähteitä;

b) ajoneuvon matkustamoon tai tavaratilaan tai niitä kohti;

c) mihinkään ajoneuvon pyöräkoteloon tai sitä kohti;

d) kohti mitään luokan 0 komponenttia;

e) ajoneuvosta katsottuna eteenpäin tai horisontaalisesti ajoneuvon takaa tai sivuilta.

5.5 Aukon sisämitat eivät saa estää paineenrajoituslaitteen toimintaa.

5.6 Paineenrajoituslaitteen aukon on oltava suojattu esimerkiksi lian, jään ja veden sisääntulon aiheuttamalta tukkeutumiselta siinä määrin kuin on kohtuudella mahdollista.

5.7 Paineenrajoituslaitteen poistoaukko on suunnattava siten, että jos poistoreitti irtoaa paineenrajoituslaitteesta, tuloksena syntyvä kaasuvirta ei kohdistu suoraan muihin säiliöihin tai säiliöasennelmiin, ellei niitä ole suojattu.

6. PAINEENRAJOITUSVENTTIILI(T)

6.1 Jos käytetään paineenrajoitusventtiiliä, se on asennettava siten, että vety purkautuu sen kautta ilmakehään johtavaan poistoaukkoon ja edelleen ajoneuvon ulkopuolelle.

6.2 Paineenrajoitusventtiili ei saa joutua erilleen suojaamastaan vetykomponentista tai vetyjärjestelmän osasta tavanomaisen käytön tai toisen osan häiriön vuoksi.

6.3 Paineenrajoitusventtiileistä vapautuvaa vetykaasua ei saa ohjata

a) kohti avoimia sähköisiä päätelaitteita, kytkimiä tai muita sytytyksen lähteitä;

b) ajoneuvon matkustamoon tai tavaratilaan tai niitä kohti;

c) mihinkään ajoneuvon pyöräkoteloon tai sitä kohti;

d) kohti mitään luokan 0 komponenttia.

6.4 Paineenrajoitusventtiilin aukon on oltava suojattu esimerkiksi lian, jään ja veden sisääntulon aiheuttamalta tukkeutumiselta siinä määrin kuin on kohtuudella mahdollista.

7. JÄYKÄT JA TAIPUISAT POLTTOAINEJOHDOT

7.1 Jäykät polttoainejohdot on kiinnitettävä siten, että ne eivät altistu kriittiselle tärinälle tai muille jännityksille.

7.2 Taipuisat polttoainejohdot on kiinnitettävä siten, että ne eivät altistu vääntöjännitykselle ja niiden hankautumista vältetään.

7.3 Kiinteät ja taipuisat polttoainejohdot on suunniteltava siten, että kohtuudella voidaan minimoida johtojen jännitykset läheisten vetykomponenttien poiston tai asennuksen aikana.

7.4 Jäykät ja taipuisat polttoainejohdot on asennettava kiinnityskohtiin siten, että vältetään galvaaninen ja rakokorroosio.

7.5 Jäykät ja taipuisat polttoainejohdot on aseteltava siten, että voidaan kohtuullisessa määrin minimoida altistuminen satunnaisille vaurioille, jotka johtuvat esim. matkatavaroiden tai muun kuorman asettelusta tai liikkumisesta tai ajoneuvon ulkoisista tekijöistä, kuten epätasaisesta tienpinnasta tai ajoneuvojen nostimista jne.

7.6 Ajoneuvon rungon tai muiden vetykomponenttien läpivientikohdissa polttoainejohdot on varustettava läpivientieristeellä tai muulla suojamateriaalilla.

7.7 Jos liitoksia asennettaan matkustamoon tai suljettuun tavaratilaan, polttoainejohdot ja kiinnikkeet on suljettava holkkiin, joka täyttää vaatimukset, jotka 10 kohdassa on määritelty kaasutiivistä koteloa varten.

8. VETYKOMPONENTTIEN VÄLISET LIITOKSET

8.1 Ajoneuvon valmistajan on varmistettava, että liitoksissa käytettävät materiaalit valitaan siten, että vältetään galvaaninen ja rakokorroosio.

8.2 Liitosten määrä on pidettävä mahdollisimman vähäisenä.

8.3 Valmistajan on täsmennettävä tapa, jolla vuototestaus toteutetaan tarkastuksia varten. Jos valitaan pinta-aktiivisella aineella tehtävä vuototesti, kaikki liitokset on tehtävä paikkoihin, joihin on mahdollista päästä.

9. UUDELLEENTÄYTTÖJÄRJESTELMÄ

9.1 Täyttölaite on suojattava virheelliseltä sovitukselta ja kääntymiseltä. Täyttölaite on myös suojattava asiattomalta käytöltä sekä lian ja veden sisäänpääsyltä siinä määrin kuin on kohtuudella mahdollista, esimerkiksi lukollisen kannen avulla. Täyttölaitteen on oltava suojattu kohtuudella ennakoitavilta käsittelyvirheiltä.

9.2 Täyttölaite on asennettava siten, että sen täyttöä varten ei edellytetä pääsyä matkustamoon, tavaratilaan tai mihinkään muuhun tuulettamattomaan tilaan.

9.3 Täyttölaitetta ei saa asentaa ulkoista energiaa absorboiviin osiin, kuten puskuriin.

9.4 Täyttölaitteen nimelliskäyttöpaine on sama kuin luokan 0 vetykomponenttien nimelliskäyttöpaine ensimmäisessä paineensäätimessä ja sen jälkeen.

9.5 On varmistettava, että käyttövoimajärjestelmä tai vedynmuuntojärjestelmä(t), varolaitteita lukuun ottamatta, ei(vät) ole käytössä ja että ajoneuvo on liikkumaton täytön aikana.

9.6 Lähellä täyttölaitetta, esimerkiksi täyttöluukun sisällä, on annettava merkinnöissä seuraavat tiedot:

H2-kaasua

”xx” MPa

jossa xx = säiliön(säiliöiden) nimelliskäyttöpaine.

10. KAASUTIIVIS KOTELO

10.1 Kaasutiiviin kotelon on tyhjennyttävä ilmakehään.

10.2 Kaasutiiviin kotelon tyhjennysaukon on oltava kotelon ylimmässä kohdassa, kun se on asennettu ajoneuvoon, siinä määrin kuin tämä on kohtuudella mahdollista. Tyhjennysaukko ei saa johtaa pyörätilaan eikä sitä saa suunnata lämmönlähteeseen, kuten pakoputkeen. Se on myös suunnattava siten, että vetyä ei voi päästä ajoneuvon sisälle.

10.3 Kaasutiiviin kotelon sähköliitokset ja -osat on valmistettava niin, ettei kipinöitä voi syntyä.

10.4 Testauksen aikana tuuletusjohto on suljettava hermeettisesti ja kaasutiiviin kotelon on täytettävä 1.2 kohdan vuotovaatimukset paineella 0,01 MPa ja ilman pysyviä muodonmuutoksia.

10.5 Yhdysjärjestelmä on kiinnitettävä kaasutiiviiseen koteloon tai holkkiin ja läpivientiin kiristimillä tai muilla keinoilla siten, että syntyy kaasutiivis liitos, joka täyttää 10.4 kohdan vuotovaatimukset.

11. SÄHKÖLAITTEET

11.1 Vetyjärjestelmän sähköosat on suojattava ylikuormitukselta.

11.2 Tehonsyötön liitäntöjen on oltava tiiviitä, jotta niihin ei pääse vetyä, kun vetykomponentteja on niiden läheisyydessä tai vetyvuodot ovat mahdollisia.

12. TURVAVÄLINEILLÄ VARUSTETUT JÄRJESTELMÄT

12.1 Turvavälineillä varustettujen järjestelmien on oltava viankestäviä tai redundantteja.

12.2 Jos turvavälineillä varustetut järjestelmät ovat viankestäviä tai itsevalvovia elektronisia järjestelmiä, niihin sovelletaan liitteessä VI annettuja erityisvaatimuksia.

13. VETYJÄRJESTELMÄN TARKASTUSTA KOSKEVAT VAATIMUKSET

13.1 Jokainen vetyjärjestelmä on tarkastettava viimeistään 48 kuukauden kuluttua sen käyttöönotosta ja aina mahdollisen uudelleenasennuksen aikana.

13.2 Tarkastuksen tekee tekninen tutkimuslaitos liitteessä I olevassa 3 osassa annettujen valmistajan erittelyiden mukaisesti.

2 OSA

Vaatimukset paineistettua (kaasumaista) vetyä varten tarkoitetuille vetysäiliöille

1. JOHDANTO

Tässä osassa vahvistetaan paineistettua (kaasumaista) vetyä varten tarkoitettuja vetysäiliöitä koskevat vaatimukset ja testimenettelyt.

1.1 Säiliötyypit

Säiliöt on luokiteltava tyyppeihin asetuksen (EY) N:o 79/2009 liitteessä IV olevassa 1 kohdassa tarkoitetun rakennetyypin mukaisesti.

2. YLEISET VAATIMUKSET

2.1 Valmistaja voi vapaasti suunnitella säiliön muodon, kunhan se täyttää kaikki 3 kohdassa säädetyt soveltuvat vaatimukset.

2.2 Säiliöasennelma

2.2.1 Säiliöasennelma tyyppihyväksytään yhtenä säiliönä, jos sekä säiliöasennelma että sen rakenneosina olevat säiliöt hyväksytään 3 ja 4 kohdan säännösten mukaisesti.

2.2.2 Vaihtoehtoisesti säiliöasennelma tyyppihyväksytään yhtenä säiliönä, jos säiliöasennelma täyttää kaikki 3 ja 4 kohdan vaatimukset. Rakenneosina olevien säiliöiden ei tarvitse täyttää kaikki 3 ja 4 kohdan vaatimuksia, jos säiliöasennelma täyttää kaikki 3 ja 4 kohdan säännökset, jotka koskevat käytettyjä materiaalityyppejä ja rakentamismenetelmää.

2.2.3 Rajoittamatta 2.2.1 ja 2.2.2 kohdan vaatimuksia säiliöasennelman on täytettävä seuraavien kohtien vaatimukset: 4.2.4 (roviotesti), 4.2.10 (iskuvauriotesti) ja 4.2.11 (vuototesti).

2.2.4 Enintään neljä säiliötä sallitaan säiliöasennelmaa kohden.

2.2.5 Säiliöasennelmassa ei saa käyttää taipuisia polttoainejohtoja polttoaineen rakenteellisina yhdysjohtoina.

3. TEKNISET VAATIMUKSET

3.1 Yleiset vaatimukset

Säiliöiden on täytettävä 3.2–3.11 kohdan tekniset vaatimukset.

3.2 Palosuojelu

Säiliön, paineenrajoituslaitteen (-laitteiden) ja mahdollisten lisäeristeiden tai suojamateriaalien on yhdessä suojattava säiliötä murtumiselta sen altistuessa tulipalolle. Palosuojajärjestelmän järjestely on täsmennettävä.

3.3 Suuaukkojen kierteet

Kaikissa säiliötyypeissä voidaan käyttää suuaukkoja, joissa on kartiokierteet tai suorat kierteet. Kierteiden on oltava tunnustettujen kansainvälisten tai kansallisten standardien mukaisia.

3.4 Suojaaminen ulkoisilta vaikutuksilta

Kaikkien säiliöiden pinnoitteiden on oltava sellaisia, että pinnoitusprosessi ei vaikuta haitallisesti säiliön mekaanisiin ominaisuuksiin. Pinnoitteen on helpotettava myöhempiä käytön aikana suoritettavia tarkastuksia, ja valmistajan on annettava ohjeet pinnoitteen käsittelystä kyseisten tarkastusten aikana sen varmistamiseksi, että säiliö pysyy ehjänä.

3.5 Materiaalivaatimukset

3.5.1 Yleistä

Käytettyjen materiaalien on sovelluttava 2.7 kohdassa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin. Yhteensopimattomat materiaalit eivät saa olla kosketuksissa toisiinsa.

3.5.2 Teräs

3.5.2.1 Säiliöitä ja vuorauksia varten käytettävien terästen on soveltuvin osin oltava standardin ISO 9809-1 6.1–6.4 kohdan tai standardin ISO 9809-2 6.1–6.3 kohdan materiaalivaatimusten mukaisia.

3.5.2.2 Säiliöihin ja vuorauksiin käytettävän ruostumattoman teräksen on oltava standardin EN 1964-3 4.1–4.4 kohdan mukaista.

3.5.2.3 Tyyppiä 3 olevien säiliöiden vuorauksiin käytettävien hitsattujen ruostumattomien terästen on soveltuvin osin oltava standardin EN 13322-2 4.1–4.3 kohdan mukaisia.

3.5.3 Alumiiniseos

3.5.3.1 Säiliöitä ja vuorauksia varten käytettävien alumiiniseosten on soveltuvin osin oltava standardin ISO 7866 6.1 ja 6.2 kohdan materiaalivaatimusten mukaisia.

3.5.3.2 Tyyppiä 3 olevien säiliöiden vuorauksiin käytettävien hitsattujen alumiiniseosten on oltava standardin EN 12862 4.2 ja 4.3 kohdan mukaisia.

3.5.4 Muovivuorauksen materiaali

Muovivuorausten materiaali voi olla kuumakovettuvaa tai termoplastista.

3.5.5 Kuitu

Säiliön valmistajan on säiliön suunnitellun käyttöiän ajan pidettävä tallessa komposiittimateriaaleja koskevat julkaistut erittelyt sekä materiaalin valmistajan antamat varastointia, olosuhteita ja säilyvyysaikaa koskevat suositukset.

Säiliön valmistajan on säiliön suunnitellun käyttöiän ajan pidettävä tallessa kunkin säiliöerän osalta kuitumateriaalin valmistajan todistus, jonka mukaan jokainen toimitus noudattaa kyseisen tuotteen erittelyvaatimuksia.

3.5.6 Hartsit

Kuitujen polymeerinen kyllästysmateriaali voi olla kuumakovettuvaa tai termoplastista hartsia.

3.6 Murtumispaineen suhdeluvut

Vähimmäismurtumispaineen suhdeluvun eli säiliön todellisen vähimmäismurtumispaineen jaettuna sen nimelliskäyttöpaineella on oltava vähintään taulukossa IV.3.6 annettu arvo.

Taulukko IV.3.6

Vähimmäismurtumispaineen suhdeluvut

Säiliötyyppi Rakenne Tyyppi 1 Tyyppi 2 Tyyppi 3 Tyyppi 4 Kokonaan metalli 2,25 Päällyste Lasi 2,4 3,4 3,5 Aramidi 2,25 2,9 3,0 Hiili 2,25 2,25 2,25 Hybridi (1)

3.7 Säiliön valmistusta koskevat vaatimukset

3.7.1 Tyypin 1 säiliöt

Alumiiniseossäiliöiden päitä ei saa sulkea muovausprosessilla. Terässäiliöiden pohjapäät, jotka on suljettu muovaamalla, on tarkastettava ainetta rikkomattomalla kokeella tai muulla vastaavalla menetelmällä. Metallia ei saa lisätä pään sulkemisprosessin yhteydessä. Jokaisen säiliön paksuus ja pintakäsittely on tarkastettava ennen pään muovausoperaatioita.

Pään muovauksen jälkeen säiliöt lämpökäsitellään mallille määritellyn kovuusluokan mukaan. Paikallinen lämpökäsittely ei ole sallittua.

Jos kannattimina käytetään suurinkiä, pohjarinkiä tai kiinnityskappaleita, niiden on oltava säiliön materiaalin kanssa yhteensopivasta materiaalista valmistettuja ja kiinnitetty lujasti jollain muulla menetelmällä kuin hitsaamalla, kovajuotoksella tai pehmeäjuotoksella.

3.7.2 Tyypin 2, 3 ja 4 säiliöt

3.7.2.1 Komposiittifilamenttipuolaus

Komposiittisäiliöt valmistetaan vuorauksesta, joka päällystetään puolaamalla sen ympärille jatkuvaa filamenttikuitua; filamenttikuidun puolausoperaation on oltava tietokoneella tai mekaanisesti valvottu. Tärkeimpiä parametreja on seurattava puolauksen aikana sen varmistamiseksi, että ne pysyvät sallituissa toleransseissa, ja ne kirjataan puolausrekisteriin. Tärkeimmät parametrit ovat:

a) kuitutyyppi, myös tex-arvo ja pinnoite;

b) kuitutouvien määrä nauhanleveyttä kohden;

c) hartsityyppi ja hartsin komponenttien sekoitussuhde;

d) kyllästystapa, hartsin tai kuidun paino-osa tai tilavuusosa;

e) puolausohjelman viite ja puolauskulma;

f) puolauskierrosten määrä lieriöosan suuntaisesti;

g) puolauskierrosten määrä kierteisesti (ainoastaan tyypin 3 ja 4 säiliöt);

h) nauhan leveys;

i) puolausjännitys;

j) puolausnopeus;

k) hartsin lämpötila.

3.7.2.2 Kuumakovettuvien hartsien kovettaminen

Kun filamenttien puolaus on saatu valmiiksi, kovetetaan kuumakovettuvat hartsit noudattamalla ennalta määrättyä ja valvottua aika-lämpötila-käyrää. Kovettamisen aikana kirjataan muistiin aika-lämpötila-tiedot.

Alumiiniseoksella vuorattujen säiliöiden kovettamislämpötila on alempi kuin lämpötila, joka vaikuttaa kielteisesti metallin ominaisuuksiin.

Tyypin 4 säiliöiden kuumakovettuvien hartsien kovettumislämpötilan on oltava vähintään 10 °C muovivuorauksen pehmenemislämpötilan alapuolella.

3.7.2.3 Armeeraus

Mikäli armeerausta käytetään, se on suoritettava ennen hydraulista testiä. Armeerauspaineen on oltava valmistajan asettamissa rajoissa.

3.7.2.4 Metallivuoraukset

Ruostumatonta terästä olevien vuorausten hitsauksen on oltava standardin EN 13322-2 6.1, 6.2 ja 6.4 kohdan mukaista. Alumiiniseosta olevien vuorausten hitsauksen on oltava standardin EN 12862 4.1.2 ja 6.1 kohdan mukaista.

3.8 Säiliöiden merkinnät

Valmistajan on lisättävä jokaiseen säiliöön ja tarvittaessa pysyvästi koteloidun säiliöryhmän ulkopintaan näkyvät, pysyvät merkinnät, joiden korkeus on vähintään 6 mm. Merkinnät on tehtävä joko hartsipinnoitteeseen upotetuin etiketein, liimautuvin etiketein, tyypin 1 ja 2 säiliöiden paksunnetuissa päissä käytettävin tarttuvin matalan jännityksen aiheuttavin leimoin tai niiden yhdistelmin. Liimautuvat etiketit ja niiden kiinnittäminen on tehtävä standardin ISO 7225 tai muun vastaavan standardin mukaisesti. Useamman etiketin käyttäminen on sallittua ja ne on sijoitettava niin, että asennuskannattimet eivät peitä niitä. Liitteessä II olevassa 3 osassa esitetyn osan EY-tyyppihyväksyntämerkin lisäksi jokaisessa tämän asetuksen mukaisesti tyyppihyväksytyssä säiliössä on oltava merkintä, jossa seuraavat tiedot ovat selvästi luettavissa:

a) valmistajan nimi;

b) ainutkertainen sarjanumero jokaiselle säiliölle;

c) liitteessä V olevassa 3.2 kohdassa esitetty merkintä;

d) nimelliskäyttöpaine (MPa) 15 °C:ssa;

e) valmistusvuosi ja -kuukausi, esimerkiksi 2009/01;

f) ”KÄYTTÖ SALLITTU yyyy/mm ASTI”, jossa yyyy/mm on valmistusvuosi ja -kuukausi, mihin on lisätty säiliön hyväksytty käyttöikä. Merkintä yyyy/mm voi kuitenkin perustua myös säiliön lähetyspäivään valmistajalta sillä edellytyksellä, että sitä on säilytetty kuivassa tilassa ilman sisäistä painetta.

g) ”Täyttökertojen määrä xxxxx”, missä xxxxx on 2.7.6 kohdan mukainen täyttökertojen määrä.

3.9 Eräkohtaisia testejä koskevat vaatimukset

3.9.1 Eräkohtaiset testit

3.9.1.1 Yleistä

Valmistajan on tehtävä eräkohtaiset testit valmiille säiliöille, jotka edustavat normaalia tuotantoa. Testattavat valmiit säiliöt valitaan satunnaisesti jokaisesta erästä. Erä on korkeintaan 200 valmista säiliötä, mihin lisätään ainetta rikkovaan kokeeseen käytettävät kaasupullot, tai yksi tuotantovuoro, riippuen siitä, kumpi määristä on suurempi.

Eräkohtaisen testauksen tiheyttä voidaan pienentää seuraavasti:

a) Jos kymmenestä säiliöiden peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään säiliö ei vuoda tai murru, kun sille tehdään 1,5-kertaisesti vaadittu määrä paineenvaihteluita, paineenvaihtelutesti voidaan tehdä jatkossa vain yhdelle viidestä tuotantoerästä. Jos yksikin testattu säiliö ei läpäise 1,5-kertaisesti vaadittua määrää paineenvaihteluita, eräkohtaisia testejä vaaditaan seuraavilta viideltä erältä, ennen kuin testaustiheyttä voidaan uudelleen pienentää.

b) Jos kymmenestä säiliöiden peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään säiliö ei vuoda tai murru, kun sille tehdään kaksinkertaisesti vaadittu määrä paineenvaihteluita, paineenvaihtelutesti voidaan tehdä jatkossa vain yhdelle jokaisesta kymmenestä tuotantoerästä. Jos yksikin testattu säiliö ei läpäise kaksinkertaisesti vaadittua määrää paineenvaihteluita, eräkohtaisia testejä vaaditaan seuraavilta viideltä erältä, ennen kuin testaustiheyttä voidaan uudelleen pienentää.

c) Jos edellisestä eräkohtaisesta paineenvaihtelutestistä on kulunut enemmän kuin 3 kuukautta, seuraavasta tuotantoerästä on otettava säiliö painetestaukseen, jotta harvennettua testitiheyttä voidaan jatkaa.

Seuraavia eräkohtaisia testejä vaaditaan:

a) Yhdelle valmiille säiliölle on tehtävä paineenvaihtelutesti ympäröivässä lämpötilassa kohdan 3.9.1.2 mukaisella tiheydellä.

b) Yhdelle valmiille säiliölle, vuoraukselle tai lämpökäsitellylle testikappaleelle, joka edustaa lopullista säiliötä tai vuorausta, on tehtävä muut taulukon IV 3.9 kohdassa määritetyt testit.

c) Yhdelle valmiille säiliölle on tehtävä murtotesti. Jos valmis säiliö läpäisee paineenvaihtelutestin ympäröivässä lämpötilassa, samalle säiliölle voidaan tehdä murtotesti.

d) Jos käytetään ulkoista ympäristösuojapinnoitetta, esimerkiksi orgaanista pinnoitetta/maalia, yhdelle valmiille säiliölle tai testinäytteelle, joka edustaa erää, on tehtävä eräkohtainen pinnoitetesti.

Jos säiliöitä testataan enemmän kuin vaaditaan, kaikista tuloksista on raportoitava.

Kaikkiin säiliöihin, jotka ovat edustettuina erätesteissä ja jotka eivät täytä asetettuja vaatimuksia, sovelletaan 3.9.2 kohdassa määriteltyjä menettelyjä.

Taulukko IV.3.9

Eräkohtaiset testit

3.9.1.2 Ympäröivässä lämpötilassa tehtävän paineenvaihtelutestin tiheys

Valmiille säiliöille on tehtävä paineenvaihtelutesti ympäröivässä lämpötilassa seuraavasti määritettävällä testaustiheydellä:

a) Yhdelle säiliölle kustakin erästä tehdään paineistusjakso 3,0 kertaa 2.7.6 kohdan mukaisten täyttökertojen määrä.

b) Mikäli 10:stä säiliöiden peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään edellä a kohdassa tarkoitetulla paineenvaihtelutestillä testattu säiliö ei vuoda tai murru ennen sellaista vaihtelumäärää, joka on 4,5 kertaa 2.7.6 kohdan mukaisten täyttökertojen määrä, paineenvaihtelutestiä voidaan harventaa yhteen säiliöön joka viidennestä tuotantoerästä, jolloin säiliö valitaan ensimmäisestä näiden viiden erän joukossa.

c) Mikäli 10:stä säiliöiden peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään edellä a kohdassa tarkoitetulla paineenvaihtelutestillä testattu säiliö ei vuoda tai murru ennen sellaista vaihtelumäärää, joka on 6,0 kertaa 2.7.6 kohdan mukaisten täyttökertojen määrä, paineenvaihtelutestiä voidaan harventaa yhteen säiliöön joka kymmenennestä tuotantoerästä, jolloin säiliö valitaan ensimmäisestä näiden kymmenen erän joukossa.

d) Jos edellisestä tuotantoerästä on kulunut yli 3 kuukautta, seuraavaan tuotantoerään kuuluvalle säiliölle on tehtävä paineenvaihtelutesti, jotta edellä b tai c kohdassa tarkoitettu harvennettu eräkohtaisten testien tiheys voidaan säilyttää.

e) Mikäli edellä b tai c kohdassa tarkoitetun harvennetun testiohjelman mukaisesti testattu säiliö ei saavuta 2.7.6 kohdassa vaadittua 3,0-kertaista täyttökertojen määrää, eräkohtaisen paineenvaihtelutestin suorittamistiheys on palautettava a kohdan mukaiseksi vähintään 10 tuotantoerän ajaksi, jotta edellä b tai c kohdassa tarkoitettu harvennettu eräkohtaisten paineenvaihtelukokeiden tiheys voidaan ottaa uudelleen käyttöön.

f) Mikäli joku edellä a, b tai c kohdassa tarkoitettu säiliö ei täytä vaatimusta 3,0-kertaisesta 2.7.6 kohdan mukaisten täyttökertojen määrästä, epäonnistumisen syy on selvitettävä ja korjattava 3.9.2 kohdan menettelyitä noudattaen. Paineenvaihtelutesti suoritetaan sen jälkeen kolmella muulla erään kuuluvalla säiliöllä. Jos jokin näistä kolmesta lisäsäiliöstä ei saavuta 2.7.6 kohdassa vaadittua 3,0-kertaista täyttökertojen määrää, erä on hylättävä. Valmistajan on osoitettava, että edellisen onnistuneen erän jälkeen tuotetut säiliöt täyttävät kaikki eräkohtaisen testin vaatimukset.

3.9.2 Testivaatimusten täyttymättä jääminen

Jos testivaatimukset eivät täyty, suoritetaan uusi testi tai uusi lämpökäsittely seuraavalla tavalla:

a) Jos on todisteita siitä, että testin suorittamisessa on tapahtunut erehdys tai mittausvirhe, suoritetaan uusi testi. Jos testin tulos on tyydyttävä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

b) Jos testi on suoritettu tyydyttävällä tavalla, testin epäonnistumisen syy on selvitettävä.

Jos epäonnistumisen katsotaan johtuvan sovelletusta lämpökäsittelystä, valmistaja voi tehdä kaikille erän säiliöille uuden lämpökäsittelyn.

Jos epäonnistuminen ei johdu sovelletusta lämpökäsittelystä, kaikki tunnistetut puutteelliset säiliöt hylätään tai korjataan hyväksytyllä menetelmällä. Säiliöitä, joita ei ole hylätty, pidetään sen jälkeen uutena eränä.

Kummassakin tapauksessa kaikki asiaankuuluvat uuden erän hyväksyttävyyden osoittamiseen tarvittavat näyte- tai erätestit suoritetaan uudelleen. Jos yhden tai useamman testin tulokset ovat edes osittain epätyydyttäviä, kaikki erän säiliöt hylätään.

3.10 Tuotantokokeet ja testivaatimukset

Tuotantokokeet ja -testit on tehtävä kaikille säiliöille valmistusvaiheessa ja valmiina seuraavin tavoin:

a) Varmistetaan, että valmiin säiliön ja mahdollisen vuorauksen sekä päällysteen keskeiset mitat ja paino ovat suunnittelutoleranssin rajoissa.

b) Varmistetaan liitteessä II olevassa 1 osassa annetun ilmoituslomakkeen mallin lisäyksessä tarkoitettujen keskeisten valmistusparametrien noudattaminen, myös määritellyn pintakäsittelyn noudattaminen siten, että erityistä huomiota kiinnitetään syvävedettyihin pintoihin ja laskoksiin tai limityksiin kaulassa tai hartiaosassa olevissa taotuissa tai puristetuissa kiinnityksissä tai aukoissa.

c) Metallisäiliöiden ja -vuorauksien osalta ainetta rikkomaton menetelmä soveltuvin osin standardin ISO 9809 liitteen B tai standardin EN 1964-3 liitteen C tai standardin EN 13322-2 liitteen B mukaisesti tai vastaavaksi osoitettu menetelmä, jolla pystytään havaitsemaan suurin sallittu särön koko, jotta voidaan varmistaa, että suurin särön koko ei ylitä jäljempänä määritellyn mallin osalta määrättyä kokoa.

Hitsatut ruostumattomasta teräksestä valmistetut vuoraukset on lisäksi tarkastettava standardin EN 13322-2 6.8.2 kohdan mukaisesti ja hitsatut alumiiniseoksesta valmistetut vuoraukset standardin EN 12862 6.2.1 kohdan (toinen kohta) ja 6.2.3 kohdan mukaisesti.

Tyypin 1, 2 ja 3 säiliöiden suunnittelussa on nimettävä särön suurin sallittu koko missä tahansa metallisäiliön tai -vuorauksen kohdassa, joka ei kasva kriittisen kokoiseksi määritellyn testikauden aikana tai käyttöiän aikana, jos seuraavaa testiajankohtaa ei ole määritelty. Kriittinen särön koko on määritelty (säiliön tai vuorauksen) seinänpaksuuden paksuiseksi säröksi, jonka kautta varastoitu kaasu voi purkautua ilman että säiliö murtuu. Ultraääniskannausta tai vastaavaa menetelmää varten on särön kokoa koskevissa hylkäysperusteissa edellytettävä pienempää kokoa kuin särön sallitut enimmäiskoot. Tyypin 2 ja 3 säiliöiden osalta oletetaan, ettei komposiittimateriaaliin tule mitään aikasidonnaisten mekanismien aiheuttamia vikoja. Sallittu särön koko ainetta rikkomattomissa kokeissa on määriteltävä soveltuvalla menetelmällä.

Säiliöiden on täytettävä seuraavat vaatimukset:

a) kovuustesti metallisäiliöille ja -vuorauksille 4.1.8 kohdan mukaisesti;

b) 4.2.15 kohdan mukainen hydraulinen testi;

c) 4.2.11 kohdan mukainen vuototesti tyypin 4 säiliöille ja tyypille 3, jossa on hitsattu metallivuoraus;

d) merkintöjen tarkistaminen 3.8 kohdan mukaisesti.

Tiivistelmä kultakin säiliöltä edellytettävistä tuotantokokeista ja -testeistä on taulukossa VI.3.10.

Taulukko IV.3.10

Tuotantokokeet ja -testit

3.11 Muutos

Muutoksia voidaan hyväksyä taulukossa IV.3.11 määritellyn supistetun testiohjelman mukaisesti. Kaikista merkittävistä muutoksista, jotka eivät kuulu taulukon IV.3.11 piiriin, on tehtävä täysimittaiset hyväksyntätestit.

Taulukko IV.3.11

Muutosten hyväksyntätestaus

Testityyppi Materiaalit 4.1.1–4.1.8 kohta soveltuvin osin Vety-yhteensopivuus 4.1.7 kohta Murtuminen 4.2.1 kohta Paineenvaihtelutesti ympäristön lämpötilassa 4.2.2 kohta Vuoto ennen murtumaa Suorituskyky 4.2.3 kohta Rovio 4.2.4 kohta Puhkaisutesti 4.2.5 kohta Kemiallinen altistus 4.2.6 kohta Komposiittimateriaalin särönkestävyys4.2.7 kohta Nopeutettu jännitysmurtuma 4.2.8 kohta Iskuvauriotesti 4.2.10 kohta Läpäisevyys (4.2.12 kohta) Istukan vääntö (4.2.13 kohta) Paineenvaihtelu vedyllä (4.2.14 kohta) Kuidun valmistaja 2, 3, 4 2, 3, 4 2, 3, 4 2, 3, 4 3, 4 Säiliön tai vuorauksen metallinen materiaali 1, 2, 3 1, 2, 3 1, 2, 3 1, 2, 3 1, 2 1, 2, 3 1, 2, 3 1, 2, 3 2, 3 2, 3 3 Vuorauksen muovimateriaali 4 4 4 4 Kuitumateriaali 2, 3, 4 2, 3, 4 2, 3, 4 2, 3, 4 2, 3, 4 2, 3, 4 2, 3, 4 2, 3, 4 2, 3, 4 3, 4 Hartsimateriaali 2, 3, 4 2, 3, 4 2, 3, 4 2, 3, 4 3, 4 Halkaisijan muutos ≤ 20 % 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 Halkaisijan muutos >20 % 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 2, 3, 4 3, 4 Pituuden muutos ≤ 50 % 1, 2, 3, 4 – Pituuden muutos > 50 % 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 3, 4 Nimelliskäyttöpaineen muutos ≤20 % (11) 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 Nimelliskäyttöpaineen muutos >20 % (11) 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 Pään muoto 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 4 Aukon koko 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 Pinnoitteen muutos 2, 3, 4 2, 3, 4 Pään malli 4 (12) Valmistusmenetelmän muutos (13) 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 Palonsammutuslaitteistot 1, 2, 3, 4 Selittävät huomautukset: esimerkiksi 2,3 ilmaisee, että testi edellytetään ainoastaan tyypin 2 ja 3 säiliöiltä.

4. TESTIMENETTELYT

4.1 Materiaalitestit

Materiaalitestit on toteutettava taulukon IV.4.1 mukaisesti sekä 4.1.1–4.1.8 kohdassa kuvattujen testimenettelyiden mukaisesti.

Taulukko IV.4.1

Materiaalitestit

4.1.1 Vetolujuustesti

4.1.1.1 Otanta

Testiä sovelletaan ainoastaan tyypin 4 säiliöihin.

Testiä sovelletaan ainoastaan muovisiin säiliömateriaaleihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien vuorausten lukumäärä: 2.

4.1.1.2 Menettely

Muovisten vuorausmateriaalien mekaaniset ominaisuudet on testattava –40 °C:ssa standardin ISO 527-2 mukaisesti.

4.1.1.3 Vaatimukset

Testitulosten on oltava alueella, jonka valmistaja on ilmoittanut liitteessä II olevassa 1 osassa annetun ilmoituslomakkeen mallin lisäyksessä.

4.1.1.4 Tulokset

Muovisen vuorausmateriaalin vetolujuus ja enimmäisvenymä on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.1.2 Pehmenemislämpötilatesti

4.1.2.1 Otanta

Testiä sovelletaan ainoastaan tyypin 4 säiliöihin.

Testiä sovelletaan ainoastaan polymeerimateriaaleihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien vuorausten lukumäärä: 1.

Eräkohtainen testaus – testattavien vuorausten lukumäärä: 1.

4.1.2.2 Menettely

Valmiiden vuorausten polymeerimateriaalien pehmenemislämpötila testataan standardissa ISO 306 kuvatun A50-menetelmän pohjalta.

4.1.2.3 Vaatimus

Pehmenemislämpötilan on oltava ≥ 100 °C.

4.1.2.4 Tulokset

Pehmenemislämpötila on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.1.3 Lasittumislämpötilatesti

4.1.3.1 Otanta

Testiä sovelletaan tyypin 2, 3 ja 4 säiliöihin.

Testiä sovelletaan ainoastaan komposiittihartsimateriaaleihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien näytteiden lukumäärä: 3

4.1.3.2 Menettely

Hartsimateriaalin lasittumislämpötila määritellään standardin ASTM D3418 mukaisesti.

4.1.3.3 Vaatimukset

Testitulosten on oltava alueella, jonka valmistaja on ilmoittanut liitteen II osassa 1 annetun ilmoituslomakkeen mallin lisäyksessä.

4.1.3.4 Tulokset

Testin lopulliset tulokset on kirjattava testiraporttiin ja esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti. Esitettävän lasittumislämpötilan on oltava mitattu vähimmäisarvo.

4.1.4 Hartsin leikkauslujuustesti

4.1.4.1 Otanta

Testiä sovelletaan tyypin 2, 3 ja 4 säiliöihin.

Testiä sovelletaan ainoastaan komposiittihartsimateriaaleihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien näytteiden lukumäärä: 3.

4.1.4.2 Menettely

Hartsimateriaalit on testattava päällystettä edustavalla testikappaleen aihiolla standardin ASTM D2344/D2344M mukaisesti.

4.1.4.3 Vaatimus

Komposiittimateriaalin vähimmäisleikkauslujuuden on oltava 24 tunnin vedessä kiehumisen jälkeen 13,8 MPa.

4.1.4.4 Tulokset

Hartsin vähimmäisleikkauslujuus on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.1.5 Pinnoitetesti

4.1.5.1 Otanta

Testiä sovelletaan kaikkiin säiliötyyppeihin, joissa käytetään ulkoista ympäristösuojapinnoitetta, kuten orgaanista pinnoitetta tai maalia.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien näytteiden lukumäärä: soveltuvissa standardeissa määritellyn mukaisesti.

4.1.5.2 Menettely ja vaatimus

Pinnoitteet on arvioitava seuraavilla testimenetelmillä:

a) Tartuntavoima standardin ISO 4624 mukaisesti käyttämällä menetelmää A tai B tilanteen mukaan. Pinnoitteella on oltava tartunta-aste 4.

b) Taipuisuus standardin ASTM D522 mukaisesti käyttämällä testimenetelmää B ja 12,7 mm:n tuurnaa määritellyssä paksuudessa –20 °C:n lämpötilassa. Testinäyte on valmisteltava standardin ASTM D522 mukaisesti. Näkyviä säröjä ei saa ilmaantua.

c) Iskutesti standardin ASTM D2794 mukaisesti. Huoneenlämpötilassa olevan pinnoitteen on läpäistävä 18 J:n esi-iskutesti.

d) Kemikaalien sietokyky standardin ASTM D1308 mukaisesti. Testi suoritetaan käyttämällä testimenetelmää, jossa paljas testikohta altistetaan 100 tunniksi 30-prosenttiselle rikkihappoliuokselle (akkuhappo, jonka ominaispaino on 1,219) ja 24 tunniksi polyalkaleeniselle glykolille (esim. jarruneste). Pinnoite ei saa osoittaa irtoamisen, kuplien muodostumisen tai pehmenemisen merkkejä. Tartuntavoiman luokan on oltava 3 testattaessa standardin ASTM D3359 mukaisesti. Tämä testi ei ole tarpeen, jos tehdään 4.2.6 kohdan mukainen testi.

e) Valolle ja vedelle altistus standardin ASTM G154 mukaisesti, 1 000 tunnin altistusta käyttämällä. Merkkejä kuplien muodostumisesta ei saa olla. Tartuntavoiman luokan on oltava 3 testattaessa standardin ISO 4624 mukaisesti. Suurin sallittu kiillonmenetys on 20 prosenttia.

f) Suolasumutukselle altistus standardin ASTM B117 mukaisesti, 500 tunnin altistusta käyttämällä. Sisäpinta ei saa ohentua yli 3:a mm merkitystä kohdasta. Merkkejä kuplien muodostumisesta ei saa olla. Tartuntavoiman luokan on oltava 3 testattaessa standardin ASTM D3359 mukaisesti.

g) Lohkeavuuden testaaminen huoneenlämpötilassa standardin ASTM D3170 mukaisesti. Pinnoitteen on saatava luokitus 7A tai parempi, eikä substraatin altistusta saa ilmentyä.

4.1.5.3 Tulokset

Lopulliset testitulokset on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.1.6 Eräkohtainen pinnoitetesti

4.1.6.1 Otanta

Testiä sovelletaan kaikkiin säiliötyyppeihin, joissa käytetään ulkoista ympäristösuojapinnoitetta, kuten orgaanista pinnoitetta tai maalia.

Eräkohtainen testaus – testattavien säiliöiden/näytteiden lukumäärä erää kohden: 3.9.1 kohdan mukainen.

4.1.6.2 Menettely ja vaatimus

Pinnoitteet on arvioitava seuraavilla testimenetelmillä:

a) Pinnoitteen paksuuden mittaus standardin ISO 2808 mukaisesti. Paksuuden on vastattava suunnitteluvaatimuksia.

b) Tartuntavoima standardin ISO 4624 mukaisesti käyttämällä menetelmää A tai B tilanteesta riippuen. Pinnoitteella on oltava tarttuvuusluokka 4.

4.1.6.3 Tulokset

Lopulliset testitulokset on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

Valmistajan on säilytettävä pinnoitteen paksuutta ja tartuntavoima-arvoja koskevat asiakirjat säiliön koko käyttöiän ajan.

4.1.7 Vety-yhteensopivuustesti

4.1.7.1 Otanta

Testiä sovelletaan tyypin 1, 2 ja 3 säiliöihin liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen 2.1.2 kohdan mukaisesti.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 3.

4.1.7.2 Menettely

Turvallisuusnäkökohtiin on kiinnitettävä erityistä huomiota suoritettaessa tätä testiä.

Ympäristön lämpötilassa käytetään vetyä paineenvaihteluun, joka tehdään 3,0-kertaisesti 2.7.6 kohdassa määritettyyn täyttökertojen määrään nähden, siten, että joko

a) säiliö on välillä ≤ 2,0 MPa ja ≥ 1,25-kertainen nimelliskäyttöpaine tai

b) säiliö on sellaisten painetasojen välillä, jotka aiheuttavat vuorauksen seinämään vastaavan jännitystason kuin paine, joka on ≤ 2,0 MPa ja ≥ 1,25-kertainen säiliön nimellispaine.

4.1.7.3 Vaatimus

Säiliöt tai vuoraukset eivät saa vioittua, ennen kuin ne ovat saavuttaneet 3,0-kertaisesti 2.7.6 kohdan mukaisen täyttökertojen määrän.

4.1.7.4 Tulokset

Testin lopulliset tulokset on kirjattava testiraporttiin ja esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

Valmistajan on säilytettävä tuloksia säiliön koko käyttöiän ajan.

4.1.8 Kovuustesti

4.1.8.1 Otanta

Testiä sovelletaan kaikkiin säiliöihin ja tyypin 1, 2 ja 3 säiliöiden vuorauksiin.

Testiä sovelletaan ainoastaan metallimateriaaleihin.

Tuotantovaiheen testaus – testattavien säiliöiden tai vuorausten lukumäärä: kaikki.

Testi on tehtävät viimeisen lämpökäsittelyn jälkeen.

4.1.8.2 Menettely

Kovuustestit tehdään jokaisen säiliön tai vuorauksen keskuksen ja kupumaisen pään kanssa yhdensuuntaisella seinämällä standardin ISO 6506-1 mukaisesti.

4.1.8.3 Vaatimus

Kovuusarvon on oltava rakennesuunnitelmassa määritetyllä alueella.

4.1.8.4 Tulokset

Kovuusarvo on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

Valmistajan on säilytettävä tuloksia säiliön koko käyttöiän ajan.

4.2 Säiliötestit

4.2.1 Murtumistesti

4.2.1.1 Otanta

Testiä sovelletaan kaikkiin säiliötyyppeihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 3.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien vuorausten lukumäärä: 1 (lisätesti ainoastaan tyypin 2 säiliöille).

Eräkohtainen testaus – testattavien valmiiden säiliöiden lukumäärä erää kohden: 3.9.1 kohdan mukainen.

4.2.1.2 Menettely

Säiliölle on tehtävä hydraulinen murtumistesti ympäristön lämpötilassa seuraavaa menettelyä käyttäen:

Paineistusnopeuden on oltava ≤ 1,4 MPa/s, kun paine on suurempi kuin 80 prosenttia nimelliskäyttöpaineesta kerrottuna 3.6 kohdassa täsmennetyllä murtumispaineen suhdeluvulla. Jos nopeus on suurempi kuin 0,35 MPa/s paineella, joka on suurempi kuin 80 prosenttia nimelliskäyttöpaineesta kerrottuna murtumispaineen suhdeluvulla, on joko säiliö kytkettävä sarjaan paineenlähteen ja paineenmittauslaitteen väliin tai aika, jona paine ylittää nimelliskäyttöpaineen kerrottuna murtumispainesuhteella, ei saa ylittää 5:tä sekuntia.

4.2.1.3 Vaatimus

Säiliön murtumispaineen täytyy olla suurempi kuin nimelliskäyttöpaine kerrottuna kohdassa 3.6 ilmoitetulla murtumispaineen suhdevulla.

Tyypin 2 säiliöiden osalta murto vuorauksen murtopaineen on oltava yli 1,25-kertaisesti nimelliskäyttöpaine.

4.2.1.4 Tulokset

Murtumispaine on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

Valmistajan on säilytettävä murtumispaineen arvoa koskevat asiakirjat säiliön koko käyttöiän ajan.

4.2.2 Paineenvaihtelutesti ympäristön lämpötilassa

4.2.2.1 Otanta

Testiä sovelletaan kaikkiin säiliötyyppeihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 2.

Eräkohtainen testaus – testattavien valmiiden säiliöiden lukumäärä erää kohden: 3.9.1 kohdan mukainen.

4.2.2.2 Menettely

Paineenvaihtelu suoritetaan ympäristön lämpötilassa seuraavaa menettelyä noudattaen:

a) Testattava säiliö täytetään syövyttämättömällä nesteellä, kuten öljyllä, inhibitoidulla vedellä tai glykolilla.

b) Paineenvaihtelu, joka tehdään 3,0-kertaisesti 2.7.6 kohdassa määritettyyn täyttökertojen määrään ja joka tehdään ≤ 2,0 MPa:sta ≥ 1,25-kertaiseen nimelliskäyttöpaineeseen nopeudella, joka on korkeintaan 10 jaksoa minuutissa.

Tyyppihyväksyntää varten säiliöille on tehtävä vaihteluita, kunnes se osoittaa vioittumista tai enintään yhdeksänkertaisesti täyttökertojen määrä.

Eräkohtaisessa testauksessa noudatetaan 3.9.1 kohdan vaatimuksia.

4.2.2.3 Vaatimus

Tyyppihyväksyntää varten säiliöiden on joko kestettävä 9,0-kertaisesti täyttökertojen määrä vioittumatta, jolloin kohdan 4.2.3 vuoto ennen murtumaa -testiä ei edellytetä, tai niiden on vioituttava vuotamalla, ei murtumalla. Eräkohtaisessa testauksessa säiliöt eivät saa vioittua, ennen kuin ne ovat saavuttaneet 3,0-kertaisesti 2.7.6 kohdan mukaisen täyttökertojen määrän.

4.2.2.4 Tulokset

Vioittumiseen tarvittava testijaksomäärä sekä vian sijainti ja kuvaus vian alkamisesta on kirjattava ja esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

Valmistajan on säilytettävä tuloksia säiliön koko käyttöiän ajan.

4.2.3 Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden testaus

4.2.3.1 Otanta

Testiä sovelletaan kaikkiin säiliötyyppeihin. Testiä ei edellytetä, jos on jo osoitettu, että säiliön suunnittelu kestää enemmän kuin 9,0-kertaisesti täyttökertojen määrän 2.7.6 kohdan mukaisesti, kun testaus tapahtuu 4.2.2 kohdan mukaisesti.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 3.

4.2.3.2 Menettely

Säiliö on testattava seuraavan menettelyn mukaisesti:

a) Testattava säiliö täytetään syövyttämättömällä nesteellä, kuten öljyllä, inhibitoidulla vedellä tai glykolilla.

b) Paineenvaihtelu, joka tehdään ≤ 2,0 MPa:sta ≥ 1,5-kertaiseen nimelliskäyttöpaineeseen nopeudella, joka on korkeintaan 10 jaksoa minuutissa, ja joka tehdään 3,0-kertaisesti 2.7.6 kohdassa määritettyyn täyttökertojen määrään nähden.

4.2.3.3 Vaatimus

Säiliöt joko vioittuvat vuotamalla tai ne saavuttavat vioittumatta 3,0-kertaisesti 2.7.6 kohdan mukaisen täyttökertojen määrän.

4.2.3.4 Tulokset

Vioittumiseen tarvittava testijaksomäärä sekä vian sijainti ja kuvaus vian alkamisesta on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.2.4 Roviotesti

4.2.4.1 Otanta

Testiä sovelletaan kaikkiin säiliötyyppeihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: vähintään 1.

4.2.4.2 Menettely

Turvallisuusnäkökohtiin on kiinnitettävä erityistä huomiota suoritettaessa tätä testiä.

Säiliö on paineistettava nimelliskäyttöpaineeseen vedyllä tai kaasulla, jonka termisen paineen muodostus on suurempi. Paineistettu säiliö on testattava seuraavasti:

a) Säiliö asetetaan vaaka-asentoon noin 100 mm yhtenäisen, 1,65 m:n pituisen tulenlähteen yläpuolelle. Tulen asettelu on kirjattava ylös niin yksityiskohtaisesti, että säiliöön kohdistettu kuumuuden taso voidaan toistaa. Testin tulos on mitätöitävä, jos tulenlähteessä ilmenee testin aikana vikoja tai jos se toimii epäjohdonmukaisesti.

b) Jos säiliö on ≤ 1,65 m, se on asetettava keskelle, tulenlähteen yläpuolelle.

c) Jos säiliö on ≤ 1,65 m ja jos säiliöön on asennettu paineenrajoituslaite toiseen päähän, tulenlähde on sijoitettava niin, että sen alkukohta on säiliön toisessa päässä.

d) Jos säiliö on > 1,65 m ja siihen on asennettu paineenrajoituslaitteet useampaan kuin yhteen kohtaan säiliön kyljessä, tulenlähteen keskikohta on asetettava niiden paineenrajoituslaitteiden puoliväliin, jotka ovat horisontaalisesti kauimpana toisistaan.

e) Jos säiliö on > 1,65 m ja se on lisäksi suojattu lämpöeristyksin, on suoritettava kaksi tulitestiä nimelliskäyttöpaineella. Säiliön keskikohta on sijoitettava tulenlähteen keskikohdan yläpuolelle yhdessä testissä, ja tuli on sytytettävä säiliöön toiseen päähän toisessa testissä.

f) Metallikilpiä käytetään estämään liekkien suora kosketus säiliön venttiileihin, liitoskappaleisiin tai paineenrajoituslaitteisiin. Metallikilvet eivät saa olla suoraan kosketuksissa paineenrajoituslaitteisiin. Jos jokin venttiili, liitoskappale tai putki, joka ei kuulu suunnitelmassa tarkoitettuun palonsuojajärjestelmään, vioittuu, tulos mitätöidään.

g) Pintalämpötilaa on seurattava vähintään kolmella termoelementillä, jotka on sijoitettu säiliön pohjaan enintään 0,75 m:n etäisyydelle toisistaan. Metallikilpiä käytetään estämään termoelementtien joutuminen suoraan kosketukseen liekkien kanssa. Vaihtoehtoisesti termoelementit voidaan upottaa metalliharkkoihin, joiden koko on enintään 25 mm × 25 mm × 25 mm.

h) Tulenlähteestä on noustava liekkejä suoraan kaasupullon pintaan koko sen halkaisijan pituudelta välittömästi sytyttämisen jälkeen.

i) Termoelementtien lämpötilat ja kaasupullon paine kirjataan ylös ≤ 10 sekunnin välein testin aikana.

j) Viiden minuutin kuluessa sytyttämisestä ja koko lopputestin ajan on vähintään yhden termoelementin lämpötilan oltava vähintään 590 °C

4.2.4.3 Vaatimus

Säiliön on tyhjennyttävä paineenrajoituslaitteen kautta eikä se saa murtua.

4.2.4.4 Tulokset

Tulokset on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti, ja niissä on oltava vähintään seuraavat tiedot jokaisesta säiliöstä:

a) aika tulen syttymisestä paineenrajoituslaitteen (-laitteiden) kautta tapahtuvan tyhjentymisen alkamiseen;

b) enimmäispaine ja paineen ≤ 1,0 MPa saavuttamiseen kulunut tyhjentymisaika.

4.2.5 Puhkaisutesti

4.2.5.1 Otanta

Testiä sovelletaan kaikkiin säiliötyyppeihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 1.

4.2.5.2 Menettely

Säiliö, joka on täysin varustettu suojapinnoitteellaan, on testattava seuraavassa järjestyksessä:

a) paineistaminen nimelliskäyttöpaineeseen ±1,0 Mpa paineistettua kaasua käyttäen;

b) kaasupullon vähintään yksi sivuseinämä puhkaistaan lävistäväluodilla tai iskukappaleella, jonka halkaisija on vähintään 7,62 mm Ammuksen tai iskukappaleen on osuttava sivuseinään noin 45°:een kulmassa.

4.2.5.3 Vaatimus

Säiliö ei saa murtua.

4.2.5.4 Tulokset

Tulo- ja lähtöaukon likimääräinen koko ja niiden sijainti on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.2.6 Kemiallisen altistuksen testi

4.2.6.1 Otanta

Testiä sovelletaan tyypin 2, 3 ja 4 säiliöihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 1.

4.2.6.2 Menettely

Säiliö mahdollisine suojapinnoitteineen on testattava seuraavassa järjestyksessä:

a) Säiliön ylempi osa jaetaan viiteen erilliseen alueeseen, jotka merkitään heiluriniskuesikäsittelyä ja nesteille altistusta varten. Näiden viiden alueen on kunkin oltava nimellishalkaisijaltaan 100 mm. Kyseisten viiden alueen ei tarvitse olla saman linjan mukaisesti suunnattuja, mutta ne eivät saa olla päällekkäisiä.

b) Kunkin viiden alueen likimääräinen keskusta on esikäsiteltävä heilurin rungon lyönnillä. Heilurin teräksisen iskurungon on oltava pyramidin muotoinen siten, että sen sivuista muodostuu tasasivuinen kolmio ja sen pohja on neliö ja huippu ja särmät on pyöristetty 3 mm:n säteeseen. Heilurin iskupisteen on oltava yhtenevä pyramidin painopisteen kanssa. Sen etäisyyden heilurin pyörimisakselista on oltava 1 m. Heilurin kokonaismassan iskukeskipisteeseen nähden on oltava 15 kg. Heilurin energian on oltava iskuhetkellä vähintään 30J ja mahdollisimman lähellä tätä arvoa. Heilurin iskun aikana säiliö on pidettävä paikallaan päistä kiinni pitäen tai tätä varten tarkoitettujen kannattimien avulla. Säiliö on tyhjennettävä paineesta esivalmistelun ajaksi.

c) Kukin viidestä esikäsitellystä alueesta on altistettava yhdelle seuraavista viidestä liuoksesta. Liuokset ovat: i) rikkihappo – 19-prosenttinen liuos vesitilavuutta kohden; ii) natriumhydroksidi – 25-prosenttinen liuos veden painoa kohden; iii) metanoli/bensiini – 5/95 prosentin pitoisuudet; iv) ammoniumnitraatti – 28-prosenttinen liuos veden painoa kohden; v) tuulilasin pesuneste (liuos, jossa 50 tilavuusprosenttia metyylialkoholia ja vettä).

d) Altistuksen ajaksi säiliön nesteelle altistuvat osat suunnataan ylimmäksi. Kullekin viidestä esikäsitellystä altistusalueesta asetetaan lasivillaa, jonka paksuus noin 0,5 mm ja halkaisija 100 mm. Lasivillaan lisätään testinestettä riittävästi, jotta varmistetaan sen tasainen kastuminen pinnalta ja sisältä koko paksuudeltaan testin ajaksi.

e) Paineenvaihtelu välillä ≤ 2,0 MPa ja ≥ 1,25-kertainen nimelliskäyttöpaine 2.7.6 kohdan mukaisesti lasketun täyttökertojen määrän verran, paineistusnopeudella, joka on korkeintaan 2,75 MPa/s.

f) Paineistus 1,25-kertaiseen nimelliskäyttöpaineeseen ja paineen pitäminen vähintään 24 tuntia, kunnes kulunut ympäristönesteille altistusaika (paineenvaihtelu ja paineen pitäminen) on vähintään 48 tuntia.

g) Murtumistesti 4.2.1.2 kohdan mukaisesti.

4.2.6.3 Vaatimus

Säiliön on saavutettava murtumispaine, joka on ≥ 1,8-kertainen nimelliskäyttöpaine.

4.2.6.4 Tulokset

Murtumispaine on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.2.7 Komposiittimateriaalin särönkestävyystesti

4.2.7.1 Otanta

Testiä sovelletaan tyypin 2, 3 ja 4 säiliöihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 1.

4.2.7.2 Menettely

Säiliö, joka on täysin varustettu suojapinnoitteellaan, on testattava seuraavassa järjestyksessä:

a) Päällysteeseen leikataan pitkittäissuuntaisia viiltoja. Viiltojen on oltava suurempia kuin valmistajan määrittelemissä silmämääräisissä tarkastuksissa mainitut sallitut, ja vähintään seuraavat viillot on leikattava pituussuunnassa säiliön sivuseinään: i) pituus 25 mm, syvyys 1,25 mm; ii) pituus 200 mm, syvyys 0,75 mm.

b) Paineenvaihtelu viilletylle säiliölle välillä ≤ 2,0 MPa ja ≥ 1,25-kertainen nimelliskäyttöpaine ympäristön lämpötilassa 3,0-kertaisesti 2.7.6 kohdassa määritettyyn täyttökertojen määrään nähden.

4.2.7.3 Vaatimus

Säiliö ei saa vuotaa eikä murtua jaksomäärän aikana, joka on 0,6 kertaa kohdan 2.7.6 mukaisten täyttökertojen määrä, mutta se voi vioittua vuotamalla sitä seuraavien jaksojen aikana.

4.2.7.4 Tulokset

Vioittumiseen tarvittava testijaksomäärä sekä vian sijainti ja kuvaus on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.2.8 Nopeutettu jännitysmurtumatesti

4.2.8.1 Otanta

Testiä sovelletaan tyypin 2, 3 ja 4 säiliöihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 1.

4.2.8.2 Menettely

Säiliö, ilman suojapinnoitetta, on testattava seuraavassa järjestyksessä:

a) Paineistaminen 1,25-kertaiseen nimelliskäyttöpaineeseen 1 000 tunniksi lämpötilassa 85 °C.

b) Murtumistesti 4.2.1.2 kohdan mukaisesti.

4.2.8.3 Vaatimus

Säiliön murtumispaineen täytyy olla ≥ 0,85-kertainen nimelliskäyttöpaine kerrottuna 3.6 kohdassa ilmoitetulla murtumispaineen suhdeluvulla.

4.2.8.4 Tulokset

Murtumispaine on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.2.9 Paineenvaihtelutesti äärilämpötilassa

4.2.9.1 Otanta

Testiä sovelletaan tyypin 2, 3 ja 4 säiliöihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 1.

4.2.9.2 Menettely

Säiliöille, joiden komposiittipäällysteessä ei ole suojapinnoitetta, on tehtävä hydrostaattinen vaihtelutesti seuraavassa järjestyksessä:

a) Vakautus 48 tunnin ajan lämpötilassa, joka on ≥ 85 °C ja suhteellisessa kosteudessa, joka on ≥ 95 prosenttia.

b) Paineenvaihtelu välillä ≤ 2,0 MPa ja ≥ 1,25-kertainen nimelliskäyttöpaine lämpötilassa ≥ 85 °C ja suhteellisessa kosteudessa ≥ 95 prosenttia, 1,5-kertaisesti 2.7.6 kohdan mukaisesti laskettuun täyttökertojen lukumäärään.

c) Stabilointi ympäristön olosuhteissa.

d) Säiliön ja testinesteen vakauttaminen lämpötilaan ≤ –40 °C mitattuna säiliön pinnasta ja nesteestä.

e) Paineenvaihtelu välillä ≤ 2,0 MPa ja ≥ 1,25-kertainen nimelliskäyttöpaine 1,5-kertaisesti 2.7.6 kohdassa määritettyyn täyttökertojen määrään nähden.

f) Vuototesti (22) 4.2.11 kohdan mukaisesti.

g) Murtumistesti 4.2.1.2 kohdan mukaisesti.

Selventävä huomautus:

4.2.9.3 Vaatimus

Säiliöille tehdään vaihtelutesti, jossa ei saa ilmaantua murtumia, vuotoja tai kuitujen purkautumista.

Jos vuototestiä edellytetään, vuototestin vaatimusten on täytyttävä.

Säiliöt eivät saa murtua, kun paine on vähemmän kuin 85 prosenttia nimelliskäyttöpaineesta kerrottuna 3.6 kohdassa annetulla murtumispaineen suhdeluvulla.

4.2.9.4 Tulokset

Murtumispaine on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.2.10 Iskuvauriotesti

4.2.10.1 Otanta

Testiä sovelletaan tyypin 3 ja 4 säiliöihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: vähintään 1 (kaikki iskutestit voidaan tehdä yhdelle säiliölle tai eri iskut enintään kolmelle säiliölle).

4.2.10.2 Menettely

4.2.10.2.1 Pudotustesti tehdään ympäristön lämpötilassa ilman sisäistä paineistusta tai kiinnitettyjä venttiilejä. Kierteisiin aukkoihin voidaan laittaa tulppa, jotta estetään kierteiden ja sulkupintojen vahingoittuminen.

Säiliöt pudotetaan sileälle vaakasuoralle betonialustalle tai vastaavalle kovalle lattialle.

Säiliö on testattava seuraavassa järjestyksessä:

a) pudotus yhden kerran vaaka-asennosta pohja 1,8 metriä maanpinnan yläpuolella;

b) pudotus pystysuorassa kumpikin pää edellä siten, että potentiaalienergia ≥ 488 J, mutta alapää ei missään tapauksessa saa olla yli 1,8 m:n korkeudella;

c) pudotus 45°:n kulmassa, minkä jälkeen epäsymmetrisiä tai epäsylinterimäisiä säiliöitä käännetään 90°:n pituusakselin ympäri ja pudotetaan uudelleen 45°:n kulmassa siten, että painopiste on 1,8 m:n korkeudella. Jos pohja on kuitenkin alle 0,6 m:n etäisyydellä maasta, pudotuskulmaa muutetaan siten, että vähimmäiskorkeus on 0,6 m ja painopiste 1,8 m:n korkeudella maanpinnasta

d) Säiliön pomppimista ei saa millään tavoin estää mutta sitä voidaan estää kaatumasta pystysuoran pudotustestin aikana.

e) Paineenvaihtelu säiliölle välillä ≤ 2,0 MPa ja ≥ 1,25-kertainen nimelliskäyttöpaine kolminkertaisesti 2.7.6 kohdassa laskettuun täyttökertojen määrään nähden.

4.2.10.2.2 Vaihtoehtoisesti sellaisille säiliöille, joiden erityispinnoite osoittaa, että säiliö on pudotettu, 4.2.10.2.1 kohdan a–c luetelmakohdassa kuvattu pudotuskorkeus ja potentiaalienergia on puolet annetuista arvoista (eli 0,9 m 1,8 m:n sijaan, 0,3 m 0,6 m:n sijaan ja 244 J 488J:n sijaan)

4.2.10.3 Vaatimukset

Säiliö ei saa vuotaa eikä murtua jaksomäärän aikana, joka on 0,6 kertaa 2.7.6 kohdan mukaisesti laskettujen täyttökertojen määrä, mutta se voi vioittua vuotamalla sitä seuraavien jaksojen aikana.

Lisäksi säiliöissä, joissa on 4.2.10.2.2 kohdassa tarkoitettu erityispinnoite, on selkeästi näyttävä valmistajan määrittelemiä muodonmuutoksia.

4.2.10.4 Tulokset

Vioittumiseen tarvittava testijaksomäärä sekä vian sijainti ja kuvaus on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.2.11 Vuototesti

4.2.11.1 Otanta

Testiä sovelletaan tyypin 4 säiliöihin ja tyyppiin 3, jossa on hitsatut metallivuoraukset.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 1.

Eräkohtainen testaus – testattavien valmiiden säiliöiden lukumäärä erää kohden: 3.9.1 kohdan mukainen.

Tuotantovaiheen testaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: kaikki

4.2.11.2 Menettely

Säiliö kuivataan kauttaaltaan ja paineistetaan vähintään 3 minuutin ajan nimelliskäyttöpaineeseen vuototestikaasulla.

Eräkohtaisessa testauksessa noudatetaan taulukon IV.3.9 selittävässä huomautuksessa 6 annettua testijärjestystä.

4.2.11.3 Vaatimus

Vuotaminen murtumien, huokosten tai muiden vastaavien vikojen kautta johtaa säiliön hylkäämiseen. Seinän läpäisevyyttä 4.2.12 kohdan mukaisesti ei pidetä vuotona.

4.2.11.4 Tulokset

Testitulokset on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti. Vuotonopeutta sovelletaan ainoastaan testeihin, jotka on tehty 100-prosenttisella vedyllä. Muiden kaasujen tai kaasuseosten vuotonopeus on muunnettava 100-prosenttisen vedyn vuotonopeutta vastaavaksi.

4.2.12 Läpäisevyystesti

4.2.12.1 Otanta

Testiä sovelletaan ainoastaan tyypin 4 säiliöihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 1.

4.2.12.2 Menettely

Turvallisuusnäkökohtiin on kiinnitettävä erityistä huomiota suoritettaessa tätä testiä.

Säiliö on testattava seuraavassa järjestyksessä:

a) paineistaminen nimelliskäyttöpaineeseen ±1,0 Mpa vetykaasua käyttäen

b) sijoitetaan suljettuun tiivistettyyn tilaan, jossa vallitsee 15 °C ± 2 °C:n lämpötila ja vuotamista seurataan 500 tunnin ajan tai kunnes vakaa läpäisevyys säilyy vähintään 48 tunnin ajan.

4.2.12.3 Vaatimukset

Vakaan läpäisynopeuden on oltava alle 6,0 Ncm3 vetyä tunnissa säiliön sisätilavuuden litraa kohden.

4.2.12.4 Tulokset

Vakaa läpäisynopeus on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.2.13 Istukan vääntötesti

4.2.13.1 Otanta

Testiä sovelletaan ainoastaan tyypin 4 säiliöihin.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 1.

Eräkohtainen testaus – testattavien valmiiden säiliöiden lukumäärä erää kohden: 3.9.1 kohdan mukaisesti.

4.2.13.2 Menettely

Säiliö on testattava seuraavassa järjestyksessä:

a) Säiliön rungon kiertyminen estetään.

b) Kuhunkin säiliön päässä olevaan istukkaan kohdistetaan vääntömomentti, joka on kaksi kertaa valmistajan venttiilille tai paineenrajoituslaitteelle määrittelemä asennusmomentti; ensin kierteistetyn liitoksen kiristymisen suuntaan ja sitten avaussuuntaan ja lopuksi jälleen kiristymissuuntaan.

c) Tyyppihyväksyntää varten on tehtävä myös seuraavat testit: i) Vuototesti 4.2.11 kohdan mukaisesti. ii) Murtumistesti 4.2.1.2 ja 4.2.1.3 kohdan mukaisesti.

Eräkohtaisessa testauksessa noudatetaan taulukon IV.3.9 selittävässä huomautuksessa 6 annettua testijärjestystä.

4.2.13.3 Vaatimus

Tyyppihyväksyntää varten säiliön on täytettävä vuoto- ja murtotestin vaatimukset.

Eräkohtaista testausta varten säiliön on täytettävä vuototestin vaatimukset.

4.2.13.4 Tulokset

Käytetty vääntömomentti, vuoto ja murtumispaine on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti. Vuotonopeutta sovelletaan ainoastaan testeihin, jotka on tehty 100-prosenttisella vedyllä. Muiden kaasujen tai kaasuseosten vuotonopeus on muunnettava 100-prosenttisen vedyn vuotonopeutta vastaavaksi.

Valmistajan on säilytettävä tuloksia säiliön koko käyttöiän ajan.

4.2.14 Vetykaasulla tehtävä paineenvaihtelutesti

4.2.14.1 Otanta

Testiä sovelletaan tyypin 4 säiliöihin ja tyyppiin 3, jossa on hitsatut metallivuoraukset.

Tyyppihyväksyntätestaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: 1

4.2.14.2 Menettely

Turvallisuusnäkökohtiin on kiinnitettävä erityistä huomiota suoritettaessa tätä testiä.

Säiliö on testattava seuraavassa järjestyksessä:

a) Käytetään vetykaasua säiliön paineenvaihteluun välillä ≤ 2,0 MPa ja ≥ nimelliskäyttöpaine 1 000 jakson ajan. Täyttöaika saa olla enintään 5 minuuttia. Lämpötilat eivät saa tyhjentymisen aikana nousta yli 2.7.5 kohdassa määritettyjen arvojen.

b) Vuototesti 4.2.11 kohdan mukaisesti.

Säiliö leikataan ja tarkastetaan vuoraus sekä vuorauksen ja pääistukan liitoskohta, jossa ei saa ilmetä merkkejä vioittumisesta, kuten väsymissäröjä tai staattisen varauksen purkautumista.

4.2.14.3 Vaatimus

Säiliön on täytettävä vuototestin vaatimukset.

Vikoja, kuten väsymissäröjä tai staattisen varauksen purkautumista, ei saa esiintyä vuorauksessa eikä vuorauksen ja pääistukan välisessä liitoskohdassa.

4.2.14.4 Tulokset

Vuodon kokonaisarvo on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

4.2.15 Hydraulinen testi

4.2.15.1. Näytteet

Testiä sovelletaan kaikkiin säiliötyyppeihin.

Tuotantovaiheen testaus – testattavien säiliöiden lukumäärä: kaikki

4.2.15.2 Menettely ja vaatimus

a) Säiliö on paineistettava ≥ 1,5-kertaiseen nimelliskäyttöpaineeseen. Testipaine ei saa missään tapauksessa ylittää armeerauspainetta.

b) Painetta on pidettävä yllä vähintään 30 sekuntia täyden laajenemisen varmistamiseksi. Jos painetta ei voida ylläpitää testilaitteen vioittumisen vuoksi, testi voidaan toistaa paineella, jota on nostettu 0,7 kPa:lla. Enintään kaksi tällaista toistoa sallitaan.

c) Tyypin 1, 2 tai 3 säiliöiden osalta valmistajan on määriteltävä soveltuva pysyvän tilavuuslaajentumisen raja käytetyn testipaineen osalta, mutta missään tapauksessa pysyvä laajentuminen ei saa ylittää 5:tä prosenttia testipaineessa mitatusta kokonaistilavuuslaajentumisesta. Pysyvä laajentuminen määritellään tilavuuden laajentumiseksi, joka jää jäljelle, kun paine on purkautunut.

d) Tyypin 4 säiliöiden osalta valmistajan on määriteltävä soveltuvat kimmolaajentumisen rajat käytettävällä testipaineella, mutta yhdenkään säiliön kimmolaajentuminen ei saa missään tapauksessa ylittää erän keskiarvoa yli 10 prosentilla. Kimmolaajentuminen määritellään kokonaislaajentumiseksi, josta on vähennetty pysyvä laajentuminen (ks. c kohta).

e) Kaikki säiliöt, jotka eivät ole määritettyjen laajentumisrajojen mukaisia, on hylättävä, mutta niitä voidaan edelleen käyttää eräkohtaista testausta varten.

4.2.15.3 Tulokset

Tulokset on esitettävä testausselosteessa, liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen mukaisesti.

Valmistajan on säilytettävä tuloksia säiliön koko käyttöiän ajan.

3 OSA

Muita paineistetun (kaasumaisen) vedyn käyttöä varten suunniteltuja vetykomponentteja kuin säiliöitä koskevat vaatimukset

1. JOHDANTO

Tässä osassa vahvistetaan muita paineistetun (kaasumaisen) vedyn käyttöä varten suunniteltuja vetykomponentteja kuin säiliöitä koskevat vaatimukset.

2. YLEISET VAATIMUKSET

2.1 Muut vetykomponentit kuin säiliöt on tyyppihyväksyttävä tässä osassa vahvistettujen säännösten mukaisesti.

2.2 Ellei tässä asetuksessa muuta säädetä, irrotettavaan varastointijärjestelmään ja ajoneuvoon kiinnitettyjä irrotettavan varastointijärjestelmän liittimen osia käsitellään erillisinä komponentteina.

Syttyvän vety-ilmaseoksen kanssa mahdollisesti kosketukseen joutuvan komponentin sähköinen osa on

2.3.1 eristettävä siten, että virta ei kulje vetyä sisältävien osien läpi;

2.3.2 eristettävä

a) komponentin rungosta;

b) säiliöstä tai säiliöasennelmasta.

2.4 Virtaussuunnassa ennen ensimmäistä paineensäädintä tulevat hitsausliitokset on painetestattava hydraulisesti kolminkertaisella nimelliskäyttöpaineella, eivätkä ne saa murtua. Virtaussuunnassa ensimmäisen paineensäätimen jälkeen olevat hitsausliitokset on painetestattava hydraulisesti kolminkertaisella enimmäiskäyttöpaineella, eivätkä ne saa murtua.

3. TEKNISET VAATIMUKSET

3.1 Yleiset vaatimukset

3.1.1 Ellei tässä osassa muuta säädetä, kaikki testit on tehtävä ympäristön lämpötilassa.

3.1.2 Räjähtävien kaasuseosten muodostuminen tässä osassa kuvattujen testausmenettelyiden aikana on estettävä.

3.1.3 Vuoto- ja painetestien keston on oltava vähintään 3 minuuttia.

3.1.4 Ellei muuta säädetä, testauspaine on mitattava testattavan komponentin sisääntulosta.

3.1.5 Jos komponenttiin kohdistuva paine aiheutuu täyttötoimenpiteistä, on käytettävä täyttöjaksoja. Jos komponenttiin kohdistuva paine aiheutuu ajoneuvon käytöstä, eli toimintakytkimen kytkemisestä, on käytettävä käyttöjaksoja.

3.1.6 Jäljempänä esitettyjen vaatimusten lisäksi valmistajan on laadittava kaikki 4 kohdassa tarkoitetut asiakirjat ja toimitettava ne toimivaltaiselle viranomaiselle tyyppihyväksyntää haettaessa.

3.1.7 Komponenteille suoritetaan asianmukaiset asetuksen (EY) N:o 79/2009 liitteessä V tarkoitetut testit. Testit tehdään komponenteille, jotka edustavat tavanomaista tuotantoa ja joissa on valmistajan tunnistemerkinnät.

3.1.8 Ellei muuta säädetä, 4.2 kohdassa määritellyt testit tehdään samoille komponenttinäytteille asetuksen (EY) N:o 79/2009 liitteessä V olevassa taulukossa mainitussa järjestyksessä. Esimerkiksi liitosten osalta korroosionkestävyystestin (4.2.1) jälkeen tehdään käyttökestävyystesti (4.2.2), sitten hydraulinen paineenvaihtelutesti (4.2.3) ja lopuksi ulkoisen tiiviyden testi (4.2.5). Jos komponentti ei sisällä metallisia osia, testit suoritetaan aloittaen ensimmäisestä komponenttiin sovellettavasta testistä.

3.2 Erityisvaatimukset

3.2.1 Taipuisan polttoainejohdon hyväksyntä on myönnettävä minkä tahansa mittaiselle johdolle, jolla on valmistajan määrittelemä vähimmäistaivutussäde. Johto on asennettava käyttäen erityisliittimiä.

3.2.2 Taipuisan polttoainejohdon mahdolliset vahvistevälikerrokset on suojattava korroosiolta joko pinnoitteella tai käyttämällä korroosionkestävää materiaalia, kuten ruostumatonta terästä. Jos käytetään pinnoitetta, on huolehdittava siitä, että kerrosten väliin jää kuplia.

3.2.3 Taipuisien polttoainejohtojen sähkövastuksen on oltava pienempi kuin 1 MΩ/m.

Täyttölaitteen profiilin on oltava kuvissa 3.2.1–3.2.3 esitettyjen mittojen mukainen laitteen nimelliskäyttöpaineen mukaisesti, kun H x on nimelliskäyttöpaine x MPa lämpötilassa 15 °C.

Kuva 3.2.1

Vetytäyttölaite H35

Kuva 3.2.2

Vetytäyttölaite H35HF (suuri virtaama hyötyajoneuvosovelluksiin)

Kuva 3.2.3

Vetytäyttölaite H70

3.2.5 Metalliputkien taipuisuuden riittävyys on todennettava standardin ISO 8491 mukaisella taivutustestillä. Taivutussäteen r on oltava ≤ 1,3 kertaa johdon ulkoläpimitta D. Taivutuskulman α on oltava 180°. Testin jälkeen osassa ei saa olla näkyviä säröjä. Vaihtoehtoisesti osan murtovenymän on oltava vähintään 30 % ennen kylmämuovausta tai vähintään 14 % kylmämuovauksen jälkeen.

4. TESTAUSMENETTELYT

4.1 Materiaalitestit

4.1.1 Vety-yhteensopivuustesti

4.1.1.1 Näytteet

Tämä testi koskee komponentissa käytettyjä materiaaleja silloin, kun materiaali on kosketuksissa vedyn kanssa, lukuun ottamatta seuraavia:

a) alumiiniseokset, jotka ovat standardin ISO 7866 6.1 ja 6.2 kohdan mukaisia;

b) teräkset, jotka ovat standardin ISO 9809-1 6.3 ja 7.2.2 kohdan mukaisia.

Testattavien materiaalinäytteiden määrä: 3

4.1.1.2 Menettely ja vaatimukset

a)