Suomen tasavallan aloite neuvoston asetuksen antamiseksi jäsenvaltioiden välisistä velvoitteista kolmansien maiden kansalaisten takaisinotossa



Virallinen lehti nro C 353 , 07/12/1999 s. 0006 - 0009



Suomen tasavallan aloite neuvoston asetuksen antamiseksi jäsenvaltioiden välisistä velvoitteista kolmansien maiden kansalaisten takaisinotossa (1999/C 353/05) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 63 artiklan 3 kohdan b alakohdan, ottaa huomioon Suomen tasavallan aloitteen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1), sekä katsoo seuraavaa: 1) Yhteisön maahanmuuttopolitiikkaan kuuluvat perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla alalla myös toimenpiteet laittomasti maassa oleskelevien palauttamiseksi, ja tämä edellyttää takaisinottoa koskevia yleisiä toimia. 2) Eurooppa-neuvoston kokouksessa Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 päätettiin, että yhteistä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa kehitettäessä olisi harkittava jäsenvaltioiden välisiä takaisinottoa koskevia sääntöjä. 3) Tämä asetus perustuu Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia tehdyssä pöytäkirjassa tarkoitettuun Schengenin säännöstöön, erityisesti ottaen huomioon, että Schengenin sopimuksen soveltamisesta 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn yleissopimuksen 23 artiklan mukaisesti jäsenvaltioilla on velvollisuus karkottaa laittomasta oleskelusta alueellaan tavatut kolmansien maiden kansalaiset alkuperämaihinsa tai muuhun kolmanteen maahan, johon he voivat laillisesti saapua. 4) Tämän vuoksi on aiheellista määritellä, minkä jäsenvaltion velvollisuutena olisi oltava tällaisten kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen. 5) Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin ensisijaisesti palautettava laittomasta oleskelusta alueellaan tavatut kolmansien maiden kansalaiset näiden alkuperämaihin tai muuhun kolmanteen maahan, johon he saavat laillisesti saapua. 6) On myös aiheellista määritellä, minkä jäsenvaltion velvollisuutena olisi yhteisön tekemän takaisinottosopimuksen nojalla ottaa kolmansien maiden kansalaiset takaisin. 7) Tämän asetuksen ei tulisi vaikuttaa jäsenvaltioiden velvoitteisiin, jotka johtuvat rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista ja kauttakulkua koskevista kansainvälisistä sopimuksista. 8) Toimitettaessa henkilötietoja tämän asetuksen nojalla niitä koskevien menettelyjen, niiden sisällön ja käyttötapojen on oltava yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY(2) mukaisia. 9) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(3) mukaista menettelyä noudattaen, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Tarkoitus ja soveltamisala 1. Tällä asetuksella on tarkoitus määritellä kolmannen valtion kansalaisen takaisinottoa koskevat jäsenvaltioiden väliset velvoitteet. 2. Tätä asetusta sovelletaan niissä tilanteissa, joissa todetaan, että kolmannen maan kansalainen ei täytä tai ei enää täytä voimassa olevia jäsenvaltion alueelle tuloa tai siellä oleskelua koskevia edellytyksiä. 3. Tämän asetuksen säännöksiä, lukuun ottamatta 7 ja 10 artiklaa, sovelletaan myös määritettäessä, mikä jäsenvaltio on velvollinen ottamaan takaisin kolmannen maan kansalaisen yhteisön takaisinottosopimuksen tai muun vastaavanlaisen sopimuksen perusteella. 4. Tätä asetusta ei sovelleta kolmannen maan kansalaiseen, jonka oikeus oleskella jonkin jäsenvaltion alueella perustuu perustamissopimukseen tai Euroopan talousalueesta tehtyyn sopimukseen. 5. Mitä tässä asetuksessa säädetään, ei estä jäsenvaltiota palauttamasta kolmannen maan kansalaista alkuperämaahansa tai muuhun maahan, johon hän on oikeutettu saapumaan, jos kolmannen maan kansalainen ei täytä tai ei enää täytä voimassa olevia, kyseisen jäsenvaltion alueelle tuloa tai siellä oleskelua koskevia edellytyksiä. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan: a) "kolmannen maan kansalaisella" henkilöä, joka ei ole perustamissopimuksen 17 artiklassa tarkoitettu unionin kansalainen; b) "oleskeluluvalla" jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antamaa päätöstä, joka oikeuttaa kolmannen maan kansalaisen oleskelemaan sen alueella, lukuun ottamatta viisumeita ja oleskelulupa- tai turvapaikkahakemuksen käsittelyn aikana myönnettyjä tilapäisiä oleskelulupia; c) "viisumilla" jäsenvaltion tekemää päätöstä kolmannen maan kansalaisen oikeuttamiseksi saapumaan sen alueelle tai kaikkien niiden jäsenvaltioiden alueelle, jotka ovat sitoutuneet 19 päivänä kesäkuuta 1990 allekirjoitetun, Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehtyyn yleissopimukseen. Viisumina ei pidetä kauttakulkuviisumia eikä lentokentän kauttakulkuviisumia. 3 artikla Takaisinoton perusteet Sen määrittämiseksi, mikä jäsenvaltio on velvollinen tämän asetuksen nojalla ottamaan takaisin kolmannen maan kansalaisen sovelletaan 4-10 artiklassa lueteltuja perusteita siinä järjestyksessä kuin ne esitetään. 4 artikla Voimassa oleva oleskelulupa Jos kolmannen maan kansalaisella on voimassa oleva oleskelulupa, oleskeluluvan myöntäneen jäsenvaltion on otettava hänet takaisin. 5 artikla Voimassa oleva viisumi Jos kolmannen maan kansalaisella on voimassa oleva viisumi, viisumin myöntäneen jäsenvaltion on otettava hänet takaisin. 6 artikla Useampi kuin yksi voimassa oleva oleskelulupa tai viisumi Jos kolmannen maan kansalaisella on useampi kuin yksi eri jäsenvaltioiden myöntämä voimassa oleva oleskelulupa tai viisumi, jäsenvaltioiden takaisinottovelvollisuus toteutuu seuraavassa järjestyksessä: a) jäsenvaltio, joka on myöntänyt pisimpään oleskeluun oikeuttavan oleskeluluvan, tai jos kaikilla luvilla on sama voimassaoloaika, jäsenvaltio, joka on myöntänyt oleskeluluvan, jonka voimassaolo päättyy viimeisenä; b) jos eri viisumit ovt samaa lajia, jäsenvaltio, joka on myöntänyt viisumin, jonka voimassaolo päättyy viimeisenä, riippumatta siitä, oikeuttaako viisumi kolmannen maan kansalaisen tulemaan yhden jäsenvaltion alueelle vai kaikkien 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettuun yleissopimukseen sitoutuneiden jäsenvaltioiden alueelle; c) jos viisumit ovat eri lajia, jäsenvaltio, joka on myöntänyt pisimpään oleskeluun oikeuttavan viisumin, tai jos oleskeluajat ovat yhtä pitkiä, jäsenvaltio, joka on myöntänyt viisumin, jonka voimassaolo päättyy viimeisenä. 7 artikla Oleskelulupa tai viisumi, jonka voimassaolo on päättynyt 1. Edellä 3, 4, 5 ja a6 artiklassa tarkoitettu takaisinottovelvollisuus on myös silloin kun kolmannen maan kansalaisella on yksi tai useampi oleskelulupa, jonka tai joiden voimassaolo on päättynyt vähemmän kuin kaksi vuotta aikaisemmin, tai yksi tai useampi viisumi, jonka tai joiden voimassaolo on päättynyt vähemmän kuin kuusi kuukautta aikaisemmin. 2. Kun kyseessä on jäsenvaltion myöntämä oleskelulupa tai viisumi, joka oikeuttaa kolmannen maan kansalaisen saapumaan kyseisen jäsenvaltion omalle alueelle, 1 kohdassa säädetty velvollisuus on ainoastaan, jos kolmannen maan kansalainen saapui sen jäsenvaltion alueelle, joka myönsi oleskeluluvan tai viisumin kyseisen asiakirjan voimassaoloaikana; viimeksi mainittua edellytystä ei sovelleta silloin kun kyseessä on jäsenvaltion myöntämä viisumi, jolla kolmannen maan kansalainen oikeutetaan saapumaan kaikkien niiden jäsenvaltioiden alueelle, jotka ovat sitoutuneet 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettuun yleissopimukseen. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu takaisinottovelvollisuus on vain niin kauan kuin kolmannen maan kansalainen ei ole lähtenyt jäsenvaltioiden alueelta. 8 artikla Luvaton maahantulo 1. Kun voidaan osoittaa, että kolmannen maan kansalainen on luvattomasti ylittänyt jäsenvaltion rajan tullessaan jäsenvaltioon maitse, meritse tai lentoteitse kolmannesta valtiosta, kyseinen jäsenvaltio on velvollinen ottamaan kolmannen maan kansalaisen takaisin. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu jäsenvaltio ei kuitenkaan ole enää takaisinottovelvollinen, jos osoitetaan, että kyseinen kolmannen maan kansalainen on asunut jossain toisessa jäsenvaltiossa vähintään kuusi kuukautta ennen kuin todettiin, että hän ei täytä tai ei enää täytä voimassa olevia maahantuloa tai maassa oleskelua koskevia edellytyksiä. Tässä tapauksessa jälkimmäinen jäsenvaltio on velvollinen ottamaan kolmannen maan kansalaisen takaisin. 9 artikla Tarkastusvelvollisuus ulkorajoilla 1. Takaisinottovelvollisuus kuuluu jäsenvaltiolle, joka vastaa kyseisen kolmannen maan kansalaisen maahantulotarkastuksesta hänen tullessaan jäsenvaltioiden alueelle. 2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jos kolmannen maan kansalainen saavuttuaan laillisesti jäsenvaltioon, jossa häntä ei koske viisumivaatimus, on saapunut toiseen jäsenvaltioon, jossa häntä ei myöskään koske viisumivaatimus, viimeksi mainittu jäsenvaltio on velvollinen ottamaan hänet takaisin. 10 artikla Palauttamisen täytäntöönpano Jos jäsenvaltio on alkanut panna täytäntöön tarvittavia toimenpiteitä kolmannen maan kansalaisen palauttamiseksi kotimaahansa tai johonkin muuhun maahan, johon hän on oikeutettu saapumaan, kyseinen jäsenvaltio on takaisinottovelvollinen niin kauan kuin kolmannen maan kansalainen ei ole poistunut jäsenvaltioiden alueelta. 11 artikla Todisteet maahantulosta 1. Sen soveltamiseksi, mitä 8 ja 9 artiklassa säädetään, jäsenvaltioiden alueelle tuleminen voidaan kiistattomasti todistaa seuraavin tavoin: a) jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen matkustusasiakirjaan merkitsemä maahantuloleima; b) jäsenvaltioon rajoittuvan kolmannen valtion maastalähtöleima, ottaen huomioon matkustusreitti ja rajanylityspäivä; c) matkaliput, joilla maahantulo voidaan muodollisesti todistaa; d) tarkistus- tai maihinnousukortti, josta ilmenee, minä päivänä jäsenvaltion alueelle on saavuttu. 2. Jäsenvaltioiden alueelle tuleminen voidaan osoittaa myös aihetodisteiden avulla. Tällaisten todisteiden olemassaolon perusteella tehdään maahantulo-olettama. 12 artikla Takaisinottomenettelyn määräajat 1. Takaisinottoa koskeva pyyntö on tehtävä pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun pyynnön esittävän jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat saaneet tietää kolmannen maan kansalaisen mahdollisesti oleskelevan laittomasti alueellaan. 2. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion on vastattava sille osoitettuun takaisinottopyyntöön mahdollisimman pian ja joka tapauksessa kuukauden kuluessa. Jos pyyntöön ei tuon ajan kuluessa vastata, pyynnön katsotaan tulleen hyväksytyksi. 3. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion on otettava viipymättä ja joka tapauksessa kuukauden kuluessa vastaan kolmannen maan kansalaiset, joiden takaisinottoon on suostuttu. Pyynnön esittäneen jäsenvaltion pyynnöstä tätä määräaikaa voidaan pidentää oikeudellisten tai käytännön esteiden poistamista varten tarvittavaksi ajaksi. 13 artikla Kauttakulku Jäsenvaltion on sallittava kolmansien maiden kansalaisten kauttakulku, jos toinen jäsenvaltio sitä pyytää ja jos pääsy takaisinottovelvolliseen jäsenvaltioon ja tarvittaessa kauttakulku muiden jäsenvaltioiden kautta on varmisetettu. 14 artikla Kustannukset 1. Takaisinottopyynnön esittänyt jäsenvaltio vastaa kaikista takaisinottoon liittyvistä kuljetuskustannuksista sen jäsenvaltion rajalle saakka, joka on takaisinottovelvollinen, mikäli näitä kustannuksia ei voida periä kyseiseltä henkilöltä tai liikenteenharjoittajalta. 2. Jäsenvaltiot vastaavat alueensa kauttakulun aikana omien viranomaistensa antamaan apuun liittyvistä kustannuksista. 15 artikla Tietosuoja 1. Jos tätä asetusta sovellettaessa on toimitettava henkilötietoja, ne voivat koskea vain seuraavia asioita: a) takaisinotettavan henkilön ja tarvittaessa hänen perheenjäsentensä henkilötiedot (sukunimi, mahdollinen isännimi, etunimi, mahdolliset aiemmat nimet, kutsumanimet tai salanimet, peitenimet, syntymäaika ja -paikka, sukupuoli, nykyinen ja mahdollinen aiempi kansalaisuus); b) passi, henkilöllisyystodistus ja muut henkilöllisyyttä osoittavat ja matkustusasiakirjat sekä kulkuluvat (numero, voimassaoloaika, myöntämispäivä, myöntänyt viranomainen, myöntämispaikka jne.); c) muut takaisinotettavien henkilöiden tunnistamiseksi tai tai tämän asetuksen mukaisten takaisinoton edellytysten täyttymisen tarkastamiseksi tarvittavat seikat, kuten sormenjäljet ja valokuvat; d) pysähdyspaikat ja matkareitit; e) myönnetyt oleskeluluvat tai viisumit. 2. Tiedot, jotka toimittava viranomainen on toimittanut ja jotka tämä on sen jälkeen poistanut, on poistettava myös tiedot vastaanottaneen viranomaisen rekistereistä kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun tietoja ei enää tarvita tämän asetuksen soveltamiseksi. 16 artikla Täytäntöönpanotoimenpieteet Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat muut toimenpiteet annetaan 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, mukaan lukien erityisesti: a) vastavuoroinen ilmoitusmenettely ja siihen liittyvät käytännön seikat; b) takaisinotto- ja kauttakulkupyyntöihin sisällytettävät tiedot; c) takaisinottoon tarvittavaa olettamaa koskevat asiakirjat ja aihetodisteet sekä tällaiselle aineistolle annettava arvo; d) tämän asetuksen täytäntöönpanosta vastaavien viranomaisten nimeäminen; e) kustannuksia koskevat järjestelyt ja f) matkustusasiakirjan mallin hyväksymisestä kolmansien maiden kansalaisten karkottamista varten 30 päivänä marraskuuta 1994 annettuun neuvoston suositukseen(4) liittyvän matkustusasiakirjamallin käyttöä koskevat yleiset täytäntöönpanotoimenpiteet. 17 artikla Hallintokomitea 1. Komissiota avustaa hallintokomitea. 2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 artiklassa säädettyä hallintomenettelyä. Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi. 3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 18 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti. Tehty ... Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) Lausunto annettu ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (2) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31. (3) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (4) EYVL C 274, 19.9.1996, s. 18.