FI Euroopan unionin virallinen lehti L 328/28

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2008/99/EY,

annettu 19 päivänä marraskuuta 2008,

ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

ovat kuulleet alueiden komiteaa,

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Perustamissopimuksen 174 artiklan 2 kohdan mukaan yhteisön ympäristöpolitiikalla on pyrittävä suojelun korkeaan tasoon.

(2) Yhteisö on huolestunut ympäristörikosten lisääntymisestä ja niiden vaikutuksista, jotka ulottuvat yhä useammin niiden valtioiden rajojen ulkopuolelle, joissa rikokset tehdään. Tällaiset rikokset ovat uhka ympäristölle ja niihin on sen vuoksi puututtava asianmukaisesti.

(3) Kokemus on osoittanut, että nykyisillä seuraamusjärjestelmillä ei ole voitu riittävästi varmistaa ympäristönsuojelulainsäädännön täysimääräistä noudattamista. Lainsäädännön noudattamista voidaan ja sitä pitäisi parantaa sillä, että käytettävissä on rikosoikeudelliset rangaistukset, jotka ovat luonteeltaan aivan erilainen osoitus yhteiskunnan paheksunnasta kuin hallinnolliset seuraamukset tai yksityisoikeudellinen korvausjärjestelmä.

(4) Rikoksia koskevat yhteiset säännöt antaisivat mahdollisuuden käyttää jäsenvaltioissa ja niiden välillä tehokkaita tutkinta- ja virka-apumenetelmiä.

(5) Jotta ympäristöä voitaisiin suojella tehokkaasti, tarvitaan erityisesti varoitusvaikutukseltaan tehokkaampia seuraamuksia sellaisesta ympäristölle haitallisesta toiminnasta, joka tavallisesti aiheuttaa tai on omiaan aiheuttamaan huomattavaa vahinkoa ilmalle, ilmakehä mukaan luettuna, maaperälle, vesistöille, eläimille tai kasveille, ja myös lajien suojelulle.

(6) Lakisääteisen toimimisvelvollisuuden laiminlyömisellä voi olla sama vaikutus kuin aktiivisella toiminnalla, joten siitä määrättävien rangaistusten olisi oltava vastaavat.

(7) Tällainen toiminta olisi sen vuoksi katsottava rikokseksi koko yhteisön alueella silloin, kun se on tahallista tai tapahtuu törkeästä tuottamuksesta.

(8) Tämän direktiivin liitteissä luetellut säädökset sisältävät säännöksiä, joihin olisi liityttävä rikosoikeudellisia toimenpiteitä ympäristönsuojelua koskevien sääntöjen täyden tehokkuuden varmistamiseksi.

(9) Tämän direktiivin mukaiset velvoitteet koskevat vain niitä sen liitteissä lueteltujen säädösten säännöksiä, jotka velvoittavat jäsenvaltioita säätämään kieltotoimenpiteistä kyseisten säädösten täytäntöönpanon yhteydessä.

(10) Tämä direktiivi velvoittaa jäsenvaltiot säätämään kansallisessa lainsäädännössään rikosoikeudellisia rangaistuksia yhteisön ympäristönsuojelulainsäädännön vakavasta rikkomisesta. Tällä direktiivillä ei luoda velvoitteita, jotka koskisivat kyseisten seuraamusten tai muun käytössä olevan lainvalvontajärjestelmän soveltamista yksittäistapauksissa.

(11) Tällä direktiivillä ei rajoiteta muiden sellaisten ympäristövahinkoja koskevien vastuujärjestelmien soveltamista, joista säädetään yhteisön lainsäädännössä tai kansallisessa lainsäädännössä.

(12) Koska tässä direktiivissä säädetään vähimmäissäännöistä, jäsenvaltiot voivat vapaasti toteuttaa tai pitää voimassa tiukempia toimenpiteitä tehokkaasta ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin. Tällaisten toimenpiteiden on oltava yhteensopivia perustamissopimuksen kanssa.

(13) Jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle tietoja tämän direktiivin täytäntöönpanosta, jotta komissio voi arvioida direktiivin vaikutuksia.

(14) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli tehokkaamman ympäristönsuojelun varmistamista, vaan se voidaan tämän direktiivin laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.

(15) Kun ympäristökysymyksiä koskevaa myöhempää lainsäädäntöä hyväksytään, siinä olisi aina tarpeen mukaan tarkennettava, että tätä direktiiviä sovelletaan. Tarvittaessa olisi muutettava 3 artiklaa.

(16) Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan periaatteita,

OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

Kohde

Tässä direktiivissä säädetään rikosoikeudellisista toimenpiteistä ympäristön suojelemiseksi entistä tehokkaammin.

2 artikla

Määritelmät

Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

a) ’laittomalla’ toiminnalla i) EY:n perustamissopimuksen perusteella annettujen, liitteessä A lueteltujen säädösten rikkomista, tai ii) Euratomin perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvan toiminnan osalta Euratomin perustamissopimuksen perusteella annettujen, liitteessä B lueteltujen säädösten rikkomista, tai iii) sellaisen jäsenvaltion lain, hallinnollisen määräyksen tai toimivaltaisen viranomaisen tekemän päätöksen rikkomista, jolla pannaan täytäntöön i tai ii alakohdassa tarkoitettua yhteisön lainsäädäntöä;

b) ’suojelluilla luonnonvaraisilla eläin- ja kasvilajeilla’ i) 3 artiklan f alakohtaa sovellettaessa: — lajeja, jotka luetellaan luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (3) liitteessä IV; ja — lajeja, jotka luetellaan luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (4) liitteessä I, sekä lajeja, joita tarkoitetaan kyseisen direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa; ii) 3 artiklan g alakohtaa sovellettaessa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 (5) liitteessä A tai B lueteltuja lajeja;

c) ’suojelualueella olevalla elinympäristöllä’ lajin elinympäristöä, jonka osalta jokin alue on osoitettu direktiivin 79/409/ETY 4 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisesti erityiseksi suojelualueeksi, tai mitä tahansa luontotyyppiä tai lajin elinympäristöä, jonka osalta jokin esiintymispaikka on määritetty direktiivin 92/43/ETY 4 artiklan 4 kohdan nojalla erityiseksi suojelualueeksi;

d) ’oikeushenkilöllä’ oikeussubjektia, jolla on tämä asema sovellettavan kansallisen lainsäädännön perusteella, ei kuitenkaan valtioita tai julkisyhteisöjä niiden käyttäessä julkiseen valtaan liittyviä oikeuksia eikä julkisoikeudellisia kansainvälisiä järjestöjä.

3 artikla

Rikokset

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että seuraava toiminta säädetään rikoksena rangaistavaksi silloin, kun se on lainvastaista ja se tehdään tahallaan tai ainakin törkeästä tuottamuksesta:

a) sellainen aineen tai ionisoivan säteilyn saattaminen, päästäminen tai johtaminen ilmaan, maaperään tai veteen, joka aiheuttaa tai on omiaan aiheuttamaan kuoleman tai vakavan vamman ihmiselle tai huomattavaa vahinkoa ilman laadulle, maaperän laadulle tai veden laadulle taikka eläimille tai kasveille;

b) sellainen jätteen keräys, kuljetus, hyödyntäminen ja loppukäsittely, mukaan luettuna tällaisten toimien valvonta ja loppusijoituspaikkojen jälkihoito sekä kauppiaana tai välittäjänä toteutetut toimet (jätehuolto), joka aiheuttaa tai on omiaan aiheuttamaan kuoleman tai vakavan vamman ihmiselle tai huomattavaa vahinkoa ilman laadulle, maaperän laadulle tai veden laadulle taikka eläimille tai kasveille;

c) jätteiden siirrosta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1013/2006 (6) 2 artiklan 35 kohdan soveltamisalaan kuuluva jätteiden siirto huomattavissa määrin riippumatta siitä, onko kyseessä erillinen siirto vai monta ilmeisesti toisiinsa yhteydessä olevaa siirtoa;

d) sellaisen laitoksen, jossa harjoitetaan vaarallista toimintaa tai jossa varastoidaan tai käytetään vaarallisia aineita tai valmisteita, käyttäminen, joka aiheuttaa tai on omiaan aiheuttamaan laitoksen ulkopuolella kuoleman tai vakavan vamman ihmiselle tai huomattavaa vahinkoa ilman laadulle, maaperän laadulle tai veden laadulle taikka eläimille tai kasveille;

e) sellainen ydinmateriaalin tai muun vaarallisen radioaktiivisen aineen tuotanto, jalostus, käsittely, käyttö, varastointi, kuljettaminen, tuonti, vienti tai loppusijoitus, joka aiheuttaa tai on omiaan aiheuttamaan kuoleman tai vakavan vamman ihmiselle tai huomattavaa vahinkoa ilman laadulle, maaperän laadulle tai veden laadulle taikka eläimille tai kasveille;

f) suojeltujen luonnonvaraisten eläin- tai kasvilajien yksilöiden tappaminen, tuhoaminen, hallussapito tai ottaminen, paitsi jos menettely kohdistuu tällaisten yksilöiden merkityksettömään määrään ja sen vaikutus lajin säilymiseen on merkityksetön;

g) suojeltujen luonnonvaraisten eläin- ja kasvilajien yksilöiden taikka niiden osien tai johdannaisten kauppaaminen lukuun ottamatta tapauksia, joissa teko koskee merkityksetöntä määrää yksilöitä ja sillä on merkityksetön vaikutus lajien säilyttämiseen;

h) menettely, joka aiheuttaa suojelualueella olevan elinympäristön merkittävää heikentymistä;

i) otsonikerrosta heikentävien aineiden tuotanto, tuonti, vienti, markkinoille saattaminen tai käyttö.

4 artikla

Yllyttäminen ja avunanto

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yllyttäminen ja avunanto 3 artiklassa tarkoitettuun tahalliseen toimintaan ovat rikosoikeudellisesti rangaistavia tekoja.

5 artikla

Rangaistukset

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 3 ja 4 artiklassa tarkoitetuista rikoksista on säädetty rangaistukseksi tehokkaat, oikeasuhteiset ja varoittavat rikosoikeudelliset rangaistukset.

6 artikla

Oikeushenkilöiden vastuu

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että oikeushenkilö voidaan saattaa vastuuseen 3 ja 4 artiklassa tarkoitetuista rikoksista, jotka on oikeushenkilön hyväksi tehnyt joko yksin tai oikeushenkilön toimielimeen kuuluvana oikeushenkilössä johtavassa asemassa oleva henkilö, jonka asema perustuu

a) toimivaltaan edustaa oikeushenkilöä,

b) valtuuksiin tehdä päätöksiä oikeushenkilön puolesta, tai

c) valtuuksiin harjoittaa valvontaa oikeushenkilössä.

2. Jäsenvaltioiden on lisäksi varmistettava, että oikeushenkilö voidaan saattaa vastuuseen, jos 1 kohdassa tarkoitetun henkilön harjoittaman ohjauksen tai valvonnan puutteellisuus on mahdollistanut sen, että oikeushenkilön alaisena toimiva henkilö on voinut tehdä 3 ja 4 artiklassa tarkoitettuja rikoksia kyseisen oikeushenkilön hyväksi.

3. Se, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään oikeushenkilön vastuusta, ei estä rikosoikeudenkäyntiä sellaisia luonnollisia henkilöitä vastaan, jotka ovat tekijöinä, yllyttäjinä tai avunantajina 3 ja 4 artiklassa tarkoitetuissa rikoksissa.

7 artikla

Oikeushenkilöille määrättävät seuraamukset

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 6 artiklan mukaisessa vastuussa olevaa oikeushenkilöä voidaan rangaista tehokkailla, oikeasuhteisilla ja varoittavilla seuraamuksilla.

8 artikla

Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä

1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 26 päivää joulukuuta 2010.

Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset sekä kyseisten säännösten ja tämän direktiivin välinen vastaavuustaulukko kirjallisina komissiolle.

9 artikla

Voimaantulo

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

10 artikla

Osoitus

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Strasbourgissa 19 päivänä marraskuuta 2008. Euroopan parlamentin puolesta Puhemies H.-G. PÖTTERING Neuvoston puolesta Puheenjohtaja J.-P. JOUYET

(1) EUVL C 10, 15.1.2008, s. 47.

(2) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 21. toukokuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 24. lokakuuta 2008.

(3) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

(4) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1.

(5) EYVL L 61, 3.3.1997, s. 1.

(6) EUVL L 190, 12.7.2006, s. 1.