KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 30 päivänä maaliskuuta 1999,

Ranskan suunnittelemasta kehitystuesta kahden Chantiers de l'Atlantiquen rakentaman ja Renaissance Financialin Ranskan Polynesiassa liikennöimän matkustaja-aluksen myyntiin

(tiedoksiannettu numerolla K(1999) 903)

(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(1999/719/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta 21 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/684/ETY(1), jonka voimassaoloa on jatkettu neuvoston asetuksella (EY) N:o 2600/97(2), ja erityisesti sen 4 artiklan 7 kohdan,

on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa,

sekä katsoo seuraavaa:

I MENETTELY

Ranska on ilmoittanut komissiolle kirjeellä 4 päivänä helmikuuta 1998 aikomuksestaan myöntää tukea kahden matkustaja-aluksen rakentamiseen. Kyseiset alukset tulisi rakentaa telakalla Chantiers de l'Atlantique. Ranska toimitti komissiolle lisätietoja kirjeellä 20 päivältä maaliskuuta 1998.

Komissio ilmoitti Ranskalle kirjeellä 18 päivältä kesäkuuta 1998 ja oikaisulla 30 päivältä heinäkuuta 1998 päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely kyseisen tuen osalta.

Komissio julkaisi päätöksen menettelyn aloittamisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3), jossa se kehotti asianomaisia toimittamaan kyseistä tukea koskevat huomautuksensa.

Komissiolle ei toimitettu yhtään huomautusta. Ranska ilmaisi kantansa komissiolle kirjeillä 9 päivältä heinäkuuta 1998, 31 päivältä elokuuta 1998 ja 25 päivältä helmikuuta 1999.

II TUEN KUVAUS

Ranskan Polynesiaan suunnattu kehitystuki on määrä myöntää verohelpotuksena telakalle kahden matkustaja-aluksen hankintaan, jotka rakentaisi Chantiers de 1'Atlantique. Tuesta ilmoitettiin direktiivin 90/684/ETY, jäljempänä "laivanrakennusdirektiivi", 4 artiklan 7 kohdan mukaisesti.

Tuki on määrä myöntää osana verotusjärjestelmää(4) jossa Ranskan departementeissa ja alueilla toteutettaville investoinneille myönnetään verohelpotuksia. Komissio hyväksyi kyseisen ohjelman kirjeellä 27 päivältä tammikuuta 1993(5), jossa se täsmensi, että kyseisen järjestelmän soveltamisessa oli noudatettava alakohtaisia ja eri tarkoituksiin myönnettäviä tukia koskevia yhteisön sääntöjä, suuntaviivoja ja puitesääntöjä.

Matkustaja-alukset aiotaan myydä sijoittajille, jotka pystyvät taloudellisen tilanteensa takia hyötymään verovapautuksesta, joka voidaan myöntää voittonsa aluksiin sijoittaville sijoittajille. Verohelpotuksen suuruus on 41,6 prosenttia eli yhtä suuri kuin tuen intensiteetti. Sijoittajaryhmä aikoo vuokrata alukset Renaissance Financialille, jäljempänä "RF", jolla on velvollisuus liikennöidä matkustaja-aluksilla Ranskan Polynesiassa vähintään viiden vuoden ajan (seitsemän vuotta tilausajankohdasta laskettuna). Lisäksi yritys sitoutuu ostamaan laivat sijoittajilta tämän ajanjakson päättyessä. Matkustaja-alusten sopimusarvo on [...](6) Ranskan frangia.

RF, joka on yhdysvaltalaisen yrityksen Renaissance Cruise Inc.:n tytäryritys, on perustettu näiden kahden matkustaja-aluksen hankintaa ja niillä liikennöimistä varten. Ilmoituksen tekohetkellä RF:n kotipaikka oli Pariisi. Ranska ilmoittaa, että ilman tukea alusten liikennöijä ei voisi hankkia kyseisiä aluksia tavanomaisin markkinaedellytyksin, sillä tavanomainen korkokanta on liian korkea alusten liikennöimiseksi Ranskan Polynesiassa. Tuesta saatavasta hyödystä huolimatta näiden matkustaja-alusten alustavan käyttöbudjetin tasapainoon saattaminen edellyttää yli 75 prosentin käyttöastetta. On todennäköistä, että viiden ensimmäisen käyttövuoden aikana liikennöijän vuosittaiset tappiot ovat 50 miljoonaa Ranskan frangia. Ranskan viranomaiset arvelevat, ettei hanketta voida toteuttaa ilman tukea.

Ranska esittää lisäksi, että Ranskan Polynesian alueviranomaiset ovat sitoutuneet kehittämään matkailua, ennen kaikkea risteilytoimintaa. Tavoitteena on nostaa matkailualan kasvuvauhtia nykyisestä 3,2 prosentista noin 9 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Ranska täsmentää, että hanke soveltuu erinomaisesti tähän tavoitteeseen pyrkimiseen. Kaksi matkustaja-alusta, joissa molemmissa on 350 hyttiä, kolminkertaistavat risteilyjen tarjonnan vuoden 1999 lopusta alkaen. Lisäksi Ranskan Polynesian paikallisviranomaiset ovat ottaneet hankkeen vastaan erittäin suopeasti.

Komissio on päättänyt aloittaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn. Komissio epäilee, että kehitystuki ei ole laivanrakennus direktiivin 4 artiklan 7 kohdassa esitettyjen edellytysten mukainen.

Laivanrakennusdirektiivin 4 artiklan 7 kohdassa säädetään, että kehitysmaalle kehitysapuna myönnettyjä tukia voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina, jos ne ovat OECD:n työryhmän N:o 6 laivavientiluottoja koskevan järjestelyn 6, 7 ja 8 artiklan tulkintaa koskevan sopimuksen määräysten mukaisia tai mainitun sopimuksen myöhempien lisäysten tai korjausten mukaisia, jäljempänä "OECD:n säännöt". Komissio tarkistaa aiotun tuen "kehitysosuuden" ja varmistaa, että tuki kuuluu mainitun sopimuksen soveltamisalaan.

OECD:n säännöissä määrätään muun muassa, että tuen myöntäjän on annettava riittävät vakuudet siitä, että todellinen omistaja asuu vakinaisesti tuensaajavaltiossa ja ettei tuensaajayritys ole ulkomaisen yhtiön toimimaton tytäryhtiö(7).

Komissio katsoo, että kyseistä määräystä on tässä asiassa tulkittava siten, että omistajan on oltava sijoittautunut Ranskan Polynesiaan. Koska sijoittajat olivat sijoittautuneet Ranskaan ja liikennöijä oli rekisteröitynyt Pariisiin, komissio epäili, noudattiko suunniteltu tuki OECD:n sääntöjä.

Vaikka matkailu on lisäksi Tyynenmeren alueen kehityssuunnitelman mukaan ensisijainen ala, sen soveltamista koskevien erityisehtojen valossa komissio ei ollut vakuuttunut siitä, että hankkeeseen sisältyi todellinen "kehitysosuus". Kyseisen Ranskan Polynesialle myönnettävän tuen "kehitysosuus" vaikutti olevan vähäinen, koska välittömät tuensaajat olivat verovapautuksista hyötyviä sijoittajia. Toisin sanoen tuensaajat eivät olleet sijoittautuneet kehitysalueelle. Ranskan Polynesia näytti hyötyvän hankkeesta ainoastaan niiden mahdollisten lisämatkustajien muodossa, jotka kävisivät alueella. Hyöty tulisi näin ollen pääasiassa matkailijoiden kulutuksesta heidän käydessään saarilla, millä puolestaan olisi suotuisa vaikutus paikalliseen työllisyyteen.

Komissio ei ollut vakuuttunut myöskään siitä, että hankkeen elinkelpoisuus olisi yhtä heikko kuin arviossa oli esitetty, koska ranskalaiset yksityisyritykset sijoittaisivat saamansa voiton matkustaja-aluksiin. Yleensä sijoittajan oletetaan sitovan pääomaa hankkeeseen vain, jos hän olettaa saavansa siitä voittoa.

Komissio siis aloitti menettelyn asiassa, koska se epäili tutkimusten tässä vaiheessa, että OECD:n sääntöjä ei ollut noudatettu ja koska "kehitysosuuden" olemassaolo oli osoitettava.

III RANSKAN HUOMAUTUKSET

Menettelyn kuluessa Ranska ilmoitti, että komissio oli hyväksynyt Ponsin lain soveltamisen samankaltaisiin hankkeisiin. Komissio oli aikaisemmin todennut, ettei se asettaisi kyseenalaiseksi vastaavia merentakaisilla alueilla toteutettavia hankkeita. Vuonna 1995 tutkitun samankaltaisen hankkeen osalta komissio ilmoitti 23 päivänä tammikuuta 1997 kirjeessä SG(97) D/500, että lakia voitaisiin soveltaa ainoastaan merentakaisille alueille tarkoitettujen laivojen kohdalla. Näin ollen alukset, kuten Club Med II tai sitä uudempi Paul Gauguin, voisivat edelleen hyötyä laivanrakennusdirektiivin 4 artiklan 7 kohdassa tarkoitetusta järjestelmästä, sillä kyseiset alukset on tarkoitettu liikennöimään pääasiassa merentakaisilla alueilla.

Ponsin lain todellinen tarkoitus on tukea merentakaisilla alueilla sijaitsevia toimijoita toimintansa kehittämisessä, jotta niiden kohtaamia erityishaittoja voitaisiin tasata (Ranskan Polynesian kohdalla tällainen erityishaitta on sen saariasema). Tuki mahdollistaa sijoittajille ryhmittymisen yhteisomistusyhtiöksi, joka luovuttaa alukset liikennöijän käyttöön. RF-yritys, jonka kotipaikka on Pariisi, vuokraa alukset sijoittajille, jotka liikennöivät niitä Ranskan Polynesiassa vähintään viisi vuotta (seitsemän vuotta tilausajankohdasta laskettuna). Lisäksi RF on sitoutunut ostamaan alukset sijoittajilta tämän ajan päätyttyä. Kannattavuus riippuu verotustoimenpiteistä, sillä tuesta saatava hyöty siirtyy alusten liikennöijälle, joka siis on todellinen tuensaaja. Tällä järjestelyllä verotustuki siirtyy edelleen liikennöijälle.

Alunperin suunniteltiin, että RF olisi sijoittautunut Ranskaan (emämaahan). Näin olisi turvattu sijoittajien asema, kun sopimus olisi tehty emämaahan sijoittautuneen yrityksen kanssa. Kotipaikkakysymys ei kuitenkaan muuta sitä tosiseikkaa, että aluksia käytetään Ranskan Polynesiassa. Ranska on tosin vahvistanut komissiolle, että RF:n tosiasiallinen kotipaikka siirretään Ranskan Polynesiaan. Siirron on kerrottu kestävän noin kolme kuukautta, mutta se toteutetaan joka tapauksessa ennen ensimmäisen aluksen käyttöönottoa, jonka on määrä tapahtua heinäkuussa 1999. Uuden yrityksen kotipaikka ei siis ole siitä alkaen Ranskan emämaassa ja RF toimii ainoastaan emoyhtiönä ja osakkeiden haltijana.

Ranska ilmoittaa lisäksi, että matkustaja-alusten käyttö vaikuttaisi erittäin suotuisasti Ranskan Polynesian taloudelliseen kehitykseen. Matkailu on Ranskan Polynesian aluehallituksen vuosiksi 1996-2005 laatiman strategisen ohjelman ensisijainen ala. Tämän kauden jälkeen matkailusta odotetaan noin 3 miljardin Ranskan frangin suuruisia vuosittaisia nettotuloja. Mahdollisuudet kehittää risteilytoimintaa Ranskan Polynesiassa ovat merkittävät; saariryhmä sijaitsee noin neljän miljoonan neliökilometrin merialueella ja se muodostuu sadoista saarista, joiden pinnanmuodostus on erittäin vaihteleva.

RF:n suunnittelemat risteilyt on mukautettu Ranskan Polynesian hallituksen määrittelemiin tavoitteisiin. Niihin sisältyy yöpymisiä saarilla sijaitsevissa hotelleissa sekä maihin poikkeamisia, joilla hyödytetään paikallisia yrittäjiä. Tähän mennessä järjestäjät ovat jo toteuttaneet kolme valmistelevaa tutustumismatkaa, joilla on etsitty poikkeamispaikkoja, solmittu yhteyksiä paikallisiin yrittäjiin ja pyritty järjestämään vierailuja riittävän pienille ryhmille, jotta vältetään ympäristövaurioita. Vaikuttaa siltä, että nykyinen infrastruktuuri, ottaen huomioon paikallisviranomaisten kahden seuraavan vuoden ajalle suunnittelemat lisämuutokset, vastaa laivojen kokoa niiden tullessa liikenteeseen.

Retkien järjestäjien laatimaan ohjelmaan kulutetaan laivaa kohti arviolta [...](8) Ranskan frangia vuodessa. Tämä ennuste perustuu Seychelleillä liikennöivillä RF:n emoyhtiölle kuuluvilla matkustaja-aluksilla tehtyjen risteilyjen yhteydessä maihin suuntautuvien retkien hintoihin. Lisäksi lentokuljetuksiin arvioidaan kulutettavan[...](9) Ranskan frangia vuodessa, samoin kuin matkustajien paikan päällä tekemiin ostoihin (matkamuistot, käsiteollisuustuotteet, kukat ja ravintolapalvelut). Myös RF:n toimintamenoista (satamamaksut, polttoainekustannukset, paikalliset huoltomaksut jne.) huomattava osa jää alueelle. Toimintaan liittyvien tulojen ja menojen laskelmien perusteella alueelle arvioidaan jäävän [...](10) Ranskan frangia vuodessa laivaa kohti. Taloudelliset vaikutukset Ranskan Polynesialle ovat näin ollen noin 145 miljoonaa Ranskan frangia vuodessa laivaa kohti.

Lopuksi Ranska korostaa, että kyseisten matkustaja-alusten johdosta alueelle luodaan huomattava määrä uusia työpaikkoja. Laivojen omistaja luo noin 40 työpaikkaa aluksilla ja maissa, minkä lisäksi työpaikkoja syntyy matkailualan yrityksiin, majoituspalveluihin ja muille läheisille aloille (matkailu, kansanperinne ja käsiteollisuus). Lisäksi paikallisilta markkinoilta saa ostaa maatalouden elintarviketuotteita. Kyseisten matkustaja-alusten käyttöönoton arvioidaan synnyttävän välittömästi tai välillisesti yhteensä 852 työpaikkaa.

IV TUEN ARVIOINTI

Laivanrakennusdirektiivin 4 artiklan 7 kohdassa säädetään, että tukia, jotka on myönnetty kehitysapuna kehitysmaalle, ei lueta kattoon kuuluviksi. Niitä voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina, jos ne ovat OECD:n työryhmän N:o 6 laivavientiluottoja koskevan järjestelyn 6, 7 ja 8 artiklan tulkintaa koskevan sopimuksen määräysten mukaisia tai mainitun sopimuksen myöhempien lisäysten tai oikaisujen mukaisia. Tällaisista yksittäisistä tukiohjelmista on etukäteen ilmoitettava komissiolle, joka tarkistaa aiotun tuen "kehitysosuuden" ja varmistaa, että tuki kuuluu edellä mainitun sopimuksen soveltamisalaan.

Kuten komissio on ilmoittanut jäsenvaltioille kirjeellä SG(89) D/311 3 päivältä tammikuuta 1989, kehitystukihankkeissa on noudatettava seuraavia OECD:n sääntöjä:

1) Tukea ei saa myöntää sellaisten laivojen rakentamiseen, joiden on määrä liikennöidä mukavuuslipun alla.

2) Siinä tapauksessa, että tukea ei voida luokitella OECD:n tarkoittamaksi julkiseksi kehitystueksi, tuen myöntäjän on vahvistettava, että tuki on osa hallitusten välistä sopimusta.

3) Tuen myöntäjän on annettava riittävät vakuudet siitä, että todellisen omistajan vakinainen kotipaikka on tuensaajavaltiossa, ja että tuensaajayritys ei ole ulkomaisen yhtiön toimimaton tytäryhtiö.

4) Tuensaajan on sitouduttava olemaan myymättä laivaa ilman viranomaisten ennakkohyväksyntää.

Lisäksi myönnettyyn tukeen on sisällyttävä vähintään 25 prosentin avustusosa.

Komissio on toimittanut jäsenvaltioille kirjeellä SG(97) D/4333 10 päivältä kesäkuuta 1997 ajanmukaistetun luettelon valtioista, joille voidaan myöntää kehitystukea laivanrakennusdirektiivin nojalla.

Komissio katsoo ilmoituksen ja Ranskan menettelyn kuluessa esittämien huomautusten perusteella, että kaikki kehitystukea koskevat edellytykset, jotka komissio on esittänyt kirjeissään SG(89) D/311 ja SG(97) D/4333, täyttyvät kyseisessä tapauksessa:

1) Laivoja tullaan käyttämään Ranskan lipun alla, joka ei ole mukavuuslippu.

2) Ranskan Polynesia on mainittu kirjeen SG(97) D/4333 liitteessä alueena, jolle voidaan myöntää kehitystukea.

3) Komissio hyväksyy Ranskan perustelut, joiden mukaan RF on todellinen tuensaaja. Ottaen lisäksi huomioon sen, että RF on velvoitettu ostamaan alukset, sitä voidaan pitää alusten todellisena omistajana. Toisaalta vaikka tällä hetkellä laivat ovat ranskalaisten sijoittajien omistuksessa, voi heidän kotipaikkansa olla missä hyvänsä sijaitseva Ranskan alue. Jos RF vielä rekisteröidään Ranskan Polynesiaan, kuten Ranska on ilmoittanut, omistajan voidaan katsoa olevan sijoittautunut tuolle alueelle. RF ei ole myöskään ulkomaisen yhtiön toimimaton tytäryhtiö.

4) Toiminnan harjoittajan on pidettävä laivat liikenteessä Ranskan Polynesiassa vähintään viiden vuoden ajan (seitsemän vuotta tilausajankohdasta laskettuna). Koska RF on antanut Ranskan viranomaisille sitoumuksensa liikennöidä laivoja Ranskan Polynesiassa, niitä ei voi myydä Ranskan hallituksen tietämättä.

Lisäksi avustusosa ylittää OECD:n säännöissä edellytetyn 25 prosentin vähimmäismäärän.

Hankkeen "kehitysosuuden" osalta komissio myöntää Ranskan Polynesian matkailun kehittämisen merkityksen. Komissio epäili aiemmin, että matkustaja-alusten kannattavuus olisi Ranskan arviota heikompi, mutta ei ole saanut vahvistusta tälle epäilylleen. Ranska on lisäksi osoittanut sijoitusten tuottavan voittoa sijoittajille, vaikka liikennöijä olettaa toimintansa olevan tappiollista viisi ensimmäistä vuotta.

Ranskan toimittaman analyysin mukaan hankkeen taloudelliset vaikutukset Ranskan Polynesialle ovat lähes 300 miljoonan Ranskan frangin tulot vuodessa ja yli 800 uutta työpaikkaa. Tämän perusteella komissio on vakuuttunut siitä, että matkustaja-alukset edistävät merkittävästi alueen taloudellista kehitystä ja että niillä on myönteinen vaikutus työllisyyteen. Lisäksi komissio katsoo, että tuki on välttämätön, koska ilman tukea kyseisillä matkustaja-aluksilla ei todennäköisesti liikennöitäisi Ranskan Polynesiassa. Ensinnäkään RF:n ei ole pakko käyttää niitä kyseisellä alueella. Toiseksi huonot kannattavuusodotukset Ranskan Polynesiassa todennäköisesti houkuttelevat liikennöitsijöitä siirtämään alukset muualle. Koska Renaissance Cruise Inc. lisäksi jo liikennöi muihin kohteisiin, se voisi muuttaa suunnitelmiaan ja käyttää aluksia siellä, missä sillä olisi suuremmat voitto-odotukset. Tämän vuoksi komissio katsoo, että tukea tarvitaan, jotta laivoja käytettäisiin todella Ranskan Polynesiassa ja niiden avulla edistettäisiin alueen kehitystä.

On ilmeistä, että jos matkustaja-aluksia ei liikennöidä Ranskan Polynesiassa, niillä ei edistetä kyseisen alueen taloudellista kehitystä. Tämän vuoksi on välttämätöntä, että tukeen liitetään ehto, että laivoja liikennöidään Ranskan Polynesiassa. Ranska sitoutuu siihen, että aluksia käytetään yksinomaan kyseisellä alueella vähintään viisi vuotta. Komissio on päättänyt liittää tuen hyväksyntäänsä tämän ehdon, jotta hankkeen "kehitysosuus" ei vaarantuisi.

On lisäksi huomattava, että ellei tätä ehtoa noudateta, tuki ei ole laivanrakennusdirektiivin 4 artiklan 7 kohdan mukaista, jolloin sitä on pidettävä telakkatukena. Tässä tapauksessa komissio määrää, että Ranskan on perittävä tuki takaisin telakalta. Se seikka, että komissio on aikaisemmin hyväksynyt hankkeita, joissa Ranskan alueille on myönnetty kehitystukea saman ohjelman osana, ei vapauta velvoitteesta valvoa onko yksittäinen laivanrakennusta koskeva tukihakemus laivanrakennusteollisuudelle myönnettävää valtiontukea koskevien sääntöjen mukainen.

V PÄÄTELMÄT

Ilmoitus sekä Ranskan menettelyn kuluessa esittämät huomautukset ovat poistaneet epäilyt, joiden vuoksi komissio aloitti asiaa koskevan menettelyn. Jos RF:n kotipaikka siirretään Pariisista Ranskan Polynesiaan ja jos laivoja käytetään vähintään viisi vuotta yksinomaan Ranskan Polynesiassa komissio katsoo, että tuki on laivanrakennusdirektiivin 4 artiklan 7 kohdan mukaista,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Tuki, jonka Ranska aikoo myöntää verohelpotuksina kahteen Chantiers de l'Atlantiquen myymään matkustaja-alukseen ja jonka intensiteetti on ilmoituksen mukaan 41,6 prosenttia, soveltuu yhteismarkkinoille edellyttäen, että jäljempänä 2 artiklassa esitetyt edellytykset on täytetty.

2 artikla

Ranskan on huolehdittava, että yritys Renaissance Financial rekisteröidään Ranskan Polynesiaan ennen kuin ensimmäinen kahdesta matkustaja-aluksesta toimitetaan. Lisäksi matkustaja-aluksia on käytettävä Ranskan Polynesiassa vähintään viisi vuotta.

3 artikla

Ranskan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.

4 artikla

Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.

Tehty Brysselissä 30 päivänä maaliskuuta 1999.

Komission puolesta

Karel VAN MIERT

Komission jäsen

(1) EYVL L 380, 31.12.1990, s. 27.

(2) EYVL L 351, 23.12.1997, s. 18.

(3) EYVL C 307, 7.10.1998, s. 6.

(4) Merentakaisissa departementeissa ja alueilla toteutettavia tuotantoinvestointeja koskeva 11 päivänä heinäkuuta 1986 annettu laki (muutos).

(5) SG(93) D/1300.

(6) Luottamuksellisten tietojen paljastamisen estämiseksi on päätöksen tätä toisintoa toimituksellisesti muutettu. Muutetut kohdat on merkitty hakasulkeilla ja tähdellä.

(7) Komission kirje SG(89) D/311, 3.1.1989 jäsenvaltioille.

(8) Luottamuksellisten tietojen paljastamisen estämiseksi on päätöksen tätä toisintoa toimituksellisesti muutettu. Muutetut kohdat on merkitty hakasulkeilla ja tähdellä.

(9) Luottamuksellisten tietojen paljastamisen estämiseksi on päätöksen tätä toisintoa toimituksellisesti muutettu. Muutetut kohdat on merkitty hakasulkeilla ja tähdellä.

(10) Luottamuksellisten tietojen paljastamisen estämiseksi on päätöksen tätä toisintoa toimituksellisesti muutettu. Muutetut kohdat on merkitty hakasulkeilla ja tähdellä.