ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(10)

Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuosien 2012 ja 2013 osalta realistinen, mutta vuosien 2014 ja 2015 osalta optimistinen, koska BKT:n kasvun odotetaan olevan huomattavasti korkeampi kuin komission yksiköiden vuoden 2012 kevään talousennusteessa esitetty viimeisin arvio potentiaalisesta kasvusta. Vakausohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on, että alijäämä supistuu alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2012 (2,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen, kun se vuonna 2011 oli 3,7 prosenttia suhteessa BKT:hen) ja nollaan vuonna 2015. Vakausohjelmassa vahvistetaan aiempi julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on 0,5 prosentin rakenteellinen ylijäämä suhteessa BKT:hen, mikä vastaa riittävästi vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Vuoden 2012 suunniteltu alijäämä noudattaa neuvoston liiallisen alijäämän korjaamiselle asettamaa määräaikaa, ja suunnitellut julkisen talouden toimet vastaavat liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn mukaisen neuvoston suosituksen mukaista vähimmäistasoa, joka on ¾ prosenttia suhteessa BKT:hen (rakenteellisesti mitattuna). Julkisten menojen kasvuvauhti, jossa on otettu huomioon harkinnanvaraiset tulopuolen toimenpiteet, vastaa vakaus- ja kasvusopimuksessa menojen kasvulle määriteltyä viitearvoa vuosina 2013–2015, mutta ei vuonna 2012. Kun otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema (5), vakausohjelmassa odotetaan rakenteellisen rahoitusaseman paranevan 1,1 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2012 ja keskimäärin noin 0,8 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuosina 2013–2015. On kuitenkin olemassa riskejä, jotka johtuvat siitä, että vuodesta alkaen 2013 toteutettavia lisätoimenpiteitä ei ole vielä täsmennetty ja että makrotalouden skenaario on vuodesta 2014 alkaen liian optimistinen. Julkinen velka oli 98,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2011, eli selvästi yli 60 prosentin kynnysarvon. Vakausohjelman mukaan sen odotetaan kuitenkin vakiintuvan ja sitten laskevan 92,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Tämä merkitsisi riittävää edistymistä kohti vakaus- ja kasvusopimuksessa velan supistamiselle asetettua viitearvoa. Lisäksi rahoitussektorille myönnetyistä huomattavista takauksista johtuvat epäsuorat vastuut ovat erityisen suuret. Erityisesti menoja koskevalle sääntöperusteiselle, monivuotiselle julkisen talouden kehykselle olisi hyötyä Belgian alueiden ja yhteisöjen sekä paikallistason täytäntöönpanomekanismeista ja/tai sitoumuksista, joiden avulla niille osoitetut alijäämätavoitteet voitaisiin toteuttaa.
(4)

Julkisen talouden vakauttaminen on keskeinen osatekijä strategiassa, jolla euroalueen kriisi voitetaan. EU:n julkisen talouden kehys antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden eritahtiseen vakauttamiseen niiden julkisen talouden liikkumavaran ja makrotalouden olosuhteiden mukaan. Vakaus- ja kasvusopimuksessa ja talous- ja rahaliiton vakaudesta, yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja hallinnasta tehdyssä sopimuksessa keskitytään rakenteellisiin rahoitusasemiin, ja siksi on mahdollista ottaa huomioon suhdannekierron ja kertaluonteisten toimenpiteiden vaikutukset julkisen talouden kokonaisrahoitusasemiin. Sitä, onko liiallisen alijäämän korjaamista koskeviin neuvoston suosituksiin vastattu tuloksellisin toimin, arvioidaan rakenteellisesti. Vakauttamistoimien asianmukaisella koostumuksella on ratkaiseva merkitys, jotta voidaan lisätä luottamusta vakauttamisen pysyvään luonteeseen euroalueella ja rajoittaa vakauttamisen kasvua hidastavaa lyhytaikaista vaikutusta. Kasvua tukevat menot, erityisesti investointimenot, on asetettava etusijalle; useissa euroalueen jäsenvaltioissa voitaisiin määrittää tuottavia investointihankkeita, joissa sekä yksityiset että yhteiskunnalliset hyödyt ylittäisivät nykyisen matalan korkotason. Erityisesti terveydenhuoltoon ja eläkkeisiin liittyvien pitkäaikaisten etuuksien uudistuksia tarvitaan kiireellisesti tukemaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä. Asianmukaisella veropolitiikalla, kuten siirtämällä verorasitusta pois työstä, laajentamalla veropohjia ja tehostamalla veropetosten torjuntaa, voitaisiin myötävaikuttaa vakauttamiseen ja samalla lisätä kilpailukykyä ja parantaa kasvun edellytyksiä.
(10)

Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan mukaisen vuoden 2012 vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuosien 2012–2013 osalta uskottava ja mainitun ohjelman mukainen BKT:n kasvu vastaa komission yksiköiden kevään 2012 talousennustetta. Ennusteet ovat realistisia myös vuosien 2014 ja 2015 osalta, sillä niissä BKT:n kasvun ennustetaan olevan huomattavasti hitaampaa kuin ennen kriisejä ja hitaampaa kuin elpymisvuosina 2010–2011. Vakausohjelman tärkein julkista taloutta koskeva tavoite on valtiontalouden alijäämän vähentäminen rajoittamalla menoja ja kasvattamalla tuloja. Koska valtion talousarvio on tärkein julkisen talouden alijäämän aiheuttaja, siihen tehdyt parannukset vaikuttavat osaltaan julkisen talouden rahoitusaseman tasapainottamiseen. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on 0,5 prosentin rakenteellinen ylijäämä suhteessa BKT:hen, vastaa riittävästi vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Suomi on (uudelleenlasketun) rakenteellisen rahoitusaseman (5) perusteella saavuttanut tavoitteen vuonna 2011, mutta se tulisi poikkeamaan tavoitteesta hieman vuosina 2012–2015. Julkisten menojen kasvuvauhti, jossa on otettu huomioon harkinnanvaraiset tulopuolen toimenpiteet, vastaa vakaus- ja kasvusopimuksessa menojen kasvulle asetettua viitearvoa kaikkina muina vuosina paitsi vuonna 2015. Vakausohjelmassa pyritään tasapainottamaan julkisen talouden rahoitusasema vuoteen 2015 mennessä ja saamaan se ylijäämäiseksi vuodesta 2016 alkaen. Velkasuhde on reilusti alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja vakausohjelman mukaan velka on suurimmillaan lähellä 52 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014, minkä jälkeen se alkaa supistua. Suomen julkisessa taloudessa on edelleen merkittävä kestävyysvaje, joka johtuu huoltosuhteen nopeasta heikkenemisestä väestön ikääntyessä. Julkisen talouden kestävyysvajetta on seurattava jatkuvasti, ja toimenpiteitä on mukautettava tarpeen mukaan. Suomen julkisen talouden kehys perustuu monivuotisiin menokattoihin, mutta niitä ei tällä hetkellä sovelleta kuntasektorilla.
Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvion perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Skenaario, jonka mukaan kokonaistuotanto kasvaa 1,2 prosenttia vuonna 2012 ja 1,5 prosenttia vuonna 2013, vastaa yleisesti ottaen komission yksiköiden kevään 2012 talousennustetta, jonka mukainen kasvu on 1,1 prosenttia vuonna 2012 ja 1,4 prosenttia vuonna 2013. Näin ollen julkisen talouden alijäämä on lähentymisohjelmassa hieman pienempi eli 4,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012 ja 1,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013. Komission kevään 2012 talousennusteessa alijäämä suhteessa BKT:hen on 4,1 prosenttia vuonna 2012 ja 2,0 prosenttia vuonna 2013. Ohjelman mukaisen julkisen talouden strategian tavoitteena on korjata liiallinen alijäämä vuoteen 2013 mennessä ja saavuttaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva rakenteellinen alijäämä, joka on enintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Hallituksen tavoitteena on myös saavuttaa ainakin talousarvion rakenteellinen tasapaino vuoteen 2020 mennessä.

Lähentymisohjelmassa vahvistetaan näin aiempi keskipitkän aikavälin tavoite, joka vastaa riittävästi vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Vuoden 2013 suunniteltu alijäämä on liiallisen alijäämän oikea-aikaista korjaamista koskevan tavoitteen mukainen, ja vuotta 2013 koskevat suunnitellut finanssipoliittiset toimet vastaavat (uudelleenlasketun) julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman (5) perusteella liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä heinäkuussa 2010 annettua neuvoston suositusta. Lähentymisohjelmassa esitettyjen harkinnanvaraisten toimien (netto) arvioidaan saavan aikaan vakauttamisen, joka on pääpiirteissään liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä annetun suosituksen mukainen. Vakauttamisura on tullut aiempia suunnitelmia takapainotteisemmaksi, ja vaaditun rakenteellisen sopeutuksen varmistaminen edellyttää merkittäviä toimia vuonna 2013. Perussopimuksen mukaisen viitearvon, joka on 3 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen, ylittymisen riski on vähäinen. Komission yksiköiden kevään 2012 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä on 2,0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tanskan odotetaan pääsevän julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseensa vuonna 2013. Näin ei tapahdu (uudelleenlasketun) rakenteellisen rahoitusaseman perusteella vuodesta 2013 alkaen, ja julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman arvioitu parantuminen jää jälkeen vakaus- ja kasvusopimuksessa asetetusta tavoitteesta, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Samaan aikaan julkisten menojen ennustetun kasvuvauhdin oletetaan harkinnanvaraiset tulopuolen toimenpiteet huomioon ottaen vastaavan menojen kasvulle vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettua viitearvoa. Osa julkisen talouden alijäämästä rahoitetaan vähentämällä varoja valtion tililtä Tanskan keskuspankissa. Tanskan julkisen bruttovelan ennustetaan supistuvan vuosina 2011–2015 46,5 prosentista 42,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja alittavan näin selvästi viitearvon, joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(10)

Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että ohjelman julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuosien 2012 ja 2013 osalta varovainen. Vuosien 2014–2016 osalta skenaario on optimistisempi, ja BKT:n ennakoidaan kasvavan keskimäärin 2,1 prosenttia, mikä on johdonmukaisesti potentiaalista kasvua koskevien tämänhetkisten arvioiden yläpuolella. Vakausohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on korjata liiallinen alijäämä vuoteen 2013 mennessä ja saavuttaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite vuoteen 2016 mennessä. Vakausohjelman mukainen keskipitkän aikavälin tavoite oli aiemmin tasapainoinen rahoitusasema suhdannekierron aikana, mutta nyt tavoitteeksi on asetettu 0,45 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen. Tämä vastaa asianmukaisesti vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Liiallisen alijäämän suunniteltu korjaus on sen määräajan mukainen, joka asetettiin liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä joulukuussa 2009 annetussa neuvoston suosituksessa. Kun otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema (5), keskimääräisten vuotuisten julkisen talouden toimien suunnitellaan vuosina 2011–2013 olevan kuitenkin keskimäärin 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on vähemmän kuin neuvoston suosittelema 0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kaavailtu rakenteellinen kehitys kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on riittävä vuonna 2015, mutta vuosina 2014 ja 2016 hitaampaa kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettu viitearvo, joka on vuosittain 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Harkinnanvaraiset tulopuolen toimet huomioon ottaen julkisten menojen ennustettu kasvutahti vuosina 2014–2015 vastaa kuitenkin menojen kasvulle vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettua viitearvoa. Julkisen talouden tavoitteisiin kohdistuu kuitenkin riskejä sekä tulo- että menopuolella. Esimerkiksi joidenkin toimenpiteiden vaikutusta julkiseen talouteen on vaikea esittää määrällisesti, koska vaikutus riippuu niiden toteutusnopeudesta. Finanssitransaktioveron yksityiskohdat eivät ole vielä selvillä, koska sitä koskevasta lainsäädännöstä ei ole vielä sovittu. Suunniteltuja menoleikkauksia ei ole vielä osoitettu liittovaltiotason alapuolella. Vakausohjelman mukaan julkisen velan suhde BKT:hen, joka oli vuoden 2011 lopussa 72,2 prosenttia, nousee huippuunsa, 75,3 prosenttiin, vuonna 2013 ja laskee asteittain 70,6 prosenttiin vuonna 2016. Kun tarkastellaan vakaus- ja kasvusopimuksessa velan supistamiselle asetettua viitearvoa, Itävalta on vuosina 2014–2016 siirtymävaiheessa, ja vakausohjelmassa esitettyjen suunnitelmien avulla on tarkoitus varmistaa riittävä edistyminen kohti velan supistamiselle asetetun viitearvon noudattamista. Tähän julkisen talouden kehitysarvioon liittyy kuitenkin riskejä, koska yleisen valtionhallinnon ulkopuolisiksi luokiteltujen valtionyhtiöiden velka on kasvamassa ja valtion pankkisektorille kohdentama tuki saattaa aiheuttaa lisärasitetta.
(9)

Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2012 lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että ohjelman julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Lähentymisohjelman mukaan BKT:n kasvun odotetaan olevan 0,2 prosenttia vuonna 2012 ja 1,3 prosenttia vuonna 2013, kun se komission yksiköiden kevään 2012 talousennusteen mukaan on 0 prosenttia vuonna 2012 ja 1,5 prosenttia vuonna 2013. Lähentymisohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on saavuttaa julkisen talouden tasapaino vuonna 2016. Julkisen talouden alijäämätavoite, 2,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013, vastaa 2 päivänä joulukuuta 2009 annetussa neuvoston suosituksessa liiallisen alijäämän korjaamiseksi asetettua määräaikaa. Kauden 2010–2013 keskimääräiset vuotuiset julkisen talouden korjaustoimet, jotka ovat (uudelleenlasketun) julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman (5) perusteella keskimäärin 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, ovat hieman neuvoston suosituksessa edellytetyn tason, joka on 1 prosentti suhteessa BKT:hen, alapuolella. Lähentymisohjelmassa vahvistetaan aiempi keskipitkän aikavälin tavoite, jonka mukaan alijäämä olisi 1 prosentti suhteessa BKT:hen, mikä vastaa riittävästi vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia, jotka olisi toteutettava vuoteen 2015 mennessä. Eteneminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on (uudelleenlasketun) julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman perusteella 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014 ja 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Julkisen talouden menojen kasvuvauhti vastaa vakaus- ja kasvusopimuksessa vahvistettua menojen kasvun viitearvoa. Lähentymisohjelmassa esitettyihin julkisen talouden kehitysarvioihin kohdistuu useita riskejä. Parhaillaan parlamentin käsittelyssä oleva lakiehdotus kirkoille suoritettavasta taloudellisesta korvauksesta kasvattaisi julkisen talouden alijäämää 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen yhden kerran lain voimaantulovuonna. Yleensäkin sekä tulo- että menopuolen suunnitellut vakauttamistoimenpiteet ovat luonteeltaan ja laajuudeltaan sellaisia, että ne aiheuttavat finanssipoliittisen sopeutuksen kestävyydelle huomattavan riskin myös ohjelmakauden jälkeen. Julkisen talouden sopeuttaminen on toistaiseksi perustunut lähinnä kaikkia aloja koskeviin menoleikkauksiin, jotka kohdistuvat myös kasvua edistäviin menoihin. Julkishallinnon menoista on tarkoitus säästää vuosina 2013–2015 vielä lähes 1 prosentti suhteessa BKT:hen, mutta näitä toimia ei ole ohjelmassa täsmennetty riittävästi. Useimmat suunnitelluista tulopuolen toimenpiteistä ovat lisäksi väliaikaisia, ja ne päättynevät vuonna 2015. Lähentymisohjelman mukaan velkasuhteen odotetaan olevan suurimmillaan eli 45,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013, minkä jälkeen se alkaa supistua, lähinnä perusjäämän odotetun jatkuvan vahvistumisen vuoksi.
(10)

Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että ohjelman julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on optimistinen. Komission yksiköiden keväällä 2012 laatiman talousennusteen mukaan BKT:n kasvun odotettiin olevan 0,5 prosenttia vuonna 2012 ja 1,3 prosenttia vuonna 2013, kun taas vakausohjelmassa vastaavia vuosia koskevat arvot ovat 0,7 prosenttia ja 1,75 prosenttia. Alijäämä oli vuonna 2011 odotettua pienempi, 5,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja vakausohjelmassa kaavaillaan sen supistamista 3 prosenttiin vuonna 2013, mikä on neuvoston asettama määräaika liiallisen alijäämän korjaamiselle, jonka jälkeen vakautusta vielä jatketaan siten, että julkisen talouden rahoitusaseman on tarkoitus olla tasapainossa vuonna 2016. Keskipitkän aikavälin tavoitteena olevaan tasapainoiseen rakenteelliseen rahoitusasemaan todennäköisesti päästään vakausohjelmakauden aikana. Keskipitkän aikavälin tavoite vastaa riittävästi vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Kun otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema (5), vuosiksi 2010–2013 suunnitellut keskimääräiset vuotuiset julkisen talouden sopeutustoimet vastaavat 2 päivänä joulukuuta 2009 annettua neuvoston suositusta. Vuotuinen rakenteellinen edistyminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on vuosina 2014–2016 arvioiden mukaan 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vakausohjelman mukaan ja harkinnanvaraiset tulopuolen toimenpiteet huomioon ottaen julkisten menojen ennustettu kasvuvauhti vastaa menojen kasvulle vakaus- ja kasvupaketissa asetettua viitearvoa. Vakausohjelmassa esitettyyn julkisen talouden sopeutusuraan liittyy riskejä. Makrotalouden skenaario voi muuttua epäedullisemmaksi, kuten komission yksiköiden kevään 2012 talousennusteessa todettiin. Toimenpiteitä ei ole täsmennetty riittävästi, jotta tavoitteet voitaisiin saavuttaa vuodesta 2013 lähtien sekä toteuttaa suositeltu keskimääräinen vuotuinen julkisen talouden sopeutus. Lisäksi Ranska ei ole aina onnistunut saavuttamaan menojen kehitykselle asetettuja tavoitteita. Sen vuoksi liiallista alijäämää ei välttämättä saada korjattua vuoteen 2013 mennessä, ellei suunniteltuja toimenpiteitä täsmennetä riittävästi ja ellei lisäksi toteuteta tarpeellisia lisätoimenpiteitä. Velkasuhde oli 85,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2011, ja sen arvellaan nousevan 89,2 prosenttiin vuonna 2013 ja laskevan 83,2 prosenttiin vuonna 2016. Vakausohjelman mukaisesti velan supistumiselle asetettu tavoite saavutetaan siirtymäkauden lopussa (vuonna 2016).
(10)

Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että lähentymisohjelman julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava ja vastaa komission yksiköiden kevään 2012 talousennustetta. Lähentymisohjelmassa kaavaillun julkisen talouden strategian tavoitteena on korjata liiallinen alijäämä vuoteen 2012 mennessä ja saavuttaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite vuoteen 2015 mennessä. Lähentymisohjelmassa vahvistetaan keskipitkän aikavälin tavoite, jonka mukaan alijäämä on 1 prosentti suhteessa BKT:hen, mikä vastaa riittävästi vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Suunniteltu alijäämän korjaus on neuvoston asettaman määräajan mukainen, ja suunnitellut julkisen talouden toimet vastaavat liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä annettua neuvoston suositusta. Kun otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) rakenteellinen rahoitusasema (5), suunniteltu eteneminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on vuositasolla yli 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (rakenteellisesti mitattuna). Julkisen talouden menojen kasvuvauhti vastaa vakaus- ja kasvusopimuksessa vahvistettua menojen kasvun viitearvoa koko ohjelmakauden ajan, kun huomioon otetaan harkinnanvaraiset tulopuolen toimenpiteet, mutta vuonna 2013 se hieman ylittää menojen kasvun viitearvon komission kevään 2012 talousennusteen mukaan. Riittävä eteneminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta saattaa edellyttää lisätoimia, koska tulokset perustuvat ensisijaisesti huomattaviin julkisten investointimenojen leikkauksiin eikä sitä tueta riittävästi yksityiskohtaisilla toimenpiteillä lähentymisohjelman myöhempinä vuosina. Puolan julkisen velan odotetaan olevan edelleen alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen koko ohjelmakauden ajan. Kansalliset viranomaiset ennustavat sen supistuvan asteittain niin, että kun se oli 56,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2011, se on 49,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015, mutta komissio puolestaan arvioi julkisen velan supistuvan hitaammin, kun otetaan huomioon vakauttamissuunnitelmiin sisältyvät potentiaaliset riskit.
(11)

Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on realistinen. Vakausohjelmaan sisältyvät julkisen talouden kehitysarviot vuosiksi 2012–2013 vastaavat pitkälti komission yksiköiden kevään 2012 talousennustetta talouskasvun vauhdin ja rakenteen sekä työmarkkinoiden kehityksen osalta. Vakausohjelmassa myöhempien vuosien talouskasvusta esitetyt arviot vastaavat yleisesti ottaen komission yksiköiden arviota Saksan keskipitkän aikavälin potentiaalisesta kasvuvauhdista. Vakausohjelman mukainen julkisen talouden strategian tavoite on päästä julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen jo vuonna 2012 ja saavuttaa käytännöllisesti katsoen tasapainoinen nimellinen rahoitusasema vuodesta 2014 alkaen. Lähtökohtana on vuonna 2011 nimellinen alijäämä, joka on 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, toisin sanoen perussopimuksessa asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen alitettaisiin jo huomattavasti ennen vuoden 2013 määräaikaa. Vakausohjelmassa täsmennetään, että aikaisempi keskipitkän aikavälin tavoite, ½ prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen (joka tulkitaan kapeaksi vaihteluväliksi 0,5 prosentin ympärillä) vastaa riittävällä tavalla vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia ja merkitsee alijäämää, joka ei ylitä 0,5:tä prosenttia suhteessa BKT:hen. Alijäämä- ja velkatilannetta koskeviin tavoitteisiin kohdistuvia riskejä saattaa syntyä erityisesti, jos käy ilmi, että on tarpeen toteuttaa lisää rahoitussektorin vakauttamiseen tähtääviä toimenpiteitä. Kun otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) rakenteellinen rahoitusasema (6), Saksa aikoo pitää kiinni keskipitkän aikavälin tavoitteestaan koko ohjelmakauden ajan, ja näin olisikin toimittava riskinarvioinnin perusteella. Vakausohjelmassa esitettyjen tietojen mukaan ja riskinarviointi sekä päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet huomioon ottaen julkisen talouden menojen kasvuvauhti ylittäisi vuonna 2012 vakaus- ja kasvusopimuksessa menojen kasvulle asetetun viitearvon, mutta vastaisi viitearvoa vuonna 2013. Bruttovelan suunnitellaan vuonna 2012 kasvavan 0,8 prosenttiyksikköä 82 prosenttiin suhteessa BKT:hen, laskevan vuonna 2013 80 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja jatkavan sen jälkeen laskuaan. Liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen Saksa on siirtymävaiheessa, ja suunnitelmiensa mukaan se edistyy riittävällä tavalla kohti vakaus- ja kasvusopimuksessa velan supistamiselle asetettua viitearvoa.