Komission asetus (EY) N:o 1810/1999, annettu 17 päivänä elokuuta 1999, väliaikaisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon tuonnissa



Virallinen lehti nro L 219 , 19/08/1999 s. 0014 - 0032



KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1810/1999, annettu 17 päivänä elokuuta 1999, väliaikaisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon tuonnissa EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97(1) ja erityisesti sen 12 artiklan, on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta, sekä katsoo seuraavaa, A. MENETTELY 1) Marraskuussa 1998 komissio julkaisi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ilmoituksen Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon, jäljempänä "PET-kalvo", yhteisöön tapahtuvaa tuontia koskevan tukien vastaisen menettelyn aloittamisesta(2) jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", ja pani vireille tutkimuksen. 2) Menettely aloitettiin valituksen perusteella, jonka olivat tehneet Du Pont de Nemours International SA, Mitsubishi Polyester Film GmbH (entinen Hoechst Diafoil GmbH), Toray Plastics Europe SA, ja Nuroll SpA, jotka edustavat merkittävää osaa PET-kalvon tuotannosta yhteisössä. Valituksessa esitettiin näyttö tarkasteltavana olevan tuotteen tukemisesta ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta, ja se katsottiin riittäväksi menettelyn aloittamiseksi. Ennen menettelyn aloittamista komissio ilmoitti neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97, jäljempänä "perusasetus", 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti Intian viranomaisille, että se oli vastaanottanut asianmukaisesti todisteilla vahvistetun valituksen, jossa väitetään, että Intiasta peräisin oleva PET-kalvon tuettu tuonti aiheuttaa merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Intian viranomaisia pyydettiin neuvottelemaan valituksen sisällöstä tilanteen selvittämiseksi ja osapuolia tyydyttävän ratkaisuun pääsemiseksi. Intian viranomaiset hyväksyivät neuvottelutarjouksen, ja neuvottelut käytiin komission kanssa Brysselissä 9 päivänä marraskuuta 1998. Intian viranomaisten huomautukset tuettua tuontia ja yhteisön tuotannonalan kärsimää merkittävää vahinkoa koskevista, valituksessa esitetyistä väitteistä otettiin asianmukaisesti huomioon. 3) Komissio ilmoitti virallisesti menettelyn aloittamisesta yhteisön tuottajille, vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä viejämaan edustajille ja valituksen tekijöille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Intian viranomaiset, useat vientiä harjoittavat tuottajat sekä eräät yhteisön tuottajat, tuojat ja käyttäjät esittivät kantansa kirjallisesti. Kaikille kuulemista menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa pyytäneille annettiin mahdollisuus siihen. 4) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja sai vastaukset Intian viranomaisilta sekä useilta yhteisön tuottajilta, tuojilta, käyttäjiltä ja intialaisilta vientiä harjoittavilta tuottajilta. 5) Komissio hankki ja tarkasti kaikki tukea ja vahinkoa koskevan alustavan määrityksen kannalta välttämättöminä pitämänsä tiedot ja toteutti tutkimuksia seuraavien yritysten ja viranomaisten toimitiloissa: a) yhteisön tuottajat - Dupont Polyester Films, Contern, Luxemburg ja Wilton, Yhdistynyt kuningaskunta, - Mitsubishi Polyester Film GmbH, Wiesbaden, Saksa, - Nuroll Spa, Caserta, Italia, - Toray Plastics Europe SA, St-Maurice de Beynost, Ranska; b) Intian viranomaiset - kauppaministeriö, - valtiovarainministeriö - Gujaratin osavaltion viranomaiset, - Maharashtran osavaltion viranomaiset, - Uttar Pradeshin osavaltion viranomaiset; c) intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat - Ester Industries Ltd, New Delhi, - Flex Industries Ltd, Noida, - Garware Plastics & Polyesters Ltd, Mumbai, - India Polyfilms Ltd / Jindal Polyester Ltd, New Delhi (keskenään etuyhteydessä olevat yritykset), - MTZ Polyesters Ltd, Mumbai, - Polyplex Corp. Ltd, New Delhi; d) intialaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin etuyhteydessä olevat yhteisön tuojat - Garware Polyester International Ltd, Harrow, Yhdistynyt kuningaskunta; e) intialaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin ilman etuyhteyttä olevat yhteisön tuojat - Coveme Spa, San Lazzaro di Savena, Italia, - Isolcavi Sas, Monteveglio, Italia. 6) Tukea koskeva tutkimus käsitti 1 päivän lokakuuta 1997 ja 30 päivän syyskuuta 1998 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahinkoa koskeva tarkastelu käsitti ajanjakson vuodesta 1995 tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä "tarkasteltavina oleva ajanjakso". B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 1. Tarkasteltavana oleva tuote 7) Tarkasteltavana oleva tuote on polyeteenitereftalaattikalvo (PET-kalvo), joka tällä hetkellä luokitellaan CN-koodeihin 39206219 ja 3920 62 90. 8) Tuotevalikoima voidaan jakaa useisiin eri lohkoihin yleensä tuotetta käyttävien tuotannonalojen mukaan kuten magneetti-, pakkaus-, sähkö- ja kuva-aloihin sekä muihin tuotantolohkoihin. Tuotantolohkosta riippuen PET-kalvoa voidaan jalostaa edelleen käytettäväksi muun muassa videokaseteissa, valokuvafilmeissä, elintarvikkeiden pakkausmateriaalina sekä sähkömoottorien, -johtojen ja -kaapeleiden eristeenä. Tässä tutkimuksessa tuotteet ryhmiteltiin tuotelajeiksi markkinalohkojen, paksuuden, päällystysominaisuuksien, pintakäsittelyn, mekaanisten ominaisuuksien ja kirkkauden/sameuden perusteella. 2. Samankaltainen tuote 9) Tutkimus vahvisti sen, että Intiassa tuotetulla, kotimarkkinoille tai yhteisöön vietäväksi myydyllä PET-kalvolla ja yhteisön tuotannonalan tuottamalla, yhteisön markkinoille myymällä PET-kalvolla olivat samat fyysiset ja tekniset ominaisuudet sekä käyttötarkoitus, mistä syystä ne ovat samankaltaisia tuotteita perusasetuksen 1 artiklan 5 kohdan mukaisesti. C. TUET 1. Johdanto a) Kansalliset järjestelmät 10) Komission yksiköt tutkivat valituksessa annettujen tietojen ja komission kyselylomakkeen vastausten perusteella seuraavat viisi kansallista järjestelmää, joihin väitettiin liittyvän vientitukien myöntämistä: - Passbook järjestelmä (Passbook Scheme), - tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme), - tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Export II Promotion Capital Goods Scheme), - vientiteollisuuden vapaa-alueita (Export Processing Zones) / vientiin suuntautuneita yksiköitä (Export Oriented Units) koskevat järjestelmät, - tuloverojärjestelmä (Income Tax Scheme). Neljä ensiksi mainittua järjestelmää perustuvat vuonna 1992 annettuun ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan säädökseen (voimassa 7 päivästä elokuuta 1992 alkaen), jolla kumottiin tuonti- ja vientivalvonnasta vuonna 1947 annettu säädös. Ulkomaankauppasäädöksellä valtuutetaan Intian viranomaiset antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Ne esitetään tiivistelmänä vienti- ja tuontipolitiikan asiakirjoissa, jotka julkaistaan kokonaisuudessaan viiden vuoden välein ja joita saatetaan ajan tasalle vuosittain. Asiakirja, joka liittyy asianomaiseen tutkimusajanjaksoon, kattaa vuosina 1997-2002 noudatettavan vienti- ja tuontipolitiikan. Viimeiseksi luettelossa mainittu tuloverojärjestelmä perustuu vuonna 1961 annettuun tuloverosäädökseen, jota muutetaan vuosittain varainhoitosäädöksellä. b) Alueelliset järjestelmät 11) Komission yksiköt tutkivat myös valituksessa annettujen tietojen ja komission kyselylomakkeen vastausten perusteella useita järjestelmiä, joihin väitettiin liittyvän Intian tiettyjen osavaltioiden alueellisten hallintojen tai viranomaisten myöntämiä vientitukia. i) Gujaratin osavaltio - liikevaihtoveron kannustusjärjestelmä (Sales Tax Incentive Scheme), - sähköveron palautusjärjestelmä (Refund of Electricity Duty). Ensiksi mainittu järjestelmä perustuu Gujaratin vuodet 1995-2000 kattavaan uuteen teollisuuden kannustuspolitiikkaan. Toinen järjestelmä perustuu vuonna 1958 annetun Bombayn sähköverosäädöksen, sellaisena kuin se on mukautettuna vuonna 1960 annetulla Gujaratin lainsäädännön mukauttamista (valtio ja kilpailevat oikeussubjektit) koskevalla säädöksellä, 3 jakson 2 kohdan vii alakohdan a ja b alakohtaan. ii) Maharashtran osavaltio - liikevaihtoveron kannustusjärjestelmä (Sales Tax Incentive Scheme), - paikallisveron palautusjärjestelmä (Octroi Refund), - erityinen pääoman kannustusjärjestelmä (Special Capital Incentive Scheme), - sähköveron vapautusjärjestelmä (Exemption from Electricity Duty). Ensimmäiset kolme järjestelmää perustuvat Maharashtran osavaltion hajautettuun tuotannonalojen kannustusjärjestelmään (Dispersal of Industries Package Scheme of Incentives). Neljänneksi mainittu järjestelmä perustuu Maharashtran osavaltion viranomaisten tiedonantoon, joka koskee vapautusta sähköverosta. iii) Uttar Pradeshin osavaltio - liikevaihtoveron kannustusjärjestelmä (Sales Tax Incentive Scheme). Tämä järjestelmä perustuu Uttar Pradeshin osavaltion liikevaihtoveron kannustusjärjestelmään (tiedonannot nro 311 ja nro 312, 31. maaliskuuta 1995). 2. Passbook-järjestelmä (Passbook Scheme, PBS) 12) Passbook järjestelmä (Passbook Scheme, PBS), jäljempänä "PBS", on yksi vienti- ja tuontipolitiikan välineistä, jolla tuetaan vientiä; PBS tuli voimaan 30 päivänä toukokuuta 1995 ja se oli voimassa 31 päivään maaliskuuta 1997. a) Tukikelpoisuus 13) PBS:ää voivat käyttää tietyt viejäryhmät eli viejät, jotka valmistavat tuotteensa Intiassa ja vievät ne sitten maasta, jäljempänä "vientiä harjoittavat tuottajat", sekä viejät, jotka voivat olla joko valmistajia tai vain kauppiaita ja joille on myönnetty kauppahuonetodistus (Export House / Trading House / Star Trading House / Super Star Trading House Certificate). Viimeksi mainittujen viejien ryhmän, joka on määritelty vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevassa asiakirjassa, on annettava näyttö aiemmasta vientitoiminnasta. b) Käytännön toteutus 14) Kuka tahansa järjestelmään oikeutettu viejä voi hakea PBS:n passbook-kirjaa, johon merkitään veloitetut ja hyvitetyt tullimäärät. Se myönnettiin ilman eri toimenpiteitä, jos yritys on tunnustettu vientiä harjoittava tuottaja tai hyväksytty vienti- tai kauppayritys (kauppahuone). 15) Viejä voi pyytää lopputuotteet vietyään hyvitystä, joka voitiin käyttää myöhemmin tuonnissa kannettavien tullien maksamiseen. Intian viranomaisten viedyille tuotteille asettamien tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien (Standard Input/Output norms) mukaisesti myönnettävän hyvityksen määrää laskettaessa otettiin huomioon monta tekijää. Tuotantopanoksia ja myyntiä koskevissa vakionormeissa vahvistettiin tavanomaisesti tuotujen raaka-aineiden määrät, jotka tarvitaan yhden lopputuoteyksikön tuottamiseen. Normit vahvisti erityinen ennakkolisenssikomitea (Special Advance Licensing Committee) tuotantomenetelmän teknisen tarkastelun ja yleisten tilastotietojen perusteella. Hyvitys myönnettiin tuotantopanoksia ja myyntiä koskevia vakionormeja soveltaen siihen määrään asti, joka vastaa Intian tuotannonalan kyseisen viedyn tuotteen tuotannossa käyttämistä tavanomaisesti maahantuoduista tuotantopanoksista kannettavaa perustullia. Eräs toinen tekijä oli vähimmäisarvonlisä (Minimum Value Addition, MVA). Vähimmäisarvonlisä on vähimmäisarvo, joka intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan on lisättävä (kotimaassa tuotettuina tuotantopanoksina tai työvoimakustannuksina) maahantuotujen tuotantopanosten arvoon lopputuotteiden tuotannon osalta. 16) Myönnetty hyvitys kirjattiin passbookiin ja se voitiin käyttää minkä tahansa myöhemmin tuotujen tavaroiden (raaka-aineet, tuotantohyödykkeet jne.) tullien kuittaamiseen lukuun ottamatta kuitenkaan vienti- ja tuontipolitiikassa määriteltyyn kiellettyjen tuontitavaroiden luetteloon (Negative List of Imports) sisältyviä tavaroita. Luettelossa luetellaan tavarat, joita joko ei saa tuoda maahan tai joita saa tuoda ainoastaan sen jälkeen, kun Intian viranomaiset ovat antaneet tuojalle erityisen lisenssin. Tuoduilla tavaroilla ei tarvinnut olla yhteyttä viejän tosiasialliseen tuotantoon ja ne voitiin myydä Intian kotimarkkinoille. 17) Passbook-hyvityksiä ei voitu siirtää. Passbook oli voimassa kahden vuoden ajan sen antamispäivästä. Kahden vuoden ajanjakson päättyessä mahdollisesti jäljellä oleva hyvitys oli käytettävä seuraavan 12 kuukauden kuluessa. Kolmannen vuoden päättyessä käyttämätön hyvitysmäärä raukesi. Kyseisen yleisen aikataulun yhteydessä ei ollut asetettu määräaikaa yksittäisen vientitoimen osalta esitettäville hyvityspyynnöille. 18) Kun kaikki passbook-hyvitykset oli käytetty, passbook suljettiin ja sen haltijan oli suoritettava toimivaltaiselle viranomaiselle maksu. 19) Intian viranomaiset väittivät, että PBS ei ole tasoitustulliin käyttöönottoon oikeuttava järjestelmä, koska se oli sallittu tullinpalautusjärjestelmä. Perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan ii alakohdassa säädetään, että tukena ei pidetä vientituotteen vapauttamista veroista ja maksuista, jos vapautus on myönnetty perusasetuksen liitteiden I-III säännösten mukaisesti. Perusasetuksen liitteen I (vientitukia koskeva esimerkkiluettelo) i alakohdassa täsmennetään, että sellainen tuontimaksujen peruuttaminen tai palauttaminen, joka on määrältään suurempi kuin sellaisista tuoduista tuotantopanoksista kannettujen maksujen määrä, jotka käytetään vientituotteen tuotannossa, on vientitukea. Lisäksi perusasetuksen liitteessä II säädetään, että kun tutkimuksen suorittavat viranomaiset tarkastelevat tuotantopanosten käyttämistä tuotannossa, näiden on määritettävä, ovatko viejämaan viranomaiset ottaneet käyttöön järjestelyn tai menettelyn sen tarkistamiseksi, mitä tuotantopanoksia käytetään vientituotteen tuotannossa. Mainittua järjestelmää ei tässä tapauksessa ole käytössä. Itse asiassa tarkasteltavana olevan tuotteen viejille Intiassa passbook-hyvityksinä myönnetty etu laskettiin ilman eri toimenpiteitä tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien perusteella riippumatta siitä, oliko tuotantopanokset tuotu maahan, oliko niistä maksettu tulli tai oliko ne tosiasiallisesti käytetty vientituotteiden valmistukseen. PBS:ää sovellettaessa viejää ei velvoitettu tuomaan maahan tosiasiallisia tuotantopanoksia tai käyttämään tuotuja tavaroita tuotannossa. PBS:ssä lopputuotteen viejälle myönnettiin hyvitysmäärä, joka perustui sellaiseen tullimäärään; joka katsottiin maksetun lopputuotteen tuotannossa käytetyistä tavanomaisesti tuoduista tuotantopanoksista. Kyseinen hyvitysmäärä voitiin käyttää mistä tahansa myöhemmin maahan tuotavasta tuotteesta kannettavan tullin kuittaamiseen. Viejä sai etua kantamattomina tulleina minkä tahansa tuotteen (raaka-aineiden tai tuotantohyödykkeiden) tuonnissa. Kyseisessä järjestelmässä viejä voi siis maahantuoda tavaroita maksamatta tullia, jos se oli aiemmin vienyt tavaroita. c) PBS:ää koskevat päätelmät 20) PBS ei ollut perusasetuksen säännösten mukaisesti sallittu tullien peruutus- tai palautusjärjestelmä, sillä passbook-hyvitystä ei laskettu suhteessa tuotannossa tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin. Lisäksi viejällä ei ollut velvollisuutta käyttää tuomiaan tullittomia tavaroita tuotannossa. Vaikka oletettaisiin, että kyseinen järjestelmä oli tullinperuutus- tai tullinpalautusjärjestelmä taikka korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely, käytössä ei ollut perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan sekä liitteiden II ja III mukaista järjestelyä tai menettelyä sen tarkistamiseksi, mitkä tuotantopanokset käytettiin vientituotteen tuotannossa. Perusasetuksen liitteessä II olevan ii kohdan 5 alakohdassa ja liitteessä III olevan ii kohdan 3 alakohdassa säädetään, että kun on todettu, että viejämaan viranomaiset eivät ole ottaneet käyttöön kyseistä järjestelyä, viejämaan on tavallisesti suoritettava tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin tai todellisuudessa tapahtuneisiin maksusuorituksiin perustuva uusi tutkimus sen määrittämiseksi, onko maksuja palautettu liikaa. Intian viranomaiset eivät suorittaneet kyseistä tutkimusta. Sen vuoksi komissiokaan ei tutkinut, oliko vientituotteen tuotannossa käytettyjen tuotantopanosten tuontimaksuja tosiasiallisesti palautettu liikaa. 21) Järjestelmässä on kyse tuesta, sillä kantamattomien tuontitullien muodossa, ilmenevästä Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta koitui etua passbookin haltijalle, joka voi tuoda tavaroita tullitta käyttämällä viennin ansiosta saatuja hyvityksiä. Se oli oikeudellisesti vientituloksesta riippuva tuki, ja sen vuoksi sitä pidetään erityisenä tukena perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti. Lisäksi katsotaan, että vähimmäisarvonlisää koskeva vaatimus edellyttää kotimarkkinoiden tavaroiden käyttämistä tuontitavaroiden sijasta. PBS oli tältä osin perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukainen erityinen tuki. 22) Intian viranomaiset ilmoittivat vuoden 1997 alkupuolella, että PBS oli tosiasiallisesti päättynyt ja että hyvityspyyntöjä ei voitu enää esittää 31 päivän maaliskuuta 1997 jälkeen tapahtuvien vientitoimien osalta. Viejä voi kuitenkin edelleen käyttää myönnettyä passbookia kolmen vuoden ajan sen myöntämispäivästä. Lisäksi ennen 31 päivää maaliskuuta 1997 toteutettuja vientitoimia koskevien hyvityspyyntöjen tekemiselle ei ole asetettu määräaikaa. Vaikka järjestelmän soveltaminen sellaisenaan on teknisesti päättynyt, viejät voivat edelleen hyötyä siitä tuomalla tavaroita tullitta, kunnes kaikki hyvitykset on käytetty, mutta kuitenkin enintään 31 päivään maaliskuuta 2000 saakka. Näissä olosuhteissa katsotaan, että järjestelmä on tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttava. Olisi korostettava sitä, että PBS korvattiin tuontitullien hyvitysjärjestelmällä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPB), jäljempänä "DEPB" (ks. johdanto-osan 25 kappale jäljempänä). DEPB tuli voimaan, kun PBS:n voimassaolo päättyi. Vaikka DEPB on PBS:n uudistettu versio, tutkimusajanjakson aikana oli mahdollista hyötyä kummankin ohjelman eduista. d) Tuen määrän laskeminen 23) Vientiä harjoittavien tuottajien saama etu on laskettu sen tullimäärän perusteella, joka normaalisti olisi kertynyt tutkimusajanjaksona harjoitetusta tuonnista, mutta jota ei PBS:n mukaisesti kannettu. Jotta saataisiin selville edunsaajan tästä järjestelmästä saama kokonaishyöty, kyseistä määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjaksona kertynyt korko. Koska tuontitulleista vapauttamisesta saadaan etua säännöllisesti tutkimusajanjakson aikana, ne vastaavat useita perättäisiä avustuksia. Vakiintuneena käytäntönä on heijastaa kertaluonteisena avustuksena saatu etu edunsaajaan lisäämällä vuotuinen markkinakorko avustuksen nimellismäärään olettaen, että avustus on myönnetty tutkimusajanjakson ensimmäisenä päivänä. Tässä tapauksessa on kuitenkin selvää, että yksittäisiä avustuksia voidaan myöntää milloin tahansa tutkimusajanjakson ensimmäisen ja viimeisen päivän välillä. Näin ollen sen sijasta, että lisättäisiin vuotuinen korko koko määrään, on aiheellista olettaa, että keskimääräinen avustus olisi saatu tutkimusajanjakson puolivälissä, ja sen vuoksi koron olisi koskettava kuuden kuukauden ajanjaksoa ja oltava siten määrältään puolet vuotuisesta markkinakorosta tutkimusajanjakson aikana Intiassa eli 7 prosenttia. Kyseinen määrä eli maksamattomat tullit ja korko on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille. 24) Kaksi yritystä käytti tätä järjestelmää tutkimusajanjakson aikana ja sai 0,02 prosentin ja 0,09 prosentin määräisiä tukia. Koska Intia on kehitysmaa, joka mainitaan WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen liitteessä VII, ja koska pidetään aiheellisena myöntää edullinen kohtelu tällaisille maille kuitenkin vähentämättä huomattavasti sellaista oikeutettua suojaa tuettua tuontia vastaan, johon yhteisön tuotannonala on oikeutettu, tämän järjestelmän mukaisesti saatuja etuja ei oteta huomioon näiden kahden yrityksen saamien tukien kokonaismäärää laskettaessa. 3. Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPB) 25) Toinen vientiin liittyvää tukea koskeva vienti- ja tuontipolitiikan väline on DEPB, joka tuli voimaan 7 päivänä huhtikuuta 1997. DEPB:llä korvattiin PBS, jonka voimassaolo päättyi 31 päivänä maaliskuuta 1997. DEPB:tä on kahta lajia: - vientiä edeltävä DEPB, - viennin jälkeinen DEPB. a) Tukikelpoisuus vientiä edeltävässä DEPB:ssä 26) Vientiä edeltävää DEPB:tä voivat käyttää vientiä harjoittavat tuottajat eli jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä, tai valmistajiin etuyhteydessä olevat kauppiasviejät eli kauppiaat. Voidakseen käyttää kyseistä tukijärjestelmää yrityksen on täytynyt harjoittaa vientiä kolmen vuoden ajan ennen hyvityspyynnön esittämistä. b) Käytännön toteutus 27) Jokainen tukikelpoinen viejä voi hakea lisenssiä. Lisenssillä, joka annetaan ilman eri toimenpiteitä, myönnetään hyvitysmäärä, joka voidaan käyttää myöhemmin tuotavien tavaroiden tuontitullien kuittaamiseen. Lisenssin arvo on 5 prosenttia lisenssinhakijan kolmen edellisen vuoden keskimääräisen vuotuisen kokonaisviennin arvosta. 28) Lisenssi, jota ei voida siirtää, on voimassa 12 kuukautta sen antamispäivästä. Kun lisenssiin kirjattu hyvitysmäärä on käytetty, toimivaltaiselle viranomaiselle on suoritettava maksu. Tämän jälkeen yritys voi hakea uutta hyvitysmäärää, joka on myös 5 prosenttia kolmen edellisen vuoden keskimääräisen vuotuisen kokonaisviennin arvosta. 29) Vientiä edeltävä DEPB mahdollistaa tavaroiden tuotantoon tarvittavien tuotantopanosten tullittoman tuonnin. Tuotteet, joita voidaan tuoda tullitta, riippuvat valmistettavasta tuotteesta, ja ne määritellään tuotantopanoksia ja myyntiä koskevissa vakionormeissa. Tullittomia tuotantopanoksia ei saa käyttää muuhun tarkoitukseen kuin asianomaisen tuotteen valmistukseen. 30) Järjestelmien käyttö merkitsee myös vientivelvoitetta. Kun lisenssiä käytetään, sen haltija sitoutuu käyttämään tavaroita tuotantopanoksina vietäviksi tarkoitettujen lopputuotteiden valmistukseen. Kun lisenssinhaltija on vienyt tavaroita sellaisesta arvosta, joka oikeuttaa vastaavaan hyvitykseen kuin mitä tämä on jo saanut vientiä edeltävän DEPB:n mukaisesti, lisenssinhaltijan velvoite on täyttynyt. c) Vientiä edeltävää DEPB:tä koskevat päätelmät 31) Vientiä edeltävä DEPB ei ole perusasetuksen säännösten mukaisesti sallittu tullinperuutus- tai palautusjärjestelmä taikka korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely, vaikka siihen sisältyy tosiasiallista käyttäjää koskeva edellytys. Tämä johtuu ensisijaisesti siitä, että DEPB-hyvitys lasketaan prosenttimääränä aikaisemman viennin arvosta. DEPB-hyvitystä ei lasketa tuotannossa tosiasiallisesti kulutettujen tuotantopanosten perusteella. 32) Käyttöön ei myöskään ole otettu järjestelyä tai menettelyä sen tarkistamiseksi, mitä tuotantopanoksia käytetään missäkin määrin vientituotteen tuotannossa. Perusasetuksen liitteessä II olevan ii kohdan 5 alakohdassa ja liitteessä III olevan ii kohdan 3 alakohdassa säädetään, että kun on todettu, että viejämaan viranomaiset eivät ole ottaneet käyttöön kyseistä järjestelyä, viejämaan on tavallisesti suoritettava tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin tai todellisuudessa tapahtuneisiin maksusuorituksiin perustuva uusi tutkimus sen määrittämiseksi, onko maksuja palautettu liikaa. Intian viranomaiset eivät suorittaneet kyseistä tutkimusta. Sen vuoksi komissiokaan ei tutkinut, oliko vientituotteen tuotannossa käytettyjen tuotantopanosten tuonnista aiheutuvia maksuja tosiasiallisesti palautettu liikaa. 33) Hyötyäkseen järjestelmästä yrityksen on sitouduttava tavaroiden vientiin. Tällöin kyse on selvästi vientituesta. Tämän perusteella esitetään alustavana päätelmänä, että tämä järjestelmä on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti tasoitustulliin oikeuttava. Jos Intian viranomaiset kuitenkin pystyvät esittämään näytön järjestelmän tosiasiallisesta tutkimuksesta tai toimittavat muita olennaisia tietoja, komissio voi menettelyn päätösvaiheessa muuttaa tätä järjestelmää koskevia päätelmiään. d) Tuen määrän laskeminen 34) Vientiä harjoittavien tuottajien saamat edut on laskettu johdanto-osan 23 kappaleessa selostetun laskutavan mukaisesti. 35) Kaksi yritystä käytti tätä järjestelmää tutkimusajanjakson aikana ja sai 1,31 prosentin ja 6,84 prosentin määräisiä tukia. e) Tukikelpoisuus viennin jälkeisessä DEPB:ssä 36) Viennin jälkeinen DEPB on itse asiassa hyvin samankaltainen kuin edellä kuvattu PBS. Kuten jo mainittiin, se korvasi PBS:n ja on itse asiassa korvaava järjestelmä. Sitä voivat käyttää vientiä harjoittavat tuottajat eli jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä tai kauppiasviejät eli kauppiaat. f) Käytännön toteutus 37) Tässä järjestelmässä tukikelpoiset viejät voivat pyytää hyvityksiä, jotka lasketaan prosenttimääränä vietyjen lopputuotteiden arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet kyseiset DEPB-prosenttimäärät useimmille tuotteille, myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle, tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien perusteella. Lisenssi, josta ilmenee hyvityksen määrä, annetaan ilman eri toimenpiteitä. 38) Viennin jälkeinen DEPB mahdollistaa kyseisten hyvitysten käytön kaikkien muiden kuin kiellettyjen tuontitavaroiden luettelossa mainittujen tavaroiden (esim. raaka-aineet tai tuotantohyödykkeet) myöhemmin tapahtuvassa tuonnissa. Kyseiset tuontitavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai ne voidaan käyttää muuten. 39) DEPB-lisenssit ovat vapaasti siirrettävissä. DEPB-lisenssi on voimassa 12 kuukautta sen antamispäivästä. Kun kaikki hyvitykset on käytetty, yrityksen on suoritettava toimivaltaiselle viranomaiselle maksu. g) Viennin jälkeistä DEPB:tä koskevat päätelmät 40) Tämä järjestelmä on selvästi sidoksissa vientitulokseen. Kun yritys vie tavaroita, sille myönnetään hyvitys, jota voidaan käyttää minkä tahansa myöhemmin tuotavien tavaroiden tuontitullien kuittaamiseen. Kuten PBS, sekään ei ole sallittu tullinpalautusjärjestelmä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely samoista syistä kuin mitä on mainittu edellä johdanto-osan 20 kappaleessa. Järjestelmässä on kyse tuesta, sillä kantamattomien tuontitullien muodossa ilmenevästä Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta koituu etua yritykselle, joka voi tuoda tavaroita tullitta. Se on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva tuki, ja sen vuoksi sitä pidetään erityisenä tukena perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti. h) Tuen määrän laskeminen viennin jälkeisessä DEPB:ssä 41) Viejille koituvat edut on laskettu kahdella eri tavalla riippuen siitä, kuinka yritys on käyttänyt DEPB-lisenssejä. 42) Jos yritys käytti lisenssejä tullittomaan tuontiin, saatu etu laskettiin sen tullimäärän perusteella, joka normaalisti olisi kertynyt tutkimusajanjaksona harjoitetusta tuonnista, mutta jota ei DEPB:n mukaisesti kannettu. 43) Jos yritys myi lisenssinsä, saatu etu laskettiin lisenssiin kirjatun hyvityksen määrän perusteella riippumatta siitä, millä hinnalla lisenssi myytiin. Eräät yritykset väittivät, että saatu etu olisi määritettävä lisenssin tosiasiallisen myyntihinnan perusteella, koska se on joskus lisenssiin kirjattua hyvityksen nimellisarvoa alhaisempi. Tätä väitettä ei voida hyväksyä, koska lisenssin myyminen sen nimellisarvoa alhaisempaan hintaan on selvä kaupallinen päätös, joka ei muuta järjestelmästä saadun edun määrää. 44) Jotta saataisiin selville edunsaajan tästä järjestelmästä saama kokonaishyöty, kyseistä määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjaksona kertynyt 7 prosentin korko. Korko lasketaan johdanto-osan 23 kappaleessa kuvatun laskutavan mukaisesti. Tuen määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille. 45) Neljä yritystä käytti kyseistä järjestelmää tutkimusajanjakson aikana ja sai 2,85-17,81 prosentin määräisiä tukia. 4. Tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS) 46) Kolmas vientiin liittyvää tukea koskeva väline on tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS), jäljempänä "EPCGS", joka otettiin käyttöön 1 päivänä huhtikuuta 1990 ja jota muutettiin 5 päivänä kesäkuuta 1995. a) Tukikelpoisuus 47) EPCGS:ää voivat käyttää vientiä harjoittavat tuottajat eli jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä, tai kauppiasviejät eli kauppiaat. Myös kauppiasviejiin etuyhteydessä olevat valmistajat ovat voineet käyttää järjestelmää 1 päivästä huhtikuuta 1997 lähtien. b) Käytännön toteutus 48) Jotta yritys voi käyttää järjestelmää, sen on esitettävä toimivaltaisille viranomaisille yksityiskohtaiset tiedot tuotavien tuotantohyödykkeiden lajista ja arvosta. Yritys voi tuoda tuotantohyödykkeitä joko tullitta tai alennetulla tullilla riippuen siitä, minkä tasoiseen vientivelvoitteeseen yritys on valmis sitoutumaan. Lisenssi, jolla annetaan lupa tuontiin etuustullein, annetaan ilman eri toimenpiteitä. 49) Vientivelvoitteen täyttäminen edellyttää vientitavaroiden tuottamista tuotuja tuotantohyödykkeitä käyttämällä. 50) Lisenssin saamiseksi on maksettava käsittelymaksu. c) EPCGS:ää koskevat päätelmät 51) EPCGS on tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttava tuki, koska se, että viejä maksaa alennetun tullin tai tuo tullitta, on Intian viranomaisten taloudellista tukea; viranomainen luopuu sille kuuluvasta tulosta, ja yritys saa etua, koska kannettavia tulleja on alennettu tai sille on myönnetty vapautus tuontitulleista. 52) Tuki on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska sitä ei voi saada sitoutumatta tavaroiden vientiin, ja sen vuoksi sitä pidetään erityisenä tukena. d) Tuen määrän laskeminen 53) Viejien saamat edut on laskettu tuotantohyödykkeistä kantamatta jääneiden tuontitullien perusteella jakamalla tämä määrä 18 vuodelle, joka vastaa kunkin yrityksen EPCGS:n mukaisesti tosiasiallisesti tuomien tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa. Mainitulla tavalla laskettua tutkimusajanjaksoa koskevaa määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjakson aikainen korko edunsaajan kyseisestä järjestelmästä saaman kokonaishyödyn määrittämiseksi. Ottaen huomioon kyseisen järjestelmän luonne, joka vastaa kertaluonteista avustusta, katsottiin aiheelliseksi soveltaa Intian tutkimusajanjakson aikaista markkinakorkoa eli 14 prosenttia. Kyseinen määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille. 54) Kuusi yritystä käytti tätä järjestelmää tutkimusajanjakson aikana ja sai 1,44-27,66 prosentin määräisiä tukia. 5. Vientiteollisuuden vapaa-alueiden (Export Processing Zones, EPZ) ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen (Export Oriented Units, EOU) järjestelmä 55) Vientiin liittyvää tukea koskeviin vienti- ja tuontipolitiikan välineisiin kuuluvat lisäksi vientiteollisuuden vapaa-alueiden (Export Processing Zones, EPZ), jäljempänä taulukossa "EPZ" ja vientiin suuntautuneiden yksiköiden (Export Oriented Units, EOU), jäljempänä taulukossa "EOU" järjestelmät, jotka otettiin käyttöön 22 päivänä kesäkuuta 1994. a) Tukikelpoisuus 56) Seitsemällä maantieteellisesti määritellyllä vientiteollisuuden vapaa-alueella sijaitsevat yritykset, jotka sitoutuvat viemään vähintään 75 prosenttia tuotannostaan, voivat saada tiettyjä etuja. Samat edut myönnetään vientiin suuntautuneille yksiköille, jotka voivat sijaita missä tahansa Intiassa (niitä kutsutaan itsenäisiksi vientiin suuntautuneiksi yksiköiksi). Vientiin suuntautuneet yksiköt toimivat tullivapaina yksikköinä tulliviranomaisten valvonnassa: b) Käytännön toteutus 57) Vientiteollisuuden vapaa-alueilla sijaitsevat yritykset ja vientiin suuntautuneet yksiköt voivat saada seuraavia etuja: - tuotantohyödykkeiden hankkimisesta johtuvien tullien suspendoiminen kyseisten tavaroiden tullivalvonnassa olon ajaksi, - vapautus raaka-aineiden ja kulutustavaroiden hankkimisesta johtuvista tulleista, - vapautus kotimarkkinoilta hankittujen tavaroiden valmisteverosta, - paikallisilla markkinoilta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palauttaminen. 58) Vientiteollisuuden vapaa-alueilla sijaitsevien yritysten ja yritysten, jotka hakevat vientiin suuntautuneen yksikön asemaa, on jätettävä hakemus toimivaltaisille viranomaisille. Kyseisessä hakemuksessa on oltava yksityiskohtaiset tiedot viiden seuraavan vuoden osalta muun muassa suunnitelluista tuotantomääristä, arvioidusta viennin arvosta, tuontitarpeesta ja kotimarkkinoihin liittyvistä tarpeista. Jos viranomaiset hyväksyvät yrityksen hakemuksen, yritykselle toimitettavaan hyväksymisilmoitukseen liitetään asiaa koskevat ehdot. Vientiteollisuuden vapaa-alueiden yritykset ja vientiin suuntautuneet yksiköt voivat tuottaa mitä tahansa tuotetta. Vientiteollisuuden vapaa-alueella olevan yrityksen ja vientiin suuntautuneen yksikön asemaa koskeva sopimus on voimassa viisi vuotta. Sopimus voidaan uusia useammaksi viisivuotiskaudeksi. c) Vientiteollisuuden vapaa-alueiden ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmiä koskevat päätelmät 59) Koska yritykset käyttivät vientiteollisuuden vapaa-alueiden ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmiä yksinomaan tuotantohyödykkeiden tuontiin, komission yksiköt arvioivat tasoitustullin käyttöönoton oikeutuksen ainoastaan tullivalvonnassa olleiden tuotantohyödykkeiden tullien suspendoimisen osalta. 60) Tämän perusteella järjestelmiin sisältyy tukien myöntämistä, koska niissä myönnetyt helpotukset ovat Intian viranomaisten myöntämää taloudellista tukea, sillä viranomaiselle kuuluvista tuloista luovutaan ja järjestelmän käyttäjä saa etuja. 61) Tuotantohyödykkeistä kannettavien tullien suspendoimisella on sama vaikutus kuin tullittomuudella, koska vientiedellytysten täyttyessä yritys voi päättää itse täysin vapaasti, milloin se vapauttaa tuotantohyödykkeet tullivalvonnasta. 62) Tämä tuki on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska sitä ei voi saada sitoutumatta tavaroiden vientiin, ja sen vuoksi se katsotaan erityiseksi ja tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavaksi tueksi. d) Tuen määrän laskeminen 63) Yksi yritys toimi hyväksyttynä vientiin suuntautuneena yksikkönä ja käytti järjestelmää tuotantohyödykkeiden tuontiin. Tälle viejälle koitunut hyöty on laskettu EPCGS:n osalta johdanto-osan 53 kappaleessa selostetulla tavalla. 64) Tämän perusteella yrityksen tästä järjestelmästä saamien etujen määrä oli 0,7 prosenttia. 65) Komissio totesi, että tarkasteltavana olevan tuotteen toisella vientiä harjoittavalla tuottajalla, joka on etuyhteydessä vientiin suuntautuneen yksikköön, oli myös itsellään vientiin suuntautuneen yksikön asema ja se myös toi tuotantohyödykkeitä myös tämän järjestelmän mukaisesti tutkimusajanjakson ensimmäisen puoliskon aikana. Myöhemmin tämä yritys sanoutui irti vientiin suuntautuneen yksikön asemastaan ja muutti vientiin suuntautuneen yksikön järjestelmässä tuodut tuotantohyödykkeet EPCGS:ssä tuoduiksi tuotantohyödykkeiksi. Tästä johtuen tämän yrityksen tuomat tuotantohyödykkeet on tutkittu kokonaisuudessaan EPCGS:n mukaisesti. 6. Tuloveron vapautusjärjestelmä (Income Tax Exemption Scheme, ITES) 66) Tuloveron vapautusjärjestelmän (Income Tax Exemption Scheme, ITES) oikeusperusta on vuoden 1961 tuloverosäädös. Kyseisellä säädöksellä, jota muutetaan vuosittain varainhoitosäädöksellä, säädetään veronkannon perusteista sekä haettavissa olevista lukuisista vapautuksista ja vähennyksistä. Yritykset voivat muun muassa hakea kyseisen säädöksen 10A, 10B ja 80HHC jaksossa tarkoitettuja vapautuksia, jotka koskevat vientitulojen vapautusta tuloverosta. Säädöksen 10A jaksossa tarkoitettua vapautusta voivat hakea vapaakauppa-alueille sijoittautuneet yritykset, 10B jaksossa tarkoitettua vapautusta puolestaan vientiin suuntautuneet yksiköt ja 80HHC jaksossa tarkoitettua vapautusta mikä tahansa tavaroiden vientiä harjoittava yritys. 67) Yksikään tarkasteltavina olevan tuotteen viejistä ei kuitenkaan soveltanut näitä vapautuksia. Tämän vuoksi komission ei tarvitse arvioida kyseistä järjestelmää tämän tutkimuksen yhteydessä. 7. Alueelliset järjestelmät - Liikevaihtoveron ja kauppaveron kannustusjärjestelmät 68) Gujaratin, Maharashtran ja Uttar Pradeshin osavaltiot myöntävät tukikelpoisille teollisuusyrityksille kannustimia liikevaihto- ja/tai kauppaveron vapautuksen tai lykkäämisen muodossa näiden osavaltioiden taloudeltaan kehittymättömien alueiden teollisuuden kehittämiseksi. Koska nämä järjestelmät ovat käytännössä samanlaiset, niitä arvioidaan yhdessä. a) Tukikelpoisuus 69) Voidakseen hyötyä järjestelmistä yritysten on investoitava kehittymättömille alueille joko perustamalla niille uuden tuotantolaitoksen tai tekemällä laajoja pääomasijoituksia jo olemassa olevan tuotantolaitoksen laajentamiseksi tai sen toiminnan monipuolistamiseksi. Nämä alueet, jotka ovat näiden kolmen osavaltion tiettyjä alueyksikköjä, luokitellaan niiden talouden kehitystason perusteella eri luokkiin (esim. kaikkein kehittymättömimmät alueet, kehittymättömät alueet, muut tukikelpoiset alueet ja tuen ulkopuoliset alueet). Kannustimien määrää laskettaessa tärkeimpänä perusteena käytetään investoinnin määrää ja aluetta, jolle yritys sijoittautuu tai on sijoittautunut. b) Erityisluonne 70) Näitä järjestelmiä voivat käyttää ainoastaan yritykset, jotka ovat investoineet tietyille määritetyille maantieteellisille alueille, joilla asianomaisella osavaltiolla on lainkäyttövalta. Näiden alueiden ulkopuolelle sijoittautuneet yritykset eivät voi käyttää näitä järjestelmiä. Myönnettävän edun taso vaihtelee alueen mukaan. 71) Järjestelmissä ei ole kyse perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista poikkeuksista, joiden mukaan tietyille yrityksille kohdistettu tuki voi kuitenkin olla muuta kuin erityistä tukea, jos tukikelpoisuus perustuu objektiivisiin perusteisiin tai edellytyksiin, koska niitä olisi muun muassa sovellettava horisontaalisesti eikä tiettyjä yrityksiä pitäisi suosia toisten kustannuksella. Näitä järjestelmiä ei sovelleta horisontaalisesti, koska maan tai asianomaisen alueellisen yksikön tietyt alueet eivät ole tukeen oikeutettuja. Näin ollen tukikelpoiselle alueelle sijoittautunut yritys voi saada tukea, kun taas tuen ulkopuoliselle alueelle sijoittunut samanlainen yritys ei voi saada tukea. Lisäksi kaksi samanlaista tukikelpoisille alueille sijoittautunutta yritystä voivat saada eri määrät tukea, jos asianomaisten alueiden tuille on vahvistettu eri enimmäismäärät. 72) Tästä syystä järjestelmien tuki on erityistä tukea perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti. c) Järjestelmien laillisuuden määrittäminen 73) Intian viranomaiset väittivät, että nämä järjestelmät eivät ole tasoitustullien käyttöönottoon oikeuttavia tukia, koska niissä täyttyvät perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset, minkä perusteella ne ovat kunkin asianomaisen osavaltion myöntämiä sallittuja alueellisia tukia. 74) Edellä mainitun artiklan mukaan tuen, jota annetaan alkuperämaan ja/tai viejämaan alueella sijaitseville epäsuotuisille alueille, on täytettävä tietyt edellytykset, jotta tuki ei olisi tasoitustoimenpiteiden alaista; erityisesti seuraavien edellytysten olisi täytyttävä: 1) tuki on alueellisen kehittämisen yleisen kehyksen mukaista, 2) asianomaiset alueet ovat selvästi määritettyjä yhtenäisiä maantieteellisiä alueita, joilla on tarkasti määriteltävissä oleva taloudellinen ja hallinnollinen omaleimaisuus ja 3) alueita pidetään epäsuotuisina sellaisin puolueettomin ja objektiivisin arviointiperustein, jotka on selkeästi määriteltävä lainsäädännössä tai muissa virallisissa asiakirjoissa. Näihin perusteisiin sisältyy talouden kehittyneisyyden mittari, joka perustuu vähintään yhteen seuraavista tekijöistä: tulo asukasta kohti, kotitalouksien tulo asukasta kohti tai bruttokansantuote asukasta kohti, joka saa olla enintään 85 prosenttia asianomaisen maan kyseisen alueen keskiarvosta taikka kolmen vuoden ajanjakson perusteella laskettu työttömyysaste, jonka on oltava vähintään 110 prosenttia asianomaisen maan keskiarvosta. 75) Olisi huomattava, että Intian viranomaisten alueellisista järjestelmistä toimittamat tiedot olivat vajavaisia. Komission yksiköt pyysivät Intian viranomaisilta tarkastuskäyntien yhteydessä ja myöhemmissä yhteyksissä tietoja, joita tarvittaisiin sen tutkimiseksi, ovatko nämä järjestelmät edellä johdanto-osan 74 kappaleessa mainittujen, tukien laillisuudelle asetettujen perusteiden mukaisia. Intian viranomaiset eivät ole vielä toimittaneet näitä tietoja. 76) Kun komission yksiköt tiedustelivat tarkastuskäyntinsä aikana Intian viranomaisilta epäsuotuisan alueen määrittämisessä käytettyjä puolueettomia ja objektiivisia arviointiperusteita, Intian viranomaiset eivät kyenneet esittämään tilastotietoja näiden arviointiperusteiden todentamiseksi. 77) Koska tarkempia tietoja ei ollut käytettävissä, komission yksiköiden oli käytettävissä olevien tietojen perusteella pääteltävä, että ei ollut olemassa riittävää näyttöä Intian viranomaisten näiden alueellisten järjestelmien laillisuudesta esittämän väitteen tueksi. Näin ollen esitetään alustavana päätelmänä, että nämä järjestelmät ovat tasoitustullien käyttöönottoon oikeuttavia. d) Tuen määrän laskeminen 78) Vientiä harjoittavien tuottajien saama etu on laskettu sellaisen liikevaihto- tai kauppaveron määrän perusteella, joka normaalisti olisi kertynyt tutkimusajanjakson aikana, mutta jota ei näiden järjestelmien mukaisesti kannettu. Jotta saataisiin selville edunsaajan tästä järjestelmästä saama kokonaishyöty, kyseistä määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjaksona kertynyt korko. Ottaen huomioon kyseisen tuen luonne, joka vastaa useita perättäisiä avustuksia, katsottiin aiheelliseksi soveltaa 7 prosentin korkoa eli puolta Intian tutkimusajanjakson aikaisesta markkinakorosta. Saadun edun määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaismyynnille. 79) Kuusi yritystä käytti näitä järjestelmiä tutkimusajanjakson aikana ja sai 0,15-5,47 prosentin määräisiä tukia. Olisi huomattava, että yhden yrityksen saamaa 0,15 prosentin tukea ei ole huomioitu tämän yrityksen saaman tuen kokonaismäärää laskettaessa edellä johdanto-osan 24 kappaleessa mainituista syistä. 8. Alueelliset järjestelmät - sähköveron vapautusjärjestelmä 80) Gujaratin ja Maharashtran osavaltiot myöntävät tukikelpoisille tuotantolaitoksille kannustimia sähköverosta vapautuksen muodossa kannustaakseen teollisuuden kehittymistä näiden osavaltioiden taloudellisesti kehittymättömillä alueilla ja Maharashtrassa erityisesti Marathwadan alueella. Koska nämä järjestelmät ovat käytännössä samanlaiset, niitä arvioidaan yhdessä. a) Tukikelpoisuus 81) Voidakseen hyötyä järjestelmistä yritysten on investoitava kehittymättömille alueille joko perustamalla niille uuden tuotantolaitoksen tai tekemällä laajoja pääomasijoituksia jo olemassa olevan tuotantolaitoksen laajentamiseksi tai sen toiminnan monipuolistamiseksi. b) Erityisluonne 82) Näitä järjestelmiä voivat käyttää ainoastaan yritykset, jotka ovat investoineet tietyille määritetyille maantieteellisille alueille, joilla Gujaratin ja Maharashtran osavaltioilla on lainkäyttövalta. Näissä järjestelmissä on kyse erityisestä tuesta perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti edellä johdanto-osan 70 ja 71 kappaleessa mainituista syistä. c) Järjestelmien laillisuuden määrittäminen 83) Intian viranomaiset väittivät, että näissä järjestelmissä ei ole kyse tasoitustullien käyttöönottoon oikeuttavista tuista, koska ne ovat perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisia. 84) Perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdan perusteet on selitetty edellä johdanto-osan 74 kappaleessa. 85) Muistutettakoon, että Intian viranomaisten alueellisista järjestelmistä toimittamat tiedot olivat vajavaisia. Koska tarkempia tietoja ei ollut käytettävissä, komission yksiköiden oli käytettävissä olevien tietojen perusteella pääteltävä, että ei ollut olemassa riittävää näyttöä Intian viranomaisten sähköveron vapautusjärjestelmien laillisuudesta esittämän väitteen tueksi. Näin ollen esitetään alustavana päätelmänä, että nämä järjestelmät ovat tasoitustullien käyttöönottoon oikeuttavia. d) Tuen määrän laskeminen 86) Vientiä harjoittavien tuottajien saama etu on laskettu sellaisen sähköveron määrän perusteella, joka normaalisti olisi kertynyt tutkimusajanjakson aikana, mutta jota ei näiden järjestelmien mukaisesti kannettu. Jotta saataisiin selville edunsaajan tästä järjestelmästä saama kokonaishyöty, kyseistä määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjaksona kertynyt korko. Ottaen huomioon kyseisen tuen luonne, joka vastaa useita perättäisiä avustuksia, katsottiin aiheelliseksi soveltaa 7 prosentin korkoa eli puolta Intian tutkimusajanjakson aikaisesta markkinakorosta. Saadun edun määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaismyynnille. 87) Kaksi yritystä käytti näitä järjestelmiä tutkimusajanjakson aikana ja sai 0,25 ja 4,13 prosentin määräisiä tukia. Olisi huomattava, että yhden yrityksen saamaa 0,25 prosentin tukea ei ole huomioitu tämän yrityksen saaman tuen kokonaismäärää laskettaessa edellä johdanto-osan 24 kappaleessa mainituista syistä. 9. Alueelliset järjestelmät - paikallisveron palautusjärjestelmä (Octroi Refund) 88) Maharashtran osavaltio myöntää tukikelpoisille tuotantolaitoksille kannustimia paikallisveron palautusten muodossa. Paikallisvero on vero, jota Intian paikallisviranomaiset kantavat tavaroista, kun ne saapuvat kaupungin tai piirikunnan alueelle. Palautettava kokonaismäärä on enintään 100 prosenttia käyttöomaisuuteen kohdistuvasta investoinnista. Ajanjakso, jona yritykset voivat hyödyntää tätä palautusta, vaihtelee niiden sijaintialueen perusteella. a) Tukikelpoisuus 89) Voidakseen hyötyä järjestelmästä yritysten on investoitava kehittymättömille alueille joko perustamalla niille uuden tuotantolaitoksen tai tekemällä laajoja pääomasijoituksia jo olemassa olevan tuotantolaitoksen laajentamiseksi tai sen toiminnan monipuolistamiseksi. b) Erityisluonne 90) Tätä järjestelmää voivat käyttää ainoastaan yritykset, jotka ovat investoineet tietyille määritetyille maantieteellisille alueille, joilla Maharashtran osavaltiolla on lainkäyttövalta. Tässä järjestelmässä on kyse erityisestä tuesta perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti edellä johdanto-osan 70 ja 71 kappaleessa mainituista syistä. c) Järjestelmän laillisuuden määrittäminen 91) Intian viranomaiset väittivät, että tässä järjestelmässä ei ole kyse tasoitustullien käyttöönottoon oikeuttavista tuista, koska se on perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdassa säädettyjen perusteiden mukainen. 92) Perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdan perusteet on selitetty edellä johdanto-osan 74 kappaleessa. 93) Muistutettakoon, että Intian viranomaisten alueellisista järjestelmistä toimittamat tiedot olivat vajavaisia. Koska tarkempia tietoja ei ollut käytettävissä, komission yksiköiden oli käytettävissä olevien tietojen perusteella pääteltävä, että ei ollut olemassa riittävää näyttöä Intian viranomaisten paikallisveron palautusjärjestelmän laillisuudesta esittämän väitteen tueksi. Näin ollen esitetään alustavana päätelmänä, että tämä järjestelmä on tasoitustullien käyttöönottoon oikeuttava. d) Tuen määrän laskeminen 94) Vientiä harjoittavien tuottajien saama etu on laskettu sellaisen paikallisveron määrän perusteella, joka normaalisti olisi kertynyt tutkimusajanjakson aikana, mutta jota ei tämän järjestelmän mukaisesti kannettu. Jotta saataisiin selville edunsaajan tästä järjestelmästä saama kokonaishyöty, kyseistä määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjaksona kertynyt korko. Ottaen huomioon kyseisen tuen luonne, joka vastaa kertaluonteista avustusta, katsottiin aiheelliseksi soveltaa 7 prosentin korkoa eli puolta Intian tutkimusajanjakson aikaisesta markkinakorosta. Saavutetun edun määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaismyynnille. 95) Yksi yritys käytti tätä järjestelmää tutkimusajanjakson aikana ja sai tukea 1,46 prosenttia. 10. Alueelliset järjestelmät - Erityinen pääoman kannustusjärjestelmä (Special Capital Incentive Scheme) 96) Maharashtran osavaltiossa on myös käytössä erityinen pääoman kannustusjärjestelmä (Special Capital Incentive Scheme), jossa tuki voidaan myöntää joko raha-avustuksena tai liikevaihtoveroon kohdistuvana kannustimena. Myönnettävä kokonaismäärä riippuu alueesta ja yrityksen tasosta. a) Tukikelpoisuus 97) Tietyillä alueilla 1 päivän lokakuuta 1988 jälkeen perustetut uudet tuotantoyksiköt tai "uranuurtajayksiköt" lukuun ottamatta tuotantoyksikköjä, jotka ovat laajentaneet tai monipuolistaneet toimintaansa, ovat oikeutettuja käyttämään tätä järjestelmää. b) Erityisluonne 98) Tätä järjestelmää voivat käyttää ainoastaan yritykset, jotka ovat investoineet tietyille määritetyille maantieteellisille alueille, joilla Maharashtran osavaltiolla on lainkäyttövalta. Tässä järjestelmässä on kyse erityisestä tuesta perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti edellä johdanto-osan 70 ja 71 kappaleessa mainituista syistä. c) Järjestelmän laillisuuden määrittäminen 99) Intian viranomaiset väittivät, että tässä järjestelemässä ei ole kyse tasoitustullien käyttöönottoon oikeuttavasta tuesta, koska se on perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdassa säädettyjen perusteiden mukainen. 100) Perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdan perusteet on selitetty edellä johdanto-osan 74 kappaleessa. 101) Muistutettakoon taas, että Intian viranomaisten alueellisista järjestelmistä toimittamat tiedot olivat vajavaisia. Koska tarkempia tietoja ei ollut käytettävissä, komission yksiköiden oli käytettävissä olevien tietojen perusteella pääteltävä, että ei ollut olemassa riittävää näyttöä Intian viranomaisten tämän järjestelmän laillisuudesta esittämän väitteen tueksi. Näin ollen esitetään alintavana päätelmänä, että tämä järjestelmä on tasoitustullien käyttöönottoon oikeuttava. d) Tuen määrän laskeminen 102) Vientiä harjoittavien tuottajien saamat edut on laskettu edellä EPCGS:n osalta johdanto-osan 53 kappaleessa selostetulla tavalla tutkimusajanjakson aikana saadun sellaisen kertaluonteisen avustuksen perusteella, joka liittyy käyttöomaisuuden hankkimiseen. Saadun edun määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaismyynnille. 103) Yksi yritys käytti tätä järjestelmää tutkimusajanjakson aikana ja sai tukea 0,01 prosenttia, mitä ei ole huomioitu tuen kokonaismäärää laskettaessa edellä johdanto-osan 24 kappaleessa mainituista syistä. 11. Tasoitustullin käyttöönoton oikeuttavien tukien määrä 104) Perusasetuksen säännösten mukaisesti tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavien tukien määrä on arvona ilmaistuna kunkin tutkimuksen kohteena olevan viejän osalta seuraava: >TAULUKON PAIKKA> D. VAHINKO 1. Yhteisön tuotannonalan määritelmä a) Yhteisön tuottajat 105) Tarkasteltavana olevaa tuotetta valmistavat yhteisössä: - valituksen tehneet tuottajat, jotka toimivat yhteistyössä tutkimuksessa (lueteltu johdanto-osan 5 kappaleessa), ja - muut yhteisön tuottajat, jotka eivät ole tehneet valitusta mutta eivät myöskään ole vastustaneet menettelyä. Näiden katsotaan tämän vuoksi muodostavan yhteisön tuotannon perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti. b) Yhteisön tuotannonala 106) Valituksen tehneet neljä tuottajaa, jäljempänä "yhteisön tuotannonala", täyttävät perusasetuksen 10 artiklan 8 kohdassa vahvistetut edellytykset, koska niiden osuus tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannosta yhteisössä on yli 80 prosenttia; niiden katsotaan tämän vuoksi muodostavan yhteisön tuotannonalan perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti. 2. Yhteisön kulutus 107) PET-kalvon kulutus yhteisön markkinoilla tarkasteltavana olevana ajanjaksona määritettiin yhteisön tuotannonalan ja valituksen tekijöihin kuulumattomien yhteisön tuottajien tuottaman PET-kalvon kokonaismyynnin ja yhteisön markkinoille tuodun PET-kalvon kokonaismäärän perusteella. Yhteisöön tuodun PET-kalvon määrä laskettiin Eurostatin tilastotietojen perusteella ja Intian osalta intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien toimittamien vientimyyntitietojen perusteella. 108) Yhteisön kulutusta arvioitaessa ei otettu huomioon kytkösmarkkinoille tapahtuvaa tuotantoa, joka oli noin 60000 tonnia (1998), koska tätä tuotantoa ei myydä PET-kalvona. Kytkösmarkkinoiden tuottaja valmistaa kalvosta lopputuotteen, jossa PET-kalvo on vain yksi sen aineksista. Tutkimuksessa kävi ilmi, että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät myyneet tuotettaan kytkösmarkkinoille. Lisäksi todettiin, että ainoastaan yksi kytkösmarkkinoiden tuottaja möi vähäisiä määriä muille kuin kytkösmarkkinoille, ja yhteisön tuotannonalan myynti kytkösmarkkinoille oli vähäistä. Tästä syystä kytkösmarkkinoille tuotettu ja niillä käytetty PET-kalvo ei kilpaillut muille kuin kytkösmarkkinoille tuotetun ja myydyn PET-kalvon kanssa, mistä syystä se ei joutunut alttiiksi tuetun, tuonnin vaikutuksille. Yhden kytkösmarkkinoiden tuottajan vähäinen myynti muille kuin kytkösmarkkinoille otettiin kuitenkin huomioon kokonaiskulutusta määritettäessä. 109) Tämän perusteella PET-kalvon kulutuksen todettiin kasvaneen yhteisössä 15,1 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Kulutus oli183241 tonnia vuonna 1995,178734 tonnia vuonna 1996,206772 tonnia vuonna 1997 ja210914 tonnia tutkimusajanjaksona. 3. Intian markkinaosuudet ja Intiasta tulevan tuonnin määrät 110) Intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien markkinaosuus laskettiin prosenttimääränä Intiasta yhteisöön suuntautuneen kokonaisviennin (vientiä harjoittavien tuottajien ilmoituksen mukaisesti) osuudesta yhteisön kulutuksesta. Tämän perusteella todettiin, että Intian markkinaosuus oli 3,6 prosenttia vuonna 1995, 3,1 prosenttia vuonna 1996, 8,2 prosenttia vuonna 1997 ja 9,6 prosenttia tutkimusajanjaksona. Tämä vastaa 167 prosentin kasvua tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Absoluuttisina määrinä ilmaistuna tuonti kehittyi seuraavasti: 6534 tonnia vuonna 1995, 5574 tonnia vuonna 1996, 17011 tonnia vuonna 1997 ja 20250 tonnia tutkimusajanjaksona. Tämän perusteella kasvu oli 210 prosenttia. 4. Tuetun tuonnin hinnat a) Hintojen kehitys 111) Intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien hinnat ovat laskeneet tasaisesti vuodesta 1995 lähtien. Vuonna 1995 keskimääräinen hinta oli 3219 ecua tonnilta; hinta aleni 2425 ecuun vuonna 1996, 1865 ecuun vuonna 1997 ja 1674 ecuun tonnilta tutkimusajanjaksona, mikä vastaa 48 prosentin kokonaislaskua. b) Hinnan alittavuus 112) Yksityiskohtainen analyysi toteutettiin sen määrittämiseksi, alittivatko intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien hinnat yhteisön tuotannonalan myyntihinnat. Kussakin johdanto-osan 8 kappaleessa luetellussa markkinalohkossa käytettyjä PET-kalvon lajikohtaisia painotettuja keskimääräisiä vientihintoja vertailtiin yhteisön tuotannonalan lajien painotettuihin keskimääräisiin myyntihintoihin; molemmissa tapauksissa myynti oli tapahtunut etuyhteydettömille osapuolille. Jos tuonti tapahtui etuyhteydessä olevien yritysten kautta, käytettiin ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta veloitettuja jälleenmyyntihintoja. 113) Intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien hintoja oikaistiin tarvittaessa kuljetus- ja käsittelykustannuksia sekä tuontimaksuja vastaavasti vapaasti yhteisön rajalla tullattuna -hinnan määrittämiseksi. Yhteisön tuotannonalan myyntihintoja oikaistiin tarvittaessa vastaavasti vapaasti tehtaalla -tason määrittämiseksi. 114) Vertailtaessa asianmukaisesti oikaistuja painotettuja keskimääräisiä Intiasta peräisin olevan viennin hintoja ja yhteisön tuotannonalan painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja keskenään kävi ilmi, että intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien hinnat alittivat yhteisön tuottajien hinnat painotettuna keskimäärin 40.1 prosenttia (vaihteluväli 28.2-50.5 prosenttia). 5. Yhteisön tuotannonalan tilanne a) Kapasiteetti 115) Yhteisön tuotannonalan kapasiteetti kasvoi tasaisesti 20 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona (145756 tonnista vuonna 1995148726 tonniin vuonna 1996,157683 tonniin vuonna 1997 ja175075 tonniin tutkimusajanjaksona). Yhteisön tuotannonala päätti rakentaa uusia tuotantolinjoja vuonna 1995 PET-kalvon kysynnän lisäännyttyä. Investoinnit otettiin käyttöön kahden-kolmen vuoden viiveellä. b) Tuotantomäärät 116) Yhteisön tuotannonalan kokonaistuotanto vaihteli hieman tarkasteltavana olevana ajanjaksona kasvun ollessa 2 prosenttia. Vuotta 1995 (132948 tonnia) voidaan luonnehtia myönteiseksi vuodeksi yhteisön tuotannonalalle, koska kysyntä oli erittäin suurta, kun taas vuonna 1996 (122977) tuotanto supistui huomattavasti. Vuonna 1997 yhteisön tuotannonalan tuotanto kasvoi jälleen128741 tonniin, lisääntyneen kysynnän ansiosta. Tutkimusajanjaksona tuotanto oli135287 tonnia. c) Kapasiteetin käyttöaste 117) Yhteisön tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste pieneni 91 prosentista vuonna 1995 83 prosenttiin vuonna 1996, 82 prosenttiin vuonna 1997 ja 77 prosenttiin tutkimusajanjaksona eli supistuminen oli 15 prosenttia. d) Myyntimäärät (yhteisössä tuotettu PET-kalvo) 118) Vuosina 1995 ja 1996 etuyhteydettömille osapuolille yhteisössä tapahtuneen myynnin määrät supistuivat 7,8 prosenttia (104750 tonnista 96572 tonniin). Seuraavana vuonna myynti saavutti lähes vuoden 1995 tason (103629 tonnia). Tarkasteltavana olevana ajanjaksona myynti kasvoi 1 prosentin eli106138 tonniin tutkimusajanjaksona. e) Jälleenmyytyjen tuotteiden myyntimäärät 119) Yhteisön tuotannonalan PET-kalvo-ostot kolmansista maista kasvoivat huomattavasti tarkasteltavana olevana ajanjaksona; kun tällaisten jälleenmyytyjen tuotteiden osuus PET-kalvon kokonaismyynnistä yhteisössä oli vuonna 1995 vain 7,6 prosenttia, vastaava luku oli tutkimusajanjaksona 16,0 prosenttia. Jälleenmyytyjen tuotteiden myyntimäärät olivat 8595 tonnia vuonna 1995, 7011 tonnia 1996, 17029 tonnia vuonna 1997 ja 20197 tonnia tutkimusajanjaksona, mikä vastaa 135 prosentin kasvua. f) Markkinaosuus 120) Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus sen itsensä tuottaman PET-kalvon yhteisön markkinoille tapahtuneen myynnin perusteella laskettuna supistui tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Komissio totesi, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus oli 57,2 prosenttia vuonna 1995, mutta se supistui 54,1 prosenttiin vuonna 1996 ja 50,6 prosenttiin vuonna 1997 saavuttaen alhaisimman tasonsa 50,4 prosenttia tutkimusajanjaksona. Tämän perusteella markkinaosuus supistui kokonaisuudessaan 12 prosenttia. g) Myyntihinnat 121) Tutkimuksesta ilmeni, että yhteisön tuotannonalan oli alennettava hintojaan 23 prosenttia vuodesta 1995. Myyntihinnat (ecua tonnilta) alenivat 4429 ecusta vuonna 1995 4286 ecuun vuonna 1996, 3631 ecuun vuonna 1997 ja 3393 ecuun tonnilta tutkimusajanjaksona. h) Kannattavuus 122) Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne oli parempi vuonna 1995 kuin tutkimusajanjaksona. Kaikkien yritysten kannattavuus heikkeni voimakkaasti tarkasteltavana olevana ajanjaksona, ja erityisesti kaksi yritystä kärsi huomattavia tappioita tutkimusajanjaksona. Olisi huomattava, että komissio ei huomioinut johdanto-osan 115 kappaleessa mainittujen uusien tuotantolinjojen investointikustannuksia laskiessaan PET-kalvon kannattavuutta. Voittomarginaali kutistui 16,1 prosentista vuonna 1995 10,6 prosenttiin vuonna 1996, 4,0 prosenttiin vuonna 1997 ja muuttui tappiolliseksi eli -0,7 prosentiksi tutkimusajanjaksona. i) Työllisyys 123) Yhteisön tuotannonalan ei tarvinnut vähentää työvoimaa huomattavasti, koska myyntimäärät säilyivät vakaina toistuvien hinnanalennusten ansiosta. Itse asiassa työvoiman määrä kasvoi uusien investointien myötä vuoteen 1997 saakka, jonka jälkeen se väheni. Työvoiman määrä kasvoi 2445 työntekijästä vuonna 1995 2519 työntekijään vuonna 1996 ja 2588 työntekijään vuonna 1997. Tutkimusajanjakson aikana työvoiman määrä supistui 2514 työntekijään. Työvoiman määrä kasvoi kokonaisuudessa 3 prosenttia. j) Investoinnit 124) Investoinnit lisääntyivät tasaisesti. Yhteisön tuotannonala päätti investoinneista vuonna 1995, koska markkinoiden tarjonta oli riittämätöntä kasvavan kysynnän takia. Vei kuitenkin kauan, ennen kuin uusiin tuotantolinjoihin tehdyt investoinnit olivat käytössä, ja yhteisön tuotannonalan oli käytettävä varoja hankkeisiinsa vielä vuosia sen jälkeen, kun markkinoilla oli jo alkanut laskusuuntaus. Investointien arvo kasvoi 24,702 miljoonasta ecusta vuonna 1995 96,450 miljoonaan ecuun vuonna 1996, 170,007 miljoonaan ecuun vuonna 1997 ja 203,699 miljoonaan ecuun tutkimusajanjaksona. Investointien arvo kasvoi 725 prosenttia. k) Varastot 125) Todettiin, että varastot kasvoivat 23 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona saavuttaen 21783 tonnia tutkimusajanjakson lopussa verrattuna 17644 tonniin vuonna 1995, 19121 tonniin vuonna 1996 ja 18434 tonniin vuonna 1997. Samaan aikaan varastojen osuus - ilmaistuna prosenttimääräisenä osuutena tuotannosta - kasvoi 13 prosentista 16 prosenttiin. 6. Vahinkoa koskevat päätelmät 126) Yhteisön tuotannonalan myynti säilyi yleisesti vakaana vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Supistuttuaan vuonna 1996 myynti ei seurannut yhteisön kulutuksen huomattavaa kasvua, joka oli yli 15 prosenttia eli183000 tonnista211000 tonniin tarkasteltavan olevana ajanjaksona. Tästä seurasi yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden jatkuva supistuminen, joka olisi voinut olla suurempikin, jollei yhteisön tuotannonala olisi alentanut myyntihintojaan 23 prosenttia. Myynnin väheneminen lisäsi myös varastoja 23 prosenttia. 127) Tuotannon hienoisesta kasvusta ja melko vakaista myyntimääristä huolimatta yhteisön tuotannonalan kannattavuus pieneni vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. 128) Edellä mainituista vahinkotekijöistä ilmenee, että yhteisön tuotannonalan tilanne huononi vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. 129) Komissio esittää alustavana päätelmänään, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti. E. SYY-YHTEYS 1. Alustavat huomautukset 130) Komissio on tutkinut perusasetuksen 8 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti, onko tarkasteltavana oleva tuonti aiheuttanut merkittävää vahinkoa. Tuetun tuonnin lisäksi muita tiedossa olevia tekijöitä, jotka olisivat saattaneet samanaikaisesti aiheuttaa vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, tutkittiin sen varmistamiseksi, että näiden muiden tekijöiden mahdollisesti aiheuttamaa vahinkoa ei pidettäisi tuetusta tuonnista johtuvana. 2. Tuetun tuonnin vaikutus 131) Intiasta peräisin olevan tuonnin markkinaosuuden huomattava kasvu 3,6 prosentista vuonna 1995 9,6 prosenttiin tutkimusajanjaksona sekä todettu huomattava hintojen alittavuus (jopa 50,5 prosenttia) tapahtuivat samaan aikaan, kun yhteisön tuotannonalan tilanne heikkeni sen markkinaosuuden supistuessa, hintojen laskiessa ja kannattavuuden heikentyessä. 132) Yhteisön tuotannonala pystyi vastaamaan Intiasta peräisin olevaan alhaisin hinnoin tapahtuvaan tuontiin joko säilyttämällä hintatasonsa, mikä olisi johtanut myynnin ja markkinaosuuden supistumiseen tai seuraamalla tuetun tuonnin alhaisten hintojen suuntausta, millä puolestaan olisi heikentänyt kannattavuutta. Useimmat valituksen tehneistä yhteisön tuottajista päättivät alentaa hintojaan jo vuonna 1996. Seuraavina vuosina ja erityisesti tutkimusajanjakson aikana ne kaikki alensivat myyntihintojaan edelleen, mikä heikensi niiden kannattavuutta. Tämä osoittaa markkinoiden alttiuden hintavaihteluille sekä intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien harjoittaman hintojen alittavuuden keskeisen merkityksen. 133) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat väittäneet, että yhteisön tuotannonala toimii pääasiassa PET-kalvon markkinoiden ylemmissä lohkoissa, kun taas intialaiset tuottajat toimivat ainoastaan alemmissa lohkoissa. Ne väittivät myös, että ne käyttivät eri myyntikanavia kuin yhteisön tuotannonala. Nämä väitteet ovat ristiriidassa intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien ja intialaisen PET-kalvon tuojien itsensä komissiolle kyselylomakkeissa antamiin tietoihin nähden. On syytä muistaa, että PET-kalvon yhteisön markkinat jakautuvat viiteen lohkoon, kuten mainitaan johdanto-osan 8 kappaleessa, ja että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat toimivat kaikissa niissä magneettialaa lukuun ottamatta ja että yhteisön tuotannonala toimii kaikissa lohkoissa. Tutkimuksessa on käynyt ilmi, että kaikille toimijoille yhteisissä neljässä lohkossa sekä yhteisön tuotannonala että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat tarjoavat korkealaatuisia erikoiskalvoja. Lisäksi intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ja yhteisön tuotannonala käyttävät samoja myyntikanavia eli kauppiaita ja jatkojalostajia. Näin ollen intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien esittämät väitteet on hylättävä. 3. Muiden tekijöiden vaikutus a) Tuonti muista kolmansista maista 134) Tuonti tämän menettelyn ulkopuolisista maista kasvoi 31 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona, mikä oli enemmän kuin mitä yhteisön kulutus kasvoi (15,1 prosenttia) mutta vähemmän kuin mitä Intiasta peräisin oleva tuonti lisääntyi (210 prosenttia). Näistä kolmansista maista Etelä-Korea, joka on merkittävin PET-kalvon toimittaja yhteisön markkinoilla, lisäsi markkinaosuuttaan 8,3 prosentista vuonna 1995 12,9 prosenttiin tutkimusajanjaksona. Kaksi muuta merkittävää PET-kalvon toimittajaa yhteisön markkinoilla tarkasteltavana olevana ajanjaksona olivat Japani, jonka osuus yhteisön markkinoista supistui 5,8 prosentista 3,6 prosenttiin, ja USA, jonka osuus kasvoi 1 prosenttiyksikön eli 9,1 prosentista 10,1 prosenttiin (tuonti tapahtui pääasiassa yhteisön tuotannonalan toimesta). Eurostatin tietojen mukaan tämän tuonnin keskimääräinen hinta oli huomattavasti korkeampi kuin Intiasta peräisin olevan tuonnin hinnat. b) Kulutuksen kehittyminen yhteisön markkinoilla 135) On syytä muistaa, että tarkasteltavana olevan tuotteen kulutus lisääntyi yhteisössä 15,1 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko ei ole siten voinut johtua kysynnän supistumisesta yhteisön markkinoilla. c) Yhteisön tuotannonalan ylikapasiteetti 136) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat väittäneet, että yhteisön tuotannonalalle syntyi ylikapasiteettia PET-kalvon osalta, mikä on yksi merkittävimmistä syistä sen vaikeuksiin. Tämän osalta tutkimuksessa on ilmennyt, että yhteisön tuottajien tuotantokapasiteetti kasvoi 20,1 prosenttia vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tämä kasvu perustui tulevien markkinasuuntauksien perusteelliseen arviointiin, joka osoittautui pääosiltaan yhteisön kulutuksen todellista kasvua vastaavaksi. Olisi myös huomattava, että kapasiteetti ei ole tarkoitettu pelkästään myyntiin yhteisön markkinoille vaan myös vientiin. Investointipäätöksen osalta on otettava huomioon erittäin suuret pääomakustannukset sekä uusien tuotantolaitosten edellyttämät pitkät käyttöönottoajat. Mikäli maailmanmarkkinoilla on havaittavissa ylikapasiteettia PET-kalvon osalta, se on luultavasti aiheutunut pikemminkin uuden tuotantokapasiteetin käyttöönotosta Intiassa kuin yhteisössä. Todettiin, että intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien kapasiteetti kasvoi 97 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona (62100 tonnista122600 tonniin). 137) Tutkimuksessa kävi ilmi, että yhteisön tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste supistui 91,2 prosentista vuonna 1995 77,3 prosenttiin tutkimusajanjaksona, samalla kun kapasiteetti kasvoi ainoastaan hieman enemmän kuin yhteisön kulutus. d) Yhteisön tuotannonalan kilpailukyky 138) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat väittäneet, että yhteisön tuotannonala on menettänyt tosiasiallisen monopoliasemansa, kun Intiasta peräisin oleva tuonti on saapunut yhteisön markkinoille. Tämän perusteella väitetään, että yhteisön tuotannonala ei ole kyennyt vastaamaan kilpailuun tarpeeksi hyvin. Tutkimuksessa on käynyt selvästi ilmi, että yhteisön tuottajat eivät ole kokonaisuutena koskaan olleet määräävässä asemassa yhteisön markkinoilla. Jo vuonna 1995, jolloin Intian markkinaosuus oli vielä pieni, tuonnin osuus oli yli 30 prosenttia yhteisön markkinoilla. Tuonnin lisäksi markkinoilla kilpaili kuusi yhteisön tuottajaa keskenään. Intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien tuetun tuonnin saapuminen yhteisön markkinoille aiheutti epätervettä kilpailua. e) Raaka-aineiden hintojen vaihtelu 139) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat väittäneet, että PET-kalvon hintojen aleneminen yhteisön markkinoilla johtuu pääasiassa raaka-ainehintojen alenemisesta maailmanmarkkinoilla. 140) Tutkimuksessa ilmeni, että raaka-aineiden hinnat ovat todellakin alentuneet; yhteisön tuotannonalan myymän PET-kalvon raaka-ainekustannukset tonnilta alenivat 17 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Samana ajanjaksona valmiin PET-kalvon keskimääräinen myyntihinta tonnilta aleni kuitenkin yli 23 prosenttia. Koska raaka-aineiden osuus kokonaistuotantokustannuksista oli 33-38 prosenttia vuodesta riippuen, kokonaistuotantokustannusten voidaan katsoa alentuneen alhaisempien raaka-aineiden hintojen johdosta noin 6 prosenttia. Tämä osoittaa sen, että raaka-aineiden hintojen aleneminen on saattanut alentaa kokonaistuotantokustannuksia, minkä perusteella myyntihintojen aleneminen tietyssä määrin on perusteltua. Tämä ei kuitenkaan selitä myyntihintojen todellista alenemista 23 prosenttia kokonaisuudessaan eikä yhteisön tuotannonalan kannattavuuden heikkenemistä. f) Polyesterialan yleiset vaikeudet 141) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat esittivät näkökantanaan, että vahinko, jonka yhteisön tuotannonala väittää sille aiheutuneen, on osittain saattanut olla muiden polyesterialojen kuin PET-kalvoalan aiheuttama. Olisi huomattava, että kolme neljästä valituksen tehneestä yhteisön tuottajasta toimii yksinomaan PET-kalvoalalla(3). Myös muilla aloilla toimivan yrityksen osalta todettiin, että muut alat olivat kannattavampia kuin PET-kalvoala erityisesti tarkasteltavana olevan ajanjakson kahtena viimeisenä vuotena. g) Valituksen tekijöihin kuulumattomien yhteisön tuottajien tilanne 142) Tutkimuksessa tarkasteltiin myös, erosiko muilla kuin kytkösmarkkinoilla yhteisössä toimivien valituksen tekijöihin kuulumattomien yhteisön tuottajien tilanne yhteisön tuotannonalan tilanteeseen nähden. Todettiin, että valituksen tekijöihin kuulumattomat yhteisön tuottajat olivat myös menettäneet markkinaosuuttaan 12,4 prosentista vuonna 1995 9,4 prosenttiin tutkimusajanjaksona. Niiden keskimääräinen PET-kalvon myyntihinta tonnilta oli alentunut 24 prosenttia eli 1 prosenttiyksikön enemmän kuin yhteisön tuotannonalan hinta. Tämän perusteella esitetään päätelmänä, että yhteisön tuotannonalan kielteinen suuntaus kohdistui myös valituksen tekijöihin kuulumattomiin yhteisön tuottajiin. h) Valituksen tehneiden yhteisön tuottajien jälleenmyymä PET-kalvo 143) Kuten johdanto-osan 119 kappaleessa mainitaan, yhteisön tuotannonala on hankkinut yhä enemmän PET-kalvoa yhteisön ulkopuolisista lähteistä. Lisääntyneet hankinnat voidaan selittää sillä, että yhdysvaltalaiset tai japanilaiset yritykset ovat ostaneet kolme valituksen tehneistä yhteisön tuottajista vuosina 1996-1998. Näiden suurten monikansallisten yritysten tuotanto on organisoitu siten, että niiden PET-kalvon kokonaistuotevalikoima erikoistuu kaiken aikaa ja tuotteita tuotetaan eri tuotantolaitoksissa ympäri maailmaa, yhteisö mukaan lukien. Tästä syystä yhteisöön sijoittautuneet yritykset ovat keskittyneet tuottamaan tiettyjä PET-kalvon lajeja ja täydentävät yhteisössä tarjottavaa kokonaistuotevalikoimaa samaan konserniin kuuluvien, yhteisön ulkopuolelle sijoittuneiden yritysten tuottamilla tuotteilla. Vastaavasti yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneet yritykset ostavat tuotelajeja, joiden tuotanto on keskittynyt yhteisöön, myydäkseen niitä omilla maantieteellisillä markkinoillaan. Tämä molemminpuolinen konsernin sisäinen kaupankäynti ilmenee sekä yhteisön tuottajien lisääntyneinä ostoina että niiden lisääntyneenä vieminä. Tämän perusteella lisääntynyttä kauppaa pidetään normaalina ilmiönä, joka johtuu tuotannonalan globalisaatiosta. 144) Edellä selostetun kaupan osuus oli 14,0 prosenttia yhteisön tuotannonalan kokonaismyyntimääristä tutkimusajanjaksona. Itse tuotetun PET-kalvon myynti vientiin kasvoi 7,4 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona ja sen osuus oli 16,7 prosenttia kokonaismyyntimäärästä tutkimusajanjaksona. 4. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät 145) Ei voida kieltää, etteivätkö muutkin tekijät kuin Intiasta peräisin oleva tuettu tuonti, erityisesti Etelä-Koreasta peräisin oleva tuonti, olisi saattaneet vaikuttaa osaltaan yhteisön tuotannonalan vaikeaan tilanteeseen. Intiasta peräisin olevan tuonnin määrän huomattavalla lisääntymisellä ja sen markkinaosuuden kasvamisella, huomattavalla hintojen alenemisella ja asianomaisen tuonnin aiheuttamalla hintojen alittavuudella oli kuitenkin huomattavat kielteiset vaikutukset yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. Sen vuoksi komissio esittää päätelmänään, että kyseinen tuonti erikseen tarkasteltuna on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, eikä muiden tekijöiden aiheuttama vahinko ollut riittävän suuri rikkomaan tätä syy-yhteyttä. F. YHTEISÖN ETU 1. Alustavat huomautukset 146) Komissio tutki alustavasti sille toimitettujen todisteiden perusteella, oliko tuetun tuonnin vahingollisista vaikutuksista huolimatta olemassa pakottavia syitä, joiden perusteella olisi päätettävä, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa olisi yhteisön edun mukaista. Tämän vuoksi ja perusasetuksen 31 artiklan 1 kohdan nojalla komissio arvioi käytettävissä olevien tietojen perusteella mahdollisten toimenpiteiden vaikutuksia kaikkien menettelyssä osallisina olevien osapuolten kannalta sekä toimenpiteiden käyttöönotosta luopumisen seurauksia. Tässä yhteydessä tarkasteltiin erityisesti, millainen vaikutus tukien vastaisilla toimenpiteillä olisi yhteisön tuotannonalaan, valituksen tekijöihin kuulumattomiin yhteisön tuottajiin, tuojiin ja tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjiin. 2. Yhteisön tuotannonalan etu 147) Kuten edellä on selostettu, yhteisön tuotannonalalla on ollut vaikeuksia, jotka ovat liittyneet Intiasta peräisin olevaan tuettuun tuontiin. Katsotaan, että jos tuetun tuonnin vaikutuksia ei korjata, yhteisön tuotannonala joutuu edelleen kärsimään hinnan alittavuudesta ja siitä aiheutuvasta hintojen alenemisesta, mikä on johtanut yhteisön tuotannonalan kannattavuuden heikentymiseen. Jos tällaisen tilanteen annetaan jatkua, yhteisön tuottajilla olisi ainoana vaihtoehtona sulkea tiettyjä tuotantolinjoja tai jopa kokonaisia tuotantolaitoksia, jotka tuottavat yksinomaan PET-kalvoa. 148) Pitkällä aikavälillä toimenpiteiden puuttuminen vaarantaisi suorastaan kolmen valituksen tehneen yhteisön tuottajan selviytymiskyvyn, koska ne eivät tuota muita tuotteita. Yhteisön tuotannonalan työllistämän noin 2500 henkilön työpaikat olisivat vaarassa, jos yhteisön tuotannonalan olisi alettava sulkea tuotantolaitoksiaan. 3. Muiden yhteisön tuottajien etu 149) Kuten edellä on selostettu komissio vastaanotti kolme vastausta valituksen tekijöihin kuulumattomilta yhteisön tuottajilta. Kuitenkin ainoastaan yksi muiden kuin kytkösmarkkinoiden tuottaja esitti näkökantansa Intiasta tuodun PET-kalvon vaikutuksista. Yritys totesi, että vaikka intialaiset yritykset eivät vie samoille markkinalohkoille, joilla se toimii, niiden hintojen välilliset vaikutukset ovat huomattavat. Tutkimuksessa on saatu vahvistus sille, että tämä johtuu PET-kalvon markkinoiden avoimuudesta. Hinnan muuttuminen yhdessä markkinalohkossa vaikuttaa välittömästi kaikkiin muihin lohkoihin. Tästä syystä esitetään alustavana päätelmänä, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönotto vaikuttaa myönteisesti muilla kuin kytkösmarkkinoilla toimivien muiden yhteisön tuottajien kannattavuuteen korkeimpien hintojen avulla ja että käytettävissä olevien todisteiden perusteella toimenpiteiden käyttöönotolla ei todennäköisesti ole vaikutusta kytkösmarkkinoilla toimiviin yhteisön tuottajiin. 4. Tuojien etu 150) Kuten edellä mainittiin, komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille tiedossa olleille tarkasteltavina olevan tuotteen tuojille eli 12 yritykselle, mutta se vastaanotti ainoastaan neljä perusteltua vastausta. Saatujen tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että yhteisön tuojat hankkivat tarkasteltavina olevaa tuotetta useista eri lähteistä, muun muassa Intiasta ja yhteisön tuotannonalalta. Näin ollen voidaan esittää päätelmänä, että Intiasta peräisin olevan PET-kalvon tuomisen lisäksi yhteisön tuojat käyvät myös kauppaa yhteisön tuotannonalalta hankitulla PET-kalvolla. Kyselyyn vastanneen kolmen yrityksen osalta PET-kalvon myynnin osuus oli alle 50 prosenttia niiden kokonaisliikevaihdosta. 151) Kun yrityksiä pyydettiin esittämään huomautuksia vaikutuksista, joita tasoitustoimenpiteiden todennäköisenä käyttöönotolla voisi olla niiden liiketoiminnalle, ainoastaan kaksi tuojaa väitti, että kyseisten toimenpiteiden käyttöönotto todennäköisesti vaikuttaisi niihin kielteisesti. 152) Koska olennaisia laatueroja ei Intiasta tai muualta tuodun tuotteen ja yhteisössä tuotetun tuotteen välillä ole, katsotaan että yhteisön tuojilla ei olisi vaikeuksia tuotteen hankkimisessa muista lähteistä tai Intiasta, varsinkin kun maailmanmarkkinoilla ei ole puutetta tarjonnasta. Tämän perusteella komissio esittää alustavana päätelmänään, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönotolla ei todennäköisesti olisi vakavaa vaikutusta yhteisön tuojiin. 5. Tarkasteltavina olevan tuotteen käyttäjien etu 153) Komissio lähetti kyselylomakkeen myös 29:lle PET-kalvon käyttäjälle yhteisössä ja vastaanotti kaksi perusteltua vastausta. Yleensä sekä vastaanotettujen vastausten ja alhaisen vastaamisasteen perusteella pääteltiin, että tutkimuksen tuloksella ei mitä todennäköisimmin ole merkittävää vaikutusta käyttäjätuotannonalaan, koska PET-kalvo ei ole niille raaka-aineena merkittävä kustannustekijä tai koska niiden PET-kalvoon perustuvien myöhempien jalostusasteiden tuotteiden tuotannon osuus on vähäinen niiden koko tuotannosta. Lisäksi voidaan mainita, että käyttäjät, jotka ostavat PET-kalvoa Intiasta, ostavat sitä usein myös muista lähteistä kuten yhteisön tuottajilta ja muista kolmansista maista. 6. Yhteisön etua koskevat päätelmät 154) Tutkittuaan etuihin liittyviä eri näkökohtia ja edellä selostettuja seikkoja komissio esittää alustavana päätelmänään, että ei ole olemassa pakottavia syitä jättää toteuttamatta tarkasteltavan tuonnin vastaisia toimenpiteitä. G. VÄLIAIKAINEN TULLI 155) Komissio pitää tukea, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevien päätelmien perusteella tarpeellisena ottaa käyttöön väliaikaisia tasoitustoimenpiteitä. 156) Määrittääkseen näiden toimenpiteiden tason komissio otti huomioon sen, että yhteisön tuotannonalan painotettu keskimääräinen hinta yhteisön markkinoilla aleni huomattavasti tarkasteltavana olevana ajanjaksona ja että se ei enää ollut kannattavana tasolla. Poistaakseen vahingollisten tukien vaikutukset tässä tilanteessa komissio katsoi, että tuetun tuonnin hintoja olisi korotettava vahinkoa aiheuttamattomalle tasolle. Tämä taso määritettiin yhteisön tuotannonalan painotettujen keskimääräisten tuotantokustannusten, joihin lisättiin 6 prosentin voittomarginaali, perusteella. Tutkimuksessa todettiin, että tällaista voittomarginaalia olisi pidettävä tarkoituksenmukaisena vähimmäisarvona ja että olisi huomioitava pitkäaikaisten investointien tarve pääomavaltaiselle tuotannonalalle ja määrä, jonka yhteisön tuotannonala voisi kohtuudella tehdä voittoa ilman vahingollista tukea. Vahingon tai vahinkomarginaalin poistamiseksi tarvittava määrä määritettiin vertailemalla lajeittain näin määritettyjä vahinkoa aiheuttamattomia tuontihintoja hinnan alittavuutta laskettaessa käytettyihin todellisiin tuontihintoihin. Tämä määrä ilmaistiin sitten prosenttimääränä todellisesta cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana, ja sitä käytetään vahinkomarginaalina. 157) >TAULUKON PAIKKA> 158) Koska yhteistyössä toimimisen aste oli korkea eli se kattoi yli 80 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen Intiasta yhteisöön suuntautuvasta tuonnista, pidettiin aiheellisena vahvistaa yhteistyöhön osallistumattomiin yrityksiin sovellettava tulli tasolle, joka on sama kuin korkein yhteistyössä toimineille yrityksille vahvistettu taso eli 37,2 prosenttia. Tällä tullin tasolla varmistetaan, että yhteistyöhön osallistumattomuudesta ei saada etua ja että tullin kiertäminen tehdään mahdollisimman vaikeaksi. 159) Tässä asetuksessa vahvistetut yksilölliset tullit määritettiin tämän tukien vastaisen tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat tutkimuksessa todettua tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa yksinomaan tarkasteltavana olevasta maasta peräisin olevien ja erikseen mainittujen oikeussubjektien tuottamien, tuotteiden tuontiin. Minkä tahansa muun yrityksen, mukaan lukien etuyhteydessä olevat yritykset, jota ei ole mainittu erikseen tämän asetuksen artiklaosassa, tuottamiin tuotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava jäännöstullia. 160) Kaikki näiden yksilöllisten tullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esim. yrityksen nimen muutoksesta johtuvat) on toimitettava viipymättä komissiolle, ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti tiedot, joista käy ilmi kyseiseen nimenmuutokseen mahdollisesti liittyvät yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinoille ja vientiin myynnin muutokset. H. LOPPUSÄÄNNÖKSET 161) Hallinnon moitteettomuuden varmistamiseksi olisi vahvistettava määräaika, jossa asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi huomattava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat alustavia ja niitä voidaan joutua muuttamaan mahdollisista lopullisista tulleista päätettäessä. ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1) Otetaan käyttöön väliaikainen tasoitustulli CN-koodeihin 39206219 (Taric-koodit 3920 62 19*10, 3920 62 19*15, 3920 62 19*25, 3920 62 19*30, 3920 62 19*35, 3920 62 19*40, 3920 62 19*45, 3920 62 19*50, 3920 62 19*55, 3920 62 19*60, 3920 62 19*65, 3920 62 19*70, 3920 62 19*75, 3920 62 19*80, 3920 62 19*81, 3920 62 19*85, 3920 62 19*87, 3920 62 19*89 ja 3920 62 19*91) ja 3920 62 90 (Taric-koodit 39206290*30 ja 3920 62 90*91) kuuluvan, Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon (PET-kalvon) tuonnissa. 2) Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava tulli on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> 3) Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä. 4) Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovuttaminen vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista. 2 artikla Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2026/97 30 artiklan soveltamista asianomaiset osapuolet voivat esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää komissiolta saada tulla kuulluiksi 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Asianomaiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 2026/97 31 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan neljän kuukauden ajan. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 17 päivänä elokuuta 1999. Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen (1) EYVL L 288, 21.10.1997, s. 1. (2) EYVL C 357, 21.11.1998, s. 12. (3) Lukuun ottamatta sivutuotteita, joita myydään pieniä määriä.