ERITYISKERTOMUS NRO 17/98 uusiutuvien energialähteiden tukemisesta Joule-Thermie-ohjelmaan liittyvien kustannusten jaolla toteutettavien toimien ja Altener-ohjelmaan liittyvien koehankkeiden yhteydessä, sekä komission vastaukset (annettu Europan yhteisön perustamissopimuksen 188 c artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla) (98/C 356/03)

1. TARKASTUKSEN LAAJUUS

1.1. Uusiutuvia energialähteitä koskevat kustannustenjaolla toteutettavat toimet (1) muodostavat Joule-Thermie-ohjelman talousarviosta (1 039 miljoonaa ecua) noin 35 prosenttia. Altener-koehankkeet (28,8 miljoonaa ecua), joiden osuus ohjelman talousarviosta (44 miljoonaa ecua) on noin 66 prosenttia, koskevat Joule-Thermie-ohjelman kaltaisia toimia.

1.2. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen tavoitteena oli arvioida, oliko asianomaisissa neuvoston päätöksissä määritetyt tavoitteet saavutettu tehokkaasti ja tuloksellisesti. Tähän sisältyi ohjelman, ohjelman hallintorakenteiden sekä tiedettä, tutkimusta ja kehitystyötä (PO XII) käsittelevän komission pääosaston ja energia-alan pääosaston (PO XVII) menettelyjen tarkastelu. Kuudesta jäsenvaltiosta (Belgia, Ranska, Saksa, Espanja, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta) valittiin Joule-Thermie-ohjelman toimeenpanon tarkastusta varten yhdeksäntoista hankeosapuolta, jotka olivat mukana kolmessakymmenessä yhteensä noin 300 hankkeesta. Valinta kohdistui aurinkoenergiaa ja biomassaa koskeviin hankkeisiin, mutta myös joitakin muiden alojen hankkeita oli mukana tarkastelussa. Tarkastettaviksi otettujen järjestöjen ja hankkeiden pääasiallisena valintaperusteena oli yhteisön tuen suuruus, mutta pyrkimyksenä oli myös saada mukaan tarkastukseen erilaisia tuensaajatyyppejä (korkeakoulut, tutkimuslaitokset ja yksityiset yritykset, pienet ja keskisuuret yritykset mukaan lukien). Altener-ohjelman tarkastus perustui asiakirjatutkimuksiin pääosasto XVII:ssä.

2. YHTEENVETO TÄRKEIMMISTÄ TARKASTUSTA KOSKEVISTA HUOMAUTUKSISTA

2.1. Vaikka neuvosto onkin tehnyt päätöksen tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevan Joule-ohjelman ja esittelyä koskevan Thermie-ohjelman yhteenliittämisestä, hankkeiden valintaa ja hallintomenettelyjä ei ole yhdenmukaistettu hallinnosta vastaavissa kahdessa pääosastossa. Yhteenliittämisen olennaista tavoitetta - tutkimuksen ja esittelyn välisen juovan voittamista - ei ole saavutettu (ks. kohdat 3.04, 3.16, 3.24 ja 3.29).

2.2. Thermie-alan hankkeiden valintamenettely ei ole riittävän selkeää, kun taas ohjelman Joule-osassa on havaittu edistystä ensimmäisen ehdotuspyynnön jälkeen (ks. kohdat 3.15 ja 3.16).

2.3. Monilta Thermie-esittelyhankkeilta katsottiin puuttuvan merkittävä innovatiivinen ominaispiirre; niiden eurooppalainen ulottuvuus oli vain rajallinen eikä niiden rahoitus täyttänyt kumppaneiden tasapainoisen osallistumisen vaatimuksia (ks. kohdat 3.22, 3.23 ja 3.24).

2.4. Hankkeiden tieteellinen ja rahoituksellinen hallinto sekä valvonta olivat heikkoja kummallakin alalla, vaikka Thermie-osassa laajalti käytetty ulkoinen apu mahdollistaa Joule-osaa tarkemman valvonnan (katso kohdat 3.26, 3.27, 3.28 ja 3.29).

2.5. Hankkeiden valinnan, hallinnon ja valvonnan alalla niin Joule- kuin Thermie-ohjelmankin osalta voi esiintyä tekijöitä, jotka eivät ole keskenään yhdenmukaisia (ks. kohdat 3.17, 3.18, 3.30 ja 3.31).

2.6. Komissio ei kerää eikä arvioi tietoja, jotka koskevat ohjelman hallintokuluja tai hankkeiden valintaan ja hallintoon liittyviä kuluja. PO XII:ssa yli 50 % toimista, jotka rahoitetaan Joule-Thermie -ohjelman talousarvion määrärahoista (katso kohdat 3.21, 3.41, 3.42-3.43).

2.7. Lukuisat Thermie-hankkeet, erityisesti biomassa-alan hankkeet, ovat vakavasti myöhässä, tai niistä on jopa luovuttu (ks. kohdat 3.56-3.58).

2.8. Hankkeiden osapuolten esittämiin kulukorvausvaatimuksiin liittyi paljon ongelmia eivätkä komission yksiköiden tarkastukset olleet riittäviä (katso kohdat 3.32, 3.48-3.55).

2.9. Altener-ohjelmaa koskevia rahoituspäätöksiä ei ole tehty asianmukaisesti (ks. kohdat 4.11-4.12).

2.10. Komissio ei koordinoi, ohjaa eikä valvo Altener-ohjelman valintamenettelyn osittaista delegoimista jäsenvaltioille. Menettely ei ole tämän vuoksi avoin eikä valinnan oikeudenmukaisuutta ole taattu (katso kohdat 4.08-4.10).

2.11. Rinnakkaisten tietoverkkojen ja tarkastettuja ohjelmia koskevien tiedotuspisteiden suuri määrä vaikuttaa haitallisesti tiedotuspolitiikan tehokkuuteen ja tuloksellisuuteen (ks. kohdat 5.01-5.02).

2.12. Koska kaikkia yhteisön tukemia uusiutuvia energialähteitä koskevia hankkeita - erityisesti rakennerahastojen alalla - ei ole käyty perusteellisesti läpi, ohjelmia ja komission yksiköiden toimintaa ei voida sovittaa yhteen tehokkaasti (katso kohdat 6.2-6.4).

3. JOULE-THERMIE-OHJELMA

Oikeudellinen kehys ja organisaatio

3.1. Joule-Thermie-ohjelman mukainen tuki jaettiin ennen vuotta 1994 kahden erillisen ohjelman kautta. Joule-ohjelma, joka oli yksi tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen (TTK) kolmannen puiteohjelman erityisohjelmista, koski tutkimustoimia (PO XII), kun taas esittelytoiminta rahoitettiin Thermie-ohjelmasta, joka kuului energiapolitiikan alaan (PO XVII).

3.2. Maastrichtin sopimuksen 130 f artiklan 3 kohdassa esittelyhankkeista tuli osa XV osastoa, joka koskee tutkimusta ja teknologista kehittämistä. Tämän johdonmukainen seuraus oli se, että esittelyhankkeet sisällytettiin tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelmaan. Kun neljäs puiteohjelma tuli voimaan, Thermie-ohjelman esittelyosa sulautettiin näin ollen Joulen mukana Joule-Thermie-ohjelmaan.

3.3. Joule-Thermie-ohjelmasta (1994-1998) määrätään neljännestä puiteohjelmasta tehdyssä päätöksessä (2) sekä tutkimusta ja teknologista kehittämistä, esittely mukaan lukien, koskevasta energia-alan erityisohjelmasta muun kuin ydinenergian alalla tehdyssä päätöksessä (3).

3.4. Vaikka Joule-Thermie muodostaakin määräyksissä yhden ohjelman, komission organisaatiokaavion mukaan kahdesta alkuperäisestä ohjelmasta (Joule ja Thermie) vastaa yhä kaksi pääosastoa, pääosastot XII ja XVII, kahden komissaarin alaisuudessa. Pääosastossa XII ohjelmaa hallinnoidaan energiaosastossa F, jossa uusiutuvien energialähteiden alasta vastaa erillinen yksikkö. Pääosastossa XVII ohjelmaa hallinnoidaan energiateknologiaosastossa D, jonka D3-yksikkö vastaa uusiutuviin energialähteisiin liittyvistä hankkeista.

Ohjelman kuvaus ja tavoitteet

3.5. Tuetut yhteisrahoitteiset toimet ovat yleensä hankkeita, jotka toteutetaan useista eri jäsenvaltioista olevien osapuolten yhteistyöryhmässä, konsortiossa, ja joiden tarkoituksena on tutkimus tai laitoksen rakentaminen esittelyä varten jollakin seuraavista aloista:

a) uusiutuvien energialähteiden integroiminen (ainoastaan tutkimus)

b) aurinkokennot

c) uusiutuvien energialähteiden käyttö rakennuksissa

d) tuulienergia

e) biomassasta ja jätteistä saatava energia

f) vesivoimalat (ainoastaan esittely)

g) geoterminen energia

h) energian varastointi ja muut vaihtoehdot (esimerkiksi polttokennot ja aurinkoenergia).

3.6. Joule-Thermie-ohjelman yleisenä tavoitteena on edistää energia-alan turvallisuutta, kestävää kehitystä, puhtaita ja tehokkaita energiateknologioita, teollisuuden kilpailukykyä sekä sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Uusiutuvien energialähteiden kannalta tärkeimpiä tavoitteita ovat uusiutuvien energialähteiden kustannus-hyötysuhteen ja käyttövarmuuden parantaminen sekä asianomaisten toimijoiden luottamuksen lisääminen niin, että uusiutuvat energialähteet saataisiin merkittävällä tasolla osaksi energiajärjestelmää. Lisäksi tavoitteena on saada uusiutuvat energialähteet entistä paremmin talouden ja yhteiskunnan päivittäisen elämän osaksi.

3.7. Edellä mainitut tavoitteet pätevät koko ohjelmaan, mutta neuvoston päätökseen sisältyy myös erillisiä, kaikkia mainittuja ohjelman osa-alueita koskevia tavoitteita. Joule-alan osalta painotetaan huipputeknologioita, joita ei ole joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta onnistuttu vielä tuomaan markkinoille. Thermie-esittelyhankkeiden tarkoituksena on todistaa uusien teknologioiden tekninen elinkelpoisuus sekä samalla tarvittaessa osoittaa mahdolliset taloudelliset edut.

3.8. Kyseiset tavoitteet sisällytetään komission Joule-Thermie-työohjelmaan, jossa määritetään tavoitteisiin liittyvät tehtävät ja joka on osa kaikille sellaisille tahoille toimitettavaa perusasiakirja-aineistoa, joita kiinnostaa hanketta koskevan ehdotuksen tekeminen.

3.9. Erityisaloja ja energialähteitä koskevat tavoitteet ovat kohtuullisen tarkkoja ja eriytettyjä. Niitä strategisemmat tavoitteet, kuten Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden parantamista koskevat tavoitteet, ovat sen sijaan niin epämääräisiä, että niitä ei voida pitää perustana, jonka avulla voidaan arvioida ohjelman todellisia tuloksia.

Talousarvion toteutuminen

3.10. Taulukosta 1 käy ilmi, että vaikka vuoden 1995 maksusitoumusmäärärahat käytettiin ohjelman ensimmäisenä vuonna käytännöllisesti katsoen kokonaan, maksuvirrat olivat hitaita. Tämä oli seurausta hankkeiden valintamenettelyn ja sopimusneuvottelujen kestosta. Ensimmäinen ehdotuspyyntökierros käynnistyi 15.12.1994, ja hanke-ehdotusten jättämisen määräpäivä oli 24.3.1995. Ensimmäiset sopimukset allekirjoitettiin vasta joulukuussa 1995, ja näin ollen ennakkomaksut suoritettiin enimmäkseen vasta varainhoitovuonna 1996.

3.11. Joule-Thermie-ohjelmaa koskevassa neuvoston päätöksessä määrättiin ohjeellisesta jaosta Joule- ja Thermie-osaan sekä kussakin osassa tärkeimpiin tukikohteisiin. Päätöksessä määrättiin myös siitä, että osa talousarviosta varataan liitännäistoimenpiteisiin ja hallinnollisiin kuluihin. Taulukossa 2 esitetään, miten 31.12.1997 mennessä myönnettyjen tosiasiallisten tukien osalta on noudatettu neuvoston tekemää jakoa (4).

3.12. Talousarviomäärärahojen jakamista eri aloille (uusiutuvien energialähteiden, fossiilisten polttoaineiden ja energian järkevän käytön aloille) ei voitu toteuttaa heti niin kuin oli alun perin tarkoitus, koska vuonna 1995 järjestetyn ensimmäisen yleisen ehdotuspyyntökierroksen yhteydessä ei ilmaantunut tyydyttäviä hankkeita uusiutuvien energialähteiden alalla. Sen vuoksi vuoden 1995 lopulla käynnistettiin, Euroopan parlamentin sitä painokkaasti toivottua, uusi ehdotuspyyntökierros, joka oli avoin ainoastaan uusiutuvia energialähteitä koskeville hankkeille. Taulukosta 2 käy ilmi, että tämän ehdotuspyynnön jälkeen uusiutuvien energialähteiden prosenttiosuus alkaa olla 31.12.1997 mennessä neuvoston ohjeellisen tavoitteen mukainen. Tämä ei koske pienten ja keskisuurten yritysten erityisiä tukitoimia, joiden 1,28 prosentin osuus on kaukana 5 prosentin rajasta.

3.13. Varojen jakautuminen Joule- ja Thermie-osuuteen sisältyviin eri aloihin esitetään taulukoissa 2, 3 ja 4. Erään tarkastettavaksi valitun 4,5 miljoonan ecun suuruisen Joule-alan sopimuksen osalta huomattiin, että hanke oli jouduttu luokittelemaan hankeluetteloissa uudelleen fossiilisten polttoaineiden alalta uusiutuvien energialähteiden alalle marraskuussa 1996 - 11 kuukautta hankkeen alkamisen jälkeen. Hanke koski biomassan sekapolttoa hiilen kanssa, ja tämä ala kuuluu työohjelman sekä neuvoston päätöksen mukaan selkeästi fossiilisten polttoaineiden alaan (työohjelma 1994-95, 4. luku, Fossiiliset polttoaineet: 4.1.1.A.2. Polttoainesekoitukset: hiilisekoitusten ja hiilen poltto yhdessä biomassan kanssa, jäämät ja/tai jätteet). Kaupallisella pohjalla toimivissa laitoksissa tulisi tavoitella biomassan tai jätteen muuttamista sähköenergiaksi korkeatuottoisella tavalla (yli 40 prosenttia) taloudellisesti kannattavasti ja vähentäen samalla hiilidioksidin ja muiden kaasumaisten tai kiinteiden päästöjen määrää ja tavoittelemalla jäämiä, jotka ovat joko neutraaleja tai uudelleen käytettävissä. Neuvoston päätös 94/806/EY: Fossiiliset polttoaineet 3.1 Tutkimus ja kehitys - Hiilen ja biomassan kaasuttamisprosessien (tai polttoprosessien) kehittäminen). Tämän yksittäisen projektin uudelleenluokittelu aiheutti Joule-alan fossiilisia polttoaineita koskevien sitoumusten vähenemisen 9 prosentilla ja Joule Res-alan sitoumusten kasvun 3 prosentilla.

Ohjelman hallinto ja valvonta

Hankkeiden valinta

3.14. Hanke-ehdotuksen valmistelu edellyttää hakijalta huomattavaa ajan ja varojen käyttöä. Ehdotuksen laatimista koskeva tiedottaminen mahdollisille hakijoille on parantunut ohjelman alkuvaiheesta erityisesti Joule-alan osalta, ja hankkeen osapuolet ilmoittivat, että laaja-alainen ehdotus oli tarpeen oikeudenmukaisen arvioinnin kannalta. Sähköiset vakiomuotoiset hakulomakkeet, joita on jo käytössä muissa ohjelmissa, voisivat kuitenkin tehostaa valintamenettelyä.

3.15. Joule-alan hankkeiden valintamenettelyssä, joka on esitetty yksityiskohtaisesti liitteessä 2, noudatetaan neljännen puiteohjelman mukaisia menettelyjä, ja ulkopuolisten asiantuntijoiden arviolla on valintamenettelyssä suuri merkitys. Ensimmäisen Joule-ehdotuspyyntökierroksen aikana vuoden 1995 alkuperäisessä yhteisymmärrysmuistiossa ehdotettiin, että 143 ehdotusta 563 ehdotuksesta luokiteltaisiin uusiutuvien energialähteiden alalle, mutta ohjelman hallintoelin luokitteli nämä ehdotukset alemmaksi ennen niiden toimittamista Joule-komitealle. Vaikka muutoksia perusteltiinkin siten, että näin yhdenmukaistettiin yksittäisten asiantuntijoiden yksilöllisten valintaperusteiden luokittelua lopullisiin yhteisymmärrysmuistioihin nähden, tällaisen yhdenmukaistamisen tarve on osoitus siitä, että arvioijille ja paneelikeskustelujen puheenjohtajana toimiville komission virkamiehille annetut ohjeet eivät olleet riittäviä. Jotta vältyttäisiin ensimmäisen ehdotuspyyntökierroksen ongelmien toistumiselta, komissio selkeytti arvioijille ja komission virkamiehille annettavia kirjallisia ohjeita.

3.16. Vaikka Thermie-osuus kuuluukin neljännen puiteohjelman alaan, sen hankkeiden valintaan ei sovelleta samaa vakiomenettelyjä. Valintamenettely ei ollut niin kaavamainen ja asiakirja-aineistoa oli vähemmän, joten menettely ei ollut yhtä selkeä kuin Joulen tapauksessa. Joule-ehdotusta arvioi kuusi ulkopuolista asiantuntijaa, kun taas Thermie-ehdotusta arvioi kaksi ulkopuolista asiantuntijaa, yksi tai kaksi komission tieteellisen alan virkamiestä sekä teoriassa kaikki asianomaisen teknisen Thermie-komitean jäsenet. Thermie-komiteoiden jäsenet edustavat jäsenvaltioita. Heidän osuutensa ei rajoitu valvontatehtäviin niin kuin Joule-komiteassa, vaan työhön kuuluu todellinen osallistuminen erityishankkeiden tekniseen arviointiin. Joule-alan valintajärjestelmä vaikuttaa paremmalta, koska ehdotuksia pyritään tarkastelemaan ainoastaan tieteellisten ansioiden kannalta ilman poliittisten seikkojen vaikutusta.

3.17. Joitakin jäsenvaltioita edustivat sekä Joule- että Thermie-komiteassa sellaiset henkilöt, jotka kuuluivat julkisten tai osittain julkisten tutkimuslaitosten henkilökuntaan ja jotka myös osallistuivat ohjelmaan hankkeen osapuolena. Vaikka tällaisten asiantuntijoiden käytännön kokemus on varmasti arvokasta keskusteluissa, komiteajäsenyys voi antaa heidän edustamilleen laitoksille epäoikeudenmukaista "tietoetumatkaa" kilpailijoihin.

3.18. Lisäksi epäkohdaksi voi muodostua sellainen sopimus, jossa komissio nimittää ehdotuksen arvioineen ulkopuolisen asiantuntijan myös hankkeen tieteellisen seurannan suorittajaksi Thermie-alan teknisenä päällikkönä. Jos asiantuntija arvioi ensin ehdotuksen myönteisesti, saman asiantuntijan voi olla myöhemmin vaikea suhtautua saman hankkeen toteuttamiseen kriittisesti.

3.19. Komissio tekee päätöksen hankkeiden rahoittamisesta noin neljän kuukauden kuluttua ehdotusten vastaanottamisesta. Päätöksen ja varsinaisen sopimuksen allekirjoittamisen välinen neuvotteluvaihe kestää lisäksi 4-5 kuukautta, jolloin neuvotellaan erityisistä (pääasiassa rahoitukseen liittyvistä) sopimusehdoista. Vaikka kaikki osapuolet pitävätkin neuvotteluaikaa liian pitkänä, juuri konsortioissa käydyt keskustelut ja konsortioihin kuuluvien yksittäisten osapuolten omat myöhäiset vastaukset komission tiedusteluihin olivat usein syynä viivästyksiin. Neuvotteluaikaa voitaisiin lyhentää huomattavasti tarkistamalla menettelyjä, erityisesti selkeyttämällä ja yksinkertaistamalla vakiomuotoista sopimusta.

3.20. Yksi tarkastetuista aurinkoenergiaa koskevista Joule-alan hankkeista muodosti ensimmäisen osan paljon laajemmasta hankkeesta, ja hankkeen myöhemmät vaiheet arvioidaan vasta seuraavien ehdotuspyyntöjen perusteella, jolloin vaarana on, että ne eivät tule valituiksi. Koska hankkeen tulokset ovat merkityksellisiä ainoastaan, jos kaikki vaiheet toteutetaan, komissio ottaa huomattavan riskin myöntäessään varoja, jotka saattavat mennä hukkaan. Joule-komitealle esitetyissä tiedoissa ensisijaisten hankkeiden luettelossa ei viitata lainkaan siihen, että kyseinen 2 miljoonan ecun hanke kattaa ainoastaan kuusivuotisen hankkeen kaksi ensimmäistä vuotta. Vaikka tämä seikka mainitaan ehdotusyhteenvedossa, siinä ei selitetä, mitä teknistä osuutta ensimmäinen vaihe koskee eikä liioin sitä, minkä kokoiseksi koko hankkeen taloudellinen kokonaisarvo muodostuu. Tämä tarkoittaa sitä, että Joule-komitealle annetut tiedot eivät riittäneet ehdotuksen varsinaisten ulottuvuuksien arvioimiseen. Joule-komitean pitäisi saada entistä tarkempaa tietoa hankkeiden osa-alueita koskevista ehdotuksista. Eräs aurinkoenergiaa koskeva Thermie-hanke oli jaettu samalla tapaa eri vaiheisiin, mutta tässä tapauksessa Thermie-komitealle oli tiedotettu tästä asianmukaisesti.

3.21. Yhden Joule-ehdotuksen arviointiin liittyvät asiantuntijoiden käytön keskimääräiset kustannukset olivat n. 655 ecua, mikä merkitsee kunkin sopimuksen osalta melkein 2 600 ecua eli 3,2 prosenttia hankkeen saamasta keskimääräisestä tuesta. Yhden Thermie-ehdotuksen keskimääräiset asiantuntijakustannukset olivat korkeammat kuin Joule-ehdotuksen vastaavat kustannukset, vaikka Thermie-ehdotusta arvioi vain kaksi ulkopuolista asiantuntijaa, kun taas Joule-ehdotuksia arvioi enimmillään kuusi asiantuntijaa. Komissio ei seurannut eikä arvioinut menettelyn kustannuksia. Yksityiskohtaisia tietoja henkilökuntaan ja infrastruktuuriin liittyvistä sisäisistä kustannuksista ei ollut saatavissa. Kustannuksia ja menettelyjä koskevat tiedot eivät puuttuneet ainoastaan valintamenettelyn osalta, vaan sama puute koskee koko ohjelman hallintoa, jossa ei pyritty määrittämään parasta mahdollista käytäntöä.

3.22. Kolmentoista Thermie-hankkeen tarkastus osoitti, että monien valintaperusteiden käytössä tai tulkinnassa oli perustavanlaatuisia ongelmia. Kuudessa aurinkokennojen ja biomassan alan kolmestatoista hankkeesta oli vain vähän innovatiivisia tekijöitä. Vaikka Thermie-ohjelman vuosien 1994-95 tiedotuslehtisen mukaan sallitut kulut ovat hankkeen innovatiiviseen osaan kuuluvia kuluja, komissio on rahoittanut myös osia, jotka eivät ole innovatiivisia. Siksi pääteltiin, että kyseiset hankkeet olivat pikemminkin uusiutuvien energialähteiden edistämistä tai investointihankkeita kuin neuvoston päätöksessä ja Thermie-työohjelmassa määriteltyjä todellisia esittelyhankkeita. Kahdessa kolmestatoista hankkeesta oli vain yksi sellainen hankkeen osapuoli, joka ei ollut samasta jäsenvaltiosta kuin muut konsortion osapuolet, ja tämän osapuolen havaittiin olevan tytäryhtiö, jolla oli vain vähäpätöinen osuus hankkeessa. Kuudessa muussa hankkeessa ainoa "vieras" osapuoli oli vain tavanomaisten osien toimittaja, joka ei osallistunut hankkeen innovatiiviseen osaan, sikäli kuin hankkeeseen liittyi lainkaan innovaatiota. Todellisen uudenlaisen kansainvälisen yhteistyön puuttuminen on osoitus siitä, että hankkeilla ei ole eurooppalaista lisäarvoa. Hankkeita olisi näin ollen pitänyt tukea kansallisella tasolla.

3.23. Thermie-tiedotuslehdessä 1996 määriteltyjen muotoseikkoja koskevien valintaperusteiden mukaan "rajat ylittävä yhteistyö" tarkoittaa sitä, että yhteistyön on oltava enemmän kuin symbolista ja että ehdotuksesta täytyy käydä ilmi se, että hankkeiden osapuolten osallistuminen on merkittävää ja tasapuolista. Tätä sääntöä ei noudateta rahoituksessa. Joule-hankkeissa kaikki teollisuutta edustavat osapuolet osallistuvat kuluihinsa 50 prosentilla, mikä ei päde Thermie-hankkeisiin. Kaikkien hankkeiden rahoituksen rakenne oli sellainen, että laitoksen tuleva omistaja tai käyttäjä maksoi hankkeen kustannusten (kaikkien hankkeen osapuolten kustannukset mukaan lukien) ja komission tuen välisen eron kokonaisuudessaan. Esittelylaitokset rakentaneiden osapuolten kustannukset korvattiin siten kokonaan, eivätkä kyseiset osapuolet osallistuneet hankkeen rahoitukseen. Kahdessa hankkeessa yhteistyöosapuoli oli jopa laskuttanut työstään kaupallisen hinnan omakustannushinnan sijasta.

3.24. Kuten edellä mainittiin, kolmestatoista tarkastetusta Thermie-hankkeesta kuutta ei voitu pitää luonteeltaan innovatiivisena, minkä vuoksi niitä ei voida hyväksyä Joule-Thermie-ohjelmaan. Ne olisivat soveltuneet komission neuvostolle ehdottamaan Thermie II -nimiseen (5) energiateknologian edistämistä koskevaan ohjelmaan, jota ei kuitenkaan hyväksytty. Jopa ehdotusten arviointikaavakkeista on nähtävissä, että innovatiivisia näkökohtia pidetään vähemmän olennaisina kuin voisi odottaa tutkimusta, teknologiaa ja kehittämistä koskevalta ohjelmalta. Vaikka ulkopuolisten asiantuntijoiden täyttämissä kaavakkeissa pyydetään tekemään yhteenveto "hankkeen kokonaistavoitteesta ja innovatiivisuudesta", "hankkeen arviointia" koskevassa kohdassa asiantuntijaa ei vaadita arvioimaan hankkeen innovatiivisia ulottuvuuksia. Arvioitavia kriteereitä ovat: aikaisempi toiminta, tekniset ja rahoitukselliset riskit, toistettavuus, yrityksen elinkelpoisuus, ympäristö- ja turvallisuusnäkökohdat sekä soveltamismahdollisuudet muualla. Neuvoston tavoite Joule-Thermie-ohjelman yhteenliittämisessä oli yhdistää tutkimus ja kehitys sekä esittelyvaihe. Joule-osuus lisäsi teollisuuden alan hankkeiden osapuolten osallistumista, kun taas Thermie-osuus ei hyödyntänyt esittelyvaiheessa Joule-hankkeiden todella innovatiivisia tuloksia. Thermie-osuudessa tuetaan edelleenkin laitoksia, jotka eivät ole niinkään innovatiivisia mutta jotka tarvitsevat julkista tukea, koska ne eivät ole taloudellisesti elinkelpoisia. Vain yksi hanke muodostui aikaisemman Joule II -hankkeen (kolmas puiteohjelma) seurannasta.

3.25. Valintaperusteiden soveltaminen aurinkokennoja koskeviin hankkeisiin osoittautui erityisen ongelmalliseksi. Yksi Thermie-osuuden tärkeimmistä valintaperusteista on taloudellinen elinkelpoisuus, koska Thermie-alan yksi tavoite on uuden teknologian taloudellisten etujen osoittaminen. Sen vuoksi vakiomuotoisiin hanke-ehdotuksen arviointia koskeviin lomakkeisiin sisältyvät tiedot hankkeen takaisinmaksuajasta. Kaikkiin aurinkokennoja koskeviin ehdotuksiin oli sisällytetty hakijoiden antamat tiedot takaisinmaksuajasta tai muita rahoitukseen liittyviä mittareita, mutta arviointia koskevissa yhteenvedoissa ei ollut näitä tietoja. Joidenkin aurinkokennoja koskevien ehdotusten takaisinmaksuajat olivat 77 vuotta tai jopa 121 vuotta, mikä ylitti kyseisten laitosten odotettavissa olevan eliniän reippaasti. Sitä tosiseikkaa, että sähköverkkoon liitetyt aurinkokennolaitokset eivät ole taloudellisesti elinkelpoisia, ei saisi jättää huomiotta. Herää kysymys, pitäisikö aurinkokennoalalla keskittyä enemmän perustutkimukseen kuin epätaloudellisten laitosten esittelyyn, joka edellyttää huomattavaa julkista tukea.

Hankkeiden hallinto ja valvonta

3.26. Hankkeet jakautuvat tieteellisestä hallinnosta ja seurannasta vastaavien tieteellisen alan virkamiesten kesken hyvin epätasaisesti. Yhden tieteellisen alan virkamiehen vastuulla olevien hankkeiden määrä, aiempien ohjelmien voimassa olevat sopimukset mukaan lukien, vaihteli Joulen osalta 5:stä 90:een ja Thermien osalta 6:sta 41:een, kun taas kunkin virkamiehen vastuulla oli kummallakin alalla keskimäärin noin 30 hanketta. Näin ollen keskimääräistä suuremmasta määrästä hankkeita vastaavien virkamiesten suorittama todellinen seuranta on erittäin rajallista, erityisesti Joulen kohdalla.

3.27. Tieteellisen alan virkamiesten käynnit hankkeiden osapuolten luona ovat erittäin harvinaisia eikä osastoilla ole tavoitelukuja, jotka koskisivat vuoden aikana tavattavien hankeosapuolten prosenttiosuuksia. Minkään yhdeksäntoista tilintarkastustuomioistuimen tarkastaman osapuolen luona ei ollut käyty valitun hankkeen johdosta. Ainoastaan 22:ta Joule-alan uusiutuvia energialähteitä koskevasta 30.9.1997 mennessä allekirjoitetusta 125 hankkeesta ja 14:ää Thermie-alan uusiutuvia energialähteitä koskevasta 182 hankkeesta oli käyty katsomassa 31.12.1997 mennessä. Hankeosapuolet tapaavat tieteellisen alan virkamiehen Brysselissä lähinnä puolivälin tarkastuksen aikana, jolloin tutkitaan kaikki tietyn alan hankkeet. Hankeosapuolten mielestä hankekohtaiset keskusteluajat ovat kohtuuttoman lyhyitä.

3.28. Vaikka tieteellisen alan virkamiehet eivät käyneetkään usein tutustumassa hankkeisiin, Thermie-alan hankkeiden seuranta on tarkempaa kuin Joule-alan hankkeiden seuranta, koska tieteellisen alan virkamiesten apuna on 257 hankkeessa kaikkiaan 16 Thermie-alan teknistä päällikköä. Tämä ei tarkoita ainoastaan sitä, että tieteellisen alan virkamiesten hallinnoimia hankkeita olisi vähemmän, vaan myös sitä, että tekniset päälliköt tutustuvat hankkeisiinsa useammin ja valvonta on siten tarkempaa. Sekä hankkeen osapuolet että tieteellisen alan virkamiehet arvostavat yleensä teknisten päällikköjen asemaa, vaikka kyseisestä teknologia-alasta vastaavan tieteellisen virkamiehen on johdettava ja valvottava päällikön toimintaa.

3.29. Joule-ohjelman hallinnossa ruvettiin käyttämään tieteellisen alan virkamiesten ulkoista tukea vasta vuonna 1997. Ensimmäiset alakohtaiset päälliköt ("cluster managers") valittiin ehdotuspyynnön perusteella, ja jokaisen päällikön tehtävänä on vastata tiettyyn tekniikan alaan kuuluvien hankkeiden seurannasta. Koska näiden alakohtaisten päälliköiden tehtävät muistuttavat paljon Thermie-alan teknisten päälliköiden tehtäviä, herää kysymys, miksi näitä kahta ulkopuoliseen avustukseen liittyvää tehtävää ei ole yhdenmukaistettu tai yhdistetty toisiinsa. Jos sekä Joulen että Thermien alalla käytettäisiin vain yhtä ulkopuolisen asiantuntijan tyyppiä, tutkimuksen ja esittelyn välistä juopaa voitaisiin pienentää.

3.30. Määräaikaisilla sopimuksilla työskentelevät Joule- ja Thermie-hankkeiden tieteellisen alan virkamiehet vastasivat hankkeista, joissa toimi heidän aikaisempia työnantajiaan. Vaikka ei ollutkaan mitään merkkejä siitä, että tämä olisi vaikuttanut kyseisten hankkeiden hallintoon ja valvontaan, eturistiriidat ovat mahdollisia.

3.31. Erään Thermie-hankkeen osapuolen tapauksessa Thermie-alan teknisen päällikön toimipaikassa (puolijulkinen tekninen seurantakeskus) tehtiin työtä komissiolle ja tarjottiin myös teknistä valvontapalvelua saman hankkeen edunsaajalle. Kohdissa 3.17-3.18 mainitussa tapauksessa hanke-ehdotuksen oli arvioinut sama Thermie-alan tekninen päällikkö, joka määrättiin myöhemmin vastaamaan hankkeen seurannasta. Kumpikin tilanne voi johtaa eturistiriitoihin, ja tällaisen tilanteen syntyminen olisi pitänyt välttää.

3.32. Rahoitustarkastukset koskevat ainoastaan hankkeiden osapuolten esittämien kulukorvausvaatimusten kohtuullisuutta sekä hankkeen talousarvion lopputuloksen tarkistusta. Tarkastuksen kohteena olleiden hankeosapuolten kustannusselvityksissä havaitut lukuisat ongelmat ovat selvä osoitus siitä, että kustannusten tarkistus on ollut puutteellista. Komissio ei tarkastanut ainoatakaan tilintarkastustuomioistuimen tarkastamaa osapuolta. Komission mukaan aikaisemman Joule II -ohjelman aikana tarkastettiin 5 prosenttia sopimusosapuolista. Tämä merkitsee sitä, että Joule-alan hankkeiden osapuolten mahdollisuudet joutua tarkastukseen ovat hyvin pienet (1:20). Vanhassa Thermie-ohjelmassa tarkastettiin enemmän hankkeiden osapuolia kuin Joule-ohjelmassa. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen tulosten perusteella nykyisen ohjelman tarkastuksia pitäisi laajentaa, erityisesti Joule-alalla.

3.33. Ampere-Aqua-tietojärjestelmä, jota käytetään Joule-alan hankkeissa ohjelman ja hankkeiden seurantaan, ei sovellu jokapäiväiseen hallintoon. Järjestelmän "käyttäjäystävällisyyden" puutteesta johtuen mukaan ei ollut otettu tärkeitä tietoja, kuten hankkeen kehityksen seurannassa ja varsinaisten sopimusehtojen noudattamisen tarkkailussa tarvittavia teknisiä raportteja. Muita komission oman toiminnan suorituskyvyn seurannassa tarvittavia tietoja, kuten kustannusten esittämisen ja varsinaisen maksun saamisen välistä viivettä koskevia tietoja, ei ollut saatavilla.

3.34. Ohjelman Thermie-osuutta ja pääosasto XVII:ää koskevien hankkeiden hallinnossa käytettävä paikallinen tietojärjestelmä (PROMAN) on vielä heikompi kuin Joule-järjestelmä. Tietojärjestelmästä ei voinut useinkaan saada yksittäisten hankkeiden toteuttamista koskevia tietoja, vaan tähän tarvittiin hanketta koskevien asiakirjojen tutkimista. Joule-järjestelmässä pystyttiin ainakin antamaan tietoa EY-tuen todellisesta jaosta sopimuksen yksittäisille osapuolille, mutta Thermie-järjestelmässä tuki merkittiin kokonaissummana koko hankkeelle. Yksi tällaisen tilanteen seuraus on se, että komissio ei pysty antamaan luotettavia lukuja yksittäisen hankeosapuolen Thermie-osuuden yhteydessä saamasta todellisesta tuesta kaikissa niissä hankkeissa, joissa tämä on mukana. Järjestelmässä ei myöskään pystytä osoittamaan kaikkien osapuolten saamaa tukea tietyllä alueella tai tietyissä jäsenvaltiossa.

3.35. Joule-osuudesta vastaava yksikkö luetteloi ja tarkastelee uudelleen kaikkia hallintoon ja johtamiseen liittyviä menettelyjä pääosasto XII:lle laadittavan, kaikkia tutkimus- ja kehityshankkeita koskevan laatujohtamiskäyttöoppaan laatimista koskevan koetutkimuksen yhteydessä. Tähän merkittävään tutkimukseen sisältyy myös ohjelman apuna olevien tietojärjestelmien parantamista ja kehittämistä koskeva hanke. Laatujohtamislähestymistapa on varmasti merkittävä askel kohti ohjelman tehokasta ja tuloksellista hallintaa. Joule-Thermie-ohjelman kohdalla on kuitenkin epätyydyttävää se, että ainoastaan puolet ohjelmasta on mukana tässä kehittämisessä. Jotta koko Joule-Thermie-ohjelman hallinnointi ja seuranta olisi todella yhdenmukaista, ohjelman kummankin osapuolen on toimittava samansuuntaisesti.

3.36. Vaikka sekä Joule- että Thermie-osaan sovelletaan samaa mallisopimusta, niissä on merkittävä ero. Joule-sopimuksissa edellytetään kulukorvausvaateiden esittämistä vuosittain, kun taas Thermie-sopimuksissa edellytetään kulukorvausvaateiden esittämistä puolen vuoden välein. Ainoastaan seitsemän kolmestatoista tarkastetusta Thermie-hankkeesta täytti tämän vaatimuksen kokonaan, joten on kyseenalaista, onko kaksi kulukorvausvaadetta vuodessa tarpeellista. Tämä osoittaa myös sen, että sopimuksia koskevien määräaikojen noudattamista ei seurata tarkasti. Thermie-sopimuksen ja Joule-sopimusmallin yhdenmukaistaminen olisi toivottavaa.

3.37. Kahdessa tarkastetusta kolmestatoista Thermie-hankkeesta yksi sopimuspuoli jätti konkurssihakemuksen. Vaikka konkurssilla ei ollutkaan merkittäviä vaikutuksia yhteisön talousarvioon, tämä on osoitus sellaisiin hankkeisiin liittyvistä riskeistä, joissa suhteellisen pienille yrityksille maksetaan usein suuria tukisummia. Nämä tapaukset osoittivat myös sen, että komissiolla ei ole nopeaa vakiomuotoista menettelyä konkurssi-ilmoitusten varalta. Tarvittaisiin vakiomuotoinen menettely, johon sisältyisivät myös oikeudellisia seikkoja koskevat palvelut, sen varmistamiseksi, että komissio voi heti ryhtyä tarvittaviin toimiin yhteisön sekä saman konsortion muiden kumppaneiden osalle tulevien riskien vähentämiseksi.

Ohjelman seuranta

3.38. Joule-Thermie-ohjelman vuotuisesta seurannasta vastaa ulkopuolisten asiantuntijoiden muodostama arviointiryhmä neuvoston päätöksen mukaisesti. Ensimmäisessä seurantakertomuksessa (vuodelta 1995) keskityttiin ensimmäisen ehdotuspyyntökierroksen järjestämiseen ja valintamenettelyyn, kun taas vuoden 1996 kertomuksessa arvioitiin myös komission hankkeiden hallintoa ja seurantatoimia.

3.39. Joulukuussa 1996 julkaistu muun kuin ydinenergia-alan ohjelmien viisivuotisarvio merkitsi entistä laajempaa seurantaa neuvoston päätöksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämä kertomus sisälsi aikaisempien Joule- ja Thermie-ohjelmien arvioinnin sekä nykyisen Joule-Thermie-ohjelman ensimmäisen vuoden tarkastelun. Viiden vuoden arviointiryhmässä ja vuosittaisessa arviointiryhmässä oli eri jäseniä, mutta hallintoa koskevat päätelmät ja suositukset olivat samantapaisia.

3.40. Ohjelman täytäntöönpanoa koskevien seurantakertomusten huomautukset ja suositukset vahvistavat tilintarkastustuomioistuimen havainnot. Suosituksista voi olla suurta hyötyä viidennen puiteohjelman täytäntöönpanon aikana.

3.41. Vaikka ohjelman täytäntöönpanon kustannus-hyötysuhteen arviointi on määritelty selkeästi seurantatehtävien yhdeksi tavoitteeksi, vuosi- ja viisivuotiskertomuksissa on vain hyvin yleisiä mainintoja asiasta. Käynnissä olevien ohjelmien kustannusvaikuttavuutta koskevan viisivuotisarvion otsikon alla mainitaan, että koska kaikkia hankkeita hallinnoivan komission henkilökunta on lukumäärältään suhteellisen pieni ja koska on pysytty alkuperäisen talousarvion mukaisissa määrärahoissa, ohjelman johtoa ja hallintoa pidetään kustannusvaikuttavana. Kumpaankaan kertomukseen ei sisälly mitään kustannuksia koskevia lukuja.

Ohjelman hallintokustannukset

3.42. Ohjelman hallintoon liittyvien kustannusten valvonta riippuu kustannusten osatekijöiden tuntemuksesta. Ohjelman täytäntöönpanosta vastaavilla komission osastoilla ei ole yleiskäsitystä toimiensa hallinnollisista kuluista. Komissio ei laske ohjelman hallinnon kokonaiskustannuksia tai yksityiskohtaisempia tunnuslukuja kuten ehdotuskohtaisia kuluja, hankekohtaisia kokonaishallintokustannuksia tai hankekohtaisia matkakuluja, jotka voisivat olla olennaisia sen arvioinnissa, ovatko nykyisen ohjelman hallintorakenteen kustannukset järkevässä suhteessa yhteisön myöntämän tuen kokonaismäärään nähden. Tämä heikentää komission mahdollisuuksia optimoida varojenkäyttöä.

3.43. Ohjelman talousarvioon (talousarvion osa B) sisältyvien hallinnollisten kulujen vuosittain tehtävää alustavaa jakoa eri luokkien kesken (muu kuin varsinainen henkilökunta, työmatkat ja kokoukset, tietojenkäsittely, julkaisut, varsinainen henkilökunta) ei ole täydennetty läheisten samoihin luokkiin sisältyvien talousarvion osan A kattamien kulujen asianmukaisella jaolla. Vaikka komissio seuraakin Joule-Thermie-ohjelmasta tehdyn neuvoston päätöksen liitteessä II määriteltyjen henkilöstömenojen (2,85 prosenttia talousarviosta) ja hallintokulujen (2,15 prosenttia talousarviosta) raja-arvojen noudattamista, tämä on ainoastaan talousarvion osan B eräs valvontamenettely eikä menettelyyn sisälly kustannus-vaikuttavuusanalyysin aineksia. Tilintarkastustuomioistuin huomasi myös, että 31.12.1997 PO XII:ssa Joule-Thermie-alan määrärahoista rahoitettavista 48 toimesta 26:ta toimea hoitivat henkilöt, jotka työskentelivät Joule-Thermie-ohjelman ulkopuolisissa tehtävissä. Tästä voidaan päätellä, että ohjelman hallintoon ja johtamiseen liittyvät vuotuiset yleiskustannukset eivät ole tiedossa.

Hankkeen täytäntöönpano

Hankkeen koordinointi eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien avulla

3.44. Komissio tukee mahdollisuutta hyödyntää eurooppalaisia taloudellisia etuyhtymiä (ETEY) tutkimus- ja kehitysohjelmien osallistumismekanismina. ETEY:n käyttö koordinaattorina, joka jättää ETEY:n jäsenistä muodostuvien konsortioiden puolesta hanke-ehdotuksia, voi komission mukaan jouduttaa hankkeen alkua edeltäviä menettelyvaiheita ja helpottaa hankkeen hallintoa.

3.45. Kolme eri ETEY:ää koordinoi kuutta seitsemästätoista tarkastetusta Joule-hankkeesta. Vaikka konsortiokumppanit olivatkin tyytyväisiä siihen, että hallinnolliset tehtävät annettiin erilliselle yksikölle, joka sijaitsi kahdessa tapauksessa lähellä komissiota, ETEY:n käyttö ei johtanut missään kyseisissä tapauksissa sopimusneuvottelujen helpottumiseen tai nopeutumiseen. Päinvastoin ilmeni useita lisäongelmia.

3.46. Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä allekirjoittaa etuyhtymän koordinoimat sopimukset kaikkien jäsenten puolesta. Todelliset jäsenet mainitaan ainoastaan teknisessä liitteessä. Teknisessä liitteessä ei kuitenkaan anneta tietoa yhteisön tuen jakautumisesta eri jäsenten kesken. Tämä tarkoittaa sitä, että ainoita yksittäisten jäsenten "talousarvioita" koskevia tietolähteitä ovat sopimuksen neuvottelua koskevat lomakkeet. Koska nämä lomakkeet eivät sisälly varsinaiseen sopimukseen, jäsenet voisivat muuttaa määrärahojen jakoa keskenään ilman komission hyväksyntää. Tällainen tilanne saattaa vähentää komission määräysvaltaa ja varmasti myös vähentää sopimusten avoimuutta. Komission olisi laajennettava kaikissa etuyhtymien kanssa tehtävissä sopimuksissa olevaa taulukkoa sallittujen kulujen arvioidusta jakautumisesta niin, että varojen jakautuminen hankkeeseen osallistuvien ETEY:n jäsenten kesken otettaisiin huomioon.

3.47. Komission ETEY:ille antamista sisäisistä neuvotteluohjeista käy ilmi, ettei komissio odota saman sopimuksen puitteissa ETEY:n joidenkin jäsenten työskentelevän lisäkustannusmallin mukaan (6) ja toisten taas kokonaiskustannusmallin mukaan (7). Näin ollen yliopisto (joka käyttää lisäkustannusmallia) ja yksityinen yritys (jonka on pakko soveltaa kokonaiskustannusmallia) eivät voi osallistua jäseninä samaan ETEY:ään. Jos ETEY:n kanssa tehty sopimus tuo esiin tuen todellisen jakautumisen osallistuvien jäsenten kesken, tämä sääntö saattaa olla turha.

Virheettömien kustannusselvitysten tuottamiseen liittyvät ongelmat

3.48. Todellisia kustannuksia kuvaavien sopimusten järjestelmä edellyttää erittelevää kustannuslaskentaa kustannusselvitysten täydentämiseksi ja yhteisön varojen väärinkäytön välttämiseksi. Tarkastetuissa Joule- ja Thermie-sopimuksissa esitettyjen kustannusten perustelut olivat usein epätyydyttäviä. Nämä havainnot tukivat tilintarkastustuomioistuimen aiemmista, samaa sopimusmallia käyttäviä tutkimus- ja kehitysohjelmia koskevista kertomuksista saatuja tuloksia.

3.49. Kahdeksan yhdeksästätoista hankkeen osapuolesta oli esittänyt työvoimakustannusten ja yleisten menojen osalta talousarviosta varatut kustannukset todellisten kustannusten sijasta. Vuoden aikana on yleensä mahdollista toimia budjetoitujen summien mukaan, jos ne sopeutetaan todelliseen kustannustasoon tilikauden päätyttyä todellisen kustannustason laskemisen jälkeen. Useimmissa tarkastetuissa tapauksissa hankkeen osapuolet eivät kuitenkaan aikoneet oikaista aikaisempia kulukorvausvaateitaan, ja kahdessa tapauksessa osapuolet eivät voineet tai eivät halunneet laskea todellisiin kustannuksiin perustuvia yleiskustannuksia.

3.50. Kokonaiskustannussopimukseen liittyvän yleiskustannustason laskemisen ja kyseisten kustannusten oikaisemisen todettiin muodostavan perusluonteisen ongelman. Korkeakouluissa, jotka eivät käytä kustannuslaskentajärjestelmää, ongelma on ratkaistu siten, että niiden lisäkustannussopimuksissa on kiinteä yleiskustannustaso, joka vastaa 20:tä prosenttia välittömistä kustannuksista. Kaikkien muiden on laskettava yleisten kustannusten todellinen taso. Mallisopimuksessa kuvataan vain rajatusti ja epämääräisin ohjein sitä, mitä menetelmää on käytettävä ja mitkä kustannukset ovat sallittuja tai eivät ole sallittuja yleiskustannuksissa. Tarkastuksessa mukana olleet hankkeen osapuolet sovelsivat yleiskustannuksia, joiden suuruus vaihteli 12 prosentin ja 210 prosentin välillä henkilöstömenoista. Jotkut hankkeen osapuolet sisällyttivät yleiskustannusten osuuteen menoja, jotka olivat sopimuksen mukaan selvästi hylättäviä, kuten markkinointikustannuksia; joidenkin osapuolten taas todettiin olevan neuvokkaita ottamaan mukaan kustannuksia, joita ei ollut erityisesti hylätty mallisopimuksessa mutta jotka nostivat kustannukset kohtuuttoman korkeiksi. Esimerkkejä tällaisista kustannuksista ovat hankkeisiin liittymättömät henkilötyötunnit ja myös tutkimus- ja kehityshankkeissa osittain käytettävien tuotantovälineiden poistot.

3.51. Kahdella sopimuksen osapuolella ei ollut lainkaan järjestelmää hankkeisiin käytetyn työajan seurantaan. Lisäksi viidellä oli käytössä järjestelmä, joka täytti sopimuksessa määrätyt edellytykset mutta joka ei ollut täysin luotettava. Eräs osapuoli oli esittänyt merkittävän henkilötyötuntimäärän, joka liittyi hanke-ehdotuksen valmisteluvaiheeseen ja siten tukikelpoisen sopimusajan ulkopuolelle.

3.52. Neljällä hankkeen osapuolella oli epätyydyttävä kirjanpitojärjestelmä, jossa kustannustekijöiden kohdentaminen hankkeisiin ei ollut avointa. Lisäksi kuusi hankeosapuolta oli esittänyt kustannuksia, joista ei ollut mitään todisteita tai jotka eivät liittyneet suoraan hankkeeseen.

3.53. Kahdessa tapauksessa esitettyihin matkakustannuksiin sisältyi Yhdysvaltojen-matka, johon ei ollut saatu komissiolta aiempaa kirjallista hyväksyntää.

3.54. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa havaittiin, että kulukorvausvaateissa oli kymmenen hankeosapuolen tapauksessa yhdeksästätoista noin 0,6 miljoonan ecun suuruisia virheitä ja epätarkkuuksia, yhteensä 4 miljoonan ecun verran.

3.55. Kulukorvausvaateissa olevien virheiden, epätarkkuuksien ja yliveloitusten suuresta määrästä sekä hyväksyttäviä yleiskustannuksia käsittelevän mallisopimuksen tulkintaa koskevista perustavanlaatuisista ongelmista voidaan päätellä, että kustannuksia on tarkkailtava entistä enemmän, paikan päällä tehtävät tarkastukset mukaan lukien, ja että mallisopimuksia on selkeytettävä ja yksinkertaistettava. Komission olisi joko otettava käyttöön kaikkia hankeosapuolia koskeva kiinteä yleiskustannustaso tai määriteltävä tarkkaan, minkä menetelmän se hyväksyy yleiskustannusten laskemiseen.

Kesken jäävien hankkeiden riski

3.56. Erityisesti Thermie-osuuden biomassa-alalla havaittiin kohtuuttoman paljon hankkeita, joista oli luovuttu. Kolme kuudesta vuonna 1995 valitusta hankkeesta oli jätetty kesken ja jopa poistettu hankelistoilta, ja neljäs hanke taas viivästyi huomattavasti. Yksi kuudesta vuonna 1996 valitusta hankkeesta oli jäänyt kesken, yksi oli jäädytetty, ja kaksi oli tuntuvasti myöhässä. Syynä hankkeista luopumiseen ja hankkeiden myöhästymiseen olivat yleensä rakennuslupien puuttuminen tai laitosten yksityiseen rahoittamiseen liittyvät vaikeudet. Vaikka uusiutuvaa energialähdettä biomassaa tuetaankin ympäristöä säästävänä energialähteenä, jotkut ongelmat rakennuslupien saamisessa liittyivät laitosten päästöihin.

3.57. Thermie-osuuden aurinkokennoalalla esiintyi samankaltaisia tapauksia, vaikka prosenttiosuus oli pienempi. Viivästykset näyttivät johtuvan yksityiseen rahoitukseen liittyvistä ongelmista, aurinkokenno-moduulien asentamista "suojeltuun" kohteeseen koskevan rakennusluvan epäämisestä tai aurinkokennomoduulien asennukseen tarvittavien rakenteiden valmistumisen viivästymisestä.

3.58. Koska komission asianomainen yksikkö ei voi yleensä vaikuttaa edellä mainittuihin ongelmiin, ongelmat johtavat tarpeettomaan varojen käytön estymiseen. Siksi hankkeiden viivästymistä on seurattava entistä tarkemmin ja "jäädytettyjen" hankkeiden lopettamisesta on tehtävä päätös entistä nopeammin, jotta varat saataisiin liikkeeseen.

4. ALTENER-OHJELMA

Oikeudellinen kehys ja organisaatio

4.1. Siinä missä uusiutuvia energialähteitä koskeva Joule-Thermie-ohjelma on osa neljättä puiteohjelmaa, Altener-ohjelma on oma erillinen ohjelmansa. Tämä on seurausta siitä, että 1980-luvulla ruvettiin harjoittamaan ympäristöaiheet huomioon ottavaa politiikkaa pelkästään taloudellisia näkökohtia painottavan energiapolitiikan sijasta. Tämän 44 miljoonan ecun suuruisen ohjelman tarkoituksena on edistää uusiutuvien energialähteiden käyttöä yhteisössä.

4.2. Ensimmäistä Altener-ohjelmaa (1993-1997) toteutettiin 13 päivänä syyskuuta 1993 tehdyllä neuvoston päätöksellä 93/500/ETY (8). Neuvosto aikoo hyväksyä ohjelman seurantaa koskevan Altener II -ohjelman (1998-1999) (9), jonka talousarvioksi kahden ensimmäisen vuoden aikana on varattu 22 miljoonaa ecua.

4.3. Altener-ohjelmaa hallinnoidaan pääosasto XVII:n erillisessä C2-yksikössä, joka kuuluu "Teollisuus ja markkinat II - muu kuin fossiilinen energia" -osastoon.

Ohjelman kuvaus ja tavoitteet

4.4. Altener-ohjelman toimet uusiutuvien energialähteiden tukemiseksi jakautuvat seuraavaan neljään luokkaan:

a) tutkimukset, markkinastrategiat ja tekniset arviot teknisten standardien ja vaatimusten määrittelemiseksi

b) toimenpiteet jäsenvaltioiden aloitteiden tukemiseksi sellaisten infrastruktuurien laajentamiseksi tai luomiseksi, joihin kuuluu koulutus- ja tiedotustoimia sekä useita alakohtaisia toimia (koehankkeet)

c) toimenpiteet tietoverkon luomiseksi kansallisten ja kansainvälisten toimien sekä yhteisön toimien entistä paremmaksi yhteensovittamiseksi sekä eri toimien vaikutusten arvioimiseksi

d) tutkimukset, arvioinnit ja muut toimenpiteet sen arvioimiseksi, onko biomassan teollinen käyttö energian tuottamistarkoituksiin teknisesti mahdollista ja mitä hyötyä biomassasta on sekä taloudelle että ympäristölle.

4.5. Yhteisön tuki eri toimille oli yleensä 100 prosenttia tutkimusten osalta, 60 prosenttia tiedonlevityksen osalta ja 30-50 prosenttia koetoimiin liittyvien hankkeiden kustannusten osalta. Koehankkeen saama keskimääräinen tuki on noin 95 000 ecua.

4.6. Tarkastuksessa keskityttiin tukitoimenpiteiden luokkaan b) eli koetoimiin. Neuvoston päätökseen sisältyvän määrittelyn mukaan toimenpideluokkaan kuuluu koulutus- ja tiedotustoimia sekä alakohtaisia toimia. Viimeksi mainittuihin toimiin kuuluu neljä eri alaa: työkalut, suunnittelu, tiedotus ja koulutus sekä rahoitus. Hankkeiden otsikoiden tarkastelu osoitti, että usein aiheena oli uusiutuvien energialähteiden käyttöönottoa koskevien suunnitelmien kehittäminen, tai tutkimuksilla pyrittiin selvittämään uusiutuvien energialähteiden tiettyjen tyyppien käyttöstrategiaa ja toteuttamiskelpoisuutta erityisillä toimialoilla, alueilla tai teollisuudenhaaroilla. Monet näistä otsikoista olisivat soveltuneet myös Joule-Thermie-ohjelman Joule-osaan kuuluvaan uusiutuvien energialähteiden integroinnin alaan tai Thermie-osan B-tyypin toimintaan. Avoimuus ja tehokkuus paranisivat, jos tuki keskitettäisiin yhden ohjelman tiettyyn toimintatyyppiin.

4.7. Altener-varojen jakautuminen jäsenvaltioiden kesken osoittaa, että Joule-Thermie-ohjelman ja Altener-ohjelman tukitasot eivät vastaa toisiaan. Jotkut jäsenvaltiot, jotka eivät ole juurikaan osallisina Joule-Thermie-ohjelmasta rahoitetuissa tutkimusta ja teknologista kehittämistä tai esittelyä koskevissa hankkeissa, saavat nimittäin Altener-ohjelmasta huomattavaa tukea uusiutuvien energialähteiden tukemiseen.

Ohjelman hallinto ja valvonta

Hankkeiden valinta

4.8. Altener-ohjelman valintamenettelyt eroavat täysin Joule- ja Thermie-alan menettelyistä koehankkeiden osalta, joiden osuus kaikista tuista on 66 prosenttia. Sen sijaan, että ehdotuspyynnöt julkaistaisiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, jäsenvaltioiden edustajien on välitettävä Altener-ohjelman ehdotukset Altener-ohjelman hallintokomitean kautta. Ehdotusluokat ja -tyypit, jotka voidaan esittää kunakin vuonna, määritetään komission yhdessä komitean kanssa laatimissa vuosittain julkaistavissa suuntaviivoissa. Suuntaviivoihin ei sisälly ohjeita siitä, miten jäsenvaltioiden on koottava ehdotukset tai siitä, onko ehdotuksia aluksi karsittava. Komission yksiköillä ei ole tietoa siitä, miten eri jäsenvaltiot ovat hoitaneet asian.

4.9. Kaksi komission virkamiestä arvioi seuraavassa vaiheessa kunkin ehdotuksen ja laatii tiiviin yhteisymmärrysmuistion. Johto laatii kertomusten perusteella luettelot ensisijaisista sekä varalla olevista hankkeista ja ehdottaa siten Altener-komitealle rahoitettavia hankkeita.

4.10. Valintamenettely ei ole tarpeeksi avoin eikä menettelyllä voida taata sitä, että eri jäsenvaltioista kotoisin olevien hankkeita koskevien ehdotusten esittäjien mahdollisuudet saada yhteisön rahoitusta olisivat tasavertaiset ja yhtäläiset. Valmiiksi julkaistujen ehdotuspyyntöjen käyttöönotto, esivalintamenettelyjen yhdenmukaistaminen kaikissa jäsenvaltioissa sekä komission tarkka valvonta ovat erityisen tärkeitä.

Muodollinen päätösmenettely

4.11. Neuvoston päätöksen 5 ja 7 artiklan mukaan Altener-komitea antaa lausuntonsa ehdotetusta hankeluettelosta ja komissio päättää yhteisön tuesta. Kun Altener-komitea on antanut lausuntonsa, pääosaston XVII pääjohtaja päättää kuitenkin valittujen hankkeiden rahoituksesta ilman komission muodollista rahoituspäätöstä. Koehankkeille on siten myönnetty 31.12.1996 mennessä 26,1 miljoonaa ecua ilman riittävää oikeudellista perustaa.

4.12. Tilintarkastustuomioistuin kiinnitti huomiota tähän säännönvastaisuuteen vuosikertomuksessaan vuonna 1992 (10) kohdissa 13-53 sekä vuosikertomuksessaan vuonna 1993 (11) kohdissa 13-57 ja sitä seuraavissa kohdissa. Lisäksi tilintarkastustuomioistuin korosti sitä, että yhteisöjen tuomioistuin oli tehnyt selkeän eron toimielimen päätöksentekovallan ja ratkaisevan virkamiehen valtuuksien välillä asiaa 16/88, komissio v. neuvosto, koskevan tuomionsa 17 artiklassa.

Hankkeen hallinto

4.13. Kolme tieteellisen alan virkamiestä, ohjelmapäällikkö mukaan lukien, hallinnoi 273:a koetointa (tilanne 19.11.1997). Hankkeen edistymistä ja tuloksia seurataan välivaiheen kertomuksen sekä lopullisen kertomuksen perusteella. Hankkeen osapuolten luo ei ole tehty vierailuja ohjelman aikana.

4.14. Hankkeita koskevista asiakirjoista ja hankkeen tietojärjestelmästä löydettiin huomattavia heikkouksia. Koska tekninen osasto, rahoitusosasto ja tietojärjestelmäosasto käyttävät kaikki erilaisia hankkeiden tunnuskoodeja, hankkeen taustasta ja nykytilasta on erittäin vaikeaa saada yleiskäsitystä. Useimmista koehankkeista vastaavat konsortiot, joihon kuuluu monia osapuolia, mutta Altener-tietojärjestelmään kirjataan vain hankkeen koordinoija. Sen vuoksi komissiolla ei ole yleiskäsitystä yhden hankeosapuolen saamista kaikista avustuksista.

4.15. Vaikka koehankkeiden todettiinkin olevan melko samanlaisia kuin Joule-hankkeiden, vakiosopimus on erilainen. Yhteisön tuki maksetaan kolmessa vaiheessa: etumaksu, välivaiheen kertomuksen hyväksymisen yhteydessä suoritettava maksu sekä lopullisen kertomuksen hyväksymisen yhteydessä suoritettava lopullinen maksu, johon liittyy myös kustannuslaskelma. Kustannusten korvausta koskevassa sopimuksessa ei ole mitenkään määritelty tukikelpoisia kustannuksia tai hyväksyttäviä kustannustenkohdentamismenetelmiä. Kustannuslaskelmien tueksi ei ole liitetty asiakirja-aineistoa, eikä komissio ole tarkastanut hankkeiden osapuolten kulukorvausvaateita.

4.16. Altener-ohjelman yhteydessä voisi olla tarkoituksenmukaisempaa käyttää Joule-Thermie-mallisopimusta sekä tukikelpoiset kustannukset täsmentävää liitettä 2. Koska sopimukset ovat suhteellisen pieniä, komissio voisi myös harkita yksinkertaistamista ottamalla käyttöön kiinteät kustannukset yleiskustannusten sijasta.

5. TIEDONLEVITYS

5.1. Komissio on nähnyt huomattavasti vaivaa Joule-Thermie- ja Altener-ohjelmia koskevan tiedon levittämiseksi. Mahdolliset edunsaajat voivat saada tietoja monista eri lähteistä: kansallisista tietokeskuksista (erityisesti pk-yrityksiä palvelevista keskuksista), euroneuvontakeskuksista, innovaatiokeskuksista, kansallisista Joule-yhteyspisteistä, OPET-keskuksista (energiateknologian edistämisverkosto), Euroopan energia-alaa koskevan tiedonvälitysverkon yhteyspisteistä (Altener-ohjelma) sekä Cordis-palvelusta (Internet). Cordista lukuun ottamatta useimmat näistä tietolähteistä eivät olleet tuttuja tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen kohteena olleille hankkeiden osapuolille, eivätkä nämä olleet hyödyntäneet kyseisiä tietolähteitä.

5.2. Useimmat tarkastetut hankeosapuolet olivat saaneet hyvin tietoa ohjelmasta, mutta osapuolet ottivat suoraan yhteyttä komissioon tai niillä oli erityisosastoja, jotka keräsivät tiedon eri lähteistä. Rinnakkaisten tiedotuspisteiden suuri määrä ei näin ollen juurikaan edistä tehokasta ja tuloksellista tiedotuspolitiikkaa (12). Monien tiedotuspisteiden sijoittuminen samoihin osittain julkisiin energia-alan virastoihin tekee tilanteesta entistä monimutkaisemman. Jokaiseen ohjelmaan liittyy oma jäsenvaltiokohtainen tietoverkko ilman yhdenmukaista ja yhteensovitettua tiedotuspolitiikkaa.

6. JOULE-THERMIE- JA ALTENER-OHJELMIEN YHTEENSOVITTAMINEN EU:N JA JÄSENVALTIOIDEN MUIDEN UUSIUTUVIA ENERGIALÄHTEITÄ KOSKEVIEN TUKITOIMIEN KANSSA

6.1. Neuvoston päätöksessä ja Joule-Thermie-työohjelmassa olevat viittaukset muihin ohjelmiin, kuten Altener- tai Air-ohjelmiin (13), olivat osoituksena monien jo käynnissä olevien ohjelmien samanlaisista tavoitteista ja aiheista. Tarkastetuista hankkeista yhden Joule-hankkeen todettiin olevan aiemman Brite-Euram-hankkeen (14) jatkoa, kun taas eräs toinen hanke oli Air-hankkeen jatkoa. Lisäksi Joule-osuuden biomassa-ala kuuluu sekä uusiutuviin energialähteisiin että fossiilisiin polttoaineisiin. Vaikka alojen välisellä komission neuvottelumenettelyllä pitäisi välttää saman toiminnon rahoittaminen kahdesta eri ohjelmasta, ohjelmien välisten rajakohtien epätarkka määrittely voi muodostaa yhä riskitekijän. Lisäksi tämä aiheuttaa sekaannusta mahdollisten hankeosapuolten keskuudessa ja moninkertaistaa hallintoresurssien tarpeen.

6.2. Vaikka rakennerahastot (pääasiassa EAKR ja EMOTR) (15) tukiessaan energiainfrastruktuureihin liittyviä hankkeita alueellisesti edistävätkin merkittävällä tavalla uusiutuvia energialähteitä hyödyntäviä laitoksia (esimerkiksi biomassaa ja jätteistä saatavaa energiaa hyödyntäviä sähkölaitoksia tavoitteisiin 1 ja 5b kuuluvilla alueilla), komissio ei voinut laatia yleiskatsausta EU:n eri alueilla tuetuista uusiutuvia energialähteitä koskevista hankkeista. Ainoastaan viiden erityisestä energiaohjelmasta tukea saavan Italian, Espanjan, Portugalin, Kreikan ja Irlannin alueen osalta oli saatavissa yleisiä lukuja (16). [Ajanjakson (1992-1997) osalta rakennerahastojen erityisohjelmiin kuuluvien uusiutuvien energialähteiden yhteistuki oli 341,17 miljoonaa ecua energia-alan yhteensä 3 000 miljoonan ecun suuruisesta tuesta (11,4 prosenttia). Edellisenä ohjelmakautena 1989-1993 yhteisön Valoren-aloitteella (17) tuettiin 293,75 miljoonalla eculla omien energiavarojen hyödyntämisen edistämistä, kun koko energia-alaa oli tuettu kyseisenä kautena 2 331 miljoonalla eculla (12,6 prosenttia)].

6.3. Koska Altener-ohjelmassa on kokonainen luokka toimenpiteitä, joilla tuetaan tietoverkon luomista kansallisten ja kansainvälisten toimien sekä yhteisön toimien yhteensovittamiseksi, ei ole hyväksyttävää, että kaikista komission eri ohjelmien (rakennerahastot mukaan lukien) kautta tuetuista, uusiutuvia energialähteitä koskevista hankkeista ei ole tehty yleiskatsausta Altener I -ohjelman päätyttyä.

6.4. Vaikka pääosasto XVII onkin kuullut rakennerahastoista vastaavia pääosastoja ennen Thermie-hankkeita koskevien tukipäätösten tekemistä, yksityiskohtaisten tietojen puuttuminen merkitsee sitä, että ei voida olla täysin varmoja, rahoitetaanko Thermie-esittelyhanketta jo toisen kerran rakennerahastoista (18). Tämän vuoksi olisi välttämätöntä perustaa tietokanta, jossa on tiedot kaikista rakennerahastojen kautta tuetuista uusiutuvia energialähteitä koskevista hankkeista.

6.5. Ehdotuksessaan energia-alan monivuotista puiteohjelmaa (1998-2002) ja siihen liittyviä toimenpiteitä (19) koskevaksi neuvoston päätökseksi komissio ehdottaa Altener-ohjelman seurantaohjelman (Altener II) sisällyttämistä energia-alan puiteohjelmaan. Puiteohjelman on tarkoitus sisältää nykyiset energiapoliittiset ohjelmat, kuten Synergy-, Save- ja Altener II -ohjelmat. Puiteohjelman avulla myös sovitettaisiin entistä paremmin yhteen kaikkia muita energia-alaan liittyviä ohjelmia tai politiikkoja, joita ovat Joule-Thermie-ohjelma, uusiutuvia energialähteitä koskevat muut ohjelmat, kansainvälinen yhteistyö (Phare, Tacis, Meda) ja rakennerahastot. Tämä komission aloite on osoitus siitä, että tavoitteena on aiempaa tehokkaampi yhteensovittaminen ja yhdenmukaistaminen. Ohjelmien entistä perusteellisempi uudelleenjärjestely, jonka avulla erotetaan selvästi vastuualueet ja rajakohdat ja vältetään päällekkäisyydet, vähentäisi kuitenkin yhteensovittamisen tarvetta ja lisäisi ohjelmien tehokkuutta ja tuloksellisuutta.

6.6. Ohjelmien ja jäsenvaltioiden omien tukitoimien välisen yhteensovittamisen katsotaan olevan varmistettu siten, että jäsenvaltiot ovat edustettuina hallintokomiteoissa ja että tekniikan tutkimuskomitealle (CREST) raportoivan tilapäisen komitean työskentelyä koordinoidaan jäsenvaltioiden ja yhteisön uusiutuvia energialähteitä koskevien muun kuin ydinenergia-alan ohjelmien avulla. Yhteensovittamista tuetaan Altener-ohjelmaan liittyvien keskeisten tutkimusten avulla, kuten Euroopan uusiutuvia energialähteitä koskevan tutkimuksen (TERES) avulla, joka antaa yleiskäsityksen uusiutuvien energialähteiden asemasta ja uusiutuvien energialähteiden kehittämiseen vaikuttavista politiikoista 30:ssä Euroopan maassa.

6.7. Vaikka jäsenvaltioiden ja komission välillä onkin huomattavia eroja uusiutuvien energialähteiden tukemisen asteen, menetelmien ja tärkeysjärjestysten suhteen, tämä ei saa vaikuttaa komission toimenpiteisiin. Jos jäsenvaltioiden tavoitteet ovat kuitenkin komission tavoitteiden vastaisia, tämä on otettava huomioon. Joule-Thermie-ohjelman Thermie-osassa tuettujen sähköverkkoon liitettyjen aurinkokennojärjestelmien tapauksessa tällaisten järjestelmien menestys riippuu paljon jäsenvaltioiden poliittisesta tahdosta sallia järjestelmien pääsy sähköverkkoon ja edullisten sähkön takaisinostohintojen tarjoamisesta. Erääseen jäsenvaltioon tehdyn käynnin yhteydessä havaittiin, että kansallinen politiikka oli verkkoon liitettyjen aurinkokennojärjestelmien vastaista. Tällaisessa tilanteessa vaikuttaa epätarkoituksenmukaiselta, että Thermie-osuudesta rahoitettaisiin tällaisia järjestelmiä, koska ei näytä todennäköiseltä, että esittelylaitosta vastaava laitos rakennettaisiin myöhemmin suuressa mittakaavassa.

6.8. Komission ja jäsenvaltioiden tukitoimenpiteiden välinen merkittävä ero on se, että Thermie-alalla myönnetään edelleenkin määrärahoja esittelyhankkeisiin, kun taas kansallisessa tuessa keskitytään verohelpotuksiin, halpakorkoisiin lainoihin ja taattuihin sähkön takaisinostohintoihin. Vaikka näitä kannustustoimia ei ole useinkaan rajoitettu koskemaan vain innovatiivisia laitoksia, niiden avulla luodaan innovaatiota kannustavat suotuisat olosuhteet. Koska erityisjärjestelyiden toteuttaminen on ollut menestyksekästä, kuten tuulivoimalla tuotetun sähkön taattu takaisinostohinta on ollut useissa jäsenvaltioissa, voidaan pyrkiä onnistuneiden kannustusjärjestelmien yhdenmukaistamiseen koko Euroopan unionissa. Komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille (20) uusiutuvien energialähteiden kannustustoimia koskevista yhdenmukaistamisvaatimuksista sähkön sisämarkkinoilla on ensimmäinen askel tähän suuntaan.

7. PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET

7.1. Altener-ohjelman sekä Joule-Thermie-ohjelman uusiutuvia energialähteitä koskevan kokonaisuuden menestyksestä tai epäonnistumisesta ei voida tehdä yleisiä päätelmiä, koska yleistavoitteet eivät olleet riittävän tarkkoja, jotta niitä voitaisiin käyttää ohjelmien todellisen tuloksen mittapuuna. Selkeiden ja määrällisten tavoitteiden puute lisää vaaraa, että ohjelmakautta jatketaan todellisesta taloudellisesta arvosta tai todellisista mahdollisuuksista huolimatta (ks. kohta 3.09).

7.2. Joule-ohjelman ja Thermie-ohjelman yhteenliittäminen, jonka tarkoituksena on tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevien vaiheiden ja esittelyvaiheiden yhdistäminen yhtenäiseksi - koko innovaatioprosessin tieteellisestä läpimurrosta tiedonlevitykseen saakka kattavaksi - strategiaksi, ei ole vielä toteutunut täysin. Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen sekä esittelyn välillä on yhä juopa pääasiassa siksi, että Thermie-osasta tuetaan pikemminkin suurten tuotantoyksiköiden kuin varsinaisten innovatiivisten laitosten rakentamista. Hankkeiden yhteensovitettujen valinta-, johtamis- ja hallintomenettelyjen puuttuminen kummaltakin alalta korostaa tätä ongelmaa (ks. kohdat 3.02, 3.16, 3.24-3.29, 3.35 ja 3.36).

7.3. Monilta Thermie-esittelyhankkeilta todettiin puuttuvan tärkeä innovatiivinen tekijä; eurooppalainen ulottuvuus oli suppea, ja hankkeiden rahoitusrakenne ei riitä takaamaan kaikkien hankeosapuolten tasapuolista osallistumista. Sen vuoksi olisi ollut parempi sijoittaa hankkeet energiateknologian edistämistä koskevaan ohjelmaan (Thermie II), mitä komissio ehdotti vuonna 1994, mutta mitä neuvosto ei hyväksynyt (ks. kohdat 3.22, 3.23 ja 3.24).

7.4. Kaikkien Joule-, Thermie- ja Altener-alojen hankkeiden asianmukaista tieteellistä ja rahoituksellista hallintoa, seurantaa tai valvontaa ei ole taattu. Laaja ulkopuolisten asiantuntijoiden käyttö pääosasto XVII:ssä on mahdollistanut Joule-osuutta tarkemman valvonnan. Joule-hankkeiden valvontatehtävien antaminen vuonna 1997 ulkopuolisten alakohtaisten päälliköiden vastuulle voi parantaa tilannetta. Kummankin pääosaston olisi pyrittävä yhdenmukaistamaan ulkopuolisten asiantuntijoiden asemaa. Edelleen on oleellisen tärkeää, että komissio varmistaa asiantuntijoiden toiminnan asianmukaisen seurannan (ks. kohdat 3.26-3.35, 4.13-4.16).

7.5. Ulkopuolisten arvioijien tekemissä Joule-Thermie-ohjelmaa koskevissa vuosikertomuksissa ja viisivuotiskertomuksissa (21) vahvistetaan monet tilintarkastustuomioistuimen huomautukset, ja komission olisi otettava nämä seikat hallinnon osalta tarkasti huomioon viidettä puiteohjelmaa toteutettaessa. Kertomusten teknistä ja tieteellistä arviointia olisi kuitenkin tehostettava (ks. kohdat 3.38-3.41).

7.6. Komission olisi vältettävä eturistiriitoja hankkeiden valinnan, johtamisen ja valvonnan alalla (ks. kohdat 3.17, 3.18, 3.30, 3.31).

7.7. Kulukorvausvaateisiin liittyvät lukuisat ongelmat ovat osoitus siitä, että komission on lisättävä sen omien osastojen tai ulkopuolisten tarkastajien suorittamia hankeosapuoliin kohdistuvia tarkastuksia. Komission on myös tarkasteltava sellaisen politiikan mahdollisuutta, jossa hankkeen osapuolet saavat ulkopuoliselta tarkastusyritykseltä todistuksen tietyn määrän ylittävien kulukorvausvaateiden täsmällisyyden todistamiseksi. Tarkastuskulut voitaisiin myöhemmin hyväksyä hankkeen tukikelpoisiksi kustannuksiksi (ks. kohta 3.48-3.55).

7.8. Erityisesti pienempien sopimusten osalta, kuten Altener-ohjelmaa koskevien sopimusten osalta, komissio voisi tarkastella uudenlaisen rahoitusmenettelyn mahdollisuutta. Voitaisiin käyttää yksinkertaistettua sopimusta, josta esimerkkinä on kiinteän yleiskustannustason käyttöönotto yleiskustannusten osalta (22) (ks. kohdat 3.55, 4.16).

7.9. Kaikkia uusiutuvien energialähteiden alan tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevien toimien rahoitukseen osallistuvia komission yksiköitä ei koordinoida riittävästi, joten tätä on tehostettava. Ohjelmien väliset rajakohdat on selvitettävä päällekkäisyyksien välttämiseksi, EU:n tätä alaa koskevien toimien keskittämiseksi ja tehostamiseksi sekä sekaannuksen välttämiseksi mahdollisten osallistujien keskuudessa. Tämä koskee erityisesti rakennerahastojen alaa ja tiedotuspolitiikkaa (ks. kohdat 5.01-5.02, 6.01-6.08).

Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 23. syyskuuta pitämässään kokouksessa.

Tilintarkastustuomioistuimen puolesta

Bernhard FRIEDMANN

Presidentti

>TAULUKON PAIKKA>

>TAULUKON PAIKKA>

>TAULUKON PAIKKA>

>TAULUKON PAIKKA>

(1) Kustannustenjaolla toteutettavat toimet ovat tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen alan hankkeita tai esittelyhankkeita, joiden osalta komissio korvaa osan hankkeen osapuolten kuluista.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1110/94/EY, tehty 26 päivänä huhtikuuta 1994, Euroopan yhteisön neljännestä puiteohjelmasta tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevien toimien osalta (1994-1998) (EYVL L 126, 18.5.1994, s. 1).

(3) Neuvoston päätös 94/806/EY, tehty 23 päivänä marraskuuta 1994, tutkimusta ja teknologista kehittämistä, esittely mukaan lukien, koskevasta energia-alan erityisohjelmasta muun kuin ydinenergian alalla (1994-1998)(EYVL L 334, 22.12.1994, s. 87).

(4) Komission kertomuksilla ja rahoitusjärjestelmällä ei valitettavasti voida valvoa neuvoston asettamien rajojen noudattamista tyydyttävällä tavalla, koska kaikilla neuvoston määrittelemillä luokilla ei ole omaa alatilitysnumeroa. Lisäksi kustannusten jakaminen luokkiin "hallinnolliset kulut", "tiedonlevitys", "pk-yritysten tuki" sekä "hankkeet" jättää paljon tulkinnan varaa. Sen vuoksi taulukossa 2 esitetyt luvut eivät voi olla täysin luotettavia. Komissiota hankkeiden valinnassa ja hallinnossa avustavien asiantuntijoiden kustannukset esimerkiksi kohdistetaan hankkeisiin hallinnon sijasta. Hallinnon osuutta kuvaava luku ei ole siten täysin kattava, vaikka 2 prosenttia alittaakin 2,15 prosentin rajan. Myös taulukon kohtaan "muu" luokiteltujen kulujen 2,07 prosentin osuus, johon sisältyy ryhmä SINCOM-järjestelmän mukaisesti hankkeiden kohdalle tehtyjä vientejä, koskee pääasiassa hallinnollisia kuluja. Kun nämä kaksi kohtaa yhdistetään, 2,15 prosentin raja ylitetään.

(5) EYVL C 158, 9.6.1994, s. 6. Thermie II: Art. 2.1 Aux fins du présent règlement, on entend "par projets de promotion de technologies énergétiques", ci-après dénommés "projets", les projets, non éligibles au titre des programmes spécifiques du 4ème programme-cadre, qui visent la mise au point, l'application et/ou la promotion de technologies énergétiques à caractère innovateur avancé et dont la mise en oeuvre présente une part importante de risque économique, telle qu'ils ne seraient très probablement pas réalisés sans un soutien communautaire. Art. 2.2 Le soutien financier communautaire peut être accordé pour des projets visant à promouvoir, en vue de leur plus large utilisation, soit dans des conditions économiques ou géographiques differéntes, soit avec des variantes techniques, des techniques, des procédés ou des produits innovateurs qui ont déjà fait l'objet d'une premère application mais qui, en raison de risques subsistants, n'ont pas encore pénétré le marché.

(6) Lisäkustannusmalli on kustannusten korvausjärjestelmä, jossa komissio korvaa 100 prosenttia lisäkustannuksista, jotka johtuvat välittömästi hankkeesta ja joita ei korvata korkeakoulujen uusiutuvista varoista. Lisäksi komissio maksaa yleiskustannusten korvaamiseksi summan, joka vastaa 20:tä prosenttia välittömistä kustannuksista. Tätä mallia sovelletaan ainoastaan korkeakouluissa, joissa ei ole kustannuslaskentajärjestelmää.

(7) Kokonaiskustannusmalli on kustannusten yleinen korvausjärjestelmä, jossa komissio korvaa 50 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista, todelliset yleiskustannukset mukaan lukien.

(8) EYVL L 235, 18.9.1993, s. 41.

(9) Neuvoston 19 päivänä tammikuuta 1998 vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 9/98 neuvoston päätöksen tekemiseksi monivuotisesta ohjelmasta uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi yhteisössä (Altener II) (EYVL C 62, 26.2.1998, s. 31).

(10) EYVL C 309, 16.11.1993.

(11) EYVL C 327, 24.11.1994.

(12) Samanlaisia havaintoja tehtiin tilintarkastustuomioistuimen varainhoitovuotta 1996 koskevassa vuosikertomuksessa, kohdassa 10.14.

(13) Neuvoston päätös 94/802/EY, tehty 23 päivänä marraskuuta 1994, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevasta erityisohjelmasta maatalouden ja kalastuksen aloilla (mukaan lukien maatalousteollisuus, elintarviketeknologia, metsänhoito, vesiviljely ja maaseudun kehittäminen) (EYVL L 334, 22.12.1994, s. 73).

(14) Neuvoston päätös 94/571/EY, tehty 27 päivänä heinäkuuta 1994, erityisen tutkimus- ja teknologisen kehittämisohjelman, mukaan lukien esittelyohjelma, toteuttamisesta teollisuusteknologian ja materiaaliteknologian alalla (EYVL L 222, 26.8.1994, s. 19).

(15) Euroopan aluekehitysrahasto ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto.

(16) Lähde: vastaus parlamentin kirjalliseen kysymykseen nro E-1996/97.

(17) Neuvoston asetus (ETY) N:o 3301/86, annettu 27 päivänä lokakuuta 1986, tiettyjen muita heikommassa asemassa olevien alueiden kehittämistä omia energiavaroja hyödyntämällä koskevan yhteisön ohjelman perustamisesta (Valoren-ohjelma) (EYVL L 305, 31.10.1986, s. 6).

(18) Ks. myös tilintarkastustuomioistuimen huomautus varainhoitovuotta 1996 koskevassa vuosikertomuksessa kohdassa 10.12.

(19) KOM(97) 550 lopullinen, 18.11.1997, s. 16.

(20) KOM(98) 167 lopullinen, 16.3.1998.

(21) Lähde: energia-alan erityisohjelmaa muun kuin ydinenergian alalla (Joule-Thermie-ohjelmaa) koskeva ajanjakson tammi-joulukuu 1995 kattava ulkopuolisten arvioijien seurantakertomus, joulukuu 1995; energia-alan erityisohjelmaa muun kuin ydinenergian alalla (Joule-Thermie-ohjelmaa) koskeva ajanjakson tammi-joulukuu 1996 kattava ulkopuolisten arvioijien seurantakertomus, heinäkuu 1997; muiden kuin ydinenergia-alan ohjelmien viisivuotisarvio, arviointiryhmän kertomus, joulukuu 1996.

(22) Ks. myös tilintarkastustuomioistuimen huomautukset seuraavissa julkaisuissa: Varainhoitovuotta 1996 koskeva vuosikertomus, kohta 10.53; Varainhoitovuotta 1995 koskeva vuosikertomus, kohta 9.8; Varainhoitovuotta 1993 koskeva vuosikertomus, kohta 11.17; Varainhoitovuotta 1990 koskeva vuosikertomus, kohta 11.6.

LIITE 1

UUSIUTUVIEN ENERGIALÄHTEIDEN ASEMA YHTEISÖN POLITIIKOISSA

"Uusiutuvat energialähteet" -termiä käytetään sellaisista energiamuodoista, jotka syntyvät luonnostaan ja joita on loputtomasti käytettävissä; aurinkoenergia, tuulivoima, meristä, maasta ja kasveista saatava energia sekä vesivoima. Jätteistä saatavaa energiaa pidetään myös uusiutuvana energialähteenä. Uusiutuvien energialähteiden kokonaiskulutus vaihtelee huomattavasti yhteisössä. Näiden energialähteiden osuus oli kuitenkin vuonna 1994 kaikkiaan 5,4 prosenttia. Siltä osin kuin on kyse uusiutuvien energialähteiden käytöstä sähköntuotannon alalla, vesivoiman osuus oli 91,1 prosenttia, biomassan 6,8 prosenttia ja tuulivoiman 1,1 prosenttia. Muiden energialähteiden 1 prosentin osuus ei ollut merkittävä (1).

Uusiutuvien energialähteiden edistäminen on ollut jo kauan yhteisön energiapolitiikan keskeinen tavoite. Uusiutuvien energialähteiden edistäminen asetetaan neuvoston 16 päivänä syyskuuta 1986 antamassa päätöslauselmassa (2) keskeiseksi tavoitteeksi tarkasteltaessa jäsenvaltioiden energiapolitiikkojen lähentymistä ja yhtenäisyyttä. Tämä keskeinen tavoite vahvistettiin neuvoston 9 päivänä kesäkuuta 1988 antamassa suosituksessa (3) ja 13 päivänä syyskuuta 1993 tekemässä päätöksessä (4). Euroopan komissio asetti uusiutuvien energialähteiden käyttöä koskevan kunnianhimoisen määrällisen tavoitteen vuonna 1997 julkaistussa yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa käsittelevässä valkoisessa kirjassa "Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet" (5), jossa komission ohjeellisena tavoitteena on uusiutuvien energialähteiden 12 prosentin osuus Euroopan unionin sisäisestä energian kokonaiskulutuksesta vuoteen 2010 mennessä. Uusiutuvien energialähteiden tärkeys komission energiapolitiikassa näkyy myös tutkimuksen alalla. Muun kuin ydinenergian alan erityisohjelmasta tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevan neljännen puiteohjelman yhteydessä (Joule-Thermie 1994-1998) 23 päivänä marraskuuta 1994 tehdyssä päätöksessä (6) uusiutuvien energialähteiden tukemiseen osoitettiin 45 prosenttia varoista (435 miljoonaa ecua). Joule-Thermie-ohjelman yhteydessä tuettuja muita aloja ovat energian järkevä käyttö ja fossiiliset polttoaineet.

Komission energiapoliitiikan ensisijaisena tavoitteena oli ollut energian tuontia koskevan riippuvuuden vähentäminen supistamalla fossiilisista polttoaineista saatavan energian kulutusta, mutta Rio de Janeirossa vuonna 1992 hiilidioksidipäästöjen vähentämisestä tehty yleissopimus on johtanut siihen, että painotus on siirtynyt ympäristönsuojeluun. Vuonna 1996 julkaistussa vihreässä kirjassa "Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet" komissio mainitsee lisätavoitteiksi työpaikkojen luomisen, alueellisen kehittämisen ja viennin edistämisen (7).

Uusiutuvia energialähteitä koskevat aihealueet voivat liittyä Euroopan yhteisössä energiapolitiikan alaan (PO XVII) tai tutkimuksen alaan (PO XII). Kyseisiin ohjelmiin sisältyy tutkimus-, kehittämis-, esittely- ja tukitoimia. Muita komission aloja, joilla on suoraan tai välillisesti yhteyksiä uusiutuvia energialähteitä koskeviin aihealueisiin, ovat rakennerahastot, kansainvälinen yhteistyö, ympäristö, maatalous sekä Euroopan hiili- ja teräsyhteisön toimet.

(1) Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet, yhteisön strategiaa koskeva vihreä kirja, KOM(96) 576, 20.11.1996, s. 12 ja 49.

(2) EYVL C 241, 25.9.1986, s. 1.

(3) EYVL L 160, 28.6.1988, s. 46.

(4) EYVL L 235, 18.9.1993, s.41.

(5) KOM(97) 599 lopullinen, 26.11.1997.

(6) EYVL L 334, 22.12.1994, s. 87-108.

(7) KOM(96) 576 lopullinen, 20.11.1996, s. 3,4.

LIITE 2

JOULE-THERMIE-OHJELMAN JOULE-OSAN VALINTAMENETTELYT

Joule-osuuden valintamenettely on tärkeä keskitetty toimi, joka sitoo merkittävästi komission voimavaroja ja johon tarvitaan hakukierrosta kohden 90:stä (1997) 170:een (1995) ulkopuolista asiantuntijaa. Kun komissio on tarkistanut ehdotusten kelvollisuuden muodollisesti, kukin muodolliset kelpoisuusvaatimukset täyttävä ehdotus toimitetaan nimettömänä vähintään kolmelle asiantuntijalle teknistä ja rahoituksellista arviointia varten. Kun asiantuntijat ovat suorittaneet yksilöllisen arvioinnin, he muodostavat tutkimusaiheen mukaisen työryhmän, jonka puheenjohtajuus on komissiolla välittäjän ominaisuudessa ja joka laatii alustavan yhteisymmärrysmuistion. Ehdotukset, joilla katsotaan olevan riittävästi teknologisia ansioita, toimitetaan edelleen taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristöä koskevien etujen strategiseksi arvioimiseksi laajemmalle asiantuntijaraadille, jonka puheenjohtajuus on komissiolla. Kunkin asiantuntijaraadin puheenjohtaja valmistelee yhteisymmärrysmuistion, johon sisältyy hankkeiden lopullinen paremmuusjärjestys (1).

Tulokset yhdenmukaistetaan kaikilla ohjelma-aloilla ja yhteensovittamismahdollisuuksia tutkii yhteensovittamisryhmä, johon kuuluvat johtaja ja kyseisen ohjelman yksikönjohtajat. Seuraavaksi komissio tarkistaa osapuolten taloudellisen aseman ja suorittaa ohjelmien välisen konsultointikierroksen erityisesti muiden ohjelmien yhteydessä käynnistettyihin hankkeisiin liittyvien päällekkäisyyksien tutkimiseksi.

Valintamenettelyn lopullisista tuloksista tehdään yhteenveto kaikki arvioinnit kattavassa katsauksessa ja lyhyessä ehdotusluettelossa, jotka komissio toimittaa edelleen tuen myöntämistä varten. Kaikkien jäsenvaltioiden edustajista muodostuva Joule-komitea keskustelee näistä asiakirjoista ja antaa lausunnon, minkä jälkeen komissio tekee asiasta päätöksen.

(1) Hakijat luokitellaan ryhmiin A1, A, B tai C, joista A1 on paras sija ja C tarkoittaa hylättyä ehdotusta.

KOMISSION VASTAUKSET

JOHDANTO

JOULE

a) Neljänteen puiteohjelmaan kuuluvan muun kuin ydinenergian alalla toteutettavan energia-alan erityisohjelman kaksi eri osaa, JOULE ja THERMIE, ovat syntyneet hyvin erilaisissa olosuhteissa ja niiden hallintomenettelyt poikkeavat toisistaan. On myös syytä korostaa, että neuvosto perusti 23. marraskuuta tekemällään päätöksellä kaksi ohjelmakomiteaa, joista kummallakin on oma budjetti. (kohta 2.1.)

b) Pyrittäessä koordinoimaan toimintaa muiden politiikkojen kanssa keskeisessä asemassa ovat komission yksiköiden väliset lausuntokierrokset sekä uusiutuvia energialähteitä käsittelevään valkoiseen kirjaan perustuvat uudet valvonta- ja tiedotustoimet. Yhteensovittamista on tarkoitus vahvistaa viidettä puiteohjelmaa silmällä pitäen. (kohta 2.12.)

c) Komissiolla on velvollisuus seurata tarkasti kaikkien ohjelmien kustannuksia. Se suorittaa runsaasti tarkastuksia sen varmistamiseksi, että ohjelmien hallintokustannukset pysyvät neuvoston asettamien prosenttimäärien rajoissa. Hallintokustannusten laskeminen hankekohtaisesti, kuten tuomioistuin ehdottaa, ei ole lainsäädäntövallan käyttäjän tahdon mukaista. Komissiolla ei ole velvollisuutta seurata kustannuksia hankekohtaisesti, eikä se edes pidä hankekohtaisia kustannuksia merkittävänä tietona arvioitaessa kokonaisen ohjelman hallinnon laatua. (kohta 2.6.)

Komissio korostaa tarkastustoimenpiteiden merkitystä osana hallintoa. Sitoumustensa mukaisesti komissio on lisännyt tarkastusten määrää tuntuvasti, myös itse hankkeen aikana.

d) Sopimusten tieteellinen seuranta on uskottu omien alojensa asiantuntijoille. Näiden, hankkeiden hallinnosta vastaavien komission virkamiesten on siitä hetkestä lähtien, kun heidät otetaan yleisen ja laajapohjaisen valintaprosessin päätteeksi palvelukseen, noudatettava kaikkia henkilöstösääntöjen harkintakykyä ja luottamuksellisuutta koskevia määräyksiä. Komissio pyrkii estämään eturistiriitojen syntymisen ja ryhtyy kaikkiin tarpeellisiin ennaltaehkäiseviin toimenpiteisiin. (kohta 2.5.)

Pääosaston yksiköiden yhteisten palvelujen toimivuuden varmistamiseksi eräät pääosasto XII:n virkamiehet, joiden palkka maksetaan budjettikohdasta B6-7151 (muu kuin ydinenergia tai JOULE-THERMIE) työskentelevät näiden yhteisten palvelujen parissa. Lisäksi tiettyjen uudelleenjärjestelyjen ja komission sisäisten siirtojen seurauksena eräiden muiden ohjelmien parissa työskentelevien virkamiesten palkka maksetaan JOULE-alan määrärahoista, ja korvauksena tästä JOULE-alalla työskenteleville virkamiehille maksetaan palkkaa muiden ohjelmien määrärahoista. Tämä tilanne korjataan viidennen puiteohjelman käynnistymisen yhteydessä vuonna 1999. (kohta 2.6.)

e) Tiedotusverkoston osalta komissio muistuttaa, että eri tietolähteiden välisen koordinaation parantamiseksi TTK-toimista vastaavien pääosastojen suunnitelmissa on kehittää jäsenvaltioiden kanssa yhteistyötä, jonka puitteissa perustetaan kansallisia tiedotuspisteitä. (kohta 2.11.)

f) Lopuksi komissio katsoo, että tilintarkastustuomioistuimen keskeiset JOULE- ja THERMIE-osuutta tai erityisesti JOULE-osuutta koskevat huomiot koskevat ohjelmien tiettyjä osa-alueita ilman, että niissä asetettaisiin yleisesti kyseenalaiseksi komission hallinnollisten toimien laatu.

THERMIE

Eri puiteohjelmien kautta komissio on kehittänyt yhteiset menettelytavat hankkeiden valintaa ja sopimusten neuvottelemista varten. Näiden yhteisten menettelytapojen lisäksi erityisissä arviointikäsikirjoissa kuvataan yksityiskohtaisesti valinta- ja päätöksentekoprosesseja sekä siihen osallistuvien eri henkilöiden tehtäviä. Sekä ehdotusten tekijät että erityisohjelmia vuosittain tarkastavat ulkopuoliset asiantuntijaraadit ovat yleisesti tunnustaneet menettelytapojen selkeyden, laadun ja tarkkuuden. (kohdat 2.1, 2.2.)

Lukuisien muiden valintaperusteiden ohella ehdotuksen innovatiivisuus on tuen myöntämisen ennakkoedellytys. Komissio katsoo, että kypsän teknologian innovatiivinen käyttö on yhtä tärkeää itse teknisen kehityksen kanssa. Tämä selittää eräiden sellaisten hankkeiden saaman tuen, joissa nykyisiä energiasovelluksia hyödynnetään innovatiivisesti yrityksissä tai julkisissa ympäristöissä. (kohta 2.3.)

Näitä kysymyksiä käsitellessään komissio ottaa huomioon hankkeen tulosten mahdollisen vaikutuksen markkinoihin (tulevaisuudessa tapahtuva toteuttaminen ja hyödyntäminen) ja sen, voivatko ehdotetut kumppanit toteuttaa hankkeen ja hyödyntää sen tuloksia. Arvioidessaan ehdotuksia komissio tarkastelee myös käsiteltävien teknisten ongelmien eurooppalaista ulottuvuutta ja merkittävyyttä. Se tarkastelee myös kumppanien kykyjä ja teknistä toimintavalmiutta siltä kannalta, voivatko ne löytää Euroopan laajuisesti hyödynnettävissä olevia ratkaisuja. (kohta 2.3.)

Komissio myöntää, että tutkimus- ja esittelyvaiheiden välistä integraatiota voidaan edelleen lisätä. Se katsoo kuitenkin, että ongelma olisi ratkaistava ottamalla käyttöön kokonaan uudenlainen lähestymistapa sen sijaan, että ainoastaan määritellään uudelleen innovatiivisten laitosten käsite. Suunnitelmassa viidenneksi puiteohjelmaksi komissio edistää näitä uusia periaatteita keskittämällä toimenpiteet muun kuin ydinenergian alalla kahteen avaintoimintakokonaisuuteen, joiden puitteissa jalostusketjun alku- ja loppupäätä koskeva kehitys pyritään yhdistämään koko jalostusketjua koskevien ongelmien ratkaisemiseksi. (kohta 2.1.)

UUSIUTUVAT ENERGIALÄHTEET TUTKIMUSTA LUKUUN OTTAMATTA

Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa tarkastellaan ajanjaksoa, jolloin oikeusperustan muodosti neuvoston ALTENER-ohjelmaa (1993 1997) koskeva päätös, jossa etusijalle asetettiin jäsenvaltioiden tasolla suoritettavien edistämistoimenpiteiden tukeminen, ilman että näitä toimia olisi pyritty todellisesti koordinoimaan yhteisön tasolla. Tätä koordinointia ei aikanaan pidetty ensisijaisena tavoitteena.

ALTENER-ohjelmasta saadut kokemukset ja Euroopan parlamentin tällä alalla tekemät aloitteet johtivat vuonna 1996 uusiutuvia energialähteitä käsittelevän vihreän kirjan ja vuoden 1997 lopulla valkoisen kirjan hyväksymiseen. Valkoisessa kirjassa komissio tekee ehdotuksen yhteisön strategiaksi sekä vuoteen 2010 ulottuvaksi toimintasuunnitelmaksi painottaen paremman koordinaation tarvetta samoin kuin yhteisön tasolla ja jäsenvaltioissa tehtävien toimien ja toimenpiteiden seurantaa.

Lisäksi neuvoston 18. toukokuuta 1998 tekemän ALTENER II-ohjelmaa koskevan päätöksen perusteella on tehty merkittäviä muutoksia, kuten soveltuvien seuranta- ja koordinaatiovälineiden käyttöönotto, hankkeiden valintamenettelyjen uudistaminen, tiedotuksen kohdentaminen jne. (kohta 2.10.)

Komissio katsoo, että rahoitusta koskevat päätökset on tehty ALTENER-ohjelmassa oikein.

Parhaillaan käynnissä olevassa varainhoitoasetuksen uudistuksessa olisi selkeytettävä alan vastuita. (kohta 2.9.)

ALTENER- ja JOULE-THERMIE-ohjelmien tiedotusta koskevien mahdollisten päällekkäisyyksien osalta komissio lisää ponnistelujaan kohdentaakseen informaation mahdollisimman hyvin niin sen sisällön kuin kohderyhmän osalta. Se katsoo kuitenkin, ettei samojen verkostojen käyttö eri ohjelmissa ole millään tavalla ristiriidassa tällaisen kohdentamisen kanssa tai itsessään aiheuta päällekkäisyyttä. (kohta 2.11.)

VIIDES PUITEOHJELMA

Viidennen puiteohjelman valmistelussa komissio on ottanut huomioon lukuisia tilintarkastustuomioistuimen esille ottamia kohtia. Tällaisia ovat JOULE- ja THERMIE-alojen yhteensovittaminen, hankkeiden arviointia ja neuvottelua koskevat määräajat, vakiosopimuksen yksinkertaistaminen, henkilöstö- ja yleiskustannusten laskeminen hankekohtaisesti, valvonnasta vastaavien asiantuntijoiden valintaprosessi ja tiedotusverkostot.

a) Ehdotuksessaan viidenneksi puiteohjelmaksi komissio pyrkii jo puiteohjelman rakenteella edistämään T& K:n ja esittelyn yhteensovittamista sisällyttämällä ohjelmaan kaksi muun kuin ydinenergian avaintoimintakokonaisuutta, jotka suuntautuvat ongelmanratkaisuun. Ohjelman yhtenäisyys varmistetaan yhdenmukaistamalla komission eri yksiköissä käytössä olevat yksityiskohtaiset säännöt ja menettelytavat.

b) Viidennen puiteohjelman käynnistymistä silmällä pitäen komissio tutkii kaikki keinot lyhentää hankkeiden arviointiin ja neuvotteluun varattuja määräaikoja. Sopimusten osalta komissiossa pyritään parhaillaan selventämään sopimusehtoja ottaen huomioon sopimusten oikeusperustana olevan lainsäädännön. Esimerkkinä voidaan mainita ehdotukset uusiksi osallistumista ja tulosten levitystä koskeviksi säännöiksi, joihin sisältyy mahdollisuus soveltaa yleiskustannuksiin kiinteitä prosenttimääriä.

c) Komissio tarkastelee mahdollisuutta ottaa käyttöön yhteinen valintamenettely T& K-osan ja esittelyosan teknisestä seurannasta vastaavien asiantuntijoiden valitsemiseksi. Tämä ei kuitenkaan yksinään riitä pienentämään tilintarkastustuomioistuimen mainitsemaa tutkimuksen ja esittelyn välistä juopaa.

d) Eri tietolähteiden välisen koordinaation parantamiseksi TTK-alan pääosastot suunnittelevat yhdessä jäsenvaltioiden kanssa perustettavaa kumppanuutta, joka perustuu kansallisten tiedotuspisteiden perustamiseen. Tämän, jäsenvaltion nimeämän organisaation vastuulla olisi tiedon levittäminen samoin kuin suoraan ohjelmaa palvelevat toimenpiteet, esimerkiksi nk. help desk -palvelut. Sen vastuulla olisi myös koordinoida jäsenvaltiossa sellaisten alueellisten ja paikallisten tahojen toimintaa, joiden vastuulla on ehdotusten esittäjien, varsinkin pk-yritysten, avustaminen tutkimusehdotuksen laatimisessa.

3. JOULE-THERMIE-OHJELMAT

Talousarvion toteutuminen

3.10. Maksumäärärahojen käyttö vaihteli vuonna 1995 ohjelman eri aloilla. Maksumäärärahojen käyttöön voivat vaikuttaa useat tekijät, kuten kumppanien erilaisuus esittelyn alalla, mikä voi johtaa neuvotteluvaiheen pitkittymiseen. Myös rakennuslupien saaminen voi olla ongelmallista.

3.12. Neuvoston päätöksen liitteessä II esitetyt ohjeelliset talousarviomäärärahat on tarkoitettu kattamaan koko ohjelman toteutus, eikä liitteen mukaista summaa tarvitse saavuttaa jokaisessa yksittäisessä ehdotuspyynnössä.

Pk-yrityksille suunnatut tukitoimet käynnistyivät vuosina 1995 ja 1996 maksetuilla tutkimuspalkkioilla, jotka maksettiin pienennettyinä. Komissio uskoo, että ohjeellinen viiden prosentin raja pk-yritysten osalta saavutetaan ohjelman loppuun mennessä.

3.13. Hankkeen monialaisuuden ja siinä yhdistyvien hiiltä ja biomassaa koskevien kysymysten takia komissio on voinut määrittää tilintarkastustuomioistuimen mainitseman hankkeen lopullisen luonteen vasta sen toteutuksen aikana.

Tämän tuomioistuimen tarkastaman hankkeen uudelleenluokittelu fossiilisten polttoaineiden alalta uusiutuvien energialähteiden alalle perustuu sopimuksen pääasialliseen tavoitteeseen. Hankkeessa pyritään ratkaisemaan biomassan sekapoltossa hiilen kanssa syntyvät karstoittumiseen, korroosioon ja epäpuhtauksien päästöön liittyvät ongelmat, ja tätä kautta mahdollistamaan biomassan käyttö primaarisena energialähteenä.

Muistutettakoon, että biomassaa koskevan osa-alueen päämääränä on biomassan käytön lisääminen Euroopan unionin energiantuotannossa ja että alan T & K-toimien tarkoituksena on kehittää valikoima uusia tekniikoita, jotka mahdollistavat biomassan käytön.

Komissio korostaa, että tilintarkastustuomioistuimen mainitsema kolmen prosentin kasvu kattaa ainoastaan ennen 31. joulukuuta 1997 tehdyt uusiutuvien energialähteiden alan sitoumukset, eikä siis kata ohjelman koko kestoa.

Ohjelman hallinto ja valvonta

Hankkeiden valinta

3.14. Komissio on yhtä mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa sähköisten hakulomakkeiden käyttöönotosta. Sähköiset hakulomakkeet ovatkin jo käytössä monissa ohjelmissa, JOULE-THERMIE mukaan luettuna.

3.16. Komissio on määrittänyt perusedellytykset valintaprosesseille, joissa arvioidaan, mitkä hankkeet voivat saada EU:n tukea. Perusedellytyksiä ovat esimerkiksi ulkopuolisen asiantuntemuksen hyödyntäminen ehdotusten arvioinnissa, kunkin yksittäisen arvion tulosten käsittely yhteisessä kokouksessa sekä ehdotusten arviointiperusteiden julkaiseminen. Niitä noudattamalla varmistetaan valintaprosessin laatu ja tarkkuus. TTK-ohjelmien monimuotoisuuden vuoksi on kohtuullista hyväksyä tiettyjä eroavaisuuksia valintamenettelyissä edellyttäen, että niissä tukeudutaan näihin perusedellytyksiin ja että ne on kuvattu selkeästi erityisohjelmien arviointikäsikirjoissa. THERMIE-ohjelma täyttää kaikki nämä vaatimukset.

3.17. Ohjelmakomitean jäsenet nimetään jäsenvaltioiden tekemien ehdotusten perusteella. Komitean työjärjestyksen 6 artiklan 4 alaviitteessä todetaan, että EU:n jäsenvaltioiden delegaatioiden jäsenillä ei pidä olla intressejä tai yhteyksiä niihin oikeushenkilöihin, joita koskevia lausuntoja komitealta pyydetään. Komitean puheenjohtajana toimiva komission edustaja muistuttaa aina kyseisestä säännöstä.

3.18. Arvioijat valitaan osoitetun teknisen asiantuntemuksen perusteella, ja heidän työhönsä sovelletaan tarvittavia luottamuksellisuutta koskevia menettelyjä. Jos arvioijan puolueettomuus ja tekninen asiantuntemus on varmistettu, komissio ei näe estettä arvioijan nimeämiselle minkä tahansa tämän omaan erikoisalaan kuuluvan hankkeen tekniseksi valvojaksi mukaan luettuina hankkeet, joiden arviointiin kyseinen henkilö on mahdollisesti osallistunut.

3.19. Viidennen puiteohjelman käynnistymistä silmällä pitäen komissio tutkii kaikki keinot lyhentää hankkeiden arviointiin ja neuvotteluun käytettävää aikaa. Komissio suhtautuu myönteisesti vakiosopimuksen yksinkertaistamiseen.

3.20. Kyseisen hankkeen jakaminen kolmeen vaiheeseen on tieteellisesti perusteltua, eikä se kyseenalaista hankkeen toteutumista. Se on myös keino valvoa yhteisön taloudellisia etuja.

Kyseessä on ensiluokkainen, hyvin laaja tutkimushanke, jonka kokonaiskustannusarvio on noin 12 miljoonaa ecua. Hankkeeseen osallistuu kolme eurooppalaista tutkimuskeskusta, kolme eurooppalaista teollisuusyksikköä ja kolme teollista käyttäjää.

Yhteenliittymä päätti esitellä hankkeen kolmessa vaiheessa, jotta se heijastaa eri vaiheiden luonnetta suhteessa erityyppisiin komission tukemiin toimiin. Kaksi ensimmäistä vaihetta ovat pääasiassa T& K-toimintaa, kun taas viimeinen vaihe koostuu lähinnä esittelytoimenpiteiden kaltaisista toimista.

Hankkeen jakaminen useampaan osaan antaa komissiolle mahdollisuuden siirtyä seuraavaan vaiheeseen edellisen vaiheen tulosten ja edistyksen perusteella. Tätä kautta komissio voi pienentää taloudellisen sitoumuksensa riskejä.

Koska yhteisön rahoitus perustuu tehtävän ehdotuksen laatuun, komissio ei voi taata yhdellekään yhteenliittymälle komission taloudellisen tuen jatkuvuutta.

JOULE-ohjelman hallintokomitealle on annettu täydelliset tiedot hankkeista myös siitä, että kyseessä oli laajemman hankkeen ensimmäinen vaihe.

3.21. Lainsäädäntövallan käyttäjä vahvistaa kullekin yksittäiselle TTK-ohjelmalle hallintokustannusten ohjeellisen enimmäisprosenttimäärän. Komissio suorittaa laajoja tarkastuksia sen valvomiseksi, että ohjelmien hallinto pysyy näissä rajoissa. Ulkopuolisten asiantuntijoiden tekemät tutkimukset ovat osoittaneet, että yhteisön TTK-toimien hallintokustannukset kestävät vertailun jäsenvaltioissa vastaavia toimia suorittavien organisaatioiden hallintokustannusten kanssa.

Komissiolla on velvollisuus seurata tarkasti kaikkien ohjelmien kustannuksia. Hallintokustannusten laskeminen hankekohtaisesti tilintarkastustuomioistuimen ehdotuksen mukaisesti ei kuvasta lainsäädäntövallan käyttäjän tahtoa. Komissiolla ei ole velvollisuutta seurata kustannuksia hankekohtaisesti, eikä se edes pidä hankekohtaisia kustannuksia merkittävänä tietona arvioitaessa kokonaisen ohjelman hallinnon laatua.

Komission käytössä on tarkat tiedot näiden arviointien eri kustannustekijöistä. Tuomioistuin vertaa ehdotusta kohti laskettua arviointikustannusta lopullista sopimusta kohti laskettuun arviointikustannukseen. Tällainen laskelma on harhaanjohtava, sillä arvioita antavat asiantuntijat eivät osallistu prosessiin enää sopimuksentekovaiheessa. Heidän tehtävänsä on tutkia kaikki ehdotukset ja arvostella ne etukäteen määritettyjen valintaperusteiden nojalla. Ainoastaan parhaat ehdotukset voivat johtaa sopimukseen.

3.22. Huomautuksissaan tilintarkastustuomioistuin antaa ymmärtää, ettei esittelyhankkeisiin voida katsoa sisältyvän riittävästi innovaatiota. Komissio painottaa, että tietopaketeissa julkaistuihin vaatimuksiin sisältyy useita tekniikan innovatiivisia näkökohtia, jotka eivät liity nimenomaisesti laitteistoihin. Komissio suhtautuu suopeasti materiaali-, laite- ja komponentti-innovaatioihin edellyttäen, että ne ovat yhdenmukaisia muiden tietopaketissa lueteltujen vaatimusten kanssa. Tällaisia ovat kustannussäästömahdollisuus, pitkän aikavälin luotettavuus ja ympäristön vähäinen kuormitus. Tarkastettavien alojen tulevan kehityksen kannalta yhtä keskeistä on kuitenkin kypsän teknologian innovatiivinen hyödyntäminen energia-alalla.

Yhteenvetona komissio katsoo, että hankkeen voidaan katsoa olevan innovatiivinen, jos energiajärjestelmä kokonaisuudessaan (energialähteet, komponentit ja niiden integraatio) täyttää ehdotuspyynnön tietopaketissa mainitut innovatiivisuusvaatimukset riippumatta siitä, käytetäänkö standardikomponentteja.

Hankkeeseen osallistuvien kumppanien osalta komissio katsoo, ettei yhteistyö tai eurooppalainen lisäarvo ole suorassa suhteessa eri jäsenvaltioiden osallistumiseen. Komissio ottaa huomioon hankkeiden mahdolliset vaikutukset markkinoihin (tulevaisuudessa tapahtuva toteutus ja tulosten hyödyntäminen) ja sen, voivatko ehdotetut kumppanit toteuttaa hankkeen ja hyödyntää sen tuloksia. Arvioidessaan ehdotuksia komissio tarkastelee myös käsiteltävien teknisten ongelmien eurooppalaista ulottuvuutta ja merkittävyyttä. Se tarkastelee myös kumppanien kykyjä ja teknistä toimintavalmiutta siltä kannalta, voidaanko kumppanien odottaa löytävän Euroopan laajuisesti hyödynnettävissä olevia ratkaisuja.

3.23. Tapaus, jossa komission lisäksi rahoitukseen osallistuu yksi ainoa osapuoli (esimerkiksi loppukäyttäjä) ei ole vastoin kyseisen ohjelman perustamisesta tehtyä neuvoston päätöstä eikä myöskään vastoin yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen Euroopan yhteisön tutkimukseen, teknologiseen kehittämiseen ja esittelyyn osallistumista koskevista säännöistä 21. marraskuuta 1994 tehtyä neuvoston päätöstä.

On syytä korostaa, että useissa tapauksissa sopimuspuolet jakautuvat

- käyttäjiin, jotka hyödyntävät suoraan laitosta sen rakentamisen jälkeen

- tuottajiin, jotka hyötyvät hankkeesta lisääntyneen taitotiedon muodossa, ja joiden vastuulla on levittää tätä taitotietoa edelleen.

Sopimuspuolet, vaikka eivät osallistuisikaan suoraan hankkeen rahoitukseen, ovat tärkeitä toiselta kannalta, sillä ne ovat sitoutuneet noudattamaan hankkeen tulosten hyödyntämiseen ja levittämiseen liittyviä sopimusehtoja.

Tämä näkökohta on hyvin keskeinen kaikkien tutkimus- ja esittelyohjelmien kannalta.

Komissio suhtautuu vakavasti tilintarkastustuomioistuimen sopimuspuoliin kohdistuvien tarkastusten yhteydessä tekemiin huomioihin, erityisesti laskutuksen osalta, ja ryhtyy tarpeellisiksi katsomiinsa toimenpiteisiin.

3.24. Kuudessa tapauksessa yhteensä kolmestatoista tarkastetusta THERMIE-hankkeesta komissio ei ole yhtä mieltä tuomioistuimen kanssa hankkeen innovatiivisesta luonteesta. Komissiota avustavat valintavaiheessa riippumattomat ja teknisesti pätevät ulkopuoliset asiantuntijat, jotka arvioivat aina myös ehdotuksen innovatiivisuuden sekä sen yhteensopivuuden ohjelman yleisten tavoitteiden kanssa. Vain nämä kelpoisuusvaatimukset täyttävät hankkeet tulevat kysymykseen itse valintatilanteessa. Ulkopuoliset asiantuntijat, komission tieteellisen alan virkamiehet ja kaikki ohjelmakomitean jäsenet pitivät kaikkia tilintarkastustuomioistuimen tarkastamia hankkeita sekä innovatiivisina että tukikelpoisina.

Komissio ei myöskään hyväksy väitettä, jonka mukaan THERMIE-osuudessa ei ole hyödynnetty JOULE-hankkeissa kehitettyä tekniikkaa. Useissa tukea saaneista hankkeista esitellään juuri tällaisen tekniikan innovatiivista hyödyntämistä yrityksissä ja julkisissa ympäristöissä.

3.25. Komissio ei käytä takaisinmaksuaikaa valintaperusteena aurinkokennojen alalla, eikä kyseisiä arvoja tästä syystä sisällytetä arvioinnissa käytettäviin lomakkeisiin. Alan päättäjät ja asiantuntijat ovat yksimielisiä siitä, ettei takaisinmaksuaika ole riittävän tarkka peruste aurinkokennoihin liittyvien hankkeiden arvioimiseksi. Tämä johtuu siitä, että koska alan tekniikan kustannustehokkuus on tavanomaisia energialähteitä heikompi, tämä tekniikka ei ole vielä kilpailukykyistä markkinoilla. Kuitenkin sen merkittävä markkinapotentiaali tunnustetaan, ja keskeiset arviointiperusteet (esimerkiksi rakennuskustannukset ja tarjotut palvelut) kuvastavat juuri tätä.

Vastauksena tilintarkastustuomioistuimen kysymykseen aurinkokennotutkimuksen painopistealueesta komissio katsoo, että JOULE-osuuden toimet keskittyvät komponenttien innovatiiviseen kehitykseen, kun taas THERMIE-osuuden esittelytoimenpiteet keskittyvät integroidun aurinkokennojärjestelmän kokonaiskustannusten pienentämiseen. Keskittymällä ainoastaan perustutkimukseen jätettäisiin huomiotta yli 50 prosenttia kustannussäästöpotentiaalista, joka on saavutettavissa yhdistelemällä innovatiivisesti olemassa olevia komponentteja.

Hankkeiden hallinto ja valvonta

3.26. JOULE-ala on joutunut tilapäisesti kärsimään uusiutuvien energialähteiden alan sopimusten hallinnosta vastaavan yksikön työmäärän merkittävästä kasvusta. Tästä syystä on mahdollisimman nopeasti yhtäältä lisätty henkilöstön määrää, noudattaen kuitenkin tätä koskevia menettelytapoja, ja toisaalta on käynnistetty sopimusmenettely 11 alakohtaisen päällikön ("cluster coordinators") valitsemiseksi. Lisähenkilöstön ja alakohtaisten päälliköiden ansiosta vuoden 1998 puolivälissä oli päästy tilanteeseen, jossa yhdenkään tieteellisen alan virkamiehen vastuulla ei ollut yli 26 hanketta.

3.27. Taloudellisten ja henkilöresurssien käytön optimoimiseksi tieteellisen alan virkamiehet osallistuvat JOULE-ohjelman hallinnon laatua koskevan käsikirjan ohjeiden mukaisesti tavallisesti kolmeen kokoukseen, jotka pidetään hankkeen aloituksen, puolivälin tarkastuksen ja hankkeen päättämisen yhteydessä. Sopimuspuolten kokoukset pidetään pääsääntöisesti Brysselissä, ellei laitteistoon tutustuminen ole tarpeen.

Käynnit paikan päällä eivät ole ainoa hankkeen seurantamuoto: ne ovat hyödyllisiä hankkeen ratkaisevissa vaiheissa, mutta ne eivät ole tarpeen kaikissa tapauksissa, tai ne voivat olla riittämättömiä.

JOULE-alan osalta on tarkastettu 35 hanketta joko hankkeen käynnistymisen yhteydessä (12 hanketta) tai hankkeen kuluessa (23 hanketta). Hankkeen toteutuspaikalla sen käynnistymisen yhteydessä järjestettävät kokoukset on otettava osaksi normaalia menettelyä, sillä niiden avulla taataan tehokkaampi hankkeen edistymisen seuranta, erityisesti kompleksisten hankkeiden osalta. Järjestämällä hankkeiden edistymistä käsittelevät kokoukset konferenssien yhteyteen voidaan komission virkamiesten virkamatkat hyödyntää nykyistä tehokkaammin.

THERMIE-alan osalta vuoden 1998 kesäkuuhun mennessä oli vierailtu 14 hankkeen toteutuspaikalla, mitä on pidettävä hyväksyttävänä osuutena, kun otetaan huomioon, että ensimmäinen hanke käynnistyi vuoden 1995 lopussa ja sen kesto on 4 5 vuotta.

Vuoden 1990 jälkeen tehdyistä sopimuksista 37 prosentin (68 hanketta) toteutuspaikalla on vierailtu tähän mennessä.

3.29. Komissio tutkii mahdollisuuksia soveltaa yhteistä valintamenettelyä hankkeiden teknisestä seurannasta vastaaviin asiantuntijoihin. Tämä menettely yksinään ei kuitenkaan ole riittävä poistamaan tilintarkastustuomioistuimen mainitsemaa tutkimuksen ja esittelyn välistä juopaa.

3.30. Komissio on tietoinen tilintarkastustuomioistuimen mainitsemista riskeistä, ja se on ryhtynyt kaikkiin asian edellyttämiin toimenpiteisiin. Hankkeiden tieteellinen seuranta on uskottu kunkin alan asiantuntijoille. On mahdollista, että nämä henkilöt ovat ennen tuloaan komission palvelukseen työskennelleet sellaisen tahon palveluksessa, jonka kanssa komissiolla on sopimus. Usein näiden virkamiesten erikoisalan asiantuntemus vastaa komission tarpeita, ja juuri tämä asiantuntemus on keskeinen hankkeiden tieteellisen seurannan laadun varmistaja. Hankkeiden hallinnosta vastaavien komission virkamiesten on siitä hetkestä lähtien, kun heidät otetaan yleisen ja laajapohjaisen valintaprosessin päätteeksi palvelukseen, noudatettava henkilöstösääntöjen harkintakykyä ja luottamuksellisuutta koskevia määräyksiä.

3.31. Huomautuksissaan tilintarkastustuomioistuin ottaa esiin hankkeen, jossa suuryritys suoritti hankkeessa käytetyn laitteiston hyväksymistestin. Hankkeen ulkopuolinen asiantuntija oli sisaryrityksen palveluksessa. Komissio ei kuitenkaan näe eturistiriitaa hankkeen asiantuntijan suorittaman, tosiasioihin perustuvan hankkeen teknisen seurannan ja sisaryrityksen suorittaman laitteiston laadunvarmistuksen välillä.

3.32. Komission yksikön suorittama järjestelmällinen kustannusselvityksen tarkastus ei suinkaan ole ainoastaan esitettyjen kustannusten tarkastamista ja niiden vertailua alkuperäiseen kustannusarvioon. Tarkastuksen tarkoituksena on analysoida sitä, miten ku