KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 16 päivänä kesäkuuta 1999,

EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesta menettelystä

(Asia IV/35.992/F3 - Scottish and Newcastle)

(tiedoksiannettu numerolla K(1999) 1474)

(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)

(1999/474/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla ja erityisesti sen 4, 6 ja 8 artiklan,

ottaa huomioon Scottish and Newcastle plc:n 25 päivänä huhtikuuta 1996 asetuksen N:o 17 2 ja 4 artiklan mukaisesti jättämän puuttumattomuustodistushakemuksen ja ilmoituksen poikkeusluvan saamiseksi,

on julkaissut yhteenvedon hakemuksesta ja ilmoituksesta asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti(2),

on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa,

sekä katsoo seuraavaa:

I ASIASELOSTUS

A JOHDANTO

(1) Vuoden 1995 helmikuussa Office of Fair Trading, jäljempänä "OFT", ryhtyi komission pyynnöstä tutkimaan Yhdistyneen kuningaskunnan panimoiden tukkuhinnoittelua. Tämä tutkimus koski myös Scottish and Newcastle plc:tä, jäljempänä "S & N", ja se johti OFT:n sisäiseen raporttiin tutkimus panimoiden tukkuhinnoittelusta, jäljempänä "OFT:n raportti"; raportti valmistui toukokuussa 1995, ja OFT antoi siitä lehdistötiedotteen 16 päivänä toukokuuta 1995.

(2) S & N ilmoitti 25 päivänä huhtikuuta 1996 kahdeksasta vakiomuotoisesta vuokrasopimuksesta, jäljempänä "vuokrasopimukset", joista kunkin kohteena on täysin varustettu, anniskeluoikeudet(3) omistava pub Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja joihin sisältyy määräyksiä oluen ostovelvoitteesta jäljempänä esitetyn mukaisesti. Kyseiset kahdeksan vakiomuotoista lomaketta voidaan jakaa kolmeen ryhmään: "Englannin vuokrasopimuksiin", joita ovat S & N Standard England and Wales November 1993, jäljempänä "E & W November -vuokrasopimus", S & N Standard England and Wales 1993, sellaisena kuin se on muutettuna alennusjärjestelmää koskevalla "Letter of Variation" -asiakirjalla, ja Matthew Brown -vuokrasopimus; "Skotlannin vuokrasopimuksiin", joita ovat S & N Standard Scottish November 1993 -vuokrasopimus, Skotlannin E-tyypin vuokrasopimus ja Skotlannin S-tyypin vuokrasopimus, sellaisina kuin ne on muutettuna alennusjärjestelmää koskevalla "Letter of Variation" -asiakirjalla; ja "lyhytaikaisiin vuokrasopimuksiin", joita ovat väliaikainen vuokrasopimus ja vuokrasopimus, jonka molemmat osapuolet voivat sanoa irti milloin tahansa (ns. Tenancy at Will). S & N pyysi puuttumattomuustodistusta tai vahvistusta, että vuokrasopimuksiin sovellettaisiin perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta yksinostosopimusten ryhmiin 22 päivänä kesäkuuta 1983 annettua komission asetusta (ETY) N:o 1984/83(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) 1582/97(5), tai että sopimuksille myönnettäisiin tekopäivästä lukien poikkeuslupa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan nojalla.

(3) Ilmoituksen sisältämiin tietoihin on tehty lisäyksiä asetuksen N:o 17 14 artiklan 2 kohdan mukaisilla S & N:n toimitiloissa tehdyillä tarkastuksilla ja useilla tietojensaantipyynnöillä.

(4) Sen jälkeen kun Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä oli julkaistu asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukainen tiedonanto, jäljempänä "tiedonanto ilmoituksesta" jossa komissio ilmoitti aikovansa myöntää jälkikäteen poikkeusluvan 81 artiklan 3 kohdan nojalla, komissio sai huomautuksia asianomaisilta kolmansilta. Nykyiset ja entiset vuokralaiset lähettivät 21 Scottish License Trade Consultants -järjestön malliin, jäljempänä "SLTC-malli", perustuvaa huomautusta. Kaksi vuokralaista lisäsi huomautuksiinsa tilintarkastajan lausunnon; kyseinen tilintarkastaja esitti myös itse huomautuksia. Lisäksi huomautuksia saatiin Bavarian Lager Companylta, kolmelta ammattiliitolta ja yhdeltä Suomen bensiinikauppiaitten liiton työntekijältä.

(5) Näitä huomautuksia käsitellään jäljempänä päätöksessä. Asianomaisista kolmansista 26 pyysi komissiota kirjaamaan antamansa huomautuksen muodollisena kanteluna S & N:ää vastaan. Jotkin näistä kantelijoista peruivat kantelunsa, ja jäljelle jääneelle 15 kantelijalle ilmoitettiin vuoden 1998 marraskuussa neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyistä kuulemisista 25 päivänä heinäkuuta 1963 annetun komission asetuksen N:o 99/63(6) 6 artiklan mukaisesti komission aikomuksesta hylätä niiden kantelu. Tästä kirjeestä esitti 11 kantelijaa lisähuomautuksia. Nämä huomautukset on myös otettu mukaan tähän päätökseen.

B OSAPUOLET

(6) S & N-ryhmällä on kolme liiketoiminta-alaa: oluen pano, vähittäiskauppa pubien kautta ja vapaa-aika. S & N harjoittaa panimotoimintaa pääasiassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa, joissa se valmistaa ja jakelee omia merkkejä ja valmistaa ja/tai jakelee useita muita merkkejä käyttöluvalla.

(7) Vuoden 1995 elokuussa S & N hankki Courage Limitedin panimo- ja jakeluliiketoiminnnan. Yhdistyneessä kuningaskunnassa panimoliiketoimintaa harjoitetaan Scottish Couragen nimellä, kun taas Irlannissa S & N harjoittaa kauppaa Beamish and Crawford plc:n kautta, joka siirtyi S & N:lle Couragen hankinnan yhteydessä. Tämän panimotoiminnan osuus Yhdistyneen kuningaskunnan olutmarkkinoista on noin 28-29 prosenttia tuotannon määrän mukaan mitattuna.

(8) Vuonna 1973 annetun kaupankäynnin sääntöjä ja markkinointia koskevan Fair Trading Act -lain mukaisesti ministerille Couragen hankinnan jälkeen annettujen sitoumusten mukaan niiden anniskeluoikeudet omistavien pubien määrä, joille S & N saa asettaa ostovelvoitteita tai joita se saa johtaa, on korkeintaan 2624. Yhdistyneen kuningaskunnan kilpailuviranomaiset vapauttivat 16 päivänä marraskuuta 1998 S & N:n sen sitoumuksesta ja sallivat sen asettaa ostovelvoitteita 2739 pubille. Tämä vastaa noin 1,9 prosenttia anniskelupaikkojen kokonaismäärästä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja näiden pubien osuus oluen kokonaismyynnistä Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelumarkkinoilla on 4,4 prosenttia. Tällä hetkellä 432 pubia on vuokrattu ilmoitettujen sopimusten mukaisesti, ja nämä pubit ostivat S & N:ltä 152000 tynnyriä olutta 3 päivänä toukokuuta 1998 päättyneenä tilivuotena; tämä vastaa 0,6 prosenttia Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoista.

(9) S & N:n koko maailmasta kertynyt liikevaihto 30 päivänä huhtikuuta 1997 päättyneenä vuotena oli 3349 miljoonaa Englannin puntaa. Samana vuotena S & N:n vähittäiskauppayksikön liikevaihto oli 779 miljoonaa puntaa.

(10) Maaliskuussa 1998 S & N osti 310 anniskelukiinteistöä Inntrepreneur Pub Company Limitediltä (IPCL). Nämä pubit sisältyvät niihin 2739 pubiin, joille S & N saa asettaa ostovelvoitteita tai joita se saa johtaa. Jotta näiden pubien hankinta olisi mahdollista sallittua pubien enimmäismäärää ylittämättä, S & N vapautti 184 pubin vuokralaiset vuokrasopimusten sisältämästä ostovelvoitteesta ja myi lisäksi 126 pubia.

(11) Taulukossa 1 esitetään yksityiskohtaisesti S & N:n a) kaikille vuokratuille pubeille, mukaan lukien väliaikaiset vuokrasopimukset, b) itse johtamilleen pubeille ja c) lainasopimuksen S & N:n kanssa tehneille pubeille myymien tynnyreiden(7) määrä ja markkinaosuudet Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoista sekä d) S & N:n kokonaismyynti vuokratuille pubeille, itse johtamilleen pubeille ja lainasopimuksen tehneille pubeille, e) S & N:n kokonaismyynti anniskelupaikoille ja f) anniskelumyynnin kokonaismarkkinat Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Taulukko 1

S & N:n asema Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoilla

>TAULUKON PAIKKA>

>TAULUKON PAIKKA>

(12) S & N:n lainasopimusten keskimääräinen pituus on vuodesta 1990 ollut noin 10 vuotta. S & N:n lainasopimusten keskimääräinen kesto ennen takaisinmaksua tai uudelleenjärjestelyä on 2,5-3,5 vuotta. S & N:llä ei ole tietoja siitä, mitä aikaisempia järjestelyjä niillä yrityksillä on ollut, joiden kanssa se on tehnyt uuden lainasopimuksen. S & N:n lainasaatavien määrä on noussut vuoden 1990 noin 72,9 miljoonasta punnasta 217,6 miljoonaan puntaan vuonna 1998.

(13) Komissiolla on vähän tietoja siitä tynnyrimäärästä/prosenttiosuudesta, jonka S & N on myynyt Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoiden tukkukauppatasolla toimiville muille toiminnanharjoittajille, joihin kohdistuu jonkin tyyppistä rajoittamista kuten vähimmäisostovelvoitteita, varastointivelvoite tai (rajoitettu) kilpailukieltolauseke. Näihin toiminnanharjoittajiin kuuluu muita panimoita, itsenäisiä tukkukauppiaita tai panimotoimintaa harjoittamattomia pub-yhtiöitä. Itsenäisten tukkukauppiaiden kanssa tehdyissä sopimuksissa ei ole rajoituksia. Pub-yhtiöiden kanssa tehdyissä sopimuksissa sitä vastoin on rajoituksia, jotka koskevat noin 1,1 prosenttia Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoista. Muiden panimoiden osalta rajoitukset koskevat noin 1,2 prosenttia Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoista. Komission hallussa olevat tiedot tuntuvat osoittavan, että "rajoittaviin" sopimuksiin (vähimmäisostovelvoitteita ja rangaistuksia) liittyvä volyymi pienenee verrattuna 1990-luvun alkuun, koska uusimmissa sopimuksissa keskeisessä asemassa ovat alennukset, joita myönnetään tiettyjen volyymi- tai jakelutavoitteiden mukaisesti.

(14) Ilmoitettuihin vakiovuokrasopimuksiin perustuvien todellisten sopimusten toisena sopimuspuolena ovat yksityishenkilöt tai heidän perustamansa yritykset, jotka yleensä pitävät vain yhtä anniskelukiinteistöä.

C MARKKINAT

(15) Vuoden 1985 jälkeen, jolloin vuokrasopimukset otettiin käyttöön, Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoiden rakenne ja menettelytavat ovat muuttuneet huomattavasti. Tähän ovat olleet suurimpana syynä niin sanotut olutmääräykset (Beer Orders), jotka ovat seurausta kilpailunvalvontaviranomaisen (Monopolies and Mergers Commission, jäljempänä "MMC") oluentoimituksia koskevasta kertomuksesta. Muita muutoksia aiheuttaneita tekijöitä ovat kokonaiskysynnän ja varsinkin oluen anniskelumyynnin lasku, kuluttajien kysynnän siirtyminen sellaisiin pubeihin, joiden juoma- ja ruokavalikoima on laajempi, useiden yhtiöiden vetäytyminen panimoalalta ja panimoiden ja pubiketjujen sekä panimoiden ja vuokralaisten suhteen uudelleenmäärittely.

Vuoden 1989 MMC:n kertomus ja sitä seuranneet olutmääräykset

(16) MMC:n kertomus vuoden 1989 oluentoimituksista johti useisiin suosituksiin, joiden tarkoituksena oli vähentää panimoiden ja pubien välistä perinteistä sidonnaisuutta (yksinostovelvoite ja kilpailukielto). Useimmat MMC:n suosituksista pantiin täytäntöön pääasiallisesti seuraavilla määräyksillä: Supply of Beer (Tied Estate) Order vuodelta 1989 ja Supply of Beer (Loan Ties, Licensed Premises and Wholesale Prices) Order vuodelta 1989, jäljempänä "olutmääräykset". Tied Estate Orderin eli vuokrattuja pubeja koskevan määräyksen mukaan "kansallisia panimoita" eli panimoita, joilla on enemmän kuin 2000 anniskelupaikkaa, koskivat seuraavat muutokset:

- vuokralaisten ostovelvoitteet eivät koske oluen lisäksi muita juomia eivätkä vähän alkoholia sisältäviä oluita,

- vuokralaisilla on oikeus ostaa yhtä tynnyrissä kypsyvää ale-olutta(8) muulta kuin sopimuspanimolta/vuokranantajalta, jäljempänä "vierasolutlauseke", ja

- panimoilla on oikeus asettaa ostovelvoitteita vain tietylle määrälle pubeja. Tämä pakotti ne myymään tai vapauttamaan ostovelvoitteesta noin 11000 Yhdistyneessä kuningaskunnassa silloin olleesta noin 60000 pubista. S & N saa asettaa ostovelvoitteita enintään 2739 pubille.

Kysyntätekijät

(17) Olutta voidaan myydä anniskelupaikoissa, kuten pubeissa, hotelleissa ja ravintoloissa tai vähittäismyyntipaikoissa, kuten valintamyymälöissä ja alkoholiliikkeissä. Lisäksi yksityisen verollisen tuonnin, etupäässä Calais'sta, arvioidaan olleen lähes 5 prosenttia oluen kokonaiskulutuksesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1996. Kaikkien oluiden myyntimäärä laski Yhdistyneessä kuningaskunnassa 9,5 prosenttia vuosien 1989 ja 1995 välillä (vuonna 1996 kokonaismyyntimäärä nousi vähän verrattuna vuoteen 1995) ja oluen myyntimäärä anniskelupaikoissa laski 17,3 prosenttia saman ajanjakson aikana. Anniskelupaikkojen myyntivolyymin osuus on siten laskenut (79,3 prosentista vuonna 1989 noin 69 prosenttiin vuonna 1996), mutta sen osuus on yhteisön korkein Irlantia lukuun ottamatta.

(18) Oluen myyntimäärän laskua anniskelupaikoissa on korvannut:

a) anniskelupaikoissa myydyn oluen 21 prosentin reaalihinnannousu vuosina 1989-1996; tästä vain erittäin pieni osa johtui veronkorotuksista; ja

b) muun kuin oluen myynnin osuuden nousu 37 prosenttiin pubien kokonaismyyntituotosta vuonna 1996; nousu johtui enimmäkseen catering-tulojen kasvusta.

(19) Tynnyrioluen kulutuksen osuus kokonaiskulutuksesta oli 63 prosenttia vuonna 1996. Tämä on jälleen yhteisön korkein luku Irlantia lukuun ottamatta. Esimerkiksi yhteisössä kolmantena olevassa Belgiassa tynnyrioluen osuus kulutuksesta oli 39 prosenttia. Yhdistyneen kuningaskunnan pubien tynnyriolutvalikoima on myös yhteisön laajin, sillä yhdessä pubissa on tarjolla keskimäärin 6,5 tynnyriolutmerkkiä.

Tarjontatekijät

Panimotoiminta

(20) Panimomarkkinoiden suurin vuoden 1989 jälkeen tapahtunut muutos on keskittyminen. Keskittyminen on johtunut siitä, että monet yhtiöt ovat jättäneet panimomarkkinat ja myyneet panimotoimintansa kilpailijoilleen. Vuonna 1996 neljä kansallista panimoa, Scottish & Newcastle, Bass, Carlsberg Tetley Brewing ja Whitbread, hallitsivat 78 prosenttia Yhdistyneen kuningaskunnan olutmarkkinoista tarjonnasta. Herfindahl-Hirschmann-indeksi, jäljempänä "HHI", jota käytetään apuna kuvaamaan markkinoiden keskittymistä, kasvoi Yhdistyneen kuningaskunnan olutmarkkinoiden osalta kansallisten panimoiden markkinaosuuksien perusteella 1678:aan(9) vuonna 1996, kun se vuonna 1991 oli 1350. Kun HHI on 1000-1800, markkinoita kuvaillaan "kohtuullisen keskittyneiksi". Muutamat alueelliset panimot(10) jättivät markkinat vuosina 1989-1996, alueellisten panimoiden lukumäärä väheni 11:stä kahdeksaan. SLTC-mallissa todetaan, että S & N:llä on 38 prosenttia Skotlannin markkinoista ja Bassilla 42 prosenttia.

Tukkumyynti

(21) Olutmääräysten johdosta kansalliset panimot myivät joitakin omistamiaan pubeja. Tämän odotettiin johtavan vapaan kaupan kasvuun ja itsenäisten tukkumyyjien aseman vahvistumiseen. Vuosina 1995-1996 itsenäisten tukkumyyjien osuus jakelusta oli kuitenkin yhä vain noin kuusi prosenttia verrattuna viiteen prosenttiin vuonna 1985. Kansallisilla panimoilla on yhä johtava asema tukkumyynnissä ja niiden osuus jakelusta on samankaltainen kuin niiden osuus tuotannosta.

(22) Kansallisten panimoiden myymien pubien ostajia olivat pääasiassa pub-ketjut tai alueelliset panimot. Yleensä pub-ketjuilla on joko omaa tukkumyyntitoimintaa tai panimot toimittavat niille olutta suoraan. Myöskään alueelliset panimot eivät tarvitse itsenäisten tukkumyyjien palveluja. Tämä yhdessä oluen myynnin yleisen laskun ja kansallisten panimo-tukkumyyjien suuremman tehokkuuden kanssa on johtanut siihen, että itsenäisten tukkumyyjien osuus on kasvanut erittäin vähän.

Vähittäismyynti

(23) Yhdistyneessä kuningaskunnassa oluen ja muiden alkoholijuomien vähittäismyyntiin anniskelupaikoissa vaaditaan paikallisen alioikeuden myöntämä lupa. Tällä hetkellä lupia on kolmenlaisia(11):

- Täydet anniskeluoikeudet: henkilö voi ostaa alkoholijuoman asumatta tai aterioimatta anniskelupaikassa. Täydet anniskeluoikeudet on noin 83100 anniskelupaikalla, joista noin 57000 on pubeja. Loput ovat hotelleja tai viinibaareja.

- Rajoitetut anniskeluoikeudet: juoman oston edellytyksenä on asuminen tai ateriointi anniskelupaikassa. Lupa on noin 32300 yksityisellä hotellilla tai ravintolalla.

- Klubit: henkilön on oltava jäsen voidakseen ostaa juoman. Lupa on noin 31500 klubilla, joista useimmat ovat jäsenten yhteisomistuksessa.

(24) Koska olutmääräykset ovat pakottaneet muutoksiin pubien omistuksessa, ne ovat vaikuttaneet myös eri vähittäismyyntikanavien kautta myydyn oluen osuuteen. Näitä myyntikanavia ovat: a) panimoiden vuokraamat pubit, b) panimojohtoiset pubit, c) itsenäisten pubiyhtiöiden vuokraamat pubit, d) itsenäisten pubiyhtiöiden johtamat pubit, e) panimon lainoittamat pubit ja f) sopimuksettomat eli itsenäiset pubit. Tämä ilmenee alla olevasta oluen myyntitaulukosta (määrä). Vuoden 1985 tiedot ovat MMC:n kertomuksesta ja niiden voidaan katsoa edustavan vuosia 1985-1989. Vuoden 1997 tiedot on saatu Brewers and Licensed Retailers Associationilta, jäljempänä "BLRA", ja mukana on arvioita muidenkin kuin sen jäsenten myynnistä.

Taulukko 2

Oluen kulutus Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelupaikoissa

>TAULUKON PAIKKA>

(25) Panimoiden vuokraamien pubien 10 prosentin osuus myynnistä vuonna 1997 sisältää vuokralaisten ostovelvoitteen mukaiset ostot ja tynnyrissä kypsyvän oluen, jota kansallisten panimoiden vuokralaiset ostavat vuokranantajapanimoltaan(12). Lukuun ei sisälly kansallisten panimoiden vuokralaisten toiselta toimittajalta ostama vierasolut.

(26) Panimoiden lainoittamien pubien 18,1 prosentin volyymiin vuonna 1997 sisältyy se kokonaismäärä, jonka lainoitettu pub ostaa siltä toimittajalta, jonka kanssa se on tehnyt lainasopimuksen. Tämä määrä voi ylittää lainasopimuksessa määrätyn ostovelvoitteen. Ei kuitenkaan ole tiedossa, kuinka paljon 18,1 prosentista ylittää lainasopimuksessa määrätyn ostovelvoitteen. Lukuun eivät sisälly lainoitetun pubin "vapaat" ostot muilta toimittajilta.

(27) Vaikka taulukko 2 antaa kuvan anniskelumyynnin volyymista kuvailemalla tilojen omistustilanteen, on myös syytä huomata, että anniskelumyynnin luokassa 70 prosenttia oluesta myydään arviolta 57000 pubin kautta, 20 prosenttia klubien kautta ja 10 prosenttia ravintoloiden, hotellien, viinibaarien ja muiden täydet tai rajoitetut anniskeluoikeudet omistavien anniskelupaikkojen kautta (tiedot vuodelta 1995).

(28) Olutmääräykset vähensivät myös lainasopimusten rajoittavuutta ja antoivat vuokralaisille oikeuden päättää ne kolmen kuukauden irtisanomisajalla. Olutmääräysten nojalla otettiin käyttöön myös niin sanottu vierasolutoikeus pubeille, joilla on lainoja kansallisilta panimoilta. BLRA:n (vuonna 1996 tehdyn erityisen tutkimuksen jälkeen) toimittamien tietojen mukaan näyttää siltä, että tavallinen laina-aika on 5 tai 10 vuotta ja keskimääräinen todellinen kestoaika melkein 4 vuotta. Tutkimusajanjakson lopussa 31 panimon lainakanta käsitti noin 37000 lainaa (ajanjakson alussa lähes 35000); vuoden aikana myönnettiin lähes 8000 uutta lainaa ja yli 5000 lainaa maksettiin takaisin. Ajanjakson aikana takaisinmaksettujen lainojen määrä ylitti (vanhoille tai uusille asiakkaille myönnettyjen) uusien lainojen määrän. Noin 2 prosenttia maksamattomasta pääomasta kirjattiin epävarmana saatavana luottotappioksi. Lainojen keskimääräinen arvo on noin 30000 puntaa. Lainoja näyttää olevan kahdenlaisia: yhtäältä on suhteellisen pieniä lainoja (arvoltaan lähes 5000 puntaa ajanjakson alussa mutta ainoastaan keskimäärin alle 2000 puntaa ajanjakson lopussa), joita tarjotaan usein pienille itsenäisille pubeille ja jotka näyttävät vaihtelevan paljon. Toisaalta on paljon suurempia lainoja, joita myönnetään paljon myyville anniskelupaikoille kuten klubeille (arvoltaan keskimäärin 60000 puntaa) ja joihin ei tavallisesti liity yksinoikeuksia. Ostovelvoitteet koskevat yleensä tiettyä olutmäärää. BLRA ei ole arvioinut, kuinka volyymi jakautuu pienten ja suurten lainojen välillä, kuinka paljon on lainoja, joihin ei sisälly yksinostovelvoitteita, mikä on tällaisten lainojen osuus anniskelumyynnin volyymista tai mikä on lainasopimuksissa määritellyn olutmäärän osuus asianomaisten pubien kokonaismyynnistä. Tietoja ei ole annettu siitä, kuinka suuren osan lainoista pubit maksavat takaisin toiselta panimolta ottamallaan lainalla (lainasopimuksen vastikkeeksi). Lainasopimusten perusteella myydyt olutmäärät ovat pienentyneet parin viime vuoden aikana ja vuosina 1994-1996 lainojen takaisinmaksut ovat ylittäneet uusien lainojen arvon.

Panimoiden välinen kilpailu

(29) Tukkumyyntitasolla suurimmilla panimoilla on takuu tietystä myynnistä vuokrattujen tai itse johtamiensa pubien kautta. Panimoiden on kilpailtava toimituksista lopulle markkinoiden osalle tekemällä itsenäisten pubien kanssa yksittäisiä sopimuksia (joihin voi liittyä laina) sekä toimitussopimuksia pubiketjujen tai muiden panimoiden kanssa (joihin voi liittyä velvoitteita kuten vähimmäisostovelvoite, kilpailukielto ja varastointivelvoite). Panimot kilpailevat yleensä hinnalla ja tavaramerkin vahvuudella, vaikka ne yrittävät myös vallata myyntiä tarjoamalla muita etuja kuten myynninedistämistukea.

Markkinoille pääsy panimotasolla

(30) Suurimmat markkinoille pääsyn esteet tällä tasolla ovat tarve varmistaa tuotteiden myyntikanavat ja päästä jakelujärjestelmään. Uuden tulokkaan on varmistettava toimitukset itsenäisille pubeille, pubiketjuille tai panimoiden pubeille osana niiden olutvalikoimaa tai (kansallisten panimoiden kohdalla) vierasoluena. Markkinoille pääsyn tai niillä jo toimivien panimoiden laajentumisen esteenä voivat olla lisäksi kilpailijoiden omistamat hyvin tunnetut merkit. Tällä saattaa olla enemmän merkitystä lager-oluissa, joita yleensä markkinoidaan kansallisesti ja joissa mainonnan mittakaavaedut voivat merkitä sitä, että pienessä mitassa tapahtuva markkinoille tulo ei ole yhtä kannattavaa. Vaikeudet, joita liittyy pienimuotoiseen markkinoille tuloon, voivat tulevaisuudessa lisääntyä, koska kansallisten lager-olutmerkkien mainontakulut ovat kasvaneet huomattavasti parin viime vuoden aikana, jopa merkkitasolla.

(31) Tarve varmistaa myyntikanavat on pienentynyt sen jälkeen, kun olutmääräykset tulivat voimaan, koska ostovelvoitteiden alainen osuus markkinoista on supistunut ja pubiketjuja on perustettu (siinä määrin kuin niillä ei ole sopimuksia - katso johdanto-osan 22 kappale). Uusien tulokkaiden on helpompi tehdä toimitussopimus ketjun kuin yksittäisen pubin kanssa. Vaikka on suhteellisen helppoa perustaa jakelujärjestelmä, joka rajoittuu toimituksiin muiden panimoiden tukkumyyntivarastoille ja/tai tukkumyyjille, on vaikeampaa tavoittaa yksittäiset vähittäismyyntiliikkeet.

(32) Useimmat ulkomaiset oluen (enimmäkseen lager-oluen) tuottajat ovat tulleet Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille tekemällä yksinoikeuskäyttölupasopimuksia jo olemassa olevien kansallisten panimoiden kanssa. Tällöin olut pannaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja myydään osana kansallisen panimon olutvalikoimaa. Näitä ulkomaisia lagereita on usein markkinoitu premium-laatuina ja tuettu huomattavilla mainoskuluilla. S & N on tehnyt tällaisia käyttölupasopimuksia muun muassa Foster'sin, Beck'sin, Kronenbourgin ja Holstenin kanssa.

Markkinoille pääsy vähittäismyyntitasolla

(33) Pubit kilpailevat keskenään vain paikallistasolla. Yleisesti ottaen kullakin alueella on paikallinen hinta tietylle kokonaisuudelle, johon sisältyy kaikki, mitä pub tarjoaa (tilat ja tunnelma). Hinta ei siis kata vain olutta.

(34) Vähittäismyyntimarkkinoille pääsyn esteitä ei juurikaan ole. Ainut huomioitava seikka ovat anniskelulupalait, jotka voivat estää uusien pubien perustamisen, jollei niille ole tarvetta. Näitä lakeja ei sovelleta kaikkialla Yhdistyneessä kuningaskunnassa tiukasti, mutta siellä, missä niin tapahtuu, markkinoille pääsy voi olla vaikeaa. Lisäksi eräillä puolilla maata anniskelulupa saatetaan evätä järjestyssyistä. Eräs pubiyhtiö on viime vuosina kuitenkin onnistunut avaamaan yli 100 pubia uusilla alueilla.

Muutokset pubien vuokralaisten ja omistajien välisissä järjestelyissä

(35) Aikaisemmin pubit vuokrattiin tekemällä lyhytaikaisia "perinteisiä" vuokrasopimuksia. Panimot vastasivat itse rakennuksesta ja sen kiinteästä kalustuksesta, ja vuokralaiset vastasivat panimon toimittaman oluen myynnistä samoin kuin muiden juomien ja ruokien myynnistä. MMC:n kertomuksen jälkeen vuokralaisten asema turvattiin(13) Englannissa ja Walesissa niin, että he tulivat vuoden 1954 vuokrasopimuslain (Landlord and Tenant Act) piiriin. Kuitenkin paljon ennen MMC:n suosituksia otettiin käyttöön ensimmäiset pitkäaikaiset vuokrasopimukset, jotka koskivat korjauksia ja huoltoa ja antoivat jonkinasteisen vuokraturvan ja oikeuden vuokrasopimuksen siirtämiseen.

D SOPIMUKSET

(36) Vuokrasopimukset ovat S & N:n ja vuokralaisen välisiä sopimuksia, joiden nojalla S & N antaa vuokralaisen käyttöön anniskeluoikeudet omistavan pubin ja sen kiinteän kalustuksen pub-toiminnan harjoittamista varten ja vuokralainen maksaa vuokraa S & N:lle ja sopii ostavansa vuokrasopimuksessa mainitut oluet S & N:ltä tai sen nimeämältä toimittajalta, ei muilta.

(37) Vuokrasopimuksia on kahdeksaa tyyppiä ja ne voidaan jakaa kolmeen ryhmään:

- "Englannin vuokrasopimukset": S & N Standard England and Wales November 1993, jäljempänä "E & W November -vuokrasopimus", tehdään ensin tavallisesti kolmeksi vuodeksi ja sen voimassaoloa voidaan jatkaa ilman eri toimenpiteitä kolmen vuoden pituisina jaksoina (jotkin vuokrasopimukset tehdään ensin 4-9 vuodeksi ja niiden voimassaoloa voidaan sen jälkeen jatkaa kolmen vuoden pituisina jaksoina). Vuokrasopimuksen mukaan vuokralaisella ei ole velvollisuutta korjata tilojen perusrakenteita, tiettyjä rakenteeseen yhdistettyjä osia kuten sähkö- ja lämmitysjärjestelmiä, mutta vuokralainen vastaa muiden vikojen ja kiinteän kalustuksen korjaamisesta sekä tilojen koristelemisesta. S & N Standard England and Wales April 1993, sellaisena kuin se on muutettuna alennusjärjestelmää koskevalla "Letter of Variation" -asiakirjalla, on vuokrasopimus, jonka voimassaoloaika ja jonka sisältämät korjausvelvollisuudet ovat samat kuin marraskuun vuokrasopimuksessa, mutta vuokralaisen vastuulla on kaikkien tilojen koristelu. Matthew Brown -vuokrasopimus, sellaisena kuin se on muutettuna alennusjärjestelmää koskevalla "Letter of Variation" -asiakirjalla, on vuokrasopimus, jota Matthew Brown plc käytti ennen kuin S & N hankki sen omistukseensa vuonna 1985. S & N voi lopettaa tämän vuokrasopimuksen 12 kuukauden irtisanomisajalla ja vuokralainen kolmen kuukauden irtisanomisajalla. Sopimuksen mukaan vuokralaisen velvollisuutena on korjata ja koristella ainoastaan sisätilat ja kiinteät kalusteet.

- "Skotlannin vuokrasopimukset": S & N Standard Scottish November 1993 vuokrasopimus tehdään aluksi tavallisesti viideksi vuodeksi (jotkin sopimukset tehdään 6-9 vuodeksi), jonka jälkeen se jatkuu ilman määräaikaa kunnes joko S & N tai vuokralainen päättää sopimuksen kuuden kuukauden irtisanomisajalla. Sopimuksen mukaan vuokralaisen vastuulla ovat perusrakenteita lukuun ottamatta kaikki muut korjaukset ja sisätilojen koristelu. S & N:n Skotlannin E-tyypin vuokrasopimus, sellaisena kuin se on muutettuna alennusjärjestelmää koskevalla "Letter of Variation" -asiakirjalla, tehdään sitä vastoin kymmeneksi vuodeksi, jonka jälkeen se jatkuu ilman määräaikaa, jollei joko S & N tai vuokralainen päätä sitä kuuden kuukauden irtisanomisajalla. Vuokralaisen korjaus- ja koristeluvelvollisuudet ovat samat kuin Skotlannin vuokrasopimuksessa lukuun ottamatta sitä, että ulkokoristelu on vuokralaisen vastuulla. S & N:n Skotlannin S-tyypin vuokrasopimus, sellaisena kuin se on muutettuna alennusjärjestelmää koskevalla "Letter of Variation" -asiakirjalla, on samanlainen kuin E-tyypin vuokrasopimus ja se tehdään yleensä kymmeneksi vuodeksi, mutta joskus 20 vuodeksi. Suurin ero tämän ja kahden muun skotlantilaisen vuokrasopimuksen välillä on se, että vuokralainen saa omistukseensa kaiken kiinteistöön liittyvän goodwill-arvon. Vuokrantarkistuksen yhteydessä tällaista goodwill-arvoa ei oteta huomioon ja se voidaan myydä sopimuksen siirron yhteydessä siirronsaajalle.

- Lyhytaikaiset vuokrasopimukset: väliaikainen vuokrasopimus on tarkoitettu käytettäväksi Englannissa tilanteissa, joissa oikeuden päätöksen perusteella ei voida soveltaa vuoden 1954 vuokrasopimuslakia (Landlord and Tenant Act). Tämä vuokrasopimus tehdään yhdeksi vuodeksi ja kumpikin sopimuspuoli voi lopettaa sen 28 päivän irtisanomisajalla. Vuokralaisen korjaus- ja koristeluvelvollisuudet ovat samat kuin E & W November -vuokrasopimuksessa. Vuokrasopimus (Tenancy at Will) on myös tarkoitettu käytettäväksi Englannissa tilanteissa, joissa neuvottelut pidemmästä vuokrasopimuksesta ovat kesken. Sopimus sallii vuokralleottajan harjoittaa kiinteistössä liiketoimintaa, mutta se voidaan irtisanoa milloin tahansa. Tämän sopimuksen mukaan vuokralaisen on pidettävä sisätilat hyvässä kunnossa ja vastattava siellä olevan kiinteän kaluston korjauksista. Vuokrasopimukset ovat S & N:n ja vuokralaisen välisiä sopimuksia, joiden nojalla S & N antaa vuokralaisen käyttöön anniskeluoikeudet omistavan pubin ja sen kiinteän kaluston pubitoiminnan harjoittamista varten. Vuokrasopimusten mukaan vuokralainen maksaa vuokraa S & N:lle ja sopii ostavansa vuokrasopimuksessa mainitut oluet S & N:ltä tai sen nimeämältä toimittajalta, ei muilta.

Oluen ostovelvoite

(38) Vuokralainen suostuu ostamaan kaikki sopimuksessa mainitut oluet S & N:ltä tai sen nimeämältä toimittajalta lukuun ottamatta olutta, jonka alkoholipitoisuus on alle 1,2 prosenttia, ja yhtä tynnyrissä kypsyvää olutmerkkiä. Sopimuksessa mainitut oluet ovat vuokrasopimuksen liitteessä, joka sisältää kaupankäyntiehdot. Näitä ovat: light, pale (myös Scotch Ale) tai bitter ale (tunnetaan myös nimellä 70 sillingin ale, heavy tai special ale); export tai premium ale (tunnetaan myös nimellä 80 sillingin ale), mild ale (tunnetaan myös nimellä 60 sillingin ale tai light ale); brown ale; strong ale (myös barley wine); hedelmäoluet; vehnäoluet; stout-oluet; sweet stout; portteri; lager; export tai premium lager (tunnetaan myös nimeltä malt lager tai malt liquor); strong lager, "Diet pils" (tai premium-laatuinen kevytolut tai -lager); kevytolut (tai "lite") tai -lager; ja vähän alkoholia sisältävä olut tai lager. S & N:n voimassa olevassa hinnastossa on näitä olutlajeja vastaavia merkkejä tai nimikkeitä.

(39) Vuokralainen voi myydä mitä tahansa muuta kuin sopimuksessa mainittua olutta, jos se on pullossa, tölkissä tai muussa pienessä pakkauksessa tai jos se on tynnyriolutta ja sen myynti tynnyrioluena on tavanomaista taikka tarpeen asiakkaiden riittävän kysynnän tyydyttämiseksi.

(40) Jotkut vuokralaiset huomauttivat tästä asiasta. "Sopimuksessa mainittujen" lajien huomautettiin kattavan käytännössä kaikki Yhdistyneessä kuningaskunnassa myydyt olutlajit. Tätä ei aseteta kyseenalaiseksi. Yksi kantelija on esittänyt, että mainitut 12 lajia ovat liian yleisiä eivätkä siten "selvästi erotu toisistaan koostumukseltaan, ulkonäöltään ja maultaan", jotka ovat asetuksen (ETY) N:o 1984/83 mukaan tärkeimmät perusteet eri olutlajien määrittelemiseksi(14). Kantelija viittasi tynnyrissä kypsyvän oluen ja "keg-oluen" (ei kypsymistä tynnyrissä) väliseen eroon ja siihen, että tähän eroon ei viitata ollenkaan näiden 12 olutlajin määrittelyssä. Komissio myöntää, että asiantuntevat juojat pystyvät maistamaan eron saman merkin tynnyrissä kypsytetyn ja keg-version välillä. Komissio ei kuitenkaan ole sitä mieltä, että tämä tarkoittaisi välttämättä sitä, että lajien määrittelyssä olisi otettava huomioon tämä ero. Olutlajien määrittelystä päättävät asiantuntijat(15). Koska 12 olutlajin määritelmästä päättivät alun perin Yhdistyneen kuningaskunnan panimoiden ja anniskelupaikkojen liitot, jotka ovat olutalan asiantuntijoita, komissio pitää tätä määritelmää soveliaana ja toimivana tapana määritellä olutlajit Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Vuokra

(41) Tenancy at Will -vuokrasopimusta lukuun ottamatta vuokra maksetaan kaikissa vuokrasopimuksissa etukäteen kuukausittain tai neljännesvuosittain, ja vuokralainen maksaa vuokranantajalle takaisin vakuutusmaksut, jotka vuokranantaja on maksanut vakuuttaessaan kiinteistön esimerkiksi tulipalon aiheuttamaa vahinkoa vastaan, mukaan lukien tilojen kahden vuoden markkinavuokra ja asiantuntijan palkkiot (Tenancy at Will -vuokrasopimuksessa vuokra maksetaan viikoittain.) Skotlannin vuokrasopimusten mukaan maksettavaa vuokraa nostetaan joka vuosi yleisen kuluttajahintaindeksin mukaan.

(42) Useat vuokralaiset ovat ilmoittaneet huomautuksissaan, että heidän mielestään vakuutus, joka heidän on maksettava takaisin S & N:lle, ylittää vastaavanlaisen vakuutussuojan markkinahinnat ja että heillä ei ole oikeutta nähdä sopimusta.

(43) S & N vakuuttaa kaikki omistamansa kiinteistöt - sekä itse johtamansa että vuokraamansa - ottaen huomioon yhtymän kaikki riskit, esimerkiksi rakennukset, ajoneuvot ja aiheutetut vahingot. S & N käyttää ostovoimaansa saadakseen parhaan mahdollisen hinnan, jossa vakuutusmaksu riippuu paljolti kiinteistön aikaisemmista korvausvaatimuksista, toisin sanoen vakuutuksenantajan voittomarginaali jää mahdollisimman pieneksi. Tämän seurauksena vakuutus ja kokonaisvakuutusmaksu ovat kaupallisesti luottamuksellista tietoa eikä niitä paljasteta vuokralaisille.

(44) Jos vuokralaiset vakuuttaisivat itse vuokranantajan kiinteistön, olisivat vuokralaisten kustannukset suuremmat. Vuokrasopimus sisältää luettelon riskeistä, jotka vuokranantajalla on oikeus vakuuttaa ja joista sillä on oikeus laskuttaa vuokralaista. Mikään ei estä vuokralaista pyytämästä kiinteistölle vakuutustarjousta tai sen perusteella lausuntoa laskutettujen kustannusten oikeellisuudesta. Ei ole esitetty todisteita, joiden mukaan S & N:n laskuttama summa olisi liian suuri.

(45) Tavanomainen vuokrantarkistusväli on kolme vuotta. Tarkistettu vuokra on joko silloinen vuokra tai tilojen markkinavuokra kyseisenä tarkistuspäivänä riippuen siitä, kumpi on korkeampi. Markkinavuokra-arvo on joko sopimuspuolten kohtuullisena markkinavuokrana pitämä tai välimiehen määrittelemä arvo.

(46) SLTC-malliin perustuvissa huomautuksissa väitetään, että välimiesmenettelystä aiheutuvat kustannukset ovat vaikuttaneet siihen, onko S & N:n asettamia vuokria päätetty vastustaa. Ei ole kuitenkaan esitetty todisteita, joiden mukaan S & N:n vuokraehdotukset eivät kestä välimiesmenettelyä - näin olisi, jos näiden vuokrien taso olisi yleisesti korkeampi kuin taso, jolle välimies ne asettaisi.

(47) S & N on ilmoittanut vuokralaisille heinäkuun 1998 alussa lähetetyllä kirjeellä, että Royal Institution of Chartered Surveyors nimittää asiantuntijoita, joiden tehtävänä on arvioida vuokrantarkistuksia kiinteää korvausta vastaan.

(48) Useissa SLTC:n malliin perustuvissa huomautuksissa tuotiin esille tällaisen "ainoastaan ylöspäin suuntautuvan vuokrantarkistuksen" kielteiset vaikutukset, erityisesti silloin kun yksittäisen pubin liikevaihto pienenee paikallisten olosuhteiden tai maassa vallitsevan yleisen laman vuoksi.

(49) OFT:n raportissa (katso johdanto-osan 50 kappale) on tutkittu tätä kysymystä ja OFT keskusteli tästä käytännöstä ympäristöministeriön kanssa, joka vuonna 1995 teki laajan tutkimuksen Yhdistyneen kuningaskunnan liiketilojen vuokrasopimuksista. Vaikuttaa siltä, että vuokrien tarkistus ainoastaan ylöspäin on laajalle levinnyt käytäntö kaikkien liiketilojen kohdalla eikä siten koske erityisesti pubien vuokrasopimuksia. Vuokrien tarkistuksen ainoastaan ylöspäin voidaan sanoa rohkaisevan investointeja tiloihin, koska tulot ovat helpommin ennustettavissa. On myös arvioitu, että jos vuokria ei tarkistettaisi ainoastaan ylöspäin, vuokrataso voisi olla vuokrasopimuksen tekohetkellä korkeampi korvaukseksi siitä, että tulot ovat epävarmemmat.

Alennukset ja tasoitusedut

(50) Yhdistyneessä kuningaskunnassa yksittäiset yritykset, joilla ei ole velvollisuutta ostaa toiselta yritykseltä (yksittäiset itsenäiset pubit), voivat saada olutostoistaan alennuksia, jotka eivät ole ostovelvoitteen alaisten pubien saatavilla. Sen vuoksi komissio on arvioinut i) S & N:ltä ostetusta oluesta yksittäisiltä itsenäisiltä pubeilta ja S & N:n ostovelvoitteen alaisilta vuokralaisilta perityn nettohinnan välisen eron ja ii) S & N:n vuokralaisilleen myöntämien etujen arvon, jotka joko eivät ole helposti yksittäisten itsenäisten pubien saatavilla tai ylittävät S & N:n sopimusvelvoitteet vuokralaisiaan kohtaan, jäljempänä "tasoitusedut". Arvioinnin lähtökohtana oli Office of Fair Tradingin raportti, joka perustui panimoiden tukkuhinnoittelua toukokuussa 1995 koskevaan selvitykseen, jäljempänä "OFT-raportti". Raporttia täydennettiin komission lisätutkimuksilla.

(51) Hintaeron laskemiseksi S & N:n yksittäisille itsenäisille pubeille myöntämät keskimääräiset alennukset kunakin vuonna laskettiin todellisten laskujen perusteella joko eniten myydyn lager- tai ale-oluen osalta otoksen sisältäessä 400 asiakkaana olevaa yksittäistä itsenäistä pubia. Näin saatua keskimääräista alennusta nostettiin sitten otokseen kuuluvien pubien aikaisemman ostomäärän perusteella.

(52) Ostovelvoitteen alaisten vuokralaisten maksamassa keskimääräisessä hinnassa otetaan huomioon marraskuussa 1993 käyttöön otettu alennusjärjestelmä, joka on nimeltään "Deed of Variation" ja johon 80 prosenttia S & N:n vuokralaisista on liittynyt. Tämän järjestelmän mukaan vuokralaisen maksamaa vuokraa nostetaan (verrattuna niihin vuokralaisiin, jotka eivät kuulu järjestelmään) kiinteällä summalla, minkä vastikkeeksi vuokralainen saa ostamistaan sopimuksessa mainituista oluista tynnyrikohtaisen perusalennuksen. Vuokrankorotuksen suuruus lasketaan alussa 90 prosentiksi tietystä tynnyrimäärästä aikaisempien ostomäärien perusteella maksettavasta alennuksesta.

(53) Erään ammattiliiton huomautuksissa väitetään, että alennusjärjestelmä vastaa sopimusta, jossa määrätään vähimmäisostomääristä ja rangaistuksista. Koska vuokralaisen maksamaa vuokraa nostetaan 90 prosentilla alennuksen suuruudesta, joka tässä tapauksessa on vähintään 25 puntaa/tynnyri, eli 22,50 punnalla, todellinen alennus on 2,50 puntaa. Jos vuokralainen ostaa vierasoluen, menettää se 22,50 puntaa etukäteen maksetusta korvattavasta lisävuokrasta. Tämä on rangaistus muiden tuotteiden ostamisesta.

(54) On syytä huomata, että S & N:n vuokralaisilla oli valintamahdollisuus - niillä oli täysi oikeus pitää kiinni voimassa olevista ehdoista, ja 20 prosenttia tekikin niin. Lisäksi lisävuokraa laskettaessa otetaan huomioon ainoastaan ostovelvoitteen alaiset tuotteet. Vierasoluet eivät ole mukana laskettaessa vuokrankorotusta. Jos vuokralainen ei sillä hetkellä osta vierasolutta toiselta toimittajalta, S & N:n toimittama, eniten myyty tynnyrissä kypsynyt ale-olut jätetään pois laskelmista.

(55) Alennusjärjestelmä muuttaa vuokrasopimuksen ehtoja eikä sen vuoksi ole olemassa itsenäisesti. Se ei sinällään aseta vuokralaiselle ostovelvoitteita. Vuokrasopimus ja alennusjärjestelmä muodostavat yhden ainoan uuden sopimuksen, jota on sellaisena pidettävä kokonaisuutena tarkasteltaessa yksinostovelvoitteita tai tasoitusetuja.

(56) Alennusjärjestelmä luo sopimusvelvoitteen antaa alennuksia korkeampaa kiinteää maksua vastaan. Markkinavuokran on oltava korkeampi sellaisessa vuokrasopimuksessa, johon sisältyy alennuksia, kuin sellaisessa, johon ei sisälly alennuksia. On ilmeistä, että mitä korkeampi vuokra ja mitä suurempi alennus, sitä alttiimpi vuokralainen (eikä vuokranantaja) on riskeille, jotka ovat yhteydessä tavoitteiden alittumiseen, ja sitä suuremman hyödyn se voi saada tavoitteiden ylittämisestä.

(57) Useimmat asianomaisista kolmansista ilmoittivat olevansa tietoisia siitä, että S & N myöntää yksittäisille itsenäisille pubeille korkeampia alennuksia kuin ne alennukset, jotka mainitaan johdanto-osan 77 kappaleessa taulukossa 3. Jotkut heistä ovat toimittaneet jäljennöksiä S & N:n tällaisille asiakkaille tekemistä tarjouksista. On kiistämättä totta, että yksittäisissä tapauksissa myönnetään korkeampia alennuksia, koska taulukko 3 perustuu kaikkien S & N:n yksittäisten itsenäisten asiakkaiden saamien alennusten keskiarvoon. Edellä esitetyn mukaisesti taulukon 3 luvut on saatu itsenäisten pubien (lukuun ottamatta lainasopimuksen tehneitä asiakkaita) keskimääräisestä alennuksesta, josta on vähennetty S & N:n vuokralaisille myönnetyt alennukset.

(58) Niin sanottu vuokratuki on merkittävä tasoitusetu, joka saadaan vertaamalla ostovelvoitteen alaisen pubin maksamaa vuokraa ja ostovelvoitteista vapaan pubin maksettavana olevia kiinteistöstä aiheutuvia kustannuksia.

(59) Vuokratuki voidaan laskea usealla eri menetelmällä. OFT:n raportissa luetellaan kolme vertailussa käytettävää päämenetelmää. Ensimmäisessä otetaan "keskivertopub", arvioidaan kiinteistön arvo ja jakokelpoinen voitto sekä verrataan seurauksena olevia kiinnitysmaksuja vuokraan, jonka panimo perisi. Toisessa menetelmässä tarkastellaan panimon pub-kiinteistöön sijoittaman pääoman tuottoprosenttia ja verrataan sitä arvioituun tavanomaiseen pääoman tuottoprosenttiin. Kolmannessa menetelmässä lasketaan ostovelvoitteen alaisen pubin vuokran ja liikevaihdon suhdeluvun ja ostovelvoitteesta vapaan pubin arvioidun vuokran ja liikevaihdon suhdeluvun välinen ero. Tätä kolmatta menetelmää käytettiin OFT-raportissa, koska OFT:n käytettävissä oli eniten tähän menetelmään soveltuvia tietoja. Komissio on noudattanut tätä menetelmää, koska komissio pystyi siten käyttämään pohjana OFT:n tuloksia, mikä pienentää selvästi menettelystä aiheutuvia kustannuksia.

(60) Vuokratuki lasketaan vähentämällä ostovelvoitteiden alaisesta kiinteistöstä saadut varsinaiset vuokratulot kiinteistöstä saadun liikevaihdon 15 prosentin osasta (ostovelvoitteista vapaan pubin oletettu vuokra on 15 prosenttia liikevaihdosta). Vuokratuki tynnyriä kohti lasketaan jakamalla kokonaisvuokratuki S & N:n kiinteistölle toimittamien tynnyrien yhteismäärällä (sekä ostovelvoitteen alaiset että siitä vapaat ostot).

(61) Kokonaisvuokratulo määritellään vuokrasopimuksen mukaisen vuokran, alennusjärjestelmän mukaisen vuokran ja S & N:n peliautomaattituloista saaman osuuden summana.

(62) Kiinteistön vähittäismyynnistä saama kokonaisliikevaihto on arvio, jonka lähtökohtana oli kunkin yksittäisen pubin arvioitu vuotuinen kokonaisliikevaihto helmikuussa 1995 ja jonka laati vastuussa oleva lähimmän johtotason johtaja(16). Kunkin yksittäisen pubin alkoholi- ja alkoholittomien juomien myynnistä muodostuva liikevaihto arvioitiin tarkastelemalla senhetkisiä ja aiempia S & N:ltä ostettuja määriä. Aikaisemmat luvut koskevat lokakuussa 1993 päättynyttä tilivuotta, koska siihen asti lähes kaikkia vuokralaisia vaadittiin tekemään olut-, siideri- ja kivennäisvesiostonsa S & N:ltä(17). Lisäksi arvioitiin viinien ja väkevien alkoholijuomien ostomääriä tarkastamalla eräiden vuokralaisten ennen lokakuuta 1993 tekemät todelliset hankinnat ja vertailukelpoisesta otoksesta S & N:n sopimuskiinteistöjä (eli S & N Retail (North) Ltd) saadut senhetkiset muuntokertoimet (eli laatikoiden määrä 100 myytyä oluttynnyrillistä kohden). Arvioituja kiinteistökohtaisia volyymihankintoja käytettiin sitten tuoreempiin hintoihin perustuvan liikevaihdon laskemiseksi. Peliautomaateista saatava liikevaihto laskettiin suhteessa kussakin kiinteistössä olevien automaattien todelliseen lukumäärään ja tyyppiin, ottaen huomioon tällaisista automaateista saatavia tavanomaisia tuloja koskeva tietämys (jota tuettiin asiaan perehtyneiden konsulttien arvioilla ja tiedoilla useiden sellaisten kiinteistöjen peliautomaattituloista, joiden sopimukset sisälsivät peliautomaattitulojen jakamista koskevia ehtoja ennen lokakuuta 1993). Savukkeiden ja muiden tuotteiden myynnin osuudeksi liikevaihdosta arvioitiin kuusi prosenttia. Ruokailu- ja majoituspalvelun osuudeksi kokonaisliikevaihdosta arvioitiin vain kolme prosenttia. Ruokailupalveluihin liittyvän liikevaihdon osuus on kasvanut merkittävästi vuodesta 1994/1995 alkaen. Tarkasteltuaan S & N:n toimittamia tietoja komissio on varovaisesti arvioinut, että tämä prosenttiosuus on noussut vuoden 1994/1995 kolmesta prosentista kuuteen prosenttiin vuonna 1997/1998. Komissio valitsi satunnaisotoksella 20 pubia tarkastaakseen, että vähittäismyynnin arvioitu kokonaisliikevaihto on kunkin pubin osalta S & N:n sisäisten asiakirjojen mukainen.

(63) Näin saatu tilivuoden 1997/1998 liikevaihto muunnettiin liikevaihdoksi oluttynnyriä kohden (kaikilta toimittajilta hankitut). Tätä tilivuoden 1997/1998 liikevaihtoa käytettiin sitten arvioidun tynnyrikohtaisen liikevaihdon laskemiseksi edellisiltä vuosilta indeksoimalla luku S & N:n tynnyrikohtaisten listahintojen keskimääräiseen kohoamiseen. Tätä lukua alennettiin kunkin aiemman vuoden osalta kahdella prosenttiyksiköllä muiden kuin juomien, pääasiassa ruokailupalvelujen, liikevaihdon kasvun huomioon ottamiseksi.

(64) Vuokratuen laskennassa käytettyä menetelmää on arvosteltu. Useat vuokralaiset ovat ilmoittaneet SLTC-mallin avulla, että on yleisesti tiedossa, että keskivertopubin kohtuullinen vuokra on 6-8 prosenttia liikevaihdosta verrattuna tiedonannossa ilmoituksesta käytettyyn 15 prosenttiin liikevaihdosta, joka koskee ostovelvoitteista vapaita pubeja.

(65) Komissio toteaa ensiksi, että kirjeessä, johon vuokralaisten väite perustuu, ei mainita, viittaako kyseinen 6-8 prosenttia itsenäiseen vai ostovelvoitteiden alaiseen pubiin. Jos kirjeessä mainittu 6-8 prosenttia koskee ostovelvoitteista vapaan pubin vuokraa, ei ole selvää, miksi alalle tuleva uusi yrittäjä valitsisi vuokrasuhteen S & N:n kanssa, jos vuokran ja liikevaihdon suhdeluku on 11,36 prosenttia, kuten komission otokseensa valitsemien S & N:n ostovelvoitteiden alaisten pubien perusteella näyttää olevan.

(66) Muutama vuokralaisista katsoo erään myös itse huomautuksia esittäneen tilintarkastajan lausunnon perusteella, että käytännössä vuokrien määrittelyn perustana on 50 prosenttia jakokelpoisesta voitosta eli nettovoitosta(18). Sen vuoksi väitetään, että on väärin olettaa, että vuokra perustuu asianmukaisesti prosenttiosuuteen liikevaihdosta, ja siten on myös väärin olettaa, että ostovelvoitteesta vapaiden pubien vuokra perustuu 15 prosentin osuuteen liikevaihdosta. Näiden vuokralaisten mielestä S & N:n vaatima kokonaisvuokra, toisin sanoen vuokra ja evättyjen alennusten suuruus ("wet rent"), asettaa vuokralaiset taloudellisesti epäedulliseen asemaan. Vuokralaiset ja tilintarkastaja ovat menneet pitemmälle ja väittäneet, että vuokratuki ei voi olla suurempi kuin hintaero (ilmoittamatta syytä). He eivät ole todistaneet, että vuokratuki ei voi olla suurempi kuin hintaero avoimilla markkinoilla, joilla mahdolliset vuokralaiset tekevät omat arvionsa riskeistä ja tuotoista.

(67) Komissio ei kiistä sitä seikkaa, että yrityksen ja (mahdollisen) vuokralaisen todelliset vuokra- (vuokrantarkistus-) neuvottelut käydään varjotuloslaskelman perusteella, jossa otetaan huomioon seuraavat tekijät: tulos, johon pätevän vuokralaisen voidaan odottaa pääsevän; markkina-ala, jolla liike harjoittaa toimintaa; myytävä tuotevalikoima; ostovelvoitteen alaisten tuotteiden hankintaehdot; kiinteistön koko ja kunto; toiminnan laajuus (esimerkiksi baarien lukumäärä).

(68) Osapuolten neuvotteleman sopimusperusteisen vuokran määrittelyn perustana ei automaattisesti käytetä 50 prosentin osuutta jakokelpoisesta voitosta. Markkinoilla vallitsevan vapaan kilpailun seurauksena osapuolet sopivat yleensä vuokrasta, joka on 40-60 prosenttia jakokelpoisesta voitosta.

(69) Tämän arvioinnin tarkoituksena ei kuitenkaan ole kuvailla, kuinka yksittäisistä vuokrista sovitaan, vaan vertailla keskimääräisiä vuokratasoja markkinoiden eri osilla. Vuokran ja liikevaihdon suhdeluvun käyttämisellä tässä analyysissä verrattuna ajateltavissa olevaan menetelmään, joka perustuu eroihin vuokran ja jakokelpoisen voiton keskimääräisessä suhdeluvussa, on se etu, että ensimmäinen menetelmä ei perustu niin useisiin arvioihin muuttuvista tekijöistä. Pubien kustannusrakenteesta ei tarvitse tehdä arvioita, kun käytetään vuokran ja liikevaihdon suhdelukua.

(70) Eri menetelmien tuloksien osalta ei olisi epätavallista todeta, että keskimääräinen ostovelvoitteesta vapaan pubin vuokra prosenttiosuutena tietyn pubin liikevaihdosta on 15 prosenttia ja keskimääräinen jakokelpoinen voitto on 50 prosenttia.

(71) Komission menetelmässä jäljelle jäävän tärkeimmän muuttujan eli sen osalta, että ostovelvoitteesta vapaan pubin vuokraan sovelletaan 15 prosentin suuruista vuokran ja liikevaihdon suhdelukua, komissio turvautuu seuraaviin seikkoihin:

- S & N on ilmoittanut komissiolle 22 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyssä kirjeessä vapauttaneensa olutmääräysten noudattamiseksi ostovelvoitteesta noin 184 pubia kuudessa viikossa. Näillä neuvotteluilla saavutettu keskimääräinen vuokrankorotus oli noin 18 prosenttia suurempi kuin aikaisempi ostovelvoitteen alainen vuokra, mikä tarkoittaa sitä, että vuokran ja liikevaihdon suhdeluku on noin 14,6 prosenttia. Jos myyntiaika olisi ollut pidempi, S & N olisi mielestään voinut saavuttaa korkeamman vuokran.

- Gerald Eve ja Christie & Co, Surveyors, Valuers and Agents ovat ilmoittaneet S & N:lle, että useimpien ostovelvoitteista vapaiden pubien vuokria koskevien katsauksien mukaan ostovelvoitteista vapaiden pubien vuokra on 13-17 prosenttia. Ne ovat myös ilmoittaneet S & N:lle, että niiden asiantuntijanlausunnon mukaan keskimääräiset vuokrat tällä alalla ovat yleensä noin 50 prosenttia pätevän toiminnanharjoittajan keskimääräisestä nettovoitosta, josta jäljelle jäävän 50 prosenttia saa vuokralainen. Niissä tapauksissa, joissa vuokralaiselle jäävä 50 prosenttia ei riitä takaamaan vuokralaisen toimeentuloa, prosenttiosuus voi olla alhaisempi. Sitä vastoin sellaisten pubien kohdalla, joissa alennustaso ja voitot ovat suurempia, 50 prosenttia suuremmat vuokrat eivät ole epätavallisia, ja niiden mielestä 60 prosenttia muodostaisi ylärajan.

- Nämä havainnot vahvistavat OFT:lle esitetyt tiedot, joiden mukaan itsenäiset pubit maksavat liikevaihdostaan 2-3 prosenttiyksikköä enemmän vuokraa kuin ostovelvoitteen alaiset panimoiden vuokralaiset ja itsenäisten pubien vuokrat ovat suuruudeltaan noin 14-15 prosenttia liikevaihdosta. Tämän perusteella OFT pystyi raportissaan käyttämään "vuokratuen" laskentamenetelmän perustana ostovelvoitteen alaisten vuokralaisten todella maksaman vuokran ja arvioidun 14-15 prosentin liikevaihto-osuuden välistä eroa.

(72) Komissio katsoo sen vuoksi, että kaikista edellä esitetyistä syistä vuokraan ja liikevaihtoon perustuva menetelmä sopii ostovelvoitteen alaisten vuokralaisten vuokratuen arviointiin.

(73) Useat vuokralaiset ovat SLTC-mallia käyttäen todenneet, että vuoden 1954 vuokrasopimuslaki ei koske Skotlantia. He väittävät, että sen vuoksi vuokralaisella ei ole vuokraturvaa ja siten osapuolet eivät ole samanlaisessa asemassa vuokraneuvotteluissa.

(74) Vuokralaisilla on Skotlannissa vuokrasopimuksiensa ehtojen mukainen vuokraturva. S & N:n vuokralaisten tapauksessa tämä tarkoittaa sitä, että niillä on vuokraturva vuokrasopimuksen päättymiseen asti. Kun vuokria tarkistetaan vuokrasopimuksen voimassaoloaikana, vuokralaisella on sama vuokraturva kuin vuokralaisella Englannissa.

(75) Kun vuokrasta neuvotellaan vuokrasopimuksen uusimisen yhteydessä vuokralaisella ei ole vuokraturvaa: vuokrasopimuksen uusiminen ja pubin pysyminen vuokralaisen hallussa riippuu vuokraneuvottelujen tuloksesta. Vuokralaiset eivät ole toimittaneet tietoja, joiden mukaan osapuolten väitetty eriarvoisuus vuokraneuvotteluissa vaikuttaa keskimääräisiin vuokratasoihin Skotlannissa.

(76) Licensed and Gaming Associationin huomautuksissa väitetään, että S & N voisi käyttää poikkeusluvan myöntämisestä vuokrasopimuksille tehtyä päätöstä hyväkseen vaikuttaakseen lisälaitteiden ja kolikkoautomaattien tarjontaan. Vuokrasopimusten (lukuun ottamatta E- ja S-tyypin sopimuksia, joissa suostumusta ei tarvita) mukaan on hankittava etukäteen suostumus S & N:ltä, jos vuokralainen haluaa tuoda tiloihin tai hoitaa tiloista käsin peliautomaatteja. Niin kauan kuin S & N on vuokranantaja, S & N ei voi Skotlannin vuokrasopimuksen, E & W November -vuokrasopimuksen ja väliaikaisen vuokrasopimuksen mukaan asettaa tälle suostumukselle ehdoksi osuuden saamista tällaisten peliautomaattien tuotoista. Muiden vuokrasopimusten mukaan S & N voi asettaa suostumuksen antamiselle ehdoksi osuuden saamisen tuotoista tai se voi myös vaatia vuokrantarkistusta. Kun S & N voi vuokrasopimuksen mukaan asettaa ehdoksi tuottojen jakamisen, se tekee yleensä niin.

(77) Hintaeron ja tasoitusetujen arvioinnin tulokset näkyvät seuraavasta taulukosta:

Taulukko 3

Hintaero ja tasoitusedut

>TAULUKON PAIKKA>

(78) On myös muita mahdollisia tasoitusetuja, joita ei mainita taulukossa 3. Jäljempänä kuvailtuja tasoitusetuja ei ollut välttämätöntä ottaa mukaan, koska vuokratuki ylittää selvästi hintaeron.

(79) S & N kuluttaa huomattavia summia omaisuuden ylläpitoon ja kaluston korjauksiin. Mikäli nämä investoinnit eivät sisälly S & N:n vuokrasopimuksiin liittyviin velvoitteisiin, ne voidaan laskea tasoituseduksi. Vuokralaiset ja aiemmat vuokralaiset ovat todenneet, että ne eivät ole hyötyneet tällaisista investoinneista.

(80) S & N tarjoaa myös joitakin etuja, joita ei voida ilmoittaa määrällisesti. Ensiksi se myöntää sopimusvuokralaisilleen lainoja. Vaikka niihin ei sisällykään tukea, ne ovat etu vuokralaisille siinä määrin kuin vuokralaiset eivät voi saada rahoitusta muista lähteistä. Toiseksi heille tarjotaan koulutusta. SLTC-malliin perustuvissa huomautuksissa on todetty, että on muitakin koulutuksen tarjoajia. Kolmanneksi S & N myöntää määrätynlaista teknistä ja markkinointiin liittyvää tukea ainoastaan sopimusvuokralaisilleen. Tällainen tuki koostuu tuotteiden varastointiin ja jakeluun liittyvistä neuvoista, anniskeluoikeushakemusten ja mahdollisten valitusten tekemistä koskevista neuvoista sekä myynninedistämisaineiston tarjoamisesta ja kausittaisten alennusten myöntämisestä.

(81) Vuokralaiset hyötyvät myös S & N-ryhmän ostovoimasta kiinteistöjen vakuuttamisen yhteydessä. Lisäksi S & N on tietyissä tapauksissa suostunut vuokrasopimuksesta luopumiseen.

II OIKEUDELLINEN ARVIOINTI

A 81 ARTIKLAN 1 KOHTA

1. Merkitykselliset markkinat

Merkitykselliset tuotemarkkinat

(82) Merkityksellisille tuotemarkkinoille kuuluvat periaatteessa kaikki tuotteet ja palvelut, joita kuluttaja pitää niiden ominaisuuksien, hinnan tai käyttötarkoituksen perusteella jokseenkin toisiaan korvaavina(19). Yhteisöjen tuomioistuin on todennut Delimitis-tuomiossaan(20), että merkitykselliset markkinat määritellään yleensä kyseessä olevan taloudellisen toiminnan luonteen perusteella, tässä tapauksessa oluen myynti. Olutta myydään sekä vähittäiskaupan kautta että anniskelutilojen kautta. Kuluttajan kannalta viimeksi mainittu ala, joka koostuu erityisesti pubeista(21) ja ravintoloista, voidaan erottaa vähittäiskaupan alasta sen perusteella, että oluen myynti pubeissa ei käsitä pelkästään tuotteen ostoa vaan siihen liittyy myös palvelujen tarjonta, ja että oluen kulutus pubeissa ei olennaisesti riipu taloudellisista näkökohdista. Pub-myynnin erityisluonne on lähtöisin siitä, että panimot järjestävät tälle alalle erityisen jakelujärjestelmän, joka vaatii erityislaitteita, ja että alan hinnat ovat yleensä korkeammat kuin vähittäiskaupassa.

(83) Yhdistyneen kuningaskunnan erityisen anniskeluoikeusjärjestelmän vuoksi on selvennettävä, mitkä anniskeluoikeuksien kolmen perusryhmän (ks. johdanto-osan 25 kappale) osista kuuluvat "pubien ja ravintoloiden" muodostamille merkityksellisille tuotemarkkinoille. Tässä yhteydessä viitataan asetusta (ETY) N:o 1984/83 koskevan tiedonannon 43 kohtaan, jossa todetaan, että "anniskelutilojen" käsite kattaa kaikki anniskeluoikeuden omistavat tähän tarkoitukseen käytetyt tilat. Se kattaa myös yksityiset klubit. Tämä on ymmärrettävää, koska kaikille näille liikkeille, mukaan lukien liikkeille rajoitetuilla anniskeluoikeuksilla, on yhteistä se, että juomat ostetaan paikan päällä kulutusta varten ja että tarjottu palvelu muodostaa tärkeän tekijän. Komissio myöntää, että klubeissa oluen hinta, joka joulukuussa 1994 oli noin 82-83 prosenttia pubien hinnasta, on alhaisempi kuin pubeissa perittävä hinta(22). Tämä kuvastaa kuitenkin suurelta osalta sitä, että nämä klubit eivät tavoittele voittoa. Palvelutekijän vuoksi klubeissa perittävä hinta on kuitenkin korkeampi kuin supermarketeissa perittävä hinta. Lisäksi koko anniskelumyynnin, mukaan lukien klubit, erityinen jakelujärjestelmä on sama: erityislaitteet tynnyristä myyntiä varten, panimoiden listahinnat oluelle ja lainat, joihin liittyy ostovelvoitteita.

(84) Tämän perusteella merkitykselliset markkinat käsittävät oluen jakelun anniskelupaikoille (anniskelumarkkinat kokonaisuudessaan). Kuten Delimitis-tuomiossa(23) todetaan, tähän ei vaikuta se, että anniskelu- ja vähittäismyynnin välillä on tiettyä päällekkäisyyttä silloin, kun uudet kilpailijat pystyvät tekemään tavaramerkkinsä tunnetuiksi vähittäismyynnissä ja käyttämään niiden mainetta hyväksi anniskelumarkkinoille pääsemiseksi.

Merkitykselliset maantieteelliset markkinat

(85) Oluen anniskelupaikoille myynnin puolueettomat kysyntä- ja tarjontaolosuhteet vaihtelevat huomattavasti yhteisön eri osissa. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut Delimitis-tuomion 18 kohdassa, useimmat oluen toimitussopimukset ovat edelleen kansallisia. Näin on erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa maarajojen puuttumisen vuoksi. Tämän vuoksi sovellettaessa yhteisön kilpailusääntöjä sopimukseen on otettava huomioon anniskelupaikoille tarkoitetun oluen jakelumarkkinat Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

(86) Yhdistyneen kuningaskunnan markkinat eroavat myös muiden jäsenvaltioiden olutmarkkinoista olutmääräysten (johdanto-osan 16 kappale), tynnyrioluen suuren kulutuksen (johdanto-osan 19 kappale), itsenäisten pubiyhtiöiden olemassaolon (johdanto-osan 22 kappale), pubeja koskevien anniskelumääräysten (johdanto-osan 23 ja 34 kappale) ja tarjottujen olutlajien moninaisuuden (johdanto-osan 38 kappale) vuoksi.

2. Yritysten välinen sopimus

(87) S & N ja vuokralaiset ovat 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja yrityksiä.

(88) Yksittäiset S & N:n ja kunkin vuokralaisen väliset vuokrasopimukset, jotka ovat samanmuotoisia kuin edellä kuvaillut vakiosopimukset, ovat 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja sopimuksia.

3. Merkittävimpien rajoitusten kilpailua rajoittava vaikutus

3.1 Merkittävimpien rajoitusten kuvaus ja luonne

(89) Vuokrasopimusten kaltaisia oluentoimitussopimuksia luonnehditaan yleensä viittaamalla yksinostovelvoitteeseen, jota yleensä tuetaan kilpailukiellolla(24). Nämä lausekkeet on muotoiltu vuokrasopimuksessa seuraavalla tavalla (johdanto-osan 38 ja 39 kappale):

- Vuokralaisen on ostettava S & N:ltä tai sen nimeämältä toimittajalta eikä yhdeltäkään muulta henkilöltä tai yritykseltä kaikki sopimuksessa mainitut oluet (lukuun ottamatta vierasolutlauseketta), jotka hän tarvitsee myyntiin tiloissaan; käytännössä panimo voi vapaasti lisätä hinnastoonsa merkkejä taikka korvata tai poistaa siinä olevia merkkejä (yksinostovelvoite).

- Vuokralainen ei saa myydä tiloissa tai asettaa näytteille taikka tuoda tiloihin myyntitarkoituksessa a) olutta, joka on samaa lajia kuin sopimuksessa mainittu olut, mutta jota S & N tai sen nimeämä toimittaja ei toimita; tai b) mitään muuta olutta, ellei i) sitä ole pakattu pulloihin, tölkkeihin tai muihin pieniin pakkauksiin tai ellei ii) se ole tynnyriolutta, jonka myynti tynnyrioluena on tavanomaista taikka tarpeen vuokralaisen asiakkaiden riittävän kysynnän tyydyttämiseksi (kilpailukielto).

(90) Voidaan havaita, että tiettyjä olutlajeja koskevan nimenomaisen kilpailukiellon lisäksi yksinostovelvoite on muotoiltu siten, että se sisältää epäsuorasti kilpailukiellon sanamuodolla "sopimuksessa mainitut oluet".

(91) Yksinostovelvoitteen vuoksi vuokralaiset eivät voi hyväksyä muiden toimittajien tarjoamia sopimuksessa määriteltyjä tuotteita. Vuokralaiset eivät voi hyötyä kilpailusta panimon ja muiden oluen tukkukauppiaiden välillä, jotka tarjoavat samoja merkkejä (tavaramerkin sisäisen kilpailun rajoittaminen).

(92) Nimenomainen ja hiljainen kilpailukielto, joka koskee sopimuksessa määriteltyjä olutlajeja, toisin sanoen vuokralaisten kieltäminen ostamasta sopimuksessa mainitun olutlajin muita merkkejä muilta oluen tuottajilta, rajoittaa tuotemerkkien välistä kilpailua. Niiden olutlajien ostamista, joita ei määritellä sopimuksessa, koskevat sopimusmääräykset asettavat vuokralaisille tiettyjä hallinnollisia rajoituksia, mutta eivät todella rajoita heidän kykyään tarjota tällaisia sopimuksessa mainitsemattomia olutlajeja tiloissaan. Sen vuoksi näillä lausekkeilla ei ole kilpailua rajoittavaa vaikutusta.

3.2 Kilpailun rajoittaminen

(93) Sen jälkeen kun on todettu panimoiden vuokrasopimusverkoston aikaansaaman kilpailun rajoittumisen luonne, on tutkittava, kuinka sopimukset vaikuttavat vähittäiskauppiaisiin ja tavarantoimittajiin merkityksellisillä markkinoilla(25).

(94) Asiassa Brasserie De Haecht v. Wilkin(26) yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että oluentoimitussopimuksen vaikutuksia on arvioitava siinä taloudellisessa ja oikeudellisessa yhteydessä, jossa ne esiintyvät ja jossa ne voisivat yhdessä muiden kanssa vaikuttaa kumulatiivisesti kilpailuun. Mainitun tuomion mukaan useiden samanlaisten sopimusten kumulatiivinen vaikutus muodostaa kuitenkin yhden tekijän useista arvioitaessa mahdollista kilpailun estymistä, rajoittumista tai vääristymistä(27).

3.2.1 Useiden samanlaisten sopimusverkostojen kumulatiivinen vaikutus

(95) Tämän arvioinnin tarkoituksena on mitata Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelumarkkinoiden sulkemisen aste ja määritellä siten, kuinka korkeat markkinoille pääsyn esteet ovat kaikkien panimoiden sopimusverkostojen kumulatiivisen vaikutuksen seurauksena muiden kotimaisten tai ulkomaisten panimoiden edessä, jotka aikovat tulla itsenäisesti anniskelumarkkinoille. Toisin sanoen on arvioitava, voivatko muut panimot saada loppukuluttajia asiakkaikseen itse määrittelemillään kilpailuedellytyksillä(28).

(96) Koska S & N teki vuokrasopimuksista ilmoituksen saadakseen niille poikkeusluvan, joka on voimassa sopimusten tekopäivästä alkaen, arvioinnin on alettava vuodesta 1985, jolloin vuokrasopimukset otettiin käyttöön.

(97) Panimoiden sopimusverkostojen aikaansaama markkinoiden sulkeminen on eri muotoista. Ensiksi Yhdistyneen kuningaskunnan panimot ovat integroituneet vertikaalisesti vähittäiskaupan tasolle. Tämä vertikaalinen integroituminen tapahtuu siten, että panimot johtavat itse pubeja ja vuokraavat omistamiaan pubeja. Lisäksi on myös "vertikaalisia sopimuksia" kahdella tasolla. On vähittäiskaupan liikkeiden kanssa tehtyjä lainasopimuksia ja tukkukaupan tasolla on itsenäisten tukkukauppiaiden, panimotoimintaa harjoittamattomien pubiyhtiöiden tai muiden tukkukauppaa harjoittavien panimoiden kanssa tehtyjä "sitovia" toimitussopimuksia eli sopimuksia, jotka sisältävät muun muassa yksinosto-, vähimmäisosto- ja varastointivelvollisuuksia.

(98) Taulukosta 2 (johdanto-osan 24 kappale) näkyy, että ostovelvoitteiden alaisten ja panimoiden itse johtamien pubien myynnin osuus anniskelumyynnistä oli vuonna 1985 noin 55 prosenttia. Lainasopimuksilla katettiin lisäksi 22 prosenttia anniskelumarkkinoista kyseisenä vuonna. Koska Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoilla tapahtui vain vähän muutoksia ennen olutmääräyksiä, vuoden 1990 tietojen katsotaan kuvaavan ainakin vuosia 1985-1989. Vuonna 1990 olutmääräyksiä ei ollut vielä pantu kokonaan täytäntöön, minkä vuoksi arviolta yhä noin 70 prosenttia oluen kulutuksesta Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelumarkkinoilla tapahtui panimoihin sidoksissa olevissa anniskelupaikoissa, vaikka tilanne alkoi muuttua edellisiin vuosiin verrattuna.

(99) Vuonna 1997, joka on viimeinen vuosi, jolta tällaisia tietoja on käytettävissä, panimoiden vuokraamien ostovelvoitteiden alaisten ja niiden itse johtamien pubien osuus kokonaismyynnistä oli 27,2 prosenttia. Lainasopimusten osuus oli 18,1 prosenttia. Määrittelemätöntä osuutta lainasopimuksen tehneiden pubien myymästä oluesta ei ole toimitettu sopimuksessa olevan sitovan velvoitteen perusteella, jonka mukaan pubin on ostettava tietty määrä olutta lainan antavalta panimolta (katso johdanto-osan 26 kappale)(29). Todennäköisesti kuitenkin vähintään 10 prosenttia myydystä oluesta toimitetaan tällaisen sitovan ostovelvoitteen perusteella. Sen vuoksi on pääteltävä, että Yhdistyneen kuningaskunnan panimoiden sopimuksilla sitoma osuus myynnistä on enintään 45,3 prosenttia (mutta todennäköisimmin vähintään 37 prosenttia). Tämä osuus vie toisilta panimoilta mahdollisuuden päästä suoraan vähittäiskaupan tasolle Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelumarkkinoilla.

(100) On esitetty, että sen jälkeen kun olutmääräykset tekivät mahdolliseksi lainasopimuksen päättämisen kolmen kuukauden irtisanomisajalla, tällaisten sopimusten ei pitäisi enää katsoa estävän markkinoille pääsyn mahdollisuuksia.

(101) Komissio myöntää, että yksittäinen pääsy lainasopimuksen tehneisiin anniskelupaikkoihin ei ole aina mahdotonta, koska on olemassa tuntematon määrä lainasopimuksia, joihin ei sisälly yksinoikeuksia(30). Muiden panimoiden mahdollisuudet tavoittaa loppukuluttaja suoraan kyseisen panimon itse määrittelemillä kilpailuedellytyksillä ovat kuitenkin rajoitetut lainasopimusten perusteella toimitettujen määrien vuoksi.

(102) Komissio myöntää myös, että olutmääräykset helpottavat lainasopimuksen päättämistä. Keskimääräinen neljän vuoden kesto osoittaa kuitenkin, että sopimussuhde ei ole tilapäinen. Lisäksi panimon, joka haluaa aloittaa itsenäisesti toimitukset lainasopimuksen tehneelle pubille, on tarjottava pubille rahoitus ensimmäisen lainan takaisinmaksamista varten (useimmiten tekemällä uusi lainasopimus). Näiden panimoiden välinen kilpailu ei siten rajoitu oluen laatuun ja (suoraan) hintaan, vaan myös toisen panimon on tarjottava lainasopimuksia. Lisäksi on syytä huomauttaa, että itsenäinen toimitusten aloittaminen lainasopimuksen tehneelle pubille on mahdollista vain panimolle, joka tarjoaa kaikkia tai lähes kaikkia olutlajeja, joita pub tarjoaa asiakkailleen, koska muuten lainan kaikki rahoituskustannukset olisi saatava takaisin yhden merkin (tai vähäisen merkkimäärän) myynnillä.

(103) Sitä ei kiistetä, että muut panimot voivat päästä myös välillisesti, markkinoille, jos panimo/tukkukauppias, joka sitoo liikkeen itseensä (vuokra- tai lainasopimuksella), on valmis toimittamaan näille liikkeille muiden panimoiden olutta. Markkinoiden sulkemista koskeva arviointi kuitenkin keskittyy muiden panimoiden mahdollisuuksiin päästä markkinoille itsenäisesti mikä ei ole seurausta nykyisten kilpailijoiden horisontaalisesta yhteistyöstä. Tällainen yhteistyö voi rajoittaa kyseisten panimoiden merkkien välistä kilpailua, ja panimo päästää toisen panimon oluen anniskelupaikkoihinsa vain, kun se on sen etujen mukaista.

(104) Sen osuuden lisäksi, minkä Yhdistyneen kuningaskunnan panimoista suoraan riippuvaiset anniskelupaikat (panimoiden itse johtamat ja niiden vuokraamat pubit sekä lainasopimuksen panimon kanssa tehneet pubit) myyvät, on otettava huomioon se 19,7 prosenttia (vuonna 1997), joka myydään panimotoimintaa harjoittamattomien pubiyhtiöiden vuokraamien ja itse johtamien pubien kautta. Arviolta noin 13 prosenttia myynnistä tapahtuu pubiyhtiöiden ja panimoiden välisten "sitovien" oluentoimitussopimusten perusteella. Tähän lukuun sisältyy Inntrepreneur Pub Company Limitedin, Spring Estates Limitedin ja Allied Domecq Retailingin myynti; näiden yhtiöiden oli vuonna 1996(31) ostettava pubiensa tarvitsema olutmäärä kokonaisuudessaan yhdeltä kansalliselta panimolta. Lisäksi lukuun sisältyvät neljän kansallisen panimon arviot siitä, kuinka paljon ne toimittavat sopimusten perusteella muille pubiyhtiöille.

(105) Siten voidaan päätellä, että enintään noin 58 prosenttia (mutta todennäköisimmin vähintään 50 prosenttia) oluen anniskelumyynnistä Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1997 tapahtui panimoiden asettamien ostovelvoitteiden perusteella. Sen vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan panimoiden ostovelvoitteita sisältävät sopimukset ovat yhdessä vuodesta 1985 vaikuttaneet merkittävästi mahdollisuuksiin päästä itsenäisesti Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoille.

3.2.2 Muut tekijät

(106) Yhteisöjen tuomioistuin on myös todennut, kuten mainitussa Delimitis-tuomiossa vahvistetaan, että yksinostosopimusten vaikutus on vain yksi tekijä monien muiden joukossa, jotka liittyvät siihen taloudelliseen ja oikeudelliseen yhteyteen, jossa sopimusta on arvioitava. Muita huomioon otettavia tekijöitä ovat ensinnäkin tekijät, jotka liittyvät markkinoille pääsyn mahdollisuuksiin, ja toiseksi edellytyksiin, joilla kilpailuvoimat toimivat merkityksellisillä markkinoilla.

3.2.2.1 Markkinoille pääsyn mahdollisuudet

(107) Delimitis-tuomion 21 kohdassa viitataan uuden kilpailijan todellisiin käytännön mahdollisuuksiin päästä sopimusverkoston jäseneksi hankkimalla markkinoilla jo toimiva panimo myyntiverkostoineen, tai kiertää sopimusverkosto avaamalla uusia pubeja. Tässä yhteydessä on otettava huomioon yritysostoja ja myyntipisteiden perustamista koskevat säännöt ja sopimukset sekä se liikkeiden vähimmäismäärä, joka on välttämätön jakelujärjestelmän kannattavan toiminnan varmistamiseksi. Se, että markkinoilla on myös oluen tukkukauppiaita, jotka eivät ole riippuvaisia tuottajista, on myös tekijä, joka voi helpottaa uuden tuottajan pääsyä kyseisille markkinoille, koska uusi tuottaja voi käyttää näiden tukkukauppiaiden myyntiverkkoa oman oluensa jakeluun.

(108) Anniskeluoikeuslainsäädännön vuoksi ei ole helppoa avata suurta määrää pubeja parin vuoden aikana (katso johdanto-osan 34 kappale). Vaikka pubeja myydäänkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa jatkuvasti ja huomattava määrä pubeja on myyty yksittäin, uuden kilpailijan on investoitava paljon myyntiverkoston hankkimiseen tai uusien pubien avaamiseen(32). Lisäksi kilpailijan olisi muututtava pelkästä panimosta myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivaksi vähittäiskauppiaaksi. Tämä edellyttäisi lisäksi horisontaalisia yhteyksiä muihin Yhdistyneen kuningaskunnan panimoihin kaikkien eri olutlajien saamiseksi, joita pubien on tarjottava, koska uudet kilpailijat (varsinkin ulkomaiset kilpailijat) tarjoavat useammin yksittäisiä merkkejä eivätkä koko Yhdistyneessä kuningaskunnassa tavallista olutvalikoimaa.

(109) Ulkomaiset panimot ovat viime vuosien aikana ottaneet muutaman kerran suoraan haltuunsa Yhdistyneen kuningaskunnan panimoita (mukaan lukien niiden vuokrapubit), mutta useimmissa tapauksissa ulkomainen panimo on sen jälkeen myynyt osuutensa jälleen (alankomaalainen Grolsch-panimo Ruddlesissa ja australialainen Foster's-panimo Couragessa).

(110) Lisäksi itsenäisillä tukkukauppiailla Yhdistyneen kuningaskunnan oluen jakelussa oleva suhteellisen pieni asema (johdanto-osan 21 kappale) tekee ulkomaiselle tai uudelle panimolle vaikeaksi päästä itsenäisesti markkinoille.

(111) Tämän vuoksi ulkomaiset panimot antavat useimmissa tapauksissa jollekin paikalliselle panimolle käyttöluvan tuottaa ja jakaa tuotteitaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jolloin ne pääsevät näiden panimoiden pubeihin ja jakelujärjestelmiin, joilla toimitetaan olutta itsenäisille pubeille. Tällöin Yhdistyneen kuningaskunnan panimo voi vaikuttaa paljon ulkomaisen panimon tavaramerkin asemointiin ja markkinointiin (mainontaan).

(112) Komissio myöntää, että panimotoimintaa harjoittamattomien pubiyhtiöiden pubien vähittäismyynnin lisääntyminen tarjoaa ainakin teoriassa muille panimoille paremmat mahdollisuudet päästä Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoille. Vaikka tulokkaalla olisi vain yksi tavaramerkki, uuden tulokkaan on todellakin paljon helpompi tehdä sopimus pubiyhtiön kanssa, jolloin se pääsisi kyseisen yhtiön pubiketjun kaikkiin pubeihin, verrattuna sopimusten tekemiseen yksittäisten pubien kanssa. Kuten johdanto-osan 99 kappaleessa todetaan, tämän markkina-alan avoimuutta ei kuitenkaan voida arvioida tarkasti. Lisäksi panimon olisi järjestettävä itse jakelu, jos se haluaisi toimittaa olutta sellaiselle pubiyhtiölle, jolla ei ole omaa jakelujärjestelmää (katso johdanto-osan 23 ja 32 kappale).

3.2.2.2 Kilpailuvoimat markkinoilla(33)

(113) Yhdistyneen kuningaskunnan panimoteollisuus on läpikäynyt keskittymisprosessin (johdanto-osan 20 kappale). Oluen kokonaiskysynnän samoin kuin sen kysynnän anniskelumarkkinoilla odotetaan laskevan edelleen tai parhaimmassa tapauksessa pysyvän ennallaan (johdanto-osan 17 kappale). Lisäksi yhden ainoan tuotemerkin vaatimat yhä suuremmat mainoskulut (jotka ovat jo suoritettuja kiinteitä kustannuksia) kannustavat ulkomaisia panimoita tekemään käyttölupasopimuksia. Lisäksi mahdollisuudet käyttää hyväksi oluen vähittäismyynnissä myymälöissä saavutettua mainetta anniskelumarkkinoille pääsyn varmistamiseksi ovat pienemmät Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuin muissa Euroopan maissa, koska myymälämyynnin osuus oluen kokonaismyynnistä on vain 30 prosenttia (johdanto-osan l7 kappale).

3.3 Ensimmäistä Delimitis-tuomion mukaista arviointia koskeva päätelmä

(114) Voidaan päätellä, että kaikkia sellaisia sopimuksia, joilla yrityksiä sidotaan panimoihin, mukaan lukien muun muassa tehdyt oluentoimitussopimukset, sekä muiden Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelumarkkinoiden taloudellisen ja oikeudellisen yhteyden kannalta merkityksellisiä tekijöitä koskeva tarkastelu osoittaa, että sopimukset, joilla yritykset sidotaan panimoon, vaikuttivat vuonna 1985 ja vaikuttavat edelleen tuoreimpien tietojen perusteella kumulatiivisesti uusien kotimaisten ja ulkomaisten kilpailijoiden itsenäistä markkinoille pääsyä estävästi.

3.4 Merkittävä myötävaikutus

(115) On myös tarpeen arvioida, kuten yhteisöjen tuomioistuin selvensi Delimitis-tuomion 24 kohdassa, missä määrin kyseisen panimon tekemät sopimukset myötävaikuttavat kaikkien markkinoilta löytyvien samanlaisten sopimusten kumulatiiviseen vaikutukseen. Yhteisön kilpailusääntöjen mukaan vastuu tällaisesta markkinoiden sulkemisesta on kohdistettava niihin panimoihin, jotka myötävaikuttavat siihen merkittävästi. Tämän vuoksi sellaisten panimoiden tekemät oluentoimitussopimukset, joiden osuus kumulatiivisesta vaikutuksesta on vähäinen, eivät siten kuulu 81 artiklan 1 kohdan kiellon soveltamisalaan. Niinpä arvioitaessa kyseisen panimon osuutta, tässä tapauksessa S & N:n, on otettava huomioon kaikki liikkeet, jotka on sidottu panimoon muun muassa sopimuksiin sisältyvällä yksinostovelvoitteella ja kilpailukiellolla. Toisin sanoen Delimitis-tuomion mukaan verkoston on vaikutettava merkittävästi kaikkien panimon tekemien sopimusten taloudellisessa ja oikeudellisessa yhteydessään aikaansaamaan markkinoita sulkevaan vaikutukseen(34).

(116) Tällöin otetaan huomioon S & N:n koko verkoston vaikutus; jos verkoston todetaan vaikuttavan kilpailua rajoittavasti, koskee tämä toteamus yhtä lailla kaikkia siihen osallistujia(35).

3.4.1 Olutta koskeva de minimis -tiedonanto(36)

(117) S & N ei selvästi ole tiedonannossa määritelty "pieni panimo", koska se tuottaa yli 200000 hehtolitraa ja sen markkinaosuus on yli 1 prosenttia Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelumarkkinoista ja yksi vakiomuotoisista vuokrasopimuksista ylittää joissakin tapauksissa tiedonannossa mainitun 15 vuoden enimmäiskeston.

3.4.2 Yksittäinen arviointi

(118) Yhteisöjen tuomioistuin päätti Delimitis-tuomiossa(37), että yksittäisen sopimuksen myötävaikutuksen merkitys riippuu sopimuspuolten asemasta merkityksellisillä markkinoilla ja sopimuksen kestosta. Tuomion 25 ja 26 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin selventää, että tätä asemaa ei määritellä pelkästään panimon ja sen yritysryhmän, johon se mahdollisesti kuuluu, markkinaosuuden mukaan vaan myös niiden anniskelupaikkojen lukumäärän mukaan, jotka ovat sidoksissa panimoon tai siihen yritysryhmään, johon se kuuluu, verrattuna merkityksellisillä markkinoilla toimivien anniskelupaikkojen kokonaismäärään. Sopimuksen kestosta yhteisöjen tuomioistuin totesi, että jos kesto ylittää selvästi merkityksellisillä markkinoilla tehtyjen oluentoimitussopimusten keskimääräisen keston, yksittäinen sopimus kuuluu 81 artiklan 1 kohdan kiellon soveltamisalaan. Suhteellisen pienen markkinaosuuden omistava panimo, joka sitoo myyntipisteensä itseensä useiksi vuosiksi, voi myötävaikuttaa markkinoiden sulkemiseen yhtä merkittävästi kuin suhteellisen voimakkaassa markkina-asemassa oleva panimo, joka tavallisesti vapauttaa anniskelupaikat velvoitteista lyhyemmän ajan jälkeen.

(119) Saksan jäätelöalaa koskevissa asioissa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittasi arvioidessaan kyseessä olevien yritysten merkittävää myötävaikutusta [kyseisen yrityksen] voimakkaaseen asemaan merkityksellisillä markkinoilla ja erityisesti sen markkinaosuuteen(38). Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on siten käyttänyt perustana laajempaa kokonaismarkkinaosuuden määritelmää.

(120) Arvioitaessa panimon myötävaikutusta on sen vuoksi otettava huomioon sen asema merkityksellisillä markkinoilla ja erityisesti se, kuinka se vaikuttaa sitomisjärjestelyillä markkinoiden sulkemiseen, sekä lisäksi panimon kilpailua rajoittavien sopimusten, varsinkin vakiosopimusten, kesto.

(121) Panimon myötävaikutuksen arvioinnissa otetaan huomioon panimon itse johtamat pubit, vaikka ne eivät välttämättä sinänsä kuulu 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, koska kyseessä ei ole itsenäisten toimijoiden välinen sopimus. Tarkasteltaessa ilmoitettuja sopimuksia (osana panimon verkostoa) on erityisen tärkeää, että otetaan asianmukaisella tavalla huomioon kansallisen panimon johtamien pubien markkinoita sulkeva vaikutus, koska olutmääräyksissä rajoitetaan sopimusten avulla sidottujen pubien kokonaismäärää. Panimo voi päättää vapaasti, vuokraako se nämä pubit vai johtaako se niitä itse. Niinpä panimo voi milloin tahansa tarjota sillä hetkellä itse johtamalleen pubille vuokrasopimusta ja vuokrasopimuksen päätyttyä panimo voi muuttaa vuokrapubin itse johtamakseen pubiksi.

(122) S & N:n "sidotun verkoston" muut lohkot ovat S & N:n lainasopimukset ja olutmäärät, jotka sen "tukkukaupan kumppaneiden"on ostettava (yksinostovelvoitteet, vähimmäisostovelvoitteet, varastointivelvoitteet, kilpailukiellot ja niin edelleen). Kuten johdanto-osan 13 kappaleessa todetaan, komissiolla on vähän tietoja tästä kanavasta. Lisäksi arvioitaessa minkä tahansa panimon roolia markkinoilla voidaan ottaa huomioon myös panimon kokonaisosuus Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelumarkkinoista ja sen osuus Yhdistyneen kuningaskunnan oluen tuotantomarkkinoista.

(123) S & N:n vuonna 1990/1991 omistamien 892 pubin (joista 421 oli vuokrattu) osuus anniskelupaikkojen kokonaismäärästä oli 0,57 prosenttia ja sen vuonna 1997/1998 omistamien 2600 pubin (joista 432 vuokrattuja) osuus oli 1,9 prosenttia. Taulukon 1 mukaan (johdanto-osan 9 kappale) niiden osuus anniskelumyynnin määrästä oli 2,8 prosenttia vuonna 1990/1991 ja 4,12 prosenttia vuonna 1997/1998 (näistä luvuista panimon omistamien pubien osuus oli 1,32 ja 0,89 prosenttia). S & N:n ostovelvoitteisiin perustuva myynti, josta komissiolla on tietoja, nimittäin myynti edellä mainituille pubeille ja lainasopimuksen tehneille pubeille, oli kyseisinä vuosina 6,16(39) ja 9,44 prosenttia. Niinpä myynti ostovelvoitteiden alaisten (vuokrattujen, lainoitettujen tai itse johdettujen) pubien kautta muodostaa noin neljänneksen S & N:n kokonaismyynnistä anniskelumarkkinoilla, jolla sen markkinaosuus on noin 28 prosenttia. Tähän on lisättävä tukkukaupan kumppaneiden ostovelvoitteet, joita kuvataan johdanto-osan 122 kappaleessa.

(124) S & N:n sidotun verkoston eri järjestelyiden keston osalta on todettava, että S & N:n omistamat pubit ovat periaatteessa aina yritykseen sidottuja. Tämä ei koske pelkästään itse johdettuja pubeja, vaan myös vuokrattuja pubeja, jotka yhden (pitkä- tai lyhytaikaisen) vuokrasopimuksen päättymisen jälkeen vuokrataan uudestaan toiselle toiminnanharjoittajalle asettaen sitovia velvoitteita. Vuokrasopimuksista pisin kestää joissakin tapauksissa 20 vuotta. S & N:n lainasopimukset kestävät keskimäärin 2,5-3,5 vuotta.

(125) Tämän perusteella päätellään, että S & N:n ostovelvoitteisiin perustuva myynti, josta ilmoitetut sopimukset muodostavat osan, myötävaikuttaa merkittävästi Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelumarkkinoiden sulkemiseen. Sopimusten sisältämä yksinostovelvoite ja kilpailukielto vaikuttavat siten rajoittavasti kilpailuun.

4. Muiden rajoitusten kilpailua rajoittava vaikutus

4.1 Kuvaus

(126) Vuokrasopimuksiin sisältyvät seuraavat lausekkeet, joilla jotkut tiedonantoon ilmoituksesta huomautuksia esittäneistä väittävät olevan kilpailua rajoittavan vaikutuksen:

- pubin sisätiloja ja kiinteää kalustoa on hoidettava ja ne on pidettävä hyvässä kunnossa,

- tiloja on käytettävä ainoastaan täysillä anniskeluoikeuksilla olevana pubina,

- vuokrasopimuksen siirtämistä koskevat rajoitukset,

- pubin kiinteä kalusto, irtaimisto ja varasto on myytävä vuokrasopimuksen päättymisen jälkeen S & N:lle tai uudelle vuokralaiselle,

- peliautomaatteja ei saa asentaa ilman S & N:n suostumusta,

- joidenkin sopimusten mainontaa koskevat lausekkeet (näitä kutsutaan jäljempänä "mainontalausekkeeksi"): velvollisuus käyttää S & N:n toimittamia mainoksia (England and Wales 1993 -vuokrasopimuksissa ja Skotlannin vuokrasopimuksessa) ja lupa mainostaa muiden toimittamia tuotteita ainoastaan siinä suhteessa, jossa niiden myynti on pubin kokonaisliikevaihtoon (kaikissa Englannin vuokrasopimuksissa).

4.2 Arviointi

(127) Mainituista lausekkeista ensimmäisten tavoitteena tai seurauksena ei voida pitää kilpailun rajoittamista tietyillä markkinoilla. Peliautomaatteja koskeva lauseke ei ole kilpailua rajoittava sen vaikutuksen perusteella, mikä peliautomaateilla on tilojen luonteeseen(40).

(128) Sillä, kuuluuko mainontaa koskeva lauseke 81 artiklan 1 kohdan kiellon soveltamisalaan, on merkitystä vain oluen jakelumarkkinoilla. Lauseke ei rajoita kilpailua muilla lähimarkkinoilla, jotka käsittävät sellaisten tuotteiden kuten alkoholittomien juomien, perunalastujen ja peliautomaattien toimittamisen Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitseville anniskelupaikoille. Vuokrasopimukset, joissa ei ole näiden tuotteiden toimittamiseen liittyviä yksinostovelvoitteita tai kilpailukieltoa, eivät pelkästään tällaisen mainontaa koskevan lausekkeen vuoksi rajoita tuntuvasti kilpailua tällaisilla markkinoilla, jos sellaisten katsotaan olevan olemassa.

(129) Oluen toimitusten osalta velvollisuus asettaa esille S & N:n toimittamat mainokset ei rajoita millään tavoin muiden yritysten toimittaman oluen mainontaa eikä siten rajoita kilpailua. Englannin vuokrasopimuksen sisältämän lausekkeen tavoitteena on rajoittaa tietyssä määrin muiden yritysten toimittaman oluen mainontaa. S & N:n vuokralainen voi vuokrasopimuksen mukaan ostaa toiselta yritykseltä ainoastaan vierasolutta ja sopimuksessa mainitsemattomia olutlajeja. Varsinkin sopimuksessa mainitsemattomat olutlajit eivät ehkä ole tuttuja kuluttajille Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja tarvitsisivat sen takia erityistä paikan päällä tapahtuvaa mainontaa. Lauseke tekee näiden uusien tuotteiden mainonnan mahdottomaksi, koska siinä edellytetään, että mainonta on suhteessa näiden tuotteiden myyntiin, joka on käytännössä olematon, koska tuotteet ovat uusia. Komission tiedossa ei kuitenkaan ole, onko kyseistä mainontaa koskevaa lauseketta sovellettu tiukasti. S & N on päinvastoin vahvistanut 2 päivänä lokakuuta 1998 päivätyllä kirjeellä, että se ei ole tähän mennessä käyttänyt eikä käytä tulevaisuudessakaan vuokrasopimuksia estääkseen muiden yritysten tuotteiden mainonnan tai haitatakseen sitä kohtuuttomasti. Käytännössä Skotlannin vuokrasopimuksen tehneet vuokralaiset asettavat erittäin usein esille muiden tavarantoimittajien toimittamaa mainonta-aineistoa. S & N ei ole yrittänyt estää vuokralaisia käyttämästä tällaista aineistoa tai kieltäytynyt antamasta lupaa tällaisen aineiston käyttämiseen. Näin ollen mainontaa koskevan lausekkeen ei katsota rajoittavan kilpailua tuntuvasti.

5. Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan

(130) Kun edellä kuvailluista syistä kyseessä oleviin sopimuksiin sisältyvien yksinostovelvoitteiden ja kilpailukiellon seurauksena vuokralaisilta poistuu vapaus varastoida ja tarjota asiakkaille myytäväksi kilpailevien toimittajien sopimuksessa määriteltyjä oluita, näiltä toimittajilta, riippumatta niiden maantieteellisestä sijainnista ja tuotteiden alkuperästä, estetään pääsy kyseessä oleviin tiloihin, jolleivät ne ole tehneet S & N:n kanssa erityistä sopimusta. Tämän rajoituksen seurauksena oluella käydään vähemmän kauppaa kuin mikä tilanne olisi muutoin. Erityisesti vaikutetaan ulkomaisten toimittajien mahdollisuuksiin sijoittautua itsenäisesti Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoille. "Rajoittavat" sopimukset, mukaan lukien sopimukset yksinoikeudesta oluentoimituksiin, suojelevat todennäköisesti huomattavaa osaa Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoista muista jäsenvaltioista peräisin olevien kilpailevien tuotteiden aikaansaamalta suoralta kilpailulta. Kuten johdanto-osan 32 kappaleessa todetaan, useimmat ulkomaiset tuottajat ovat päättäneet tulla Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille tekemällä käyttölupasopimuksia paikallisten panimoiden kanssa, mukaan lukien S & N, päästäkseen siten niiden anniskelumyyntiverkostoon(41). Siten vuokrasopimukset vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

6. Tuntuva vaikutus

(131) Yksinostovelvoite ja kilpailukielto rikkovat 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaa ainoastaan silloin, kun ne vaikuttavat tuntuvasti kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(132) Kun määritellään, kuinka suuri kilpailua rajoittava vaikutus kumulatiivisilla sopimusverkostoilla ja muilla Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoiden sulkemiseen myötävaikuttavilla tekijöillä on sekä kuinka paljon S & N:n jakeluverkosto myötävaikuttaa tähän markkinoiden sulkemiseen (johdanto-osan 95-130 kappale), ilmenee, että kilpailun ja jäsenvaltioiden välisen kaupan rajoittaminen Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoilla on tuntuvaa.

7. Päätelmä

(133) Vuokrasopimusten sisältämät yksinostovelvoitteet ja kilpailukiellot rikkovat 81 artiklan 1 kohtaa vuodesta 1985 alkaen, jolloin vuokrasopimukset otettiin käyttöön.

B 81 ARTIKLAN 3 KOHTA

1. Asetus N:o (ETY) 1984/83

(134) Yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut Delimitis-tuomiossa (36 kohta), että asetuksen (ETY) N:o 1984/83 6 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että yksinostovelvoite koskee jälleenmyyjän osalta ainoastaan tiettyjä sopimuksessa määriteltyjä oluita taikka tiettyjä sopimuksessa määriteltyjä oluita ja muita juomia. Tätä määrittelyä vaaditaan sen vuoksi, että voitaisiin estää tavarantoimittajaa yksipuolisesti laajentamasta yksinostovelvoitetta. Sellainen oluentoimitussopimus, jossa viitataan yksinostovelvoitteen kohteena olevien tuotteiden osalta tuoteluetteloon, jota tavarantoimittajat voivat yksipuolisesti muuttaa, ei täytä kyseistä vaatimusta eikä sillä siten ole asetuksen (ETY) N:o 1984/83 6 artiklan 1 kohdan antamaa suojaa. Yhteisöjen tuomioistuin on päätellyt (37 kohta), että mainitun asetuksen 6 artiklan 1 kohdan soveltamisedellytykset eivät täyty, jos juomia, joita yksinostoehdot koskevat, ei ole lueteltu itse sopimuksessa, vaan ilmoitetaan, että kyseiset juomat luetellaan panimon tai sen tytäryhtiöiden hinnastossa, jota muutetaan ajoittain.

(135) Vakiomuotoisten vuokrasopimusten mukaan oluen ostovelvoite määritellään lajien mukaan, jolloin S & N voi lisätä, poistaa tai korvata vuokralaisilleen toimittamia olutmerkkejä muuttamalla ajoittain sopimuksessa määriteltyjen oluiden hinnastoa. Siten oluen ostovelvoitteen määrittely lajien mukaan antaa S & N:lle mahdollisuuden laajentaa yksipuolisesti yksinostovelvoitetta. Tämän vuoksi vuokrasopimukset eivät täytä asetuksen (ETY) N:o 1984/83 6 artiklan edellytyksiä, jotka liittyvät tuotemerkkien määrittelyyn tai muuhun nimeämiseen sopimuksessa(42).

(136) Tästä syystä vakiomalliset vuokrasopimukset eivät täytä asetuksen (ETY) N:o 1984/83 edellytyksiä.

2. Yksittäispoikkeus

2.1 Jakelun parantuminen

2.1.1 Yleistä

(137) Oluentoimitussopimus johtaa yleensä jakelun parantumiseen, koska se helpottaa huomattavasti anniskelutilojen perustamista, uudenaikaistamista, ylläpitoa ja käyttöä (ks. myös asetuksen (ETY) N:o 1984/83 johdanto-osan 15 kappale). Tämä pätee sekä panimoon/tavarantoimittajaan, jonka ei tarvitse integroitua vertikaalisesti, että vuokralaiseen. Tilojen vuokraaminen sovittua vuokraa vastaan, kuten S & N:n vakiovuokrasopimuksissa tehdään, on tapa antaa vuokralaiselle mahdollisuus tilojen käyttöön ja se tekee siten tulokkaille mahdolliseksi päästä pienin kustannuksin oluen anniskelumarkkinoille, varsinkin kun otetaan huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan rajoittava anniskelujärjestelmä. Järjestelmä, jossa Yhdistyneen kuningaskunnan panimot antavat itsenäisten liikemiesten käyttöön panimon omistaman anniskelutilan, lisää markkinoille pääsyn mahdollisuuksia. Vuokrapubeja kuvaillaan joskus tavallaan keskitieksi (panimon/pub-yhtiön omistaman) pubin johtamisen tai oman pubin (joka voi olla rahoitettu panimon lainalla tai täysin vapaa) omistamisen välillä.

(138) Jälleenmyyjää kannustetaan yksinostovelvoitteilla ja kilpailukiellolla keskittämään kaikki käytettävissä olevat voimavaransa sopimustuotteiden myyntiin, mikä yleensä johtaa sopimustuotteiden jakelun parantumiseen. Toisin sanoen, kuten asetuksen (ETY) N:o 1984/83 johdanto-osan 15 kappaleessa todetaan, tällaiset sopimukset johtavat pysyvään yhteistoimintaan sopimuksen osapuolten välillä antaen näille samalla mahdollisuuden kehittää ja pitää yllä sopimustuotteiden, asiakaspalveluiden ja jälleenmyyjän myyntiponnistelujen laatua. Ne luovat mahdollisuudet myyntitoiminnan pitkän aikavälin suunnittelulle ja siten tuotannon ja jakelun järjestämiselle taloudellisesti tehokkaalla tavalla. Eri valmistajien tuotteiden välisen kilpailun takia osapuolina olevien yritysten on määrättävä anniskelutilojen määrä ja laatu asiakkaiden toiveiden mukaisesti.

(139) Vuokrasopimuksen sisältämän yksinostovelvoitteen ja kilpailukiellon pituuden osalta on todettava, että erityisiä sääntöjä sovelletaan tapauksissa, joissa tavarantoimittaja vuokraa anniskelutilat jälleenmyyjälle. Tässä yhteydessä viitataan asetuksen (ETY) N:o 1984/83 8 artiklan 2 kohdan a alakohtaan, jossa säädetään, että "voidaan tässä osastossa tarkoitettuja yksinostovelvoitteita ja kilpailevien tuotteiden jakelua koskevaa kieltoa soveltaa jälleenmyyjään koko sen ajan, jonka tämä tosiasiallisesti toimii näissä tiloissa". Tämän perusteella vuokrasopimuksen sisältämän yksinostovelvoitteen ja kilpailukiellon pituus ei muodosta estettä poikkeuksen myöntämiselle yksinostovelvoitteelle ja kilpailukiellolle.

(140) Ostovelvoitteen määrittelyn lajien mukaan katsotaan lisäksi mahdollistavan yksinoikeudellisten oluentoimitussopimusten toiminnan Yhdistyneessä kuningaskunnassa paremmin kuin asetuksessa (ETY) N:o 1984/83 säädetty luokittelu. Ostovelvoitteen määrittely lajien mukaan helpottaa ulkomaisten tai uusien panimoiden tavaramerkkien lisäämistä hinnastoon, koska se ei edellytä kaikkien vuokralaisten suostumusta(43). Tämä pitää paikkansa erityisesti S & N:n kohdalla, jonka vuokralaisilleen toimittamien oluiden määrä on suuri ja joka usein lisää hinnastoonsa uusia oluita, myös ulkomaisia merkkejä, tai korvaa siinä olevia oluita uusilla. Tämä on tärkeää, koska suuri osuus kaikesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa myydystä oluesta myydään pubeissa tynnyrioluena ja koska Yhdistyneen kuningaskunnan panimot sulkevat anniskelumarkkinoista noin 70 prosenttia (vuonna 1989) tai enintään noin 58 prosenttia mutta todennäköisimmin vähintään 50 prosenttia (vuonna 1997); siitä huolimatta ulkomaisten tai uusien panimoiden voi edelleen olla erityisen vaikeaa päästä Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille itsenäisesti. Lisäksi on huomattava, että vuokralainen ei pystyisi lisäämään tavaramerkkejä, koska panimo voisi joka tapauksessa estää vuokralaista myymästä pubissaan muita samaa lajia olevia tavaramerkkejä samalla tavoin, koska kilpailukieltolausekkeelle on myönnetty poikkeuslupa asetuksen (ETY) N:o 1984/83 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla. Vuokralainen ei siten pysty vaikuttamaan myönteisesti eikä kielteisesti Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoiden sulkemisasteeseen.

(141) On totta, että vuokralainen voi joutua ostamaan tuntemattomia tuotteita, kun S & N myy kyseisen vuokratun pubin toiselle yritykselle. Jos tämä muutos tapahtuisi "yhdessä yössä", se voisi vaikuttaa huomattavasti kyseisen pubin liikevaihtoon ja siten kyseiseen yksittäiseen vuokralaiseen. Kilpailun kannalta katsottuna tarjoaa sopimusjärjestelmä tällaisessa tilanteessa muille panimoille, kansallisille tai ulkomaisille, mahdollisuuden päästä markkinoille tai saada niiltä enemmän tilaa. Jos tällainen muutos tapahtuu asteittain, se ei mahdollisesti vaikuta vahingollisesti yksittäisen vuokralaisen asemaan. Tässä yhteydessä voidaan huomauttaa, että asteittaiset muutokset tuotevalikoimassa ovat todennäköisiä myös heikkenevillä markkinoilla kuluttajien uusien tai vaihtuvien mieltymysten huomioon ottamiseksi. Lisäksi ei olisi uuden omistajan pitkäaikaisen kaupallisen edun mukaista tuhota juuri ostamansa anniskelupaikan kannattavuus tarjoamalla merkkejä, joista asiakkaat eivät ole kiinnostuneita.

2.1.2 Hintaerot

(142) Kun ostovelvoitteiden alainen vuokralainen kohtaa hintaeroja, komissio katsoo kuitenkin, että on arvioitava, vieläkö edellä kuvaillut edut saavutetaan.

(143) Hintasyrjintä on merkittävä tekijä perusteltaessa taloudellisesti poikkeusluvan myöntämistä yksinostosopimuksille. Ensiksi yksinostosopimus mahdollistaa syrjinnän, koska ostajalla ei sopimuksen voimassaoloaikana ole muuta laillista hankintalähdettä toisin kuin tuottajan muilla asiakkailla. Ansaitakseen enemmän panimo voisi siten päättää käyttää hyväkseen vaikutusvaltaa, joka sillä on itseensä sidoksissa oleviin asiakkaisiin nähden.

(144) Toiseksi jakelun parantumista koskevan edellytyksen osalta komissio katsoo, että ostajalla, joka kohtaa tuntuvaa nettohintasyrjintää, voi olla vaikeuksia kilpailla samoilla kilpailuedellytyksillä. Siten tällaisista sopimuksista aiheutuva jakelun parantuminen voi olla teoreettista tai sitä voidaan rajoittaa rakenteellisesti niin, että se ei voi tasoittaa pitkällä aikavälillä sopimuksen kilpailunvastaisia piirteitä. Hintasyrjinnän mahdollinen ristiriitaisuus 81 artiklan 3 kohdan kanssa tulee esille myös asetuksessa (ETY) N:o 1984/83, jonka johdanto-osan 21 kappaleessa todetaan, että "erityisissä tapauksissa, joissa tämän asetuksen vaatimukset täyttävillä sopimuksilla [...] on perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdassa määrättyjen edellytysten kanssa ristiriidassa olevia vaikutuksia, komissio voi evätä ryhmäpoikkeuksesta aiheutuvan edun". Näihin olosuhteisiin, joista säädetään asetuksen (ETY) N:o 1984/83 14 artiklassa, kuuluu perusteeton hintasyrjintä(44).

(145) Edellä esitetyt näkökohdat ovat siinä mielessä tärkeitä Yhdistyneen kuningaskunnan oluen anniskelumarkkinoilla käytettävien vakiosopimusten kannalta, että vuokralainen, jolta peritään (perusteettomasti) korkeampia hintoja, ei ehkä pysty kilpailemaan samoilla kilpailuedellytyksillä. Kyseisen vuokralaisen liiketoiminta ei ole yhtä kannattavaa tai voi jopa muuttua kannattamattomaksi, vaikka kaikki muut edellytykset ovatkin samat. Tämän kielteisen vaikutuksen vuoksi, joka voi kohdistua kannattavuuteen joko tultaessa markkinoille uutena yrityksenä tai pitemmän ajanjakson aikana liiketoimintaa harjoitettaessa, vuokralainen ei ehkä pysty pysymään kilpailijoidensa mukana, jotka voivat hyödyntää oluen hinnasta saamiaan alennuksia joko siirtämällä ne osittain loppukuluttajille laskemalla tilapäisesti tai pysyvästi samasta oluesta perimäänsä hintaa tai investoimalla pubiinsa (uusi keittiö, uudet saniteettitilat, perheystävälliset tilat ja niin edelleen). Muiden edellytysten pysyessä samoina kyseinen vuokralainen menettää tämän seurauksena kilpailukykyään, koska asiakkaat saavat samalla hinnalla paremman tarjonnan muissa pubeissa.

(146) Perusteettomalla hintasyrjinnällä on tuntuva kielteinen vaikutus ainoastaan vuokralaisen kilpailukykyyn. Se vaikuttaa jakeluun ainoastaan silloin, kun hintasyrjintä on merkittävää ja kestää pitkän aikaa. Arvioiden mukaan perinteiset alennukset (ottamatta huomioon mahdollista perustetta niihin) Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelumarkkinoilla 1980-luvun puoliväliin asti (MMC:n kertomus vuodelta 1985; yksittäiset itsenäiset pubit saivat 3-5 prosentin alennuksia) eivät olleet luonteeltaan merkittäviä. Tämän jälkeen, ja vakiomuotoisten vuokrasopimusten käyttöönotosta alkaen, tilanne on muuttunut ja tietyt ostajaryhmät saavat huomattavasti suurempia alennuksia kuin panimoon sidotut vuokrapubit. Tätä tarkasteltiin yksityiskohtaisesti OFT:n raportissa.

(147) Tällaisia suurempia alennuksia voivat saada kaikki muut Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelumarkkinoilla toimivat yritykset, jotka eivät ole tehneet samanlaista yksinostovelvoitteita sisältävää sopimusta ja joiden kanssa S & N käy kauppaa. Tällaisia yrityksiä ovat tukkukauppiaat, pubiyhtiöt ja muut panimot sekä yksittäiset itsenäiset pubit. Lisäksi tukkukauppiaille, itse johdetuille pubeille, pubiyhtiöille ja muille panimoille myönnetyt alennukset ovat keskimäärin suurempia kuin yksittäisille itsenäisille pubeille myönnetyt alennukset.

(148) Ostovelvoitteiden alaisten vuokralaisten suorista kilpailijoista useimmilla, nimittäin panimoiden itse johtamilla pubeilla, pub-yhtiöiden johtamilla ja vuokraamilla pubeilla, lainasopimuksen tehneillä pubeilla ja itsenäisillä pubeilla sekä klubeilla (jotka ovat vain rajoitetussa määrin panimoihin ostovelvoitteilla sidottujen vuokralaisten suoria kilpailijoita, koska niihin pääsy on rajoitettua), on siten mahdollisuus ostaa oluensa halvemmalla kuin ostovelvoitteen alaisilla vuokralaisilla.

(149) Koska edellä mainituista kilpailijoista ainoastaan itsenäiset pubit (lainasopimuksista riippumattomat toimitukset klubeille on S & N:n alennuksia koskevissa tiedoissa liitetty itsenäisiä pubeja koskeviin lukuihin) ostavat oluensa suoraan S & N:ltä markkinaehdoilla, tätä ryhmää pidetään vertailuryhmänä. Ne muodostavat todellakin ainoan ryhmän, jonka kohdalla "tavarantoimittaja [...] soveltaa sellaisiin jälleenmyyjiin, joita sitoo yksinostovelvoite, muihin samassa myyntiportaassa toimiviin jälleenmyyjiin verrattuna epäedullisempia hintoja [...]"(45) (kursivointi lisätty).

(150) Taulukosta 3 (johdanto-osan 77 kappale) ilmenee selvästi, että ostovelvoitteiden alaisten vuokralaisten maksaman hinnan (S & N:n hinnasto, josta vähennetty alennukset tynnyrioluen toimituksista) ja itsenäisten pubien maksaman keskimääräisen hinnan välinen ero on kasvanut joka vuosi, koska tällaisille yksittäisille itsenäisille pubeille on myönnetty yhä suurempia alennuksia.

2.1.3 Tasoitusedut

(151) S & N on kuitenkin sanonut, että panimon ja sen vuokralaisten välistä suhdetta ei pitäisi arvioida ainoastaan vuokralaisten maksaman hinnan perusteella, vaan koko liikesuhde olisi otettava huomioon sen päättelemiseksi, pystyykö vuokralainen selviämään markkinoilla ja voidaanko siten vedota jakelun parantumiseen.

(152) Komissio hyväksyy tämän perustelun, vaikka selvästi määriteltävissä olevien hintaerojen ja liikesuhteiden enemmänkin laatuun liittyvien tekijöiden vertailu keskenään onkin vaikeaa.

(153) Johdanto-osan 50-76 kappaleessa esitetty niin sanottujen "määriteltävien tasoitusetujen" kuvaus tuo esille tällaiseen määrittelyyn liittyvät vaikeudet. Ottaen huomioon kyseisissä kappaleissa kuvaillut perustelut menetelmän tukemiseksi kunkin edun osalta ja tosiasiat, jotka tukevat eri hankintaeriä koskevia tuloksia, komissio katsoo, että päätelmänä taulukossa 3 kuvaillut tulokset luovat hyvän perustan komission päättäessä sillä 81 artiklan 3 kohdan soveltamisessa olevan harkintavallan rajoissa, parantaako vakiomuotoisten vuokrasopimusten käyttäminen jakelua.

(154) Arvioidessaan 81 artiklan 3 kohdan edellytyksiä, erityisesti silloin kun on pyydetty takautuvaa poikkeuslupaa, komissio ei voi tehdä kokonaisarviota koko "takautuvasta" ajanjaksosta, vaan sen on arvioitava, täyttyvätkö 81 artiklan 3 kohdan edellytykset kaikkina aikoina. Koska ilmoitetut sopimuk