KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2022/927,

annettu 15 päivänä kesäkuuta 2022,

lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevien pallografiittiraudasta (tunnetaan myös nimellä pallografiittivalurauta) valmistettujen putkien tuonnissa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1037 18 artiklan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 8 päivänä kesäkuuta 2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1037 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 18 artiklan,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

1.1 Aiemmat tutkimukset ja voimassa olevat toimenpiteet

(1) Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, otti täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2016/387 (2), jäljempänä ’alkuperäinen asetus’, käyttöön tasoitustullin, joka koski Intiasta peräisin olevien pallografiittiraudasta (tunnetaan myös nimellä pallografiittivalurauta) valmistettujen putkien tuontia, jäljempänä ’alkuperäiset toimenpiteet’. Alkuperäisten toimenpiteiden käyttöönottoon johtaneeseen tutkimukseen viitataan jäljempänä ilmaisulla ’alkuperäinen tutkimus’.

(2) Käyttöönotettu tasoitustulli oli Jindal Saw Limitedin osalta 8,7 prosenttia ja Electrosteel Castings Ltd:n ja ”kaikkien muiden yritysten” osalta 9 prosenttia.

(3) Komissio otti myös käyttöön samaa tuotetta koskevan lopullisen polkumyyntitullin täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2016/388 (3). Käyttöönotettu polkumyyntitulli oli Electrosteel Castings Ltd:n osalta 0 prosenttia ja Jindal Saw Limitedin ja ”kaikkien muiden yritysten” osalta 14,1 prosenttia.

(4) Unionin yleisen tuomioistuimen asioissa T-300/16 ja T-301/16 (4) antamien tuomioiden jälkeen komissio korjasi virheet, jotka unionin yleinen tuomioistuin oli havainnut laskiessaan Jindal Saw Limitedin polkumyynti- ja tasoitustullia. Täytäntöönpanoasetuksilla (EU) 2020/526 (5) ja (EU) 2020/527 (6) komissio otti Jindal Saw Limitedin osalta uudelleen käyttöön lopullisen polkumyyntitullin (3 %) ja lopullisen tasoitustullin (6 %).

(5) Tällä hetkellä voimassa olevat tasoitustullit ovat 6 prosenttia Jindal Saw Limitedin osalta ja 9 prosenttia Electrosteel Castings Ltd:n ja ”kaikkien muiden yritysten” osalta. Tällä hetkellä voimassa olevat polkumyyntitullit ovat Electrosteel Castings Ltd:n osalta 0 prosenttia, Jindalin osalta 3 prosenttia ja ”kaikkien muiden yritysten” osalta 14,1 prosenttia.

1.2 Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö

(6) Julkaistuaan ilmoituksen toimenpiteiden voimassaolon lähestyvästä päättymisestä (7) komissio vastaanotti perusasetuksen 18 artiklan mukaisen tarkastelupyynnön.

(7) Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelupyynnön esittivät 21 päivänä joulukuuta 2020 Saint-Gobain PAM, Saint-Gobain PAM Deutschland GmbH ja Saint-Gobain PAM España SA, jäljempänä ’pyynnön esittäjät’, sellaisten unionin tuottajien puolesta, joiden osuus pallografiittiraudasta valmistettujen putkien unionin kokonaistuotannosta on yli 50 prosenttia. Tarkastelupyyntöä perusteltiin sillä, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen johtaisi todennäköisesti tuen ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon jatkumiseen tai toistumiseen.

(8) Ennen menettelyn vireillepanoa komissio ilmoitti perusasetuksen 10 artiklan 7 kohdan mukaisesti Intian viranomaisille saaneensa asianmukaisesti asiakirjanäyttöön perustuvan tarkastelupyynnön. Komissio kutsui Intian viranomaiset neuvotteluihin tarkastelupyynnössä esitetyn tilanteen selvittämiseksi ja molemminpuolisesti tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi. Intian viranomaiset hyväksyivät neuvottelutarjouksen, minkä jälkeen neuvotteluja käytiin 10 päivänä maaliskuuta 2021. Neuvottelujen aikana ei päästy molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun.

1.3 Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepano

(9) Kun komissio oli todennut Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1036 (8) 15 artiklan 1 kohdalla perustettua komiteaa kuultuaan, että oli olemassa riittävä näyttö toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun panemiseksi vireille, se pani 17 päivänä maaliskuuta 2021 perusasetuksen 18 artiklan 2 kohdan perusteella vireille Intiasta, jäljempänä ’asianomainen maa’, peräisin olevien pallografiittirautaputkien tuontia unioniin koskevan tarkastelun. Se julkaisi Euroopan unionin virallisessa lehdessä menettelyn vireillepanoa koskevan ilmoituksen (9), jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’.

(10) Samana päivänä komissio pani vireille saman tuotteen tuontiin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun (10).

1.4 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso

(11) Tuen ja vahingon jatkumista tai toistumista koskeva tutkimus kattaa 1 päivän tammikuuta 2020 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’. Vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden arvioinnin kannalta merkittäviä suuntauksia tarkasteltiin kaudella, joka ulottui 1 päivästä tammikuuta 2017 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä ’tarkastelujakso’.

1.5 Asianomaiset osapuolet

(12) Vireillepanoilmoituksessa komissio pyysi asianomaisia osapuolia ottamaan siihen yhteyttä tutkimukseen osallistumista varten. Lisäksi komissio ilmoitti toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta nimenomaisesti unionin tuottajille, tiedossa oleville Intian tuottajille ja Intian viranomaisille, tiedossa oleville tuojille sekä käyttäjille ja järjestöille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kehotti niitä osallistumaan tutkimukseen.

(13) Asianomaisilla osapuolilla oli mahdollisuus esittää huomautuksia toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta ja pyytää kuulemista komission ja/tai kauppaan liittyvissä menettelyissä kuulemisesta vastaavan neuvonantajan kanssa. Yksikään asianomainen osapuoli ei pyytänyt kuulemista.

a) Otanta

(14) Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se saattaa soveltaa asianomaisiin osapuoliin otantaa perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti.

Unionin tuottajia koskeva otanta

(15) Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se oli valinnut alustavasti otokseen kolme unionin tuottajaa. Nämä unionin tuottajat kuuluvat samaan yritysryhmään. Komissio valitsi otoksen samankaltaisen tuotteen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana (eli 1 päivän tammikuuta 2020 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välisenä aikana) unionissa toteutuneen tuotanto- ja myyntimäärän perusteella. Lopulliseen otokseen kuuluvien unionin tuottajien osuus unionin arvioidusta kokonaistuotannosta oli [70–85] prosenttia ja niiden osuus samankaltaisen tuotteen arvioidusta kokonaismyyntimäärästä unionissa [70–85] prosenttia, ja otos oli myös maantieteellisesti kattava.

(16) Komissio kehotti asianomaisia osapuolia perusasetuksen 27 artiklan 2 kohdan mukaisesti esittämään huomautuksia alustavasta otoksesta muttei saanut mitään huomautuksia. Näin ollen alustava otos vahvistettiin, ja sen katsottiin edustavan unionin tuotannonalaa.

Tuojia koskeva otanta

(17) Voidakseen päättää otannan tarpeellisuudesta ja muodostaakseen tarvittaessa otoksen komissio pyysi etuyhteydettömiä tuojia toimittamaan vireillepanoilmoituksessa mainitut tiedot. Otanta ei kuitenkaan ollut tarpeen, koska etuyhteydettömiä tuojia ei ilmoittautunut.

Intian tuottajia koskeva otanta

(18) Voidakseen päättää otannan tarpeellisuudesta ja muodostaakseen tarvittaessa otoksen komissio pyysi kaikkia tiedossa olevia Intiassa toimivia tuottajia toimittamaan vireillepanoilmoituksessa mainitut tiedot. Lisäksi komissio pyysi Intian viranomaisia nimeämään muita mahdollisia tuottajia, jotka voisivat olla kiinnostuneita osallistumaan tutkimukseen, ja/tai ottamaan yhteyttä niihin.

(19) Vain kolme tuottajaa vastasi otantaa koskevaan pyyntöön asetetussa määräajassa, joten komissio päätti, ettei otanta ollut tarpeen.

b) Kyselylomakkeet

(20) Komissio lähetti kyselylomakkeet Intian viranomaisille, kolmen otokseen valitun unionin tuottajan ryhmälle sekä otantapyyntöön vastanneille kolmelle vientiä harjoittavalle tuottajalle. Lisäksi samat kyselylomakkeet asetettiin saataville verkossa (11) vireillepanopäivänä.

(21) Komissio sai vastauksen kyselyihin kolmelta unionin tuottajalta ja Intian viranomaisilta mutta vain yhdeltä intialaisista tuottajista, Tata Metaliks Limitediltä, jäljempänä ’TML’. Vaikka kaksi muutakin Intiassa toimivaa tuottajaa vastasi otantaa koskevaan pyyntöön, ne eivät vastanneet kyselylomakkeeseen, eivätkä ne näin ollen toimineet yhteistyössä tutkimuksessa.

c) Tarkastukset

(22) Covid-19-pandemian puhkeamisen ja kolmansien maiden toteuttamien rajoitustoimenpiteiden vuoksi komissio ei voinut tehdä perusasetuksen 26 artiklan mukaisia tarkastuskäyntejä vientiä harjoittavan tuottajan ja Intian viranomaisten toimitiloissa. Sen sijaan komissio ristiintarkasti etätarkastuksena kaikki päätelmien tekemistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot covid-19-epidemian vaikutuksia polkumyynnin ja tukien vastaisiin tutkimuksiin koskevan ilmoituksen (12) mukaisesti. Komissio suoritti seuraavan vientiä harjoittavan tuottajan osalta ristiintarkastuksen etätarkastuksena: — Tata Metaliks Limited.

(23) Komissio hankki ja tarkisti kaikki tiedot, joita tutkimuksessa katsottiin tarvittavan. Perusasetuksen 16 artiklan mukaisia tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien unionin tuottajien ja niihin etuyhteydessä olevan, Italiassa toimivan myyntiä harjoittavan yrityksen toimitiloihin: — Saint-Gobain PAM, Pont-à-Mousson, Ranska, — Saint-Gobain PAM Deutschland GmbH, Saarbrücken, Saksa, — Saint-Gobain PAM Italia S.P.A, Milano, Italia.

d) Myöhempi menettely

(24) Komissio ilmoitti 18 päivänä maaliskuuta 2022 niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella se aikoi pitää polkumyyntitullit voimassa. Kaikille osapuolille annettiin määräaika, johon mennessä niillä oli mahdollisuus esittää huomautuksensa tästä ilmoituksesta.

(25) Vain Tata Metaliks Limited toimitti huomautuksia määräajassa. Komissio tarkasteli Tata Metaliks Limitedin toimittamia huomautuksia ja otti ne huomioon soveltuvin osin. Myös Intian viranomaiset esittivät huomautuksia, mutta ne toimitettiin yli kymmenen päivää huomautusten toimittamisen määräajan päättymisen jälkeen.

(26) Jotta tutkimus saataisiin päätökseen sitovassa määräajassa, vireillepanoilmoituksen 7 kohdassa todetaan, että komissio ei vastaanota asianomaisten osapuolten toimittamia huomautuksia sen määräajan jälkeen, joka on annettu lopullisten päätelmien ilmoittamista koskevien huomautusten esittämiselle. Sen vuoksi komissio ei voinut ottaa huomioon Intian viranomaisten toimittamia huomautuksia. Se totesi kuitenkin, että Intian viranomaisten esittämät huomautukset eivät sisältäneet mitään sellaisia uusia seikkoja, joita komissio ei olisi tarkastellut tutkimuksen aikana. Yksikään osapuoli ei pyytänyt kuulemista.

1.6 Vireillepanoa koskevat huomautukset

(27) Yksi käyttäjä, Hydro Mat Benelux, sekä yksi vientiä harjoittava tuottaja, Tata Metaliks Limited, esittivät huomautuksia vireillepanosta.

(28) Komissio pani merkille, että Tata Metaliks Limited toimitti vireillepanoa koskevat huomautuksensa 17 päivänä helmikuuta 2022, yli yhdeksän kuukautta niiden toimittamisen määräajan umpeutumisen jälkeen (vireillepanoilmoituksen 5.2 kohdassa määräajaksi annettiin 37 päivää ilmoituksen julkaisemisesta). Sen vuoksi komissio ei ottanut näitä huomautuksia huomioon.

(29) Komissio totesi, että vaikka Hydro Mat Benelux toimitti huomautuksia vireillepanosta, se ei toiminut täysin yhteistyössä tutkimuksessa. Yritys ei nimittäin täyttänyt käyttäjille esitettyä kyselylomaketta, jota olisi voitu käyttää joidenkin jäljempänä lueteltujen väitteiden ristiintarkastamiseksi, esimerkiksi vientiä harjoittavien tuottajien myyntihintojen tai julkisiin hankintoihin liittyvien asiakirjojen tarkastamiseksi.

(30) Hydro Mat Benelux väitti ensinnäkin, että menettely olisi päätettävä, koska pyyntöä ei ollut esitetty toimenpiteiden voimassaolon lähestyvää päättymistä koskevassa ilmoituksessa (13) mainittua voimassaolon päättymispäivämäärää edeltävien kolmen kuukauden aikana.

(31) Komissio selvensi, että vireillepanoilmoituksessa mainittu huomautusten toimittamisen määräaika ei ollut sama kuin pyynnön esittämispäivämäärä. Kuten käy ilmi tarkastelupyynnön avoimesta versiosta, joka on ollut kaikkien asianomaisten osapuolten saatavilla ei-luottamuksellisessa asiakirja-aineistossa 17 päivästä maaliskuuta 2021 lähtien, pyyntö toimitettiin asianmukaisesti 18 päivänä joulukuuta 2020 eli perusasetuksen 18 artiklan 4 kohdassa säädetyssä määräajassa. Näin ollen tämä väite hylättiin.

(32) Toiseksi Hydro Mat Benelux väitti, että liian suuri osa pyynnössä esitetyistä tiedoista on määritetty luottamuksellisiksi. Esimerkkinä mainittiin erityisesti, että unionin tuotannonala esitti kaikki taloudellista tulostaan koskevat indikaattorit indekseinä. Osapuoli viittasi täytäntöönpanoasetukseen (EU) 2020/1336 (14), jossa komissio esitti yhden ainoan unionin tuottajan mikrotaloudelliset tiedot.

(33) Komissio totesi, että täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2020/1336 kaikki mikroindikaattorit (myyntihinnat ja -määrät, yksikkökohtaiset tuotantokustannukset, työvoimakustannukset, loppuvarastot, kannattavuus jne.) esitettiin vaihteluväleinä tai indekseinä.

(34) Lisäksi komissio katsoi, että asianomaisten osapuolten tarkasteltavaksi tarkoitettu versio toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevasta tarkastelupyynnöstä sisälsi kaiken olennaisen näytön ja ei-luottamukselliset yhteenvedot luottamuksellisiksi merkityistä tiedoista, jotta asianomaiset osapuolet voivat esittää merkityksellisiä huomautuksia ja käyttää puolustautumisoikeuttaan menettelyssä.

(35) Komissio myös muistutti tältä osin, että perusasetuksen 29 artiklassa sallitaan luottamuksellisten tietojen suojaaminen olosuhteissa, joissa tietojen ilmaisemisesta olisi merkittävää etua kilpailijalle tai sillä olisi merkittävä haitallinen vaikutus tiedon antajan tai sen kannalta, jolta tiedon antaja on saanut tiedon. Näin ollen nämä väitteet hylättiin.

(36) Kolmanneksi Hydro Mat Benelux väitti, että vuoden 2020 alkupuoliskolla vallinnut tilanne ei vastannut tavanomaisia taloudellisia olosuhteita, ja katsoi, ettei kyseinen ajanjakso ollut edustava sen arvioimiseksi, millaisia seurauksia kyseessä olevien toimenpiteiden voimassaolon päättymisellä olisi. Hydro Mat Benelux väitti, että unionin tuotannonalan vuoden 2020 alkupuoliskon negatiivinen tulos johtui covid-19-pandemian kielteisistä taloudellisista vaikutuksista, raaka-ainekustannusten noususta maailmanmarkkinoilla ja siitä, että tätä kustannusten nousua ei voitu siirtää toimitusketjun loppupäähän kuluttajien maksettavaksi. Lisäksi se väitti, että vuosina 2017–2019 tärkeimmät indikaattorit eivät osoittaneet unionin tuotannonalan olevan haavoittuvassa vaan pikemminkin hyvässä tilassa, erityisesti kun analysoidaan tuotantoa, tuotantokapasiteettia, varastoja, investointeja, myyntihintoja ja kannattavuutta.

(37) Komissio muistutti, että perusasetuksen 18 artiklassa edellytetään, että toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevaan tarkastelupyyntöön on sisällyttävä riittävästi todisteita siitä, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti johtaisi vahingon jatkumiseen tai toistumiseen. Tässä tapauksessa toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelupyynnössä esitetty erillinen vahinkoanalyysi sisälsi näyttöä, joka viittaa intialaisen tuonnin merkittävään pääsyyn unionin markkinoille hinnoin, jotka alittavat huomattavasti unionin tuotannonalan hinnat ja viitehinnat. Näin ollen komissio katsoi, että toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö sisälsi riittävästi näyttöä vahingon jatkumisesta, ja hylkäsi väitteen.

(38) Neljänneksi Hydro Mat Benelux väitti ajanjaksoa 2017–2020 koskevan analyysinsa perusteella, että saatavilla olevat tuontitiedot eivät tukeneet väitettä vahingon toistumisen todennäköisyydestä. Lisäksi Hydro Mat Benelux väitti, että pyynnön esittäjien laskemat Intian vientihinnat sekä hinnan ja viitehinnan alittavuuden marginaalit eivät olleet luotettavia, koska vientihinnat perustuivat etuyhteydessä olevien osapuolten eli intialaisten tuottajien ja niihin etuyhteydessä olevien tytäryhtiöiden väliseen siirtohintaan. Lopuksi Hydro Mat Benelux väitti, että intialaiset tuottajat ovat lisänneet tuotantokapasiteettiaan vastatakseen Intian kasvavien kotimarkkinoiden kysyntään ja että tärkeimmät intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät olleet aikeissa kasvattaa tuotantokapasiteettiaan.

(39) Komissio katsoi, että yksikään väitteistä ei osoittanut vääräksi päätelmää, jonka mukaan tukien vastaisia toimenpiteitä koskevan tarkastelun vireillepanemiseksi oli riittävästi näyttöä. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö sisälsi riittävästi näyttöä siitä, että tuetulla tuonnilla oli merkittävä vahingollinen vaikutus unionin tuotannonalan tilanteeseen. Pyynnön esittäjät toimittivat laskelmat, jotka osoittivat hintojen alittavuuden paitsi unionin rajalla myös asiakkaiden tiloihin toimitettuna. Näiden laskelmien mukaan hintojen alittavuus oli peräti 14,9 prosenttia. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelupyynnössä esitetty erillinen vahinkoanalyysi osoittaa Intiasta tulevan tuonnin lisääntymisen unionin markkinoilla (sekä absoluuttisesti että suhteellisesti) hinnoilla, jotka alittavat merkittävästi unionin tuotannonalan hinnat. Tämä vaikuttaa aiheuttaneen vahinkoa unionin tuotannonalalle, mitä osoittavat esimerkiksi myynnin ja markkinaosuuden supistuminen sekä taloudellisten tulosten heikkeneminen. Näin ollen tämä väite hylättiin.

(40) Hydro Mat Benelux ei toimittanut mitään näyttöä todistaakseen väitteensä, jonka mukaan Intian tuotannon kasvu olisi tarkoitettu yksinomaan Intian markkinoille. Näin ollen tämä väite hylättiin.

(41) Viidenneksi Hydro Mat Benelux väitti, että yleisiä kilpailukykyyn liittyviä ongelmia ei saisi käyttää perusteena päätelmälle, jonka mukaan vahingon jatkuminen tai toistuminen on todennäköistä. Hydro Mat Benelux mainitsi tässä yhteydessä useita seikkoja, kuten sen, että unionin kulutus supistui euroalueen finanssikriisin myötä julkisen talouden menoleikkausten seurauksena, millä oli kielteinen vaikutus unionin tuotannonalan kilpailukykyyn, sekä muoviputkialan kilpailun, vaikeudet löytää työvoimaa, määräävän aseman säilyttämisen ja Kiinasta tulevan halvemman tuonnin aiheuttamat paineet tarjouskilpailumenettelyissä.

(42) Edellä mainittua väitettä käsitellään jäljempänä johdanto-osan 256 kappaleessa.

(43) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Tata Metaliks Limited esitti huomautuksissaan, että tarkastelupyynnössä esitetyt unionin tuotannonalaa ja tuontia koskevat tiedot kattoivat heinäkuusta 2019 kesäkuuhun 2020 ulottuvan ajanjakson. Vireillepanoilmoituksessa tarkastelua koskevaksi tutkimusajanjaksoksi määriteltiin kuitenkin tammikuusta 2020 joulukuuhun 2020 ulottuva ajanjakso. Yrityksen mielestä pyynnön esittäjien olisi pitänyt päivittää toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö vireillepanoilmoituksessa määritellyn tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson mukaisesti ja nämä tiedot olisi pitänyt asettaa osapuolten saataville. Koska komissio ei toimittanut osapuolille tällä tavoin päivitettyä tarkastelupyyntöä, yrityksen mukaan se rikkoi tukia ja tasoitustulleja koskevan WTO:n sopimuksen, jäljempänä ’tukisopimus’, 12.1.2 ja 12.1.3 artiklaa.

(44) Ensinnäkin komission yleisenä käytäntönä on käyttää päätelmiensä perustana tuoreimpia saatavilla olevia tietoja. Tällaiset tiedot eivät välttämättä täsmää ajallisesti toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelupyynnössä mainitun ajanjakson kanssa, koska ne eivät välttämättä olleet saatavilla tarkastelupyyntöä toimitettaessa. Tukisopimus ei sisällä määräyksiä, joiden mukaan komission olisi käytettävä päätelmiensä perustana toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelupyynnössä mainittua ajanjaksoa. Toiseksi kaikilla osapuolilla oli mahdollisuus esittää tutkimuksessa huomautuksia päätelmistä ja todisteista, jotka liittyivät vireillepanoilmoituksessa määriteltyyn tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon. Näin ollen komissio katsoi, ettei se rikkonut mitään menettelyllisiä oikeuksia eikä tukisopimusta, ja hylkäsi väitteen.

(45) Tata Metaliks Limited mainitsi myös, että komissio hylkäsi sen esittämät vireillepanoa koskevat huomautukset, koska ne toimitettiin vireillepanoilmoituksessa asetetun määräajan umpeuduttua (ks. johdanto-osan 28 kappale). Yrityksen mielestä pyynnön esittäjien olisi pitänyt päivittää esittämänsä tiedot koskemaan vireillepanoilmoituksessa määriteltyä tarkastelua koskevaa tutkimusajanjaksoa ja määräaikaa sovellettaisiin vasta siitä lähtien, kun nämä päivitetyt tiedot on vastaanotettu. Tata Metaliks Limited väitti myös, että natural justice -oikeuden eli oikeudenmukaisen oikeusmenettelyn vakiintuneena periaatteena ja vakiintuneena oikeuskäytäntönä kaikilla lainkäyttöalueilla on, että lakiin liittyvistä seikoista voidaan esittää huomautuksia myös määräaikojen umpeuduttua.

(46) Kuten johdanto-osan 44 kappaleessa selitetään, tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso vastaa viimeisintä ajanjaksoa, jolta tietoja oli saatavilla, eikä tämä ajanjakso välttämättä ole sama kuin tarkastelupyynnössä esitetyssä alustavassa arvioinnissa käytetty ajanjakso. Lisäksi vireillepanoilmoituksessa annettu määräaika perustuu nimenomaisesti ilmoituksen julkaisupäivään eikä mihinkään muuhun päivämäärän, kuten jonkin osapuolen esittämien tietojen toimittamispäivämäärään. Vireillepanoilmoituksessa esitetyn määräajan yhteydessä ei tehdä eroa lakiin ja tosiseikkoihin liittyvien kysymysten välillä, vaan sitä sovelletaan samalla tavalla kaikkiin kysymyksiin. Näin ollen komissio hylkäsi tämän väitteen.

2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE

2.1 Tarkasteltavana oleva tuote

(47) Tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa eli Intiasta peräisin olevat pallografiittiraudasta (tunnetaan myös nimellä pallografiittivalurauta) valmistetut putket, jäljempänä ’pallografiittirautaputket’, jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 7303 00 10 (Taric-koodi 7303001010) ja ex 7303 00 90 (Taric-koodi 7303009010), jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, lukuun ottamatta pallografiittirautaputkia, joissa ei ole sisä- ja ulkopinnoitetta, jäljempänä ’pinnoittamattomat putket’.

(48) Pallografiittirautaputkia käytetään vesijohdoissa, viemäreissä ja maatalousmaan kastelussa. Veden kuljetus pallografiittirautaputkien läpi voidaan toteuttaa paineen tai yksinomaan painovoiman avulla. Putkien koko on 60–2 000 mm, ja ne ovat pituudeltaan joko 5,5 tai 6 tai 7 taikka 8 metriä. Niiden sisäpinta on yleensä vuorattu sementtilaastilla tai muilla materiaaleilla, ja niiden ulkopinnassa on sinkkipinnoitus, maalaus tai teippikääre. Pääasialliset loppukäyttäjät ovat julkisia yrityksiä.

2.2 Samankaltainen tuote

(49) Kuten alkuperäisessä tutkimuksessa todettiin, tässä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tutkimuksessa vahvistui, että seuraavilla tuotteilla on samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet ja peruskäyttötarkoitukset: — tarkasteltavana oleva tuote, — asianomaisen maan kotimarkkinoilla tuotettu ja myyty tuote, sekä — unionin tuotannonalan unionissa tuottama ja myymä tuote.

(50) Tämän vuoksi näiden tuotteiden katsotaan olevan perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita.

3. TUEN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS

(51) Perusasetuksen 18 artiklan ja vireillepanoilmoituksessa todetun mukaisesti komissio tutki, johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti tuetun tuonnin jatkumiseen tai toistumiseen.

3.1 Tuonnin kehitys toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen

(52) Alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla (15) Intia vei unioniin (EU27-maihin) [80 000–100 000] tonnia (16) tarkasteltavana olevaa tuotetta. Sen jälkeen, kun lopulliset toimenpiteet otettiin käyttöön maaliskuussa 2016, vuotuinen tuonti väheni ja vaihteli 38 000:n ja 55 000 tonnin välillä vuosina 2016–2018. Vuonna 2019 tuonti Intiasta kasvoi jälleen [64 000–75 000] tonniin.

(53) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti väheni [44 000–52 000] tonniin. Tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen vuonna 2021 tuonti kasvoi jälleen vuoden 2019 tasolle.

(54) Kaiken kaikkiaan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti Intiasta pysyi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla merkittävänä ja sen osuus unionin markkinoista oli noin [10–14] prosenttia. Alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla Intiasta tulevan tuonnin markkinaosuus oli [15–20] prosenttia.

3.2 Päätelmien perusteet

(55) Vain yksi yritys, Tata Metaliks Limited, toimi yhteistyössä tutkimuksessa (ks. 1.5 jakso). Yritys hyödynsi lähinnä kolmansiin maihin suuntautuvassa viennissään kolmea vientijärjestelyä, joiden osalta alkuperäisessä tutkimuksessa otettiin käyttöön tasoitustoimenpiteitä. Yritys kuitenkin myi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla suurimman osan tuotannostaan kotimarkkinoilla (17). Ne intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat, jotka veivät tuotetta unioniin merkittäviä määriä, eivät toimineet yhteistyössä. Sen vuoksi komissio päätti olla käyttämättä Tata Metaliks Limitedin toimittamia tietoja määrittäessään pallografiittirautaputkia valmistaville intialaisille vientiä harjoittaville tuottajille annetun tuen tason ja päätti sen sijaan tukeutua käytettävissä oleviin tietoihin perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti.

(56) Edellä esitetyn perusteella komissio käytti analyysissaan kaikkia käytettävissään olevia tietoja, erityisesti seuraavia: — perusasetuksen 28 artiklan mukainen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö, — alkuperäisen tutkimuksen päätelmät, — Intian viranomaisten toimittamat tiedot, — Tata Metaliks Limitedin toimittamat tiedot, — komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2022/433 (18) esitetyt päätelmät.

3.3 Tässä tutkimuksessa tarkasteltavat tukijärjestelmät

(57) Komissio tarkasteli tuen jatkumista analysoimalla, koituiko alkuperäisessä tutkimuksessa tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavista tuista edelleen etua Intian pallografiittirautaputkien tuotannonalalle. Lopetettujen tukijärjestelmien osalta komissio tutki myös, oliko kyseinen järjestelmä korvattu muilla samankaltaisilla järjestelmillä ja oliko tilalle luotu uusia järjestelmiä.

(58) Komissio päätti, että kun otetaan huomioon tämän jakson päätelmät, jotka vahvistivat useimpien alkuperäisessä tutkimuksessa tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien jatkumisen, ei ollut tarpeen tutkia kaikkia muita tukia, joita pyynnön esittäjien mukaan väitetysti esiintyi. Komission todettua, että on olemassa perusasetuksen 18 artiklassa tarkoitettuja todisteita tuen jatkumisesta vähäistä määrää (de minimis) suurempana, toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa ei ole tarpeen määrittää tuen tarkkaa määrää.

(59) Alkuperäisessä tutkimuksessa komissio otti käyttöön tasoitustullin seuraavien järjestelmien osalta: 1) julkiset tulot, jotka muuten olisi maksettava ja joista luovutaan tai niitä ei kanneta: — tulleista vapauttaminen ja tullien peruuttamisjärjestelmät a) tärkeimmille tuotteille tarkoitettu järjestelmä (Focus Product Scheme), jonka korvasi vuosina 2015–2020 intialaisten tuotteiden vientijärjestelmä (Merchandise Exports from India Scheme, jäljempänä ’MEIS’), b) tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, jäljempänä ’EPCGS’), c) tullinpalautusjärjestelmä (Duty Drawback Scheme, jäljempänä ’DDS’), 2) tavaroiden tai palvelujen toimittaminen riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan: — rautamalmin tarjoaminen riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan.

3.3.1 Tärkeimmille tuotteille tarkoitettu järjestelmä (Focus Product Scheme, jäljempänä ’FPS’), jonka korvasi vuosina 2015–2020 intialaisten tuotteiden vientijärjestelmä (Merchandise Exports from India Scheme)

3.3.1.1 Alkuperäisen tutkimuksen päätelmät

(60) Alkuperäisessä tutkimuksessa komissio totesi, että alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana voimassa olleesta Focus Product Scheme- eli FPS-järjestelmästä myönnettiin perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuja tukia. Tämä järjestelmä perustui vuosien 2009–2014 ulkomaankauppapolitiikan (FTP) suunnitelmaan.

(61) FPS-järjestelmästä myönnetyt tuet vaihtelivat alkuperäisen tutkimuksen mukaan suuruudeltaan 3,11 prosentista 4,35 prosenttiin.

(62) Alkuperäisen tutkimusajanjakson jälkeen järjestelmä kuitenkin lopetettiin ja korvattiin uudella, intialaisten tuotteiden vientijärjestelmällä (Merchandise Exports from India Scheme, jäljempänä ’MEIS’). MEIS korvasi useita aiempia järjestelmiä, muun muassa FPS-järjestelmän. MEIS-järjestelmän ehdot olivat samankaltaisia kuin FPS-järjestelmässä, joka mahdollisti tasoitustullin käyttöönoton alkuperäisessä tutkimuksessa. Näin ollen komissio katsoi alkuperäisessä tutkimuksessa, että FPS-järjestelmää koskevat päätelmät koskivat myös MEIS-järjestelmää.

3.3.1.2 Tukijärjestelmän jatkuminen

(63) MEIS-järjestelmä oli edelleen voimassa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Myös Intian viranomaiset vahvistivat kyselylomakevastauksessaan järjestelmän voimassaolon, ja näin teki myös yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja Tata Metaliks Limited, joka myös sai tukea järjestelmästä.

a) Oikeusperusta

(64) MEIS-järjestelmä perustuu 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992) nro 22/1992, jäljempänä ’ulkomaankauppalaki’. Ulkomaankauppalaissa Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä ulkomaankauppapolitiikkaa koskevissa asiakirjoissa, joita kauppaministeriö yleensä julkaisee viiden vuoden välein ja joita päivitetään säännöllisesti.

(65) MEIS-järjestelmä on kuvailtu viisivuotisessa ulkomaankauppapolitiikan suunnitelmassa vuosiksi 2015–2020, jäljempänä ’FTP 2015–2020’. FTP 2015–2020:tä koskevat menettelyt esitetään tarkemmin käsikirjassa ”Handbook of Procedures, 2015–2020”, jäljempänä ’HOP 2015–2020’.

(66) MEIS:n yksityiskohtainen kuvaus sisältyy FTP 2015–2020:n lukuun 3 sekä HOP 2015–2020:n lukuun 3.

b) Tukikelpoisuus

(67) Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea kaikki valmistajaviejät ja kauppiasviejät.

c) Käytännön toteutus

(68) Tukikelpoiset yritykset voivat saada etua MEIS-järjestelmästä, kun ne vievät tiettyjä tuotteita tiettyihin maihin, jotka on luokiteltu ryhmiin A (perinteiset markkinat, kaikki EU:n jäsenvaltiot mukaan luettuina), B (kehittyvät markkinat ja painopistemarkkinat) ja C (muut markkinat). Kuhunkin ryhmään kuuluvat maat sekä tuotteet ja vastaavat hyvitysprosentit luetellaan päivitetyn HOP:n lisäyksessä 3B.

(69) Etu on muodoltaan tullihyvitys, jonka suuruus on tietty prosenttiosuus viennin FOB-arvosta. MEIS-prosentti oli tutkimusajanjaksolla 3 prosenttia.

(70) FTP 2015–2020:n kohdan 3.06 mukaisesti järjestelmään eivät sisälly tietyt vientityypit, esimerkiksi tuotujen tai kauttakuljetettujen tavaroiden vienti, vientiin rinnastettavat toimitukset, palvelujen vienti sekä erityistalousalueilla toimivien yksikköjen ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen viennin liikevaihto.

(71) MEIS-tullihyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja voimassa 18 kuukauden ajan niiden myöntämisestä, ja 1 päivästä tammikuuta 2016 alkaen myönnetyt tullihyvitysoikeudet ovat voimassa 24 kuukauden ajan niiden myöntämispäivästä päivitetyn HOP 2015–2020:n kohdan 3.13 mukaisesti.

(72) Niitä voidaan käyttää i) tuotantopanosten tai hyödykkeiden tuonnin tullien maksamiseen, tuotantohyödykkeet mukaan luettuina, ii) kotimaisten tuotantopanos- tai hyödykehankintojen valmisteverojen maksamiseen, tuotantohyödykkeet mukaan luettuina, sekä iii) palveluhankintojen palveluveron maksamiseen. Tullihyvitysoikeuksia voidaan myös myydä markkinoilla.

(73) MEIS-järjestelmän mukaisia etuuksia koskeva hakemus on jätettävä sähköisesti ulkomaankaupan pääosaston verkkosivustolla. Sähköiseen hakemukseen on liitettävä asiaa koskevat asiakirjat (lähetysasiakirjat, pankkitositteet ja asiakirjat, jotka vahvistavat purkamisen). Intian viranomaisten asianomainen alueviranomainen myöntää tullihyvityksen asiakirjojen tarkastuksen jälkeen. Alueviranomainen ei vaikuta tullihyvitysten myöntämiseen, kunhan viejä toimittaa asiaan liittyvät asiakirjat.

d) Taloudellinen tuki ja etu

(74) Komissio katsoi, että etu koituu vastaanottajalle perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Intian viranomaiset myöntävät tuolla hetkellä tullihyvityksen, jonka vientiä harjoittava tuottaja kirjaa saatavaksi ja jonka vientiä harjoittava tuottaja voi milloin tahansa ottaa käyttöön. Tämä on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan. Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi, että on asianmukaista pitää MEIS-järjestelmästä saatua etua järjestelmän mukaisista vientitapahtumista tutkimusajanjakson aikana saatujen rahamäärien summana.

e) Erityisyys

(75) MEIS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, joten perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti se on erityistä tukea.

f) MEIS-järjestelmää koskevat päätelmät

(76) Komissio totesi, että MEIS-järjestelmästä annettiin perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. MEIS-tullihyvityksissä on kyse Intian viranomaisten antamasta taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuotantohyödykkeistä kannettavien tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. MEIS-tullihyvityksestä koituu myös etua viejälle, jonka ei tarvitse maksaa kyseisiä tuontitulleja. MEIS-tullihyvitysoikeuksia markkinoilla myyvä yritys saa järjestelmästä suoraa taloudellista etua.

(77) Komissio totesi, että MEIS-järjestelmän voimassaolo päättyi tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen 1 päivänä tammikuuta 2021. Yritykset voivat kuitenkin edelleen hakea MEIS-tullihyvitysoikeuksia vuoden 2020 vientitapahtumista vuoden 2021 loppuun asti. Lisäksi yritykset voivat edelleen käyttää vuonna 2021 saatuja MEIS-tullihyvitysoikeuksia tuontitullien kuittaamiseen 15 päivään syyskuuta 2023 asti. Tästä järjestelmästä on näin ollen saatu etua tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, ja etujen saaminen jatkuu myös toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen.

(78) Komissio totesi myös, että Intian viranomaiset julkaisivat elokuussa 2021 uuden vientituotteiden tullin- ja veronpalautusjärjestelmän (Remission of Duties and Taxes on Exported Products Scheme, jäljempänä ’RoDTEP’) suuntaviivat ja että tällä järjestelmällä korvataan MEIS-järjestelmä. RoDTEP-järjestelmää kuvaillaan mekanismiksi, joka on tarkoitettu sellaisten verojen, tullien ja maksujen hyvittämiseksi keskus-, osavaltio- ja paikallistasolla, joita ei tällä hetkellä korvata minkään muun mekanismin nojalla mutta joita syntyy vientituotteiden valmistus- ja jakeluprosessin aikana (19). Intian viranomaiset ovat ilmoittaneet eri aloilla sovellettavat hyvitysprosentit, joita voidaan tarkistaa milloin tahansa. Rautateollisuuden alaan ja tarkasteltavana olevaan tuotteeseen sovellettavia palautusprosentteja ei ilmoitettu tutkimuksen aikana, mutta ala pyysi, että se sisällytettäisiin järjestelmään, kuten myös yhteistyössä toiminut tuottaja Tata Metaliks Limited vahvisti, ja rautateollisuuden alaan sovellettavasta palautusprosentista käytiin edelleen keskusteluja (20).

3.3.1.3 Päätelmät

(79) Koska lainsäädännölliset puitteet eivät ole olennaisesti muuttuneet, komissio katsoi, että MEIS-järjestelmästä koitui tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla edelleen etua pallografiittirautaputkien tuotannonalalle. Komissio teki samat päätelmät täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2022/433.

(80) Yhteistyössä toimimisen alhaisen asteen vuoksi ei ollut mahdollista laskea järjestelmän mukaisen tuen tarkkaa tasoa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tätä varten komissio tukeutui käytettävissä oleviin tietoihin perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti. Alkuperäisessä tutkimuksessa tasoitustullin käyttöönoton mahdollistaneen FPS-järjestelmän mukainen tukiprosentti vaihteli alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla 3,11:n ja 4,35 prosentin välillä (ks. johdanto-osan 61 kappale), ja MEIS-järjestelmästä, jolla FPS korvattiin, todettiin koituvan samanlaista etua.

(81) MEIS-prosentti oli 3 prosenttia FOB-arvosta, kun taas alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana sovellettu FPS-prosentti oli 5 prosenttia FOB-arvosta, joten pallografiittirautaputkien tuotannonalalle MEIS-järjestelmästä koitunut etu pieneni tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vastaavasti. Täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2022/433 todettiin, että ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kylmävalssattujen tuotteiden tuottajille koituneet edut olivat suuruudeltaan 1,87 ja 1,92 prosenttia MEIS-prosentin ollessa 2 prosenttia. Komissio katsoi, että pallografiittirautaputkien tuottajille MEIS-järjestelmästä koituva etu olisi vastaavasti hieman alle 3 prosenttia, eli se ei olisi vähäistä.

(82) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Tata Metaliks Limited esitti huomautuksissaan, että MEIS-järjestelmästä maksettiin hyvitystä a) vientituotteiden tuotantoon ja jakeluun liittyvistä välillisistä veroista sekä b) vientituotteiden tuotannossa kulutettujen tuotantopanosten kasautuvista välillisistä veroista. Yritys väitti, että tukisopimuksen mukaan näiden veroluokkien hyvittäminen ei ole tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea. Se väitti myös, että vaikka MEIS-järjestelmästä myönnettävä tuki katsottaisiin tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaksi tueksi, ohjelma päättyi 31 päivänä joulukuuta 2020.

(83) Komissio hylkäsi nämä väitteet. Kuten johdanto-osan 60–81 kappaleessa selitetään, Intiassa toimiville yrityksille hyvitetään kiinteä prosenttiosuus viennin FOB-arvosta tullihyvitysoikeuden muodossa. Järjestelmän ehdoissa ei edellytetä, että tullihyvitysoikeuden arvo vastaa yritysten maksamia veroja, eikä näiden verojen määriä tarkasteta. Tukijärjestelmän jatkumisen todennäköisyyden osalta todetaan, että kuten johdanto-osan 77 kappaleessa mainitaan, yritykset voivat edelleen käyttää vuonna 2021 saatuja MEIS-tullihyvitysoikeuksia tuontitullien kuittaamiseen 15 päivään syyskuuta 2023 asti. Näin ollen tästä järjestelmästä koituu etua vielä kauan tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen.

(84) Tata Metaliks Limited väitti myös, että RoDTEP-järjestelmästä ei koitunut etua sillä hetkellä, kun yritys toimitti huomautuksensa (31 päivänä maaliskuuta 2022), eikä komissio näin ollen voi katsoa, että edusta keskusteleminen tarkoittaisi tarkasteltavana olevan tuotteen todennäköistä tukemista (tulevaisuudessa).

(85) RoDTEP-järjestelmän osalta komissio totesi, että Tata Metaliks Limited itse katsoi etänä toteutetussa ristiintarkastuksessa, että pallografiittirautaputkien tuotannonalalle neuvoteltaisiin uusi hyvitysprosentti. Se, että tätä prosenttimäärää ei ollut päätetty siihen mennessä, kun yritys toimitti huomautuksensa, ei kumoa sitä, että on erittäin todennäköistä, että uusi hyvitysprosentti asetetaan ja tämän uuden järjestelmän mukainen tuki jatkuu vuoden 2023 jälkeen. Näin ollen komissio hylkäsi tämän väitteen.

3.3.2 Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme)

3.3.2.1 Alkuperäisen tutkimuksen päätelmät

(86) Komissio vahvisti alkuperäisessä tutkimuksessa, että tuotantohyödykkeiden tuonnin etuustullein mahdollistavasta Export Promotion of Capital Goods -järjestelmästä, jäljempänä ’EPCGS-järjestelmä’, myönnettiin tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea, joka oli Intian viranomaisten myöntämää taloudellista tukea. Tämä järjestelmä oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla edelleen voimassa.

a) Oikeusperusta

(87) EPCGS:n yksityiskohtainen kuvaus sisältyy FTP 2015–2020:n lukuun 5 sekä HOP 2015–2020:n lukuun 5.

b) Tukikelpoisuus

(88) Tämän toimenpiteen mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin ja palveluntarjoajiin.

c) Käytännön toteutus

(89) Tiettyyn vientivelvoitteeseen sitoutunut yritys voi tuoda (uusia ja käytettyjä, enintään kymmenen vuotta vanhoja) tuotantohyödykkeitä alennetulla tullilla. Intian viranomaiset antavat tätä varten pyynnöstä maksullisen EPCGS-lisenssin. Järjestelmässä sovelletaan kaikkiin sen mukaisesti tuotuihin tuotantohyödykkeisiin alennettua tuontitullia. Vientivelvoitteen täyttämiseksi maahantuotuja tuotantohyödykkeitä on käytettävä tietyn vientiin tarkoitettujen tuotteiden määrän tuottamiseen tiettynä aikana. FTP 2015–2020:n mukaan tuotantohyödykkeitä voi tuoda nollatullilla EPCGS-järjestelmän nojalla. Vientivelvoite on säästetyn tullin määrä kuusinkertaisena, ja se on täytettävä kuuden vuoden kuluessa.

(90) EPCGS-lisenssin haltija voi hankkia tuotantohyödykkeet myös kotimarkkinoilta. Tällöin tuotantohyödykkeiden kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi tuoda tullitta maahan kyseisten tuotantohyödykkeiden valmistuksessa tarvittavia osia. Vaihtoehtoisesti kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi saada vientiin rinnastettavassa toiminnassa saatavat edut toimittaessaan tuotantohyödykkeitä EPCGS-lisenssin haltijalle.

d) EPCGS-järjestelmää koskevat päätelmät

(91) EPCGS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Tullinalennus on Intian viranomaisten taloudellista tukea, koska kyseinen etu vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi tullinalennuksesta koituu etua viejälle, koska tullien kantamatta jättäminen tuonnin yhteydessä lisää yrityksen maksuvalmiutta.

(92) EPCGS-järjestelmä on myös oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska lisenssejä ei voi saada ilman sitoumusta viedä tuotteita. Tämän vuoksi sen katsotaan olevan perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti erityistä ja tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea.

(93) EPCGS-järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten sallittujen järjestelmien piiriin, kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa säädetään, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.

(94) Alkuperäisessä tutkimuksessa tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien perusteella jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa kyseisellä tuotannonalalla. Näin laskettua tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää oikaistiin lisäämällä siihen kyseisen ajanjakson korko, jotta se ilmentäisi rahan arvoa koko ajalta. Tutkimusajanjaksolla Intiassa voimassa ollutta kaupallista korkoa pidettiin soveltuvana korkona tähän tarkoitukseen. Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti yrityksille tuen saamisesta aiheutuneet kustannukset vähennettiin tuen kokonaismäärästä, jos sitä vaadittiin.

(95) Tuen määrä suhteutettiin perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti asiaa koskevan viennin liikevaihtoon (nimittäjä) alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.

(96) Alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla tämän järjestelmän osalta vahvistettu tukiprosentti vaihteli 0,03 prosentista 0,38 prosenttiin.

3.3.2.2 Tukijärjestelmän jatkuminen

(97) Pyynnön esittäjät toimittivat tarkastelupyynnössä ja sen liitteissä näyttöä siitä, että Intiassa toimiville pallografiittirautaputkien tuottajille koitui edelleen etua järjestelmästä. Myös Intian viranomaiset vahvistivat järjestelmän voimassaolon kyselyyn antamassaan vastauksessa. Lisäksi komissio totesi, että Tata Metaliks Limited käytti järjestelmää tarkasteltavana olevan tuotteen valmistuksessa käytettyjen tuotantohyödykkeiden maahantuonnissa. Järjestelmästä koitunut etu voitiin kohdentaa tarkasteltavana olevaan tuotteeseen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

(98) Näin ollen komissio päätteli, että on riittävää näyttöä, joka osoittaa, että vientiä harjoittavat tuottajat saivat EPCGS-järjestelmästä edelleen tukia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

(99) Yhteistyössä toimimisen alhaisen asteen vuoksi ei ollut mahdollista laskea järjestelmän mukaisen tuen tarkkaa tasoa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tätä varten komissio tukeutui käytettävissä oleviin tietoihin perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti. Alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla tämän järjestelmän osalta vahvistettu tukiprosentti vaihteli 0,03 prosentista 0,38 prosenttiin (ks. johdanto-osan 96 kappale).

(100) Edellä esitetyn perusteella komissio päätteli, että tästä järjestelmästä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla myönnetyn tuen määrä ei ollut vähäinen eikä ainakaan pienempi kuin alkuperäisessä tutkimuksessa todettu määrä.

(101) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Tata Metaliks Limited väitti, että EPCGS-järjestelmästä myönnetty tuki oli sallittua tukea, koska siinä oli kyse kotimaiseen kulutukseen tarkoitettuja vientituotteita koskevasta verovapautuksesta, eikä se siten oikeuttanut tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon.

(102) Kuten johdanto-osan 93 kappaleessa muistutetaan, tuotantohyödykkeet eivät kuulu sallittujen järjestelmien piiriin, kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa säädetään, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa. Näin ollen komissio hylkäsi tämän väitteen.

3.3.3 Tullinpalautusjärjestelmä (Duty Drawback Scheme)

3.3.3.1 Alkuperäisen tutkimuksen päätelmät

(103) Komissio totesi alkuperäisessä tutkimuksessa, että tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittaville tuottajille koitui etua tullinpalautusjärjestelmästä, jonka puitteissa niille maksetaan palautuksena tietty prosenttiosuus viennin FOB-arvosta, jäljempänä ’DDS-prosentti’. Tarkasteltavana olevan tuotteen DDS-prosentti alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla oli 1,9 prosenttia FOB-arvosta. DDS-järjestelmä oli edelleen voimassa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

a) Oikeusperusta

(104) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla sovellettava oikeusperusta olivat tullien ja valmisteverojen palautusjärjestelmää koskevat vuoden 1995 säännöt (Custom & Central Excise Duties Drawback Rules 1995, jäljempänä ’vuoden 1995 DDS-säännöt’), sellaisina kuin ne ovat muutettuina vuonna 2006 ja jotka korvattiin myöhemmin tullien ja valmisteverojen palautusjärjestelmää koskevilla vuoden 2017 säännöillä (Customs and Central Excise Duties Drawback Rules, 2017, jäljempänä ’vuoden 2017 säännöt’), jotka tulivat voimaan 1 päivänä lokakuuta 2017. Tämän tullinpalautusjärjestelmän laskentamenetelmä on kuvattu vuoden 1995 DDS-sääntöjen säännössä 3(2). Kyseisten DDS-sääntöjen sääntö 12(1)(a)(ii) koskee vakuutusta, joka vientiä harjoittavien tuottajien on annettava voidakseen hyötyä järjestelmästä. Nämä säännöt ovat pysyneet samoina vuoden 2017 DDS-säännöissä, joissa ne vastaavat sääntöjä 3(2) ja 13(1)(a)(ii).

(105) Lisäksi yleiskirjeessä nro 24/2001 on erityisiä täytäntöönpano-ohjeita säännöstä 3(2) ja vakuutuksesta, joka viejien on annettava säännön 12(1)(a)(ii) nojalla.

(106) Vuoden 1995 DDS-sääntöjen säännön 4 mukaan keskushallinto voi tarkistaa säännön 3 nojalla määritettyjä määriä tai prosenttiosuuksia. Intian viranomaiset ovat tehneet useita muutoksia, ja viimeksi prosenttimääriä on tarkistettu ilmoituksella nro 95/2018 – CUSTOMS ja ilmoituksella nro 07/2020 – CUSTOMS.

(107) Tarkasteltavana olevan tuotteen DDS-prosentti alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla oli 1,9 prosenttia FOB-arvosta.

b) Tukikelpoisuus

(108) Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea kaikki valmistajaviejät ja kauppiasviejät.

c) Käytännön toteutus

(109) Tässä järjestelmässä kaikilla tukikelpoisia tuotteita vievillä yrityksillä on oikeus saada palautuksena määrä, joka vastaa tiettyä prosenttiosuutta vientituotteen ilmoitetusta FOB-arvosta. DDS-sääntöjen säännössä 3(2) täsmennetään, kuinka tuen määrä on laskettava. Korvattava määrä perustuu maahantuoduista raaka-aineista maksettujen relevanttien tullien toimialan laajuisiin keskimääräisiin arvoihin ja toimialan keskimääräiseen käyttöosuuteen; tiedot kerättiin Intian viranomaisten edustavina pitämiltä tukikelpoisten vientituotteiden valmistajilta (kyseessä on ns. koko toimialaan sovellettava taso). Intian viranomaiset ilmoittavat korvattavan määrän prosenttiosuutena tukikelpoisten vientituotteiden keskimääräisestä vientiarvosta.

(110) Intian viranomaiset käyttävät tätä prosenttiosuutta laskettaessa tullinpalautusta, johon kaikki tukikelpoiset viejät ovat oikeutettuja. Intian viranomaiset määrittävät tason tämän järjestelmän osalta tuotekohtaisesti.

(111) Intian viranomaisten mukaan tullinpalautus voidaan määrittää myös tosiasiallisen tullimaksun perusteella, jos kyseessä on tuote, johon ei sovelleta koko toimialaan sovellettavaa tasoa, tai yritys, jonka tapauksessa koko toimialaan sovellettavan tason perusteella määritetty korvaus on alle 80 prosenttia tosiasiallisesta tullimaksusta tai verosta.

(112) Jotta yritys voi saada etuutta tästä järjestelmästä, sen on harjoitettava vientiä. Kun lähetystä koskevat yksityiskohtaiset tiedot syötetään tullin palvelimelle, ilmoitetaan, että vienti tapahtuu DDS-järjestelmän mukaisesti, ja DDS-summa vahvistetaan peruuttamattomasti. Kun lähetys on valmis ja kun yritys on tehnyt yleisen vienti-ilmoituksen (Export General Manifest) ja tulli on verrannut asiakirjaa lähetysasiakirjaan ja hyväksynyt sen, kaikki palautusmäärän maksun hyväksymisen edellytykset täyttyvät ja se voidaan maksaa joko suoraan viejän pankkitilille tai sekkinä.

(113) Viejän on lisäksi esitettävä näyttö viennin toteutumisesta pankkitositteella (Bank Realisation Certificate, jäljempänä ’BRC’). Asiakirja voidaan antaa sen jälkeen, kun palautusmäärä on maksettu. Intian viranomaiset perivät maksetun määrän takaisin, jos viejä ei toimita BRC-tositetta annetussa määräajassa.

(114) Palautusmäärä voidaan käyttää mihin tahansa tarkoitukseen, ja Intian kirjanpitonormien mukaisesti määrä on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteisena tulona.

d) DDS-järjestelmää koskevat päätelmät

(115) Komissio totesi alkuperäisessä tutkimuksessa, että DDS-järjestelmästä myönnetään perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Nk. tullinpalautuksessa on kyse Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta, koska siinä Intian viranomaiset suorittavat varojen suoran siirron. Näiden varojen käytölle ei ole mitään rajoituksia. Tullinpalautuksesta koituu myös etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.

(116) Intian viranomaiset määrittävät vientiin sovellettavan tullinpalautuksen tason tuotekohtaisesti. Vaikka tukeen viitataan tullinpalautuksena, järjestelmässä ei kuitenkaan ole kaikkia ominaisuuksia, joiden perusteella sitä voitaisiin pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei myöskään ole perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) sääntöjen mukainen. Viejille suoritettu käteismaksu ei välttämättä liity raaka-aineiden tuontitullien tosiasiallisiin maksuihin, eikä se ole tullihyvitys raaka-aineiden aiemman tai tulevan tuonnin tuontitullien korvaamiseksi. Käytössä ei myöskään ole järjestelyä tai menettelyä sen tarkistamiseksi, mitä tuotantopanoksia vientituotteiden tuotannossa käytetään ja millaisina määrinä niitä käytetään. Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellaista olisi vaadittava, kun käytössä ei ole tehokasta tarkistusjärjestelmää (perusasetuksen liitteessä II oleva 5 alakohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 alakohta).

(117) Maksu, jonka Intian viranomaiset suorittavat viejien harjoittaman viennin jälkeen, on vientituloksesta riippuvainen, minkä vuoksi tämä järjestelmä on katsottava erityiseksi ja tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaksi tueksi perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti.

(118) Edellä esitetyn perusteella komissio päätteli, että DDS-järjestelmä mahdollistaa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.

e) Tuen määrän laskeminen

(119) Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti komissio laski alkuperäisessä tutkimuksessa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrän sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen (tullinpalautuksena saatu määrä) alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä komissio katsoi, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis maksettava palautussumma, mikä on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan, josta muun muassa käy ilmi kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä palautussumma.

(120) Koska tärkeimmät vientiä harjoittavat tuottajat eivät toimineet yhteistyössä, kuten johdanto-osan 55 kappaleessa mainitaan, komissio ei pystynyt tarkistamaan, maksavatko ne tosiasiallisesti tuontitulleja tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa käytetyistä raaka-aineista. Jos näin olisi väitetty ja väite olisi vahvistettu, komissio olisi perusasetuksen liitteessä II olevan 5 kohdan mukaisesti tarkistanut maksetut tullit liiallisen palautuksen laskemiseksi, vaikka käytössä ei ollutkaan järjestelyä tai menettelyä sen tarkistamiseksi, mitä tuotantopanoksia vientituotteiden tuotannossa käytettiin ja millaisina määrinä niitä käytettiin.

(121) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi, että on asianmukaista pitää DDS-järjestelmästä saatua etua järjestelmän mukaisista vientitapahtumista alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana saatujen tullinpalautusten summana.

(122) Komissio suhteutti tuen määrän perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti yrityksen viennin kokonaisliikevaihtoon (nimittäjä) alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.

(123) Tämän järjestelmän osalta vahvistettu tukiprosentti alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla vaihteli 1,37:n ja 1,66 prosentin välillä.

3.3.3.2 Tukijärjestelmän jatkuminen

(124) Pyynnön esittäjät toimittivat tarkastelupyynnössä ja sen liitteissä näyttöä siitä, että pallografiittirautaputkien tuotannonalalle koitui DDS-järjestelmästä etua myös tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Lisäksi Intian viranomaiset vahvistivat DDS-järjestelmän voimassaolon jatkumisen kyselylomakkeeseen antamassaan vastauksessa. Myös yhteistyössä toiminut tuottaja Tata Metaliks Limited sai tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla etua järjestelmästä pääasiassa kolmansiin maihin suuntautuneen vientinsä osalta.

(125) Sekä Tata Metaliks Limited että Intian viranomaiset esittivät kyselylomakkeeseen antamissaan vastauksissa, että DDS-palautus ei ollut tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea. Intian viranomaiset väittivät lisäksi, että jotta tämä palautus voitaisiin katsoa tueksi, välillisten verojen tai tuontimaksujen palautuksen on oltava määrältään suurempi kuin vientituotteen tuotannossa kulutetuista tuotantopanoksista tosiasiallisesti perittyjen verojen tai maksujen määrä. Intian viranomaisten mielestä tällaisissakin tapauksissa tasoitustulli voitaisiin määrätä vain liiallisen palautuksen osalta. Tämän väitteen tueksi Intian viranomaiset viittasivat paneelin raporttiin ”European Union – Countervailing Measures on Certain Polyethylene Terephthalate from Pakistan” (WT/DS486/R).

(126) Intian viranomaiset esittivät lisäksi huomautuksissaan, että mahdollisuus saada järjestelmän mukaista etua ei ollut riippuvainen vientituloksesta eikä rajoittunut mihinkään tiettyyn toimi- tai tuotannonalaan ja/tai alueeseen. Intian viranomaisten mukaan tullinpalautuksella korvataan maksetut tullit ja valmisteverot, jotka lasketaan vietävien tavaroiden luokan valmistuksessa tavanomaisesti käytettyjen (maahantuotujen ja kotimaisten) asiaankuuluvien tuotantopanosten keskimääräisten määrien perusteella. Eri viejät hankkivat tuotantopanokset eri lähteistä, ja nämä erot otetaan huomioon ja ne tasataan käyttämällä laskennassa keskiarvoja. Tämän perusteella Intian viranomaiset katsoivat, että DDS-palautuksessa on kyse veron/tullin alennuksesta eikä se ole tukea.

(127) Kuten johdanto-osan 115–118 kappaleessa tarkemmin selitetään, komissio katsoi alkuperäisessä tutkimuksessa, että DDS-järjestelmässä ei ollut kaikkia ominaisuuksia, joiden perusteella sitä voitaisiin pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Toisin kuin Intian viranomaiset väittävät, yritysten DDS-järjestelmästä saamilla eduilla ei ole mitään suoraa yhteyttä yrityksen vientituotteiden valmistukseen käytettävien raaka-aineiden tuonnista maksettaviin tulleihin. Vientiä harjoittava yritys saa käteismaksuja, jotka ovat yhteydessä vain sen viennin FOB-arvoon. Yrityksen ei siis tarvitse tuoda mitään raaka-aineita.

(128) Tästä syystä ja sen vuoksi, että järjestelmän mekanismiin ei sisälly yrityskohtaista arviointia siitä, kuinka paljon kulutetuista tuotantopanoksista on maksettu veroja tai maksuja, komissio ei voi katsoa DDS-järjestelmän mukaisen tullinpalautuksen koko määrän olevan pelkästään korvaus tulleista tai maksuista, joita yritykset ovat maksaneet tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa kulutetusta raaka-aineesta. Koska tärkeimmät vientiä harjoittavat tuottajat eivät toimineet yhteistyössä, komissio ei myöskään pystynyt tarkistamaan tapauskohtaisesti, millainen yhteys DDS-järjestelmästä saadulla edulla ja tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa käytetyistä raaka-aineista mahdollisesti maksettujen tuontitullien välillä on.

(129) Sen vuoksi komissio päätteli, että Intiassa toimivat pallografiittirautaputkien vientiä harjoittavat tuottajat saivat DDS-järjestelmästä edelleen etua myös tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Koska yksikään sellainen vientiä harjoittava tuottaja, jonka unioniin suuntautuvan viennin määrä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla olisi ollut edustava, ei toiminut yhteistyössä, komissiolla ei ollut käytettävissään yrityskohtaisia tietoja, joiden perusteella tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla saadun tuen määrä olisi laskettu. Ottaen huomioon tässä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa tehdyt päätelmät tuen jatkumisesta komissio ei pitänyt tarpeellisena näiden määrien laskemista. Lisäksi DDS-järjestelmän säännöt ovat pysyneet samoina, vaikka tullinpalautusprosentti tarkasteltavana olevan tuotteen osalta pienenikin hieman alkuperäiseen tutkimusajanjaksoon verrattuna (1,9:stä 1,8 %:iin ja sen jälkeen 1,6 %:iin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla). Vaikka DDS-prosentin pieneneminen (16 %:lla) johti tuen tason suhteelliseen laskuun verrattuna alkuperäisessä tutkimuksessa todettuihin tukitasoihin (1,37:stä 1,66 %:iin), komissio katsoi, että kyseisestä järjestelmästä myönnetty tuki ei edelleenkään ollut vähäistä.

(130) Näin ollen komissio päätteli, että pallografiittirautaputkien tuottajat saivat DDS-järjestelmästä edelleen etua myös tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

(131) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Tata Metaliks Limited väitti, että palautusprosenttien ja tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa kulutetuista materiaaleista maksettujen tullien välillä on riittävä yhteys. Se mainitsi erityisesti, että tullinpalautuksen saamiseksi viejän on toimitettava lähetysasiakirja, josta käy ilmi tuotteeseen sovellettava vaadittu tullinpalautus. Tämän jälkeen Intian tulli suorittaa tarkastuksen ja laatii vasta sitten lähetysasiakirjan, jossa mainitaan palautuksen määrä. Tämän perusteella tullinpalautuksen määrä ei yrityksen mukaan ollut liiallinen.

(132) Kuten jo johdanto-osan 109 kappaleessa yksityiskohtaisesti selitetään, komissio katsoi, että vaadittava tullinpalautuksen määrä perustuu kiinteään palautusprosenttiin. Se huomautti, että tämä määrä ei välttämättä vastannut yrityksen tuotannossa kuluttamistaan tuotantopanoksista maksamien tullien määrää. Kuten todetaan johdanto-osan 128 kappaleessa, vientiä harjoittavien tuottajien yhteistyöstä kieltäytymisen takia ei myöskään ollut mahdollista tarkistaa, maksavatko ne tosiasiallisesti tuontitulleja tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa käytetyistä raaka-aineista. Näin ollen komissio hylkäsi tämän väitteen.

3.3.4 Rautamalmin tarjoaminen riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan

3.3.4.1 Alkuperäisen tutkimuksen päätelmät

(133) Komissio katsoi alkuperäisessä tutkimuksessa, että Intian viranomaiset olivat ottaneet käyttöön toimenpiteitä, joiden myötä ne olivat valtuuttaneet rautamalmia louhivat yritykset tarjoamaan rautamalmia riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan. Tällainen tavaroiden tarjoaminen muodosti taloudellisen etuuden vastaanottajille, ja sen todettiin olevan erityinen ja näin ollen tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistava etuus (21).

(134) Ensinnäkin Intian viranomaiset määräsivät rautamalmille maaliskuussa 2007 vientiveron, jonka määrä oli aluksi 300 INR tonnia kohti (mikä vastaa 12–15:tä prosenttia). Maaliskuussa 2011 vero kohotettiin 20 prosenttiin ja joulukuussa 2011 edelleen 30 prosenttiin. Tällä vientiveron muodossa asetetulla vientirajoituksella pyrittiin suojaamaan ja edistämään kotimaisen jatkojalostusteollisuuden toimintaa tarjoamalla sille edullisia raaka-aineita ja tuotantopanoksia.

(135) Toiseksi rautatieliikenteestä vastaava ministeriö otti toukokuussa 2008 käyttöön kahden eri rahtimaksun politiikan (Dual Freight Policy, jäljempänä ’DFP’), jossa rahtimaksut eriytettiin sen mukaan, kuljetetaanko rautamalmia kotimarkkinoiden kulutukseen vai vientiin. Rautatierahdilla on tunnetusti erittäin merkittävä osuus rautamalmin kokonaiskustannuksista, ja siksi kotimarkkinoiden kulutukseen ja toisaalta vientiin tarkoitetun rautamalmin kuljetusten kustannusten keskimääräinen ero oli kolminkertainen.

(136) Näin ollen näillä kahdella toimenpiteellä pyrittiin vähentämään rautamalmin vientiä ja ne muodostivat kohdennettujen vientirajoitteiden järjestelmän, joka perustettiin varainhoitovuonna 2007/2008 ja jota laajennettiin vuoden 2011 maalis- ja joulukuussa korottamalla rautamalmin vientiveroa.

(137) Määrittääkseen, täyttyikö ensimmäinen edellytys eli olivatko Intian viranomaiset valtuuttaneet tai määränneet rautamalmia louhivat yritykset toimimaan tietyllä tavalla, komissio analysoi, oliko Intian viranomaisten pallografiittirautaputkien tuotannonalalle (erityisesti rautamalmin hintojen vääristämisen muodossa) myöntämä tuki tosiasiassa hallituksen politiikan tavoite (pikemmin kuin yleisen säädösvallan harjoittamisen ”sivuvaikutus”). Komissio totesi useiden asiakirjojen tukevan sen päätelmää, jonka mukaan Intian viranomaisten nimenomaisena tavoitteena oli pallografiittirautaputkien tuotannonalan tukeminen. Lisäksi vuonna 2005 julkaistussa nk. Dang-raportissa nimenomaisesti asetettiin poliittiseksi tavoitteeksi tuottaa etua Intian teräksentuottajille (kotimaisen rautamalmin varma tarjonta maailmanmarkkinahintoja edullisemmilla hinnoilla) sekä mainittiin, että tämä etu on säilytettävä ja sitä on edistettävä. Komissio totesi, että Intian viranomaiset toteuttivat kyseisessä raportissa esitettyjen poliittisten tavoitteiden mukaisesti tiettyjä toimenpiteitä erityisesti Intian pallografiittirautaputkien tuotannonalan tukemiseksi.

(138) Useat viralliset asiakirjat, muun muassa terästeollisuuden 12. viisivuotissuunnitelmaa käsittelevän työryhmän marraskuussa 2011 julkaistu raportti, osoittivat yhteyden pallografiittirautaputkien tuotannonalan tukemista koskevien poliittisten tavoitteiden ja niihin liittyvien, Intian viranomaisten näiden tavoitteiden saavuttamiseksi onnistuneesti toteuttamien toimenpiteiden välillä.

(139) Näin ollen komissio totesi, että tällaisten kohdennettujen vientirajoitteiden (etenkin vientiverojen ja kahden eri rahtimaksun politiikan) käyttöönotolla Intian viranomaiset asettivat intialaiset rautamalmia louhivat yritykset taloudellisesti irrationaaliseen tilanteeseen, jossa niitä kannustetaan myymään tuotteitaan alemmilla hinnoilla kuin mitä ne voisivat saada ilman tätä politiikkaa. Intian viranomaisten toteuttamat toimenpiteet rajoittivat rautamalmia louhivien yritysten toimintavapautta rajaamalla käytännössä niiden liiketoimintapäätöksiä siltä osin, missä ne voivat myydä tuotteitaan ja millä hinnoilla, ja määräsivät ne siten tarjoamaan rautamalmia kotimarkkinoilla riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan.

(140) Komissio myös totesi Intian viranomaisten ennakoineen, että rautamalmia louhivat yritykset eivät merkittävästi supistaisi kotimaista tuotantoa (voimassa olleiden vientiä rajoittavien toimenpiteiden seurauksena) vaan pitäisivät kotimaisen rautamalmin tarjonnan vakaana. Komissio totesi, että oli helppoa ennustaa, että rautamalmia louhivat yritykset eivät tekisi tyhjiksi merkittäviä alkuvaiheen investointeja ja korkeita kiinteitä kustannuksia alentamalla tuotantoa vain välttääkseen ylitarjonnan ja siitä seuraavan kotimaan hintojen alenemisen Intian viranomaisten toimenpiteiden mukaisesti. Toisin sanoen Intian viranomaiset tiesivät kohdennettuja vientirajoituksia soveltaessaan, miten rautamalmin tuottajat vastaisivat toimenpiteisiin ja mitä seurauksia niistä olisi. Liiketoimintansa ja kustannusrakenteidensa vuoksi nämä tuottajat olisivat saattaneet alentaa kotimaista tuotantoaan hieman vastatakseen vientirajoituksiin, mutta ne eivät olisi lopettaneet sitä täysin tai laskeneet sitä erittäin alhaiselle tasolle, ja tämä suunniteltu vaikutus käy myös ilmi tiedoista. Vuosina 2012–2013 vientimyynti laski yli 60 prosenttia verrattuna vuosiin 2011–2012 ja jatkoi merkittävää laskua niin, että pudotusta oli 84 prosenttia vuosina 2014–2015 verrattuna vuosiin 2011–2012. Samaan aikaan tuotanto väheni vain 24 prosenttia vuosien 2011–2012 ja 2014–2015 välillä. Komissio totesi, että tässä mielessä valtio valtuutti tai määräsi tuotantopanosten tuottajat tarjoamaan tavaroita kotimaisille rautamalmin käyttäjille eli teräksen valmistajille, mukaan luettuna pallografiittirautaputkien valmistajat, riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan. Rautamalmia louhivien yritysten vastuulle annettiin luoda keinotekoiset, lokeroituneet ja matalahintaiset kotimarkkinat Intiaan, ja ne toimivat tässä mielessä Intian viranomaisten sijaisena näiden toteuttaessa politiikkaansa, jonka tarkoituksena oli rautamalmin tarjoaminen pallografiittirautaputkien tuotannonalalle riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan.

(141) Komissio sai myös näyttöä siitä, että Intian viranomaiset itse totesivat kohdennettuja vientirajoituksia koskevan politiikkansa onnistuneen, mikä osoittaa, että tämä lopputulos oli ennalta suunniteltu eikä se ollut pelkästään sääntelytoimenpiteiden sivuvaikutus.

(142) Päätelmänä voidaan todeta, että komissio totesi Intian viranomaisten valtuuttaneen kaivosyritykset toteuttamaan politiikkaansa, jolla luodaan lokeroituneet kotimarkkinat ja tarjotaan rautamalmia kotimaiselle rauta- ja terästeollisuudelle riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan. Vientiverossa ja DFP:ssä ei suinkaan ollut kyse pelkästä tulojen lisäämiseksi toteutetusta toimenpiteestä, vaan ne olivat selkeästi toimia, jotka Intian viranomaiset toteuttivat kannustaakseen rautamalmia louhivia yrityksiä toteuttamaan vahvistetun poliittisen tavoitteen tukea rauta- ja terästeollisuutta ja erityisesti pallografiittirautaputkien tuotannonalaa.

(143) Seuraavaksi komissio arvioi toisen edellytyksen täyttymistä eli sitä, ovatko Intiassa toimivat rautamalmia louhivat yritykset tasoitustulleja koskevan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitettuja, Intian viranomaisten valtuuttamia yksityisiä tahoja. Komissio totesi tältä osin, että asianomaiset kaksi intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa ostivat valtaosan rautamalmista yksityisiltä yrityksiltä, lukuun ottamatta pientä määrää, joka ostettiin National Mineral Development Corporation -nimiseltä yritykseltä, jäljempänä ’NMDC’, joka on Intian valtion omistama yritys. Huolimatta siitä, että NMDC on julkisessa omistuksessa (ja sitä voitaisiin luonnehtia julkiseksi tahoksi), komissio luokitteli kaikki nämä toimittajat yksityisiksi tahoiksi, jotka Intian viranomaiset ovat valtuuttaneet tai määränneet tasoitustulleja koskevan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitetulla tavalla tarjoamaan rautamalmia riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan.

(144) Seuraavaksi komissio tarkasti kolmannen edellytyksen täyttymisen eli sen, toteuttivatko rautamalmia louhivat yritykset tosiasiallisesti edellä esitettyä valtion politiikkaa ja tarjosivatko ne rautamalmia riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan. Tältä osin komissio totesi, että kohdennetuilla vientirajoituksilla saavutettiin Intian viranomaisten tavoite eli viennin torjuminen ja rautamalmin pitäminen kotimaisen jatkojalostusteollisuuden saatavilla alhaisemmilla hinnoilla. Vaikka rautamalmin tuotanto väheni joidenkin ympäristösyistä suljettujen kaivosten tuotannon loppumisen myötä, Intian markkinoilla oli silti jatkuva ja selittämätön ylikapasiteetti, kun verrataan kotimaista kulutusta ja vientiä, josta on vähennetty tuonti. Tämä johti rautamalmin liialliseen tarjontaan kotimarkkinoilla, minkä Intian viranomaiset totesivat ja mitä ne tavoittelivatkin, koska kaivosyritykset eivät luonnollisesti pystyneet mukauttamaan tuotantoaan niin nopeasti vientirajoitusten edellyttämällä tavalla.

(145) Komissio myös arvioi Intian viranomaisten vientirajoituksista johtuvan rautamalmin ylitarjonnan vaikutuksen rautamalmin kotimarkkinahintaan Intiassa. Komissio laski Intian kotimarkkinahinnan käyttäen perustana rautamalmin tuontihintaa Kiinassa (joka oli rautamalmin suurin tuojamaa) sekä Australian oikaistua FOB-hintaa (kansainvälisen rahdin kustannusten poistamiseksi), jotka vastasivat parhaiten vääristymätöntä Intian kotimarkkinahintaa, ja tämän perusteella se totesi, että Intian viranomaisten rautamalmia koskevat toimet (jotka johtivat rautamalmin viennin jyrkkään vähenemiseen ja ylitarjontaan Intiassa) vaikuttivat myös rautamalmin kotimarkkinahintoihin. Ensinnäkin rautamalmin kotimarkkinahinnat Intiassa olivat vuodesta 2008 lähtien jatkuvasti kansainvälisiä hintoja alhaisemmat, ja toiseksi kansainväliset hinnat kohosivat merkittävästi vuodesta 2008 vuoteen 2011 – jotka vastasivat vientirajoitusten käyttöönoton (2007/2008) ja laajentamisen (2011) ajankohtia – mutta Intian kotimarkkinahintojen suuntaus pysyi melko vakaana, ikään kuin ne olisivat olleet erillään muun maailman tilanteesta eikä tämä tilanne olisi vaikuttanut niihin. Näin ollen komissio katsoo, että Intian viranomaisten kohdennetuilla vientirajoituksilla saavutettiin tavoite rautamalmin asettamisesta kotimaisten tuotannonalojen saataville alemmilla hinnoilla pitämällä rautamalmin kotimarkkinahinnat Intiassa vakaina, vaikka ne kohosivat merkittävästi maailmanmarkkinoilla. Komission vetämän johtopäätöksen mukaan siihen, että Intian hinnat eivät seuranneet kansainvälisten hintojen suuntausta, ei ollut mitään muuta syytä kuin Intian viranomaisten käyttöön ottama kohdennettujen vientirajoitusten järjestelmä. Intian rautamalmin tuottajat olisivat hyötyneet kannattavammasta myynnistä korkeammilla kansainvälisillä hinnoilla ilman kohdennettuja vientirajoituksia. Sen sijaan niitä kannustettiin jatkamaan tuotantoa ja tarjoamaan rautamalmia paikallisesti alemmilla hinnoilla Intian viranomaisten poliittisten tavoitteiden toteuttamiseksi.

(146) Lopuksi komissio tutki kahden muun edellytyksen täyttymistä eli sitä, kuuluisiko rautamalmin toimittaminen riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan tavanomaisesti Intian viranomaisten tehtäväksi ja erosiko tämä käytäntö todellisuudessa Intian viranomaisten tavallisesti noudattamista käytännöistä. Komissio totesi, että Intian maaperällä sijaitsevan rautamalmin tarjoaminen Intian terästeollisuudelle on tavanomaisesti Intian viranomaisille kuuluva tehtävä, koska viranomaiset ovat asetuksillaan määränneet, miten Intiassa sijaitsevia raaka-aineita toimitetaan, käyttäen siten suvereenia oikeuttaan oman maansa luonnonvaroihin. Perusteen ”ei todellisuudessa eroa” osalta komissio huomautti, että peruste edellyttää myönteistä havaintoa siitä, että valtuutettujen yksityisten elinten harjoittama tavaroiden tarjoaminen ei todellisuudessa eroa mahdollisesta tilanteesta, jossa viranomaiset olisivat tarjonneet nämä tavarat itse. Tältä osin komissio totesi, että käytännössä ei ollut mitään eroa sen välillä, puututaanko markkinoiden toimintaan suoraan tarjoamalla rautamalmia jatkuvasti muuttuvilla valtion hinnoilla vai valtuutetaanko rautamalmia louhivat yritykset tarjoamaan rautamalmia riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan.

(147) Yhteenvetona komissio päätteli, että kohdennetuilla vientirajoituksilla Intian viranomaiset kannustivat kotimaisia rautamalmia louhivia yrityksiä myymään rautamalmia paikallisesti ja valtuuttivat tai määräsivät ne tarjoamaan tätä raaka-ainetta Intiassa riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan. Kyseisillä toimenpiteillä saavutettiin haluttu vaikutus eli vääristettiin rautamalmin kotimarkkinoita Intiassa ja painettiin hinnat keinotekoisen matalalle jatkojalostusteollisuuden eduksi. Rautamalmin tarjoaminen riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan on yleensä viranomaisten hoitama tehtävä, eikä viranomaisten käytäntö käytännössä eroa viranomaisten tavallisesti noudattamista käytännöistä. Näin ollen komissio päätteli, että Intian viranomaiset tarjosivat välillistä taloudellista tukea tasoitustulleja koskevan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv ja iii alakohdan mukaisesti, sellaisena kuin se on tulkittuna ja sovellettuna tukisopimuksen 1.1(a)(iv) ja (iii) artiklan mukaisten asiaa koskevien WTO:n sääntöjen mukaisesti.

3.3.4.2 Tukijärjestelmän jatkuminen

(148) Sekä Tata Metaliks Limited että Intian viranomaiset totesivat huomautuksissaan, että toinen komission alkuperäisessä tutkimuksessa yksilöimistä kahdesta kohdennetusta vientirajoituksesta, DFP, lakkautettiin 10 päivänä toukokuuta 2016. Ne totesivat, että kyseisen päivämäärän jälkeen sekä kotimarkkinoiden kulutukseen että vientiin tarkoitetun rautamalmin kuljetuksiin on sovellettu samoja ehtoja ja niiden kustannukset ovat olleet samat.

(149) Komissio arvioi kaiken toimenpiteen jatkamista koskevaan tarkastelupyyntöön ja sen liitteisiin sisältyneen näytön sekä tutkimuksessa esiin tulleen näytön. Tutkimuksessa kävi ilmi, että vaikka DFP lakkautettiin toukokuussa 2016, rautamalmia louhiville yrityksille annetun valtuutuksen kautta Intian viranomaiset jatkoivat rautamalmin tarjoamista tarkasteltavana olevan tuotteen intialaisille tuottajille riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

(150) Ensinnäkin korkean laatuluokan rautamalmille asetettu 30 prosentin vientivero oli edelleen voimassa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Intian viranomaiset vahvistivat, että vientiveroja muutettiin viimeksi 1 päivänä maaliskuuta 2016 päivätyllä ilmoituksella nro 15/2016 – Customs siten, että alhaisen laatuluokan rautamalmit (joiden rautapitoisuus on alle 58 %) vapautettiin vientitullista (pallografiittirautaputkia valmistavat yritykset eivät käytä alhaisen laatuluokan rautamalmia).

(151) Toiseksi komissio totesi, että Intian viranomaiset hyväksyivät 15 päivänä tammikuuta 2021 uuden rautamalmin kuljetusta koskevan toimenpiteen (22). Tällä toimenpiteellä (Iron Ore Policy, 2021 -asiakirja) luodaan rautamalmin lastausta ja purkamista koskeva, asiakasluokkaan perustuva etuoikeus, jonka mukaan rautamalmin kuljetus kotimaiseen käyttöön on etusijalla rautamalmin kuljetukseen vientiin nähden. Kuten uuden toimenpiteen yhteydessä nimenomaisesti todetaan, sen tarkoituksena on edistää kotimaista teräksen valmistusta. Näin ollen tämä uusi toimenpide on aiemman DFP:n tapaan selvästi Intian viranomaisten kotimaisen terästeollisuuden eduksi toteuttama lisätoimi, joka osoittaa niiden tietoisen pyrkimyksen alentaa rautamalmin hintaa kotimaisen terästeollisuuden eduksi.

(152) Komission mielestä tämän uuden Iron Ore Policy 2021 -asiakirjan lisäksi myös useat muut poliittiset asiakirjat osoittivat, että Intian viranomaiset jatkoivat alkuperäisen tutkimuksen jälkeen ja tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla pyrkimyksiä tarjota kotimaiselle tuotannonalalle halvempaa raaka-ainetta.

(153) Kotimaisen terästeollisuuden tukemista koskeva poliittinen tavoite vahvistetaan esimerkiksi kansallista teräspolitiikkaa koskevassa vuoden 2017 National Steel Policy -asiakirjassa (23), jota sovelletaan edelleen. Tässä asiakirjassa korostetaan sen merkitystä, että kotimaassa on saatavilla rautamalmia kilpailukykyiseen hintaan, toteamalla muun muassa seuraavaa: Terästeollisuuden kasvun kannalta on välttämätöntä, että raaka-aineita on saatavilla kilpailukykyiseen hintaan (24). Intian teräksentuotannon kilpailuetu perustuu pitkälti teräksentuotannon kahden kriittisen tuotantopanoksen eli korkean laatuluokan rautamalmin ja pienirakeisen koksin kotimaiseen saatavuuteen (25). Tavoite: – – Rautamalmin, koksihiilen ja maakaasun kustannustehokas tuotanto ja kotimainen saatavuus (26). Raaka-aineiden saatavuus varmistetaan helpottamalla pienirakeisen koksin huutokauppaamista yksinomaan teräs-/rautasienialalle ja parantamalla rautamalmin saatavuutta kotimarkkinoilla (27).

(154) Vuosien 2015–2020 ulkomaankauppapolitiikkaa (2015–2020 Foreign Trade Policy) koskeva tiedonanto vahvistaa, että Intian pyrkimyksenä on varmistaa halvan rautamalmin kotimainen saatavuus tuotantoketjun loppupäässä, jotta se voi viedä halpoja tuotantoketjun alkupään tuotteita. Tiedonannossa todetaan seuraavaa: Rautamalmin louhintakiellon viimeaikainen kumoaminen joissakin osavaltioissa vapauttaa rautamalmin louhinnan. Samaan aikaan Intia on käynnistämässä valmistusteollisuutta koskevaa ohjelmaa, jota varten rautamalmia tarvittaisiin kotimaassa (28).

(155) Myös kansallista mineraalipolitiikkaa koskevassa 2019 National Mineral Policy -asiakirjassa tuodaan esiin halpojen mineraalien merkitys jatkojalostusteollisuudelle. Siinä todetaan, että mineraalien riittävyyden, toimitusvarmuuden, kohtuuhintaisuuden ja kestävän saatavuuden turvaaminen on yhä tärkeämpi tekijä eri alojen jatkojalostusteollisuuden ja koko talouden toiminnan kannalta (29).

(156) Komission käytettävissä olevat tiedot ja asiakirja-aineistoon lisätyt uudet seikat osoittivat näin ollen, että alkuperäisen tutkimuksen päätelmät pitävät edelleen paikkansa ja että toteuttamalla useita toimenpiteitä, joihin kuului muun muassa vientirajoitusjärjestelmä, Intian viranomaiset valtuuttivat edelleen myös tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla rautamalmia louhivat yritykset tarjoamaan rautamalmia riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan. Näin ollen komissio päätteli, että Intian viranomaiset tarjosivat edelleen myös tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla välillistä taloudellista tukea perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv ja iii alakohdan mukaisesti, sellaisena kuin se on tulkittuna ja sovellettuna tukisopimuksen 1.1(a)(iv) ja (iii) artiklan mukaisten asiaa koskevien WTO:n sääntöjen mukaisesti.

(157) Yhteistyössä toimimisen alhaisen asteen vuoksi ei ollut mahdollista laskea tämän järjestelmän mukaisen tuen tarkkaa tasoa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, joten perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti komissio tukeutui käytettävissä oleviin tietoihin, erityisesti tarkastelupyyntöön, joka sisälsi näyttöä siitä, että rautamalmin hinnat Intiassa pysyivät tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla kansainvälisiä hintoja alhaisempina.

(158) Tämän perusteella komissio päätteli, että tästä järjestelmästä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla myönnetyn tuen määrä ei ollut vähäinen eikä ainakaan pienempi kuin alkuperäisessä tutkimuksessa todettu määrä.

(159) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Tata Metaliks Limited väitti, että WTO:n oikeuskäytännön mukaan vientiverot eivät oikeuta tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon. Lisäksi se katsoi, että vuoden 2020 uuden Iron Ore Policy -politiikan tavoitteena oli ainoastaan helpottaa rautamalmin nopeaa ja tehokasta kuljetusta koko maan sisällä ja että tästä politiikasta ei koitunut taloudellista etua. Sen vuoksi se katsoi, että komission tätä järjestelmää koskevat päätelmät olivat virheellisiä.

(160) Komissio toisti, että kuten johdanto-osan 151 kappaleessa todetaan, uuden rautamalmia koskevan politiikan tavoitteena oli edistää kotimaista teräksen valmistusta. Sen mielestä tämä uusi politiikka oli selvästi Intian viranomaisten kotimaisen terästeollisuuden eduksi toteuttama lisätoimenpide. Vaikka toimenpiteeseen ei sisältynyt suoraa taloudellista tukea, se, että rautamalmin kuljetus kotimarkkinoiden käyttöön on etusijalla vientiin tarkoitetun rautamalmin kuljetukseen nähden, osoittaa selvästi, että tietoisena tavoitteena oli tuottaa etua Intian pallografiittirautaputkien tuotannonalalle.

(161) Edellä johdanto-osan 148–158 kappaleessa esitettyjen päätelmien perusteella komissio katsoi, että vaikka DFP lakkautettiin toukokuussa 2016, vientiverot yhdessä uuden rautamalmia koskevan politiikan kanssa muodostivat kohdennettujen vientirajoitusten järjestelmän, jonka kautta Intian viranomaiset jatkoivat välillisen taloudellisen tuen antamista perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv ja iii alakohdan mukaisesti, sellaisena kuin se on tulkittuna ja sovellettuna tukisopimuksen 1.1(a)(iv) ja (iii) artiklan mukaisten asiaa koskevien WTO:n sääntöjen mukaisesti.

3.4 Tuen jatkumista koskevat päätelmät

(162) Edellä esitetyn perusteella komissio päätteli, että Intian pallografiittirautaputkien tuottajat saivat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla edelleen tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea. Siitä huolimatta, että MEIS- ja DDS-prosentit pienenivät, tutkimuksen mukaan ei ollut viitteitä siitä, että tuen taso olisi merkittävästi laskenut alkuperäiseen tutkimukseen verrattuna. Tarkastelupyynnössä esitetty ja yhteistyössä toimineen intialaisen tuottajan toimittama näyttö pikemminkin vahvisti, että näistä tuista koituvat edut olivat edelleen merkittäviä tai ainakin huomattavasti vähäistä määrää (de minimis) suurempia.

(163) Näin ollen komissio päätteli, että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat jatkoivat tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä unioniin tuetuin hinnoin myös tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

3.5 Tuen jatkumisen todennäköisyys, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta

(164) Todettuaan, että tuki jatkui tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, komissio tutki perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti tuen jatkumisen todennäköisyyttä, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta.

(165) Kuten johdanto-osan 162 kappaleessa esitetään, intialaisten tarkasteltavana olevan tuotteen viejien todettiin saaneen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana edelleen etua Intian viranomaisten antamista tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavista tuista.

(166) Tukijärjestelmistä annetaan toistuvasti etuja, eikä ole merkkejä siitä, että nämä etuudet poistettaisiin käytöstä lähitulevaisuudessa, vaikka itse järjestelmiin tehtäisiinkin pieniä muutoksia. Kukin viejä on lisäksi tukikelpoinen useassa eri tukijärjestelmässä.

(167) Lisäksi tarkasteltiin, vietäisiinkö unioniin merkittäviä määriä, jos toimenpiteet kumottaisiin. Komissio analysoi erityisesti seuraavia seikkoja: tuotantokapasiteetti ja käyttämätön kapasiteetti Intiassa, Intiasta kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hinnat sekä unionin markkinoiden houkuttelevuus markkinoiden koon ja hintojen puolesta.

3.5.1 Tuotantokapasiteetti, käyttämätön kapasiteetti Intiassa sekä Intiasta kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hinnat

(168) Intialaisten tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajien arvioitu kokonaistuotanto oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla noin 2 miljoonaa tonnia vuodessa. Arvioitu tuotantokapasiteetti oli noin 2,5 miljoonaa tonnia. Näin ollen käyttämätöntä kapasiteettia oli noin 500 000 tonnia vuodessa, mikä on enemmän kuin tarkasteltavana olevan tuotteen kulutus unionin markkinoilla tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ([388 000–454 000] tonnia).

(169) Pyynnön esittäjien toimittaman näytön perusteella useat intialaiset tuottajat, mukaan lukien yhteistyössä toiminut tuottaja Tata Metaliks Limited (30), suunnittelevat investoivansa kapasiteetin lisäämiseen, minkä myös Tata Metaliks Limitedin toimittamat tiedot vahvistavat (31). Arvion mukaan kapasiteettia lisätään lähivuosina yhteensä noin 1,5 miljoonalla tonnilla.

(170) Kapasiteetin odotettu lisäys vastaa Intian markkinoiden kysynnän arvioitua kasvua. Suurimmat tiedossa olevat tuottajat aikovat kuitenkin keskittyä myös vientimarkkinoihin (32). Esimerkiksi ESL Steel Limited (osa Vedanta-konsernia) mainitsi erikseen eräässä toteutettavuustutkimuksessa, että sen uusi laitos sijaitsee lähellä satamaa, mikä parantaa sen vientimahdollisuuksia. Raportissa mainitaan erityisesti Itä-Eurooppaan kohdistuva suuri vientipotentiaali (33). Yhteistyössä toiminut yritys Tata Metaliks Limited mainitsi kyselylomakevastauksensa etänä toteutetussa ristiintarkastuksessa myös suunnitelmansa laajentaa tulevaisuudessa toimintaansa unionin markkinoille.

(171) Lisäksi yhden suurimpiin kuuluvan toimijan Srikalahasthi Pipes Limitedin mukaan keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä (7–10 vuoden sisällä) Intian markkinoilla tarjonta ylittää kysynnän, kun jätevesi- ja vesihankkeet on saatettu päätökseen. Tämä tulee entisestään kannustamaan intialaisia tuottajia keskittymään yhä enemmän vientimarkkinoihin.

(172) Edellä esitetyn perusteella komissio päätteli, että intialaisilla vientiä harjoittavilla tuottajilla on merkittävästi käyttämätöntä kapasiteettia, jota ne voisivat käyttää tuottaakseen tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin vietäväksi, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta, ja että tämän käyttämättömän kapasiteetin odotetaan lisääntyvän.

(173) Komissio myös tarkasteli Intiasta kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hintoja Global Trade Atlas -tietokannan, jäljempänä ’GTA’, vientitilastojen perusteella CN-koodin 7303 00 30 tasolla. Näiden tilastojen perusteella komissio totesi, että unionin markkinat ovat kooltaan ja hinnoiltaan edelleen houkuttelevat, sillä ne ovat selkeästi pallografiittirautaputkien intialaisten tuottajien tärkeimmät vientimarkkinat, joiden osuus näiden tuottajien kokonaisviennistä on 40 prosenttia. Lisäksi unioniin suuntautuvan viennin volyymi on 25-kertainen verrattuna Intian toiseksi suurimpiin vientimarkkinoihin eli Qatariin. Qatarin osuus Intian kokonaisviennistä on vain 2 prosenttia. Lisäksi intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien tuontihinnat unionin markkinoilla olivat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla hieman korkeammat kuin muiden maiden markkinoilla. Tämä tarkoittaa, että jos toimenpiteiden annettaisiin raueta, vientiä harjoittavilla tuottajilla olisi kannustin entisestään lisätä vientiään unioniin.

3.5.2 Unionin markkinoiden houkuttelevuus ja hinnat unionin markkinoilla

(174) Unionin pallografiittirautaputkien markkinat ovat merkittävät, [388 000–454 000] tonnia (ks. johdanto-osan 168 kappale). Pyynnön esittäjät myös odottavat markkinoiden kasvavan entisestään seuraavien viiden vuoden aikana (34).

(175) Tuotteen keskimääräinen hinta tonnilta unionin markkinoilla oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla [1 020–1 200] euroa. Intian kotimarkkinoilla noudettuna-hinta samalla ajanjaksolla oli 595 euroa tonnilta. Unionin markkinoilla myytyjen tuotteiden hinnat olivat siis noin kaksinkertaiset Intiasta tulevan tuonnin hintoihin verrattuna.

(176) Näin ollen unionin markkinat olivat kokonsa ja hintojen puolesta edelleen houkuttelevat intialaisille vientiä harjoittaville tuottajille. Tätä tukee myös se, että intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien markkinaosuus pysyi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla merkittävänä (ks. taulukko 2), sekä se, että 40 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen Intian kokonaisviennistä suuntautui unionin markkinoille, kuten edellä johdanto-osan 173 kappaleessa selitetään.

3.6 Loppupäätelmät tuen jatkumisen todennäköisyydestä

(177) Tutkimuksessa kävi ilmi, että tuetuin hinnoin tapahtuva tuonti Intiasta unionin markkinoille jatkui tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

(178) Komissiolla oli myös näyttöä siitä, että tuki todennäköisesti jatkuisi, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta. Intian käyttämätön kapasiteetti oli tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana merkittävä unionin kulutukseen nähden. Lisäksi unionin markkinoiden houkuttelevuus kokonsa ja hintojensa puolesta lisää todennäköisyyttä sille, että Intiasta peräisin oleva vienti ja Intian käyttämätön kapasiteetti suunnattaisiin unionin markkinoille, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta. Näin ollen komissio päätteli, että on erittäin todennäköistä, että tasoitustoimenpiteiden voimassaolon päättyminen johtaisi tarkasteltavana olevan tuotteen tuetuin hinnoin tapahtuvan tuonnin uudelleensuuntaamiseen unionin markkinoille. Edellä esitetyn perusteella komissio päätteli, että tasoitustoimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti johtaisi tuen jatkumiseen.

4. VAHINKO

4.1 Unionin tuotannonalan ja unionin tuotannon määritelmä

(179) Tarkasteltavana olevaa tuotetta tuottaa unionissa viisi yritystä. Kolme näistä yrityksistä kuuluu samaan konserniin. Tarkastelupyyntöön sisältyneiden käytettävissä olevien tietojen perusteella unionissa ei ole muita tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajia. Kyseiset viisi yritystä muodostavat siten perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun unionin tuotannonalan.

(180) Koska vahingon arviointiin liittyvät tiedot ovat peräisin pääasiassa samalta tuottajien ryhmältä, kuten johdanto-osan 15 kappaleessa mainitaan, vahinkoanalyysia koskevat luvut esitetään luottamuksellisuuden säilyttämiseksi vaihteluväleinä tai indeksoituina.

(181) Unionin kokonaistuotannoksi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vahvistettiin [372 000–436 000] tonnia. Komissio vahvisti luvun kaikkien unionin tuotannonalaa koskevien saatavilla olevien tietojen, kuten pyynnön esittäjien toimittamien makrotietojen ja otokseen valituilta unionin tuottajilta tutkimuksen aikana kerättyjen tietojen, perusteella.

4.2 Unionin kulutus

(182) Komissio määritti unionin kulutuksen seuraavien perusteella: unionin koko tuotannonalan myyntimäärä unionissa, kytköskäyttöön tarkoitettu tuotanto, joka määritettiin otokseen valituilta unionin tuottajilta kerättyjen tietojen perusteella ja muiden unionin tuottajien osalta pyynnön esittäjien toimittamien arvioiden perusteella, sekä kaikista maista unioniin tulevan tuonnin kokonaismäärä Eurostatin ilmoittamien tietojen perusteella (Comext-tietokanta).

(183) Unionin kulutus kehittyi seuraavasti: Taulukko 1 Unionin kulutus (1 000 tonnia) 2017 2018 2019 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Unionin kulutus yhteensä [376 –440 ] [389 –455 ] [420 –492 ] [388 –454 ] Indeksi (2017 = 100) 100 103 111 103 Kytkösmarkkinat [15 –17 ] [13 –16 ] [10 –12 ] [2 –3 ] Indeksi 100 91 68 18 Vapaat markkinat [361 –423 ] [375 –439 ] [410 –479 ] [385 –450 ] Indeksi (2017 = 100) 100 103 113 106 Lähde: Eurostatin Comext-tietokanta.

(184) Unionin kulutus vaihteli tarkastelujakson aikana. Kaiken kaikkiaan se lisääntyi hieman, 3 prosenttia vuonna 2018 ja 8 prosenttia vuonna 2019, ja vuonna 2020 se väheni 8 prosenttia. Tämän seurauksena kulutus lisääntyi tarkastelujaksolla 3 prosenttia.

(185) Pallografiittirautaputkien käyttö on luonnostaan yhteydessä vedenkäsittely- ja vesihuoltoinfrastruktuuriin tehtäviin investointeihin, ja vedenkäsittelystä vastaavat yritykset, olivatpa ne julkisia tai yksityisiä, muodostavat suurimman osuuden pallografiittirautaputkien kysynnästä unionissa. Pallografiittirautaputkia käytetään pääasiassa suurissa infrastruktuurihankkeissa. Covid-19-pandemia ei myöskään näyttänyt vaikuttaneen merkittävästi unionin kulutuksen kehitykseen, koska vedenjakeluverkon parantaminen kuuluu aina viranomaisten ensisijaisiin tehtäviin. Siksi unionin kulutuksen kehitys heijastaa infrastruktuuri-investointien kehitystä.

(186) Unionin tuotannonalan ilmoittamien tietojen mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen kytköskäytön osuus unionin kokonaiskulutuksesta oli alle 5 prosenttia vuonna 2017 ja se pieneni tarkastelujaksolla siten, että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla se oli enää alle 1 prosentin. Sen vuoksi komissio katsoi, ettei kytköskäytöllä ollut merkittävää vaikutusta vahinkoanalyysiin.

4.3 Tuonti Intiasta

4.3.1 Intiasta tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuus

(187) Komissio määritti tuonnin määrän Eurostatin (Comext-tietokannan) tietojen perusteella. Tuonnin markkinaosuus määritettiin johdanto-osan 182 kappaleessa kuvatun unionin kulutuksen perusteella.

(188) Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti Intiasta unioniin kehittyi seuraavasti: Taulukko 2 Tuonnin määrä (1 000 tonnia) ja markkinaosuus 2017 2018 2019 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Intiasta tulevan tuonnin määrä [45 –52 ] [38 –45 ] [64 –75 ] [44 –52 ] Indeksi (2017 = 100) 100 86 143 98 Markkinaosuus (%) [11 –15 ] [9 –13 ] [14 –18 ] [10 –14 ] Indeksi (2017 = 100) 100 83 128 95 Lähde: Eurostatin Comext-tietokanta.

(189) Intiasta tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuus vaihtelivat tarkastelujaksolla merkittävästi: vuonna 2018 tuonnin määrä supistui 14 prosenttia, vuonna 2019 se kasvoi 68 prosenttia, ja tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla se jälleen supistui 31 prosenttia.

4.3.2 Intiasta tulevan tuonnin hinnat

(190) Komissio määritti tuonnin painotetut keskimääräiset hinnat Eurostatin Comext-tietokannan tilastojen perusteella.

(191) Intiasta unioniin tulevan tuonnin painotettu keskimääräinen hinta kehittyi seuraavasti: Taulukko 3 Tuontihinnat (euroa/tonni) 2017 2018 2019 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Intia 553 562 586 585 Indeksi (2017 = 100) 100 101 105 105 Lähde: Eurostatin Comext-tietokanta.

(192) Vuosina 2017–2018 tuontihinnat pysyivät melko vakaina. Vuodesta 2019 alkaen ne nousivat 5 prosenttia ja pysyivät tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vakaina.

4.3.3 Hintojen alittavuus

(193) Kuten johdanto-osan 55 kappaleessa todetaan, vain yksi intialainen tuottaja toimi tutkimuksessa yhteistyössä. Kyseinen tuottaja ilmoitti, että sen vienti unioniin oli hyvin vähäistä: sen osuus tarkasteltavana olevan tuotteen Intiasta unioniin tulevan tuonnin kokonaismäärästä oli alle yksi prosentti. Sen vuoksi komissio katsoi, että tämä vientimäärä ei ollut tarkasteltavana olevan tuotteen unioniin suuntautuvaa vientiä edustava, ja päätti määrittää hinnan alittavuuden käytettävissä olevien tietojen perusteella.

(194) Komissio vertasi Intiasta tulevan tuonnin painotettuja keskimääräisiä CIF-hintoja, jotka oikaistiin tuonnin jälkeisten kustannusten huomioon ottamiseksi, unionin tuotannonalan painotettuun keskihintaan. Intian tuontihinnat alittivat unionin tuotannonalan hinnat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla noin [30–45] prosentilla.

4.3.4 Muista kolmansista maista kuin Intiasta tuleva tuonti

(195) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla muista kolmansista maista kuin Intiasta tulevan tuonnin määrä oli [8 700–20 200] tonnia ja markkinaosuus [2–4] prosenttia unionin kulutuksesta. Tarkastelujaksolla kolmansista maista tulevan tuonnin painotettu keskimääräinen hinta oli vuosina 2017–2018 verrattavissa otokseen valittujen unionin tuottajien hintoihin ja vuosina 2019–2020 noin 25 prosenttia alhaisempi kuin unionin tuottajien hinnat (ks. taulukko 8). Kolmansista maista tulevan tuonnin määrä kasvoi hieman (2 prosenttia), mutta pallografiittirautaputkien tuonnin alkuperä vaihteli tarkastelujaksolla. Esimerkiksi vuonna 2017 suurin osa kolmansista maista peräisin olevasta tuonnista tuli Kiinasta, Venäjältä ja Sveitsistä, kun taas tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla suurimmat tuojat olivat Turkki ja Arabiemiirikunnat.

(196) Muista kolmansista maista tulevan pallografiittirautaputkien unioniin suuntautuvan tuonnin yhteenlaskettu määrä, markkinaosuus ja hinta kehittyivät seuraavasti: Taulukko 4 Muista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuus Maa 2017 2018 2019 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso Kiina Määrä (tonnia) [2 900 –3 400 ] [1 400 –1 700 ] [3 900 –4 600 ] [200 –400 ] Indeksi 100 50 133 10 Markkinaosuus (%) [0 –1 ] [0 –1 ] [0 –2 ] [0 –1 ] Indeksi (2017 = 100) 100 48 119 9 Keskimääräinen hinta (euroa/tonni) 701 933 738 833 Indeksi (2017 = 100) 100 133 105 118 Venäjä Määrä (tonnia) [2 000 –2 500 ] [1 400 –1 600 ] [2 900 –3 600 ] [1 200 –1 600 ] Indeksi (2017 = 100) 100 67 147 63 Markkinaosuus (%) [0 –1 ] [0 –1 ] [0 –1 ] [0 –1 ] Indeksi (2017 = 100) 100 65 132 61 Keskimääräinen hinta (euroa/tonni) 568 697 735 698 Indeksi (2017 = 100) 100 122 129 122 Sveitsi Määrä (tonnia) [3 400 –4 400 ] [1 800 –2 200 ] [1 600 –2 000 ] [800 –1 000 ] Indeksi (2017 = 100) 100 52 47 23 Markkinaosuus (%) [0 –1 ] [0 –1 ] [0 –1 ] [0 –1 ] Indeksi (2017 = 100) 100 51 42 23 Keskimääräinen hinta (euroa/tonni) 1 604 1 656 1 714 1 817 Indeksi (2017 = 100) 100 103 106 113 Turkki Määrä (tonnia) [10 –20 ] [10 –20 ] [3 100 –3 650 ] [4 200 –5 000 ] Indeksi (2017 = 100) 100 115 25 750 35 070 Markkinaosuus (%) [0 –1 ] [0 –1 ] [0 –1 ] [1 –2 ] Indeksi (2017 = 100) 100 111 23 065 34 035 Keskimääräinen hinta (euroa/tonni) 1 136 1 750 838 1 007 Indeksi (2017 = 100) 100 153 73 88 Arabiemiirikunnat Määrä (tonnia) [460 –590 ] [3 700 –4 400 ] [4 800 –5 600 ] [6 400 –7 600 ] Indeksi (2017 = 100) 100 766 988 1 322 Markkinaosuus (%) [0 –1 ] [0 –1 ] [1 –2 ] [1 –2 ] Indeksi (2017 = 100) 100 741 884 1 282 Keskimääräinen hinta (euroa/tonni) 712 786 722 705 Indeksi (2017 = 100) 100 110 101 99 Muut kolmannet maat Määrä (tonnia) [10 –20 ] [150 –200 ] [10 –50 ] [150 –300 ] Indeksi (2017 = 100) 100 994 200 1 457 Markkinaosuus (%) [0 –1 ] [0 –1 ] [0 –1 ] [0 –1 ] Indeksi (2017 = 100) 100 962 179 1 414 Keskimääräinen hinta 508 1 422 1 980 897 Indeksi (2017 = 100) 100 279 389 176 Kaikki kolmannet maat yhteensä Intiaa lukuun ottamatta Määrä (tonnia) [8 700 – 11 200 ] [8 800 – 10 500 ] [16 000 – 19 600 ] [13 500 –15 800 ] Indeksi (2017 = 100) 100 94 180 145 Markkinaosuus (%) [1 –3 ] [1 –3 ] [3 –5 ] [3 –5 ] Indeksi (2017 = 100) 100 91 161 141 Keskimääräinen hinta (euroa/tonni) 1 033 1 004 856 879 Indeksi (2017 = 100) 100 97 82 85 Lähde: Eurostatin Comext-tietokanta.

4.4 Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne

4.4.1 Yleiset huomiot

(197) Unionin tuotannonalan taloudellisen tilanteen arvioinnissa otettiin huomioon kaikki talou