2002/405/EY: Komission päätös, tehty 20 päivänä kesäkuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/E-2/36.041/PO – Michelin) (ETA:n kannatta merkityksellinen teksti.)(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 1582)



Virallinen lehti nro L 143 , 31/05/2002 s. 0001 - 0053



Komission päätös, tehty 20 päivänä kesäkuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/E-2/36.041/PO - Michelin) (tiedoksiannettu numerolla K(2001) 1582) (Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannatta merkityksellinen teksti) (2002/405/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 eli perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäisen täytäntöönpanoasetuksen(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1216/1999(2), ja erityisesti sen 3 artiklan 1 kohdan ja 15 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn komission päätöksen menettelyn aloittamisesta tässä asiassa, on antanut asianomaisille yrityksille mahdollisuuden vastata komission väitteisiin asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan ja kuulemisesta tietyissä EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan mukaisissa menettelyissä 22 päivänä joulukuuta 1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2842/98 mukaisesti(3), on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: I TOSISEIKAT A. KYSEESSÄ OLEVA YRITYS (1) Michelin-konsernin nettoliikevaihto oli 13,763 miljardia euroa vuonna 1999 (90,28 miljardia Ranskan frangia) ja osuus maailmanmarkkinoista (kaikki rengastyypit yhteenlaskettuina) yli 18 prosenttia. Michelin kilpailee japanilaisen Bridgestone-yhtymän ja Goodyear/Sumitomo-liittoutuman kanssa rengasalan maailmanlaajuisesta johtoasemasta. Euroopan yhteisössä Michelin on selvästi suurin konserni. Sen markkinaosuus (noin 32 %) on lähes kaksi kertaa suurempi kuin sen lähimmän kilpailijan Goodyear/Sumitomon. Ranskassa Michelin on selvässä johtoasemassa ja sen osuuden arvioidaan olevan [...](4) prosenttia markkinoista (kaikki rengastyypit yhteenlaskettuina). B. MENETTELY (2) Komissio aloitti toukokuussa 1996 omasta aloitteestaan Micheliniä koskevan menettelyn. Sen hallussa oli tietoja, joiden perusteella se epäili yrityksen käyttävän väärin määräävää asemaansa kuorma-autojen vaihtorenkaiden markkinoilla Ranskassa asettamalla jälleenmyyjille eriarvoisia kauppaehtoja, jotka perustuivat monimutkaiseen kanta-asiakasalennusten järjestelmään. Järjestelmän tarkoituksena oli sitoa jälleenmyyjät tiukasti yritykseen. Michelinille, sen kilpailijoille, jälleenmyyjille ja renkaiden maahantuojille lähetettiin moneen otteeseen pyyntöjä yksityiskohtaisempien tietojen saamiseksi. Michelinin tiloissa Ranskassa tehtiin kesäkuussa 1997 asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu tarkastus. Komissio lähetti 28 päivänä kesäkuuta 1999 väitetiedoksiannon Michelinille. Osapuolten (Michelin ja Bandag Inc. -yritys asianomaisena osapuolena) kuulemistilaisuus pidettiin 20 päivänä joulukuuta 1999. C. TUOTE (3) Rengasteollisuuteen kuuluu renkaiden ja sisärenkaiden valmistus sekä käytettyjen renkaiden runkojen pinnoittaminen. Tämä päätös käsittelee ainoastaan renkaiden valmistusta ja käytettyjen renkaiden pinnoittamista. (4) Renkaat voidaan selkeyden vuoksi jakaa seuraavaan kolmeen pääluokkaan: 1. ERI RENGASTYYPIT (5) Renkaat voidaan jakaa useampaan ryhmään ensinnäkin sen perusteella, mihin ajoneuvoluokkaan ne on tarkoitettu: - kevyet renkaat henkilöautoihin, - jakeluautojen ja kevyiden kuorma-autojen renkaat, - raskaat renkaat kuorma- ja linja-autoihin, - maatalouskoneiden, tietyökoneiden, maansiirtokoneiden, lentokoneiden jne. renkaat. (6) Jokainen ryhmä käsittää monia erilaisia rengasmalleja, jotka eroavat toisistaan laadultaan, profiililtaan ja kooltaan. Rengasvalinta määräytyy ajoneuvoluokan ja käyttötarkoituksen perusteella. Henkilö-, kuorma- ja linja-autojen renkaita ei voida vaihtaa keskenään. Lisäksi henkilö- ja kuorma-autonrenkaiden ostajien kysyntärakenteessa on suuria eroja. Suuri ja kasvava osuus henkilöautonrenkaiden jakelusta tapahtuu renkaiden huolto- ja vaihtokeskusten, autoliikkeiden sekä vähittäismyyntiketjujen kautta. Niiden osuus kuorma-autonrenkaiden jakelusta on erittäin pieni. Kuorma-autonrenkaiden jakelusta vastaavat pääasiassa erikoisliikkeet. (7) Rengastyyppien erot ilmenevät myös renkaan hinnassa. Yleisimpien rengaskokojen osalta kuorma- ja linja-autonrenkaan hinta on yli viisinkertainen henkilöautonrenkaaseen verrattuna. On syytä korostaa, ettei kuorma- ja linja-autonrenkaiden ja muiden rengastyyppien välillä esiinny korvaavuutta. Michelinin mukaan "kuorma- ja linja-autonrenkaiden suunnittelu ja valmistus poikkeaa huomattavasti muiden rengastyyppien valmistamisesta"(5) (työkoneet, erityiset tuotantolaitokset, kumiseokset, vaaditut ominaisuudet ja noudatettavat normit). 2. UUDET RENKAAT (8) Rengasmarkkinat on syytä jakaa edelleen kuluttajien kohderyhmän perusteella ensiasennusrenkaisiin ja vaihtorenkaisiin. (9) Ensiasennusrenkaiden (joita kutsutaan myös alkuperäisasennusrenkaiksi) myynti tapahtuu ilman välittäjiä siten, että valmistaja myy renkaat suoraan autonvalmistajalle. Vaihtorenkaiden markkinoilla myynti loppukäyttäjälle tapahtuu pääasiassa monien erikoisliikkeiden välityksellä. Myös kuorma-autonrenkaiden jakelu tapahtuu pääasiassa rengasalan erikoisliikkeiden kautta. Valmistajat, tukkukauppiaat tai viralliset maahantuojat toimittavat renkaita näille välittäjinä toimiville jälleenmyyjille. Niiden toiminta markkinoilla erottaa vaihtorenkaiden markkinat selkeästi ensiasennusrenkaiden markkinoista. 3. PINNOITETUT RENKAAT (10) Kuorma- ja linja-autojen rengastarvetta ei kateta pelkästään uusien renkaiden tarjonnalla. Jos käytettyjen renkaiden runko on vielä hyväkuntoinen, renkaaseen voidaan asentaa uusi kulutuspinta. Tällöin kyse on renkaiden pinnoituksesta. Pinnoitus voidaan eräissä tapauksissa tehdä useamman kerran. Pinnoituksen voivat tehdä rengasvalmistajat itsekin (Ranskassa Michelin on suurin kuorma-autonrenkaiden pinnoittaja), mutta useimmiten siitä vastaavat lukuisat pinnoitukseen erikoistuneet yritykset. (11) Pinnoitustekniikoita on kaksi: kuuma- ja kylmäpinnoitusmenetelmä. (12) Kuumapinnoituksessa renkaan runkoon asennetaan tehtaassa uusi kulutuspinta, jonka jälkeen rengas kaavataan kuumassa. Tämä menetelmä mahdollistaa kulutuspinnan vaihtamisen uuteen. Se edellyttää uusien renkaiden valmistukseen käytettävien tekniikoiden ja työvälineiden käytön hallintaa ja tästä syystä sitä harjoittavat vain teollisuusyritykset. Lisäksi menetelmä edellyttää renkaiden keräysjärjestelmän perustamista, toiminnan keskittäminen aiheuttaa kuljetustarpeita ja renkaiden työstöaika on melko pitkä. Vuonna 1995 kuumapinnoitus muodosti 47 prosenttia renkaiden pinnoituksesta Länsi-Euroopassa(6), mutta tämä osuus on kutistumassa kylmäpinnoituksen hyväksi. (13) Kylmäpinnoituksessa ulkopuoliselta toimittajalta hankittu valmis kulutuspinta asennetaan renkaan runkoon. Tätä menetelmää käyttävät erikoisliikkeiden pienet pinnoituspajat tai riippumattomat pinnoitusyritykset. Vuonna 1995 kylmäpinnoitus muodosti 53 prosenttia koko pinnoitustoiminnasta Länsi-Euroopassa. (14) Mainitut kaksi menetelmää on yleensä kohdennettu tarvittavan tekniikan perusteella eri asiakasryhmille. Kuumapinnoitusmenetelmä on suunnattu pääasiassa rengasalan erikoisliikkeistä ja tukkuliikkeistä koostuvalle asiakaskunnalle (jotka välittävät tuotteen loppukäyttäjälle), kun taas kylmäpinnoitus on kohdennettu enimmäkseen loppukäyttäjistä muodostuvalle asiakaskunnalle. (15) Huolimatta näiden pinnoitustekniikkojen eroista, aikaansaadut tuotteet ovat käyttäjän kannalta täysin toisillaan korvattavissa. Rengasliike voi siis hyödyntää kumpaakin tekniikkaa. On myös huomattava, että vaikka kuumapinnoitus edellyttää kylmäpinnoitusta kalliimpia laitteita, se ei ole pelkästään suurten teollisuusyritysten vaan myös lukuisien riippumattomien keskisuurten yritysten harjoittamaa toimintaa. On myös syytä mainita, että pinnoitusmarkkinoita koskevissa tutkimuksissa jakoa kuuma- ja kylmäpinnoitukseen ei oteta huomioon, ellei se vaikuta hintaan tai kilpailuun. Kilpailu pinnoituksen alalla tapahtuu Euroopassa eri tekniikoita käyttävien yritysten välillä. (16) Uudet ja pinnoitetut renkaat muodostavat lähes samansuuruiset osat kaikista Eurooppaan ja etenkin Ranskaan sijoittautuneiden kuljetusyritysten käyttämistä renkaista. Näissä luvuissa on kuitenkin selviä maakohtaisia eroja. Esimerkiksi Suomessa pinnoitetut renkaat muodostavat nykyisin 74,3 prosenttia myydyistä renkaista, kun niiden osuus on Espanjassa 37,3 prosenttia. (17) Kun otetaan huomioon tuotteen ominaisuudet ja käyttötarkoitus, uusien ja pinnoitettujen renkaiden välillä on selviä eroja huolimatta pinnoitusyritysten kehittymisestä 1980- ja 1990-luvuilla. On otettava huomioon, että useimmat käyttäjät ja jakelijat eivät pidä pinnoitettuja renkaita yhtä luotettavina kuin uusia. Tästä syystä kuljetusyritykset eivät usein asennuta pinnoitettuja renkaita moottoriajoneuvojen vetopyöriin ja/tai välttävät niiden käyttöä pitkien matkojen tai helposti pilaantuvien tavaroiden kuljetuksissa. Lisäksi eräät valmistajat (kuten Michelin) sekä pääosa jälleenmyyjistä suosittelevat yhä edelleen joidenkin varotoimien noudattamista. Tämä selittää osaltaan, miksi pinnoitetut renkaat ovat selvästi edullisempia kuin uudet. (18) Pinnoitetut renkaat (huolimatta siitä, että niiden kulutuskestävyys vastaa asianmukaisessa käytössä uusia) ovat yleensä noin 50 prosenttia edullisempia kuin uudet. Ainoastaan ns. "kolmannen tuotelinjan" uusien renkaiden hinnat ovat lähempänä pinnoitettujen renkaiden hintoja, vaikka ne ovatkin kalliimpia. Kyseessä ovat heikompilaatuiset renkaat eli pääasiassa Aasiasta tai Keski- ja Itä-Euroopasta tuodut tai omilla tuotemerkeillä myydyt renkaat (kyseisten jakelijoiden tuotemerkeille valmistetut renkaat, ns. omat merkit). Näitä renkaita ei yleensä pinnoiteta uudelleen. Niiden menestys oli melko hyvä 1990-luvun alussa, kun koko toimiala kärsi ongelmista. Nämä renkaat muodostavat vain pienen osan kaikista Ranskan markkinoilla myydyistä uusista kuorma-autonrenkaista (Micheliniltä kerättyjen asiakirjojen perusteella [...] koko myynnistä ja muiden valmistajien tietojen mukaan 3-6 %). D. RENGASMARKKINAT (19) Jäljempänä analysoidaan ensin rengasmarkkinoiden tärkeimpiä ominaispiirteitä ja sen jälkeen käsitellään yksityiskohtaisesti pinnoitusmarkkinoiden ominaisuuksia. Erityistä huomiota kiinnitetään kuorma-autojen vaihtorenkaiden Ranskan markkinoihin, sillä näillä markkinoilla on havaittu kiistanalaista toimintaa. (20) Yleisesti ottaen rengasteollisuudelle on ominaista voimakas keskittyminen sekä maailmanlaajuisella että eurooppalaisella tasolla. Vuonna 1997 monissa maissa toimivien kuuden konsernin (Michelin, Bridgestone, Goodyear, Continental, Sumitomo ja Pirelli) hallussa oli yli 72 prosenttia renkaiden maailmanmarkkinoista ja 86 prosenttia Euroopan myynnistä. (21) Maailmanlaajuisella tasolla johtoasemasta ovat tähän asti kilpailleet kaksi valmistajaa eli Michelin-konserni (Ranska) ja Bridgestone-konserni (Japani). Vuonna 1997 niiden osuus kaikista myydyistä renkaista oli 18-20 prosenttia. Lähimpänä kilpailijana on Goodyear (USA), jonka markkinaosuus on 15 prosenttia. Selväsi pienempiä kilpailijoita ovat Continental (Saksa) 8 prosentin, Sumitomo/Dunlop (Japani) 6 prosentin ja Pirelli (Italia) 5 prosentin markkinaosuudella. (22) Tilanne muuttui vuonna 1999, kun Goodyear ja Sumitomo sulautuivat. Sulautunut konserni nousi markkinajohtajaksi yli 21 prosentin yhteenlasketulla markkinaosuudella. (23) Markkinajako ei ole maailmanlaajuisesti yhdenmukainen: kukin kolmesta suurimmasta valmistajasta (Michelin, Bridgestone ja Goodyear) on johtavassa asemassa kotimarkkinoillaan. (24) Näin ollen maailmanmarkkinoiden kuudella johtavalla yrityksellä on Länsi-Euroopassa hieman eri suuruusjärjestys. Jäljempänä olevasta taulukosta 1 ilmenee, että Euroopan markkinat ovat voimakkaammin keskittyneet kuin maailmanmarkkinat. Michelin-konserni on ehdoton markkinajohtaja Euroopassa. Ennen Goodyear/Sumitomon liittoutumista sen markkinaosuus oli selvästi suurempi kuin toiseksi suurimman Continentalin ja kolmanneksi suurimman Goodyearin. Sulautuman myötä uusi yritys asettuu toiselle sijalle, vaikka se onkin selvästi Michelin takana. Sulautuneen yrityksen yhteenlaskettu markkinaosuus on 10 prosenttia ranskalaista valmistajaa pienempi. (25) Joidenkin pienten eurooppalaisten valmistajien lisäksi (esim. Vredestein (NL), Nokia (FIN), Trelleborg (S), Marangoni (IT)) markkinoilla kilpailee joitakin Kaakkois-Aasian ja Keski- ja Itä-Euroopan valmistajia, jotka myyvät osan tuotannostaan Länsi-Euroopassa. Näiden valmistajien myynti ei ole kuitenkaan merkittävää kuuteen suurimpaan yritykseen verrattuna. Sekä Yokohaman että Toyon myyntivolyymi vastaa kumpikin reilua 1 prosenttia markkinoista. Taulukko 1: Markkinaosuudet Euroopassa kaikki rengastyypit yhteenlaskettuina (%) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: The Economist Intelligence Unit(7). Taulukko 2: Keski- ja Itä-Euroopan valmistajat >TAULUKON PAIKKA> Lähde: L'industrie du caoutchouc dans l'Union européenne, BLIC, lokakuu 1995. (26) Tarjonnan rakenne ei ole yhdenmukainen yhteisössä, vaan vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioittain. Esimerkiksi Michelin-konsernin markkinaosuudet ovat varsin vaihtelevat Euroopassa: [...] Espanjassa, Italiassa ja Alankomaissa, [...] Ranskassa ja Suomessa, mutta esimerkiksi [...] Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Ranskassa Michelin on perinteisesti erityisen arvostettu. Sen painoarvo markkinaosuuksissa mitattuna ([...] kaikki rengastyypit yhteenlaskettuina) on poikkeuksellisen suuri ja paljon suurempi kuin muualla yhteisössä. (27) Koko Euroopassa on noin 120 renkaita valmistavaa tehdasta. Michelinillä on 30 tuotantolaitosta eli yhteensä kaksinkertainen määrä sen lähimpään kilpailijaan verrattuna. Viidellä yrityksellä on Ranskassa tuotantoyksikköjä. Yhteensä 19:stä tuotantolaitoksesta Michelinin määräysvallassa on 11, mikä merkitsee yli 50:tä prosenttia Ranskan koko tuotantokapasiteetista. Michelinin määräysvallassa olevalla Pneumatiques Kléber -yrityksellä on lisäksi vielä kaksi tuotantolaitosta. Muut tuotantolaitokset jakautuvat seuraavasti: Bridgestone/Firestonella ja Goodyearilla on kummallakin yksi tehdas, Continentalilla ja Dunlopilla (Sumitomo) molemmilla kaksi. Näistä 19:stä tuotantolaitoksesta vain viisi valmistaa kuorma-autonrenkaita. Neljä niistä kuuluu Michelinille ja yksi Dunlopille. (28) Horisontaalisen keskittymisen lisäksi vertikaalinen integroituminen on vahvaa. Yhä useammin jakeluverkot ovat rengasvalmistajien määräysvallassa. Tämä kehitys alkoi Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1970-luvulla ja laajeni Ranskaan 1990-luvun alussa. (29) Viimeisten kymmenen vuoden aikana uusien edullisten ja heikompilaatuisten renkaiden tarjonta on lisääntynyt (ns. kolmas tuotelinja). Näiden renkaiden myynti on kuitenkin kehittynyt hitaasti ja muodostaa alle 10 prosenttia uusista vaihtorenkaista. Alunperin tämäntyyppisiä renkaita valmistivat vain Kaakkois-Aasian ja Keski- ja Itä-Euroopan yritykset. Joidenkin vuosien ajan myös suuret rengasvalmistajat ovat investoineet tähän segmenttiin usein yritysostojen kautta. Näin on tehnyt etenkin Michelin (Taurus ja Stomil), mutta myös Continental (Barum) ja Goodyear (Debica). Pyrkimyksenä on vastata sellaisen asiakaskunnan kysyntään, jolle hinta on ratkaiseva tekijä renkaiden ostossa. (30) Kysynnän suhteen on huomattava, että erikoisliikkeillä on merkittävä osuus renkaiden jakelussa Euroopassa. Vuonna 1995 erikoisliikkeet kattoivat 70 prosenttia henkilöautojen vaihtorenkaiden myynnistä. Autojen jälleenmyyjien osuus oli 18,9 prosenttia myynnistä, supermarkettien osuus 7,1 prosenttia ja huoltoasemien 4 prosenttia. Erikoistuneiden jakeluyritysten määräävä asema oli vielä vahvempi kuorma-autonrenkaiden osalta. Rengasmyynnistä kuljetusalan ammattilaisille vastaavat pääasiassa erikoisliikkeet, jotka pystyvät tarjoamaan asiakkaiden tarpeisiin sovitettuja palveluja ja neuvoja. Kuorma-autonrenkaiden valinnassa, asennuksessa ja käyttöiän seurannassa on otettava huomioon monia teknisiä vaatimuksia. (31) Valmistajat toimivat myös suoraan renkaiden jakelun alalla etenkin integroitujen jakeluverkkojen ja franchising-toiminnan kautta. Nämä jakelukanavat tarjoavat paremmat mahdollisuudet edistää oman tuotemerkin myyntiä kuin riippumattomat erikoisliikkeet. Valmistajia ajaa tämän toimintamallin lisääntyvään käyttöön myös pelko siitä, että kilpailijoiden valta jakelussa kasvaa. (32) Vaikka vaihtorenkaiden jakelu onkin yleisellä tasolla hajautunut pieniin yksiköihin, henkilö- ja kuorma-autojen renkaiden markkinat eroavat toisistaan merkittävästi. Henkilöautonrenkaiden jakelu on erittäin hajautunutta ja tapahtuu pääasiassa autotarvikeliikkeiden (31 %), autonvalmistajien jälleenmyyntiverkkojen (26 %) ja erikoisliikkeiden välityksellä. (33) Sen sijaan kuorma-autonrenkaiden jakelussa 75-85 prosenttia uusien vaihtorenkaiden jakelusta tapahtuu riippumattomien tai verkostoituneiden erikoisliikkeiden kautta, sillä autotarvikeliikkeet ja vähittäismyyntiketjut puuttuvat näiltä markkinoilta lähes täysin. Loput 15-25 prosenttia jakelusta tapahtuu suoraan tarjouskilpailujen kautta, suurille kuljetuskalustoille tarkoitettuina erinä tai kuorma-autojen korjaamoliikkeiden ja jälleenmyyjien suorina ostoina. On myös mainittava, että osa toimituksista tapahtuu valmistajien ja riippumattomien kuljetusyhtiöiden tekemien renkaiden huolto- tai palvelusopimusten yhteydessä (huolto määräkilometrein). Vuonna 1996 laaditussa sisäisessä asiakirjassaan Michelin myönsi, että rengasalan erikoisliikkeet myyvät [...] vaihtorenkaista. Loppu jakelusta tapahtuu suoramyyntinä käyttäjille [...], kuorma-automerkkien jälleenmyyjille [...] ja huoltosopimusten kautta [...]. (34) Komission arvioiden mukaan ranskalaisten erikoisliikkeiden määräysvallassa on noin 2225 myyntipistettä, joista noin 500 kuuluu rengasvalmistajien määräysvaltaan kuuluviin integroituneisiin jakeluverkkoihin. Michelinillä on selvästi suurin jakeluverkko. Se on perustanut Euroopan laajuisen Euromaster-verkon, jonka holdingyhtiö sijaitsee Alankomaissa. Sillä on yli 1200 myyntipistettä kahdeksassa eri maassa. Vaikka verkko on Michelinin määräysvallassa, kyseessä ei ole varsinainen merkkikohtainen myyntiketju, sillä Euromaster myy Michelinin tuotteiden lisäksi kilpailevia tuotemerkkejä. Verkkoon kuuluu Ranskassa noin 330 myyntipistettä, joista 240 myy kuorma-autojen renkaita. Sumitomo/Dunlopin määräysvallassa on suoraan 120 myyntipistettä (Vulcon eli entisen Pneu Holdingin kautta), Bridgestone/Firestonen määräysvallassa on 26 (Gay-, Métifiot- ja Maxi-pneu-ketjut). Markkinaosuuksissa tarkasteltuna valmistajien jakeluverkkojen painoarvo on vielä suurempi. Niiden määräysvallassa on 30 prosenttia kuorma-autojen uusien vaihtorenkaiden markkinoista. Markkinaosuudet jakautuvat seuraavasti: Euromaster [...] prosenttia, Vulco [...] prosenttia ja Bridgestone/Firestone [...] prosenttia. (35) Valmistajat ja etenkin Michelin ovat pyrkineet viime vuosina pitämään mahdollisimman tiiviitä yhteyksiä riippumattomina pysyneisiin jakelijoihin. Tästä syystä riippumattomille jälleenmyyjille on perustettu verkkoja tai "klubeja", joille valmistaja myöntää tiettyjä etuja vastineena joistakin, pääasiassa valmistajan tuotemerkin edistämistä koskevista sitoumuksista. Nämä verkot katsotaan toisinaan löyhäksi franchising-toiminnaksi. Esimerkiksi Ranskassa merkittävin verkko koostuu "Convention bilatérale de coopération professionnelle et d'assistance technique" -sopimuksen allekirjoittajista. Verkko on Ranskassa tunnetumpi nimellä "Club des amis Michelin" (Michelin-klubi). Siihen kuuluu 163 jäsentä ja 375 myyntipistettä, mikä Michelinin mukaan kattaa [...] prosenttia kuorma-autojen uusien vaihtorenkaiden markkinoista ja [...] prosenttia pinnoitettujen renkaiden markkinoista. Muiden valmistajien kanta-asiakaskerhojen tai verkkojen merkitys on selvästi pienempi. Tällaisia verkkoja ovat: "Réseau BF Partner", johon kuuluu nykyisin [...] jäsentä; "Vulcopneu +", jolla on noin [...] jäsentä; "Sempérit" ([...] jäsentä) ja uusin "Réseau Pneu expert" -verkko, jonka Continental perusti Ranskaan vuonna 1997. (36) Vastauksena valmistajien yleiseen siirtymiseen jakelutasolle eräät riippumattomat jälleenmyyjät ovat yrittäneet ryhmittäytyä. Nämä jälleenmyyjät eivät ole kuitenkaan toistaiseksi onnistuneet perustamaan todellisia standardoituja ketjuja, jotka pystyisivät kilpailemaan menestyksekkäästi valmistajien verkkojen tai eri "klubien" kanssa. Komission vuonna 1997 toteuttaman tutkimuksen mukaan merkittävimmät riippumattomat ryhmittymät ovat: "Arc en Ciel", jonka määräysvaltaan ja merkin alle on ryhmitetty [...] myyntipistettä Ranskassa, mikä vastaa [...] prosenttia kuorma-autonrenkaiden markkinoista; hankintaryhmittymä "Seda-Point S", jolla on [...] jäsentä ja [...] prosentin osuus markkinoista, ja PAP, jonka [...] jäsenen hallussa on noin [...] prosenttia markkinoista. PAP ei ole varsinainen ryhmittymä vaan pikemminkin toimialajärjestö. Michelin ei ole toistaiseksi tunnustanut niiden olevan ryhmittymiä, joten kyseinen markkinajohtaja ei ole myöntänyt niiden jäsenille edullisempia myyntiehtoja ryhmähankintojen perustella. Näiden lisäksi on perustettu alueellisia ryhmiä kuten DK ([...] myyntipistettä), Ayme ([...]) ja Vaysse ([...]). (37) Renkaiden (kaikki rengastyypit yhteenlaskettuina) eri jakelumuodot jakautuivat Ranskan markkinoilla vuonna 1996 seuraavasti: integroidut verkot (valmistajat) 25,52 prosenttia; riippumattomat verkot 17 prosenttia; hankintaryhmittymät (riippumattomat) 34 prosenttia; muut riippumattomat 23,48 prosenttia. Voidaan siis todeta, että noin 75 prosenttia renkaiden jakelusta Ranskassa on vielä nykyisin valmistajista - ainakin muodollisesti - riippumattomien tahojen tehtävä. (38) Kysyntärakenne vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioittain. Vaikka renkaiden jakelu on tietyissä valtioissa (Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa) erittäin keskittynyttä, se on muissa valtioissa (Italia, Espanja, Portugali) hajautetumpaa. Riippumattomat erikoisliikkeet ovat määräävissä asemassa maissa, joissa ketjut (integroituneet verkot, ns. fast fit -rengaskeskukset) ovat perinteisesti heikosti kehittyneitä erityisesti siksi, että markkinoita on tähän asti pidetty liian kapeina. Myös näissä maissa nopeaan palveluun erikoistuneiden integroitujen ketjujen kasvu on kuitenkin voimakasta. Vaikka erikoisliikkeiden ja ketjujen markkinaosuuksien odotetaan vielä kasvavan vuodesta 2000, kasvun arvioidaan kohdistuvan pääasiassa integroituihin ketjuihin. Vaarana on, että pitkällä aikavälillä riippumattomat vähittäisliikkeet poistuvat vähitellen markkinoilta. Kuorma-autonrenkaiden markkinoiden tunnusluvut (39) Eri tilastoja tutkimalla voidaan arvioida, että yhteisössä myydään yhteensä noin 15,5 miljoonaa kuorma-autonrengasta (kaikki rengastyypit, myös pinnoitetut mukaan lukien). Alla oleva vuotta 1995 koskeva taulukko 3 löydettiin Micheliniltä, ja se antaa melko kattavan arvion kokonaistilanteesta markkinoilla. Taulukko 3: Kuorma-autonrenkaiden markkinat yhteisössä((Lähde: Michelin - ote asiakirjasta "Rapport sur le rechapage transmis à M. Vasdeboncoeur".)) >TAULUKON PAIKKA> (40) Näistä 15,5 miljoonasta renkaasta ensiasennusrenkaiden osuus on noin 14 prosenttia eli 2,25 miljoonaa rengasta. Vaihtorenkaiden Euroopan kokonaismarkkinat ovat siis noin 13,3 miljoonaa rengasta. Pinnoitetut renkaat muodostavat osan näistä markkinoista eli noin 48 prosenttia myynnistä. (41) Kun otetaan huomioon kuorma-auton vaihtorenkaiden markkinoiden erityispiirteet Ranskassa, on syytä esittää joitakin tietoja markkinoiden kehittymisestä. Taulukko 4: Ranskassa vuosina 1988-1996 myydyt kuorma-autonrenkaat((Étude Pneumatiques, Journal de l'Automobile n° 544, 20.9.1996.)) >TAULUKON PAIKKA> (42) Viitekaudella kuorma-autonrenkaiden kokonaismarkkinat olivat keskimäärin 2,5 miljoonaa kappaletta. Tästä 14,2 prosenttia on ensiasennusrenkaita, 45,3 prosenttia uusia vaihtorenkaita ja 40,5 prosenttia pinnoitettuja renkaita. (43) Vaihtorenkaiden markkinat käsittävät yhteensä keskimäärin 2,15 miljoonaa kappaletta. Tästä 1,14 miljoonaa on uusia renkaita ja reilu 1 miljoonaa pinnoitettuja. Pinnoitettujen renkaiden osuus on näin ollen keskimäärin 47,2 prosenttia. Pinnoituksen erityispiirteet (44) Michelinin arvioiden mukaan lähes [...] kuorma-auton rengasta pinnoitettiin uudelleen vuonna 1995 Länsi-Euroopassa. Kylmäpinnoituksen segmentti on yleisessä kasvussa ja kuumapinnoituksen osuus on laskussa. Ranskassa kuumapinnoituksen osuus oli 82 prosenttia vuonna 1992, mutta sen osuus on nykyisin vain noin 75 prosenttia. (45) Yhteisössä myös tarjontarakenne vaihtelee merkittävästi jäsenvaltioittain. Markkinoiden päätoimijat ovat Bandag ja Michelin, jotka harjoittavat toimintaa useimmissa maissa mutta eri tavoin. Michelin käyttää pääasiassa kuumapinnoitusmenetelmää ja sillä on muutamia suuria pinnoitustehtaita Euroopassa (näistä kaksi Ranskassa, Clermont-Ferrand ja Avalon). Bandag on sitä vastoin perustanut franchising-verkon, jossa käytetään kylmäpinnoitustekniikkaa. Michelin pinnoittaa vuosittain noin 1500000 rengasta. Näin ollen sen hallussa oli lähes [...] prosenttia Euroopan markkinoista, kun Bandagin franchising-verkon määräysvallassa oli noin [...] prosenttia. (46) Näiden kahden kilpailijan asema vaihtelee kuitenkin huomattavasti maittain. Etenkin perinteisellä markkina-alueellaan Ranskassa, jossa Michelinillä on pinnoitukseen erikoistunut Pneu Laurent -tytäryhtiö, sen yhteenlaskettu markkinaosuus ylittää säännöllisesti [...] prosenttia. Suurimman kilpailijan eli Bandagin franchising-verkon osuus on vain [...] prosenttia. (47) Käyttäjä voi hankkia pinnoitettuja kuorma-autonrenkaita eri tavoin. Käyttäjä voi joko toimittaa oman renkaansa rungon erikoisliikkeelle, franchising-liikkeelle tai teolliselle pinnoitusyritykselle, ja noutaa sen pinnoituksen jälkeen (oman renkaan pinnoituttaminen), tai käyttäjä voi luovuttaa vanhan renkaan liikkeeseen ja ostaa samalla pinnoitetun käytetyn renkaan (vaihto). Käyttäjä voi myös ostaa suoraan pinnoitetun renkaan, vaikka ei luovuttaisi käytettyä rengasta. Toisin kuin muissa jäsenvaltioissa, Ranskassa oman renkaan pinnoituttaminen on selvästi yleisin toimintatapa (valmistajien arvioiden mukaan se vastaa 75-90 % pinnoitettujen renkaiden myynnistä). (48) Tästä syystä pinnoittamista ei Ranskassa yleensä pidetä myyntitoimintana vaan palvelujen tarjoamisen tai jopa myynnin jälkeisten palvelujen tarjoamisena. Pääosa kuljetusyrityksistä laskee kuorma-auton renkaan aiheuttaman kustannuksen ostohinnan, ajokilometrien ja käytetystä renkaasta mahdollisesti myytäessä saatavan hinnan perusteella. Laskettaessa kuorma- tai linja-autojen renkaan omakustannushintaa otetaan yleensä huomioon renkaan eri elinkaaret: ensimmäinen käyttöaika uutena renkaana ja yksi tai toisinaan kaksi pinnoitettuna renkaana. Koska pinnoitetun renkaan hinta on selvästi uutta rengasta edullisempi, pinnoitus alentaa renkaan kilometrikohtaista kokonaisomakustannushintaa laskettuna maksimikäyttöiän mukaan. Käytännössä tästä seuraa, että kuljetusyritys haluaa varmistua siitä, että se saa pinnoituksen jälkeen saman renkaan, jonka se on uutena ostanut ja jota se katsoo käyttäneensä optimiolosuhteissa renkaan ensimmäisen käyttöiän ajan. Kuljetusyritys katsoo, että hyväkuntoinen runko on sen omaisuutta ja luovutettaessa se pinnoitusyritykselle täsmennetään aina renkaan sivuun painettu tunnistenumero. Näin kuljetusyritys voi varmistaa, että se saa pinnoituksen jälkeen omat renkaansa eikä muita renkaita, joissa voi esiintyä tuntemattomia vikoja. (49) Pinnoitettujen renkaiden tai pinnoituspalvelujen kysyntä on siis lopulta lähtöisin kuljetusyrityksistä. Kuorma-autonrenkaiden erikoisliikkeiden tehtävänä on useimmiten toimia vain välittäjänä pinnoitusyrityksen ja kuljetusyrityksen välillä. E. MICHELININ LIIKETOIMINTAPOLITIIKKA (50) On syytä tarkastella Michelinin vuosina 1980-1998 Ranskassa noudattamaa liiketoimintapolitiikkaa, sillä Michelinin komissiolle antamat sitoumukset ovat lopettaneet tähän liiketoimintapolitiikkaan liittyvän väärinkäytön 31 päivän joulukuuta 1998 jälkeen. Analyysi koskee liiketoimintapolitiikan jokaista kolmea osaa: 1. "Conditions Générales de Prix France aux Revendeurs Professionnels" (jälleenmyyntiä koskevat yleisehdot); Michelinin liiketoimintapolitiikka perustuu näihin ehtoihin (tähän ryhmään sisällytetään myös yksittäiset yhteistyösopimukset, joilla on vain jatkettu yleisehtoja). 2. "Convention pour le Rendement Optimum des Pneumatiques Poids Lourd Michelin" (PRO-sopimus); sopimukseen voivat liittyä tietyin edellytyksin kuorma-autonrenkaiden jälleenmyyjät, jotka haluavat alennuksia tai lisäetuja. 3. "Convention de Coopération Professionnelle et d'Assistance service" (ns. "Club des amis Michelin", Michelin-klubi); yhteistyösopimus on varattu rajatulle jälleenmyyjäjoukolle, joka haluaa sitoutua tiiviimpään kumppanuuteen Michelinin kanssa. 1. JÄLLEENMYYNTIÄ KOSKEVAT YLEISEHDOT (51) Jälleenmyyntiä koskevat yleisehdot ("Conditions Générales de Prix France aux Revendeurs Professionnels") on suunnattu ammattimaisille jälleenmyyjille. Näissä ehdoissa vahvistetaan mm. myynti- ja hintaehdot suurelle osalle Michelin-renkaita, jotka on tarkoitettu mm. henkilö-, paketti- ja kuorma-autojen sekä rakennustöiden ja maatalouden ja tie- ja vesirakennusalan koneissa ja ajoneuvoissa tarvittavien vaihtorenkaiden sekä pinnoituksen markkinoille. (52) Kyseisissä yleisehdoissa vahvistettiin aiemmin tariffijärjestelmä, joka käsitti taulukon mukaisen hinnan (hintataulukko, josta ilmeni nettohinta ilman alennuksia) ja monimutkaisen alennus- tai hyvitysjärjestelmän. Alennukset tai hyvitykset maksettiin vuoteen 1997 asti useimmiten vasta kyseisen tilikauden päättymistä seuraavan vuoden helmikuun viimeisenä päivänä. (53) Michelin päätti muuttaa liiketoimintapolitiikkaansa huomattavasti vasta vuonna 1997, kun tappiollista jälleenmyyntiä koskeva Ranskan laki tuli voimaan (1 päivänä heinäkuuta 1996 annettu Ranskan laki, joka kieltää tappiollisen jälleenmyynnin). Kyseisestä ajankohdasta alkaen pääosa aikaisemmin tilikautta seuraavan helmikuun lopussa maksetuista hyvityksistä ja/tai korvauksista siirrettiin laskutukseen. Jäljempänä tarkastellaan ensin vuonna 1996 ja sitä ennen voimassa ollutta järjestelmää ja sen jälkeen vuonna 1997 käyttöön otettua järjestelmää. Alennusjärjestelmä vuosina 1980-1996 Yleistä (54) Ennen vuotta 1997 Michelinin yleisehdot ("Conditions Générales") muodostivat monimutkaisen alennusjärjestelmän, joka kattoi tammikuun 1 päivästä alkavan ja 31 päivään joulukuuta päättyvä laskutuskauden. Useimmiten alennus maksettiin palautuksena vasta kyseistä tilikautta seuraavan kalenterivuoden helmikuun viimeisenä päivänä. (55) Jälleenmyyjä maksoi siis uusista tai pinnoitetuista renkaista Michelinille sen virallisen hintataulukon mukaisen hinnan. Useimmissa tapauksissa määrä oli maksettava 30 päivän kuluessa laskutuskuukauden päättymisestä. Sitä vastoin saadut "palautukset" maksettiin vasta seuraavan vuoden helmikuun lopussa, eli jopa 13 kuukautta kyseessä olevan liiketapahtuman jälkeen. Erilaiset alennukset (56) Yleisehtojen mukaiset palautukset tai hyvitykset jakautuivat kolmeen ryhmään: paljousalennukset, jälleenmyyjän asiakkaille tarjoaman palvelun laatuun liittyvät palautukset (palvelupalkkiot) ja myytyjen uusien renkaiden määrään liittyvät palautukset (kehityspalkkiot). Jos jälleenmyyjä ylitti kahtena peräkkäisenä tilikautena Michelin-tuotteille määritetyn liikevaihtorajan, se sai oikeuden neuvotella erillisen yhteistyösopimuksen ("Convention de coopération commerciale", ns. "Convention individuelle"), jonka perusteella lisäalennukset olivat mahdollisia. Paljousalennukset (57) Paljousalennukset perustuivat jälleenmyyjän toteutuneeseen kaikkien Michelinin rengastyyppien liikevaihtoon laskutusjakson aikana (lukuun ottamatta tie- ja vesirakennusalan raskaita renkaita ja pinnoitettuja renkaita). Yleisehdot sisälsivät siis asteikon, josta ilmenivät taulukkohinnasta myönnettävät alennusprosentit, joita sovellettiin koko liikevaihtoon. Esimerkiksi vuonna 1995 nämä hyvitysprosentit vaihtelivat 9000 Ranskan frangin liikevaihdolle myönnetystä 7,5 prosentista yli 22 miljoonan frangin liikevaihdolle myönnettyyn 13 prosenttiin. (58) Tie- ja vesirakennusalan raskaille renkaille ja pinnoitetuille renkaille oli kummallekin omat alennusasteikkonsa. Esimerkiksi vuonna 1995 nämä alennukset vaihtelivat pinnoitettujen renkaiden osalta yli 7000 Ranskan frangin liikevaihdolle myönnetystä 2 prosentista yli 3,92 miljoonan frangin liikevaihdolle myönnettyyn 6 prosenttiin. (59) Vasta vuosina 1995 ja 1996 yleisehdoissa määrättiin, että kolme paljousalennusta voitiin maksaa ennakkona tietyin edellytyksin. Ennakot maksettiin kuluvan tilikauden toukokuussa, syyskuussa ja joulukuussa, ja ne vastasivat alustavasti 5:tä prosenttia kuorma-autojen, julkisten rakennustöiden alan ja materiaalinkäsittelyn renkaiden sekä tie- ja vesirakennusalan kevyiden renkaiden myynnissä kullakin viitejaksolla toteutuneesta liikevaihdosta. Palvelupalkkio (60) Palvelupalkkio oli Michelinin erikoisliikkeille tarjoama täydentävä kannustin. Sillä pyrittiin parantamaan laitteistoa ja myynnin jälkeisiä palveluja. Käytännössä yhteistyön tiiviys ja Michelinille tarjotut palvelut otettiin yhtä laajasti huomioon alennusastetta vahvistettaessa(8). (61) Palvelupalkkion saamisen edellytyksenä oli, että vuoden aikana saavutettiin tietty vähimmäisliikevaihto Michelinin kanssa. Liikevaihtovaatimus oli 160000 Ranskan frangia vuonna 1980 ja 205000 Ranskan frangia vuonna 1985. Sitten se pudotettiin 50000 frangiin ja oli 45000 frangia vuosina 1995 ja 1996. (62) Palkkio vahvistettiin jälleenmyyjän kanssa vuoden alussa tehtävällä vuosittaissopimuksella, johon liittyi palvelupalkkiota koskeva asiakirja ("Prime de Service"). Palkkion suuruus määräytyi sen mukaan, noudattiko jälleenmyyjä eri osa-alueilla antamiaan sitoumuksia. Jokainen sitoumus vastasi tiettyä pistemäärää ja tiettyjen tavoiterajojen ylittäminen antoi mahdollisuuden saada palkkiota, joka perustui prosenttiosuuteen kaikkien rengastyyppien liikevaihdosta Michelin Francen kanssa. Tämä prosenttiluku oli 0-1,5 prosenttia vuosina 1980-1991 ja 0-2,25 prosenttia vuosina 1992-1996. (63) Vuosina 1980-1995 jälleenmyyjiltä edellytettävät sitoumukset kehittyivät tuntuvasti sekä määränsä (aina 10-13 eri nimikettä, jotka mahdollistavat pisteiden saamisen) että sisältönsä puolesta. Useimmat kriteerit koskivat asiakaskunnalle tarjottavia palveluja tai tuotteiden tuntemusta. Palkkioprosenttia mahdollisesti korottavia kriteerejä olivat henkilöstön koulutus, tietyn työkoneen, ajoneuvon tai tiedon omaaminen, toimitilojen laatu jne. Lisäksi oli kriteerejä, joista hyötyi pääasiassa Michelin. Näistä on syytä mainita seuraavat kolme: (64) Uusia tuotteita koskevat palvelut: vuosina 1980-1987 sitoumukseen liittyi "uusien Michelin-tuotteiden myynti asiakkaille" ja "uusien tuotteiden hankkiminen tyypeittäin ja kokoluokittain seuraavasti: alle 30 prosenttia uusia: 0 pistettä; 30-50 prosenttia: 1 piste; yli 50 prosenttia: 2 pistettä". Vuosina 1987-1990 sitoumus muuttui siten, että uusien tuotteiden hankinta suhteutettiin niiden arvioituun alueelliseen osuuteen: keskiarvoa vähemmän uusia (0 pistettä), yhtä paljon (1 piste) tai enemmän (2 pistettä). Vuodesta 1990 alkaen sitoumus muutettiin "myönteiseksi vaikuttamiseksi uusien Michelin-tuotteiden lanseeraamiseen: kyseisten tuotteiden tuntemus ja niiden perusteltu markkinointi: 2 pistettä; mainosten hyvä sijoittelu myyntitiloihin: 1 piste". (65) Markkinatiedot: vuosina 1980-1987 sitoumuksen lähtökohtana oli toimittaa mahdollisimman paljon tietoja Michelinille ("toimittajalle") tuotannon suuntaamiseksi. Tiedot koskivat etenkin erityyppisten tuotteiden käyttäytymistä, kilometrikustannuksia jne. ja ne toimitettiin vuosittain (1 piste) tai neljännesvuosittain (2 pistettä). Vuosina 1987-1992 Michelin vaati tämän sitoumuksen alla myös, että sille toimitetaan "tilastoja sen tuotteiden myynnistä ja tietoja paikallisista markkinoista". Vuodesta 1992 jälleenmyyjän oli toimitettava asianmukaisia tilastotietoja, tuotekohtaisia myyntiennusteita (2 pistettä) sekä teknisiä tietoja tuotteistaan sisältäen kilometrikustannukset ja viitetiedot (2 pistettä) tai muita kuin numerotietoja (1 piste). Eräät kuullut jälleenmyyjät ovat vahvistaneet, että niiltä vaadittiin tilastoja myyntimääristä ja Michelinin asemasta sen kilpailijoihin verrattuna. (66) Pinnoitus: vuosina 1980-1987 jälleenmyyjät saivat lisäpisteitä, jos niillä oli käytössään ajoneuvo, jolla pystyttiin avustamaan kuorma-autoja (1 piste), ja jos ne pystyivät lajittelemaan käytetyt renkaat (2 pistettä). Jos jälleenmyyjä pystyi vuosina 1987-1992 lajittelemaan säännöllisesti käytettyjen Michelin-renkaiden rungot niiden pinnoittamista ja pintakuvion uudistamista varten (tekniikka, jolla kulutuspinnan kuvio muotoillaan uudelleen), se sai 0-2 pistettä. Vuodesta 1992 jälleenmyyjä sai 1 pisteen, jos se markkinoi pintakuvion uudelleenmuotoilua, ja 1 pisteen, jos se pinnoitutti Michelin-renkaiden rungot järjestelmällisesti Michelinillä. Vuonna 1996 vaadittiin vain, että käytettyjen Michelin-renkaiden runkojen ensimmäinen pinnoitus tehtiin aina Michelinillä. Uusien renkaiden myynnin paljousalennukset (kehityspalkkio) (67) Tämä ryhmä koostuu kahdesta palautuksesta eli kehityspalkkiosta ("Prime de Progrès") ja jatkuvuuspalkkiosta ("Prime de Cadence"). Jälkimmäistä palkkiota ei sovelleta kuorma-autonrenkaiden myyntiin, joten sitä ei tarkastella lähemmin. (68) Kehityspalkkiolla pyrittiin palkitsemaan jälleenmyyjät, jotka antoivat vuoden alussa kirjallisen sitoumuksen "yhteisellä sopimuksella vahvistetun, aikaisempaan toimintaan ja tulevaisuudennäkymiin perustuvan vähimmäistason" ylittämisestä ja myös ylittivät kyseisen tavoitetason. Tämä tavoitetaso vahvistettiin vuosittain ja siitä neuvoteltiin jälleenmyyjän kanssa. (69) Michelin käytti seuraavaa kaavaa hyvityksen laskemiseen: >VIITTAUS KAAVIOON> (70) Tässä kaavassa C on kuorma-autonrenkaiden liikevaihto, R on vuoden aikana myytyjen renkaiden määrä ja B merkitsee tavoitetasoa (eli sitoutumista tietyn renkaiden määrään ostamiseen). T tarkoittaa alennustasoa, joka kasvoi progressiivisesti jälleenmyyjien ostositoumusten kattaman rengasmäärän kasvaessa. Saatavilla olevat palautukset sekä niiden laskutavat ovat muuttuneet huomattavasti viime vuosina. (71) Vuosina 1980-1984 luku vaihteli 30-1499 renkaan ostositoumuksesta myönnetystä 2,5 prosentista 15 prosenttiin yli 8500 renkaan sitoumuksesta. Alennustaulukossa oli kuusi eri tasoa. Vuonna 1985 palautuksen vähimmäisosuus oli 5 prosenttia ja tasoja oli viisi. Vuosina 1986-1994 vähimmäistaso nousi edelleen 7,5 prosenttiin samalla kun eri alennustasoja vähennettiin neljään: 30-999 kappaletta 7,5 prosenttia tavoitetason ylittämisestä; 1000-2699 kappaletta 10 prosenttia tavoitetason ylittämisestä; 2700-8499 kappaletta 12,5 prosenttia tavoitetason ylittämisestä; yli 8500 kappaletta 15 prosenttia tavoitetason ylittämisestä; nämä ylitykset porrastettiin 25 prosenttiin tavoitetasosta. (72) Vuosina 1995 ja 1996 palkkion laskutapa muuttui huomattavasti. Alennusasteikossa oli vain kaksi tasoa, mutta tavoitetason ylittämisestä vähintään 20 prosentilla saatavaa palautusta maksettiin koko toteutuneesta liikevaihdosta. Näin ollen: - 30-999 kappaletta: 12 prosenttia tavoitetason ylittämisestä, jos kehitys on alle 20 prosenttia tavoitetasosta, ja 2 prosenttia kuorma-autonrenkaiden kokonaisliikevaihdosta, jos kehitys on vähintään 20 prosenttia tavoitetasosta. - Yli 1000 kappaletta: 15 prosenttia tavoitetason ylittämisestä, jos kehitys on alle 20 prosenttia tavoitetasosta, ja 2,5 prosenttia kuorma-autonrenkaiden kokonaisliikevaihdosta, jos kehitys on vähintään 20 prosenttia tavoitetasosta. (73) Jos jälleenmyyjä ylsi ostoissaan vain tavoitetasolle, se sai kuitenkin 0,5 prosentin hyvityksen kaikista ostetuista renkaista. (74) Jotta palkkiosta voidaan saada selkeä käsitys, on syytä korostaa kahta sen ominaisuutta. a) Palkkion lähtökohtana ja yhtenä lähtökohtana vuotuisissa sitoumusneuvotteluissa oli tavoitetason määrittäminen, sillä sen ylittämisen suuruus määritti saatavilla olevan maksimikorvauksen. Jälleenmyyjien kannalta oli edullista pyrkiä vahvistamaan tavoitetaso mahdollisimman alhaiseksi, jotta se olisi helppo saavuttaa. Sitä vastoin Michelinin kannalta hyödyllistä oli mahdollisimman korkean tavoitetason vahvistaminen kannustavan vaikutuksen maksimoimiseksi. b) Palkkioista sovittiin vuoden alussa jälleenmyyjän tilanteen perusteella siten, että määräysvallan muutos yrityksessä vuoden aikana (myynti, osto, sulautuminen jne.) johti sitoumusten kumoutumiseen. Palkkiot oli tällöin neuvoteltava uudelleen uuden tilanteen perusteella. Joulukuun loppuun mennessä tavoitetasoa voitiin myös korjata alaspäin. Michelin päätti asiasta yksin ja korjauksen suuruus saattoi vaihdella eri tuoteryhmittäin. Sitä käytettiin myös alennuskerrointen laskemiseen, joita sovellettiin seuraavan vuoden tavoitetason määrittämiseen. Erityistapauksissa palkkio saatettiin maksaa, vaikka tavoitetasoa ei olisikaan saavutettu (etenkin jos tuotteiden puute oli estänyt toimitukset tai jälleenmyyjä kuului Michelin-klubiin). Yhteistyösopimuksen allekirjoittajille myönnetyt erityisehdot (75) Jälleenmyyjät, jotka olivat saavuttaneet Michelin Francen kanssa liikevaihdon, joka ylitti Michelinin toimittamasta taulukosta 1 ilmenevän paljousalennusten enimmäismäärän (esim. 24 milj. Ranskan frangia vuosina 1991-1994 ja 22 milj. vuosina 1995 ja 1996), saattoivat allekirjoittaa Michelinin kanssa erillisen yhteistyösopimuksen ("Convention de Coopération Commerciale"). Näitä sopimuksia kutsuttiin myös erillissopimuksiksi ("Convention individuelle"). Jos jälleenmyyjät ostivat vuodesta 1993 alkaen yli 1000 kuorma-autojen, julkisten rakennustöiden alan rengasta ja/tai tie- ja vesirakennusalan kevyttä rengasta, ne allekirjoittivat kaksi erillissopimusta: henkilö- ja pakettiautosopimuksen ("Tourisme et Camionnette") ja teollisuustuotteiden sopimuksen ("Produits Industriels"). Nämä sopimukset täydensivät yleisehtoja ("Conditions générales"). Michelinin mukaan 16-18 merkittävää jälleenmyyjää allekirjoitti tämäntyyppiset sopimukset vuosina 1993-1996. Näistä 11-13 oli teollisuustuotteiden sopimusta. (76) Sopimusten allekirjoittaminen merkitsi seuraavien keskeisten sitoumusten antamista: teknisten tietojen toimittaminen ja Michelin-tuotteiden myynnin jälkeisten palvelujen tarjoaminen; osallistuminen Michelinin uusien tuotteiden lanseeraamiseen; kuukausittaisten tai neljännesvuosittaisten osto- ja myyntiarvioiden toimittaminen Michelinille ja sitoutuminen Michelinin tuotteiden säännölliseen hankintaan. Näistä sitoumuksista vastineena saadut edut olivat myös huomattavat: - paljousalennustaulukon laajentaminen (jonka perusteella ero saattoi olla jopa 2 prosenttia liikevaihdosta), - erityinen ja suotuisa kehityspalkkioiden laskutapa. (77) Vahvistettujen ala- ja ylärajojen muodostamissa puitteissa sovellettiin erityistä palkkioasteikkoa. Näin ollen tavoitetason saavuttamalla jälleenmyyjät pystyivät yleensä saamaan kehityspalkkiota, jonka suuruus oli 1 prosenttia (alaraja) vuotuisesta liikevaihdosta (kuorma-autot / julkiset rakennustyöt, tie- ja vesirakennusalan kevyet renkaat). Kasvupalkkio oli enimmillään 3 prosenttia, jos tavoitetaso ylitettiin 15 prosentilla (yläraja). (78) Esimerkiksi vuonna 1996 sitoutuminen 1000-8999 kappaleeseen mahdollisti palkkion, joka oli tavoitetason täyttyessä 1 prosentti (minimi) ja kasvoi 2,5 prosenttiin (maksimi) tavoitetason ylittyessä 15 prosenttia. Sitoutuminen yli 9000 kappaleeseen mahdollisti jopa 3 prosentin lisäpalkkion, kun tavoitetason ylitys oli 15 prosenttia. (79) Vuodesta 1993 teollisuuden tuotteille maksettiin lisäpalkkiota, joka oli 1 prosenttia uusien Michelin-renkaiden liikevaihdosta kuorma-autojen, materiaalinkäsittelyn ja julkisten rakennustöiden alalla sekä tie- ja vesirakennusalalla kevyiden renkaiden osalta. Palkkiota maksettiin, jos kuorma-autonrenkaiden tavoitetaso saavutettiin. Lisäksi myönnettiin seuraavat edut: - lisää maksuaikaa (10, 20 tai 30 päivää enemmän), - loppuvuoden palautusten osan maksu seuraavan vuoden tammikuun ensimmäisenä työpäivänä (eikä helmikuun viimeisenä päivänä). Alennusjärjestelmä vuosina 1997-1998 (80) Michelin muutti jälleenmyyjiin sovellettavia ehtoja huomattavasti vuodesta 1997 alkaen ja lopetti väärinkäytön, joka oli ollut kyseiseen vuoteen asti ominaista sen joillekin toimintatavoille. Lisää muutoksia tehtiin vielä vuonna 1998. Nämä komission tutkimusten alkamisen jälkeen tehdyt muutokset perustuvat osittain tappiollisen jälleenmyynnin kieltävän Ranskan lainsäädännön muuttumiseen ja Michelin konsernin perusteelliseen rakenneuudistukseen loppuvuonna 1996. Uusi palautusjärjestelmä (81) Erilaiset ja toisistaan riippumattomat liiketoimintaehdot vahvistettiin kullekin seuraavalle rengasryhmälle: 1. henkilö- ja pakettiautot, 2. kuorma-autot - julkiset rakennustyöt, 3. tie- ja vesirakennusala - materiaalinkäsittely, 4. maatalous, 5. polku- ja moottoripyörät. Näiden tuoteryhmien sisällä erillissopimuksen allekirjoittaneille jälleenmyyjille myönnettiin erilaiset ehdot hankintavolyymin perusteella (yli 2500 kappaletta kuorma-autojen/julkisten rakennustöiden/tie- ja vesirakennusalan luokissa). a) Yleisehdot (82) Kuorma-autonrenkaiden segmentillä uusia ja pinnoitettuja renkaita kohdeltiin eri tavoin. i) Uudet kuorma-autonrenkaat (83) Tässä tuoteryhmässä pääasialliset muutokset olivat paljousalennuksista, palvelupalkkioista ja kehityspalkkioista luopuminen ja uusien alennusryhmien käyttöönotto: laskutushyvitys ("Remises sur facture"), tavoitepalkkio ("Prime pour objectif atteint"), loppuvuoden palautus ("Rappels de fin d'année") ja monituotepalautus ("Rappel multiproduit"). (84) Laskutushyvitys: laskutushyvitystä myönnettiin ostettujen uusien kuorma-auton / julkisten rakennustöiden / tie- ja vesirakennusalan renkaiden määrän perusteella. Määränä otettiin huomioon edellisen vuoden myynti tai kahden tai kolmen edeltävän vuoden myynnin keskiarvo sen mukaan, mikä näistä johti jälleenmyyjän kannalta suotuisimpaan tulokseen. Alennukset laskettiin seuraavan asteikon mukaan: Taulukko 5 >TAULUKON PAIKKA> (85) Jos jälleenmyyjä halusi edeltävässä alennusasteikossa esitettyä laskutushyvitystä suuremman alennuksen, sen oli allekirjoitettava yhdessä Michelinin kanssa vahvistettu tavoitesopimus, jossa oli otettava huomioon "jälleenmyyjän mahdollisuudet ja ennakoitu markkinakehitys". Mahdollisesti saatava hyvitys vastasi siis sitä alennusasteikon tasoa, jolle jälleenmyyjän antama tavoitesitoumus sijoittui. (86) Kyseisen tavoitetason piti olla todellinen eikä yli- tai aliarvioitu. Michelin antoi siis jälleenmyyjälle mahdollisuuden valita edeltävän vuoden liikevaihtonsa tai kahden tai kolmen edeltävän vuoden keskimääräisen liikevaihdon välillä. Lukua korotettiin vielä "ennakoidulla markkinakehityksellä". Vuonna 1997 kyseiseksi kasvuodotukseksi vahvistettiin 1 prosenttia alueesta riippumatta. (87) Poikkeustapauksessa voitiin valita eri luku, jos jälleenmyyjän hankintakapasiteettiin kohdistui jokin erityinen vaikutus (kilpailijan tulo samalla alueelle, suuren asiakkaan menettäminen jne.). Poikkeustapauksissa myös kuluvan vuoden tavoitetaso saattoi olla sama kuin edellisenä vuonna toteutunut taso. (88) Jos kuluvan vuoden toteutuneet hankintamäärät oikeuttivat korkeampaan hyvitysprosenttiin, jälleenmyyjät saivat loppuvuoden tasauspalkkion, joka maksettiin seuraavan helmikuun lopussa ja oli hyvitysprosenttien erotuksen suuruinen. (89) On syytä huomata, että uusien jälleenmyyjien kohdalla laskutushyvitys oli vahvistettu 15 prosenttiin liikevaihdosta, ellei jälleenmyyjä halunnut allekirjoittaa tavoitesopimusta. Tällöin hyvitysprosentti määritettiin vuositavoitteen perusteella. (90) Tavoitepalkkio: tavoitesopimuksen allekirjoittaneet jälleenmyyjät saivat vuonna 1997 palkkion, joka oli 2 prosenttia vuosittaisesta toteutuneesta nettoliikevaihdosta. Palkkio maksettiin helmikuun lopussa, jos myyntitavoite oli saavutettu. Vuonna 1998 tavoitepalkkioksi vahvistettiin 1,5 prosenttia. (91) Loppuvuoden palautus: helmikuun lopussa maksettiin alkuperäisen hyvityksen ja toteutuneen nettoliikevaihdon mukaan seuraavan asteikon mukaista palautusta: Taulukko 6 >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> (92) Monituotepalautus: jos kaikkien renkaiden myynnin yhteenlaskettu liikevaihto oli yli 50 prosenttia niiden kokonaisliikevaihdosta ja jos seuraavasta neljästä tuoteryhmästä vähintään kahdesta oli myyty paljon tuotteita: henkilö- ja pakettiautot, moottoripyörät ja mopot, kuorma-autot ja maatalouskoneet, jälleenmyyjät saivat oikeuden loppuvuoden palautukseen. Se laskettiin uusien ja pinnoitettujen renkaiden toteutuneesta liikevaihdosta (lukuun ottamatta vesi- ja rakennusalan raskaita renkaita). Asteikko oli 1-2,20 prosenttia vuonna 1997 ja 1,5-2,70 prosenttia vuonna 1998. ii) Pinnoitetut kuorma-autojen renkaat (93) Yksinkertainen järjestelmä muodostui kahdesta eri alennuksesta: - Kaikkiin pinnoitettuihin renkaisiin sovellettiin 5 prosentin laskutushyvitystä. - Loppuvuoden paljousalennus: pinnoitettujen renkaiden kokonaisliikevaihdon perusteella (pakettiautot, kuorma-autot, julkiset rakennustyöt, maatalous, tie- ja vesirakennusala). Alennus kasvoi asteittain 1 prosentista (alkaen 6500 frangista) 4 prosenttiin (yli 2500000 frangia) pinnoitettujen renkaiden kokonaisliikevaihdosta. Alennusasteikko oli porrastettu 16 tasolle vaihdellen 1 prosentista 0,1 prosenttiin. Paljousalennus poistettiin vuonna 1998. b) Liiketoimintasopimukset (94) Erillissopimuksen allekirjoittaneet jälleenmyyjät hyötyivät samanlaisista ehdoista ja alennusasteikkojen laajentamisesta hankintamäärän mukaan. (95) Uusien kuorma-autonrenkaiden osalta laskutushyvitystä ja loppuvuoden palautusta laajennettiin seuraavasti: Taulukko 7 >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> (96) Pinnoitettujen renkaiden osalta laskutushyvitystä korotettiin 6 prosenttiin ja loppuvuoden palautusta 6 prosenttiin vuonna 1997. Lisäksi vuonna 1998 sopimuksen allekirjoittaneet jälleenmyyjät saivat 1 prosentin palautuksen (tavoitetaso), jos ne myivät 2500-10000 pinnoitettua rengasta, ja 1,5 prosentin palautuksen, jos myynti ylitti 10000 kappaletta. 2. PRO-SOPIMUS (97) Vuonna 1993 käyttöön otettu PRO-sopimus ("Convention pour le rendement optimum des pneumatiques poids lourd Michelin") oli suunnattu vain Michelin Francelta uusia kuorma-autonrenkaita ostaville jälleenmyyjille. Jälleenmyyjät saivat sen perusteella lisäalennuksia. Jälleenmyyjien oli kuitenkin annettava monia sitoumuksia: - niiden oli annettava Michelinille kuorma-autonrenkaiden kehityspalkkiota koskevat sitoumukset kuluvan vuoden osalta, - niiden oli toimitettava Michelinille pinnoitettavaksi kuorma-autonrenkaiden rungot, joiden kulutuspinta ei enää ollut lain sallimissa rajoissa. (98) Vastineena jokaisesta kuorma-autonrenkaan rungosta, jonka Michelinin toimipiste oli vahvistanut pinnoituskelpoiseksi, jälleenmyyjälle maksettiin 45, 65 tai 120 frangia rengastyypistä riippuen. Jos runkoihin oli asennettu uusi kulutuspinta ja rengas oli otettu uudelleen käyttöön, jälleenmyyjä sai vielä 15, 25 tai 40 frangia. Jälleenmyyjä saattoi siis saada enimmillään 160 frangia hyvitystä, mikä merkitsi huomattavaa alennusta (Bandagin mukaan 15:n prosentin alennusta; Michelin arvioi alennuksen [...] prosentiksi eli samantasoiseksi kuin palvelupalkkio tai kehityspalkkio yhteensä suhteessa Michelinin pinnoitetusta renkaasta laskuttamaan hintaan). Tämän palkkion merkityksen osoittaa se, että vuonna 1994 se kattoi Michelinin mukaan [...] prosenttia kaikista kuorma-autonrenkaiden myynnin hyvityksistä. (99) Seuraavat lisäehdot täsmentävät sopimuksen soveltamisalaa: - Maksimibonus perustui jälleenmyyjän myymien uusien Michelin-renkaiden määrään eli Micheliniltä edellisenä vuonna ostettujen kuorma-autonrenkaiden määrään. Näin ollen PRO-palkkioiden maksimimäärä on rajattu edellisenä vuonna ostettujen uusien kuorma-autonrenkaiden määrän mukaan. Vuodesta 1997 myönnettyjen palkkioiden määrää ei sitä vastoin enää rajattu aikaisemman vuoden rengasostojen mukaan, vaan sen rengasmäärän perusteella, jonka jälleenmyyjä oli vuoden 1997 tavoitesopimuksessaan sitoutunut ostamaan kuluvana vuonna. - Palkkio laskettiin myyntipisteittäin (jälleenmyyjittäin vuodesta 1997 alkaen), ja se maksettiin vuoden lopussa. - Palkkio maksettiin luottona, joka myönnettiin jälleenmyyjälle käytettäväksi Michelinin kuorma-autonrenkaiden hankinnassa. Saadut palkkiot vähennettiin siis seuraavan kuun maksuista. (100) Vuonna 1998 PRO-sopimus lakkautettiin. Sopimukset korvattiin yleisehtoihin lisätyllä lausekkeella ("Service Qualité Rechapage", laadukkaat pinnoituspalvelut). Jälleenmyyjä saattoi tämän perusteella saada palkkiota jokaisesta rungosta, jonka se lähetti Michelinille pinnoitettavaksi. Tämä ei edellyttänyt sitoumuksia, eikä palkkioita porrastettu. 3. MICHELIN-KLUBI (101) Allekirjoittamalla "Convention bilatérale de Coopération professionnelle et d'assistance service" -yhteistyösopimuksen ja antamalla joitakin sitoumuksia, eräät jälleenmyyjät saattoivat saada Micheliniltä ylimääräisiä taloudellisia etuja. Tämäntyyppisen sopimuksen allekirjoittajien ryhmä tunnetaan alalla nimellä Michelin-klubi ("Club des amis Michelin"). (102) Klubi perustettiin vuonna 1990, ja jo vuoden 1991 lopussa siihen kuului 295 myyntipistettä. Huhtikuussa 1997 klubisopimuksen osapuolina oli yli 163 rengasalan erikoisliikettä, joilla oli yhteensä 375 myyntipistettä. Tämä vastasi 20 prosenttia uusien ja pinnoitettujen kuorma-autonrenkaiden markkinoista. Klubin merkitys Michelin Francelle selittyy sillä, että sen jäsenet myivät Ranskassa yhteensä yhtä paljon kuin integroidut verkot, kun tarkastellaan kaikkia merkkejä yhteensä. Michelinin kuorma-autonrenkaiden jakelusta 30 prosenttia tapahtui tätä kautta. Klubin ominaisuudet Periaatteet (103) Klubi pohjautui seuraaviin perusperiaatteisiin: 1. tehokkuus/ammattimaisuus, 2. Michelinin ja klubin välinen luottamus ja 3. taattu Michelinin tuotteiden myyntivolyymi ja osuus. Michelin oli valmis tukemaan etenkin taloudellisesti klubin jäseniä niiden tehokkuuden ja ammattitaidon parantamiseksi. Jäsenten oli vastineena tästä toimittava Michelinin liiketoimintastrategian mukaisessa yhteistyössä, mikä merkitsi lähinnä sitä, että kyseisen valmistajan tuotteille taattiin tietty myyntivolyymi ja markkinaosuus ("température"). Michelinin osuus (104) Michelin tuki jälleenmyyjää taloudellisesti etenkin osallistumalla investointeihin ja koulutukseen sekä maksamalla 0,75 prosentin lisäpalkkion Michelin-palvelupisteiden vuosittaisen liikevaihdon perusteella. Michelin-palvelupisteen liikevaihtoon perustuvan lisäpalkkion saamisen edellytyksenä on tietyn alkuvuodesta vahvistetun tavoitteen saavuttaminen. Eräs jälleenmyyjä on vahvistanut, että tavoite vahvistettiin hankintasitoumuksena. Kyse on merkittävistä summista. Esimerkiksi vuonna 1993 ne olivat 0,9 prosenttia klubiin kuuluvien jälleenmyyjien kokonaisliikevaihdosta, eli 2,8 prosenttia niiden bruttokatteesta ja/tai 24,9 prosenttia niiden rahoitustuloksesta ennen veroja. Toisin sanoen ne muodostivat neljänneksen klubiin kuuluvien jälleenmyyjien voitoista. (105) Michelin myönsi myös seuraavia vaikeammin mitattavissa olevia etuja, joiden merkitystä ei kuitenkaan pidä aliarvioida: - taitotiedon siirto monilla aloilla, - etusija koulutukseen pääsyssä (50 % Michelinin koulutuskeskuksen kursseista annettiin klubin jäsenille), - uusia toimintoja koskevien sopimusehdotusten tekeminen ensisijaisesti erikoisliikkeille (esim. suurten kuljetuskalustojen renkaita koskeva alihankinta, renkaanvaihtopalveluketju), - markkinakehitystä koskevien tietojen antaminen, - BF Goodrich -henkilöautonrenkaiden yksinjakelu. (106) Tämä kokonaisuus varmistaa jälleenmyyjille turvatumman taloudellisen tilanteen (vuonna 1995 klubijälleenmyyjien kannattavuus oli 3,9 % parempi kuin erikoisliikkeiden keskimääräinen kannattavuus). Jäsenten sitoumukset (107) Michelin edellyttää huomattavia vastineita klubin jäsenyydestä. Michelin saa oikeuden valvoa erikoisliikkeen toimintaa ja vaatii jäseniltä seuraavaa: 1. Jäsenen on toimitettava Michelinille vuosittain tase ja tuloslaskelma (yksityiskohtaista tietoa tuotteista ja kuluista), tilastoja liikevaihdosta ja tarjotuista palveluista. Tarvittaessa on toimitettava myös tase-ennusteet sekä kassa- ja rahoitussuunnitelmat. Jälleenmyyjän on myös annettava Michelinille tiedoksi kaikkien sen pääomaa suoraan tai välillisesti omistavien henkilöiden nimet ja ilmoitettava sille kaikista tapahtumista, jotka voivat vaikuttaa yrityksen toimitilojen omistajaan ja/tai yrityksen strategiaan. Michelin tekee klubin jäsenistä tietojen perusteella taloudellisen analyysin ja pitää niiden kanssa kokouksia ja ehdottaa ratkaisuja havaittuihin ongelmiin. Michelinin on täten mahdollista tehdä tilastoja ja taulukkoja klubijälleenmyyjien konsolidoidusta taseesta. 2. Jäsenen on annettava Michelinin arvioida sen myyntipistettä (-pisteitä) useammalla alalla: henkilökunnan koulutus ja pätevyys; palvelujen ja neuvonnan laatu; myyntipisteiden suunnittelu. Analyysin perusteella voidaan määritellä vuosittainen kehitystavoite yhdellä tai useammalla alalla sekä kaikilla ehdotetuilla ja yhteisesti hyväksytyillä painopistealueilla. Näiden tavoitteiden saavuttaminen on ehtona Michelin-palvelupisteen liikevaihtoon suhteutetun vuosittaisen palkkion saamiselle. 3. Jäsenen on tuettava Michelin-tuotemerkkiä ja etenkin uusia tuotteita; sijoitettava myyntipisteeseensä toimitetut mainokset (mukaan luettuina valaistut kyltit ja/tai lipputanko ja lippu) ja standardoidut logot sekä osallistuttava mainontaan. 4. Jäsenten on kannustettava Michelin-tuotteisiin kohdistuvaa kysyntää. Michelin varaa itselleen oikeuden valvoa tämän ehdon noudattamista. Sitoumus oli ensimmäisissä sopimuksissa ja se poistettiin virallisesti vasta vuonna 1996. Kyseinen sopimuslauseke oli käytännössä sopimuksen ydin. Se merkitsi käytännössä jäsenen sitoutumista siihen, että Michelin-tuotteille taattiin tietty markkinaosuus ("température") henkilö- ja kuorma-autonrenkaissa. Michelin asetti todellisuudessa klubijäsenyyden ehdoksi sen, että jälleenmyyjän oli taattava Michelin-tuotteille tietty markkinaosuus. Eräässä klubin sisäisessä asiakirjassa(9) todetaan kumppanuudesta ja asiakasmarkkinoista seuraavaa: [...]. Tätä ehtoa on selvästi hyödynnetty sopimusneuvotteluissa, kuten monet paikan päällä tehdyssä tarkastuksessa kerätyt asiakirjat osoittavat. 5. Jäsenen on ylläpidettävä sellaista Michelin-tuotteiden varastoa, joka riittää asiakkaan kysynnän välittömään tyydyttämiseen. 6. Jäsenen on annettava Michelinille tiedoksi myyntitilastonsa ja -ennusteensa tuoteryhmittäin ja tuotemerkeittäin sekä tietoja Michelinin markkinaosuuden kehityksestä. 7. Jäsenen on teetettävä kuorma-auton, tie- ja vesirakennusalan sekä pakettiautojen renkaanrunkojen ensimmäinen pinnoitus Michelin Francella. Tätä velvoitetta käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1991. Kun sitä käytettiin toisen kerran vuonna 1993, pakettiautot jätettiin sen ulkopuolelle. Michelinin mukaan sitoumuksen noudattamatta jättämisestä ei aiheutunut seuraamuksia eikä sitoumus olisi voinut ollakaan sellainen. Ehto poistettiin lokakuussa 1995. On kuitenkin mainittava tapauksesta, jossa eräs jälleenmyyjä kertoi joutuneensa uhkailujen kohteeksi, koska se oli halunnut toimia aktiivisesti kilpailevien pinnoitusyritysten kanssa, eikä sitä hyväksytty klubin jäseneksi. 8. Jäsenen on osallistuttava aktiivisesti myyntipisteiden, kuorma-autojen ja maatalouskoneiden tehostamisohjelmiin sekä ammatillisiin koulutusohjelmiin. Niiden on mahdollisuuksiensa mukaan osallistuttava tarvittessa myös kuorma-autojen renkaanvaihtopalvelujen ja muiden kuljetusyrityksille tarjottavien palvelujen ketjuihin. (108) Jos erikoisliike ei noudata sitoumuksia, Michelinillä on oikeus irtisanoa sopimus ilman korvausta. Tällöin erikoisliikkeen on palautettava Michelinille kaikki sopimukseen liittyvät käsikirjat, asiakirjat ja kopiot. Alkuvuodesta 1990 laaditussa ensimmäisen sopimusversion mukaan jälleenmyyjän piti muun muassa maksaa tasaerissä Michelinille takaisin viiden vuoden aikana kaikki Micheliniltä saamansa taloudellinen tuki. Vuodesta 1992 alkaen velvoite muuttui epätäsmällisemmäksi. Jälleenmyyjä menetti sopimuksen mukaan vain "kaikki oikeudet 1-7 artiklan mukaisiin vastikkeisiin". II OIKEUDELLINEN ANALYYSI A. MERKITYKSELLISET MARKKINAT 1. TUOTEMARKKINAT (109) Komission tietopyyntöön vastanneet valmistajat ja jälleenmyyjät ovat kaikki yhtä mieltä siitä, että kuorma- ja linja-autonrenkaiden markkinat muodostavat selvästi erilliset markkinat muille ajoneuvotyypeille tarkoitettujen renkaiden markkinoista. Ne vahvistavat myös ensiasennusrenkaiden ja vaihtorenkaiden markkinoiden väliset erot. Näitä kysymyksiä ei siis jäljempänä analysoida perusteellisemmin (ks. edellä 3-48 kappale). (110) Sitä vastoin voidaan kysyä, muodostavatko kuorma-autojen uusien vaihtorenkaiden markkinat ainoat merkitykselliset markkinat (pinnoitetut renkaat jäävät siis ulkopuolelle) vai pitäisikö myös pinnoitetut renkaat sisällyttää uusien renkaiden lisäksi yksille merkityksellisille vaihtorenkaiden markkinoille. Viimeksi mainittu vaihtoehto merkitsisi, että näiden kahden rengastyypin välillä olisi merkittävä kilpailusuhde. (111) Komissio määritteli päätöksessä 81/969/ETY(10) (asia IV/29.491 Nederlandsche Banden-Industrie Michelin, jäljempänä "NBIM-päätös") merkityksellisiksi markkinoiksi uusien kuorma-auton vaihtorenkaiden markkinat. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on sittemmin vahvistanut komission päätelmän, jonka mukaan uusien renkaiden ja pinnoitettujen renkaiden markkinoiden välillä ei ollut riittävästi kilpailua, jotta se olisi muuttanut tuntuvalla tavalla kilpailuolosuhteita ja Michelinin määräävää asemaa uusien renkaiden markkinoilla. Tämä päätelmä on edelleen asianmukainen ja myös Michelin on vahvistanut sen menettelyn aikana vastauksissaan komission tietopyyntöihin. (112) Koska NBIM-päätös rajautui uusien renkaiden markkinoihin, komissiolla ja tuomioistuimella ei ole ollut tilaisuutta esittää näkemystään siitä, voidaanko pinnoitettujen renkaiden katsoa muodostavan merkitykselliset markkinat. Tämän arviointi on kuitenkin tarpeen käsiteltävänä olevassa tapauksessa. Uusien renkaiden merkityksellisten markkinoiden määrittelyssä sovellettuja perusteita vastaavista syistä on selvää, että pinnoitettujen renkaiden markkinat eivät joudu sellaisen kilpailun kohteeksi uusien renkaiden markkinoiden taholta, joka olisi omiaan muuttamaan niille ominaisia kilpailuolosuhteita. Uusien renkaiden ja pinnoitettujen renkaiden markkinat muodostavat siis kahdet erilliset merkitykselliset markkinat. Pääasiallisina perusteina tähän voidaan esittää seuraavat seikat: (113) Uusien ja pinnoitettujen renkaiden välinen hintaero on suuri, mikä osoittaa tuotteiden välillä olevia huomattavia eroja. Uudet renkaat myydään pääosin huomattavasti korkeampaan hintaan kuin pinnoitetut renkaat, joiden yksikköhinta on noin 50 prosenttia uusien renkaiden hinnasta. Tämä ero ei johdu pelkästään erilaisista ominaisuuksista vaan myös siitä, että renkaan rungosta ei hyvitetä laskutettaessa pinnoituksesta (kun oman renkaanrungon pinnoituttaminen on yleisin käytäntö). Tämä osoittaa näiden markkinoiden toimivan hyvin eri tavoin, kuten jäljempänä ilmenee. (114) Kyseisten tuotteiden tarjonnan ja kysynnän rakenteet ovat myös erilaiset. Tarjontapuolella uusien renkaiden valmistajat toimivat yleensä erillään pinnoitusyrityksistä. Michelin on ainoa yritys, jolla on vahva asema molemmilla markkinasegmenteillä. Kysyntäpuolella uusien renkaiden valmistajien asiakkaat ovat pääasiassa erikoisliikkeitä, kun taas pinnoitusyritysten tärkeimpiä asiakkaita ovat kuljetusyritykset, jotka käyttävät erikoisliikkeitä vain välittäjinä. Useimmissa tapauksissa pinnoitus pidentää aikaa, jonka alkuperäinen omistaja voi käyttää uutta rengasta. Pinnoitusyritys siis tarjoaa erikoispalveluja, mutta sillä ei välttämättä ole yhteyttä renkaiden myyntiin. Vaikka jälleenmyyjän toimiminen välittäjänä on yleistä, sillä ei ole olennaista merkitystä. (115) Pinnoitettujen renkaiden markkinat ovat uusien renkaiden markkinoihin verrattuna toissijaiset eli myynnin jälkeisten palvelujen tarjoamisen markkinat. Tästä seuraa, että uusia renkaita ei voida riittävästi korvata pinnoitetuilla renkailla. Koska pinnoitus perustuu nimenomaan pyrkimykseen pidentää renkaan käyttöikää, ei voida katsoa, että pinnoittamisen ja uuden renkaan oston välillä olisi todellista kilpailua. Se seikka, että Ranskassa yli 80 prosenttia kuljetusyrityksistä pinnoituttaa vain omien renkaittensa runkoja (eikä osta pinnoitettua rengasta, jonka rungon joku toinen on aikaisemmin omistanut) osoittaa, että pinnoitusmarkkinat ovat täydentävät ja uusien renkaiden markkinoista erilliset. Tämä pitää paikkansa varsinkin kun yksi kuorma-auton renkaiden markkinoiden pääpiirteistä on se, että kuljetusyritykset ottavat järjestelmällisesti huomioon kilometrikohtaisen hinnan. Pinnoitus on osa renkaan omakustannushinnan supistamisstrategiaa, mikä käytännössä tekee mahdottomaksi sen, että pinnoitustoiminta kilpailisi renkaan käyttöiän tässä vaiheessa uuden renkaan oston kanssa. (116) Analyysi osoittaa, että uudet ja pinnoitetut renkaat eivät ole todellisuudessa korvattavissa toisillaan ominaispiirteidensä eikä loppukäyttäjän käytön perusteella. Kuljetusyritykset välttävät järjestelmällisesti pinnoitettujen renkaiden asentamista etupyöriksi (vetopyörät) tai vaarallisiin kuljetuksiin käytettäviin ajoneuvoihin. Tämä ei johdu niinkään turvallisuussyistä (vaikka pääosa erikoisliikkeistä pitääkin pinnoitettujen renkaiden luotettavuutta heikompana, ne ovat yhtä mieltä siitä, että hyvälaatuinen pinnoitus tekee riskin lähes olemattomaksi) kuin halusta välttää vahinkoja, jotka saattaisivat johtaa toimituksen myöhästymiseen alalla, jolla tiukat aikataulut ovat nykyisin yleisiä. Vuonna 1981 vallinnut tilanne ei siis ole merkittävästi muuttunut. (117) Myöskään pinnoitusyritykset ja pinnoitettujen renkaiden kauppiaat eivät katso näiden tuotteiden olevan todellinen vaihtoehto uusille renkaille. Niitä pidetään pikemminkin täydentävinä tuotteita, koska yritykset ja kauppiaat ovat liiketoimintansa harjoittamisessa riippuvaisia uusien renkaiden toimituksista, joita ei voida korvata ainakaan riittävällä tavalla pinnoitettujen renkaiden toimituksilla, ja koska pinnoitetut renkaat ovat toissijainen tuote ensiasennusrenkaisiin tai pinnoitukseen tarvittaviin käytettyihin renkaisiin verrattuna. (118) On siis pääteltävä, että kuorma-autojen uusien vaihtorenkaiden markkinat ja pinnoitettujen renkaiden markkinat ovat selkeästi toisistaan erilliset. Tässä päätöksessä tutkitaan molempien merkityksellisten markkinoiden osalta, onko Michelin niillä määräävässä asemassa. 2. MAANTIETEELLISET MARKKINAT (119) Merkitykselliset maantieteelliset markkinat muodostuvat alueesta, jolla asianomainen yritys on sitoutunut myymään kyseisiä tavaroita ja palveluja, jolla kilpailuedellytykset ovat riittävän yhtenäiset ja joka voidaan erottaa vierekkäisistä maantieteellisistä alueista erityisesti kilpailuolosuhteiden huomattavan erilaisuuden perusteella. Uusien vaihtorenkaiden markkinat (120) NBIM-päätöksessään komissio päätteli, että kuorma-auton vaihtorenkaiden markkinat olivat kansalliset. Tässä arviossa otettiin huomioon rinnakkaistuonnin rajallisuus, kansallinen myyntiyksiköiden organisaatio ja se, että Michelin otti alennuslaskelmissaan huomioon vain kansalliset ostot. Tuomioistuin on vahvistanut tämän päätelmän pätevyyden asiassa 322/81, NV Nederlandsche Banden-Industrie Michelin vastaan komissio, 9 päivänä marraskuuta 1983 antamassaan tuomiossa(11) (jäljempänä "NBIM-tuomio") ja erityisesti sen 26 kohdassa: "käytännössä Alankomaihin sijoittautuneet jälleenmyyjät suorittavat ostoja ainoastaan Alankomaissa toimivilta tavaran toimittajilta". Komissio on siis täysin asianmukaisesti katsonut, että NBIM kilpailee pääasiassa Alankomaiden markkinoilla ja objektiiviset kilpailuolosuhteet ovat tällä tasolla samat kaikille taloudellisille toimijoille. (121) Michelinin mukaan markkinat ovat nykyisin muuttuneet maailmanlaajuisiksi. Tämän näkemyksen tueksi valmistaja vetoaa siihen, että vaihtorenkaiden markkinoilla kilpailu on maailmanlaajuista: "päätoimijat (...) kilpailevat maailmanlaajuisesti". Michelin korostaa, että konserni järjestettiin uudelleen vuonna 1996 eurooppalaisiksi tuotelinjoiksi ("UOT"(12)); nykyisin alalla on yhteistä EU:n sääntelyä ja "rengasmarkkinoiden maailmanlaajuisuus on vahvistunut viime vuosina, joille on ollut leimaa-antavaa merkittävä tuonti Aasiasta ja Itä-Euroopasta". (122) Viime vuosikymmenelle ominainen kauppavirtojen kiistämätön kasvu edellyttää sitä, että kilpailun maantieteellinen laajuus merkityksellisillä tuotemarkkinoilla on tutkittava uudelleen. Tässä yhteydessä komissio arvioi, että huolimatta Michelinin esittämistä väitteistä kilpailuolosuhteet eivät ole yhdenmukaiset eurooppalaisella tasolla, vaan Ranskan markkinoiden ominaispiirteet poikkeavat huomattavasti muilla yhteisön markkinoilla vallitsevista olosuhteista. (123) Sen väitteen perusteella, jonka mukaan maailman merkittävimmät rengasvalmistajat kilpailisivat monissa maissa ja koko yhteisössä, ei voida suoraan päätellä kyseisten maantieteellisten markkinoiden olevan maailmanlaajuiset. Tällainen tilanne on täysin mahdollinen myös silloin, kun kyseisissä maissa vallitsevat huomattavan erilaiset kilpailuolosuhteet. Tilanne oli sitä paitsi tyypillinen rengasteollisuudelle jo silloin, kun tuomioistuin vahvisti uusien vaihtorenkaiden Alankomaiden markkinoiden olevan kansalliset markkinat. (124) Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on paljon merkittävämpää mitata jälleenmyyjien todellista kykyä hankkia tuotteita maansa ulkopuolelta sekä arvioida niitä samankaltaisuuksia tai eroja, joita voi esiintyä tarjontarakenteessa. Ostot kansallisesta tytäryhtiöstä ja rinnakkaistuonnin vähäisyys (125) Komissio totesi menettelyn aikana tietopyyntöjensä perusteella, että suuret valmistajat organisoivat vuonna 1997 renkaiden jakelun ja myynnin kansalliselta pohjalta. Tilanne ei siis ole muuttunut NBIM-päätöksestä. Michelin totesi, että se "harjoittaa toimintaa kansallisilla vaihtorengasmarkkinoilla sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti perustettujen yhtiöiden välityksellä, joiden toiminta on kaupallisesti itsenäistä. (...) [...]". Kaikki valmistajat myöntävät lisäksi, että kansalliset jälleenmyyjät hankkivat lähes kaikki tarvitsemansa tuotteet kansallisilta myyntiyhtiöiltä. Michelin toteaa, että vaikka jälleenmyyjät voisivat käyttää muita hankintalähteitä kuin kansallista tytäryhtiötä, "ne kääntyvät yleensä kotimaassaan sijaitsevan Michelinin tytäryhtiön puoleen ainakin säännöllisten toimitusten osalta". (126) On tärkeää vielä muistuttaa, että NBIM-tuomiossaan tuomioistuin katsoi, että markkinoita voidaan pitää kansallisina pelkästään sillä perusteella, että jälleenmyyjät tekevät hankintansa lähes järjestelmällisesti kansallisilta tytäryhtiöiltä. Tuomioistuimen lähtökohtana oli olettamus, että "eri yhtymien tytäryhtiöiden, jotka kilpailevat Euroopan markkinoilla tai jopa maailmanlaajuisilla markkinoilla, harjoittama kauppapolitiikka on yleensä mukautettu asianomaisten markkinoiden erityisiin tilanteisiin." Tämän perusteella tuomioistuin päätteli, että "komissio on siis toiminut oikein katsoessaan, että [Michelin] kilpailee [kilpaili] pääasiassa Alankomaiden markkinoilla". Tässä suhteessa tilanne Ranskassa on edelleen sama. (127) Muualta kerätyt tiedot osoittavat rinnakkaistuonnin olevan erittäin vähäistä huolimatta siitä, että yhteisön eri kansallisten markkinoiden väliset hintaerot ovat suuria. Michelinin toimittaman lehtiartikkelin mukaan yksi suurimmista renkaiden maahantuojista (Vandenban-yhtiö) katsoo, että "sen tuontitoiminta kohdistuu 98-prosenttisesti henkilöautonrenkaisiin. Kuorma-autonrenkaiden ala on keskittynyt valmistajille ja loput 2 prosenttia toiminnasta on vakioasiakkaiden auttamista toimitusongelmien tapauksessa". (128) Tähän on seuraavia syitä: 1. Taloudelliset syyt: Vaikka jälleenmyyjä voi teoriassa hankkia tuotteita Michelinin ulkomailla sijaitsevalta tytäryhtiöltä, tähän ei ole taloudellisia kannusteita, sillä jälleenmyyjä joutuisi maksamaan taulukon mukaisen hinnan eikä näitä hankintoja otettaisi huomioon Michelinin tekemissä alennuslaskelmissa. 2. Perinteet: Ranskassa tukkujen (rinnakkaistuontia suosiva jakelumuoto) toiminta on kehittynyt heikosti. Kuorma-autonrenkaiden markkinoilla tukkuliiketoimintaa ei käytännössä juurikaan esiinny. Vähittäiskauppiaille ("sell-in") suunnatun tarjonnan osalta esiintyy suuria eroja niiden maiden välillä, joissa tukkuliiketoiminta puuttuu ja joissa jälleenmyyjät ovat suorassa yhteydessä valmistajiin (esim. Ranskassa, Italiassa), ja muiden maiden välillä, joissa tukkuliikkeillä on suuri merkitys (Alankomaissa, Saksassa). 3. Tekniset syyt: Teknisillä syillä on todennäköisesti suurin merkitys. Jälleenmyyjien on saatava säännöllisiä toimituksia, jotka kattavat koko tuotevalikoiman. Näitä edellytyksiä ei voida taata, jos käytetään rinnakkaistuontia. Tilannetta ei voida juuri pitää yllättävänä, sillä renkaiden jälleenmyynti kuljetusyrityksille on erittäin teknistä. Pelkästään tekninen asiantuntemus ei kuitenkaan riitä, vaan valmistajan esittämiä ohjeita on noudatettava tarkasti etenkin, jos renkaat on tarkoitus uudelleenkuvioida tai pinnoittaa, kuten Michelinin renkaiden tapauksessa järjestelmällisesti tehdään. Näin ollen on loogista, että jälleenmyyjät hankkivat kaikki toimitukset valmistajan kansallisilta tytäryhtiöiltä, jotka toimittavat niille samanaikaisesti tarvittavat asiakirjat, asennusohjeet ja renkaiden seurannan. (129) Pitää kyllä paikkansa, että jälleenmyyjät ostavat toisinaan myös jonkin verran tuontituotteita: kyse on kansallisen hankintatoiminnan täydentämisestä eikä missään tapauksessa korvaavasta hankintakanavasta. Tätä seikkaa käytettiin perusteena maantieteellisten markkinoiden määritelmässä, joka vahvistettiin komission päätöksessä 88/518/ETY(13) (asia IV/30.178 Napier / Brown British Sugar). (130) Näin ollen rinnakkaistuonnin vähäisyys ja suuret hankinnat kansallisista tytäryhtiöistä osoittavat maantieteellisten markkinoiden rajoittuvan Ranskan alueelle NBIM-tuomion mukaisesti. (131) Eri jäsenvaltioiden välisten tarjontarakenteen erojen sekä suurten hintaerojen perusteella voidaan lisäksi päätellä, että kyse on erillisistä kansallisista markkinoista ja merkitykselliset markkinat ovat Ranskan markkinat. Erilainen tarjontarakenne (132) On huomattava, että jokaisen suuren valmistajan markkinaosuudet vaihtelevat huomattavasti maittain. Alla olevasta taulukosta 8 ilmenevät Michelinin markkinaosuudet. Taulukko 8: Michelinin osuudet uusien kuorma-auton vaihtorenkaiden markkinoilla Länsi-Euroopassa (%) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Michelin(14). (133) Tällaiset kansalliset vaihtelut eivät tue olettamusta siitä, että Euroopan markkinoille olisi ominaista yhdenmukainen kilpailu. Tällaiset erot voivat toki johtua toiminnan harjoittamisen kestossa esiintyvistä eroista ja/tai kansallisista perinteistä, jotka vaikuttavat vielä kuluttajakäyttäytymiseen. Jos tällaisten ilmiöiden olemassaolo vahvistettaisiin, se voisi tässä tapauksessa vahvistaa olettamusta, jonka mukaan kuorma-auton vaihtorenkaiden markkinat yhteisössä ovat jakautuneet kansallisten rajojen mukaisesti. Tuntuva hintaero (134) Koko tarkasteluajanjaksolle ominaiset tuntuvat maakohtaiset erot renkaiden myyntihinnoissa tukevat olettamusta siitä, että kyseessä olevat maantieteelliset markkinat ovat kansalliset. Michelin on toimittanut taulukkokokonaisuuden, joka osoittaa hintaerojen olevan merkittäviä yhteisössä. Kun vertaillaan yhden myydyimmän renkaan hintoja yleisimmässä kokoluokassa (Michelin 315/80 R 22.5 XZA) kuudessa eri jäsenvaltiossa, saadaan seuraava taulukko: Taulukko 9 >TAULUKON PAIKKA> (Ranskan frangia, kyseisen ajankohdan mukaiseen vaihtokurssiin arvostettuna) Lähde: Michelin. (135) Taulukosta voidaan todeta, että vuonna 1993 hintataulukon mukaiset hinnat olivat Ranskaan verrattuna edullisimmat [...] ja [...], mutta selvästi korkeammat [...] ja varsinkin [...]. On merkittävää, että saman tuotteen kohdalla ero voi olla jopa [...] kun verrataan [...]. Sittemmin erot ovat tasoittuneet jonkin verran, mutta ovat edelleen merkittäviä. Verrattuna Ranskan markkinoihin taulukkohinnat olivat vuonna 1996 alhaisimpia [...] ja [...] ja pysyivät Ranskaa korkeampina [...] ja [...]. Ero kalleimman hinnan ([...]) ja alhaisimman hinnan ([...]) välillä oli vielä [...] prosenttia. (136) Seuraavassa taulukossa lähtökohdaksi on otettu laskutushyvitysten mukaiseen alennustaulukkoon perustuva hinta ja sen perusteella voidaan todeta, että hintaerot ovat edelleen merkittäviä. Taulukko 10 >TAULUKON PAIKKA> (Ranskan frangia, kyseisen ajankohdan mukaiseen vaihtokurssiin arvostettuna) Lähde: Michelin. (137) Kun verrataan Michelinin nettohintoja maksimialennusten jälkeen, saadaan seuraavat tulokset: Taulukko 11 >TAULUKON PAIKKA> (Ranskan frangia, kyseisen ajankohdan mukaiseen vaihtokurssiin arvostettuna) Lähde: Michelin. (138) Voidaan todeta, että vuodesta 1994 hinta oli säännönmukaisesti paljon kalliimpi [...] kuin muissa vertailumaissa. Esimerkiksi vuonna 1994 renkaan hinta oli [...] halvempi. (139) Merkittävät erot ovat ilmeisiä, vaikka lukuihin onkin suhtauduttava varauksella. On erittäin vaikeaa tehdä täsmällisiä vertailuja. Sen lisäksi että valuuttavaihtelut voivat vaikuttaa tulkintaan, hintataulukot eivät juuri koskaan vastaa todellisuudessa maksettuja hintoja ja hyvitykset vaihtelevat kunkin jälleenmyyjän erityistilanteen perusteella. Tässä suhteessa on tärkeää mainita, että "laskutuksen jälkeiset" hyvitykset ovat suhteessa huomattavasti korkeampia Ranskassa kuin esimerkiksi Alankomaissa, Saksassa tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Edellä mainituissa luvuissa huomioon otetut laskutuksen jälkeen lasketut maksimialennukset ovat Ranskan osalta pitkälti teoreettisia, sillä harvat jälleenmyyjät ovat hyötyneet niistä täysimääräisesti. Näin ollen Ranskan hinnat ovat selvästi aliarvioituja muihin maihin verrattuna. (140) Vaikka kaikki nämä seikat viittaavat vahvasti siihen, että Ranskan uusien vaihtorenkaiden markkinat ovat kansalliset, Michelin on esittänyt seuraavat kolme vastalausetta. (141) Ensiksikin yhteisön sisäisten kauppavirtojen merkittävyys osoittaa Michelinin mukaan, että markkinat ovat yhteisön laajuiset: Michelinin vastauksessa väitetiedoksiantoon todetaan, että "yli [...] prosenttia kaikista Ranskan markkinoilla myydyistä uusista kuorma-autojen vaihtorenkaista on valmistettu muualla kuin Ranskassa". Michelin kuvailemat kauppavirrat osoittavat tuotantorakenteen olevan Euroopan laajuinen, mikä ei millään tavoin estä sitä, että markkinat voisivat olla kansalliset. Markkinointiedellytykset määräävät käsiteltävänä olevassa tapauksessa markkinoiden laajuuden ja Michelinin kuvailemat kauppavirrat ovat rengastehtaiden välisiä. Michelin muodostaa luonnollisesti itsekin varsin suuren osan tästä kaupasta, joka tapahtuu siis markkinoiden ulkopuolella. Sitä vastoin rinnakkaistuonti on paljon vähäisempää. (142) Toiseksi kuljetusyritykset voisivat ostaa erittäin helposti renkaansa myös ulkomailta: Huolimatta kansallisesti rakentuneesta valmistaja-jakelija-suhteesta, loppukäyttäjät eli kuljetusyritykset voisivat Michelinin mukaan irrottautua helposti tästä jakelurakenteesta ja ostaa renkaansa erikoisliikkeistä suoraan niistä maista, joissa hinnat ovat edullisimmat. Tämä ei kuitenkaan todellisuudessa pidä paikkaansa. Kun otetaan huomioon tällaiset strategian aiheuttamat logistiset ongelmat ja kuljetusyritysten tiukat aikataulut, vaikuttaa siltä, että kuljetusyritykset eivät voi hankkia renkaita itse ulkomailta. Syynä tähän on se, että kuljetuskaluston rengaskannan hallinta edellyttää teknisiä tietoja ja tiukkaa seurantaa, mikä tekisi ulkomailla tapahtuvasta hankinnasta mahdotonta. (143) On syytä muistuttaa, että varsinkin suuren kuljetuskaluston omistavalle kuljetusyritykselle rengaskannan hallinta on erittäin teknistä: renkaiden kulutuspinnan kulumistason ja sopivan vaihtoajankohdan arviointi, käytäntö vaihtaa renkaita keskenään niiden yhtenäisen kulumisen takaamiseksi ja käyttöajan pidentämiseksi jne. Tästä seuraa, että kuljetusyrityksen on vaikea erottaa renkaiden ostoa jälleenmyyjän samalla tarjoamista palveluista. Koska renkaiden vaihto on lisäksi tehtävä tiettynä täsmällisenä ajankohtana, on vaikea kuvitella, miten kuljetusyritys voisi vakavasti harkita hankkivansa renkaat ulkomailta ja varastoivansa saamansa tuotteet. (144) Myös monet muut seikat ovat vastoin Michelinin esittämää oletusta: i) Tekninen seuranta: monet seikat osoittavat, että kuljetuskaluston renkaiden jatkuva tekninen seuranta on olennaisen tärkeää [...]. Vaikka pitääkin paikkansa, että noin 20-25 prosenttia kuljetusmatkoista Euroopassa tehdään ilman rahtia, on epärealistista ajatella, että kuljetusyritykset hankkisivat renkaat ulkomailta pienissä erissä (ottaen huomioon renkaiden säännöllisen teknisen seurannan välttämättömyys ja varastointitarve). ii) Kieliongelmat: koska pääosa kuljetusyrityksistä on kooltaan erittäin pieniä (ks. jäljempänä), yhteisön sisäistä kauppaa ehkäisevät kieliongelmat voivat olla suuria varsinkin, kun rengaskauppa on kuljetustoimintaan liittyvä oheistoiminto, jolle ei ole erityistä rahoitusta (esim. kieltenopetus ja neuvottelutaitojen opettaminen vieraalla kielellä). iii) Kohdennettu markkinointipolitiikka: kilometrikustannuksiin perustuvat sopimukset ovat myös vastoin Michelin olettamusta. iv) Maantiekuljetusten rakenne: tämä osoittaa, että Ranskassa vain erittäin pieni osa kuljetusyrityksistä voisi tehdä rengashankintansa ulkomailta. (145) Rapport du groupe des sages sur le transport routier de marchandises au sein du marché unique -selvityksen (1994) mukaan vuonna 1990 Ranskassa toimivista 37037 tavaroiden maantiekuljetuksia tarjoavista yrityksistä 81,6 prosentilla oli 1-5 ajoneuvoa; 5,6 prosentilla oli 6-10 ajoneuvoa ja vain 12,8 prosentilla oli vähintään 11 ajoneuvoa. Pienyritysten osuus on noussut vuoteen 1985 verrattuna. (146) Kyseisen selvityksen mukaan "pääosa tavaroiden maantiekuljetuksista tapahtuu paikallisten markkinoiden tasolla". Jopa suurempien kuljetusetäisyyksien maissa [Italia] "50 prosenttia rahdista kuljetetaan alle 50 km:n etäisyydelle". (147) Komissio tutkimus on lisäksi vahvistanut, että useimmat suuret rengasvalmistajat ovat laatineet palveluihin ja erikoishintoihin perustuvan markkinointistrategian, joka on suunnattu nimenomaan yrityksille, joilla on paljon ajoneuvoja. Tämä osoittaa, että kyseinen markkinointipolitiikka (ja siis siihen liittyvät palvelut) on rajattu Ranskan alueelle. Näin ollen on selvää, että vaikka tietyillä kuljetusyrityksillä olisikin houkutus ostaa renkaat ulkomailta, tämän estäisi tällainen kohdennettu markkinointipolitiikka [...]. Ei voida myöskään sulkea pois sitä, että tämä markkinasegmentti voisi muodostaa merkitykselliset markkinat sille tyypillisten hinta- ja jakeluominaisuuksien perusteella. Tämä seikka ei kuitenkaan aiheuta myönteisiä tai kielteisiä vaikutuksia Michelinille, joten asiaa ei tarvitse tämän päätöksen yhteydessä analysoida lähemmin. (148) Kolmanneksi Michelin myöntää, että rengasmarkkinoiden maailmanlaajuisuus on vahvistunut viime vuosina, joille on ollut leimaa-antavaa merkittävä tuonti Aasiasta ja Itä-Euroopasta. (149) Tätä perustelua ei voida hyväksyä pääasiassa seuraavista syistä: (150) Michelinin mainitsema tuonti koskee lähes pelkästään ns. kolmannen tuotelinjan renkaita(15), jotka kilpailevat vain rajoitetusti Michelinin tuotevalikoiman tärkeimpien tuotteiden kanssa. Nämä tuotteet muodostavat selvästi alle 20 prosenttia Euroopassa myydyistä vaihtorenkaista. Eurostatilta saadut luvut osoittavat, että tuonti EU:n ulkopuolelta muodosti vuonna 1996 vain 6,2 prosenttia uusien kuorma-autonrenkaiden myynnistä Ranskassa (tuonti jakautui seuraavasti: KIE-maat: 2 %, Kaakkois-Aasia ja Japani: 3,3 %). Taulukko 12: Uusien kuorma-autonrenkaiden tuonti vuonna 1996 >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Eurostat. (151) On syytä huomata, että kolmannen tuotelinjan renkaita myydään vähiten Ranskan markkinoilla (vertailukohtana EU:n keskiarvo 16,5 % ja esim. Alankomaissa osuus markkinoista 91,4 %), mikä vahvistaa edelleen Ranskan markkinoiden poikkeuksellista sulkeutuneisuutta. (152) Kokonaisuudessaan näyttää selvästi siltä, että Michelinin väitteensä tueksi esittämät perusteet eivät ole vakuuttavia. Kuorma-autojen uusien vaihtorenkaiden merkityksellisiksi maantieteellisiksi markkinoiksi on käsiteltävänä olevassa asiassa näin ollen perusteltua määritellä Ranskan markkinat. Pinnoitettujen renkaiden markkinat (153) Pinnoitettujen renkaiden markkinat ovat selkeästi kansalliset markkinat etenkin Ranskan tapauksessa. (154) Pääosa komission tietopyyntöön vastanneista valmistajista myönsi, että pinnoitettujen renkaiden markkinat ovat kansalliset. Michelin vahvisti komissiolle antamassaan vastauksessa, että pinnoitusmarkkinat ovat kansalliset, sillä kyse on palvelumarkkinoista eli lähimarkkinoista. Koska pinnoitusmarkkinat ovat palvelumarkkinat eikä palveluja voida varastoida, kyse on siis lähimarkkinoista eli enintään kansallisista markkinoista. Vaikka kaikilla pinnoitusyrityksillä ei olekaan kuumapinnoitustekniikkaa soveltavia laitoksia joka maassa, jopa kuumapinnoituksen osalta käytettyjen renkaiden hallinta tapahtuu kansallisella tasolla - kuten Michelinkin on todennut. (155) Tätä näkemystä voidaan tarvittaessa tukea myös muilla seikoilla. a) Yhteisön tarjontarakenteelle on ominaista heterogeenisyys (156) Yhteisön tarjontarakenteelle ovat ominaisia huomattavat maakohtaiset erot, jotka ilmenevät valmistajien markkinaosuuksissa esiintyvinä suurina eroina. Ranskan markkinoille on ominaista Michelinin selvä johtoasema. Esimerkiksi vuonna 1995 sen hallussa oli lähes [...] prosenttia markkinoista, kun lähimmällä kilpailijalla Bandagilla oli alle [...] prosentin osuus. Muissa Länsi-Euroopan maissa markkinatoimijoiden väliset kilpailusuhteet ovat sitä vastoin erilaiset eikä Michelinin osuus ole kaikilla markkinoilla yhtä vahva, kuten seuraavasta taulukosta ilmenee. Taulukko 13: Kahden pääkilpailijan osuudet Länsi-Euroopan pinnoitusmarkkinoilla vuonna 1995 (%) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Michelin. b) Yhteisön kysyntärakenteen erot vaikuttavat Ranskan markkinoiden ominaispiirteitä vahvistavasti (157) Yhteisön pinnoitusmarkkinoiden kysyntärakenteelle ominaiset erot ovat huomattavia. Ranskan markkinat selvästi eroavat muista, koska Ranskassa selvästi yleisintä on kuumapinnoitus ja omien renkaiden pinnoituttaminen. Kuumapinnoitustekniikkaa käyttävät vain teolliset pinnoitusyritykset, koska renkaanrunkojen kuljetus edellyttää resursseja, käsittelyaika on pitkä ja tarvitaan keräysjärjestelmä. Näin ollen välittäjä (yleensä erikoisliike) on lähes välttämätön pinnoitusyrityksen ja kuljetusyrityksen välillä. Sitä vastoin niissä maissa, joissa kylmäpinnoitustekniikka on laajassa käytössä, erikoisliike tai pinnoitusyritys pinnoittavat rungot yleensä itse, joten pinnoitusyrityksen ja kuljetusyrityksen välillä on suora liikesuhde. c) Jäsenvaltioiden väliset hintaerot ovat erittäin suuria (158) Eri jäsenvaltioiden välillä on suuria hintaeroja riippumatta siitä, arvioiko komissio hintoja Michelinin toimittamien hintataulukoiden vai alennettujen hintojen perusteella. Tämä merkitsee sitä, että kilpailuolosuhteet eivät ole homogeeniset Euroopassa. Esimerkkinä tästä voidaan käyttää varsin yleisen pinnoitetun renkaan (Michelin 385/65 R 22.5 XZA) jälleenmyyntihintaa kuudessa eri maassa. Taulukko 14 >TAULUKON PAIKKA> (Ranskan frangia, kyseisen ajankohdan mukaiseen vaihtokurssiin arvostettuna) Lähde: Michelin. (159) Ranskan markkinoihin verrattuna hintaerot olivat tuntuvia sekä vuonna 1993 että vuonna 1996. Vuonna 1993 hinnat olivat edullisimpia [...], mutta paljon korkeampia [...] ja varsinkin [...]. Saman renkaan hinnassa oli [...] lähes [...] eroa. Vuonna 1996 pinnoitetun renkaan hinnan ero [...] oli [...] prosenttia. (160) Jos tarkastellaan saman renkaan hintaa laskutushyvityksen jälkeen, saadaan seuraavanlainen taulukko: Taulukko 15 >TAULUKON PAIKKA> (Ranskan frangia, kyseisen ajankohdan mukaiseen vaihtokurssiin arvostettuna) Lähde: Michelin. (161) Jos otetaan huomioon lopullinen nettohinta, josta on vähennetty kaikki alennukset: Taulukko 16 >TAULUKON PAIKKA> (Ranskan frangia, kyseisen ajankohdan mukaiseen vaihtokurssiin arvostettuna) Lähde: Michelin. (162) Jos jälleenmyyjän maksama lopullinen omakustannushinta on selvästi pienempi kaikkien hyvitysten ja/tai etujen jälkeen, joihin jälleenmyyjällä on oikeus ja jotka vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioittain kuten myös sitoumukset, jotka jälleenmyyjältä vaaditaan. Tämä koskee esimerkiksi PRO-sopimuksen ("Convention Pour un Rendement Optimum des pneumatiques poids lourd Michelin") mukaista palkkiota, jonka voi saada Ranskassa ja Espanjassa, muttei Saksassa tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa. (163) Michelin on myös tietoinen EU-maiden välisistä hintaeroista todetessaan, että [...] (ilmenee pinnoitustyöryhmän asiakirjasta, joka otettiin talteen tarkastuksessa). (164) Kun vertaillaan Michelinin renkaanrungoista maksamia hintoja maittain, myös näiden hintaerojen havaitaan olevan merkittäviä. Seuraavat tiedot ovat peräisin Michelinin tiloista löytyneistä taulukoista, jotka käsittelevät tavallisesti pinnoittavaa rengasmallia: Taulukko 17: Renkaanrunkojen ostohinnan erot Euroopassa >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Michelin. Erikoisliikkeet ostavat rajoitetusti Ranskan ulkopuolelta (165) Hintaerosta huolimatta erikoisliikkeet ostavat erittäin harvoin Ranskan ulkopuolelta seuraavista teknisistä ja kaupallisista syistä: (166) Tekniset syyt: - koska Ranskassa yleisintä on omien renkaanrunkojen pinnoituttaminen, määräaikarajoitteiden vuoksi on käytettävä ostajia lähellä sijaitsevien pinnoitusyritysten palveluja. Tämän vuoksi jälleenmyyjät lähettävät runkoja harvoin ulkomaisille pinnoittajille, - koska pinnoitetun renkaan hinta on alhaisempi kuin uuden renkaan, runkojen kuljetuskustannukset muodostavat suuremman osuuden pinnoitetun renkaan lopullisesta hinnasta kuin uuden vaihtorenkaan hinnasta. Nämä kustannukset voivat olla tehokas este yhteisön sisäiselle kaupalle. (167) Kaupalliset syyt: - Michelinin ja muiden kuumapinnoitusyritysten runkojenkeräys on järjestetty pääasiassa kansallisesti, - Michelinin liiketoimintaehdot ja alennusjärjestelmät kannustavat selvästi erikoisliikkeitä lähettämään rungot pinnoitettavaksi Michelinin kansalliselle tytäryhtiölle. Jos jälleenmyyjä haluaa mahdollisimman suuret alennukset, sen kannattaa keskittää ostonsa ja pinnoituttaa rungot samalla pinnoitusyrityksellä. (168) Pinnoitettujen kuorma-autonrenkaiden merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat siis Ranskan markkinat. (169) Kyseisten tuotteiden Ranskan markkinoiden koon perusteella voidaan todeta, että kyseessä on perustamissopimuksen 82 artiklassa tarkoitettu yhteismarkkinoiden merkittävä osa. Merkityksellisiä markkinoita koskeva päätelmä (170) Kuorma-autojen vaihtorenkaiden markkinat käsittävät kahdet merkitykselliset tuotemarkkinat eli uusien vaihtorenkaiden ja pinnoitettujen renkaiden markkinat. (171) Molemmilla määritellyillä tuotemarkkinoilla merkityksellisiksi maantieteellisiksi markkinoiksi ovat osoittautuneet Ranskan markkinat, sillä kansallisilta markkinoilta puuttuvat homogeeniset kilpailu- ja liiketoimintaolosuhteet ja jälleenmyyjät ostavat vain vähän renkaita Ranskan ulkopuolelta. B. MICHELININ MÄÄRÄÄVÄ MARKKINA-ASEMA (172) Asiassa 85/76, Hoffmann-La Roche vastaan komissio, 13 päivänä helmikuuta 1979 antamassaan tuomiossa(16) yhteisöjen tuomioistuin määritteli, että määräävällä markkina-asemalla tarkoitetaan "yrityksen taloudellista valta-asemaa, jonka perusteella se voi estää toimivan kilpailun relevanteilla markkinoilla, koska se voi toimia huomattavan itsenäisesti suhteessa kilpailijoihinsa, asiakkaihinsa ja lopulta kuluttajiin". Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan "määräävän markkina-aseman olemassaolo voi johtua useista tekijöistä, jotka eivät yksinään välttämättä ole ratkaisevia, mutta joista erittäin merkityksellinen tekijä on hyvin suuret markkinaosuudet"(17). (173) Michelinillä voidaan päätellä olevan määräävä asema merkityksellisillä markkinoilla kolmen kriteerin perusteella. Ensimmäisinä osoituksina määräävästä asemasta voidaan pitää joitakin rakenteellisia seikkoja ja varsinkin Michelinin markkinaosuutta. Toiseksi analysoimalla Michelinin käyttäytymistä merkityksellisillä markkinoilla voidaan havaita joitakin määräävälle asemalle ominaisia asenteita ja käytäntöjä. Kolmantena määräävän aseman vahvistavana seikkana on erikoisliikkeiden taloudellinen riippuvuus Michelinistä, joka on niiden pakollinen yhteistyökumppani. 1. RAKENTEELLISET OSOITUKSET MÄÄRÄÄVÄSTÄ ASEMASTA (174) Asiassa Hoffmann-La Roche antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että erittäin suuret markkinaosuudet osoittavat sinällään määräävän markkina-aseman olemassaolon(18). Kyseisessä tuomiossa tuomioistuin katsoo myös, että jos yrityksen markkinaosuus on esimerkiksi 86 prosenttia (B2-vitamiini) tai 75 prosenttia (B6-vitamiini, 95 prosentista vähennetään 20 prosenttia), sen arvioidaan olevan määräävässä asemassa. Asiassa C-62/86, AKZO Chemie BV vastaan komissio, 3 päivänä heinäkuuta 1991 antamassaan tuomiossa(19) yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että poikkeustilanteita lukuun ottamatta 50 prosentin markkinaosuus on sinänsä osoitus määräävästä asemasta. Kyseisen tuomion mukaan erittäin merkittävät osuudet ovat itsessään - poikkeustapauksia lukuun ottamatta - todiste määräävän markkina-aseman olemassaolosta. Näin on silloin kun markkinaosuus on 50 prosenttia, kuten tarkasteltavana olevassa tapauksessa(20). (175) Kaikissa tutkimuksissa on kuitenkin päädytty siihen tulokseen, että Michelinin markkinaosuus kyseisillä merkityksellisillä markkinoilla on ollut yli 20 vuoden ajan jatkuvasti yli 50 prosentin rajan. Uusien vaihtorenkaiden markkinat (176) SNCP:n (Syndicat National du Caoutchouc et des Plastiques) mukaan Michelinin osuus uusien vaihtorenkaiden markkinoista vuonna 1995 oli 58,9 prosenttia. Marketline Ltd:n rengasalan erikoisjulkaisussa Michelinin markkinaosuudeksi arvioitiin 55 prosenttia. Michelin kiisti tämän arvion ilmoittaen markkinaosuudekseen [...] prosenttia. Kilpailijat arvioivat Michelinin markkinaosuuden sijoittuvan 51-65 prosentin välille. Vuonna 1997 tehdyissä tarkastuksissa löydetyt Michelinin kaupalliselle johdolle laaditut taulukot osoittavat lisäksi, että Michelinin markkinaosuudet [...] vaihtelivat [...]. Yksittäisten analyysien paikkansapitävyydestä riippumatta ne kaikki osoittavat, että Michelinillä oli koko tarkastelujakson ajan yli [...] prosentin markkinaosuus(21), ja koska Michelin on itse arvioinut markkinaosuutensa olleen 1980-luvun alussa [...] prosenttia, voidaan päätellä, että Michelin on ollut 20 vuoden ajan jatkuvasti määräävässä asemassa Ranskan uusien vaihtorenkaiden markkinoilla ja sen markkinaosuudet ovat olleet poikkeuksetta erittäin suuret 1980-luvun alusta lähtien. Taulukko 18: Rengasvalmistajien arvioidut markkinaosuudet kuorma-autojen uusien vaihtorenkaiden markkinoilla Ranskassa (%) >TAULUKON PAIKKA> (177) Michelinin kaupallisen johdon toimitilojen tarkastusten yhteydessä löydetyt tiedot ovat seuraavassa taulukossa: Taulukko 19: Michelinin arvioidut markkinaosuudet kuorma-autojen uusien vaihtorenkaiden markkinoilla kuudessa Euroopan maassa (%) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Michelin. (178) Kaikki valmistajat ovat yhtä mieltä siitä ja kaikki tutkimukset osoittavat, että Michelinin markkinaosuus on 5-6 kertaa suurempi kuin sen lähimmän kilpailijan, Dunlopin, jonka markkinaosuus on noin [...] prosenttia. Pinnoitettujen renkaiden markkinat (179) Michelinin itsensä mukaan sen ja sen tytäryhtiön Pneu Laurentin markkina-osuudet olivat vuosina 1985-1996 jatkuvasti vähintään yhtä suuret kuin [...]. Niiden tärkeimmät kilpailijat olivat Bandagin franchising-kumppanit (jotka toimivat vain kylmäpinnoitusmarkkinoilla), joiden osuus markkinoista kyseisinä vuosina oli enintään [...] prosenttia (ja huomattavasti vähemmän kyseisen jakson alussa), Dunlop-SEIA-Pneu Holding, jonka yhteinen markkinaosuus oli [...] prosenttia sekä Goodyear [...] prosentin ja Continental [...] prosentin markkinaosuuksilla. Tarkastelujakson alussa Michelinin markkinaosuus oli mahdollisesti jopa [...] prosenttia. Taulukko 20: Arvioidut markkinaosuudet pinnoitettujen kuorma-autonrenkaiden markkinoilla Ranskassa (%) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Michelin. (180) Näin ollen ei ole epäilystä siitä, että Michelin oli määräävässä asemassa pinnoitettujen renkaiden markkinoilla, sillä erittäin suuret markkinaosuudet ovat itsessään - poikkeustapauksia lukuun ottamatta - todiste määräävän aseman olemassaolosta. Määräävän aseman kesto voidaan lisäksi määrittää tarkkaan eikä sen olemassaoloa näin ollen voida kiistää. 2. MUUT OSOITUKSET MICHELININ MÄÄRÄÄVÄSTÄ ASEMASTA (181) Jotkin Michelinin toiminnalle ominaiset piirteet auttavat ymmärtämään paremmin syitä sen vahvaan asemaan merkityksellisillä markkinoilla. (182) Michelin on kiistatta tekniikaltaan etulyöntiasemassa. Se toi vuonna 1948 markkinoille vyörenkaat, joiden johtava valmistaja maailmassa se on edelleen. Vaikka vyörenkaiden alkuperäisten patenttien voimassaolo päättyi joitakin vuosia sitten ja muille valmistajille on myönnetty valmistuslisenssejä vuodesta 1956, Michelinillä on edelleen hallussaan alan erityisosaamista. Lisäksi Michelin on tehnyt jo useita vuosia merkittävää tutkimustyötä kehittääkseen ympäristöystävälliset "vihreät renkaat", joita markkinoidaan nimellä "Energy". (183) Michelinin kiistaton tekninen etulyöntiasema perustuu pääasiassa laajoihin investointeihin, jotka se on kyennyt tekemään hyvän taloudellisen tilanteensa ansiosta. Yritys on harjoittanut myös aktiivista tutkimus- ja innovaatiotoimintaa. Sen tutkimukseen ja teknologiseen kehittämiseen varaaman budjetin (T& K-budjetin) osuus liikevaihdosta on [...] prosenttia, mikä on huomattavasti sen tärkeimpiä kilpailijoita suurempi. Goodyearin T& K-budjetin osuus sen liikevaihdosta on [...] prosenttia, Bridgestone/Firestonen [...] prosenttia, Continentalin [...] prosenttia, Pirellin [...] prosenttia ja Dunlopin [...] prosenttia(22). (184) Michelin-rengasvalikoima on erittäin laaja, joten sen tuotanto on hyvin monipuolista ja asiakaspiiri laajenee koko ajan. Ranskassa Michelinin valikoima on muiden valmistajien valikoimaa laajempi, ja sen tuotteiden laadukkuus ja hyvä maine ovat edelleen kiistattomia. (185) Suurten kuljetusliikkeiden suunnalta tuleva oma-aloitteinen kysyntä on myös osoitus siitä, että ranskalaiset kuljetusliikkeet suosivat edelleen Michelinin tuotteita. Tähän asenteeseen ovat syinä Michelinin aiempi merkittävä etulyöntiasema, sen vahvuus ajoneuvojen alkuperäisten varusteiden markkinoilla, tehokas myyntihenkilöstö ja renkaiden rungon hyvä pinnoitettavuus, joka on Michelinin renkaissa usein muita merkkejä parempi. Jakelijoiden arvioiden mukaan Ranskassa on paljon suurten kuljetusliikkeiden suunnalta tulevaa oma-aloitteista kysyntää. Michelin arvioi osuudekseen [...]. Michelin vahva asema rengasalan lähimarkkinoilla (186) Michelinin vahva asema rengasalan lähimarkkinoilla takaa sille etulyöntiaseman sekä jälkimarkkinoilla että pinnoitettujen renkaiden markkinoilla. Kilpailijoiden pääsy merkityksellisille markkinoille on erittäin vaikeaa. (187) Uusien vaihtorenkaiden markkinoilla Michelin on kahdessa mielessä kilpailijoitaan edullisemmassa asemassa. Se hyötyy ensinnäkin väistämättä erittäin vahvasta asemastaan kuorma-autojen ensiasennusrenkaiden markkinoilla. Michelin on Ranskan markkinoita hallitsevan Renault-autonvalmistajan kuorma-autopuolen ensisijainen rengastoimittaja. Taulukko 21: Markkinaosuudet kuorma-autojen ensiasennusrenkaiden markkinoilla E