Neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92, annettu 12 päivänä lokakuuta 1992, yhteisön tullikoodeksista



Virallinen lehti nro L 302 , 19/10/1992 s. 0001 - 0050

Suomenk. erityispainos Alue 2 Nide 16 s. 0004

Ruotsink. erityispainos Alue 2 Nide 16 s. 0004



NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2913/92, annettu 12 päivänä lokakuuta 1992, yhteisön tullikoodeksista EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 28, 100 a ja 113 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen(1), toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3), sekä katsoo, että yhteisö perustuu tulliliittoon; on sekä yhteisön taloudellisten toimijoiden että tullihallintojen edun mukaista koota yhteen koodeksiin tullilainsäädäntö, joka nykyisellään sisältyy useisiin yhteisön asetuksiin ja direktiiveihin; tällä tehtävällä on keskeinen merkitys sisämarkkinoiden kannalta, näin koottuun yhteisön tullikoodeksiin, jäljempänä 'koodeksi`, on sisällytettävä nykyinen tullilainsäädäntö; tätä lainsäädäntöä on kuitenkin muutettava sen yhtenäistämiseksi ja yksinkertaistamiseksi sekä sen tiettyjen puutteiden korjaamiseksi, jotta saataisiin aikaan täydellinen alaa koskeva yhteisön lainsäädäntö, sisämarkkinoiden ajatuksen toteuttamiseksi koodeksissa on oltava yleiset säännöt ja menettelyt, joilla varmistetaan tariffitoimenpiteiden ja muiden yhteisön tasolla käyttöön otettujen toimenpiteiden soveltaminen, maatalouspolitiikan ja kauppapolitiikan toimenpiteet mukaan luettuina, yhteisön ja kolmansien maiden välisessä tavaroiden kaupassa näiden yhteisten politiikkojen vaatimukset huomioon ottaen, on syytä täsmentää, että tätä koodeksia sovelletaan muita aloja koskevien erityissäännösten soveltamista rajoittamatta; tällaisia erityissääntöjä voi olla olemassa tai niitä voidaan ottaa käyttöön erityisesti maataloutta, tilastoja tai kauppapolitiikkaa ja yhteisön omia varoja koskevassa sääntelyssä, sen varmistamiseksi, että saadaan pidetyksi tasapainossa toisaalta tullihallintojen tullilainsäädännön oikeaan soveltamiseen liittyvät tarpeet ja toisaalta taloudellisten toimijoiden oikeus tasapuoliseen kohteluun, on erityisesti annettava tullihallinnoille laajat tarkastusmahdollisuudet ja taloudellisille toimijoille muutoksenhakuoikeus; muutoksenhakujärjestelmän käyttöönotto tulliasioissa edellyttää Yhdistyneeltä kuningaskunnalta, että se toteuttaa uusia hallinnollisia menettelyjä, joita ei voida ottaa käyttöön ennen 1 päivää tammikuuta 1995, ottaen huomioon, että ulkomaankauppa on yhteisölle huomattavan tärkeää, tullimuodollisuudet ja -tarkastukset olisi poistettava, tai niitä olisi ainakin mahdollisimman paljon rajoitettava, tämän koodeksin yhtenäinen soveltaminen on varmistettava, ja tätä varten on säädettävä yhteisön menettelystä, joka mahdollistaa sen soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen antamisen aiheellisessa määräajassa; on syytä perustaa tullikoodeksikomitea varmistamaan tiivis ja tehokas jäsenvaltioiden ja yhteisön välinen yhteistyö tullin alalla, ja toteutettaessa toimenpiteitä tämän koodeksin täytäntöön panemiseksi on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä torjumaan ne petokset ja sääntöjenvastaisuudet, jotka ovat omiaan vaikuttamaan haitallisesti Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I OSASTO YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 LUKU SOVELTAMISALA JA PERUSMÄÄRITELMÄT 1 artikla Tullilainsäädäntö käsittää tämän koodeksin sekä sen soveltamiseksi yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla annetut säännökset. Tullikoodeksia sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita aloja koskevien erityissäännösten soveltamista, - yhteisön ja kolmansien maiden väliseen kauppaan, - tavaroihin, jotka kuuluvat Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen, Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen tai Euroopan atominenergiayhteisön perustamissopimuksen soveltamisalaan. 2 artikla 1 Jollei kansainvälisistä yleissopimuksista taikka maantieteelliseltä tai taloudelliselta soveltamisalaltaan rajoitetuista tavanomaisista käytännöistä taikka yhteisön yksipuolisista toimenpiteistä muuta johdu, yhteisön tullilainsäädäntöä sovelletaan yhtenäisesti yhteisön koko tullialueella. 2 Tiettyjä tullilainsäädännön säännöksiä voidaan soveltaa myös yhteisön tullialueen ulkopuolella erityislainsäädännön tai kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti. 3 artikla 1 Yhteisön tullialueeseen kuuluvat: - Belgian kuningaskunnan alue, - Tanskan kuningaskunnan alue, lukuun ottamatta Färsaaria ja Grönlantia, - Saksan liittotasavallan alue, lukuun ottamatta Helgolandin saarta ja Büsingenin aluetta (Saksan liittotasavallan ja Sveitsin valaliiton välillä 23 päivänä marraskuuta 1964 tehty sopimus), - Espanjan kuningaskunnan alue, lukuun ottamatta Ceutaa ja Melillaa, - Helleenien tasavallan alue, - Ranskan tasavallan alue, lukuun ottamatta merentakaisia alueita ja "collectivités territoriales", - Irlannin alue, - Italian tasavallan alue, lukuun ottamatta Livignon ja Campione d'Italian kuntia sekä Luganojärven kansallista vesialuetta, joka sijaitsee Ponte Tresan ja Porto Ceresion välisen alueen rannan ja poliittisen rajan välillä, - Luxemburgin suurherttuakunnan alue, - Alankomaiden kuningaskunnan Euroopassa sijaitseva alue, - Portugalin tasavallan alue, - Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan alue sekä Kanaalisaaret ja Mansaari, 2 Yhteisön tullialueeseen kuuluvina pidetään myös seuraavia jäsenvaltioiden alueen ulkopuolella sijaitsevia alueita, ottaen huomioon niihin sovellettavat yleissopimukset ja sopimukset: a) SAKSA Itävallalle kuuluvat Jungholzin ja Mittelbergin alueet, sellaisina kuin ne määritellään seuraavissa sopimuksissa: - Jungholz: 3 päivänä toukokuuta 1868 tehty sopimus (Bayrisches Regierungsblatt 1868, s. 1245), - Mittelberg: 2 päivänä joulukuuta 1890 tehty sopimus (Reichsgesetzblatt 1891, s. 59). b) RANSKA Monacon ruhtinaskunnan alue, sellaisena kuin se määritellään Pariisissa 18 päivänä toukokuuta 1963 allekirjoitetussa tulliyleissopimuksessa (Journal officiel, 27 päivänä syyskuuta 1963, s. 8679). c) ITALIA San Marinon tasavallan alue, sellaisena kuin se määritellään 31 päivänä maaliskuuta 1939 tehdyssä yleissopimuksessa (6 päivänä kesäkuuta 1939 annettu laki N:o 1220). 3 Yhteisön tullialueeseen kuuluvat jäsenvaltioiden ja 2 kohdassa tarkoitettujen alueiden aluemeri, sisäiset merialuevedet ja ilmatila, lukuun ottamatta niiden alueiden aluemerta, sisäisiä merialuevesiä ja ilmatilaa, jotka eivät kuulu 1 kohdassa määriteltyyn yhteisön tullialueeseen. 4 artikla Tätä koodeksia sovellettaessa tarkoitetaan: 1) 'henkilöllä` - luonnollista henkilöä, - oikeushenkilöä, - jos se voimassa olevan lainsäädännön mukaan on mahdollista, henkilöiden yhteenliittymää, joka tunnustetaan oikeustoimikelpoiseksi mutta jolla ei ole oikeushenkilön oikeudellista asemaa; 2) 'yhteisöön sijoittautuneella henkilöllä` - luonnollista henkilöä, joka asuu vakituisesti yhteisössä, - oikeushenkilöä tai henkilöiden yhteenliittymää, jonka sääntömääräinen kotipaikka, hallinnollinen päätoimipaikka tai pääasiallinen toimipaikka on yhteisössä; 3) 'tulliviranomaisilla` viranomaisia, jotka ovat toimivaltaisia soveltamaan muun muassa tullilainsäädäntöä; 4) 'tullitoimipaikalla` toimipaikkaa, jossa tullilainsäädännössä säädetyt muodollisuudet voidaan suorittaa kokonaan tai osittain; 5) 'päätöksellä` tulliviranomaisen yksittäistapauksessa suorittamaa tullilainsäädäntöä koskevaa hallinnollista tointa, jolla on oikeudellisia vaikutuksia yhteen tai useampaan määritettyyn tai määritettävissä olevaan henkilöön; tähän käsitteeseen sisältyy muun muassa 12 artiklassa tarkoitettu sitova tariffitieto; 6) 'tullioikeudellisella asemalla` tavaralla olevaa yhteisötavaran tai muun kuin yhteisötavaran asemaa; 7) 'yhteisötavaroilla` tavaroita, jotka on - tuotettu kokonaan yhteisön tullialueella 23 artiklassa tarkoitetuin edellytyksin ja jotka eivät sisällä yhteisön tullialueen ulkopuolisista maista tai sen ulkopuolisilta alueilta tuotuja tavaroita, - tuotu yhteisön tullialueen ulkopuolisista maista tai sen ulkopuolisilta alueilta ja luovutettu vapaaseen liikkeeseen, - tuotettu yhteisön tullialueella joko ainoastaan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetuista tavaroista tai ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitetuista tavaroista; 8) 'muilla kuin yhteisötavaroilla` muita kuin 7 alakohdassa tarkoitettuja tavaroita. Yhteisötavarat menettävät tämän tullioikeudellisen aseman, kun ne tosiasiallisesti viedään yhteisön tullialueelta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 163 ja 164 artiklan soveltamista; 9) 'tullivelalla` henkilön velvollisuutta maksaa sellaiset tuontitullit (tuontitullivelka) tai vientitullit (vientitullivelka), joita sovelletaan yhteisön voimassa olevien säännösten mukaan määritettyihin tavaroihin; 10) 'tuontitulleilla` - tuontitavaroista kannettavia tulleja ja vaikutukseltaan vastaavia maksuja, - yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön otettuja tai tiettyihin maataloustuotteiden jalostuksessa saatuihin tavaroihin sovellettavissa erityisjärjestelyissä käyttöön otettuja maatalouden tuontimaksuja ja muita tuonnista kannettavia maksuja; 11) 'vientitulleilla` - vientitavaroista kannettavia tulleja ja vaikutukseltaan vastaavia maksuja, - yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön otettuja tai tiettyihin maataloustuotteiden jalostuksessa saatuihin tavaroihin sovellettavissa erityisjärjestelyissä käyttöön otettuja maatalouden vientimaksuja ja muita viennistä kannettavia maksuja; 12) 'velallisella` tullivelan maksamiseen velvollista henkilöä; 13) 'tulliviranomaisten valvonnalla` tulliviranomaisten yleisiä toimia, joiden tarkoituksena on varmistaa tullilainsäädännön ja tapauksen mukaan muiden tullivalvonnassa oleviin tavaroihin sovellettavien säännösten noudattaminen; 14) 'tulliviranomaisten tarkastuksella` erityisiä toimia, kuten tavaroiden tarkastusta, asiakirjojen olemassaolon ja todistusvoimaisuuden tarkastusta, yritysten kirjanpidon ja muiden asiakirjojen tarkastusta, kuljetusvälineiden tarkastusta, matkatavaroiden ja henkilöiden mukanaan tai yllään kuljettamien muiden tavaroiden tarkastusta, hallinnollisten selvitysten ja muiden vastaavien toimien suorittamista, tullilainsäädännön ja tapauksen mukaan muiden tullivalvonnassa oleviin tavaroihin sovellettavien säännösten noudattamisen varmistamiseksi; 15) 'tavaran tulliselvitysmuodolla` tavaran a) asettamista tullimenettelyyn, b) siirtämistä vapaa-alueelle tai vapaavarastoon, c) jälleenvientiä yhteisön tullialueelta, d) hävittämistä, e) luovutusta valtiolle; 16) 'tullimenettelyllä` a) luovutusta vapaaseen liikkeeseen, b) passitusta, c) tullivarastointia, d) sisäistä jalostusta, e) tullivalvonnassa tapahtuvaa valmistusta, f) väliaikaista maahantuontia, g) ulkoista jalostusta, h) vientiä; 17) 'tulli-ilmoituksella` tointa, jolla henkilö ilmoittaa määrättyjä muotoja ja yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen haluavansa asettaa tavaran tiettyyn tullimenettelyyn; 18) 'tavaranhaltijalla` henkilöä, joka tekee tulli-ilmoituksen omissa nimissään tai jonka nimissä tulli-ilmoitus tehdään; 19) 'esittämisellä tullille` tulliviranomaisille määrätyssä muodossa tehtävää ilmoitusta tavaroiden saapumisesta tullitoimipaikkaan tai muuhun tulliviranomaisten osoittamaan tai hyväksymään paikkaan; 20) 'tavaran luovutuksella` tointa, jolla tulliviranomaiset luovuttavat tavaran sen tullimenettelyn mukaisiin tarkoituksiin, johon tavara on asetettu; 21) 'menettelynhaltijalla` henkilöä, jonka puolesta tulli-ilmoitus on tehty tai jolle tullimenettelyä koskevat oikeudet ja velvollisuudet on siirretty; 22) 'luvanhaltijalla` henkilöä, jolle on annettu lupa; 23) 'voimassa olevilla säännöksillä` yhteisön säännöksiä tai kansallisia säännöksiä; 24) 'komiteamenettelyllä` 249 artiklassa säädettyä tai tarkoitettua menettelyä. 2 LUKU ERITYISESTI TULLILAINSÄÄDÄNNÖN MUKAISIA HENKILÖIDEN OIKEUKSIA JA VELVOLLISUUKSIA KOSKEVAT YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 jakso Edustusoikeus 5 artikla 1 Jollei 243 artiklan 2 kohdan b alakohdan yhteydessä annetuista säännöksistä muuta johdu, henkilö voi 64 artiklan 2 kohdassa säädetyin edellytyksin nimetä itselleen edustajan suorittamaan tullilainsäädännössä säädettyjä toimia ja menettelyjä tulliviranomaisessa. 2 Edustus voi olla: - suora, jolloin edustaja toimii toisen nimissä ja lukuun, tai - välillinen, jolloin edustaja toimii omissa nimissään mutta toisen lukuun. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa oikeutta tulli-ilmoitusten tekemiseen alueellaan - suoralla edustuksella tai - välillisellä edustuksella siten, että edustajan on oltava ammattitoimintaansa siellä harjoittava tulliasioitsija. 3 Muissa kuin 64 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa edustajan on oltava sijoittautunut yhteisöön. 4 Edustajan on ilmoitettava toimivansa edustamansa henkilön puolesta sekä ilmoitettava, onko edustus suora vai välillinen, ja oltava valtuutettu toimimaan edustajana. Henkilön, joka ei ilmoita toimivansa toisen nimissä tai lukuun taikka joka ilmoittaa toimivansa toisen nimissä tai lukuun olematta valtuutettu toimimaan edustajana, katsotaan toimivan omissa nimissään ja omaan lukuunsa. 5 Tulliviranomaiset voivat vaatia henkilöä, joka ilmoittaa toimivansa toisen nimissä tai lukuun, todistamaan valtuutuksensa toimia edustajana. 2 jakso Tullilainsäädännön soveltamista koskevat päätökset 6 artikla 1 Henkilön, joka pyytää tulliviranomaisilta tullilainsäädännön soveltamista koskevaa päätöstä, on toimitettava näille viranomaisille kaikki asian ratkaisemiseen tarvittavat tiedot ja asiakirjat. 2 Päätös on tehtävä ja annettava viipymättä tiedoksi päätöstä pyytäneelle. Jos päätöstä on pyydetty kirjallisesti, päätös on tehtävä voimassa olevien säännösten mukaisen määräajan kuluessa päivästä, jona tulliviranomaiset ovat vastaanottaneet pyynnön. Päätös on annettava kirjallisesti tiedoksi päätöstä pyytäneelle. Tätä määräaikaa voidaan kuitenkin pidentää, jos tulliviranomaiset eivät voi sitä noudattaa. Tällöin viranomaisten on ilmoitettava asiasta päätöstä pyytäneelle ennen edellä tarkoitetun määräajan päättymistä ja tällöin ilmoitettava perusteet, jotka oikeuttavat määräajan pidentämiseen, sekä uusi määräaika, jonka ne katsovat tarvitsevansa pyydetyn päätöksen tekemiseen. 3 Tulliviranomaisten on perusteltava ne kirjalliset päätökset, joilla pyynnöt hylätään tai joilla on kielteisiä seuraamuksia niille, joille ne on osoitettu. Viranomaisten on mainittava päätöksissään 243 artiklassa säädetystä muutoksenhakumahdollisuudesta. 4 Voidaan säätää, että 3 kohdan ensimmäistä virkettä sovelletaan myös muihin päätöksiin. 7 artikla Muissa kuin 244 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tulliviranomaiset voivat panna tehdyt päätökset välittömästi täytäntöön. 8 artikla 1 Asianomaiselle myönteinen päätös on peruutettava, jos se on tehty epätarkkojen tai puutteellisten tietojen perusteella ja jos: - päätöstä pyytänyt tiesi tai tämän olisi kohtuudella pitänyt tietää tiedot epätarkoiksi tai puutteellisiksi, ja - tarkkojen tai täydellisten tietojen perusteella päätöstä ei olisi voitu tehdä. 2 Päätöksen peruuttaminen annetaan tiedoksi sille, jolle päätös on osoitettu. 3 Peruuttaminen tulee voimaan siitä päivästä, jona peruutettu päätös on tehty. 9 artikla 1 Asianomaiselle myönteinen päätös on muissa kuin 8 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa kumottava tai sitä on muutettava, jos yksi tai useampi sen tekemisen edellytyksistä ei ole täyttynyt tai ei enää täyty. 2 Asianomaiselle myönteinen päätös voidaan kumota, jos henkilö, jolle se on osoitettu, jättää täyttämättä päätökseen perustuvan velvollisuutensa. 3 Päätöksen kumoaminen tai muutos annetaan tiedoksi sille, jolle päätös on osoitettu. 4 Päätöksen kumoaminen tai muutos tulee voimaan sinä päivänä, jona se annetaan tiedoksi. Poikkeustapauksissa tulliviranomaiset voivat kuitenkin siirtää kumoamisen tai muutoksen voimaantulon myöhemmäksi päiväksi, jos sen oikeutetut edut, jolle päätös on osoitettu, tätä edellyttävät. 10 artikla Mitä 8 ja 9 artiklassa säädetään, ei rajoita sellaisten kansallisten säännösten soveltamista, joiden mukaan päätös on mitätön tai tulee mitättömäksi muista kuin tullilainsäädännöstä johtuvista syistä. 3 jakso Tiedot 11 artikla 1 Henkilö voi pyytää tulliviranomaisilta tietoja tullilainsäädännön soveltamisesta. Pyyntö voidaan evätä, jollei se liity tosiasiallisesti suunniteltuun tuonti- tai vientitapahtumaan. 2 Tiedot on annettava niitä pyytäneelle henkilölle maksutta. Jos tulliviranomaisille kuitenkin aiheutuu erityiskustannuksia erityisesti suoritetuista tavaroiden analyyseista tai asiantuntija-arvioista taikka tavaroiden palauttamisesta tietoja pyytäneelle henkilölle, kustannukset voidaan veloittaa tältä. 12 artikla 1 Tulliviranomaisten on kirjallisesta hakemuksesta ja komiteamenettelyä noudattaen määritettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti annettava sitovia tariffitietoja. 2 Sitova tariffitieto sitoo tulliviranomaisia tiedon saajaan nähden ainoastaan tavaran tariffiin luokittelun osalta. Sitova tariffitieto sitoo tulliviranomaisia ainoastaan niiden tavaroiden osalta, joita koskevat tullimuodollisuudet suoritetaan sen päivän jälkeen, jona viranomaiset ovat antaneet tiedon. 3 Tiedon saajan on todistettava, että tullille ilmoitetut tavarat joka suhteessa vastaavat tiedossa kuvailtuja tavaroita. 4 Sitova tariffitieto on voimassa kuusi vuotta siitä päivästä, jona se annetaan. Poiketen siitä, mitä 8 artiklassa säädetään, tieto on peruutettava, jos se perustuu tietoa pyytäneen henkilön antamiin epätarkkoihin tai puutteellisiin tietoihin. 5 Sitova tariffitieto lakkaa olemasta voimassa: a) jos annetaan asetus, eikä tieto enää ole kyseisellä asetuksella säädetyn oikeuden mukainen; b) jos se tulee ristiriitaiseksi jonkin 20 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun nimikkeistön tulkinnan kanssa joko yhteisön tasolla yhdistetyn nimikkeistön selityksiin tehdyn muutoksen tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomion takia taikka kansainvälisellä tasolla tariffiin luokittelua koskevan lausunnon tai tulliyhteistyöneuvoston harmonoidun tavarankuvaus- ja koodausjärjestelmän nimikkeistön selityksiin tekemän muutoksen takia; tällöin sitova tariffitieto lakkaa olemasta voimassa sinä päivänä, jona edellä tarkoitetut toimenpiteet julkaistaan, taikka kansainvälisten toimenpiteiden osalta päivänä, jona komission tiedonanto julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa; c) kun sitovan tariffitiedon saajalle ilmoitetaan sen kumoamisesta tai muutoksesta. 6 Sellaisen sitovan tariffitiedon saaja, joka lakkaa olemasta voimassa 5 kohdan b tai c alakohdan mukaisesti, voi jatkaa sen käyttämistä kuuden kuukauden ajan mainitusta julkaisemisesta tai ilmoituksesta, jos tämä on sitovan tiedon perusteella ennen kyseisen tariffitoimenpiteen toteuttamista tehnyt sitovia ja lopullisia kyseisten tavaroiden ostoa tai myyntiä koskevia sopimuksia. Tuotteita, joista tullimuodollisuuksia suoritettaessa esitetään tuonti-, vienti- tai ennakkovahvistustodistus, koskee kuitenkin mainitun kuuden kuukauden ajan sijasta todistuksen voimassaoloaika. Edellä 5 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa asetuksella voidaan vahvistaa määräaika, jona ensimmäistä alakohtaa sovelletaan. 7 Sitovassa tariffitiedossa vahvistettua tariffiin luokittelua voidaan soveltaa 6 kohdassa säädetyin edellytyksin ainoastaan: - määritettäessä tuonti- tai vientitulleja, - laskettaessa vientitukea ja muita tuonnissa tai viennissä myönnettäviä yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyviä maksuja, - käytettäessä tuonti-, vienti- tai ennakkovahvistustodistuksia, jotka esitetään kyseistä tavaraa koskevan tulli-ilmoituksen vastaanottomuodollisuuksia suoritettaessa, jos nämä todistukset on annettu kyseisen tiedon perusteella. Poikkeustapauksissa, joissa yhteisen maatalouspolitiikan järjestelyjen moitteeton toiminta saattaa vaarantua, voidaan lisäksi asetuksen N:o 136/66/ETY(4) 38 artiklassa ja muiden yhteistä markkinajärjestelyä koskevien asetusten vastaavissa artikloissa säädettyä menettelyä noudattaen päättää poiketa 6 kohdan säännöksistä. 4 jakso Muut säännökset 13 artikla Tulliviranomaiset voivat voimassa olevissa säännöksissä vahvistetuin edellytyksin toteuttaa kaikki tullilainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi tarpeellisina pitämänsä tarkastustoimenpiteet. 14 artikla Tullilainsäädäntöä sovellettaessa on henkilön, joka on suoraan tai välillisesti osallisena kyseisissä tavaroiden kauppaan liittyvissä toimissa, annettava tulliviranomaisille näiden pyynnöstä ja mahdollisesti asetetussa määräajassa kaikki tarvittavat asiakirjat ja tiedot, niiden antamistavasta riippumatta, sekä kaikki tarvittava apu. 15 artikla Kaikki luottamukselliset tai luottamuksellisina annetut tiedot on pidettävä salassa, eivätkä tulliviranomaiset saa paljastaa niitä ilman tiedot antaneen henkilön tai viranomaisen nimenomaista lupaa; näiden tietojen luovuttaminen on sallittua, jos tulliviranomaiset voimassa olevien, erityisesti tietosuojaa koskevien säännösten mukaan tai oikeudenkäynnin yhteydessä voivat olla siihen velvollisia taikka oikeutettuja. 16 artikla Tullitarkastusta varten asianomaisten on säilytettävä 14 artiklassa tarkoitetut asiakirjat voimassa olevissa säännöksissä vahvistetun määräajan ja vähintään kolme kalenterivuotta, niiden antamistavasta riippumatta. Tämä määräaika alkaa sen vuoden päättymisestä, jonka aikana: a) vapaaseen liikkeeseen muissa kuin b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa luovutettujen tai vietäviksi ilmoitettujen tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovutusta tai vientiä koskeva ilmoitus on vastaanotettu; b) tiettyjen käyttötarkoitusten perusteella alennetulla tuontitullilla tai tullitta vapaaseen liikkeeseen luovutettujen tavaroiden tullivalvonta lopetetaan; c) muu tullimenettely, johon tavarat on asetettu, päätetään; d) vapaa-alueelle tai vapaavarastoon siirretyt tavarat siirretään pois kyseisestä yrityksestä. Jos tulliviranomaisten tullivelkaan kohdistama tarkastus osoittaa, että tileissä olevaa velkaa koskevaa kirjausta on oikaistava, asiakirjat on säilytettävä riittävän kauan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun määräajan jälkeen, jotta oikaisu voidaan suorittaa ja tarkistaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 221 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen soveltamista. 17 artikla Jos tämän lainsäädännön soveltamiseksi asetetaan tullilainsäädännön mukainen määräaika, päivämäärä tai määräpäivä, määräaikaa ei voida pidentää eikä päivämäärää tai määräpäivää siirtää, ellei siitä nimenomaisesti säädetä kyseisessä lainsäädännössä. 18 artikla 1 Tullilainsäädännön mukaisesti sovellettava ecun vasta-arvo kansallisina valuuttoina vahvistetaan kerran vuodessa. Muuntamisessa käytetään lokakuun ensimmäisenä työpäivänä voimassa olevia kursseja, ja niitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta seuraavana kalenterivuonna. Jollei jollekin kansalliselle valuutalle ole käytettävissä tällaista kurssia, käytetään sitä tämän valuutan kurssia, joka on viimeksi julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 2 Jos kuitenkin yhden tai useamman kansallisen valuutan kahdenvälisiä keskuskursseja tarkistetaan: a) kalenterivuoden aikana, tarkistettuja kursseja käytetään muunnettaessa ecu kansallisiksi valuutoiksi tavaroiden tariffiin luokittelun sekä tullien ja vaikutukseltaan vastaavien maksujen määrittämiseksi. Nämä kurssit tulevat voimaan kymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona ne ovat käytettävissä; b) lokakuun ensimmäisen työpäivän jälkeen, tarkistettuja kursseja käytetään muunnettaessa ecu kansallisiksi valuutoiksi tavaroiden tariffiin luokittelun sekä tullien ja vaikutukseltaan vastaavien maksujen määrittämiseksi, ja poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, ne ovat voimassa koko seuraavan kalenterivuoden, jolleivät kahdenvälisiä keskuskursseja sinä aikana muuteta, jolloin sovelletaan a alakohtaa. 'Tarkistetuilla kursseilla` tarkoitetaan ensimmäisen kahdenvälisten keskuskurssien muutoksen jälkeisen päivän kursseja, jos kaikille yhteisön valuutoille on käytettävissä tällaiset kurssit. 19 artikla Tapaukset, joissa ja edellytykset, joilla tullilainsäädännön soveltamista voidaan yksinkertaistaa, määritetään komiteamenettelyä noudattaen. II OSASTO TUONTI- TAI VIENTITULLIEN JA MUIDEN TAVAROIDEN KAUPPAA KOSKEVIEN TOIMENPITEIDEN SOVELTAMISEN PERUSTEET 1 LUKU EUROOPAN YHTEISÖJEN TULLITARIFFI JA TAVAROIDEN LUOKITTELU TARIFFIIN 20 artikla 1 Tullien, jotka lain mukaan kannetaan tullivelan syntyessä, on perustuttava Euroopan yhteisöjen tullitariffiin. 2 Muita tavaroiden kauppaa koskevien yhteisön erityissäännösten mukaisia järjestelyjä sovelletaan tapauksen mukaan näiden tavaroiden tariffiin luokittelun mukaisesti. 3 Euroopan yhteisöjen tullitariffi käsittää: a) yhdistetyn tavaranimikkeistön; b) muun nimikkeistön, joka kokonaan tai osittain perustuu yhdistettyyn nimikkeistöön taikka jossa siihen on mahdollisesti lisätty alajakoja ja joka on vahvistettu yhteisön erityissäännöksillä tavaroiden kauppaa koskevien tariffitoimenpiteiden soveltamiseksi; c) yhdistetyssä nimikkeistössä tarkoitettuihin tavaroihin tavallisesti sovellettavat maksut ja muut veloitusperusteet kannettaessa: - tulleja, sekä - yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön otettuja tai tiettyihin maataloustuotteiden jalostuksessa saatuihin tavaroihin sovellettavilla erityisjärjestelyillä käyttöön otettuja maatalouden tuontimaksuja ja muita tuonnista kannettavia maksuja; d) yhteisön tiettyjen maiden tai maiden ryhmien kanssa tekemiin tullietuuskohteluun oikeuttaviin sopimuksiin sisältyvät tullietuustoimenpiteet; e) yhteisön yksipuoliset tiettyjä maita, maiden ryhmiä tai alueita koskevat tullietuustoimenpiteet; f) yksipuoliset suspensiotoimenpiteet, jotka koskevat alennuksen tai vapautuksen myöntämistä tiettyihin tavaroihin sovellettavista tuontitulleista; g) muut tariffitoimenpiteet, joista säädetään muussa yhteisön lainsäädännössä. 4 Tavaranhaltijan pyynnöstä on 3 kohdan d, e ja f alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä sovellettava c alakohdassa tarkoitettujen sijasta, jos kyseiset tavarat täyttävät d, e ja f alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden mukaiset edellytykset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kiinteitä maksuja koskevien säännösten soveltamista. Pyyntö voidaan esittää jälkikäteen, jos sen edellytykset täyttyvät. 5 Jos 3 kohdan d, e ja f alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltaminen on rajoitettu tiettyyn tuontimäärään, toimenpiteitä lakataan soveltamasta: a) tariffikiintiöiden osalta, kun tuontimäärälle asetettu raja saavutetaan; b) tariffikattojen osalta komission asetuksella. 6 Luokiteltaessa tavaraa tariffiin määritetään voimassa olevien säännösten mukaisesti tavaralle: a) yhdistetyn nimikkeistön alanimike tai 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetun muun nimikkeistön alanimike; b) muun sellaisen nimikkeistön alanimike, joka kokonaan tai osittain perustuu yhteisön yhdistettyyn nimikkeistöön taikka jossa siihen on mahdollisesti lisätty alajakoja ja joka on vahvistettu yhteisön erityissäännöksillä tavaroiden kauppaa koskevien muiden toimenpiteiden kuin tariffitoimenpiteiden soveltamiseksi. 21 artikla 1 Tietyille tavaroille niiden luonteen tai tietyn käyttötarkoituksen perusteella myönnettävän edullisen tullikohtelun on oltava komiteamenettelyä noudattaen määritettävien edellytysten mukainen. Mahdollisesti vaadittavaan lupaan sovelletaan 86 ja 87 artiklaa. 2 Edellä 1 kohdassa 'edullisella tullikohtelulla` tarkoitetaan 4 artiklan 10 kohdassa tarkoitetun tuontitullin alentamista tai suspendoimista, myös tariffikiintiön perusteella. 2 LUKU TAVAROIDEN ALKUPERÄ 1 jakso Tavaroiden muu kuin etuuskohteluun oikeuttava alkuperä 22 artikla Jäljempänä 23-26 artiklassa määritellään tavaroiden muu kuin etuuskohteluun oikeuttava alkuperä otettavaksi huomioon: a) sovellettaessa Euroopan yhteisöjen tullitariffia, 20 artiklan 3 kohdan d ja e alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä lukuun ottamatta; b) sovellettaessa tavaroiden kauppaa koskevissa yhteisön erityissäännöksissä vahvistettuja muita toimenpiteitä kuin tariffitoimenpiteitä; c) laadittaessa ja annettaessa alkuperätodistuksia. 23 artikla 1 Tietystä maasta peräisin ovat siellä kokonaan tuotetut tavarat. 2 Jossakin maassa kokonaan tuotetuilla tavaroilla tarkoitetaan: a) siellä louhittuja kivennäistuotteita; b) siellä korjattuja kasvituotteita; c) siellä syntyneitä ja kasvatettuja eläviä eläimiä; d) siellä kasvatetuista elävistä eläimistä saatuja tuotteita; e) siellä metsästämällä ja kalastamalla saatuja tuotteita; f) kyseisen maan alusrekisteriin merkittyjen tai ilmoitettujen ja sen lipun alla purjehtivien alusten kyseisen maan aluemeren ulkopuolelta pyytämiä merikalastustuotteita ja muita niiden merestä saamia tuotteita; g) tehdasaluksilla f alakohdassa tarkoitetuista kyseisen maan alkuperätuotteista tuotettuja tavaroita, jos nämä tehdasalukset on merkitty tai ilmoitettu kyseisen maan alusrekisteriin ja ne purjehtivat sen lipun alla; h) aluemeren ulkopuolisesta merenpohjasta tai merenpohjan alaisista kerrostumista saatuja tuotteita, jos kyseisellä maalla on yksinoikeus hyödyntää tätä merenpohjaa tai sen alaisia kerrostumia; i) valmistustoimissa syntyviä romua ja jätteitä sekä käytöstä poistettuja tavaroita, jos ne on kerätty kyseisessä maassa ja soveltuvat ainoastaan raaka-aineiden talteenottoon; j) siellä ainoastaan a - i alakohdassa tarkoitetuista tuotteista tai niiden johdannaisista niiden kaikissa valmistusasteissa tuotettuja tavaroita. 3 Sovellettaessa 2 kohtaa sisältyy maan käsitteeseen myös kyseisen maan aluemeri. 24 artikla Tavara, jonka tuottamiseen on osallistunut kaksi tai useampia maita, on peräisin siitä maasta, jossa sille on suoritettu tähän tarkoitukseen varustetussa yrityksessä viimeinen merkittävä ja taloudellisesti perusteltu valmistus tai käsittely, joka on johtanut uuden tuotteen valmistukseen tai edustaa merkittävää valmistusastetta. 25 artikla Valmistus tai käsittely, jonka ainoana tarkoituksena todetaan olleen tai voidaan todettujen seikkojen perusteella aiheellisesti olettaa olleen kiertää säännöksiä, joita yhteisössä sovelletaan tiettyjen maiden tuotteisiin, ei missään tapauksessa anna näin tuotetuille tavaroille 24 artiklan mukaisesti siitä maasta peräisin olevan tavaran asemaa, jossa valmistus tai käsittely on suoritettu. 26 artikla 1 Tullilainsäädännössä tai muussa yhteisön erityislainsäädännössä voidaan säätää, että tavaroiden alkuperä on todistettava esittämällä asiakirja. 2 Mainitun asiakirjan esittämisestä riippumatta tulliviranomaiset voivat tapauksissa, joissa on vakavia epäilyjä, vaatia esitettäviksi lisätodisteita varmistaakseen, että alkuperä on ilmoitettu asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti. 2 jakso Tavaroiden etuuskohteluun oikeuttava alkuperä 27 artikla Etuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevissa säännöissä vahvistetaan ne edellytykset, jotka koskevat tavaroiden alkuperää ja joilla tavaroihin sovelletaan 20 artiklan 3 kohdan d tai e alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä. Nämä säännöt määritetään: a) 20 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen sopimusten soveltamisalaan kuuluvien tavaroiden osalta näissä sopimuksissa; b) 20 artiklan 3 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen tullietuustoimenpiteiden soveltamisalaan kuuluvien tavaroiden osalta komiteamenettelyä noudattaen. 3 LUKU TAVAROIDEN TULLAUSARVO 28 artikla Tämän luvun säännöksissä määritetään tullausarvo, jota käytetään sovellettaessa Euroopan yhteisöjen tullitariffia sekä muita toimenpiteitä kuin tariffitoimenpiteitä, joista säädetään tavaroiden kauppaa koskevissa yhteisön erityissäännöksissä. 29 artikla 1 Maahan tuotujen tavaroiden tullausarvona käytetään niiden kauppa-arvoa eli hintaa, joka niistä on tosiasiallisesti maksettu tai maksettava myytäessä ne vietäviksi yhteisön tullialueelle, tapauksen mukaan 32 ja 33 artiklassa tarkoitettujen tarkistusten jälkeen, jos: a) ostajan oikeutta luovuttaa tavaroita tai käyttää niitä ei rajoiteta muilla kuin: - lain tai viranomaisten määräämillä taikka vaatimilla rajoituksilla yhteisössä, - tavaroiden maantieteellistä jälleenmyyntialuetta koskevilla rajoituksilla, taikka - rajoituksilla, jotka eivät olennaisesti vaikuta tavaroiden arvoon; b) myynti tai hinta ei riipu ehdoista tai suorituksista, joiden arvoa ei voida määrittää arvonmäärityksen kohteena olevien tavaroiden osalta; c) mikään osa ostajan suorittaman tavaroiden myöhemmän jälleenmyynnin, luovutuksen tai käytön tuotosta ei tule suoraan tai välillisesti myyjän hyväksi, jollei aiheellista tarkistusta voida tehdä 32 artiklan mukaisesti; sekä d) ostaja ja myyjä eivät ole keskenään etuyhteydessä, tai jos ovat, kauppa-arvo voidaan 2 kohdan mukaisesti hyväksyä tullitarkoituksiin. 2 a) Määritettäessä, onko kauppa-arvo hyväksyttävissä 1 kohtaa sovellettaessa, ostajan ja myyjän keskinäinen etuyhteys ei itsessään ole riittävä peruste kauppa-arvon hylkäämiseen. Tarvittaessa tutkitaan myyntiin liittyvät olosuhteet ja hyväksytään kauppa-arvo, jolleivät etuyhteydet ole vaikuttaneet hintaan. Jos tulliviranomaisilla on tavaranhaltijan antamista tai muualta saaduista tiedoista johtuvia perusteita katsoa etuyhteyksien vaikuttaneen hintaan, niiden on annettava nämä perusteet tiedoksi tavaranhaltijalle ja varattava tälle kohtuullinen tilaisuus vastineen antamiseen. Tavaranhaltijan pyynnöstä perusteet on annettava tiedoksi kirjallisesti. b) Keskenään etuyhteydessä olevien henkilöiden välisessä kaupassa kauppa-arvo on hyväksyttävä ja tavaroiden arvo määritettävä 1 kohdan mukaisesti, jos tavaranhaltija osoittaa, että kyseinen arvo on hyvin lähellä jotakin seuraavista samanaikaisesti tai lähes samanaikaisesti käytettävistä arvoista: i) kauppa-arvo, jota käytetään samanlaisten tai samankaltaisten yhteisöön vietävien tavaroiden myynnissä sellaisten ostajien ja myyjien välillä, jotka eivät missään yksittäisessä tapauksessa ole keskenään etuyhteydessä; ii) samanlaisten tai samankaltaisten tavaroiden tullausarvo sellaisena kuin se on määritettynä sovellettaessa 30 artiklan 2 kohdan c alakohtaa; iii) samanlaisten tai samankaltaisten tavaroiden tullausarvo sellaisena kuin se on määritettynä sovellettaessa 30 artiklan 2 kohdan d alakohtaa. Edellä tarkoitettuja perusteita sovellettaessa on otettava aiheellisella tavalla huomioon eroavuudet, jotka on osoitettu kaupan eri vaiheiden, paljouksien, 32 artiklassa lueteltujen tekijöiden ja sellaisten kustannusten välillä, joista myyjä vastaa myynneissä, joissa tämä ja ostaja eivät ole keskenään etuyhteydessä, mutta joista myyjä ei vastaa myynneissä, joissa tämä ja ostaja ovat keskenään etuyhteydessä. c) Edellä b alakohdassa tarkoitettuja perusteita on käytettävä tavaranhaltijan aloitteesta ja ainoastaan vertailutarkoituksessa. Korvaavia arvoja ei voida vahvistaa mainitun alakohdan nojalla. 3 a) Tosiasiallisesti maksettu tai maksettava hinta on ostajan maahan tuoduista tavaroista myyjälle tai tämän hyväksi suorittama taikka suoritettava kokonaismaksu, ja siihen sisältyvät kaikki maahan tuotuja tavaroita koskevat maksut, jotka ostaja on suorittanut tai tämän on suoritettava myyjälle maahan tuotujen tavaroiden myynnin edellytyksenä tai kolmannelle myyjän velvollisuuden täyttämiseksi. Maksua ei välttämättä tarvitse suorittaa käteisenä. Se voidaan suorittaa remburssilla tai siirtokelpoisilla rahoitusvälineillä suoraan tai välillisesti. b) Ostajan omaan lukuunsa harjoittamaa muuta kuin sellaista toimintaa, markkinointi mukaan luettuna, johon liittyvästä tarkistuksesta säädetään 32 artiklassa, ei pidetä välillisenä maksuna myyjälle, vaikka sen voitaisiin katsoa hyödyttävän myyjää tai perustuvan myyjän kanssa tehtyyn sopimukseen, eikä siitä aiheutuvia kustannuksia lisätä tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan maahan tuotujen tavaroiden tullausarvoa määritettäessä. 30 artikla 1 Jos tullausarvoa ei voida määrittää 29 artiklan mukaisesti, se on määritettävä soveltamalla 2 kohdan a, b, c ja d alakohdasta järjestyksessä ensimmäistä kyseisen arvon määrittämiseen soveltuvaa alakohtaa, jollei tavaranhaltija vaadi d alakohtaa sovellettavaksi ennen c alakohtaa; ainoastaan jos tullausarvoa ei voida määrittää soveltamalla tiettyä alakohtaa, voidaan soveltaa tässä kohdassa säädetyssä järjestyksessä välittömästi seuraavaa alakohtaa. 2 Tämän artiklan mukaisesti määritettävät tullausarvot ovat: a) arvonmäärityksen kohteena olevien tavaroiden kanssa samanlaisten, yhteisöön vietäviksi myytyjen ja näiden kanssa samanaikaisesti tai lähes samanaikaisesti vietyjen tavaroiden kauppa-arvo; b) arvonmäärityksen kohteena olevien tavaroiden kanssa samankaltaisten, yhteisöön vietäviksi myytyjen ja näiden kanssa samanaikaisesti tai lähes samanaikaisesti vietyjen tavaroiden kauppa-arvo; c) arvo, joka perustuu siihen yksikköhintaan, jolla maahan tuotuja tavaroita taikka samanlaisia tai samankaltaisia maahan tuotuja tavaroita myydään yhteisössä suurin kokonaismäärä henkilöille, jotka eivät ole etuyhteydessä myyjään; d) laskennallinen arvo, joka on seuraavien erien summa: - maahan tuotuja tavaroita tuotettaessa käytettävien materiaalien sekä valmistuksen tai muun käsittelyn kustannukset tai arvo, - se voittojen ja yleiskulujen määrä, joka tavallisesti kertyy myytäessä tavaroita, jotka kuuluvat samaan tavaraluokkaan tai -lajiin kuin arvonmäärityksen kohteena olevat tavarat ja jotka viejämaassa toimivat tuottajat ovat tuottaneet yhteisöön tapahtuvaa vientiä varten, - 32 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen erien kokonaiskustannukset tai -arvo. 3 Edellä 2 kohdan soveltamista koskevat lisäedellytykset ja yksityiskohtaiset säännöt määritetään komiteamenettelyä noudattaen. 31 artikla 1 Jos maahan tuotujen tavaroiden tullausarvoa ei voida määrittää 29 ja 30 artiklan mukaisesti, se on määritettävä yhteisössä käytettävissä olevien tietojen perusteella käyttäen kohtuullisia menetelmiä, jotka ovat seuraaviin lähteisiin sisältyvien periaatteiden ja yleisten säännösten mukaisia: - tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen 7 artiklan soveltamisesta tehty sopimus, - tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen 7 artikla, - tämän luvun säännökset. 2 Tullausarvo, joka määritetään 1 kohdan mukaisesti, ei saa perustua: a) yhteisössä tuotettujen tavaroiden yhteisössä sovellettavaan myyntihintaan; b) järjestelmään, jossa tullitarkoituksiin hyväksytään kahdesta vaihtoehtoisesta arvosta korkeampi; c) tavaroiden hintaan viejämaan kotimarkkinoilla; d) muihin tuotantokustannuksiin kuin laskennallisiin arvoihin, jotka on määritetty samanlaisille tai samankaltaisille tavaroille 30 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti; e) vientihintoihin, joita sovelletaan yhteisön tullialueen ulkopuoliseen maahan; f) vähimmäistullausarvoihin; taikka g) mielivaltaisiin tai kuvitteellisiin arvoihin. 32 artikla 1 Määritettäessä tullausarvoa 29 artiklan mukaisesti maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan on lisättävä: a) seuraavat erät, jos ostaja vastaa niistä mutta ne eivät sisälly tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan: i) provisiot ja välityspalkkiot, ostoprovisioita lukuun ottamatta, ii) päällysten kustannukset, jos päällyksiä kohdellaan tullitarkoituksissa tavaraan kuuluvina, iii) pakkauskustannukset sekä työn että materiaalin osalta; b) seuraavien tuotteiden ja palvelujen arvo aiheellisella tavalla jaoteltuna, jos ostaja toimittaa ne suoraan tai välillisesti, joko veloituksetta tai alennettuun hintaan, käytettäviksi maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa ja niiden myynnissä vietäviksi, jos tämä arvo ei sisälly tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan: i) maahan tuotuihin tavaroihin sisältyvät materiaalit, rakenneosat, osat ja vastaavat ainekset, ii) työkalut, matriisit, muotit ja vastaavat maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa käytetyt esineet, iii) maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa käytetyt ainekset, iv) tekninen suunnittelu, kehittely, taiteellinen työ ja mallisuunnittelu sekä piirustusten ja luonnosten laadinta, jotka tapahtuvat muualla kuin yhteisössä ja ovat välttämättömiä maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa; c) arvonmäärityksen kohteena oleviin tavaroihin liittyvät rojaltit ja lisenssimaksut, jotka ostajan on niiden myynnin edellytyksenä maksettava suoraan tai välillisesti, jos nämä maksut eivät sisälly tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan; d) maahan tuotujen tavaroiden jälleenmyynnin, luovutuksen tai käytön tuotosta sen osan arvo, joka tulee suoraan tai välillisesti myyjän hyväksi; e) i) maahan tuotujen tavaroiden kuljetus- ja vakuutuskustannukset sekä ii) maahan tuotujen tavaroiden kuljetukseen liittyvät lastaus- ja käsittelykustannukset siihen paikkaan saakka, jossa tavarat tuodaan yhteisön tullialueelle. 2 Tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan tämän artiklan mukaisesti tehtävät lisäykset saavat perustua ainoastaan puolueettomiin ja laskettavissa oleviin tietoihin. 3 Tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan voidaan tullausarvoa määritettäessä tehdä ainoastaan tässä artiklassa säädettyjä lisäyksiä. 4 Tässä luvussa 'ostoprovisiolla` tarkoitetaan maksuja, jotka maahantuoja on suorittanut edustajalleen vastikkeeksi siitä, että tämä on edustanut maahantuojaa arvonmäärityksen kohteena olevia tavaroita ostettaessa. 5 Sen estämättä, mitä 1 kohdan c alakohdassa säädetään: a) maksua oikeudesta jäljentää maahan tuotuja tavaroita yhteisössä ei voida lisätä maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan tullausarvoa määritettäessä; eikä b) ostajan maahan tuotujen tavaroiden jakelu- tai jälleenmyyntioikeuksista suorittamia maksuja voida lisätä maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan, jos nämä maksut eivät ole edellytyksenä maahan tuotujen tavaroiden myynnille yhteisöön vietäviksi. 33 artikla 1 Seuraavia eriä ei voida sisällyttää tullausarvoon, jos ne on erotettu maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksetusta tai maksettavasta hinnasta: a) tavaroiden kuljetuskustannukset niiden saavuttua paikkaan, jossa ne tuodaan yhteisön tullialueelle; b) teollisuuslaitosten, -laitteistojen tai -kalustojen kaltaisten maahan tuotujen tavaroiden maahantuonnin jälkeisestä rakentamisesta, asentamisesta, kokoonpanosta, huollosta tai teknisestä avusta aiheutuvat kustannukset; c) ostajan tekemästä maahan tuotujen tavaroiden ostoa koskevasta rahoitussopimuksesta aiheutuvat korkokulut riippumatta siitä, järjestääkö rahoituksen myyjä vai joku muu, jos rahoitussopimus on tehty kirjallisesti ja ostaja voi vaadittaessa osoittaa, että: - kyseiset tavarat tosiasiallisesti myydään niistä tosiasiallisesti maksetuksi tai maksettavaksi ilmoitettuun hintaan, ja - vaadittava korkokanta ei ole korkeampi kuin se korkokanta, jota on sovellettu vastaavissa liiketoimissa rahoituksen järjestämisen ajankohtana siinä maassa, jossa rahoitus on järjestetty; d) maksu oikeudesta jäljentää maahan tuotuja tavaroita yhteisössä; e) ostoprovisio; f) yhteisössä tavaroiden maahantuonnista tai myynnistä maksettavat tuontitullit tai muut maksut. 34 artikla Erityissääntöjä tullausarvon määrittämiseksi tietojenkäsittelylaitteistoissa käytettäville tietovälineille, jotka sisältävät tietoja tai ohjeita, voidaan vahvistaa komiteamenettelyä noudattaen. 35 artikla Jos tavaran tullausarvon määritysperusteet ilmaistaan muuna kuin sen jäsenvaltion valuuttana, jossa arvonmääritys tapahtuu, sovelletaan kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten aiheellisella tavalla julkaisemaa vaihtokurssia. Vaihtokurssin on mahdollisimman tarkasti vastattava käytettävän valuutan kulloistakin kaupallisissa liiketoimissa sovellettavaa, kyseisen jäsenvaltion valuuttana ilmaistua arvoa, ja sitä sovelletaan komiteamenettelyä noudattaen asetettavana määräaikana. Jollei tällaista vaihtokurssia ole käytettävissä, se määritetään komiteamenettelyä noudattaen. 36 artikla 1 Tämän luvun säännökset eivät rajoita sellaisten erityissäännösten soveltamista, jotka koskevat tullausarvon määritystä tavaroille, jotka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen muun tulliselvitysmuodon jälkeen. 2 Poiketen siitä, mitä 29, 30 ja 31 artiklassa säädetään, tavallisesti kaupintamyyntiin toimitettavien herkästi pilaantuvien tavaroiden tullausarvo voidaan tavaranhaltijan pyynnöstä määrittää soveltamalla komiteamenettelyä noudattaen annettuja koko yhteisöä koskevia yksinkertaistettuja sääntöjä. III OSASTO SÄÄNNÖKSET, JOITA SOVELLETAAN YHTEISÖN TULLIALUEELLE TUOTUIHIN TAVAROIHIN, KUNNES NIILLE ON OSOITETTU TULLISELVITYSMUOTO 1 LUKU TAVAROIDEN TUONTI YHTEISÖN TULLIALUEELLE 37 artikla 1 Yhteisön tullialueelle tuotavat tavarat ovat tuontihetkestä alkaen tullivalvonnassa. Tulliviranomaiset voivat tarkastaa niitä voimassa olevien säännösten mukaisesti. 2 Tavarat ovat tullivalvonnassa niin kauan kuin se on tarpeellista niiden tullioikeudellisen aseman määrittämiseksi, ja muut kuin yhteisötavarat ovat tullivalvonnassa, kunnes niiden tullioikeudellinen asema muuttuu, ne siirretään vapaa-alueelle tai vapaavarastoon taikka jälleenviedään tai hävitetään 182 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 82 artiklan 1 kohdan soveltamista. 38 artikla 1 Henkilön, joka tuo tavarat yhteisön tullialueelle, on viipymättä kuljetettava ne tulliviranomaisten tähän tarkoitukseen mahdollisesti osoittamaa reittiä ja näiden antamia ohjeita noudattaen: a) tulliviranomaisten osoittamaan tullitoimipaikkaan taikka muuhun näiden osoittamaan tai hyväksymään paikkaan; taikka b) vapaa-alueelle, jos tavarat on määrä viedä suoraan vapaa-alueelle: - meri- tai ilmateitse, taikka - maitse kulkematta yhteisön tullialueen muun osan kautta, jos vapaa-alue rajoittuu jäsenvaltion ja kolmannen maan väliseen maarajaan. 2 Henkilön, joka ottaa vastatakseen tavaroiden kuljetuksesta sen jälkeen, kun ne on tuotu yhteisön tullialueelle, erityisesti tavaroiden uudelleenlastauksen takia, on vastattava 1 kohdassa tarkoitetun velvollisuuden täyttämisestä. 3 Yhteisön tullialueelle tuotuihin tavaroihin rinnastetaan tavarat, jotka kyseisen jäsenvaltion tulliviranomaiset voimassa olevien säännösten tai määräysten, erityisesti kyseisen jäsenvaltion ja kolmannen maan välisen sopimuksen mukaan voivat tarkastaa, vaikka ne olisivatkin vielä yhteisön tullialueen ulkopuolella. 4 Mitä 1 kohdan a alakohdassa säädetään, ei estä soveltamasta voimassa olevia säännöksiä, jotka koskevat matkailuliikennettä, rajaliikennettä, postiliikennettä tai taloudellisesti ainoastaan vähämerkityksistä liikennettä, jos tällöin ei vaaranneta tullivalvontaa ja mahdollisuuksia tullitarkastuksiin. 5 Mitä 1-4 kohdassa ja 39-53 artiklassa säädetään, ei sovelleta tavaroihin, jotka viedään väliaikaisesti yhteisön tullialueelta kuljetettaessa niitä meri- tai ilmateitse kahden tällä alueella sijaitsevan paikan välillä, jos kuljetus tapahtuu suoraa tietä reittilento- tai reittialusliikennettä käyttäen pysähtymättä yhteisön tullialueen ulkopuolelle. Tätä säännöstä ei sovelleta tavaroihin, jotka lastataan kolmansien maiden satamissa tai lentoasemilla taikka vapaasatamissa. 6 Mitä 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta tavaroihin, joita kuljetetaan vesi- tai ilma-aluksissa jäsenvaltioiden aluemerellä tai ilmatilassa viemättä niitä näissä jäsenvaltioissa sijaitsevaan satamaan tai niissä sijaitsevalle lentoasemalle. 39 artikla 1 Jos 38 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua velvollisuutta ei ennalta-arvaamattoman tapahtuman tai ylivoimaisen esteen vuoksi voida täyttää, velvoitetun henkilön tai muun tämän sijasta toimivan henkilön on viipymättä ilmoitettava tilanteesta tulliviranomaisille. Jos ennalta-arvaamaton tapahtuma tai ylivoimainen este ei johda tavaroiden täydelliseen menettämiseen, tulliviranomaisille on ilmoitettava myös niiden tarkka sijaintipaikka. 2 Jos ennalta-arvaamaton tapahtuma tai ylivoimainen este pakottaa 38 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun vesi- tai ilma-aluksen pysähtymään väliaikaisesti yhteisön tullialueella olevaan satamaan tai siellä olevalle lentokentälle, eikä 38 artiklan 1 kohdassa säädettyä velvollisuutta voida täyttää, henkilön, joka tuo vesi- tai ilma-aluksen yhteisön tullialueelle taikka muun tämän sijasta toimivan henkilön on viipymättä ilmoitettava tilanteesta tulliviranomaisille. 3 Tulliviranomaisten on määritettävä, mitä toimenpiteitä toteutetaan 1 kohdassa tarkoitettujen tavaroiden sekä 2 kohdassa tarkoitetuissa vesi- ja ilma-aluksissa kuljetettavien tavaroiden saattamiseksi tullivalvontaan ja tarvittaessa niiden kuljettamiseksi myöhemmin tullitoimipaikkaan taikka muuhun tulliviranomaisten osoittamaan tai hyväksymään paikkaan. 2 LUKU TAVAROIDEN ESITTÄMINEN TULLILLE 40 artikla Henkilön, joka on tuonut tavarat yhteisön tullialueelle, tai tapauksen mukaan henkilön, joka on ottanut vastatakseen tavaroiden kuljetuksesta yhteisön tullialueelle tuonnin jälkeen, on esitettävä tavarat tullille niiden saavuttua 38 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tullitoimipaikkaan taikka muuhun tulliviranomaisten osoittamaan tai hyväksymään paikkaan. 41 artikla Mitä 40 artiklassa säädetään, ei estä soveltamasta voimassa olevia säännöksiä, jotka koskevat: a) matkustajien kuljettamia tavaroita; b) tavaroita, jotka on asetettu johonkin tullimenettelyyn mutta joita ei ole esitetty tullille. 42 artikla Kun tavarat on esitetty tullille, ne voidaan tulliviranomaisten luvalla tarkastaa tai niistä voidaan näiden luvalla ottaa näytteitä tulliselvitysmuodon osoittamiseksi niille. 3 LUKU YLEISILMOITUS JA TULLILLE ESITETTYJEN TAVAROIDEN PURKAMINEN 43 artikla Jollei 45 artiklasta muuta johdu, tavaroista, jotka on esitetty tullille 40 artiklan mukaisesti, on tehtävä yleisilmoitus. Yleisilmoitus on tehtävä heti, kun tavarat on esitetty tullille. Tulliviranomaiset voivat kuitenkin sallia ilmoituksen tehtäväksi viimeistään ensimmäisenä tavaroiden esittämistä tullille seuraavana työpäivänä. 44 artikla 1 Yleisilmoitus on tehtävä tulliviranomaisten vahvistaman mallin mukaisella lomakkeella. Tulliviranomaiset voivat kuitenkin sallia yleisilmoituksina käytettävän kaikkia kaupallisia tai hallinnollisia asiakirjoja, jotka sisältävät tavaroiden tunnistamiseksi tarvittavat tiedot. 2 Yleisilmoituksen on velvollinen tekemään: a) henkilö, joka on tuonut tavarat yhteisön tullialueelle, tai tapauksen mukaan henkilö, joka on ottanut vastatakseen tavaroiden kuljetuksesta yhteisön tullialueelle tuonnin jälkeen; taikka b) henkilö, jonka nimissä a alakohdassa tarkoitetut henkilöt ovat toimineet. 45 artikla Tulliviranomaiset voivat olla vaatimatta yleisilmoitusta, jollei tällöin vaaranneta tavaroiden tullivalvontaa, jos muodollisuudet, jotka tarvitaan tulliselvitysmuodon osoittamiseksi tavaroille, suoritetaan ennen 43 artiklassa tarkoitetun määräajan päättymistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta matkustajien maahantuomia tavaroita sekä kirje- ja pakettipostilähetyksiä koskevien voimassa olevien säännösten soveltamista. 46 artikla 1 Tavarat voidaan purkaa tai lastata uudelleen kuljetusvälineestä toiseen ainoastaan tulliviranomaisten luvalla näiden osoittamissa tai hyväksymissä paikoissa. 2 Tällaista lupaa ei kuitenkaan vaadita välittömästi uhkaavan vaaran edellyttäessä tavaroiden välitöntä purkamista kokonaan tai osittain. Tällöin tilanteesta on viipymättä ilmoitettava tulliviranomaisille. 3 Tulliviranomaiset voivat milloin tahansa vaatia tavarat purettaviksi ja niiden pakkaukset avattaviksi tavaroiden ja niiden kuljetusvälineen tarkastusta varten. 47 artikla Tavaroita ei saa siirtää niiden alkuperäisestä sijoituspaikasta ilman tulliviranomaisten lupaa. 4 LUKU VELVOLLISUUS OSOITTAA TULLILLE ESITETYILLE TAVAROILLE TULLISELVITYSMUOTO 48 artikla Tullille esitetyille muille kuin yhteisötavaroille on osoitettava muille kuin yhteisötavaroille sallittu tulliselvitysmuoto. 49 artikla 1 Kun tavaroista on tehty yleisilmoitus, muodollisuudet tulliselvitysmuodon osoittamiseksi niille on suoritettava: a) meriteitse kuljetettujen tavaroiden osalta 45 päivän kuluessa siitä päivästä, jona yleisilmoitus on tehty; b) muutoin kuin meriteitse kuljetettujen tavaroiden osalta 20 päivän kuluessa siitä päivästä, jona yleisilmoitus on tehty. 2 Jos olosuhteet sitä edellyttävät, tulliviranomaiset voivat asettaa lyhyemmän määräajan tai sallia 1 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen pidentämisen. Määräaikoja ei kuitenkaan voida pidentää enempää kuin olosuhteet tosiasiallisesti edellyttävät. 5 LUKU TAVAROIDEN VÄLIAIKAINEN VARASTOINTI 50 artikla Tullille esitetyillä tavaroilla on niiden esittämisen jälkeen väliaikaisesti varastoitujen tavaroiden tullioikeudellinen asema, kunnes niille osoitetaan tulliselvitysmuoto. Näitä tavaroita kutsutaan jäljempänä 'väliaikaisesti varastoiduiksi tavaroiksi`. 51 artikla 1 Väliaikaisesti varastoituja tavaroita voidaan varastoida ainoastaan tulliviranomaisten hyväksymissä paikoissa ja niiden vahvistamin edellytyksin. 2 Tulliviranomaiset voivat vaatia tavaroiden haltijaa antamaan vakuuden mahdollisen 203 tai 204 artiklan mukaisesti syntyvän tullivelan maksamisesta. 52 artikla Väliaikaisesti varastoituja tavaroita voidaan käsitellä ainoastaan niiden kunnon säilyttämiseksi, muuttamatta niiden ulkonäköä tai teknisiä ominaisuuksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 42 artiklan soveltamista. 53 artikla 1 Jos tulliselvitysmuodon osoittamiseksi tarvittavia muodollisuuksia ei ole aloitettu 49 artiklan mukaisesti asetetussa määräajassa, tulliviranomaisten on viipymättä toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, tavaroiden myynti mukaan luettuna, tilanteen korjaamiseksi. 2 Tulliviranomaiset voivat tavaroiden haltijan vastuulla ja kustannuksella siirrättää kyseiset tavarat erityiseen valvomaansa paikkaan, kunnes tilanne on korjattu. 6 LUKU PASSITUSMENETTELYSSÄ KULJETETTUIHIN MUIHIN KUIN YHTEISÖTAVAROIHIN SOVELLETTAVAT SÄÄNNÖKSET 54 artikla Yhteisön tullialueelle tuotaviin, jo passitusmenettelyyn asetettuihin tavaroihin ei sovelleta 38 artiklaa, sen 1 kohdan a alakohtaa lukuun ottamatta, eikä 39-53 artiklaa. 55 artikla Passitusmenettelyssä kuljetettuihin muihin kuin yhteisötavaroihin sovelletaan 43-53 artiklaa, kun tavarat ovat saapuneet yhteisön tullialueella sijaitsevaan määräpaikkaan ja ne on esitetty tullille voimassa olevien passitusmenettelyä koskevien säännösten mukaisesti. 7 LUKU MUUT SÄÄNNÖKSET 56 artikla Jos olosuhteet sitä edellyttävät, tulliviranomaiset voivat hävityttää tullille esitetyt tavarat. Tulliviranomaisten on ilmoitettava asiasta tavaroiden haltijalle. Tavaroiden haltijan on vastattava hävittämisestä aiheutuvista kustannuksista. 57 artikla Jos tulliviranomaiset havaitsevat, että tavaroita on tuotu yhteisön tullialueelle sääntöjen vastaisesti tai että ne on salattu tullivalvonnalta, niiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, tavaroiden myynti mukaan luettuna, tilanteen korjaamiseksi. IV OSASTO TULLISELVITYSMUOTO 1 LUKU YLEISTÄ 58 artikla 1 Jollei toisin säädetä, tavaroille voidaan milloin tahansa osoittaa vahvistettujen edellytysten mukaisesti tulliselvitysmuoto riippumatta tavaroiden luonteesta, paljoudesta, alkuperästä taikka lähtö- tai määräpaikasta. 2 Mitä 1 kohdassa säädetään, ei estä soveltamasta kieltoja tai rajoituksia, jotka ovat perusteltuja julkisen moraalin, yleisen järjestyksen tai turvallisuuden kannalta, ihmisten, eläinten tai kasvien terveyden ja elämän suojelemiseksi, taiteellisten, historiallisten tai arkeologisten kansallisaarteiden suojelemiseksi taikka teollisen tai kaupallisen omaisuuden suojelemiseksi. 2 LUKU TULLIMENETTELYT 1 jakso Tavaroiden asettaminen tullimenettelyyn 59 artikla 1 Kaikista johonkin tullimenettelyyn asetettaviksi aiotuista tavaroista on tehtävä kyseistä tullimenettelyä koskeva ilmoitus. 2 Vientimenettelyyn, ulkoiseen jalostusmenettelyyn, passitusmenettelyyn tai tullivarastointimenettelyyn ilmoitetut yhteisötavarat ovat tullivalvonnassa siitä alkaen, kun niitä koskeva tulli-ilmoitus on vastaanotettu, kunnes ne viedään yhteisön tullialueelta tai hävitetään taikka tulli-ilmoitus mitätöidään. 60 artikla Jos yhteisön tullilainsäädännössä ei ole asiaa koskevia säännöksiä, jäsenvaltioiden on määriteltävä alueellaan sijaitsevien eri tullitoimipaikkojen toimivalta, ottaen tarvittaessa huomioon tavaroiden luonteen tai sen tullimenettelyn, johon ne aiotaan asettaa. 61 artikla Tulli-ilmoitus on tehtävä: a) kirjallisesti; b) automaattisen tietojenkäsittelyn avulla, jos siitä säädetään komiteamenettelyä noudattaen annetuissa säännöksissä tai tulliviranomaiset sallivat sen; taikka c) suullisesti tai muulla tavalla, jolla tavaroiden haltija ilmaisee haluavansa asettaa ne tullimenettelyyn, jos tästä mahdollisuudesta säädetään komiteamenettelyä noudattaen annetuissa säännöksissä. A. Kirjalliset ilmoitukset I. Tavanomainen menettely 62 artikla 1 Kirjalliset ilmoitukset on tehtävä tähän tarkoitukseen vahvistetun virallisen mallin mukaisella lomakkeella. Ne on allekirjoitettava, ja niissä on annettava kaikki tiedot, jotka tarvitaan tavaroille ilmoitettavaa tullimenettelyä koskevien säännösten soveltamiseksi. 2 Ilmoitukseen on liitettävä kaikki asiakirjat, jotka tarvitaan tavaroille ilmoitettavaa tullimenettelyä koskevien säännösten soveltamiseksi. 63 artikla Tulliviranomaisten on välittömästi vastaanotettava 62 artiklassa vahvistettujen edellytysten mukaiset ilmoitukset, jos niissä tarkoitetut tavarat esitetään tullille. 64 artikla 1 Jollei 5 artiklasta muuta johdu, tulli-ilmoituksen voi tehdä henkilö, joka voi toimivaltaisessa tullitoimipaikassa esittää tai esityttää kyseisen tavaran tullille kaikkine asiakirjoineen, jotka tarvitaan tavaroille ilmoitettavaa tullimenettelyä koskevien säännösten soveltamiseksi. 2 Kuitenkin: a) jos tulli-ilmoituksen vastaanottamisesta seuraa erityisiä velvollisuuksia tietylle henkilölle, tämän on tehtävä tulli-ilmoitus itse tai teetettävä se puolestaan; b) tavaranhaltijan on oltava sijoittautunut yhteisöön. Yhteisöön sijoittautumista ei kuitenkaan edellytetä henkilöiltä, jotka: - tekevät passitusta tai väliaikaista maahantuontia koskevan ilmoituksen, - tekevät tavaroita koskevia ilmoituksia satunnaisesti, jos tulliviranomaiset pitävät tätä perusteltuna. 3 Mitä 2 kohdan b alakohdassa säädetään, ei estä jäsenvaltioita soveltamasta kolmansien maiden kanssa tehtyjä kahdenvälisiä sopimuksia tai vaikutukseltaan vastaavia tavanomaisia käytäntöjä, joiden perusteella kolmansien maiden kansalaiset voivat vastavuoroisesti tehdä tulli-ilmoituksia kyseisten jäsenvaltioiden alueella. 65 artikla Tavaranhaltijan pyynnöstä tämän on sallittava oikaista yhtä tai useampaa tulli-ilmoituksessa antamaansa tietoa sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat vastaanottaneet ilmoituksen. Oikaisulla ei voida muuttaa ilmoitusta koskemaan muita kuin siinä alun perin tarkoitettuja tavaroita. Oikaisua ei kuitenkaan voida sallia, jos sitä pyydetään sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat: a) ilmoittaneet tavaranhaltijalle aikovansa tarkastaa tavarat; b) todenneet kyseiset tiedot epätarkoiksi; tai c) luovuttaneet tavarat. 66 artikla 1 Tulliviranomaisten on tavaranhaltijan pyynnöstä mitätöitävä jo vastaanotettu ilmoitus, jos tavaranhaltija näyttää toteen, että ilmoituksessa tarkoitettu tullimenettely on ilmoitettu tavaralle erheellisesti tai että tavaran asettaminen ilmoitettuun tullimenettelyyn ei erityisten olosuhteiden vuoksi enää ole perusteltua. Jos tulliviranomaiset kuitenkin ovat ilmoittaneet tavaranhaltijalle aikovansa tarkastaa tavarat, ilmoituksen mitätöintiä koskeva pyyntö voidaan hyväksyä vasta tarkastuksen jälkeen. 2 Ilmoitus voidaan mitätöidä tavaroiden luovutuksen jälkeen ainoastaan komiteamenettelyä noudattaen määritellyissä tapauksissa. 3 Ilmoituksen mitätöinti ei rajoita voimassa olevien rangaistussäännösten soveltamista. 67 artikla Jollei erityisesti toisin säädetä, päivä, joka on otettava huomioon kaikkia tavaralle ilmoitettua tullimenettelyä koskevia säännöksiä sovellettaessa, on se päivä, jona tulliviranomaiset vastaanottavat ilmoituksen. 68 artikla Vastaanottamiensa ilmoitusten tutkimiseksi tulliviranomaiset voivat: a) tarkastaa ilmoitusasiakirjat ja niiden liiteasiakirjat. Tulliviranomaiset voivat vaatia tavaranhaltijaa esittämään muita asiakirjoja ilmoituksessa annettujen tietojen oikeellisuuden tutkimiseksi; b) tarkastaa tavarat sekä ottaa näytteitä niiden analysoimista tai yksityiskohtaista tutkimista varten. 69 artikla 1 Tavaranhaltijan tai jonkun muun tämän vastuulla on kuljetettava tavarat sinne, missä ne tarkastetaan ja niistä otetaan tarvittaessa näytteet, sekä järjestettävä kaikki tarkastuksen tai näytteenoton edellyttämä käsittely. Tavaranhaltijan on vastattava aiheutuvista kustannuksista. 2 Tavaranhaltijalla on oikeus olla läsnä tavaroita tarkastettaessa ja näytteitä otettaessa. Tulliviranomaisten on aiheelliseksi katsoessaan vaadittava tavaranhaltijaa tai tämän edustajaa olemaan läsnä tavaroita tarkastettaessa taikka näytteitä otettaessa ja avustamaan viranomaisia tarkastuksen tai näytteenoton helpottamiseksi. 3 Jos tulliviranomaiset ottavat näytteet voimassa olevien säännösten mukaisesti, ne eivät ole velvollisia korvaamaan sitä millään tavoin, mutta niiden on vastattava analyysista tai tutkimisesta aiheutuvista kustannuksista. 70 artikla 1 Jos tarkastetaan ainoastaan osa ilmoituksessa tarkoitetuista tavaroista, tarkastuksen tulokset koskevat kaikkia ilmoituksessa tarkoitettuja tavaroita. Tavaranhaltija voi kuitenkin pyytää lisätarkastusta arvioidessaan, etteivät osittaisen tarkastuksen tulokset koske tarkastamatonta osaa ilmoituksessa tarkoitetuista tavaroista. 2 Jos ilmoituslomake koskee useampaa tavaralajia, kutakin tavaralajia koskevia tietoja pidetään 1 kohtaa sovellettaessa erillisenä ilmoituksena. 71 artikla 1 Ilmoituksen tutkimisessa saatavia tuloksia käytetään sovellettaessa sitä tullimenettelyä koskevia säännöksiä, johon tavarat asetetaan. 2 Jos ilmoitusta ei tarkasteta, 1 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan ilmoituksessa annettujen tietojen perusteella. 72 artikla 1 Tulliviranomaisten on toteutettava tavaroiden tunnistamiseksi tarvittavat toimenpiteet, jos tunnistaminen on välttämätöntä tavaroille ilmoitettua tullimenettelyä koskevien edellytysten täyttämiseksi. 2 Ainoastaan tulliviranomaiset tai muut näiden luvalla saavat poistaa tai hävittää tavaroihin tai kuljetusvälineisiin kiinnitetyt tunnisteet, jollei ennalta-arvaamaton tapahtuma tai ylivoimainen este ehdottomasti edellytä niiden poistamista taikka hävittämistä tavaroiden tai kuljetusvälineiden suojaamiseksi. 73 artikla 1 Jos edellytykset tavaroiden asettamiselle kyseiseen tullimenettelyyn täyttyvät, eikä tavaroihin kohdistu kieltoja tai rajoituksia, tulliviranomaisten on luovutettava tavarat heti, kun ilmoituksessa annetut tiedot on tarkastettu tai hyväksytty tarkastamatta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 74 artiklan soveltamista. Sama koskee tilannetta, jossa ilmoitusta ei voida kokonaan tarkastaa kohtuullisessa määräajassa eikä tavaroiden enää tarvitse olla käsillä tätä tarkastusta varten. 2 Kaikki ilmoituksessa tarkoitetut tavarat on luovutettava samanaikaisesti. Jos ilmoitus koskee useampaa tavaralajia, kutakin tavaralajia koskevia tietoja pidetään tätä kohtaa sovellettaessa erillisenä ilmoituksena. 74 artikla 1 Jos tulli-ilmoituksen vastaanottamisesta aiheutuu tullivelka, ilmoituksessa tarkoitettuja tavaroita ei saa luovuttaa ennen kuin tullivelka on maksettu tai sen maksamisesta on annettu vakuus. Tätä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta tavaroiden väliaikaiseen maahantuontiin osittain tullitta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista. 2 Jos tulliviranomaiset tavaroille ilmoitettua tullimenettelyä koskevien säännösten mukaisesti vaativat vakuuden, tavaroita ei saa luovuttaa kyseiseen tullimenettelyyn ennen kuin vakuus on annettu. 75 artikla Kaikki tarvittavat toimenpiteet, valtiolle menetetyksi julistaminen ja myynti mukaan luettuina, on toteutettava sellaisten tavaroiden osalta, joita: a) ei voida luovuttaa, koska: - tavaroiden tarkastusta ei tavaranhaltijasta johtuvista syistä ole voitu aloittaa tai suorittaa tulliviranomaisten asettamassa määräajassa, - asiakirjoja, jotka on esitettävä ennen tavaroiden asettamista ilmoitettuun tullimenettelyyn, ei ole toimitettu, - tuonti- tai vientitulleja ei ole maksettu eikä vakuutta niiden maksamisesta ole annettu määräajassa, taikka - tavaroihin kohdistuu kieltoja tai rajoituksia; b) ei ole noudettu kohtuullisessa määräajassa niiden luovutuksen jälkeen. II. Yksinkertaistettu menettely 76 artikla 1 Helpottaakseen mahdollisimman paljon muodollisuuksia ja menettelyjä, mutta varmistaen kuitenkin asianmukaiset toiminnot, tulliviranomaisten on komiteamenettelyä noudattaen vahvistettavin edellytyksin sallittava: a) että 62 artiklassa tarkoitetusta ilmoituksesta puuttuu joitakin mainitun artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja tai että ilmoitukseen ei liitetä joitakin mainitun artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja asiakirjoja; b) että 62 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen sijasta annetaan kaupallinen tai hallinnollinen asiakirja, johon on liitetty tavaroiden asettamista kyseiseen tullimenettelyyn koskeva pyyntö; c) että tavarat ilmoitetaan kyseiseen menettelyyn merkitsemällä tavarat asiakirjoihin; tällöin tulliviranomaiset voivat olla vaatimatta, että tavaranhaltijan on esitettävä tavarat tullille. Yksinkertaistetun ilmoituksen, kaupallisen tai hallinnollisen asiakirjan taikka asiakirjoihin tehtävän merkinnän on sisällettävä ainakin tavaroiden tunnistamiseksi tarpeelliset tiedot. Asiakirjoihin tehtävässä merkinnässä on ilmoitettava, milloin merkintä on tehty. 2 Komiteamenettelyä noudattaen vahvistettavia tapauksia lukuun ottamatta tavaranhaltijan on tehtävä täydentävä ilmoitus, joka voi olla yleinen, jaksoittainen tai kokoava ilmoitus. 3 Edellä 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettuja täydentäviä ja yksinkertaistettuja ilmoituksia pidetään yhtenä jakamattomana asiakirjana, joka tulee voimaan sinä päivänä, jona yksinkertaistetut ilmoitukset vastaanotetaan; 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla asiakirjoihin tehtävällä merkinnällä on sama oikeudellinen vaikutus kuin 62 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisella. 4 Erityiset yhteisön passitusmenettelyyn sovellettavat yksinkertaistetut menettelyt vahvistetaan komiteamenettelyä noudattaen. B. Muut ilmoitukset 77 artikla Edellä 61 artiklan b alakohdan mukaisesti automaattisen tietojenkäsittelyn avulla tehtäviin tulli-ilmoituksiin sekä 61 artiklan c alakohdan mukaisesti suullisesti tai muulla tavoin tehtyjä ilmoituksia koskee soveltuvin osin, mitä 62-76 artiklassa säädetään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta näissä artikloissa säädettyjen periaatteiden soveltamista. C. Ilmoitusten jälkitarkastus 78 artikla 1 Tulliviranomaiset voivat viran puolesta tai tavaranhaltijan pyynnöstä oikaista ilmoitusta tavaroiden luovutuksen jälkeen. 2 Tulliviranomaiset voivat ilmoituksessa annettujen tietojen oikeellisuuden varmistamiseksi tavaroiden luovutuksen jälkeen tarkastaa kyseisten tavaroiden tuontia tai vientiä taikka näihin tavaroihin myöhemmin kohdistettavia kaupallisia toimia koskevat kaupalliset asiakirjat ja tiedot. Nämä tarkastukset voidaan suorittaa tavaranhaltijan tiloissa, ammattitoiminnan harjoittajana suoraan tai välillisesti mainituissa toimissa osallisena olevan henkilön tiloissa taikka muun mainittuja asiakirjoja ja tietoja ammattitoimintaansa varten hallussaan pitävän henkilön tiloissa. Tulliviranomaiset voivat myös tarkastaa tavarat, jos niiden esittäminen tullille on vielä mahdollista. 3 Jos ilmoituksen tarkastus tai jälkitarkastus osoittaa, että kyseistä tullimenettelyä koskevia säännöksiä on sovellettu virheellisten tai puutteellisten tietojen perusteella, tulliviranomaisten on mahdollisesti annettujen säännösten mukaisesti toteutettava tilanteen korjaamiseksi tarvittavat toimenpiteet käytettävissään olevat uudet tiedot huomioon ottaen. 2 jakso Luovutus vapaaseen liikkeeseen 79 artikla Muiden kuin yhteisötavaroiden luovutus vapaaseen liikkeeseen antaa niille yhteisötavaroiden tullioikeudellisen aseman. Luovutus vapaaseen liikkeeseen sisältää kauppapoliittisten toimenpiteiden soveltamisen, muiden tavaran maahantuontia koskevien muodollisuuksien suorittamisen sekä lain mukaan kannettavien tullien kantamisen. 80 artikla 1 Poiketen siitä, mitä 67 artiklassa säädetään, jos tavarasta kannettava tuontitulli kuuluu 4 artiklan 10 alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettuihin tulleihin ja jos tätä tullia alennetaan sen päivän jälkeen, jona vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus on vastaanotettu, mutta ennen kuin tavara on luovutettu, tavaranhaltija voi pyytää edullisemman tullin soveltamista. 2 Mitä 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta, jos tavaroita ei yksinomaan tavaranhaltijasta johtuvista syistä ole voitu luovuttaa. 81 artikla Jos lähetys käsittää eri tariffinimikkeisiin luokiteltuja tavaroita ja kunkin tavaran tariffinimikkeensä mukainen käsittely aiheuttaisi ilmoitusta laadittaessa suhteettoman paljon työtä ja kustannuksia kannettaviin tuontitulleihin nähden, tulliviranomaiset voivat tavaranhaltijan pyynnöstä hyväksyä tuontitullin kannettavaksi koko lähetyksestä korkeimman tuontitullin alaisen tariffiin luokittelun mukaan. 82 artikla 1 Kun tavarat luovutetaan vapaaseen liikkeeseen alennetuin tullein tai tullitta niiden tietyn käyttötarkoituksen perusteella, ne on pidettävä tullivalvonnassa. Tullivalvonta on lopetettava, jos alennetun tullin tai tullittomuuden myöntämiselle säädettyjä edellytyksiä ei enää voida soveltaa, jos tavarat viedään tai hävitetään taikka jos tavaroita sallitaan kannettavien tullien maksamista vastaan käytettävän muihin tarkoituksiin kuin niihin, jotka on säädetty alennetun tuontitullin tai tullittomuuden myöntämisen edellytyksiksi. 2 Mitä 88 ja 90 artiklassa säädetään, koskee soveltuvin osin 1 kohdassa tarkoitettuja tavaroita. 83 artikla Vapaaseen liikkeeseen luovutetut tavarat menettävät yhteisötavaroiden tullioikeudellisen aseman, kun: a) vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus mitätöidään luovutuksen jälkeen 66 artiklan mukaisesti; taikka b) tavaroista kannettavat tuontitullit palautetaan tai peruutetaan: - sisäisessä jalostusmenettelyssä tullinpalautusjärjestelmää soveltaen; - tavaroiden puutteellisuuden tai sopimuksenvastaisuuden vuoksi 238 artiklan mukaisesti, - 239 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa, joissa tullien palauttaminen tai peruuttaminen edellyttää tavaroiden vientiä, jälleenvientiä tai vastaavan tulliselvitysmuodon osoittamista niille. 3 jakso Suspensiomenettelyt ja taloudellisesti vaikuttavat tullimenettelyt A. Useita menettelyjä koskevat yhteiset säännökset 84 artikla 1. Jäljempänä 85 -90 artiklassa tarkoitetaan: a) 'suspensiomenettelyllä` muiden kuin yhteisötavaroiden osalta seuraavia menettelyjä: - ulkoinen passitus, - tullivarastointi, - sisäinen jalostus suspensiojärjestelmää soveltaen, - tullivalvonnassa tapahtuva valmistus, - väliaikainen maahantuonti; b) 'taloudellisesti vaikuttavalla tullimenettelyllä` seuraavia menettelyjä: - tullivarastointi, - sisäinen jalostus, - tullivalvonnassa tapahtuva valmistus, - väliaikainen maahantuonti, - ulkoinen jalostus. 2 'Tuontitavaroilla` tarkoitetaan suspensiomenettelyyn asetettuja tavaroita sekä tavaroita, joihin on sisäisessä jalostuksessa tullinpalautusjärjestelmää soveltaen kohdistettu vapaaseen liikkeeseen luovutukseen liittyvät muodollisuudet sekä 125 artiklassa säädetyt muodollisuudet. 3 'Muuttumattomilla tavaroilla` tarkoitetaan tuontitavaroita, joita ei sisäisessä jalostuksessa tai tullivalvonnassa tapahtuvassa valmistuksessa ole millään tavoin valmistettu tai käsitelty. 85 artikla Taloudellisesti vaikuttavien tullimenettelyjen soveltaminen edellyttää tulliviranomaisten lupaa. 86 artikla Sanotun rajoittamatta kyseistä menettelyä koskevien ylimääräisten erityisedellytysten soveltamista, 85 artiklassa ja 100 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lupa voidaan myöntää ainoastaan: - henkilöille, jotka antavat kaikki tarvittavat vakuudet toimintojen asianmukaisesta suorittamisesta, - jos tulliviranomaiset voivat valvoa ja tarkastaa menettelyä ilman kyseisiin taloudellisiin tarpeisiin nähden suhteettomia hallinnollisia järjestelyjä. 87 artikla 1 Kyseisen menettelyn käyttämisen edellytykset on vahvistettava sitä koskevassa luvassa. 2 Luvanhaltijan on ilmoitettava tulliviranomaisille kaikista luvan myöntämisen jälkeen ilmenevistä seikoista, jotka ovat omiaan vaikuttamaan luvan voimassaoloon tai sisältöön. 88 artikla Tulliviranomaiset voivat edellytyksenä tavaroiden asettamiselle suspensiomenettelyyn vaatia, että luvanhaltija antaa vakuuden tavaroista mahdollisesti syntyvän tullivelan maksamisesta. Vakuuden antamisesta yksittäisten suspensiomenettelyjen yhteydessä voidaan antaa erityissäännöksiä. 89 artikla 1 Taloudellisesti vaikuttava suspensiomenettely on päätettävä, kun tähän menettelyyn asetetuille tavaroille tai tässä menettelyssä mahdollisesti tuotetuille jalostetuille tai valmistetuille tuotteille osoitetaan uusi hyväksytty tulliselvitysmuoto. 2 Tulliviranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi sellaisten tavaroiden osalta, joita koskevaa menettelyä ei ole päätetty säädetyin edellytyksin. 90 artikla Taloudellisesti vaikuttavan tullimenettelyn haltijan oikeudet ja velvollisuudet voidaan tulliviranomaisten vahvistamin edellytyksin siirtää asianmukaisessa järjestyksessä muille henkilöille, jotka täyttävät kyseisestä menettelystä hyötymiselle säädetyt edellytykset. B. Ulkoinen passitus 1. Yleiset säännökset 91 artikla 1 Ulkoisessa passitusmenettelyssä on seuraavien tavaroiden voitava liikkua yhteisön tullialueella sijaitsevasta paikasta toiseen: a) muut kuin yhteisötavarat tuontitullitta tai ilman muita maksuja ja niihin sovellettavia kauppapoliittisia toimenpiteitä; b) yhteisötavarat, joihin kohdistetaan niiden vientiä kolmansiin maihin edellyttävä yhteisön toimenpide ja vastaavat vientiä koskevat tullimuodollisuudet. 2 Edellä 1 kohdassa tarkoitetun liikkumisen on tapahduttava: a) yhteisön ulkoisessa passitusmenettelyssä; b) TIR-carnet'lla (TIR-yleissopimus), jos kuljetus: 1) on alkanut tai sen on määrä päättyä yhteisön ulkopuolella, 2) sisältää tavaralähetyksiä, jotka on purettava yhteisön tullialueella ja kuljetetaan yhdessä kolmannessa maassa purettavien tavaroiden kanssa, taikka 3) tapahtuu kahden yhteisössä sijaitsevan paikan välillä kolmannen maan alueen kautta; c) ATA-carnet'lla (ATA-yleissopimus), jota käytetään passitusasiakirjana; d) Reinin manifestilla (Reinin vesiliikenteestä tehdyn tarkistetun yleissopimuksen 9 artikla); e) lomakkeella 302, josta määrätään Lontoossa 19 päivänä kesäkuuta 1951 allekirjoitetussa Pohjois-Atlantin Liiton jäsenvaltioiden välisessä niiden joukkojen asemaa koskevassa sopimuksessa; taikka f) postitse (pakettiposti mukaan luettuna). 3 Ulkoisen passitusmenettelyn soveltaminen ei rajoita taloudellisesti vaikuttavaan tullimenettelyyn asetettujen tavaroiden kuljetusta koskevien erityissäännösten soveltamista. 92 artikla Ulkoinen passitusmenettely on päätettävä, kun tavarat ja niitä koskeva asiakirja esitetään määrätullitoimipaikassa kyseistä menettelyä koskevien säännösten mukaisesti. II. Yhteisön ulkoista passitusta koskevat erityissäännökset 93 artikla Yhteisön ulkoista passitusmenettelyä voidaan soveltaa kolmannen maan alueen kautta tapahtuvissa kuljetuksissa ainoastaan, jos: a) tästä mahdollisuudesta on määrätty kansainvälisessä sopimuksessa; taikka b) kuljetus mainitun maan kautta tapahtuu ainoastaan yhdellä yhteisön tullialueella laaditulla kuljetusasiakirjalla; tällöin menettely keskeytetään kolmannen maan alueella. 94 artikla 1 Jollei 95 artiklasta muuta johdu, passituksesta vastaavan on annettava vakuus tavaroista mahdollisesti syntyvien tullivelan ja muiden maksujen maksamisesta. 2 Tarvittaessa komiteamenettelyä noudattaen määritettäviä tapauksia lukuun ottamatta vakuutta ei tarvitse antaa: a) meri- ja ilmakuljetuksissa; b) kuljetettaessa tavaroita Reinillä ja sen väylillä; c) kuljetettaessa tavaraa putkijohdoissa; d) jäsenvaltioiden rautatieyhtiöiden suorittamissa kuljetuksissa. 3 Tapaukset, joissa vakuutta ei tarvitse antaa muilla kuin 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuilla vesiväylillä suoritettavien tavarankuljetusten osalta, määritetään komiteamenettelyä noudattaen. 95 artikla 1 Henkilö, joka täyttää 2 kohdassa säädetyt edellytykset, voi 3 kohdassa säädetyin rajoituksin saada sijoittautumisjäsenvaltionsa tulliviranomaisilta vapautuksen vakuuden antamisesta yhteisön ulkoisessa passituksessa suorittamissaan kuljetuksissa, riippumatta siitä, mistä jäsenvaltiosta kuljetukset alkavat ja minkä jäsenvaltioiden alueiden kautta ne kulkevat. 2 Edellä 1 kohdassa tarkoitettu vapautus vakuuden antamisesta myönnetään ainoastaan henkilöille, jotka: a) ovat sijoittautuneet siihen jäsenvaltioon, jossa vapautus vakuuden antamisesta myönnetään; b) käyttävät säännöllisesti yhteisön passitusmenettelyä; c) ovat taloudellisesti kykeneviä täyttämään sitoumuksensa; d) eivät ole syyllistyneet vakavaan tulli- tai verolainsäädännön rikkomiseen; sekä e) sitoutuvat erikseen määritettävää menettelyä noudattaen tulliviranomaisten ensimmäisestä kirjallisesta pyynnöstä maksamaan yhteisön passituksessa suorittamiensa kuljetusten perusteella vaadittavat maksut. 3 Edellä 1 ja 2 kohdan mukaisesti myönnetty vapautus vakuuden antamisesta ei koske yhteisön ulkoisessa passituksessa kuljetettavia tavaroita, joiden: a) yhteenlaskettu arvo on suurempi kuin komiteamenettelyä noudattaen määritettävä arvo; taikka b) riski on tavallista suurempi niistä yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa kannettavien tuontitullien ja muiden maksujen tason vuoksi. 4 Vapautuksen myöntävien viranomaisten on annettava vapautuksen saavalle henkilölle vapautusta vakuuden antamisesta koskeva todistus yhtenä tai useampana kappaleena. 96 artikla 1 Passituksesta vastaavan on oltava yhteisön ulkoisen passitusmenettelyn haltija. Tämän on: a) esitettävä tavarat muuttumattomina tullille määrätullitoimipaikassa, määräajassa sekä ottaen huomioon tulliviranomaisten toteuttamat tunnistamistoimenpiteet; b) noudatettava yhteisön passitusmenettelyä koskevia säännöksiä. 2 Tavaroiden kuljettajan tai vastaanottajan, joka vastaanottaa tavarat tietäen, että ne on asetettu yhteisön passitusmenettelyyn, on myös esitettävä tavarat muuttumattomina tullille määrätullitoimipaikassa, määräajassa sekä ottaen huomioon tulliviranomaisten toteuttamat tunnistamistoimenpiteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta passituksesta vastaavan 1 kohdassa tarkoitettuja velvollisuuksia. 97 artikla 1 Menettelyn toimintaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja poikkeukset määritetään komiteamenettelyä noudattaen. 2 Jos tavaroita koskevien yhteisön toimenpiteiden soveltaminen voidaan taata: a) jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön keskinäisin kahdenvälisin tai monenvälisin järjestelyin tarpeen mukaan vahvistettavien perusteiden mukaisia yksinkertaistettuja menettelyjä sovellettaviksi tiettyihin kuljetuksiin tai tiettyihin yrityksiin; b) kukin jäsenvaltio voi ottaa käyttöön yksinkertaistettuja menettelyjä sovellettaviksi tietyissä tapauksissa tavaroihin, joita ei ole tarkoitettu liikkumaan toisen jäsenvaltion alueella. C. Tullivarastot 98 artikla 1 Tullivarastointimenettelyssä tullivarastoon voidaan varastoida: a) muita kuin yhteisötavaroita, jolloin niistä ei kanneta tuontitulleja eikä niihin sovelleta kauppapoliittisia toimenpiteitä; b) yhteisötavaroita, joihin yhteisön erityislainsäädännön perusteella niiden tullivarastoon siirtämisen johdosta sovelletaan pääsääntöisesti niiden vientiin liittyviä toimenpiteitä. 2 'Tullivarastolla` tarkoitetaan tulliviranomaisten hyväksymää ja valvomaa paikkaa, johon tavaroita voidaan varastoida vahvistetuin edellytyksin. 3 Tapaukset, joissa 1 kohdassa tarkoitettuja tavaroita voidaan asettaa tullivarastointimenettelyyn varastoimatta niitä tullivarastoon, määritetään komiteamenettelyä noudattaen. 99 artikla Tullivarasto voi olla joko yleinen tai yksityinen tullivarasto. - 'Yleisellä tullivarastolla` tarkoitetaan tullivarastoa, joka on kaikkien käytettävissä tavaroiden varastointiin. - 'Yksityisellä tullivarastolla` tarkoitetaan tullivarastoa, joka on varattu varastonpitäjälle tavaroiden varastointiin. Varastonpitäjä on henkilö, jolle on annettu lupa tullivaraston pitämiseen. Varastoonpanija on henkilö, jota tavaroiden tullivarastointimenettelyyn asettamista koskeva ilmoitus velvoittaa tai jolle tämän oikeudet ja velvollisuudet on siirretty. 100 artikla 1 Tullivaraston pitäminen edellyttää tulliviranomaisten antamaa lupaa, jolleivät tulliviranomaiset itse pidä kyseistä tullivarastoa. 2 Henkilön, joka haluaa aloittaa tullivaraston pitämisen, on esitettävä kirjallinen hakemus, joka sisältää luvan myöntämiseksi tarvittavat tiedot, erityisesti tullivarastoinnin taloudellista tarvetta osoittavat tiedot. Luvassa on vahvistettava tullivaraston pitämistä koskevat ehdot. 3 Lupa voidaan myöntää ainoastaan yhteisöön sijoittautuneille henkilöille. 101 artikla Varastonpitäjä on vastuussa: a) tullivarastossa olevien tavaroiden pysymisestä tullivalvonnassa; b) tullivarastointimenettelyyn asetettujen tavaroiden varastoinnista johtuvien velvollisuuksien täyttämisestä; sekä c) luvassa vahvistettujen erityisehtojen noudattamisesta. 102 artikla 1 Poiketen siitä, mitä 101 artiklassa säädetään, yleisen tullivaraston pitämistä koskevassa luvassa voidaan määrätä, että 101 artiklan a ja/tai b alakohdassa tarkoitetut vastuut lankeavat ainoastaan varastoonpanijalle. 2 Varastoonpanijan on aina vastattava tavaroiden asettamisesta tullivarastointimenettelyyn johtuvien velvollisuuksien täyttämisestä. 103 artikla Varastonpitäjän oikeudet ja velvollisuudet voidaan tulliviranomaisten suostumuksella siirtää toiselle henkilölle. 104 artikla Tulliviranomaiset voivat vaatia varastonpitäjää antamaan näille 101 artiklassa tarkoitettuja vastuita koskevan vakuuden, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 88 artiklan soveltamista. 105 artikla Tulliviranomaisten määräämän henkilön on pidettävä kaikista tullivarastointimenettelyyn asetetuista tavaroista tavarakirjanpitoa tulliviranomaisten hyväksymässä muodossa. Tavarakirjanpito ei ole välttämätöntä tulliviranomaisten pitämässä yleisessä tullivarastossa. Jollei 86 artiklan soveltamisesta muuta johdu, tulliviranomaiset voivat olla vaatimatta tavarakirjanpitoa, jos 101 artiklan a ja/tai b alakohdassa tarkoitetut vastuut lankeavat ainoastaan varastoonpanijalle ja tavarat asetetaan tullivarastointimenettelyyn tavanomaisen menettelyn mukaisella kirjallisella ilmoituksella tai 76 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla hallinnollisella asiakirjalla. 106 artikla 1 Jos siihen on taloudellista tarvetta eikä tullivalvonta vaarannu, tulliviranomaiset voivat sallia: a) muiden kuin 98 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen yhteisötavaroiden varastoinnin tullivaraston tiloissa; b) muiden kuin yhteisötavaroiden jalostuksen tullivaraston tiloissa sisäisessä jalostusmenettelyssä tätä menettelyä varten säädetyin edellytyksin. Muodollisuudet, joista tullivarastossa voidaan luopua, määritetään komiteamenettelyä noudattaen; c) muiden kuin yhteisötavaroiden valmistuksen tullivaraston tiloissa tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen menettelyssä tätä menettelyä varten säädetyin edellytyksin. Muodollisuudet, joista tullivarastossa voidaan luopua, määritetään komiteamenettelyä noudattaen. 2 Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tavarat eivät saa olla tullivarastointimenettelyyn asetettuja. 3 Tulliviranomaiset voivat vaatia, että 1 kohdassa tarkoitetut tavarat on merkittävä 105 artiklassa säädettyyn tavarakirjanpitoon. 107 artikla Tullivarastointimenettelyyn asetetut tavarat on merkittävä 105 artiklassa säädettyyn tavarakirjanpitoon heti, kun ne tuodaan tullivarastoon. 108 artikla 1 Tavaroiden pitämiselle tullivarastointimenettelyssä ei ole määräaikaa. Poikkeustapauksissa tulliviranomaiset voivat kuitenkin asettaa määräajan, jonka kuluessa varastoonpanijan on osoitettava tavaroille uusi tulliselvitysmuoto. 2 Komiteamenettelyä noudattaen voidaan asettaa erityisiä määräaikoja koskemaan tiettyjä yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia 98 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tavaroita. 109 artikla 1 Tuontitavaroita voidaan käsitellä tavanomaisin tavoin niiden säilymisen varmistamiseksi, niiden ulkonäön tai markkinointiominaisuuksien parantamiseksi taikka niiden valmistamiseksi jakelua tai jälleenmyyntiä varten. Yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvien tavaroiden osalta voidaan laatia luettelo tapauksista, joissa mainitut käsittelytavat on kielletty, jos tämä on tarpeen yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. 2 Tullivarastointimenettelyyn asetettuja yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia 98 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja yhteisötavaroita voidaan käsitellä ainoastaan näille tavaroille nimenomaisesti määrätyin tavoin. 3 Tulliviranomaisten on ennakolta annettava lupa tavaroiden käsittelyyn 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoitetuin tavoin, ja niiden on vahvistettava edellytykset, joilla käsittelyt voidaan suorittaa. 4 Luettelot 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista käsittelytavoista laaditaan komiteamenettelyä noudattaen. 110 artikla Tullivarastointimenettelyyn asetetut tavarat voidaan väliaikaisesti siirtää pois tullivarastosta, jos olosuhteet sitä edellyttävät. Siirtämiseen on saatava ennakolta lupa tulliviranomaisilta, joiden on vahvistettava siirtämisen edellytykset. Tullivaraston ulkopuolella olevia tavaroita voidaan käsitellä 109 artiklassa säädetyin tavoin ja edellytyksin. 111 artikla Tulliviranomaiset voivat sallia tullivarastointimenettelyyn asetettujen tavaroiden siirtämisen tullivarastosta toiseen. 112 artikla 1 Jos tuontitavaran osalta syntyy tullivelka ja tämän tavaran tullausarvon perusteena käytetään tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa, johon sisältyy kustannuksia tavaroiden varastoinnista ja niiden säilyttämisestä muuttumattomina varastoinnin aikana, näitä kustannuksia ei tarvitse sisällyttää tullausarvoon, jos ne on erotettu tavarasta tosiasiallisesti maksetusta tai maksettavasta hinnasta. 2 Jos mainittua tavaraa on käsitelty 109 artiklassa tarkoitetuin tavanomaisin tavoin, tuontitullien määrää vahvistettaessa on tavaranhaltijan pyynnöstä otettava huomioon se tämän tavaran laji, tullausarvo ja paljous, jotka olisi otettu huomioon 214 artiklassa tarkoitettuna ajankohtana, jos tavaraa ei olisi käsitelty mainitulla tavalla. Tästä säännöksestä voidaan kuitenkin hyväksyä poikkeuksia komiteamenettelyä noudattaen. 3 Jos tuontitavara luovutetaan 76 artiklan mukaisesti vapaaseen liikkeeseen esittämättä sitä tullille ja ennen kuin sitä koskeva ilmoitus jätetään ja jos tätä tavaraa koskevat tullin määräytymisperusteet ovat olleet vahvistettuja tai hyväksyttyjä, kun tavara on asetettu tullivarastointimenettelyyn, näitä perusteita pidetään 214 artiklan mukaisesti huomioon otettavina perusteina, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 78 artiklassa tarkoitettua jälkitarkastusta. 113 artikla Tullivarastointimenettelyyn asetetut yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvat 98 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut yhteisötavarat on vietävä maasta, tai niille on osoitettava muu mainitussa artiklassa tarkoitettu yhteisön erityislainsäädännössä säädetty tulliselvitysmuoto. D. Sisäinen jalostus I. Yleistä 114 artikla 1 Sisäisessä jalostusmenettelyssä seuraavia tavaroita voidaan käyttää yhteisön tullialueella yhden tai useamman jalostustoiminnon kohdistamiseksi niihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 115 artiklan soveltamista: a) yhteisön tullialueelta jalostettuina tuotteina jälleenvietäviksi tarkoitetut muut kuin yhteisötavarat, jolloin näihin ei sovelleta tuontitulleja eikä kauppapoliittisia toimenpiteitä; b) vapaaseen liikkeeseen luovutetut tavarat, joista kannettavat tuontitullit palautetaan tai peruutetaan, jos ne viedään jalostettuina tuotteina yhteisön tullialueelta. 2 Seuraavilla ilmaisuilla tarkoitetaan: a) 'suspensiojärjestelmällä` 1 kohdan a alakohdan mukaista sisäistä jalostusmenettelyä; b) 'tullinpalautusjärjestelmällä` 1 kohdan b alakohdan mukaista sisäistä jalostusmenettelyä; c) 'jalostustoiminnoilla`: - tavaroiden käsittelyä, niiden asennus, kokoonpano ja sovittaminen muihin tavaroihin mukaan luettuina, - tavaroiden valmistusta, - tavaroiden korjausta, niiden entisöinti ja kunnostaminen mukaan luettuina, sekä - tiettyjen sellaisten komiteamenettelyä noudattaen määritettävien tavaroiden käyttöä, jotka eivät sisälly jalostettuihin tuotteisiin mutta mahdollistavat niiden tuottamisen tai helpottavat sitä, vaikka ne kuluvat kokonaan taikka osittain loppuun niiden käytön aikana; d) 'jalostetuilla tuotteilla` kaikkia jalostustoiminnoissa saatavia tuotteita; e) 'vastaavilla tavaroilla` yhteisötavaroita, joita käytetään tuontitavaroiden sijasta jalostettujen tuotteiden valmistuksessa; f) 'tuotolla` tietyn tuontitavaraerän jalostuksessa saatavien jalostettujen tuotteiden paljoutta tai prosentuaalista osuutta. 115 artikla 1 Jos 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät ja jollei 4 kohdasta muuta johdu, tulliviranomaisten on sallittava: a) jalostettujen tuotteiden valmistaminen vastaavista tavaroista; b) vastaavista tavaroista valmistettujen jalostettujen tuotteiden vienti yhteisöstä ennen tuontitavaroiden maahantuontia. 2 Vastaavien tavaroiden on oltava samaa laatua ja ominaisuuksiltaan samanlaisia kuin tuontitavaroiden. Komiteamenettelyä noudattaen määritettävissä erityistapauksissa voidaan vastaavien tavaroiden kuitenkin sallia olevan pidemmälle valmistettuja kuin tuontitavaroiden. 3 Sovellettaessa 1 kohtaa tuontitavaroita pidetään tullitarkoituksissa vastaavina tavaroina ja vastaavia tavaroita tuontitavaroina. 4 Toimenpiteitä 1 kohdan soveltamisen kieltämiseksi tai sen rajoittamiseksi voidaan hyväksyä komiteamenettelyä noudattaen. 5 Jos 1 kohdan b alakohtaa sovellettaessa jalostetut tuotteet olisivat vientitullien alaisia, jollei niitä vietäisi tai jälleenvietäisi sisäisessä jalostusmenettelyssä, luvanhaltijan on annettava vakuus tullien maksamisesta siltä varalta, ettei tuontitavaroita tuotaisi maahan määräajassa. II. Luvan myöntäminen 116 artikla Lupa sisäiseen jalostukseen voidaan myöntää jalostustoimintoja suorittavan tai suorituttavan henkilön hakemuksesta. 117 artikla Lupa voidaan myöntää ainoastaan: a) yhteisöön sijoittautuneille henkilöille. Jos tuonti ei ole kaupallista, lupa voidaan kuitenkin myöntää henkilöille, jotka ovat sijoittautuneet yhteisön ulkopuolelle; b) jos, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 114 artiklan 2 kohdan c alakohdan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen tavaroiden käyttöä, tuontitavarat ovat tunnistettavissa jalostetuissa tuotteissa taikka jos 115 artiklassa tarkoitetussa tapauksessa vastaavia tavaroita koskevien edellytysten täyttyminen voidaan tarkastaa; c) jos sisäinen jalostusmenettely voi auttaa luomaan mahdollisimman suotuisat edellytykset jalostettujen tuotteiden viennille tai jälleenviennille yhteisön tuottajien keskeisiä etuja haittaamatta (taloudelliset edellytykset). III. Menettelyn suorittaminen 118 artikla 1 Tulliviranomaisten on asetettava määräaika, jonka kuluessa jalostetut tuotteet on vietävä tai jälleenvietävä taikka niille on osoitettava muu tulliselvitysmuoto. Määräaikaa asetettaessa on otettava huomioon jalostustoimintojen suorittamiseen ja jalostettujen tuotteiden myyntiin tarvittava aika. 2 Määräaika alkaa siitä päivästä, jona muut kuin yhteisötavarat asetetaan sisäiseen jalostusmenettelyyn. Tulliviranomaiset voivat pidentää tätä määräaikaa luvanhaltijan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta. Menettelyn yksinkertaistamiseksi voidaan päättää, että määräaika, joka alkaa kalenterikuukauden tai vuosineljänneksen aikana, päättyy tapauksen mukaan myöhemmän kalenterikuukauden tai vuosineljänneksen viimeisenä päivänä. 3 Sovellettaessa 115 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tulliviranomaisten on asetettava määräaika, jonka kuluessa muut kuin yhteisötavarat on ilmoitettava tähän menettelyyn. Määräaika alkaa siitä päivästä, jona näitä tavaroita vastaavista tavaroista valmistettuja jalostettuja tuotteita koskeva vienti-ilmoitus vastaanotetaan. 4 Tiettyjä jalostustoimintoja tai tiettyjä tuontitavaroita koskevia erityisiä määräaikoja voidaan asettaa komiteamenettelyä noudattaen. 119 artikla 1 Tulliviranomaisten on vahvistettava joko toiminnan tuottoaste tai tarvittaessa tuoton määritystapa. Tuottoaste on määritettävä niiden tosiasiallisten olosuhteiden perusteella, joissa jalostustoiminto suoritetaan tai se on määrä suorittaa. 2 Jos olosuhteet sitä edellyttävät, ja erityisesti sellaisissa jalostustoiminnoissa, jotka tavallisesti suoritetaan selvästi määritellyissä teknisissä olosuhteissa, jotka kohdistuvat olennaisilta ominaisuuksiltaan yhdenmukaisiin tavaroihin ja joissa saadaan laadullisesti yhdenmukaisia jalostettuja tuotteita, voidaan komiteamenettelyä noudattaen ja ennalta todettujen tosiasiallisten tietojen perusteella vahvistaa vakiomääräinen tuottoaste. 120 artikla Tapaukset, joissa sekä edellytykset, joilla muuttumattomia tavaroita tai jalostettuja tuotteita pidetään vapaaseen liikkeeseen luovutettuina, voidaan vahvistaa komiteamenettelyä noudattaen. 121 artikla 1 Jollei 122 artiklasta muuta johdu, mahdollisesti syntyvän tullivelan määrä on määritettävä niillä tullin määräytymisperusteilla, joita voidaan soveltaa tuontitavaroihin sinä ajankohtana, jona ilmoitus näiden tavaroiden asettamisesta sisäiseen jalostusmenettelyyn vastaanotetaan. 2 Jos tuontitavarat 1 kohdassa tarkoitettuna ajankohtana täyttävät tariffikiintiöiden tai tariffikattojen perusteella sovellettavan tullietuuskohtelun myöntämisen edellytykset, ne ovat oikeutettuja etuuskohteluun, jota mahdollisesti sovelletaan samanlaisiin tavaroihin sinä päivänä, jona vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus vastaanotetaan. 122 artikla Poiketen siitä, mitä 121 artiklassa säädetään, jalostettuihin tuotteisiin: a) sovelletaan niihin soveltuvia tuontitulleja, jos - ne luovutetaan vapaaseen liikkeeseen ja ne sisältyvät komiteamenettelyä noudattaen hyväksyttyyn luetteloon, ja siltä osin kuin ne suhteessa vastaavat maasta vietyjä luetteloon sisältymättömiä tuotteita. Luvanhaltija voi kuitenkin pyytää näistä tuotteista kannettavan tullin määrittämistä 121 artiklassa vahvistetuin edellytyksin, - niistä kannetaan yhteisessä maatalouspolitiikassa vahvistettuja maksuja ja komiteamenettelyä noudattaen annetut säännökset edellyttävät sitä; b) sovelletaan kyseisessä tullimenettelyssä sovellettavien taikka vapaa-alueita tai vapaavarastoja koskevien säännösten mukaisesti määritettyjä tuontitulleja, jos jalostetut tuotteet on asetettu suspensiomenettelyyn taikka siirretty vapaa-alueelle tai vapaavarastoon; Kuitenkin: - asianomainen voi pyytää tullin määrittämistä 121 artiklan mukaisesti, - kannettavien tuontitullien määrän on oltava vähintään yhtä suuri kuin 121 artiklan mukaisesti määritetty määrä, jos jalostetuille tuotteille on osoitettu muu edellä tarkoitettu tulliselvitysmuoto kuin valmistus tullivalvonnassa; c) voidaan soveltaa tullin määrittämistä tullivalvonnassa tapahtuvassa valmistuksessa koskevia säännöksiä, jos tuontitavara olisi voitu asettaa tähän menettelyyn; d) voidaan soveltaa niiden tiettyyn käyttötarkoitukseen perustuvaa edullista tullikohtelua, jos samanlaiset tuontitavarat ovat oikeutettuja tällaiseen kohteluun; e) sovelletaan tuontitullittomuutta, jos samanlaisille maahan tuoduille tavaroille myönnetään tullittomuus 184 artiklan mukaisesti. IV. Yhteisön tullialueen ulkopuolella suoritettavat jalostustoiminnot 123 artikla 1 Jalostetut tuotteet tai muuttumattomat tavarat taikka osa niistä voidaan tulliviranomaisen luvalla viedä väliaikaisesti yhteisön tullialueen ulkopuolelle edelleen jalostettaviksi ulkoista jalostusta koskevissa säännöksissä vahvistettujen edellytysten mukaisesti. 2 Jos jälleentuotujen tuotteiden osalta syntyy tullivelka, tulevat kannettaviksi: a) 1 kohdassa tarkoitetuista jalostetuista tuotteista tai muuttumattomista tavaroista kannettavat tuontitullit, jotka on laskettava 121 ja 122 artiklan mukaisesti; sekä b) yhteisön tullialueen ulkopuolisen jalostuksen jälkeen jälleentuoduista tuotteista kannettavat tuontitullit, joiden määrä on laskettava ulkoista jalostusmenettelyä koskevien säännösten mukaisesti, samoin edellytyksin kuin jos tässä menettelyssä viedyt tuotteet olisi luovutettu vapaaseen liikkeeseen ennen niiden vientiä. V. Tullinpalautusjärjestelmää koskevat erityissäännökset 124 artikla 1 Tullinpalautusjärjestelmää voidaan käyttää kaikkien muiden kuin sellaisten tavaroiden osalta, jotka vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen vastaanottoajankohtana: - ovat määrällisten tuontirajoitusten alaisia, - voivat kiintiöiden perusteella olla oikeutettuja 20 artiklan 3 kohdan d - f alakohdassa tarkoitettuun tullietuuskohtelutoimenpiteeseen tai yksipuoliseen suspensiotoimenpiteeseen, - ovat yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön otettujen tai tiettyihin maataloustuotteiden jalostuksessa saatuihin tavaroihin sovellettavissa erityisjärjestelyissä käyttöön otettujen maatalouden tuontimaksujen tai muiden tuonnista kannettavien maksujen alaisia. 2 Lisäksi tullinpalautusjärjestelmää voidaan käyttää ainoastaan, jos jalostetuille tuotteille ei ole vahvistettu vientitukea sinä ajankohtana, jona tuontitavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus vastaanotetaan. 3 Lupa tullinpalautusjärjestelmän käyttöön voidaan myöntää ainoastaan, jos jalostettujen tuotteiden vientiä koskevan ilmoituksen vastaanottoajankohtana: - tuontitavarat eivät ole jonkin 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetun maksun alaisia, - jalostetuille tuotteille ei ole vahvistettu vientitukea. 125 artikla 1 Vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevassa ilmoituksessa on oltava maininta tullinpalautusjärjestelmän käytöstä sekä viittaus lupaan. 2 Lupa on tulliviranomaisten pyynnöstä liitettävä vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevaan ilmoitukseen. 126 artikla Tullinpalautusjärjestelmää käytettäessä ei sovelleta 115 artiklan 1 kohdan b alakohtaa eikä 3 ja 5 kohtaa, 118 artiklan 3 kohtaa, 120 tai 121 artiklaa, 122 artiklan a alakohdan toista luetelmakohtaa tai c alakohtaa eikä 129 artiklaa. 127 artikla Jalostettujen tuotteiden väliaikaista vientiä 123 artiklan 1 kohdan mukaisesti ei pidetä 128 artiklassa tarkoitettuna vientinä, ellei näitä tuotteita jälleentuoda yhteisöön asetettujen määräaikojen kuluessa. 128 artikla 1 Luvanhaltija voi hakea tuontitullien palauttamista tai peruuttamista, jos tämä voi tulliviranomaisten hyväksymällä tavalla osoittaa, että tullinpalautusjärjestelmässä vapaaseen liikkeeseen luovutetuista tuontitavaroista valmistetut jalostetut tuotteet on joko - viety taikka - asetettu niiden myöhempää jälleenvientiä varten passitusmenettelyyn, tullivarastointimenettelyyn, väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn tai suspensiojärjestelmän mukaiseen sisäiseen jalostusmenettelyyn taikka siirretty vapaa-alueelle tai vapaavarastoon, jos myös kaikki menettelyn käyttämisen edellytykset täyttyvät. 2 Osoitettaessa jalostetuille tuotteille 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu tulliselvitysmuoto näitä tuotteita pidetään muina kuin yhteisötavaroina. 3 Määräaika, jonka kuluessa tullinpalautusta on haettava, määritetään komiteamenettelyä noudattaen. 4 Jalostetut tuotteet, jotka on 1 kohdan mukaisesti asetettu tullimenettelyyn taikka siirretty vapaa-alueelle tai vapaavarastoon, voidaan luovuttaa vapaaseen liikkeeseen ainoastaan tulliviranomaisten luvalla, jonka nämä myöntävät olosuhteiden sitä edellyttäessä. Tällöin palautettavan tai peruutettavan tuontitullien määrän katsotaan muodostavan tullivelan määrän, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 122 artiklan b alakohdan soveltamista. 5 Palautettavaa tai peruutettavaa tuontitullien määrää määritettäessä noudatetaan soveltuvin osin 122 artiklan alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa. VI. Muut säännökset 129 artikla Suspensiojärjestelmän mukaisesti tapahtuvaa sisäistä jalostusmenettelyä sovelletaan myös vapautuksen saamiseksi jalostettujen tuotteiden vientitulleista, jotka on kannettava tuontitavaroiden sijasta yhteisötavaroista tuotetuista samanlaisista tuotteista. E. Tullivalvonnassa tapahtuva valmistus 130 artikla Tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen menettelyssä voidaan käyttää muita kuin yhteisötavaroita tuontitullitta tai ilman kauppapoliittisia toimenpiteitä yhteisön tullialueella niiden lajia tai tilaa muuttavien toimintojen suorittamiseksi sekä luovuttaa näissä toiminnoissa saatavat tuotteet vapaaseen liikkeeseen asianmukaiset tuontitullit maksaen. Näitä tuotteita kutsutaan valmistetuiksi tuotteiksi.