Komission päätös,

tehty 11 päivänä heinäkuuta 2001,

tukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut myöntämällä Biskajassa sijaitsevien yritysten tekemille investoinneille 45 prosentin verohyvityksen

(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 1765)

(Ainoastaan espanjankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2003/27/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artikloiden mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I MENETTELY

(1) Komissio sai Daewoo Electronics Manufacturing España SA:lle(2) sekä Ramondín SA:lle ja Ramondín Cápsulas SA:lle(3) myönnetyistä valtiontuista tehtyjen kanteluiden seurauksena aloitetun menettelyn yhteydessä tietoonsa ilmoittamatta jätetyn investointien verotukiohjelman, jota oli sovellettu Álavassa Espanjan kuningaskunnassa myöntämällä 45 prosentin verohyvitystä. Komissiolle toimitettiin lisäksi epävirallisia tietoja, joiden mukaan samankaltaisia toimenpiteitä oli toteutettu myös Biskajassa, joka on Álavan tavoin verotuksellisesti autonominen alue. Tästä syystä komissio lähetti Espanjan pysyvälle edustustolle 15 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyn tietopyynnön. Espanjan viranomaiset pyysivät pysyvän edustustonsa 13 päivänä huhtikuuta 1999 ja 17 päivänä toukokuuta 1999 päivätyillä kirjeillä vastaamiseen annetun määräajan pidentämistä. Komissio hylkäsi 25 päivänä toukokuuta 1999 päivätyllä kirjeellä määräajan pidentämistä koskevan toisen pyynnön Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(4) nojalla. Espanjan viranomaiset toimittivat lopulta 2 päivänä kesäkuuta 1999 päivätyllä Espanjan pysyvän edustuston kirjeellä kyseisiä verotukia koskevat tiedot.

(2) Komissio ilmoitti Espanjalle 17 päivänä elokuuta 1999 päivätyllä kirjeellä (SG(99) D/6871) päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, joka koskee kyseistä tukea.

(3) Espanjan viranomaiset esittivät pysyvän edustustonsa 9 päivänä marraskuuta 1999 päivätyllä ja 12 päivänä marraskuuta 1999 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä huomautuksia kyseisen menettelyn mukaisesti.

(4) Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(5). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään tukea koskevat huomautuksensa kuukauden kuluessa edellä mainitun päätöksen julkaisupäivästä.

(5) Komissio sai huomautuksia seuraavilta osapuolilta: Kastilian ja Leónin autonomiselta alueelta 3 päivänä tammikuuta 2000, Confederación Empresarial Vascalta - Euskal Entrepresarien Konfederakuntzalta (jäljempänä "Confebask") 4 päivänä tammikuuta 2000 ja määräajan päätyttyä lisähuomautuksia 29 päivänä joulukuuta 2000 päivätyllä ja 3 päivänä tammikuuta 2001 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, La Riojan aluehallitukselta 5 päivänä tammikuuta 2000, Colegio vasco de economistasilta - Ekonomilarien Euskal Elkargoalta 5 päivänä tammikuuta 2000, Círculo de empresarios vascosilta 5 päivänä tammikuuta 2000, Bilbaon kauppakamarilta - Bilboko Erkataritza Ganberalta 5 päivänä tammikuuta 2000 ja Asociación profesional de asesores fiscales de la Comunidad del País Vascolta 7 päivänä tammikuuta 2000. Komissio toimitti huomautukset Espanjalle 1 päivänä maaliskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä (D/50 912), jotta tämä voisi esittää näkemyksensä niistä. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan ottaneet kantaa huomautuksiin, vaan pyysivät vastaamiseen annetun määräajan pidentämistä 20 päivällä.

(6) Joulukuun 26 päivänä 1996 annetun Norma Foralin 7/1996(6) neljäs lisäsäännös, joka muodosti 45 prosentin verohyvityksen oikeusperustan, kumottiin 19 päivänä heinäkuuta 2000 annetulla Norma Foralilla 7/2000(7).

II YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA

(7) Komission hallussa olevien tietojen mukaan kyseiset verotuet tulivat voimaan 1 päivänä tammikuuta 1997 26 päivänä joulukuuta 1996 annetun Norma Foralin 7/1996(8) neljännen lisäsäännöksen nojalla. Espanjan viranomaiset tai muut osapuolet eivät ole kiistäneet näitä tietoja. Kyseisen säännöksen mukaisesti tukia voidaan myöntää määrättyihin vuonna 1997 tehtyihin investointeihin. Tukien myöntämiselle asetettua määräaikaa pidennettiin määräämättömäksi ajaksi 2 päivänä huhtikuuta 1998 annetun Norma Foralin 4/1998(9) toisella säännöksellä.

(8) Kyseisestä 45 prosentin verohyvityksestä, joka on ollut voimassa 1 päivästä tammikuuta 1997, säädettiin 26 päivänä joulukuuta 1996 annetun Norma Foralin 7/1996 neljännessä lisäsäännöksessä seuraavasti:

"Uuteen aineelliseen käyttöomaisuuteen 1 päivästä tammikuuta 1997 alkaen tehdyille yli 2,5 miljardin Espanjan pesetan investoinneille myönnetään Biskajan maakuntaneuvoston hyväksynnän perusteella 45 prosentin veronhyvitys. Hyvitys myönnetään investointisummasta, jonka maakuntaneuvosto vahvistaa ja se lasketaan lopullisen veron määrästä.

Lopullisen veron määrän riittämättömyyden perusteella myöntämättä jäänyt verohyvitys voidaan myöntää maakuntaneuvoston alkuperäistä hyväksymispäätöstä seuraavien viiden vuoden kuluessa.

Hyvityksen soveltamisen alkamispäivää voidaan siirtää vanhentumisajan rajoissa siten, että hyvitystä aletaan myöntää ensimmäisestä tilikaudesta, jolloin yritys saavuttaa positiivisen tuloksen.

Edellä 1 kohdassa säädetyssä hyväksymispäätöksessä vahvistetaan kussakin tapauksessa sovellettavat määräajat ja rajoitukset.

Tämän säännöksen nojalla myönnettyjä etuja ei voida yhdistää samoihin investointeihin liittyviin muihin veroetuuksiin.

Biskajan maakuntaneuvosto päättää investointiprosessin kestosta; siihen voi sisältyä myös investointeja, jotka on tehty investointeihin johtavan hankkeen valmisteluvaiheen aikana."

(9) Näiden säännösten perusteella voidaan todeta, että tuet kohdistuvat 1 päivästä tammikuuta 1997 lähtien tehtyihin yli 2,5 miljardin Espanjan pesetan investointeihin uuteen aineelliseen käyttöomaisuuteen sekä varsinaisen investointihankkeen valmisteluvaiheessa aiheutuneisiin investointikustannuksiin(10).

(10) Koska tukiohjelmassa ei edellytetä, että tukikelpoisen investoinnin sijaintipaikan olisi oltava Biskaja, yritys, jonka verotuksellinen kotipaikka on kyseisellä alueella, voi saada 45 prosentin verohyvityksen myös Biskajan ulkopuolelle tehdyistä investoinneista.

(11) Koska tukiohjelmaa sovelletaan kaikilla aloilla tehtyihin investointeihin, tukea voitiin myöntää rajoituksetta seuraavilla yhteisön erityissääntöjen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla: perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maa- ja kalataloustuotteiden tuotanto, jalostus ja kaupan pitäminen, hiili- ja terästeollisuus, liikenne, laivanrakennus, synteettiset kuidut ja autoteollisuus.

(12) Lisäksi kyseistä 45 prosentin verohyvitystä voivat saada kaikki yritykset, siis myös vaikeuksissa olevat yritykset, riippumatta niiden taloudellisesta ja rahoitustilanteesta.

(13) Vaikka 45 prosentin verohyvitys ei ole yhteensopiva muiden samoihin investointeihin myönnettyjen verotukien kanssa, verotuen kasautumiseen muiden tukien (esimerkiksi avustusten, korkotukilainojen, takausten ja osakkuuksien hankkimisen muodossa myönnettyjen tukien) kanssa ei ole estettä.

(14) Menettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä muistutetaan, että toimenpiteiden verotuksellisella luonteella ei ole vaikutusta yhteisön valtiontukisääntöjen soveltamiseen, sillä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklaa sovelletaan "muodossa tai toisessa" myönnettyyn tukeen. Komissio korostaa kuitenkin päätöksessään, että jotta toimenpide luokiteltaisiin tueksi, sen on täytettävä kaikki 87 artiklassa määritellyt neljä perustetta. Niitä kuvaillaan jäljempänä.

(15) Ensiksi komissio toteaa, että verohyvitys tuo tuensaajille edun, jonka suuruus on 45 prosenttia investointien määrästä. Tuki vähentää niiden taloutta tavallisesti rasittavia kustannuksia alentamalla osittain normaalia veromäärää.

(16) Komissio katsoo myös, että koska 45 prosentin verohyvitys aiheuttaa verotulojen menetyksen, siinä on kyse valtion varojen käyttämisestä veromenojen kattamiseen.

(17) Komissio on lisäksi katsonut, että 45 prosentin verohyvitys vaikuttaa kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Koska tuensaajat harjoittavat sellaista taloudellista toimintaa, joka voi olla jäsenvaltioiden välisen kaupan kohteena, tuki vahvistaa tuensaajayritysten asemaa suhteessa muihin yhteisön markkinoilla toimiviin kilpaileviin yrityksiin ja vaikuttaa näin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Lisäksi tuensaajayritysten kannattavuus paranee niiden nettotuloksen (voitto verojen jälkeen) parantuessa. Tämän ansiosta ne pystyvät kilpailemaan tukiohjelman ulkopuolelle jääneiden yritysten kanssa.

(18) Komissio on toistaiseksi katsonut, että 45 prosentin verohyvitys on erityinen ja valikoiva toimenpide tiettyjä yrityksiä suosivalla tavalla. Verohyvitys voidaan myöntää vain yrityksille, jotka investoivat vähintään 2,5 miljardia Espanjan pesetaa (15025303 euroa). Tukien ulkopuolelle jäävät sellaiset investointeja tekevät yritykset, joiden investointien määrä ei ylitä mainittua 2,5 miljardin pesetan rajaa.

(19) Lisäksi komissio on katsonut, että tuen valikoiva luonne johtuu myös veroviranomaisten harkintavallasta. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa komissio on todennut, että Biskajan aluehallitus (Diputación Foral de Vizcaya) voi käyttää harkintavaltaansa sekä investointihankkeen että sen valmisteluvaiheen keston määrittämisessä.

(20) Komissio on päätellyt, että 45 prosentin verohyvitys on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, sillä se täyttää kaikki valtiontuelle asetetut edellytykset eli on jäsenvaltion valtion varoista myöntämä etu, vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua suosimalla joitakin yrityksiä.

(21) Koska tarkasteltavana oleviin verotukiin ei sovelleta ehtoa, jonka mukaan tuet eivät saa ylittää 100000 euron rajaa kolmen vuoden aikana, komissio katsoo toistaiseksi, että kyseisiin verotukiin ei voida soveltaa vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä (de minimis -sääntöä)(11).

(22) Komissio on huomauttanut, että valtiontuet, joihin ei sovelleta de minimis -sääntöä, kuuluvat perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa ja ETA-sopimuksen 62 artiklan 3 kohdassa määrätyn ennakkoilmoitusvelvollisuuden soveltamisalaan. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan ole noudattaneet tätä velvollisuutta. Tästä syystä komissio on katsonut alustavasti, että tuet voidaan katsoa sääntöjenvastaisiksi.

(23) Komissio on lisäksi todennut, että 45 prosentin verohyvityksestä muodostuvan tuen myöntämisen edellytyksenä on investoinnin toteuttaminen(12). Koska tukikelpoisia kustannuksia ei ole määritelty täsmällisesti, komissio ei voi sulkea pois mahdollisuutta, että osa 45 prosentin verohyvityksen tukikelpoisista investointikustannuksista voi kuulua alkuinvestointia koskevan yhteisön määritelmän soveltamisalaan(13).

(24) Tarkastellessaan yhteisön määritelmää investointikustannuksista komissio havaitsi, että kyseinen verohyvitys on kokonaisuudessaan tai osittain investointitukea. Tästä syystä sitä on tarkasteltava investointitukea koskevien yhteisön sääntöjen perusteella. Sen sijaan muihin kuin yhteisön määäritelmän mukaisiin investointikustannuksiin myönnettävää tukea ei voida katsoa investointitueksi vaan muihin tarkoituksiin myönnetyksi tueksi (esimerkiksi toimintatueksi).

(25) Kyseiselle 45 prosentin verohyvitykselle ei ole asetettu alakohtaisia rajoituksia, joten sitä voidaan myöntää alakohtaisten valtiontukisääntöjen soveltamisalaan kuuluville yrityksille. Tämän vuoksi komissio on esittänyt epäilyksiä tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille niissä tapauksissa, joissa tuensaaja toimii yhteisön erityissääntöjen soveltamisalaan kuuluvalla alalla.

(26) Samaa päättelytapaa voidaan soveltaa tapauksiin, joissa 45 prosentin verohyvitys myönnetään vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa tarkoitetuille vaikeuksissa oleville yrityksille. Kyseisten verotukien myöntämiseen ei kuitenkaan sovelleta kyseisissä suuntaviivoissa vahvistettuja edellytyksiä. Koska tuet eivät ole kyseisten edellytysten mukaisia, komissio epäilee tukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille, kun niitä myönnetään vaikeuksissa oleville yrityksille.

(27) Kun tarkastellaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen soveltamista Biskajassa myönnettyihin investointitukiin, komissio muistuttaa, että Espanjan aluetukikartan muuttamisesta 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyn komission päätöksen mukaisesti Biskajan alueella alueelliseen kehitykseen myönnettävät investointituet voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla edellyttäen, että suuryrityksille myönnetyn tuen intensiteetti ei ylitä 25 prosenttia NAE (nettoavustusekvivalentti).

(28) Komissio on toisaalta korostanut, että näitä enimmäisintensiteettejä sovelletaan vain tiettyihin vakioperusteen mukaisiin tukikelpoisiin kustannuksiin ja vain jos alkuinvestointeja koskevan yhteisön määritelmän ehdot täyttyvät (kyseisen määritelmän mukaan mm. korvausinvestoinnit eivät tule kysymykseen). Komissio on lisäksi todennut, että vuoden 1999 aikana myönnettyyn tukeen sovelletaan mainittuja aluetuen suuntaviivoja. Myös investointitukiin, jotka eivät ylitä enimmäisintensiteettejä, sovelletaan tiettyjä aluetuen suuntaviivoissa vahvistettuja lisäedellytyksiä.

(29) Komissio on todennut alustavasti, että 45 prosentin verohyvityksenä myönnettyjä tukia ei ole rajattu 25 prosenttiin NAE suuryritysten osalta eikä 30 prosenttiin NAE pk-yritysten osalta. Komissio on todennut myös, että tukikelpoiset kustannukset eivät todennäköisesti ole mainitun vakioperusteen mukaisia. Näin ollen komissio on katsonut mahdolliseksi, että kyseiset tuet voivat olla toimintatukea, sillä ne vähentävät tuensaajayritysten tavanomaisia kustannuksia. Tästä syystä komissio on epäillyt, voidaanko kyseisten verotukien katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille aluetuen suuntaviivoissa asetettujen sääntöjen mukaisesti.

(30) Syyskuun 1 päivän 1998 jälkeen myönnetyn tuen osalta komissio on katsonut, että tuen kohteena olevat investoinnit saattavat kuulua monialaisten puitteiden (98/C 107/05) soveltamisalaan. Kyseiset verotuet eivät kuulu suuria investointihankkeita koskevan ennakkoilmoitusvelvollisuuden soveltamisalaan eivätkä komission arvioinnista mahdollisesti seuraavan ensimmäisintensiteetin supistamisen soveltamisalaan. Näin ollen komissio epäilee, ettei kyseisiä verotukia voi katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi, kun on kyse suurista investointihankkeista.

(31) Tässä vaiheessa komissio on epäillyt kyseisten verotukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla, joka koskee "tukea tietyn [...] talousalueen kehityksen edistämiseen...". Sama koskee muita 87 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia. Kyseisiä tukia ei voida katsoa 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisiksi sosiaalisiksi tuiksi, eikä 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisiksi luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettäviksi tuiksi eikä myöskään 87 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisiksi tuiksi "tietyn taloudellisen toiminnan [...] edistämiseen...". Näiden tukien tavoitteena ei ole 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti edistää Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä poistaa jäsenvaltion taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Niitä ei ole myöskään tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan merkityksessä.

(32) Komissio on kehottanut Espanjan viranomaisia esittämään EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisessa menettelyssä huomautuksensa. Lisäksi se on pyytänyt viranomaisia toimittamaan kaikki tiedot, jotka ovat merkityksellisiä arvioitaessa 45 prosentin verohyvityksenä Biskajassa myönnettyjä verotukia. Komissio on ilmoittanut pitävänsä merkityksellisinä muun muassa seuraavia tietoja: investointien verohyvityksinä mahdollisesti myönnetyt verotuet, joita myönnettiin vuosina 1986-1994 tai osan tästä ajasta, jäljennökset tuen myöntämispäätöksistä vuosina 1995-1997 ja jäljennökset asianomaisten maakuntaneuvostolle vuosina 1998-1999 toimittamista virallisista tiedonannoista. Toimitettavissa tiedoissa olisi ilmoitettava ainakin tukikelpoisten investointikustannusten luonne, kullekin tuensaajalle myönnetyn verohyvityksen määrä, kullekin tuensaajalle jo maksettu ja vielä maksamatta oleva määrä, vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa tarkoitetuille vaikeuksissa oleville yrityksille mahdollisesti myönnetyt tuet, tuen kasautumista koskevat yksityiskohdat (määrä, tukikelpoiset kustannukset, mahdollisesti sovelletut tukiohjelmat jne.) sekä "investointihankkeen" ja "valmisteluvaiheen investoinnin" käsitteiden täsmälliset ja yksityiskohtaiset määritelmät.

III ESPANJAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

(33) Espanjan viranomaiset toimittivat huomautuksensa Espanjan pysyvän edustuston 9 päivänä marraskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä. Espanjan viranomaiset katsovat, että kyseinen verohyvitys ei ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitettua valtiontukea. Espanjan viranomaiset kiistävät komission olettamuksen kauppaan aiheutuvasta vaikutuksesta, jonka komissio katsoi perustuvan siihen, että tuensaajayritykset harjoittavat taloudellista toimintaa, joka voi olla jäsenvaltioiden välisen kaupan kohteena. Espanjan viranomaisten näkemyksen mukaan tuen vaikutusta kauppaan ei voida todeta yleisesti, kuten komissio tekee, vaan tapauskohtaisesti, sillä on mahdollista löytää tapauksia, joissa tuella ei ole vaikutusta kauppaan. Nämä tapaukset eivät täytä yhtä niistä edellytyksistä, jotka on asetettu valtion toteuttamien toimenpiteiden luokittelemiseksi valtiontueksi.

(34) Lisäksi viranomaiset katsovat, että toimenpide ei ole erityinen eikä valikoiva. Ne ovat sitä mieltä, että koska kaikilla asetetut ehdot täyttävillä aloilla ja verovelvollisilla on mahdollisuus hyötyä kyseisestä tuesta, sitä ei voida pitää erityisenä. Espanjassa on viisi verojärjestelmää, joista yhtä sovelletaan Biskajassa. Näin ollen kyseisellä alueella sovellettavat verotussäännöt ovat yleisiä toimenpiteitä, jotka koskevat kaikkia järjestelmään kuuluvia verovelvollisia. Tästä syystä toimenpiteisiin ei liity alueellista erityisyyttä.

(35) Väite, jonka mukaan tukiohjelmaa voidaan soveltaa kaikilla aloilla ja kaikkiin verovelvollisiin, ei välttämättä pidä paikkaansa. Espanjan viranomaiset huomauttavat, että 2,5 miljardin pesetan vähimmäisinvestointia koskeva edellytys ei ole syrjivä vaan objektiivinen edellytys, jonka tarkoituksena on varmistaa, että toimenpiteelle asetettu tavoite saavutetaan tehokkaasti. Jos komissio kuitenkin luokittelee toimenpiteen erityiseksi, se olisi perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja taloudellisella rakenteella valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen annetun tiedonannon (98/C 384/03)(14) nojalla. Kyseistä toimenpidettä voidaan perustella verojärjestelmän luonteella, sillä se on osa ainoaa Biskajan alueella sovellettavaa verojärjestelmää. Toimenpide perustuukin toimivaltaan, jota maakuntaneuvosto käyttää vahvistaessaan verosäännöksiä. Lisäksi toimenpidettä voidaan perustella järjestelmän taloudellisen rakenteella, sillä sen tavoitteena on edistää taloudellista toimintaa. Suurten investointihankkeiden kannustaminen vaikuttaa loogiselta, sillä ne hyödyttävät todellisuudessa Biskajan aluetta pitkällä aikavälillä. Niiden perusteella veroviranomaiset voivat saada verotuloja, jotka ylittävät investointien alkuvaiheessa aiheutuneet veromenot. Investoinneille asetettu vähimmäismäärä ei myöskään vaikuta haitallisesti pk-yrityksiin, sillä niiden hyväksi sovelletaan jo monia yhteisön rahoitusohjelmia.

(36) Espanjan viranomaiset kiistävät myös toimenpiteiden harkinnanvaraisuuden, sillä kyseiset tuet myönnetään ilman eri toimenpiteitä edellyttäen, että investointi on vähintään 2,5 miljardia pesetaa. Maakuntaneuvosto tyytyy toteamaan tukien myöntämiselle asetettujen ehtojen täyttymisen, sillä se ei voi muuttaa tukea eikä asettaa uusia ehtoja sen myöntämiselle. Espanjan viranomaiset korostavat, että Espanjan verolainsäädäntö kieltää harkinnanvaraiset päätökset verovelvollisia koskevien verovelvoitteiden tärkeimmistä piirteistä.

(37) Espanjan viranomaiset kiistävät myös väitteen, että kyseiset verosäännöt eivät täyttäisi alakohtaisten sääntöjen soveltamisehtoja. Viranomaisten mielestä komission pitäisi määritellä konkreettisesti, mitä ehtoja verosäännöt rikkovat. Espanjan viranomaiset toteava verotukien soveltamisesta vaikeuksissa oleviin yrityksiin, että 2,5 miljardin pesetan vähimmäisinvestointivaatimuksen takia vaikeuksissa olevien yritysten on erittäin vaikea saada kyseistä tukea. Tämä edellytys on pikemminkin takeena sille, ettei verotukia myönnetä kyseisille yrityksille. Espanjan viranomaiset katsovat lisäksi, että koska kyse ei ole valtiontuista, aluetukisääntöjen soveltaminen ei ole tässä tapauksessa tarpeen.

(38) Espanjan viranomaiset katsovat edellä esitettyjen syiden perusteella, että komission on lopetettava aloittamansa menettely tekemällä päätös, jonka mukaan kyseiset verotoimenpiteet eivät täytä edellytyksiä, jotka on asetettu toimenpiteiden katsomiselle valtiontueksi.

(39) Espanjan viranomaiset katsovat myös, ettei verohyvityksen myöntämisestä tehtyjä päätöksiä koskeviin komission tietopyyntöihin ole syytä vastata, sillä toimenpiteeseen ei sisälly valtiontukea. Tästä syystä ne eivät toimita komissiolle tietoja, joita se pyysi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään.

IV MUUT KOMISSION SAAMAT HUOMAUTUKSET

(40) Komissio korostaa, että jäljempänä käsitellyt huomautukset eivät vaikuta arvioon siitä, voidaanko niiden tekijät katsoa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuiksi asianomaisiksi osapuoliksi.

Kastilian ja Leónin autonomisen alueen esittämät huomautukset

(41) Kastilian ja Leónin autonominen alue ilmoittaa, että kyseiset verotoimenpiteet ovat osa maakuntaneuvoston hyväksymiä verotoimenpiteitä, joiden hyväksyttävyydestä on esitetty epäilyjä sekä Espanjassa että yhteisön tasolla.

(42) Kastilian ja Leónin autonominen alue toteaa myös, että kyseiset verotoimenpiteet ovat valtiontukea, koska ne täyttävät EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa määrätyt neljä edellytystä. Autonominen alue perustelee näkemystään pääosin samoilla väitteillä, joita komissio esittää menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään.

(43) Lisäksi Kastilian ja Leónin viranomaiset katsovat, että tarkasteltavia verotukia ei voida pitää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan poikkeusten nojalla yhteismarkkinoille soveltuvina. Tukia myönnettäessä ei ole noudatettu myöskään 88 artiklan 3 kohdassa määrättyä ilmoitusvelvollisuutta.

(44) Kastilian ja Leónin autonominen alue onkin sitä mieltä, että tarkasteltavat verotoimenpiteet on katsottava EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan ilmoitusmenettelyn laiminlyönnin takia sääntöjenvastaisiksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi valtiontuiksi.

Confederación Empresarial Vascan - Euskal Entrepresarien Konfederakuntzan (jäljempänä "Confebask") esittämät huomautukset

(45) Confebask korostaa, että Biskajan nykyisellä verotuksellisella autonomialla on pitkät perinteet. Confebaskin huomautusten pääkohdat ovat seuraavat:

a) Verovelvollisuuden oletettu keveneminen: Komissio katsoo virheellisesti, että verorasitusta olisi kevennetty siten, että valtio olisi menettänyt verotuloja. Jos päätelmä pitäisi paikkansa, verovähennykset aiheuttaisivat aina verotulojen menetyksen suhteessa verovelvolliselta tavanmukaisesti kannettavaan määrään. Confebask pyytääkin komissiota tarkistamaan näkemystään, sillä muutoin tilanne voi johtaa verokantojen aiheettomaan yhdenmukaistamiseen laskettaessa tavanmukaisesti kannettavan veron määrää, jota varten olisi määritettävä mahdolliset verotulojen menetykset.

b) Vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan: Komission mukaan kyseiset verotoimenpiteet johtavat kaupan vääristymiseen, jos tuensaajat käyvät jäsenvaltioiden välistä kauppaa. Verojärjestelmien väliset erot vaikuttavat kuitenkin aina jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kauppaan aiheutuvien vaikutusten määrittämiseksi komission olisi tarkasteltava koko verojärjestelmää eikä vain yksittäisiä määräyksiä. Confebask korostaa, että erään tutkimuksen mukaan Baskimaan verotus on muita Espanjan alueita kireämpi. Komission olisi annettava selvitys siitä, miksi nimenomaan nämä verotoimenpiteet vaikuttavat kauppaan, kun muut verojärjestelmien väliset erot eivät niin tee. Vaikka vaikutusta aiheutuisikin, sen poistamiskeinona pitäisi käyttää verotuksen yhdenmukaistamista eikä valtiontukia.

c) Tukien valikoivuus: Confebask katsoo, että verotoimenpiteiden valikoivuutta olisi arvioitava siltä kannalta, että kyse on joko valtuutussäännöstä, jonka nojalla veroviranomaiset valtuutetaan myöntämään jälkikäteen yksittäisiä etuuksia, tai säännöstä, jonka nojalla veroetuus myönnetään suoraan edunsaajalle vaatimatta jälkikäteen toimitettavia tositteita. Komission käyttämistä perusteista toinen sisältyy kuitenkin ensin mainittuun sääntökokonaisuuteen ja toinen jälkimmäiseen. Koska ensimmäinen ja toinen sääntö ovat vaihtoehtoisia, komission olisi selvennettävä, kumpaan sääntöluokkaan tarkasteltavana olevat verotoimenpiteet kuuluvat ristiriitojen välttämiseksi.

- Confebask vastustaa kyseisten verosääntöjen kuulumista valtuutussääntöjen piiriin, sillä veroviranomaisilla ei ole ollut harkintavaltaa ennen vuotta 1997 eikä sen jälkeen, vaan verohyvitys on myönnetty ilman eri toimenpiteitä. Viranomaisten toimivalta rajoittuu sen tarkistamiseen, että hakija täyttää tukien myöntämisedellytykset. Jos kyseisiä verotoimenpiteitä taas pidetään valtuutussääntöinä, joiden nojalla tukea voidaan myöntää jälkikäteen, tätä tapausta koskeva menettely, jossa on kyse sääntöjen eikä niiden käytännön soveltamisen tutkimisesta, menettää merkityksensä. Komission jäsenvaltioille vuonna 1989 lähettämän kirjeen(15) ensimmäisen kappaleen mukaan etuuksien myöntämistä koskeva yleisluonteinen määräys katsotaan tueksi vain silloin, kun käytössä on "lainsäädäntömekanismi, joka mahdollistaa sen myöntämisen ilman lisämuodollisuuksia". Valtuutussääntöä, joka on luonteeltaan abstrakti, ei sitä vastoin voida katsoa valtiontueksi, eikä sitä näin ollen voida arvioida siltä kannalta, mitkä ovat sen vaikutukset kilpailuun tai jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

- Verotoimenpiteiden luokittelusta tukien suoraa myöntämistä koskeviksi säännöiksi Confebask muistuttaa, että edellä mainitun tiedonannon (98/C 384/03) 19, 20 ja 17 kohdan mukaan verotoimenpide voi olla erityistoimenpide ja näin ollen valtiontukea, kun sen on suunnattu vain julkisille yrityksille, tietyille yritysmuodoille tai tietyn alueen yrityksille. Käsiteltävinä olevilla verotoimenpiteillä ei kuitenkaan ole tällaisia ominaisuuksia, eivätkä ne koske tiettyjä alueita, sillä niitä sovelletaan koko sillä alueella, joka kuuluu ne vahvistaneiden alueviranomaisten toimivaltaan. Vähintään 2,5 miljardin pesetan investointia koskevan vaatimuksen erityisyydestä Confebask toteaa, että objektiivisten raja-arvojen soveltaminen on kansallisiin ja yhteisön verosääntöihin liittyvä yleinen käytäntö. Lisäksi Confebask korostaa, että yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden ja komission päätösten nojalla ei ole toistaiseksi koskaan katsottu, että raja-arvon asettaminen tekisi toimenpiteestä erityisen. Komissio on itsekin myöntänyt mainitun tiedonannon 14 kohdassa, että tiettyjen alojen suosiminen ei automaattisesti merkitse toimenpiteen olevan erityinen. Lisäksi se myönsi vuoden 1998 kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen 207 kohdassa, että monialaisia vaikutuksia omaavat toimenpiteet, joilla pyritään edistämään koko taloutta, ovat yleisiä toimenpiteitä eivätkä valtiontukea. Tiivistäen voidaan todeta, että verotoimenpiteet eivät ole erityisiä, koska ne eivät suosi yksittäistä alaa eivätkä tiettyjä yrityksiä. Sitä vastoin niitä sovelletaan kaikilla aloilla ja kaikkiin yrityksiin alueviranomaisten toimivaltaan kuuluvalla alueella.

d) 45 prosentin verohyvityksen sääntöjenvastaisuus: Confebask kiistää myös, että kyse olisi valtiontuesta, mikä on edellytyksenä toimenpiteiden luokittelulle sääntöjenvastaisiksi. Confebask väittää kuitenkin, että tukien sääntöjenvastaisuus asettaa kyseenalaiseksi luottamuksensuojan, toimielinten mielivaltaisten päätösten kieltämisen, oikeusvarmuuden ja suhteellisuuden periaatteet, sillä komissio katsoi jo vuonna 1993 tekemässään päätöksessä 93/337/ETY(16) Baskimaan verojärjestelmän sääntöjenmukaiseksi. Komissio voi muuttaa kantaansa tulevaisuudessa tarkastelemissaan tapauksissa, muttei aiemmista tapauksista esittämiään näkemyksiä. Confebask katsoo, että kyseiset verotoimenpiteet ovat voimassa olevaa tukea. Jo vuonna 1983 oli voimassa sääntöjä, joiden nojalla myönnettiin samantyyppisiä etuja (65 prosentin hyvitys uusien investointien perusteella). Vuonna 1984 otettiin käyttöön 500 miljoonan Espanjan pesetan alaraja, joka oli ylitettävä 50 prosentin verohyvityksen saamiseksi investoinneista. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdassa vahvistetun määritelmän mukaan voimassa olevalla tuella tarkoitetaan "tukia, jotka olivat olemassa ennen perustamissopimuksen voimaantuloa kyseisessä jäsenvaltiossa, eli tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, jotka on otettu käyttöön ennen perustamissopimuksen voimaantuloa ja joita voidaan soveltaa edelleen perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen". Näin ollen kyseiset tuet ovat EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan nojalla sääntöjenmukaisia.

e) Toimenpiteiden soveltumattomuus yhteismarkkinoille: Jos tarkasteltavana olevia verotoimenpiteitä pidetään valtuutussääntöinä, Confebask katsoo, ettei niiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille voida arvioida, koska tukea ei ole myönnetty hallinnollisella päätöksellä. Komission aloittama menettely menettääkin merkityksensä, koska se on luonteeltaan sellainen, ettei siinä voida arvioida tukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille. Jos verotoimenpiteitä taas pidetään tukien suoraa myöntämistä koskevina sääntöinä, Confebask katsoo, että komission ja yhteisöjen tuomioistuimen soveltamat käytännöt edellyttävät tukitoimenpiteiden olevan alakohtaisia, jotta voitaisiin arvioida, soveltuvatko ne yhteismarkkinoille. Lisäksi olisi määritettävä yritysten kokonaisverotuksen kireys ja vertailukohtana olevan verotuksen kireys. Tämä lähestymistapa johtaisi absurdiin päätelmään, jonka mukaan kireimmän verotuksen jäsenvaltiota alhaisempi verotus olisi katsottava aina valtiontueksi. Confebask kiistää myös komission näkemyksen, jonka mukaan kyseiset verotoimenpiteet eivät sovellu yhteismarkkinoille siksi, etteivät ne sisällä ala- tai aluekohtaisia, suuriin investointihankkeisiin myönnettävää tukea eivätkä muuta tukea koskevia erityismääräyksiä, sillä verosäännöt eivät voi eivätkä saa sisältää tällaisia tarkennuksia. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan(17) komission on eriteltävä päätöksissään tuen kielteiset kilpailuvaikutukset määrittelemällä tarkastelemiensa toimenpiteiden todelliset vaikutukset. Jollekin verojärjestelmälle ominaisia abstrakteja seikkoja ei voida luokitella yhteismarkkinoille soveltumattomiksi, sillä siinä tapauksessa kaikki verojärjestelmien väliset erot muuttuisivat väistämättä tuiksi. Confebask toistaa tämän perusteella näkemyksensä, että kyseiset verotoimenpiteet eivät kevennä tavanomaista verorasitusta.

f) Confebask kehottaa tästä syystä komissiota tekemään menettelyn lopettamista koskevan lopullisen päätöksen, jossa tarkasteltavana olevien verotoimenpiteiden ilmoitetaan noudattavan yhteisön oikeutta.

(46) Joulukuun 29 päivänä 2000 päivätyllä ja 3 päivänä tammikuuta 2001 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä toimitettuja Confebaskin lisähuomautuksia ei ole otettu huomioon, sillä ne saapuivat komissioon määräajan päätyttyä(18). Komissio huomauttaa lisäksi, ettei Confebask ole pyytänyt määräajan pidentämistä edellä mainitun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 artiklan 1 kohdan nojalla.

La Riojan aluehallituksen esittämät huomautukset

(47) La Riojan aluehallitus toteaa, että kyseiset verotoimenpiteet ovat valtiontukea, koska ne täyttävät EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa määrätyt neljä edellytystä. La Riojan aluehallitus perustelee tätä sillä, että 45 prosentin verohyvityksen tarkoituksena ja vaikutuksena on tuensaajan vapauttaminen osasta verorasitusta, joka olisi maksettuna heikentänyt sen tuottavuutta. Alennus antaa näin ollen tuensaajayrityksille taloudellisen edun, joka aiheuttaa vastikkeettomuutensa takia verotulojen menetyksen. Lisäksi verorasituksen keveneminen edistää tuensaajien liiketoimintaa. Tuensaajat saavat näin ollen kilpailuedun suhteessa muihin yrityksiin. La Riojan aluehallituksen mukaan 45 prosentin verohyvitystä voidaan pitää erityistoimenpiteeenä 2,5 miljardin Espanjan pesetan vähimmäisinvestointia koskevan edellytyksen vuoksi. Toimenpiteen harkinnanvaraisuus puolestaan perustuu toisaalta viranomaisten mahdollisuuteen määrittää tukikelpoiset investoinnit, määräajat ja enimmäismäärät ja toisaalta siihen, että hyvitystä ei myönnetä ilman eri toimenpiteitä.

(48) La Riojan aluehallitus katsoo, että kyseistä verotoimenpidettä ei voida perustella sillä, että Espanjassa on viisi verojärjestelmää. Aluehallitus muistuttaa tältä osin, että päätelmissä, jotka julkisasiamies Saggio on esittänyt yhdistetyissä asioissa C-400/97, C-401/97 ja C-402/97, joissa pyydettiin ennakkoratkaisua, katsotaan, että jonkin alueen verotusta koskevan toimivallan haltijoiden luonne ei oikeuta kyseiselle alueelle sijoittautuneita yrityksiä suosivaa syrjivää kohtelua. Toimenpiteitä ei voida perustella myöskään Biskajan verojärjestelmän luonteella eikä taloudellisella rakenteella, sillä niiden tavoitteena on tuensaajayritysten kilpailukyvyn parantaminen.

(49) Lisäksi La Riojan aluehallitus katsoo, ettei kyseisiä verotukia voida pitää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan poikkeusten nojalla yhteismarkkinoille soveltuvina. Espanjan viranomaiset eivät ole näitä tukia myöntäessään noudattaneet 88 artiklan 3 kohdassa määrättyä ilmoitusvelvollisuutta.

(50) Aluehallitus onkin sitä mieltä, että kyseisten verotoimenpiteiden on katsottava olevan 88 artiklan 3 kohdan ilmoitusmenettelyn laiminlyönnin takia sääntöjenvastaisia ja yhteismarkkinoille soveltumattomia valtiontukia.

Colegio vasco de economistasin - Ekonomilarien Euskal Elkargoan ja Bilbaon kauppakamarin - Bilboko Erkataritza Ganberan (jäljempänä "CVE ja CCB") esittämät huomautukset

(51) CVE ja CCB katsovat, etteivät Baskimaakuntien verojärjestelmät täytä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan erityisyysperustetta pelkästään sillä perusteella, että niitä sovelletaan vain osassa Espanjaa. Näkemyksensä tueksi CVE ja CCB väittävät, että komission tavanomainen käytäntö, jonka mukaan verotoimenpide katsotaan erityiseksi silloin, kun sitä sovelletaan osassa jäsenvaltiota, on asianmukainen siinä tapauksessa, että kyseisessä jäsenvaltiossa sovelletaan yhtä verojärjestelmää. Kyseinen käytäntö ei kuitenkaan ole soveltamiskelpoinen silloin, kun samassa jäsenvaltiossa on käytössä monia eri verojärjestelmiä. Käytäntö on toisaalta ristiriidassa Espanjan verojärjestelmän johdonmukaisuuden kanssa, sillä järjestelmän luonteelle on ominaista se, että siitä on käytössä useita eri versioita. Kutakin järjestelmää sovelletaan vain osassa Espanjaa. Järjestelmät eivät ole alueellisia, vaan ainoita tietyllä alueella sovellettavia verojärjestelmiä. Keskushallinto ei myöskään toteuteta määrärahasiirtoja joistakin verotoimenpiteistä johtuvien verotulojen menetysten kattamiseksi. Menetykset onkin katettava joko korottamalla muita veroja tai leikkaamalla julkisia menoja. Espanjan verojärjestelmän erityispiirteistä ei pitäisi määrätä seuraamuksia yhteisön oikeuden nojalla. Viiden eri verojärjestelmän soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvia kilpailunvääristymiä olisi käsiteltävä verotuksen yhdenmukaistamista koskevien yhteisön sääntöjen puitteissa.

(52) CVE ja CCB eivät kuitenkaan sulje pois sitä mahdollisuutta, että maakuntaneuvostot voivat hyväksyä verotusta koskevan autonomiansa puitteissa verotoimenpiteitä, jotka kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. CVE ja CCB katsovat, että 45 prosentin verohyvitys ei kuitenkaan kuulu kyseisen artiklan soveltamisalaan, sillä ainoa peruste, jonka se täyttää, liittyy valtion varoista myöntämiseen. Se ei vääristä kilpailua, sillä sen myöntäminen edellyttää yrityksen tuottavan voittoa. Sen määrää ei myöskään voida määritellä etukäteen, sillä jos yritys ei esimerkiksi tuota voittoa, tukeakaan ei myönnetä, ja jos voitot taas ovat riittämättömät, tuki on alle 45 prosenttia. Sama pätee myös kauppaan kohdistuviin vaikutuksiin. Tilannetta olisikin tarkasteltava tapauskohtaisesti, sillä pelkkä mahdollisuus kauppaan kohdistuvien vaikutusten olemassaoloon ei ole riittävä peruste niiden toteamiselle. CVE ja CCB pyrkivät selvittämään, johtuuko erityisyys 2,5 miljardin Espanjan pesetan vähimmäisinvestointivaatimuksesta vai edellytyksestä, jonka mukaan verohyvitykselle on saatava maakuntaneuvoston hyväksyntä. CVE ja CCB katsovat, etteivät kyseiset määrälliset edellytykset tee toimenpiteistä erityisiä, sillä ne ovat objektiivisia ja syrjimättömiä. Kun tarkastellaan maakuntaneuvoston valtuuksia määrittää 1) 45 prosentin verohyvitykseen tukikelpoiset varat, 2) hyvitykseen sovellettavat määräajat ja rajoitukset ja 3) sen investointihankkeen kesto, jonka valmisteluvaiheessa tehtäville investoinneille voidaan myöntää tukea, CVE ja CCB katsovat, ettei viranomaisilla ole harkintavaltaa, vaan niiden on noudatettava sääntöjä ja ne kuuluvat viime kädessä tuomioistuinten valvonnan piiriin.

(53) CVE ja CCB päättelevät, että 45 prosentin verohyvitys, joka on kyseisten alueiden verotusta koskevan toimivallan puitteissa hyväksytty yleinen toimenpide, ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan soveltamisalaan.

Círculo de empresarios vascosin ja Asociación profesional de asesores fiscales de la Comunidad del País Vascon (jäljempänä "CEV ja APCPV") esittämät huomautukset

(54) Koska nämä järjestöt ovat esittäneet samantyyppisiä tai jopa täysin samoja huomautuksia, seuraava yhteenveto koskee niitä molempia.

(55) CEV ja APCPV kiistävät komission arvion, jonka mukaan kyseinen 45 prosentin verohyvitys kohdistuisi vain tietylle alueelle. Niiden mielestä kaikki maakuntaneuvostojen toimivallan puitteissa vahvistetut toimenpiteet (kuten 45 prosentin verohyvitys) ovat luonteeltaan yleisiä. Toimenpide ei ole erityinen vain siksi, että siihen liittyy 2,5 miljardin Espanjan pesetan vähimmäisinvestointia koskeva vaatimus tai siksi, että se edellyttää maakuntaneuvoston hyväksyntää. Vähimmäisinvestointia koskeva raja on objektiivinen kriteeri, jota käytetään paljon verotuksen alalla sekä ALV:tä ja pk-yritysten verotusta koskevissa yhteisön säännöksissä. Kun tarkastellaan edellytystä, jonka mukaan 45 prosentin verohyvityksen myöntämiselle on saatava maakuntaneuvoston hyväksyntä, kyse on pelkästään hallinnollisesta ennakkovalvonnasta, joka perustuu oikeusvarmuuteen ja hyvään verohallintotapaan. Viranomaiset eivät voi valita tuensaajia, verohyvityksen määrää eivätkä toimenpiteen soveltamisaikaa.

(56) Kauppaan kohdistuvista vaikutuksista CEV ja APCPV toteavat, että komission laatiman yleisen analyysin sijaan olisi laadittava tapauskohtaisia analyyseja. Kyse voi olla esimerkiksi paikallismarkkinoille suunnatusta tuotannosta, joka ei vaikuta yhteisön jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Sama pitää paikkansa kilpailuun kohdistuvien vaikutusten osalta. Lisäksi 45 prosentin veronhyvitys, joka myönnetään sellaisilla markkinoilla toimiville tuensaajille, joilla kilpailua ei ole vielä vapautettu, ei vääristä kilpailua. Verotulojen menetystä ei voida arvioida, jos tarkastellaan vain yhtä toimenpidettä - tässä tapauksessa 45 prosentin verohyvitystä - ottamatta huomioon kokonaisverorasitusta. CEV ja APCPV huomauttavat, että Baskimaan kokonaisverorasitus on muita Espanjan alueita suurempi.

(57) Komissio ei vastustanut 10 päivänä toukokuuta 1993 tehdyssä päätöksessään, joka koski 5 heinäkuuta 1988 annettua Norma Foralia 8/1988, kyseisiä tukia sillä perusteella, että niihin sovelletaan vähimmäisinvestointeja koskevaa edellytystä. Se ei siis voi kyseenalaistaa 45 prosentin verohyvitystä rikkomatta kyseiseen päätökseen perustuvaa luottamuksensuojaa.

(58) CEV ja APCPV katsovat lisäksi, että kun komissio aloitti 45 prosentin verohyvitystä koskevan menettelyn, sen tarkoituksena oli verotuksen yhdenmukaistaminen. Se soveltaa kuitenkin tätä tarkoitusta varten EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaa ja käyttää näin ollen toimivaltaansa virheellisesti.

(59) CEV ja APCPV päättelevät edellä esitetyn perusteella, että 45 prosentin verohyvitys ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan soveltamisalaan.

V MUIDEN OSAPUOLTEN ESITTÄMIEN HUOMAUTUSTEN TOIMITTAMINEN ESPANJALLE

(60) Komissio toimitti asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 artiklan 2 kohdan nojalla edellä mainittujen osapuolten huomautukset 1 päivänä maaliskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä D/50 912 Espanjan pysyvälle edustustolle ja pyysi Espanjaa esittämään huomautuksensa kuukauden kuluessa kirjeen päiväyksestä. Viranomaiset eivät kuitenkaan ole toimittaneet huomautuksia, vaan pyysivät vastaamiseen annetun määräajan jatkamista 20 päivällä. Espanja ei näin ollen ole ottanut kantaa kyseisiin huomautuksiin.

VI ARVIOINTI TUESTA

VII VALTIONTUEN LUONNE

(61) Komissio muistuttaa, että toimenpiteiden verotuksellisella luonteella ei ole vaikutusta yhteisön valtiontukisääntöjen soveltamiseen, sillä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklaa sovelletaan "muodossa tai toisessa" myönnettyyn tukeen. Komissio korostaa kuitenkin, että jotta toimenpide luokiteltaisiin tueksi, sen on täytettävä 87 artiklassa määritellyt neljä perustetta, joita kuvataan seuraavassa:

(62) Ensinnäkin toimenpiteen on muodostettava tuensaajille etu, joka alentaa liiketoiminnan harjoittamisen tavallisesti aiheuttamia kustannuksia. Etu voidaan myöntää erilaisina yrityksen verorasituksen huojennuksina ja erityisesti verovelvollisuudesta myönnettynä vapautuksena tai huojennuksena. Kyseinen 45 prosentin verohyvitys täyttää tämän perusteen, sillä se vapauttaa tuensaajayritykset verorasituksesta, jonka määrä vastaa 45 prosenttia tukikelpoisen investoinnin määrästä. Jos 45 prosentin verohyvitystä ei sovellettaisi, tuensaajayrityksen olisi maksettava yhtiöveronsa 100-prosenttisesti. Näin ollen 45 prosentin verohyvitys on poikkeus yleisesti sovellettavasta verojärjestelmästä.

(63) Komissio katsoo myös, että koska verohyvitys aiheuttaa verotulojen menetyksen, siinä on kyse valtion varojen käyttämisestä veromenojen kattamiseen. Tätä perustetta sovelletaan myös jäsenvaltioiden alue- tai paikallishallinnon myöntämiin tukiin(19). Valtiontuki voidaan myöntää myös verotoimenpiteinä, joista on säädetty lailla, asetuksella tai hallinnollisella määräyksellä tai jotka voivat perustua verohallinnon käytäntöön. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa Biskajan alueviranomaiset toteuttavat valtion toimenpiteen lainsäädännöllisellä määräyksellä.

(64) Joidenkin kolmansien edellä esittämän perustelun mukaan ei pidä paikkaansa, että 45 prosentin veronhuojennus aiheuttaisi verotulojen menetyksen verrattuna (komission määrittämään) tavanmukaisesti maksettavan veron määrään. On kuitenkin huomautettava, että tavanmukaisesti kannettavan veron määrä perustuu kyseiseen verojärjestelmään eikä komission päätökseen. Lisäksi on muistettava, että mainitun tiedonannon (98/C 384/03) 9 kohdan ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa todetaan, että jotta toimenpide voidaan katsoa valtiontueksi "tuensaajien on ensinnäkin saatava toimenpiteestä etua, joka keventää niiden taloutta yleensä rasittavia kustannuksia. Etu voi koostua yrityksen verotuksen keventämisestä esimerkiksi seuraavasti: [...] veron määrän täydellinen tai osittainen alentaminen (verovapautus, verohyvitys jne.)". Tässä tapauksessa kyse on veroedusta, joka koostuu veron määrän osittaisesta (45 prosentin) alennuksesta. Näin ollen kyseinen perustelu ei pidä paikkaansa.

(65) Toimenpiteen on lisäksi vaikutettava kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Baskimaan talouden ulkoisesta riippuvuudesta vuosina 1990-1995 laaditun raportin(20) mukaan Baskimaan vienti Espanjan ulkopuolelle kasvoi(21) ei pelkästään rahamääräisenä vaan myös suhteellisesti tarkasteltuna muualle Espanjaan suuntautuvan viennin kustannuksella. Espanjan ulkopuoliset markkinat korvasivat näin ollen osittain muusta Espanjasta koostuvat markkinat. Toisen Baskimaan ulkomaankauppaa käsittelevän tilastoraportin(22) mukaan viennin osuus Baskimaan taloudesta (vienti suhteessa bruttokansantuotteeseen), joka on noin 28,9 prosenttia, ylittää viennin osuuden Saksan ja muiden Euroopan maiden taloudesta (noin 20 prosenttia). Tämän raportin mukaan Baskimaan kauppatase oli selkeästi ylijäämäinen vuosina 1993-1998. Vuonna 1998 jokaista 100 Espanjan pesetan tuontimäärää kohden vietiin 144 pesetalla. Baskimaan talouden suhteet ulkomaihin ovat erittäin avoimet, ja sen tuotannosta suuri osa menee vientiin. Nämä Baskimaan talouden ominaispiirteet aiheuttavat sen, että tuensaajayritykset harjoittavat taloudellista toimintaa, joka voi olla jäsenvaltioiden välisen kaupan kohteena. Tuki vahvistaa näin ollen tuensaajayritysten asemaa suhteessa niiden kanssa kilpaileviin yrityksiin yhteisön markkinoilla ja vaikuttaa siitä syystä jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Lisäksi tuensaajayritysten kannattavuus paranee niiden nettotuloksen (voitto verojen jälkeen) parantuessa. Näin ne voivat kilpailla niiden yritysten kanssa, jotka eivät saa 45 prosentin verohyvitystä joko siksi, että ne eivät ole investoineet, tai siksi, että niiden investoinnit eivät ole ylittäneet 2,5 miljardin pesetan rajaa 45 prosentin verohyvityksen käyttöönoton jälkeen.

(66) Koska tässä tapauksessa tarkastellut verosäännöt ovat luonteeltaan yleisiä ja abstrakteja, komissio huomauttaa, että niiden vaikutuksia voidaan arvioida ainoastaan yleisellä ja abstraktilla tasolla. Sääntöjen tapauskohtaista vaikutusta tiettyihin markkinoihin, tiettyyn alaan tai tuotteeseen ei ole mahdollista tarkastella, vaikka joidenkin kolmansien huomautuksissa niin väitetään. Tämä näkemys on vahvistettu toistuvasti yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä(23).

(67) Joidenkin kolmansien huomautuksesta, jonka mukaan komission on arvioitava kauppaan kohdistuvaa vaikutusta suhteessa kaikkiin verojärjestelmiin, komissio muistuttaa, että tämän EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisen menettelyn kohteena olevat kilpailun vääristymät perustuvat poikkeussääntöön, joka suosii joitakin kyseisen jäsenvaltion yrityksiä suhteessa muihin yrityksiin. Menettely ei kohdistu sellaisiin mahdollisiin kilpailun vääristymiin, jotka aiheutuvat jäsenvaltioiden verojärjestelmien välisistä eroista, jotka puolestaan voivat kuulua perustamissopimuksen 93-97 artiklan soveltamisalaan.

(68) Valtiontukien erityisyyteen liittyvästä edellytyksestä komissio toteaa, että tarkasteltavana oleva 45 prosentin verohyvitys on erityinen tai valikoiva toimenpide tiettyjä yrityksiä suosivalla tavalla. Kyseisestä 45 prosentin verohyvityksestä voivat hyötyä vain sellaiset yritykset, jotka ovat toteuttaneet yli 2,5 miljardin Espanjan pesetan (15025303 euron) investoinnin. Tuen ulkopuolelle jäävät kaikki investointeja tekevät yritykset, joiden investointien määrä ei ylitä mainittua 2,5 miljardin pesetan rajaa. Raja-arvon objektiivisuus ei estä toimenpiteen katsomista valikoivaksi, vaikka Espanjan viranomaiset ja eräät asianomaiset ovat niin väittäneet, sillä raja-arvo sulkee toimenpiteen soveltamisalan ulkopuolelle ne yritykset, jotka eivät täytä asetettuja edellytyksiä.

(69) Komissio katsoo myös, että 45 prosentin verohyvitys on erityinen toimenpide, koska veroviranomaisilla on harkintavaltaa sen myöntämisessä. Komissio on huomauttanut tätä tapausta tarkastellessaan, että Biskajan maakuntaneuvostolla oli harkintavaltaa määrittää muun muassa investoinnit, jotka oikeuttivat 45 prosentin verohyvitykseen, sekä investointihankkeen ja tuen kohteena olevan investointihankkeen valmisteluvaiheen kesto. Tässä yhteydessä on korostettava, että "investointihankkeen" ja "valmisteluvaiheen investoinnin" käsitteitä ei määritellä Norma Foralissa, jossa kyseiset käsitteet otetaan käyttöön. Toisin kuin "uuteen aineelliseen käyttöomaisuuteen tehtävien investointien" käsite, jonka määritelmä on vahvistettu tilinpäätössuosituksissa(24) ja muissa säännöissä(25) "investointihankkeen" tai "investointihankkeen valmisteluvaiheen" käsitteille ei ole vahvistettu täsmällisesti ja yleisesti tunnettuja määritelmiä. Koska täsmällistä määritelmää ei ole, alueviranomaiset voivat käyttää harkintavaltaa määrittäessään jokaisen tuensaajan osalta "investointihankkeen" ja "valmisteluvaiheen investoinnin" todellisen määrän.

(70) On myös huomattava, että vaikka komissio sovelsi päätöksessä 93/337/ETY vain alueellista ja alakohtaista erityisyyttä koskevaa arviointiperustetta perustellessaan tarkastelemastaan ohjelmasta myönnettyjen tukien erityisyyttä ja valikoivuutta, tämä ei kuitenkaan estä sitä, että kyseiset tuet voisivat olla erityisiä myös muiden arviointiperusteiden mukaan. Jotta viranomaisten toimenpide voidaan katsoa valikoivaksi tai erityiseksi, valtiontukien osalta riittää, että yksilöidään vain yksi tämän vahvistava ominaisuus. Viranomaisten toteuttaman toimenpiteen valikoivuuden perustelemiseksi ei ole tarpeen, että komissio tarkastelee jokaisessa päätöksessään kaikkia erityispiirteitä, joita kyseisillä toimenpiteillä voi olla. Komissio ei näin ollen voi hyväksyä joidenkin kolmansien väitettä, jonka mukaan se, että komissio ei ole maininnut tuen myöntämisen edellytykseksi asetetun vähimmäisinvestoinnin olevan luonteeltaan valikoiva, merkitsisi, ettei komissio katso alarajan olevan valikoiva.

(71) Lisäksi on väitetty, että komissio ei ole pitänyt raja-arvon soveltamisen vuoksi erityistoimenpiteinä muissa jäsenvaltioissa tietyn vähimmäismäärän ylittävistä investoinneista myönnettyjä verohyvityksiä. Tämä luo joidenkin kolmansien mielestä luottamuksensuojan kaikille vastaavanlaisille verohyvityksille. Komissio toteaa, että kyseiset tukiohjelmat eroavat huomattavasti käsiteltävänä olevasta 45 prosentin verohyvityksestä. Vaikka oletettaisiin, että joissakin jäsenvaltioissa sovelletaan samantyyppisiä järjestelmiä, joihin komissio ei olisi reagoinut, ei olisi perusteltua noudattaa tätä virheellistä tarkastelutapaa myös tässä tapauksessa. On huomattava, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan "jäsenvaltion sille perustamissopimuksen nojalla kuuluvien, 92 artiklan sisältämään kieltoon liittyvien velvollisuuksien mahdollista noudattamatta jättämistä ei voida perustella sillä, että muutkaan jäsenvaltiot eivät noudata niille kuuluvaa kyseistä velvollisuutta. Monien kilpailun vääristymien vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei tasaannu, vaan päinvastoin kasautuu keskinäisessä vuorovaikutuksessa, mikä lisää yhteismarkkinoihin kohdistuvia haitallisia vaikutuksia."(26).

(72) Eräät kolmannet pohtivat huomautuksissaan, onko tuissa kyse valtuutussäännöstä vai tukien suoraa myöntämistä koskevasta säännöstä. Komissio vastaa tähän toteamalla, että tässä tapauksessa säännöt, joihin kyseinen 45 prosentin verohyvitys perustuu, vastaavat luonteeltaan tukiohjelmaa. Tämän näkemyksen tueksi voidaan viitata edellä mainitun asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan d alakohtaan, jossa esitetyn määritelmän mukaan tukiohjelmalla tarkoitetaan "säädöstä tai päätöstä, jonka perusteella yksittäisiä tukia voidaan myöntää yrityksille, jotka määritellään säädöksessä tai päätöksessä yleisesti ja käsitteellisesti ilman, että edellytetään muita täytäntöönpanotoimenpiteitä". Tukiohjelman luonne ei kuitenkaan vaikuta siihen, käytetäänkö ohjelman täytäntöönpanossa harkintavaltaa vai ei, vaikka joidenkin kolmansien huomautuksissa niin väitetään. Tukien myöntämistä koskeva harkintavalta riippuu ohjelman konkreettisista ominaisuuksista.

(73) Viitattaessa 45 prosentin verohyvityksen perustelemiseen verojärjestelmän luonteella tai taloudellisella rakenteella (Espanjan viranomaisten käyttämä peruste) komissio korostaa, että tätä arvioitaessa on tutkittava, liittyvätkö kyseiset verotoimenpiteet verojärjestelmälle ominaisiin tavoitteisiin vai muihin tavoitteisiin, jotka voivat olla oikeutettuja, mutta eivät kuulu verojärjestelmään. Tässä tapauksessa vaikuttaa siltä, että 45 prosentin verohyvitys ei vastaa Espanjan verojärjestelmälle ominaisia tavoitteita, joita kaikille verojärjestelmille ominaisen päätavoitteen (valtion menojen rahoittamiseen käytettävien varojen keruu) ohella ovat muun muassa tasapuolisuus ja progressiivisuus(27). On huomautettava, että 45 prosentin verohyvitys johtaa(28) syrjintään suuryritysten eduksi kooltaan ja kapasiteetiltaan pienempien yritysten kustannuksella. Tätä syrjintää ei voida perustella verojärjestelmän sisäisellä logiikalla. Koska 45 prosentin verohyvitys ei noudata verojärjestelmälle ominaisia periaatteita, sitä ei voida perustella kyseisen järjestelmän luonteella tai rakenteella. Komissio korostaa, ettei se, että 45 prosentin verohyvitys on toimivaltaisten alueviranomaisten käyttöönottama toimenpide, ole peruste sille, että se katsottaisiin verojärjestelmän luonteen mukaiseksi toimenpiteeksi kuten Espanjan viranomaiset väittävät huomautuksissaan.

(74) Espanjan viranomaiset ilmoittavat huomautuksissaan myös, että tarkasteltavana olevan 45 prosentin verohyvityksen tavoitteena on edistää taloudellista toimintaa. Viranomaisten mukaan hyvitys noudattaisi tästä syystä Baskimaan asettamia teollisuuspoliittisia tavoitteita. Asiakirjan "Política Industrial. Marco General de Actividades 1996-1999" mukaan "[...] veropolitiikka on välttämätön tekijä talouskehityksen vauhdittamisen ja [Baski]maan teollista kehitystä tukevien teollisten hankkeiden edistämisen kannalta" [s. 131]; luvussa, jonka otsikko on "Veropoliittiset välineet", todetaan, että "[...] verotusautonomiamme [siis Baskimaan] voi saada meidät myös etsimään luovia "mittatilauskohtelun "muotoja esimerkiksi painopistehankkeille tai myöntämään verokannustimia suuryrityksille [sivu 133]". Näin ollen 45 prosentin verohyvitys on osa teollisuuspolitiikkaa, jonka tavoitteet eivät ole verojärjestelmälle ominaisten periaatteiden mukaisia.

(75) Komissio toteaa, että Espanjan viranomaisten väite, jonka mukaan 45 prosentin verohyvitykselle asetettu talouspoliittinen tavoite olisi verojärjestelmälle ominainen, ei pidä paikkansa. Verohyvitystä ei näin ollen voida perustella järjestelmän luonteella eikä taloudellisella rakenteella.

(76) Useiden kolmansien esittämästä väitteestä, jonka mukaan Baskimaan verotus on muita Espanjan alueita kireämpi, komissio toteaa jälleen, ettei kyseisellä väitteellä ole merkitystä tarkasteltavana olevassa tapauksessa, sillä menettely aloitettiin yksittäisen toimenpiteen tutkimiseksi eikä kunkin Baskimaassa sijaitsevan kolmen maakunnan verojärjestelmien tutkimiseksi kokonaisuuden kannalta.

(77) Komissio päättelee, että 45 prosentin verohyvitys on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, sillä se on jäsenvaltion valtion varoista myöntämä etu, vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua suosimalla joitakin yrityksiä.

VIII 45 PROSENTIN VEROHYVITYKSEN SÄÄNTÖJENVASTAISUUS

(78) Koska tarkasteltavana oleva tukiohjelma ei edellytä Espanjan viranomaisten sitoutuvan myöntämään tuet vähämerkityksisten tukien (de minimis -tuet) myöntämisedellytysten mukaisesti(29), komissio katsoo, ettei kyseisten tukien voida katsoa kuuluvan de minimis -säännön soveltamisalaan. Espanjan viranomaiset eivät ole väittäneet menettelyn missään vaiheessa, että tuet olisivat kokonaan tai osittain de minimis -tukia. Kyseisiin tukiin ei voida soveltaa de minimis -sääntöä etenkään siksi, ettei ole mitään takeita siitä, ettei 100000 euron raja-arvo ylity. Tuet eivät ole myöskään voimassa olevia tukia, sillä ne eivät täytä asetuksen (EY) N:o 659/199 1 artiklan b alakohdassa asetettuja edellytyksiä.

(79) Tästä syystä joidenkin kolmansien huomautuksissa esitetty väite, jonka mukaan 45 prosentin verohyvitys olisi voimassa olevaa tukea, on hylättävä. Tätä näkemystä perustellaan kyseisissä huomautuksissa sillä, että ennen 45 prosentin verohyvitystä käytössä oli jo kaksi muuta hyvitystä. Tarkasteltaessa näitä kahta tukiohjelmaa voidaan kuitenkin huomata, että ne eroavat huomattavasti nyt tarkasteltavasta verohyvityksestä. Ensimmäisessä ohjelmassa ei asetettu raja-arvoa ja toisessa se oli vain 500 miljoonaa Espanjan pesetaa eli huomattavasti 2,5 miljardin pesetan raja-arvoa alhaisempi. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan c alakohdan mukaisesti uudella tuella tarkoitetaan "kaikkia tukia, eli tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, jotka eivät ole voimassa olevaa tukea, mukaan lukien voimassa olevan tuen muutokset". Tästä syystä kyseinen verohyvitys, joka merkitsee huomattavia muutoksia suhteessa mainittuihin tukiohjelmiin, on uutta tukea. Siitä on ilmoitettava kyseisen asetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ellei EY:n perustamissopimuksen 89 artiklan mukaisesti annetuissa asetuksissa(30) toisin säädetä. Lisäksi vaikuttaa siltä, että kyseiset ohjelmat eivät olleet voimassa olevaa tukea, koska ne eivät ilmeisesti olleet voimassa 1 päivänä tammikuuta 1986, jolloin Espanja liittyi Euroopan yhteisöihin. Näin ollen ne eivät täytä asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdan i alakohdassa mainittua edellytystä, jonka mukaan tukien on oltava voimassa jo ennen Espanjan liittymistä ja myös sen jälkeen.

(80) Komission korostaa, että valtiontuet, joihin ei sovelleta de minimis -sääntöä ja jotka eivät ole voimassa olevia tukia, kuuluvat perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa ja ETA-sopimuksen 62 artiklan 3 kohdassa määrätyn ennakkoilmoitusvelvollisuuden soveltamisalaan. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan ole noudattaneet tätä velvollisuutta. Tästä syystä komissio on sitä mieltä, että tuet on katsottava sääntöjenvastaisiksi. Komissio pahoittelee, etteivät Espanjan viranomaiset ole täyttäneet velvollisuuttaan ilmoittaa kyseisistä tuista ennakkoon.

(81) Komissio katsoo, että sen on hylättävä joidenkin kolmansien huomautuksissa esitetty väite luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden oletetusta rikkomisesta, sillä käsiteltävä verohyvitys ei ole voimassa olevaa tukea, ja koska siitä ei ole tehty EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusta, komissio ei ole voinut tehdä päätöstä sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Komissio katsoo myös, että olettamus 45 prosentin verohyvityksen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ei voi olla perustelu siksi, että Baskimaan verojärjestelmä on katsottu yhteismarkkinoille soveltuvaksi investointien verotukia koskevassa päätöksessä 93/337/ETY kuten eräiden kolmansien huomautuksissa esitetään. Kyseisessä päätöksessä komissio katsoo verotoimenpiteet valtiontueksi, joihin on siitä syystä sovellettava yhteisön valtiontukisääntöjä (aluetukisääntöjä tai pk-yrityksiä, tuen kasautumista ja eri aloja koskevia sääntöjä). Jos 45 prosentin verohyvitys olisi (kuten kolmannet väittävät) vuonna 1993 tehdyssä päätöksessä tarkasteltua ohjelmaa vastaava toimenpide, siitä olisi pitänyt ilmoittaa uutena valtiontukena ja sen pitäisi noudattaa aluetukea, pk-yrityksiä ja tuen kasautumista koskevia sääntöjä sekä alakohtaisia sääntöjä. Näin ollen tuensaajat eivät voi vedota valtiontukia koskevaan luottamuksensuojaan eivätkä oikeusvarmuuteen 45 prosentin verohyvityksen osalta.

Asianomaisten esittämistä, luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden noudattamista koskevista väitteistä on todettava, ettei komissio ole antanut asiasta täsmällisiä vakuutuksia Espanjan viranomaisille eikä asianomaisille. Näin ollen kyseessä olevien tukien sääntöjenmukaisuudesta ja yhteismarkkinoille soveltuvuudesta ei voinut olla perusteltuja odotuksia. Tässä yhteydessä on muistutettava, että "vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan luottamuksensuojaansa saa vedota oikeussubjekti, joka on tilanteessa, josta käy ilmi, että yhteisön viranomaiset ovat luoneet hänelle perusteltuja odotuksia [...]."(31) "Sitä vastoin kukaan ei voi väittää luottamuksensuojan periaatetta loukatun, jos viranomaiset eivät ole antaneet täsmällisiä vakuutuksia asiassa." Luottamuksensuojan tai oikeusvarmuuden periaatteiden rikkomista koskeva väite on tästä syystä hylättävä tässä tapauksessa.

(82) Komissio muistuttaa lisäksi, että se katsoo edellä mainitussa päätöksessään 93/337/ETY eräät Álavan, Guipúzcoan ja Biskajan vuonna 1988 käyttöön ottamat verohyvitykset valtiontuiksi.

IX ARVIOINTI TUKIEN SOVELTUVUUDESTA YHTEISMARKKINOILLE

(83) Komissio toistaa näkemyksensä, jonka mukaan 45 prosentin verohyvitys on osa valtiontukiohjelmaa. Tukiohjelman yleisyyden ja abstraktisuuden vuoksi komissio ei ole tietoinen tukea jo saaneiden tai tulevaisuudessa saavien yritysten tilanteesta. Näin ollen se ei voi tutkia yksittäisten yritysten vaikutusta kilpailuun. Tässä yhteydessä komissio voi vain vahvistaa, että mahdolliset tuensaajayritykset voivat saada tukia, jotka eivät ole yhdenmukaisia alalla sovellettavien direktiivien, suuntaviivojen ja puitteiden kanssa. Komissio korostaa lisäksi, että menettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä osapuolia kehotetaan toimittamaan komissiolle kaikki tiedot, jotka liittyvät kunkin tuensaajan saamiin tukiin ja erityisolosuhteisiin. Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan ole toimittaneet näitä tietoja. Tästä syystä on ristiriitaista huomauttaa komissiolle siitä, että se ei ole esittänyt tarpeeksi yksityiskohtaista arvioita (kuten jotkut kolmannet väittävät), ja samalla kieltäytyä toimittamasta vaadittuja tietoja.

(84) Kyseiset verohyvityksenä myönnetyt valtiontuet edistävät suuria investointihankkeita, joiden arvo on yli 2,5 miljardia Espanjan pesetaa. Komissio muistuttaa, että alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (98/C 74/06) liitteessä I huomautetaan, että "verohelpotuksen muodossa annettuja tukia voidaan pitää investointeihin liittyvinä tukina, kun niiden perustana on tietty kyseiselle alueelle tehty investointi. Lisäksi kaikki verohelpotuksen muodossa annetut tuet voidaan liittää investointeihin, jos niille määrätään yhteinen yläraja, joka ilmaistaan prosentteina alueelle tehdyistä investoinneista." Tarkasteltava 45 prosentin verohyvitys näyttää täyttävän nämä edellytykset ainakin osittain, sillä veroperusta muodostuu investointikustannuksista ja hyvityksen määrä on 45 prosenttia investoinnista. Tästä syystä komissio katsoo, että kyseinen verohyvitys näyttää olevan investointitukea, sillä se täyttää edellä mainitut edellytykset. Tästä syystä sitä on tarkasteltava investointitukea koskevien yhteisön sääntöjen perusteella.

(85) Jotta investointituelle voidaan myöntää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan mukainen poikkeus, alueen, jolla tuki myönnetään, on kuuluttava aluetukikartan mukaisiin poikkeusten soveltamisalueisiin. Komissio muistuttaa Biskajan tukikelpoisuudesta, ettei kyseiselle alueelle ole myönnetty kertaakaan 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista poikkeusta, koska bruttokansantuote asukasta kohden(32) sen sijaintipaikassa eli Baskimaan NUTS II -alueella(33) on ollut aina yli 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Alueellisten sääntöjen mukaan(34)(35) 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen poikkeuksen myöntämisedellytykset täyttyvät vain siinä tapauksessa, että NUTS II -tason alueyksikköä vastaavan alueen BKT asukasta kohden on korkeintaan 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta.

(86) Kun tarkastellaan, onko Biskajan alue tukikelpoinen EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, komissio muistuttaa, että 1 päivän tammikuuta 1997 ja 18 päivän maaliskuuta 2000 välisenä aikana on ollut voimassa kaksi peräkkäistä aluetukikarttaa. Ensimmäinen kartta vahvistettiin 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyllä päätöksellä(36) ja sen voimassaoloaika alkoi 26 päivänä syyskuuta 1995 ja päättyi 31 päivänä joulukuuta 1999. Kyseisen kartan mukaan koko Biskaja oli aluetta, jolla investointituki voitiin katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla edellyttäen, että suuryrityksille myönnetyn tuen enimmäisintensiteetti oli korkeintaan 25 prosenttia NAE. Kyseisen kartan voimassaolon päätyttyä komissio hyväksyi 11 päivänä huhtikuuta 2000 tekemällään päätöksellä Espanjan aluetukikartan vuosiksi 2000-2006. Kyseisen kartan mukaan Biskaja luokitellaan edelleen alueeksi, jonka alueelliseen kehitykseen myönnettävät tuet voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla edellyttäen, että suuryrityksille myönnettävän tuen enimmäisintensiteetti on aikaisemman kartan mukaisen 25 prosentin NAE sijaan 20 prosenttia NAE.

(87) Komissio muistuttaa myös, että pk-yritysten osalta(37) investointituen intensiteetti voi pk-yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaan(38) ylittää 10 prosentilla suuryrityksiin sovellettavan alueellisen enimmäisintensiteetin edellyttäen, että kokonaistuki on enintään 30 prosenttia NAE.

(88) On lisäksi muistettava, että investointeihin myönnetyn valtiontuen osalta tukikelpoisina pidetään kustannuksia, jotka aiheutuvat alkuinvestointeja ja vakioperustetta koskevien yhteisön määritelmien mukaisista aineellisista investoinneista(39). Sitä vastoin kaikki muut kuin näiden määritelmien mukaiset investoinnit (kuten korvausinvestoinnit tai investoinnit muuhun kuin maa-alueisiin, rakennuksiin ja laitteistoihin) eivät ole tukikelpoisia. Vaikka on varmaa, että mainittu 45 prosentin verohyvitys on sidottu uuteen aineelliseen käyttöomaisuuteen tehtävään investointiin(40), sen sitomista korvausinvestointeihin(41) ja "investointihankkeista" ja "investointihankkeen valmisteluvaiheessa" aiheutuneisiin kustannuksiin ei ole kielletty. Koska näitä käsitteitä ei ole määritelty täsmällisesti, ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että 45 prosentin verohyvitys koskee vakioperusteen mukaisten kustannusten lisäksi myös korvausinvestointien kustannuksia tai muita vakioperusteeseen kuulumattomia kustannuksia. Näin ollen komissio katsoo, että tukien kohteena voi olla alkuinvestointi, mutta myös muita kustannuksia, esimerkiksi investointikustannuksia, joita ei voida pitää yhteisön sääntöjen mukaan tukikelpoisina.

(89) Komissio muistuttaa myös, että aluetuen suuntaviivojen (98/C 74/06) voimaantulon jälkeen EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 artiklan c alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan mahdollisesti kuuluvien tukien, joita myönnetään Biskajassa, on paitsi oltava edellä mainitun alkuinvestoinnin ja vakioperusteen yhteisön määritelmän mukaisia ja noudatettava asetettuja enimmäismääriä, täytettävä myös muita edellytyksiä. Tässä tapauksessa tukien on täytettävä seuraavat edellytykset: tuensaajan osuus investoinnista on vähintään 25 prosenttia (suuntaviivojen 4.2 kohta); tukihakemus on jätettävä ennen investointihankkeen aloittamista (4.2 kohta); investointi on säilytettävä vähintään viiden vuoden ajan (4.10 kohta) ja tuen kasautumista koskevia enimmäisintensiteettejä on noudatettava (4.18-4.21 kohta).

(90) Komissio toteaa, että 45 prosentin verohyvityksenä myönnettyjä verotukia ei ole rajattu (1 päivän tammikuuta 1997 ja 31 päivän joulukuuta 1999 välisenä aikana) 25 prosenttiin NAE suuryritysten osalta eikä 30 prosenttiin NAE pk-yritysten osalta. Kaudella, joka alkoi 1 päivänä tammikuuta 2000, tukia ei myöskään ole rajattu 20 prosenttiin NAE suuryritysten osalta eikä 30 prosenttiin NAE pk-yritysten osalta. Komissio huomauttaa lisäksi, että tukikelpoiset kustannukset eivät vastaa kokonaisuudessaan kyseisen vakioperusteen mukaisia tukikelpoisia kustannuksia, sillä korvausinvestoinnit eivät ole kiellettyjä ja myös muut kustannukset voivat olla tukikelpoisia. Näistä syistä komissio katsoo, että koska yhteisön aluetukisääntöjä ei ole noudatettu, investoinneille myönnettyä 45 prosentin verohyvitystä ei voida katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan alueellisen poikkeuksen nojalla.

(91) Muita kuin yhteisön määritelmän mukaisia tukia investointikustannuksiin(42) ei voida pitää investointitukina. Aluetuen suuntaviivojen liitteen I mukaan verotuet voivat olla investointitukia, jos tukien määrä ylittää yhteisön sääntöjen mukaisen prosentuaalisen osuuden investointikustannuksista. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa tukien prosentuaalinen osuus investointikustannuksista ei yllä yhteisön sääntöjen mukaiseen määrään. Tästä syystä näitä tukia ei voida kyseisten sääntöjen nojalla pitää investointitukina. Sen sijaan tuilla voidaan rahoittaa säännöllisesti aiheutuvia ja välttämättömiä kustannuksia, kuten korvausinvestoinneista aiheutuvia kustannuksia. Yritysten on vastattava tämäntyyppisistä juoksevista säännöllisistä kustannuksista hoitaessaan päivittäistä tai tavanomaista liiketoimintaansa. Näin ollen tämäntyyppisiin investointeihin myönnettävä tuet kuuluvat toimintatukien ryhmään, johon sovelletaan erityisiä valtiontukisääntöjä.

(92) Komissio muistuttaa, että toimintatuiksi katsottavat aluetuet ovat vuonna 1988 annetun tiedonannon(43) ja alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (98/C 74/06) nojalla periaatteessa kiellettyjä. Poikkeuksellisesti tämäntyyppisiä tukia voidaan kuitenkin myöntää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen soveltamisalueilla edellyttäen, että tuki joko täyttää kyseisen tiedonannon 6 kohdassa ja aluetuen suuntaviivojen 4.15-4.17 kohdassa määrätyt erityisedellytykset tai sitä myönnetään syrjäisimmillä alueilla tai harvaanasutuilla alueilla lisäkuljetuskustannusten korvaamiseen. Biskajan NUTS III -tason alue ei kuitenkaan ole tukikelpoinen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen nojalla, eikä toimintatukien myöntäminen kuulu näiden edellytysten piiriin. Biskajan NUTS III -alue ei kuulu myöskään syrjäisimpiin(44) eikä harvaanasuttuihin(45) alueisiin. Tästä syystä 45 prosentin verohyvitykseen sisältyvä toimintatuki on kiellettyä erityisesti siksi, että sitä ei myönnetä 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen mukaisella alueella eikä syrjäisellä tai harvaanasutulla alueella. Näin ollen tarkasteltavana olevat tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille.

(93) Komissio katsookin, ettei tarkasteltavana olevaa verotukiohjelmaa voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a eikä c alakohdan poikkeusten nojalla, sillä kyse ei ole aluetukisääntöjen mukaisesta ohjelmasta.

(94) Kun tarkastellaan pk-yritysten Biskajan ulkopuolella toteuttamia investointeja, komissio muistuttaa, että tällaista tukea ei voida katsoa aluetueksi. Niihin ei tästä syystä voida soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta. Näin on, jos kyse on suuryritysten tekemistä investoinneista. Jos tuensaaja sen sijaan on pk-yritys, siihen voidaan soveltaa pk-yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisesti 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan toista poikkeusta, jonka tarkoituksena on tukea tiettyä taloudellista toimintaa. Tällöin on noudatettava suuntaviivoihin sisältyviä edellytyksiä alkuinvestoinnin määritelmän ja vakioperusteen mukaisten tukikelpoisten kustannusten noudattamisesta. Suuntaviivoissa määrätään myös, että poikkeusta sovelletaan aineellista investointia koskevaan tukeen sillä edellytyksellä, että pienten yritysten osalta ei ylitetä 15 prosentin eikä keskisuurten yritysten osalta 7,5 prosentin enimmäisintensiteettiä. Komissio toteaa, että 45 prosentin verohyvityksenä myönnettyjä verotukia ei ole rajattu 15 prosenttiin NAE pienten yritysten osalta eikä 7,5 prosenttiin NAE keskisuurten yritysten osalta. Komissio toteaa lisäksi, että tukikelpoiset investoinnit eivät noudata täysin pienten ja keskisuurten yritysten valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen (96/C 213/04) 4.2.1 kohdassa olevaa alkuinvestoinnin määritelmää eivätkä tukikelpoiset kustannukset ole täysin kyseisessä kohdassa vahvistetun vakioperusteen mukaisia, sillä korvausinvestointeja ja muita kuin vakioperusteen mukaisia kustannuksia ei ole kielletty. Komissio katsookin, ettei näiden verotukien voida katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille tietyn taloudellisen toiminnan edistämistä koskevan 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla.

(95) Aluetuen suuntaviivojen (98/C 74/06) soveltamisalan ulkopuolelle suljetaan perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maa- ja kalataloustuotteiden tuotanto, jalostus ja kaupan pitäminen sekä hiiliteollisuus. Liikenteen, terästeollisuuden, laivanrakennuksen, synteettikuitujen ja autoteollisuuden aloilla sovelletaan erityissääntöjä suuntaviivoissa mainittujen sääntöjen lisäksi. Lisäksi niihin sovelletaan monialaisten puitteiden (98/C 107/05) mukaisia erityissääntöjä. Näin ollen tukien arvioinnissa on otettava huomioon yhteensopivuus näiden sääntöjen kanssa, kun tuensaajayritys kuuluu kyseisille aloille tai kun investointi kuuluu monialaisten puitteiden soveltamisalaan.

(96) Sen lisäksi, että tutkitaan tietyn taloudellisen toiminnan kehitystä koskevan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen soveltamista aiemmin tarkasteltuihin tapauksiin, on tutkittava myös mahdollisuutta soveltaa kyseistä poikkeusta muihin tarkoituksiin. Komissio toteaa, että 45 prosentin verohyvityksen tavoitteena ei ole edistää tiettyä taloudellista toimintaa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Tällaista toimintaa ovat varsinkin tämän asian kannalta merkityksellisten yhteisön sääntöjen mukainen pk-yritysten toiminnan kehittäminen, tutkimus- ja kehitystyö, ympäristönsuojelu, uusien työpaikkojen luominen tai koulutus. Kyseisiin verotukiin ei tästä syystä voida soveltaa tietyn taloudellisen toiminnan kehittämistä koskevaa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

(97) Koska 45 prosentin verohyvityksen myöntämiselle ei ole asetettu alakohtaisia rajoituksia, sitä voidaan myöntää rajoituksetta yhteisön erityissääntöjen soveltamisalaan kuuluvilla herkillä aloilla toimiville yrityksille. Tällaisia aloja ovat esimerkiksi perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden tuotanto, jalostus ja kaupan pitäminen, kalastus, hiili- ja terästeollisuus, laivanrakennus, synteettiset kuidut ja autoteollisuus(46). Komissio pitää mahdollisena, että 45 prosentin verohyvityksenä myönnetyt verotuet eivät noudata kyseisiä alakohtaisia sääntöjä. Verohyvitys ei täytä edellytystä, jonka mukaan tuki ei saa kohdistua uuteen tuotantokapasiteettiin, jotta herkillä aloilla perinteisesti ilmenevät liikakapasiteettiongelmat eivät pahenisi. Komissio katsoo tästä syystä, että jos tuensaaja toimii mainituilla aloilla eikä noudata niitä koskevia sääntöjä, tarkasteltavana olevat tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille tietyn taloudellisen toiminnan edistämistä koskevan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla.

(98) Komissio katsoo, että 1 päivän syyskuuta 1998 jälkeen myönnetyn tuen kohteena olevat investoinnit saattavat kuulua monialaisten puitteiden (98/C 107/05)(47) soveltamisalaan. Kyseisten puitteiden soveltamisalaan kuuluvat kaikki investointihankkeet, joiden arvo on yli 50 miljoonaa euroa (yli 15 miljoonaa euroa tekstiili- ja vaatetusalalla), joiden intensiteetti ylittää 50 prosenttia alueel lisesta enimmäisintensiteetistä, joissa työpaikkaa kohden myönnetty tuki on yli 40000 euroa (30000 euroa tekstiili- ja vaatetusteollisuudessa) tai joille myönnetty kokonaistuki ylittää 50 miljoonaa euroa. Jokaisesta nämä edellytykset täyttävästä investointihankkeesta on ilmoitettava ennakolta komissiolle EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti, jotta komissio voi määrittää yhteismarkkinoille soveltuvan tuen enimmäisintensiteetin. Kyseiset verotuet eivät kuulu suuria investointihankkeita koskevan ennakkoilmoitusvelvollisuuden eivätkä komission arvioinnista mahdollisesti seuraavan intensiteetin supistamisen soveltamisalaan. Näin ollen komissio katsoo, että kyseiset verotuet eivät sovellu yhteismarkkinoille 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla, sillä 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta ei sovelleta Biskajan alueella.

(99) Koska kyseisiä verotukia myönnettäessä ei ole otettu huomioon tuensaajayritysten taloudellista ja rahoitustilannetta, komissio pitää mahdollisena, että tuensaaja saattaa olla suuntaviivoissa (1999/C 288/02)(48) tarkoitettu vaikeuksissa oleva yritys. Komissio on tätä mieltä, vaikka on varsin epätodennäköistä (kuten Espanjan viranomaiset ovat ilmoittaneet), että 45 prosentin veronhyvitystä sovellettaisiin nykyehdoin vaikeuksissa oleviin yrityksiin. Komissio toteaa, että näiden verotukien myöntäminen ei kuulu kyseisissä yhteisön suuntaviivoissa vahvistettujen edellytysten(49) soveltamisalaan. Mainittujen suuntaviivojen 20 kohdassa todetaan seuraavaa: "Komission mielestä pelastamis- ja rakenneuudistustuki voi edistää taloudellisen toiminnan kehitystä vaikuttamatta kaupankäyntiin yhteisön edun kanssa ristiriitaisella tavalla, jos näissä suuntaviivoissa määritellyt edellytykset täyttyvät. Jos edellytykset eivät täyty, tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille, jos ne myönnetään vaikeuksissa oleville yrityksille." Komissio katsoo näistä syistä, että näiden verotukien myöntämistä vaikeuksissa oleville yrityksille ei voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana tietyn taloudellisen toiminnan edistämistä koskevan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla.

Muiden poikkeusten soveltaminen

(100) Tarkasteltuihin tukiin, joihin ei voida soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan poikkeuksia, ei voida soveltaa myöskään muita 87 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia. Kyseisiä tukia ei voida katsoa 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisiksi sosiaalisiksi tuiksi eikä 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisiksi luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseen myönnettäviksi tuiksi. Niiden tavoitteena ei ole 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti edistää Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä poistaa jäsenvaltion taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Niitä ei ole myöskään tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan merkityksessä.

Yhteenveto

(101) Komissio katsoo, että 45 prosentin verohyvityksenä myönnettyihin verotukiin ei voida soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta, koska Biskaja ei ole kyseisen poikkeuksen nojalla tukikelpoinen. Myöskään 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta "tuelle tietyn [...] talousalueen kehityksen edistämiseen..." ei voida soveltaa, koska kyseiset verotuet eivät täytä alueellista valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisia edellytyksiä. Tukiin ei myöskään voida soveltaa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta "tuelle tietyn taloudellisen toiminnan [...] edistämiseen", koska tuet eivät noudata pk-yrityksiä koskevia yhteisön sääntöjä ja koska tukiohjelma ei suuryritysten osalta noudata edellytystä tietyn taloudellisen toiminnan tukemisesta. Kyseisiin tukiin ei voida soveltaa muita 87 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia, sillä tukia ei voida katsoa 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisiksi sosiaalisiksi tuiksi, eikä 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisiksi luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseen myönnettäviksi tuiksi. Niiden tavoitteena ei ole 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti edistää Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä poistaa jäsenvaltion taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Niihin ei voi soveltaa 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan poikkeusta, koska niitä ei ole tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen. Tarkasteltavana olevat tuet eivät näin ollen sovellu yhteismarkkinoille.

(102) Koska lopullisen veron määrän perusteella myöntämättä jäänyt verohyvitys voidaan myöntää alkuperäistä myöntämispäätöstä seuraavien vuosien kuluessa(50), voidaan olettaa, että osa verotuista voi vielä olla maksamatta. Nämä tuet ovat kuitenkin sääntöjenvastaisia ja yhteismarkkinoille soveltumattomia. Espanjan viranomaisten on tästä syystä peruutettava mahdollisesti joillekin tuensaajille vielä maksamatta oleva osa 45 prosentin verohyvityksestä.

(103) Jo maksettujen, yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien osalta on muistettava, että edellä mainittujen perusteiden mukaan tuensaajat eivät voi vedota yhteisön oikeuden yleisperiaatteisiin, kuten luottamuksensuojan tai oikeusvarmuuden periaatteisiin. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan soveltamiselle ei näin ollen ole estettä. Kyseisen kohdan mukaan "sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta". Espanjan viranomaisten onkin toteutettava tässä tapauksessa kaikki tarvittavat toimenpiteet jo maksetun tuen perimiseksi takaisin palauttaakseen ennalleen taloudellisen tilanteen, jossa tuensaajayritykset olisivat ilman sääntöjenvastaista tukea. Tuet on perittävä takaisin Espanjan lainsäädännön säännösten ja menettelyiden mukaan. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä ajankohdasta, kun tuki myönnettiin, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa Espanjassa käytettyyn viitekorkoon(51).

(104) Näihin tukiin ei voida soveltaa mainittua poikkeusta eikä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta "tuelle tietyn [...] talousalueen kehityksen edistämiseen...", koska kyseiset verotuet eivät täytä alueellista valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisia edellytyksiä. Tukiin ei myöskään voida soveltaa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta "tuelle tietyn taloudellisen toiminnan [...] edistämiseen", koska tuet eivät noudata pk-yrityksiä koskevia yhteisön sääntöjä ja koska tukiohjelma ei suuryritysten osalta noudata edellytystä tietyn taloudellisen toiminnan tukemisesta. Kyseisiin tukiin ei voida soveltaa muita 87 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia, sillä tukia ei voida katsoa 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisiksi sosiaalisiksi tuiksi, eikä 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisiksi luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettäviksi tuiksi. Niiden tavoitteena ei ole 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti edistää Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä poistaa jäsenvaltion taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Niihin ei voi soveltaa 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan poikkeusta, koska niitä ei ole tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen. Tarkasteltavana olevat tuet eivät näin ollen sovellu yhteismarkkinoille.

(105) Tämä päätös koskee koko tukiohjelmaa ja se on pantava täytäntöön välittömästi. Myös kyseisestä ohjelmasta myönnetyt yksittäiset tuet on perittävä takaisin. Komissio muistuttaa, että tämä päätös ei estä sitä, että yksittäisten tukien katsotaan ominaisuuksiensa perusteella olevan kokonaan tai osittain yhteismarkkinoille soveltuvia joko komission jälkikäteen tekemän päätöksen tai poikkeusasetusten nojalla.

X PÄÄTELMÄT

(106) Komissio päättelee edellä esitetyn perusteella, että

- Espanja on sääntöjenvastaisesti myöntänyt Biskajassa investoinneille 45 prosentin verohyvityksen ja rikkonut näin perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan määräyksiä,

- investoinneille myönnetty 45 prosentin verohyvitys ei sovellu yhteismarkkinoille,

- Espanjan viranomaisten on peruutettava vielä mahdollisesti joillekin tuensaajille maksamatta oleva osa verotukea. Espanjan viranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet jo maksetun, yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen perimiseksi takaisin palauttaakseen ennalleen taloudellisen tilanteen, jossa tuensaajayritykset olisivat ilman sääntöjenvastaista tukea,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Investoinneista myönnettynä 45 prosentin verohyvityksenä annettu valtiontuki, jonka Espanja on sääntöjenvastaisesti ja EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohtaa rikkoen ottanut käyttöön Biskajan historiallisessa maakunnassa 26 päivänä joulukuuta 1996 annetun Norma Foralin 7/1996 neljännen lisäsäännöksen nojalla, sellaisena kuin sen voimassaoloaikaa on pidennetty määräämättömäksi ajaksi 2 päivänä huhtikuuta 1998 annetun Norma Foralin 4/1998(52) toisella säännöksellä, ei sovellu yhteismarkkinoille.

2 artikla

Espanjan on poistettava käytöstä 1 artiklassa tarkoitettu tukiohjelma, koska sen vaikutukset jatkuvat edelleen.

3 artikla

1. Espanjan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitetun ja tuensaajille sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin.

Espanjan on peruutettava maksamatta olevan tuen maksaminen.

2. Tuki on maksettava takaisin viipymättä kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti, jos ne mahdollistavat päätöksen välittömän ja tehokkaan täytäntöönpanon. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajien käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon.

4 artikla

Espanjan on ilmoitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.

5 artikla

Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle.

Tehty Brysselissä 11 päivänä heinäkuuta 2001

Komission puolesta

Mario Monti

Komission jäsen

(1) EYVL C 351, 4.12.1999, s. 29.

(2) Komission päätös 1999/718/EY (EYVL L 292, 13.11.1999, s. 1).

(3) Komission päätös 2000/795/EY (EYVL L 318, 1.12.2000, s. 36).

(4) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

(5) EYVL C 71, 11.3.2000, s. 8.

(6) Biskajan virallinen lehti 1.8.2000.

(7) Biskajan virallinen lehti, Boletín Oficial de Vizcaya, 30.12.1996.

(8) Norma Foral 7/1996, annettu 26 päivänä joulukuuta 1996, kymmenes lisäsäännös (disposición adicional décima).

(9) Norma Foral 4/1998, annettu 2 päivänä joulukuuta 1998 (disposición adicional décima).

(10) Espanjan viranomaiset eivät ole toimittaneet täsmällistä määritelmää siitä, mitä kyseisten verotukien soveltamisen osalta tarkoitettiin "investointihankkeen valmisteluvaiheessa toteutetuilla investoinneilla".

(11) Ks. pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen 3.2 kohta (EYVL C 213, 19.8.1992, s. 2) ja vähämerkityksisestä tuesta annettu komission tiedonanto (EYVL C 68, 6.3.1996, s. 9).

(12) Ks. vuonna 1979 annetun komission tiedonannon liite (EYVL C 31, 3.2.1979, s. 9).

(13) Ks. vuonna 1979 annetun komission tiedonannon liitteessä oleva 18 kohta (EYVL C 31, 3.2.1979, s. 9) ja alueellista valtiontukea koskevien suuntaviivojen 4.4 kohta (98/C 74/06).

(14) Komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen (EYVL C 384, 10.12.1998, s. 3).

(15) Komission kirje jäsenvaltioille SG(89) D/5521, 27.4.1989.

(16) EYVL L 134, 3.6.1993.

(17) Yhdistetyt asiat C-278/92, C-279/92 ja C-280/92, Espanja v. komissio, tuomio 14.9.1994 (Kok. 1994, s. I-4103).

(18) Huomautusten toimittamiselle asetettu määräaika päättyi kuukauden kuluttua ilmoituksen julkaisemisesta (26.2.2000) Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

(19) Asia 248/84, Saksa v. komissio, tuomio 14.10.1987 (Kok. 1987, s. 4013).

(20) "La dependencia exterior vasca en el periodo 1990-1995", Patxi Garrido Espinosan ja Victoria García Olean laatima raportti, jonka Baskimaan aluehallituksen tilastotoimisto Euskal Estatistika-Erakundea / Instituto Vasco de Estadística (EUSTAT) on julkaissut.

(21) Espanjan ulkopuolelle suuntautuneen viennin osuus kokonaisviennistä (muualle Espanjaan suuntautunut vienti mukaan luettuna) oli 28,5 prosenttia vuonna 1990 ja 40,8 prosenttia viisi vuotta myöhemmin (vuonna 1995).

(22) "Estadística de Comercio Exterior para la Comunidad Autónoma de Euskadi en el año 1998", EUSTATin laatima raportti.

(23) Ks. asia C-75/97 ("Maribel"), Belgia v. komissio, tuomio 17.6.1999, 48 ja 51 kohta; asia T-298/97, Alzetta, Mauro ym. v. komissio, tuomio 15.6.2000, 80-82 kohta; julkisasiamies Ruiz-Jarabon päätelmät asiassa C-310/99, Italian tasavalta v. komissio, 17.5.2001, 54 ja 55 kohta ja julkisasiamies Saggion päätelmät asiassa C-156/98, Saksa v. komissio, 27.1.2000, 31 kohta: "Tässä yhteydessä on korostettava, että yleisen tukijärjestelmän kauppaan kohdistuvien vaikutusten määrittämiseksi riittää, että ennakkoarvioinnissa voidaan kohtuullisella varmuudella katsoa, että järjestelmä vaikuttaa kauppaan. Jos yrityksen (tai kuten tässä tapauksessa, joidenkin yritysten) asema vahvistuu tukijärjestelmän ansiosta, kyseisen yrityksen saama etu voi periaatteessa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kilpailuun".

(24) Esimerkiksi uudessa yleisessä kirjanpitojärjestelmässä ("Plan general de contabilidad").

(25) Esimerkiksi Espanjan osakeyhtiölaissa ("Ley de sociedades anónimas").

(26) Ks. asia C-78/76, Steinike & Weinlig v. Saksan liittotasavalta, tuomio 22.3.1977, 24 kohta. Asiassa C-313/90, Comité International de la rayonne et des fibres synthétiques ym. v. komissio, 24.3.1993 annetun tuomion 45 kohdassa todetaan toisaalta, ettei myöskään yhdenvertaisen kohtelun tai luottamuksensuojan periaatteisiin voida vedota sen perustelemiseksi, että tointa tulkitaan uudestaan virheellisesti.

(27) Espanjan perustuslain 31 §.

(28) Ks. asia 907/88, Administración del Estado v. Juntas Generales de Álava, Baskimaan ylioikeuden tuomion 411/99 kuudes perustelu, 17.5.1999.

(29) Tukia koskevan arvioinnin tulokset ovat samat riippumatta siitä, perustuuko arviointi komission tiedonantoon vähämerkityksisestä tuesta (EYVL C 68, 6.3.1996) vai EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 69/2001 (EYVL L 10, 13.1.2001, s. 30).

(30) Koko kyseisen tukiohjelman voimassaoloaikana ei ole annettu yhtään poikkeusasetusta perustamissopimuksen 89 artiklan nojalla.

(31) Yhdistetyt asiat T-132/96 ja T-143/96, Freistaat Sachsen ym. v. komissio, tuomio 15.12.1999, 300 kohta (Kok. 1999, s. II-3663).

(32) Bruttokansantuote (BKT) asukasta kohden ostovoimayksikkönä.

(33) Nomenclature of Territorial Units for Statistics (tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistö).

(34) Jäljempänä olevat viittaukset alueellisiin sääntöihin perustuvat alueellisia valtiontukia koskeviin suuntaviivoihin (98/C 74/06) ja aikaisempiin aluetukisääntöihin. Joka tapauksessa kyseisten tukien arvioinnin tulokset ovat samat sovellettavista säännöistä riippumatta.

(35) Ks. komission tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan soveltamisesta aluetukiin, 1 kohta (EYVL C 212, 12.8.1988, s. 2) ja alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen 3.5 kohta (98/C 74/06).

(36) EYVL C 25, 31.1.1996, s. 3.

(37) Ks. pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevat yhteisön suuntaviivat (EYVL C 213, 19.8.1992, s. 2) ja pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annettu komission suositus (96/280/EY) (EYVL L 107, 30.4.1996, s. 4).

(38) Pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevat yhteisön suuntaviivat (EYVL C 213, 19.8.1992, s. 2 ja EYVL C 213, 23.7.1996, s. 4).

(39) Ks. 20 päivänä lokakuuta 1971 annetun neuvoston päätöslauselman liitteen 5 kohdan c alakohta (EYVL C 111, 4.11.1971, s. 1), vuonna 1979 annetun komission tiedonannon liitteen 18 kohta (EYVL C 31, 3.2.1979, s. 9), pk-yrityksille myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen 4.2.1 kohta tai alueellista valtiontukea koskevien suuntaviivojen (98/C 74/06) 4.4 kohta ("Alkuinvestoinnilla tarkoitetaan investointia kiinteään käyttöomaisuuteen, joka liittyy uuden laitoksen perustamiseen, olemassaolevan laitoksen laajentamiseen tai toimivan yrityksen tuotteen tai tuotantomenetelmän perusteelliseen muuttamiseen (rationalisoinnilla, monipuolistamisella tai nykyaikaistamisella)"), 4.5 kohta ("Alkuinvestointituki lasketaan prosenttiosuutena investoinnin arvosta. Tämä arvo mitataan yhtenäisen kuluperustan (vakioperusteen) mukaan, joka vastaa seuraavia investoinnin osatekijöitä: maa, rakennukset ja laitteet "), (EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9), sekä alaviite 23 ("Liikenteen alalla kuljetuskaluston hankintaan suunnattuja menoja (irtain omaisuus) ei voida sisällyttää yhtenäiseen kuluperustaan (vakioperuste). Nämä kustannukset eivät siis oikeuta alkuinvestointitukeen").

(40) Ks. vuonna 1979 annetun komission tiedonannon liite (EYVL C 31, 3.2.1979, s. 9).

(41) Suuntaviivojen (98/C 74/06) 21 alaviitteessä todetaan, että "näin ollen korvaavat investoinnit eivät kuulu tämän käsitteen piiriin. Sellaiset investointituet kuuluvat toimintatukiin, joita koskevat 4.15-4.17 kohdassa esitetyt säännöt".

(42) On syytä huomata, että Espanjan viranomaiset tai asianomaiset eivät ole kiistäneet tämäntyyppisiä investointikustannuksia.

(43) Komission tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan soveltamisesta aluetukiin, 1 kohta (EYVL C 212, 12.8.1988, s. 2).

(44) Alue ei sisälly perustamissopimuksen 299 artiklassa olevaan syrjäisimpien alueiden luetteloon.

(45) Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (98/C 74/06) 3.14 kohdan mukaisesti.

(46) Tällä hetkellä voimassa olevat alakohtaiset säännöt ovat saatavilla Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja kilpailun pääosaston verkkosivuilla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/ competicion/state_aid/legislation/.

(47) Monialaiset puitteet alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille (EYVL C 107, 7.4.1998, s. 7).

(48) Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea koskevat yhteisön suuntaviivat (94/C 368/05) (EYVL C 368, 23.12.1994, s. 12), jotka korvattiin vuonna 1999 suuntaviivoilla (1999/C 288/02) (EYVL C 288, 9.10.1999, s. 2).

(49) Yksi edellytyksistä on muun muassa velvollisuus asettaa tuen myöntämisen ehdoksi rakenneuudistussuunnitelma, joka mahdollistaa yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamisen.

(50) Verohyvityksiä, jotka on myönnetty 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Norma Foralin 22/1994 mukaisesti, voidaan soveltaa yhdeksän vuotta. Tämä rajoitus on kuitenkin poistettu myöhemmin annetuissa Norma Foraleissa.

(51) Komission kirje jäsenvaltioille SG(91) D/4577, 4.3.1991. Ks. myös asia 142/87, Belgia v. komissio, tuomio 21.3.1990 (Kok. 1990, s. I-950).

(52) Norma Foral 4/1998, annettu 2 päivänä huhtikuuta 1998 (disposición segunda).