NEUVOSTON PÄÄTELMÄT, annettu 6 päivänä toukokuuta 1996, valkoisesta kirjasta "Opetus ja oppiminen: kohti oppivaa yhteiskuntaa"



Virallinen lehti nro C 195 , 06/07/1996 s. 0001 - 0005



NEUVOSTON PÄÄTELMÄT, annettu 6 päivänä toukokuuta 1996, valkoisesta kirjasta "Opetus ja oppiminen: kohti oppivaa yhteiskuntaa" (96/C 195/01) I. JOHDANTO 1. Neuvosto käsitteli istunnossaan 6 päivänä toukokuuta 1996 valkoista kirjaa "Opetus ja oppiminen: kohti oppivaa yhteiskuntaa", jonka Euroopan komissio on esittänyt komission jäsenten Edith Cressonin ja Pádraig Flynnin aloitteesta ja komission jäsenen Martin Bangemannin kannattamana. Opetusministerineuvoston tarkoitus on jäljempänä esitettyjen kannanottojen avulla osallistua keskusteluun koulutusalan peruskysymyksistä jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin tasolla; tätä keskustelua, joka pantiin alulle Venetsiassa (2 ja 3 päivänä helmikuuta 1996) elinikäisen oppimisen eurooppalaisen teemavuoden avajaiskokouksessa, on tarkoitus jatkaa vuoden 1996 aikana ja sen jälkeen. Jäljempänä esitetyissä huomioissa ei siis pyritä lausumaan loppupäätelmiä, vaan ne on tarkoitettu perustaksi asioiden pohdinnalle sekä kussakin jäsenvaltiossa että erittely- ja syventämisprosessille, johon osallistuvat Euroopan unionin toimielimet ja muut tekniset elimet myös Irlannin ja Alankomaiden tulevien puheenjohtajakausien aikana. 2. Opetusministerit haluavat ensinnäkin kiittää komissiota tästä sen uudesta osuudesta tärkeiden kysymysten tarkasteluun, joita ilmenee koulujärjestelmien kehittämisessä unionin jäsenvaltioissa; tätä tarkastelua ovat merkittävästi kehittäneet J. Delorsin aloitteesta laaditun valkoisen kirjan "Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys" pohdinnat sekä komission laatimat lukuisat asiakirjat ammattikoulutuksesta, korkea-asteen koulutuksesta ja etäopiskelusta. Tässä yhteydessä voi mainita Madridin Eurooppa-neuvoston päätelmät joulukuussa 1995 sekä edellisten Essenissä ja Cannesissa pidettyjen Eurooppa-neuvostojen päätelmät, joissa kiinnitettiin huomiota unionin jäsenvaltioiden huolestuttavaan talous- ja työllisyystilanteeseen, toimenpiteisiin, joita pitäisi toteuttaa kehitys- ja kasvunäkymien parantamiseksi, sekä tutkimukseen, kehitystyöhön ja koulutukseen sijoittamisen edistämisen tärkeyttä sekä kansallisella että yhteisön tasolla. Vuosi 1996, joka Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä julistettiin "elinikäisen oppimisen eurooppalaiseksi teemavuodeksi", suo epäilemättä merkittävän tilaisuuden keskustella perusteellisesti erilaisissa eurooppalaisissa yhteistyöelimissä ja myös eri jäsenvaltioissa yhteisön eri koulutusalojen aiheista, edellytyksistä sekä keskipitkän ja pitkän aikavälin tavoitteista. Tämän vuoksi on käytettävä täysin hyväksi valkoisen kirjan koulutusalan ongelmien poliittisen analyysin tarjoama tilaisuus; huomattakoon, että valkoinen kirja esitettiin hetkellä, jolloin uuden perussopimuksen 126 ja 127 artiklat alkoivat tuottaa ensimmäisiä tuloksia ja jolloin käynnistettiin myös yhteisötason uudet yhteistyöohjelmat Sokrates ja Leonardo. Lisäksi on korostettava vielä valkoisen kirjan yhtenäistä visiota koulutusalan ongelmista. Poliittisesti on kiinnitettävä huomiota sekä yksilöiden koulutusta että talouskasvua ja työmarkkinoiden kehitystä koskevien ongelmien yhteiseen analyysiin yhdessä ammattikoulutuksen eri näkökohtien kanssa. Lopuksi on vielä kerran korostettava yhteisötasolla tapahtuvan yhteisen pohdinnan tärkeyttä, jonka on oltava saman suuntaista kuin eri jäsenvaltioissa eli suuntauduttava innovaatio- ja uudistuskohteisiin kansallisten politiikkojen puitteissa ja jossa samalla kiinnitetään huomiota näiden politiikkojen tiettyihin ongelmiin. Tämän vuoksi on tarpeen korostaa opetushenkilökunnan avainasemaa innovaatiotoiminnassa ja koulutusjärjestelmien parannusprosessissa. 3. Valkoisessa kirjassa kuvataan tulevaisuuden yhteiskunta "oppivaksi" yhteiskunnaksi, jolle koulutusjärjestelmien on pystyttävä tarjoamaan asianmukaisia ratkaisuja erityisesti Eurooppa-näkökulmasta hahmotettujen strategioiden avulla ja samalla ottaen huomioon kunkin jäsenvaltion oikeudet. Tulevaisuuden yhteiskunnassa koulutus ei rajoitu ratkaisujen etsimiseen nuorten sijoittamiseksi työelämään, vaan sen on korostettava omaa keskeistä tehtäväänsä jokaisen ihmisen henkilökohtaisessa kehittämisessä kaikissa ilmenemismuodoissaan, sosiaalista integraatiota, yhteisiä arvoja, kulttuuriperinnön siirtämistä ja yksilön itsenäisyyden kehittämistä. Tässä yhteydessä valkoisessa kirjassa erotetaan kolme tärkeää suuntausta, jotka ilmenevät tällä hetkellä eurooppalaisessa yhteiskunnassa: - tietotekniikan leviäminen ja siitä johtuvat syvälle käyvät muutokset tuotannon ja työn laadussa ja organisoinnissa - talouden maailmanlaajuistuminen - tieteen saavutusten ja siitä johtuvien tekniikoiden kehityksen nopeutuminen ja leviäminen laajalle. Alustavasti on tutkittava nimenomaan niiden ongelmien analysointia yleisesti, jotka muutosvaiheessa olevan yhteiskuntamme on kohdattava. Valkoinen kirja saattaa antaa sen vaikutelman, että tutkimus korostaa, ellei yksinomaan, niin ainakin keskeisiltä osiltaan inhimillisen toiminnan taloudellista puolta. Myös valittu otsikko "Kohti oppivaa yhteiskuntaa" saattaa luoda tiettyä epäselvyyttä, mikäli sitä tulkitaan ahtaasti siten, että katsotaan oppimistulosten sekä talouden ja työllisyyden kehityksen olevan suorassa yhteydessä toisiinsa. Neuvoston mielestä yleissivistävän koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen ongelmien erittelyä tämän päivän ja huomisen Euroopassa on syvennettävä korostamalla riittävästi kehityksen kulttuurisia ja koulutuksellisia näkökohtia sekä puhtaasti taloudellisia näkökohtia. Taloudellinen toiminta on myös osa kansalaisten elämää, ja se on otettava huomioon sosiaalisen kehityksen eettisissä perusteluissa. Filosofisen ja eettisen ulottuvuuden on oltava se merkittävä tekijä, jonka avulla vältetään valistuksen vuosisadan tarjoama yhteiskunnallinen tulevaisuudenvisio, joka odottaa liikaa tiedolta ja pitää sitä tavoitteena sinällään. Nyky-yhteiskunnan kohtaamien ongelmien ja haasteiden laajempi tulkinta mahdollistaa, että kyetään tunnistamaan se vaikutus, joka muilla tekijöillä kuin informaatioteknologioilla ja talouselämän maailmanlaajuistumisella on ennustettavissa olevien muutosten kannalta, esimerkiksi väestötieteellisesti merkittävillä ilmiöillä, kulttuurien kohtaamisella, ympäristöön liittyvillä kysymyksillä, demokraattisen yhteiskunnan eri muotoja uhkaavilla tekijöillä sekä yhteiskunnallisen syrjäytymisen luomalla vaikealla ongelmalla, joka johtuu suurelta osin tietojen ja niiden tehokkaan hallinnan epätasaisesta jakautumisesta. 4. Valkoinen kirja esittää kaksi ratkaisua esitettyihin haasteisiin: ensimmäinen koskee yleissivistyksen saatavuutta, toinen työvalmiuksien kehittämistä. On olemassa vaara, että eurooppalainen yhteiskunta jakautuu niihin, jotka ymmärtävät, niihin, jotka voivat vain kuluttaa, sekä niihin, jotka ovat syrjäytyneitä ja yhteiskunnan avun varassa, toisin sanoen syntyy jako niihin, jotka tietävät, ja niihin, jotka eivät tiedä. Valkoinen kirja korostaa siis tarvetta kehittää yleissivistävän koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen eurooppalaista ulottuvuutta. Tästä ulottuvuudesta on tarkoitus tulla asianmukainen yhteistoimintataso jäsenvaltioiden välisen yhteistyön joidenkin esimerkkien ja menettelytapojen avulla: - menettelytapojen osalta: perustetaan asianmukaiset elimet käsittelemään esiin tulevia ongelmia - rahoituksen osalta jäsenvaltioiden valintoja kunnioittaen: valkoisessa kirjassa myönnetään, että tällä hetkellä on mahdotonta saada lisää yhteisön rahoitusta, mutta ehdottaa, että koulutusta koskevat painopistealueet säilytettäisiin - toimivallan osalta: Maastrichtin sopimuksen periaatteita ehdottomasti noudattaen siltä osin kuin toimivalta koskee jäsenvaltioiden vastuuta yleissivistävän koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen sisällöstä ja koulutusjärjestelmien organisoinnista sekä toissijaisuusperiaatteen tärkeyttä korostaen. Näiden suuntaviivojen havainnollistamiseksi valkoisessa kirjassa nimetään viisi yleistavoitetta ja joitakin tukitoimia: - Uusien tietojen hankkimiseen kannustaminen (valkoisessa kirjassa ehdotetaan joitakin tukitoimia: otetaan käyttöön menettely eurooppalaisten avainpätevyyksien tunnistamiseksi, henkilökohtaiset ammattipätevyyskortit ja eurooppalainen pätevyysmerkintäjärjestelmä, kannustetaan opiskelijoiden liikkuvuutta, tuetaan multimediaopetusohjelmistojen kehittämistä). - Koulun ja yritysten lähentäminen toisiinsa (avarretaan koulutusta työelämän suuntaan, edistetään yritysten osallistumista ammattikoulutukseen, kehitetään yhteistyötä koulutuslaitosten ja yritysten välillä). - Syrjäytymisen torjuminen (tuetaan koulukokeiluja, jotka tarjoavat "toisen mahdollisuuden" keskittämällä voimavaroja epäsuotuisassa asemassa oleville alueille, ja hyödynnetään eurooppalaisesta vapaaehtoispalvelusta saatuja kokemuksia). - Kolmen yhteisön kielen hallitseminen (tuetaan kielten opiskelua esikoulutasolta lähtien sekä ammatillisen koulutuksen aikana ottamalla käyttöön kielten opetukseen soveltuvia arviointi- ja laatutakuurjärjestelmiä). - Aineellisten investointien ja koulutukseen liittyvien investointien tasa-arvoinen kohtelu (muuttamalla koulutusmenojen kirjanpidollista ja verotuksellista kohtelua). II. PÄÄTELMÄT Opetusministerien neuvosto pitää valkoisessa kirjassa esitettyjä tavoitteita ohjeina, joiden tarkoituksena on mahdollistaa opetuksen ja koulutuksen kehittäminen jäsenvaltioissa ja Euroopan unionin tasolla; se toivoo, että ehdotetuista toimista käytäisiin perusteellinen keskustelu Irlannin ja Alankomaiden puheenjohtajakausien aikana ottaen huomioon myös komission mahdollisesti myöhemmin tekemät ehdotukset. Neuvosto katsoo tehtäväkseen muistuttaa ennakolta, että toimissa, joihin voidaan valkoisesta kirjasta käydyn keskustelun lopuksi päätyä, on noudatettava - perustamissopimuksen 126 ja 127 artiklaan sisältyviä periaatteita - toissijaisuusperiaatetta - vaatimusta noudattaa opetuksen osalta hyväksyttyjä rahoitusnäkymiä. Valkoisen kirjan tavoitteiden ja toimenpide-ehdotusten osalta tietyt kohdat aiheuttavat kieltämättä ongelmia: A. Avainpätevyyksien tunnustaminen Tässä tarkoituksessa ja liikkuvuuden edistämiseksi yhteisön tasolla on ilmennyt voimakas tarve tuoda selkeyttä todistusten antamiseen koulutuksesta, varsinkin kun todistusten antamisen selkeys on tärkeä keino edistää koulutuksen laatua. Nykyisin, ottaen huomioon erityisesti koulutusjärjestelmien moninaisuuden, epävirallisen koulutuksen tunnustaminen näyttää vaikealta. On siis kyse ajatuksesta, jota kannattaa tutkia perusteellisesti ottaen huomioon myös eräissä maissa käynnissä olevat kokeilut. Nykyisessä vaiheessa sekä neuvoston 3 päivänä joulukuuta 1992 ja 5 päivänä joulukuuta 1994 antamien päätöslauselmien perusteella näyttää mahdolliselta ja toivottavalta verrata eri maissa käynnissä olevia kokeiluja, jotka koskevat koulutusväylien sertifiointia sekä tukea jäsenvaltioiden aloitteita, joiden tarkoituksena on uusien todistamismallien toteuttaminen. Useiden jäsenvaltioiden mielestä on vältettävä liiallisia hallinnollisia toimia, jotka voisivat vaikuttaa kielteisesti markkinoiden joustavuuteen ja liikkuvuuteen. B. Koulun ja työelämän lähentäminen toisiinsa Työttömyyden, erityisesti nuorisotyöttömyyden, eri maissa aiheuttamat ongelmat tekevät tästä kysymyksestä koulutus- ja sosiaalipolitiikan keskeisen osan. Yhteisön ohjelmien puitteissa - joista viimeisin on Leonardo - tehdään niin jäsenvaltioissa kuin Euroopan tasolla lukuisia ja erilaisia kokeiluja koulusta työelämään siirtymisen helpottamiseksi. Moninaisuudessaan nämä kokeilut ovat hyvä keino yhdistää koulujen ja koulutuslaitosten työ yrityssektorin kanssa. Yhden esimerkin malli olisi rajoittava, vaikka se toteutettaisiinkin eri koulutusjärjestelmien rakenteiden mukaisesti. Samoin on korostettava, että sen sijaan, että mekaanisesti mukautettaisiin koulutuslinjat pelkästään työelämän vaatimuksiin, olisi pikemminkin meneteltävä niin, että jokainen yksilö kykenisi mukautumaan muutoksiin. Niin kuin OECD:n piirissä on osoitettu, on lujitettava yhteistyökumppanuutta kaikkien niiden yhteis kunnallisten toimijoiden välillä, jotka voivat parantaa koulun ja työelämän välisiä suhteita. On myös tarpeen lisätä yhteistyötä niiden elinten välillä, joiden tehtävänä on analysoida uusia ammatillisia vaatimuksia. Kuten Delorsin valkoisessa kirjassa sanottiin, on kuljettava kohti koulutusyhteiskuntaa, jossa koulutus ei mahdollista vain yksilön pääsyä työelämään, vaan myös hänen potentiaalisten kykyjensä täyden hyödyntämisen. C. Syrjäytymisen torjuminen On ristiriitaista, että tieteellisen tutkimuksen kehittyminen ja teknologian leviäminen kasvattavat eroa tietoa omaavien ja sitä soveltamaan pystyvien sekä uuden tiedon ulkopuolelle jäävien välillä. Koulutusjärjestelmien todellinen haaste on sellaisten olosuhteiden luominen, jotka mahdollistavat tarkoituksenmukaisten koulutusmahdollisuuksien tarjoamisen kaikille elinikäisen oppimisen huomioon ottaen. Näin ollen on vielä ponnisteltava koulutuksen laadun ja peruskoulutusjärjestelmien laadun parantamiseksi, jotta yksilöt eivät kokisi haittaa ja epäonnistumisia. Sellaisten tilanteiden varalta kukin jäsenvaltio toteuttaa tarpeelliseksi katsomansa toimenpiteet edistäen laajempaa kokemusten vaihtoa. Monien jäsenvaltioiden mielestä koulutuksen epäonnistumisen ongelmia ei voida ratkaista pelkästään toimielimen toimenpiteellä. Kukin jäsenvaltio ponnistelee antaakseen toisen mahdollisuuden nuorille, jotka ovat jättäneet koulun kesken ja jääneet ilman päästötodistusta, niiden järjestelyjen toteuttamiseksi ja kehittämiseksi, jotka se katsoo tarpeellisiksi erilaisten mahdollisuuksien tarjoamiseksi näille nuorille, sekä edistää kokemusten vaihtoa keskustelun syventämiseksi tällä alalla. D. Kielten osaaminen Yhteisön yhteistyössä kielten osaamista on aina pidetty perustavoitteena henkilöiden liikkuvuuden ja monikulttuurisen koulutuksen edistämiseksi. Tässä tarkoituksessa yhteisön nykyisiä ohjelmia on hyödynnettävä täysimääräisesti. Tietyt jäsenvaltiot katsovat, että niiden Euroopan unionin kielille - joita pidetään tärkeinä ja ensisijaisina vuonna 1995 monikielisyydestä annetun päätöslauselman perusteella - antama huomio ei luonnollisestikaan sulje pois niiden kansallisen politiikkansa yhteydessä muille kielille antamaa huomiota. Tavoitteena olevan kolmen Euroopan unionin kielen hallitsemisen saavuttamiseksi komissio ehdottaa erityisesti laatumerkintää aloitteille, jotka rohkaisevat kielten oppimista. Tällainen ajatus nostattaa vastustusta jäsenvaltioiden taholta. Komissio katsoo, että tämä asia ansaitsee erityistä huomiota käytävässä keskustelussa. E. Aineellisten ja koulutukseen liittyvien investointien käsittely samalla tavalla Ehdotus konsolidoida kaikkien koulutusalan toimijoiden myöntämän rahoituksen tasot ei ole yksinkertainen, erityisesti niiden seurausten johdosta, joita siitä aiheutuu julkisten varojen käytön osalta. Siitä seuraa koulutuskulujen kirjanpidollista ja verotuksellista käsittelyä koskevia ongelmia. On toivottavaa tutkia tämän asian nykytila jäsenvaltioissa. Päätelmänään neuvosto katsoo yksimielisesti, että valkoinen kirja muodostaa taustan, jonka perusteella voidaan lähikuukausina jatkaa opetuksen ja koulutuksen tulevien vuosien näkymien kannalta ratkaisevien kysymysten syventämistä. Uutta yhteisön tason yhteistyötä ajateltaessa ei kuitenkaan voida olla ottamatta huomioon kahta perustavaa laatua olevaa näkökohtaa, jotka liittyvät koulutusjärjestelmien kehittämiseen: - opettajien tehtävä, vastuu ja ammattipätevyys, jotka edellyttävät mitä suurinta huomiota poliittisten päättäjien taholta - koulutusjärjestelmien laatu, jonka todellisena mittapuuna ovat koko yhteiskunnan tarpeet, jotka heijastuvat opiskelijoiden, vanhempien ja yhteisön odotuksissa ja vaatimuksissa näiden järjestelmien suhteen. Kuten ministerit ovat useaan kertaan myös muissa yhteyksissä todenneet, vankka peruskoulutus pysyy päätavoitteena elinikäisen oppimisen kannalta, jotta yksilöt kehittyisivät täysin ihmisinä ja kykenisivät saavuttamaan täyden ammattipätevyyden. Keskustelua on jatkettava, koska opetuksen ja koulutuksen ongelmat ovat jatkuvasti ja nopeasti kehittyvässä yhteiskunnassa monimutkaisia ja koska on otettava huomioon viranomaisten ja myös työmarkkinaosapuolten kasvavat velvoitteet yhtenäisten koulutusjärjestelmien luomisessa ja yksilöä koko hänen elinaikaansa koskevan elinikäisen oppimisen järjestämisessä. Suoritettava analyysi voisi siis hyvinkin avata uusia yhteistyömahdollisuuksia yhteisön tasolla. Oman panoksensa tässä yhteydessä antanevat raportit, joita komissio tulee laatimaan erityisaiheista pidettäviksi ilmoitettujen konferenssien tulosten perusteella. Ajatustenvaihto on epäilemättä hyödyllistä jo senkin vuoksi, että valkoisessa kirjassa käsitellyt ongelmat ovat olleet tai ovat parhaillaan tarkasteltavina muissa kansainvälisissä elimissä kuten OECD, Euroopan neuvosto ja Unesco, joissa myös ollaan hyvin tietoisia koulutusongelmien kaikenkattavasta luonteesta, niiden liittymisestä työmarkkina- ja työllisyysongelmiin sekä niiden seurannaisvaikutuksista kulttuurin ja itse koulutuksen alalla. Komission valkoinen kirja kuuluu niiden analyysien ja ehdotusten joukkoon, jotka koskevat tärkeimpiä kansainvälisellä tasolla käsiteltäviä kysymyksiä: inhimillisten voimavarojen liikkuvuus ja vapaa liikkuminen, monikielisyyden ja monikulttuurisen koulutuksen edistäminen, koulusta työelämään siirtyminen, työmarkkinaosapuolten tehtävän kehittäminen koulutusjärjestelmissä, uuden tietotekniikan käyttö koulutuksessa sekä tasavertaiset mahdollisuudet koulutusjärjestelmien laatu huomioon ottaen. Euroopan yhteisön tasolla suoritettavalle analyysille on joka tapauksessa annettava poliittinen merkitys, joka on leimaa-antavaa jäsenvaltioiden väliselle yhteistyölle niiden pyrkiessä yhdessä erityisesti opetuksen ja koulutuksen alan toimenpitein Euroopan unionin yleistavoitteisiin sen kolmen suuren ulottuvuuden osalta: yhtenäinen talousalue, kansalaisten yhteisö ja toiminta kansainvälisten suhteiden alalla. Yhteisön toimielinten on kunkin omalla alallaan osallistuttava yhteisten suuntaviivojen määrittelyyn ottaen tarkoin huomioon perussopimuksen määräykset. Jäsenvaltioiden esittämiä epäilyksiä ja varauksia tiettyjen toimintaehdotusten suhteen (tutkintojen vastaavuus, eurooppalaiset oppisopimussäännöt, koulujen laatumerkintä ja "toiseen mahdollisuuteen" liittyvät järjestelyt) on pidettävä osoituksena näiden asioiden monimutkaisuudesta, ja ne antavat aihetta harkita asioita uudelleen ja vertailla tarkemmin jäsenvaltioiden kokemuksia ennen kuin laaditaan yhtenäiset ja tarkat toimintaohjelmat ja varataan niille määrärahat.