97/611/EY: Komission päätös, tehty 2 päivänä huhtikuuta 1997, lampaanliha-alan tuista (myynninedistämistuki) (Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro L 248 , 11/09/1997 s. 0020 - 0026



KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 2 päivänä huhtikuuta 1997, lampaanliha-alan tuista (myynninedistämistuki) (Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (97/611/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Europan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 25 päivänä syyskuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3013/89 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1589/96 (2), ja erityisesti sen 27 artiklan, on perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti kehottanut niitä, joita asia koskee esittämään huomautuksensa ja on ottanut huomioon nämä huomautukset (3), sekä katsoo seuraavaa: I Ranskan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti kirjeessä 12 päivältä elokuuta 1994 komissiolle kyseisistä toimenpiteistä vastauksena 27 päivänä kesäkuuta 1994 tehtyyn ilmoittamispyyntöön. Ranskan viranomaiset toimittivat komission 25 päivänä elokuuta 1994 esittämästä pyynnöstä 22 päivänä helmikuuta 1995 ja 23 päivänä helmikuuta 1995 vastaanotetuksi kirjatussa kirjeessä lisätietoja. Komissio aloitti tuolloin käytettävissään olevien tietojen perusteella kolmenlaisten lampaanliha-alalla toteutettavien toimenpiteiden tarkastelun: teknisenä apuna ja investointitukena toteutettavat tuotannonohjaamiseen tähtäävät toimenpiteet sekä myynninedistämistoimet. Komissio ei vastustanut perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan perusteella lampaanliha-alalle myönnettävää teknistä apua tai investointitukia. Komissio aloitti kuitenkin kirjoituksella 29 päivältä maaliskuuta 1995 SG(95) D/3878 perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn myynninedistämistoimien osalta ja kehotti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 289, 31.10.1995 Ranskan hallitusta sekä muita jäsenvaltioita ja muita, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa. Ranskan viranomaiset toimittivat kirjeellä 14 päivältä heinäkuuta 1995 tämän menettelyn puitteissa pyydetyt tiedot. Kolmannet esittivät myös huomautuksia kirjeessä 18 päivältä joulukuuta 1995. Huomautukset toimitettiin Ranskan viranomaisille kirjeessä 28 päivältä tammikuuta 1997. Ne eivät poistaneet komission epäilyjä kyseisten toimenpiteiden yhteensopivuudesta päätösluonnoksessa esitetyistä syistä. II Toimenpiteet, joiden osalta komissio on aloittanut 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, koostuvat lampaanlihan myynninedistämistoimien tukemisesta. Toimenpiteiden rahoituksesta vastaavat sekä yksityinen sektori vähintään 50-prosenttisesti että julkinen sektori (Maatalous- ja kalastusministeriö, OFIVAL). Toimenpiteet koostuvat seuraavista: - osallistuminen karjankasvattajien sekä laatumerkkien taloudellisesta hyödyntämisestä (tuotteiden alkuperänimitys, päällysmerkinnät, vaatimustenmukaisuus) vastaavien rakenteiden toteuttamiin toimiin - määrätyiltä alueilta peräisin olevien tuotteiden myynninedistämiskampanjoiden järjestäminen, tuotteiden tunnetuksi tekeminen etenkin suurissa ja keskisuurissa myyntipisteissä ja lihakaupoissa sekä kyseisten tuotteiden eduista kertova radiomainonta (tuotteiden paikallinen alkuperä, laatu, erityisluonne jne.). Komissio päätti käytettävissään olevien tietojen perusteella aloittaa edellä mainitun menettelyn, koska se epäili toimenpiteiden rikkovan perustamissopimuksen 30 artiklaa. Kyseiset toimenpiteet on julkaistu Ranskan maatalousministeriön tiedotteessa 25 päivältä kesäkuuta 1994. Tämän julkaisun mukaan Ranskan viranomaisten valitsemissa laatumerkeissä viitataan tuotteiden kansalliseen alkuperään käyttämällä Ranskan lippua sekä ilmaisuja "agneau français, qualité bouchère" ("lihakauppiaan suosittelemaa ranskalaista karitsaa") ja "agneau des bergers de France" ("ranskalaisten paimenten kasvattamaa karitsaa"). Ranskan viranomaiset ilmoittivat kirjeessä 22 päivältä helmikuuta 1995, että kampanjat toteutettiin pääosin tiedotusvälineiden kautta. Kyseinen kampanja kesti kirjeen 17 päivältä heinäkuuta 1995 mukaan vuoden 1995 tammikuusta maaliskuuhun, ja valtion osuus oli viisi miljoonaa Ranskan frangia. III Komissio voi pitää myynninedistämistukea yhteismarkkinoille soveltuvana seuraavin edellytyksin (4): - tukea ei saa myöntää perustamissopimuksen 30 artiklan vastaiseen mainontaan tai määrättyjä yrityksiä suosivaan mainontaan, - mainonta saa koskea ainoastaan ylijäämäistä maataloustuotantoa tai uutta tai korvaavaa tuotantoa tai korkealaatuisia ja terveellisiä tuotteita, tai sen tavoitteena voi olla tiettyjen alueiden tai pienten ja keskisuurten yritysten kehittäminen, - tuki saa kattaa korkeintaan 50 prosenttia menoista. Jäsenvaltioiden toteuttamia maatalous- ja kalastustuotteiden myynninedistämistoimia koskevien suuntaviivojen (Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 272, 28.10.1986 julkaistun komission tiedonannon 2.2.1. kohta) perusteella mainoskampanjat, joiden tarkoitus on houkutella kuluttajaa ostamaan kotimaisia tuotteita pelkästään niiden alkuperään vedoten, ovat selkeästi perustamissopimuksen 30 artiklan vastaisia. Komissio arvioi menettelyn aloittamista koskevassa tiedonannossaan, että kyseisessä tapauksessa saatavilla olevien tietojen perusteella ainoastaan edellä mainitussa kolmannessa luetelmakohdassa vahvistetun edellytyksen täyttyminen voitiin varmistaa; toisen luetelmakohdan edellytyksen täyttymisestä eikä missään tapauksessa myöskään ensimmäisessä luetelmakohdassa mainitun 30 artiklan noudattamisesta voitu varmistua. IV Menettelyn aloittamisen jälkeen Ranska ja eräs kolmas esittivät komissiolle asiaa koskevia huomautuksia. Ranska ja kolmas kieltävät 30 artiklan rikkomisen. Kuluttajaa ei niiden mukaan houkuteltu ostamaan kyseistä tuotetta ainoastaan sen kotimaisen alkuperän perusteella. Väitettä perusteltiin seuraavasti: - mainonta ei viittaa yksinomaan tuotteen kotimaisuuteen, - kyseessä on korkealaatuisen (ja tarkasti valvotun) lihan myynninedistäminen, - myynninedistäminen koskee ainoastaan tarkat ja erityiset laatuvaatimukset täyttäviä tuotteita, - kansallinen logo vain tukee alueellisen tason myynninedistämistoimia (alueelliset merkinnät jne.), - viittaus tuotteen kotimaisuuteen olisi tulkittava vain toimen toteuttajan merkinnäksi, - mainonta ei pyri kotimaisuuden kohtuuttomaan korostamiseen, - tavoitteena on kuluttajan valistaminen (eikä houkutteleminen), muun muassa tuotteen maantieteellisestä alkuperästä, - viittaamalla elintarvikkeiden merkinnöistä annettuun direktiiviin 79/112/ETY (2 artiklan 1 kohdan alakohdan i alakohta ja 3 artiklan 1 kohdan 7 alakohta). Edellä mainitun toisen edellytyksen osalta huomautuksia esittänyt kolmas toteaa, että ainoastaan tiettyjen edellytysten mukaisesti tuotetut karitsat saavat myynninedistämistukea. Näihin edellytyksiin kuuluu pienissä yrityksissä toteutettava käsiteollisuustuotanto, koska karitsoja kasvatetaan lähes kokonaan epäsuotuisilla alueilla ja niiden on oltava laadultaan täsmällisessä ja tiukassa eritelmässä määriteltyjen vaatimusten mukaista. Myynninedistämiskampanjan tavoitteena oli nimenomaan antaa kuluttajille tietoa erityisen korkealaatuisista tuotteista. Vakiolaatua oleville tuotteille ei voitaisi missään tapauksessa myöntää myynninedistämistukea, eikä niihin siten voitaisi käyttää ainoastaan eritelmissä vahvistetut edellytykset täyttäviä tuotteita koskevaa mainosmateriaalia. V Asetuksen (ETY) N:o 3013/89 27 artiklan mukaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja markkinointiin sovelletaan perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa, jollei saman asetuksen säännöksistä muuta johdu. Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kyseiset toimenpiteet ovat mainitun 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla myönnettyjä tukia. Niiden avulla parannetaan tuensaajana olevien yritysten taloudellista tilannetta sellaisiin kilpailijoihin nähden, jotka eivät saa tällaista tukea. Ne siis vääristävät tai uhkaavat vääristää kilpailua edellä mainitulla tavalla. Ottaen huomioon kyseisen lampaanlihan kaupan arvon [vuonna 1995 vienti Ranskasta yhteisöön: 32,7 milj. ecua; tuonti yhteisöstä Ranskaan: 354,9 milj. ecua (5)] sekä toisaalta ranskalaisen tuotannon arvon (461,48 milj. ecua) muiden jäsenvaltioiden tuotantoon nähden (3739,27 milj. ecua) (6), on ilmeistä, että tuki vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan suosimalla kotimaista tuotantoa muista jäsenvaltioista tapahtuvan tuonnin kustannuksella. Tässä yhteydessä on korostettava, että myös määrältään suhteellisen pieni tuki tai edunsaajana olevan yrityksen pieni koko ei sulje pois mahdollisuutta, että tuki saattaisi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Edellä olevan perusteella kyseiset tuet ovat valtiontukia, jotka täyttävät perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa määrätyt arviointiperusteet. Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa määrättyyn soveltumattomuuden periaatteeseen on kuitenkin olemassa poikkeuksia. VI Perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdassa määrätyt poikkeukset eivät selkeästi ole sovellettavissa tässä yhteydessä. Ranskan viranomaiset eivät myöskään ole niihin vedonneet. Perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdassa määrättyjä poikkeuksia on tulkittava suppeasti arvioitaessa alakohtaista tai alueellista tukiohjelmaa tai tapausta, jossa sovelletaan yleistä tukijärjestelmää. Poikkeuksia voidaan myöntää ainoastaan sellaisessa tapauksessa, jossa komissio toteaa, että tuki on jonkin mainitun artiklan tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen. Poikkeusten myöntäminen tuelle, joka ei täytä tällaista edellytystä, mahdollistaisi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuvat vaikutukset sekä kilpailun vääristymisen ilman yhteisön yleiseen etuun perustuvaa syytä ja tuottaisi siten perusteetonta hyötyä tiettyjen jäsenvaltioiden toimijoille. Kyseinen tuki ei edistä minkään edellä tarkoitetun tavoitteen saavuttamista. Ranskan hallitus ei ole toimittanut eikä komissio havainnut minkäänlaista perustetta sen toteamiseksi, että tuki täyttää perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan poikkeuksen soveltamisen edellytykset. Kyse ei ole toimenpiteistä, joiden tavoitteena on edistää perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettua Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta, koska tuki olisi sen kauppaan kohdistuvien mahdollisten vaikutusten vuoksi yhteisen edun vastainen. Toimenpiteen tarkoituksena ei myöskään ole mainitussa määräyksessä tarkoitettu kyseisen jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistaminen Tukea ei myöskään ole ilmoitettu perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetuksi alueelliseksi tueksi. Komissio teki Ranskan hallituksen ja muun osapuolen esittämistä huomautuksista seuraavat päätelmät: Komissio voi hyväksyä tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen tarkoitetun tuen, jos tuki ei muuta kaupan edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla [92 artiklan 3 kohdan c alakohta]. Jotta tällaista tukea voitaisiin pitää perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvana, mainontakampanjaan myönnetty tuki: - ei saa muuttaa kaupan edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla, ja - sen tulisi edistää tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehitystä niiden erityistuotteiden myynninedistämisen kautta. Koska kyseessä ovat perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaiset tuet, ne vääristävät tai uhkaavat vääristää kilpailua, mutta ne voidaan katsoa kielletyksi mainitun artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti vain, jos ne ovat ristiriidassa yhteisen edun kanssa maataloustuotteiden ja tiettyjen vain perustamissopimuksen liitteeseen II kuuluvien tuotteiden, lukuun ottamatta kalastustuotteita, mainontaan myönnettävää valtion tukea koskevien suuntaviivojen mukaisesti (7), ottaen huomioon perustamissopimuksen 39 artiklassa tarkoitetut tavoitteet. Kunkin mainontaan kohdistetun tuen hyväksyttävyyttä olisi tarkasteltava edellä mainitussa järjestyksessä. Tällöin mainittujen suuntaviivojen mukaan siinä tapauksessa, jos soveltuvuus voidaan sulkea pois jollakin jäljempänä määritellyllä kielteisellä perusteella, kysymys siitä, voidaanko tuki perustella jollakin 3 kohdassa tarkoitetulla myönteisellä perusteella, on turha. Kyseisten tukien myöntäminen on mainittujen suuntaviivojen mukaan yhteisen edun vastaista seuraavissa tapauksissa: Tuki myönnetään mainontaan, jonka kohteena on yhden tai useamman yrityksen tuotteet (2.2. kohta) sekä perustamissopimuksen 30 artiklan vastaiseen mainontaan (2.1. kohta). Valtion tukea mainontaan, joka sisältönsä perusteella on perustamissopimuksen 30 artiklan vastaista, ei voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Komissio ei ole voinut todeta, että tuki oli kohdistettu suoraan yhden tai useamman yrityksen tuotteiden hyväksi. Se katsoo kuitenkin, että menettelyn aloittamiseen johtaneet toimet ovat 30 artiklan vastaisia. Perustamissopimuksen 30 artiklassa määrätään, että jäsenvaltioiden väliset tuonnin määrälliset rajoitukset ja kaikki vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet ovat kiellettyjä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 31-37 artiklan määräysten soveltamista. Kiellon soveltamiseksi riittää, että toimenpiteet ovat sellaisia, että ne vaikeuttavat jäsenvaltioiden välistä kauppaa suoraan tai epäsuorasti, nykyään tai vastaisuudessa [katso asia Dassonville (8)]. Kyseiset toimenpiteet voivat vaikeuttaa jäsenvaltioiden välistä kauppaa seuraavista syistä: Komissio on laatinut perustamissopimuksen 30 artiklan tulkintaa koskevan menettelytapansa valtion tuen osalta jäsenvaltioiden toteuttamista maatalous- ja kalastustuotteiden myynninedistämistoimista antamassaan tiedonannossa (9). Eräs kolmas kiisti kyseisen tiedonannon oikeudellisen pätevyyden. Komissio ei kuitenkaan voi tätä hyväksyä. Komission on sille perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklan mukaisesti kuuluvien tehtävien lisäksi myös valvottava 30 artiklan noudattamista tuomioistuimen oikeuskäytännön (10) mukaisesti; tätä koskevat periaatteet esitetään edellä mainituissa suuntaviivoissa (11). Liitteessä olevien jäsenvaltioille tarkoitettujen suuntaviivojen 2.2.1. kohdassa määrätään, että mainonta, jolla houkutellaan kuluttajaa ostamaan kotimaisia tuotteita pelkästään tuotteiden kansallisen alkuperän perusteella, on 30 artiklan vastaista. Tämä näyttää selvästi pätevän "agneau des bergers de France"-ilmausta käyttävän mainonnan osalta. Kuluttajan kannalta ainoa merkittävä tieto viittaa tuotteen alkuperään, eikä "berger"-ilmauksen lisäämisellä ole mitään merkitystä arvioinnin tuloksen kannalta. Toisen toimenpiteen osalta ("agneau français, qualité bouchère") komissio toteaa niin ikään 30 artiklan rikkomisen, sillä siinä korostetaan liiaksi tuotteen kotimaista alkuperää. Tässä yhteydessä on syytä mainita, että komissio on kehottanut mainittujen suuntaviivojen 2.3.1. kohdassa jäsenvaltioita huolehtimaan erityisesti siitä, että seuraavaa suuntaviivaa sovelletaan ankarasti: "Tuottajamaan tunnistaminen sanallisen ilmauksen tai symbolin avulla sallitaan, jos tuotteen laatua tai kansallista alkuperää koskevien väitteiden välinen tasapaino säilyy. Kansallista alkuperää koskevan viitteen on oltava toissijainen kampanjan kautta kuluttajalle välitettyyn ensisijaiseen viestiin nähden." Tätä edellytystä ei myöskään ollut noudatettu. Viittaus alkuperään ei jäänyt mitenkään toissijaiseksi, mitä osoittaa se, että sanojen "agneau français" kirjainkoko on kaksi kertaa suurempi kuin "qualité bouchère" koko, ja toisaalta se, että "agneau français" erottuu punaisena sinisellä merkityn "qualité bouchère" -ilmaisun yläpuolella. Vaikutusta korostaa vielä Ranskan lipun käyttö. Näin ollen on selvää, että tuotteen laatua ja alkuperää koskevat viitteet eivät ole tasapainossa keskenään. Merkinnöissä ei myöskään anneta mitään muuta tietoa. Sen vuoksi laatuvaatimuksilla ja laadunvalvonnalla ei ole tässä merkitystä, eivätkä ne poista toimenpiteeltä sen vapaata liikkuvuutta haittaavaa vaikutusta. Tällaisen päätelmän on tehnyt myös yhteisöjen tuomioistuin (12), joka totesi, että yhtenäismarkkinoilla tuotteen laatumerkintä saa - alkuperänimityksiin ja lähtöpaikkaa koskeviin mainintoihin sovellettavia sääntöjä lukuun ottamatta - perustua pelkästään tuotteen todellisiin ja objektiivisiin erityispiirteisiin, joiden perusteella tuote eroaa laadultaan heikommista vastaavanlaisista tuotteista, eikä maantieteelliseen sijaintiin tietyssä tuotannonvaiheessa. Tämä koskee myös väitettä, jonka mukaan kansallinen logo tukee alueellisella tasolla toteutettavia myynninedistämistoimia tai antaa yksinkertaisesti kuluttajalle tietoa tuotteen maantieteellisestä alkuperästä ja että viittaus kotimaisuuteen olisi tulkittava vain toimen toteuttajan merkinnäksi. Näiden perustelujen osalta on syytä muistaa, että pelkkä viittaus kotimaiseen alkuperään tai toimen toteuttajaan ei komission mukaan sinänsä ole perustamissopimuksen 30 artiklan vastaista, jos tällainen viittaus ei ole ylenpalttinen. Ranskan viranomaisten tavoite, joka määriteltiin kielteisellä ilmauksella ("tuki ei tähtää kotimaisuuden liialliseen korostamiseen"), ei muuta sen vaikutusta, eikä sillä siten ole 30 artiklan kannalta merkitystä. Merkittävää on se, että viittaus kotimaiseen alkuperään ymmärretään toimen toteuttajan merkintänä, ja toimen toteuttaja on selkeästi ranskalainen (vrt. "agneau français", "bergers de France"). Ranskan viranomaisten vastaus vain vahvistaa komission kantaa, sillä siinä viitataan Ranskan lampaanliha-alan kilpailukyvyn heikkenemiseen ja tarpeeseen kohdistaa kampanja "lihakauppiaan suosittelemaan laatuun" tai "ranskalaisten paimenten karitsaan" tilanteen kohentamiseksi. Muu huomautuksia esittänyt osapuoli väitti, että kielto käyttää ranskalaiseen alkuperään viittaavaa merkintää olisi yhteisön oikeuden vastaista. Ottaen huomioon, että komissio ei ole mitenkään kieltänyt alkuperän ilmoittamista, mikä käy selkeästi ilmi 28 päivänä lokakuuta 1986 annetun tiedonannon liitteessä olevista suuntaviivoista sekä 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamista koskevasta tiedonannosta, edellä mainitulla väitteellä ei ole merkitystä. Lopuksi elintarvikkeiden merkinnöistä annetussa direktiivissä (13) säädetty alkuperämainintaa koskeva vaatimus pätee vain sellaisissa tapauksissa, joissa sen puuttuminen johtaisi kuluttajaa harhaan tuotteen laatuominaisuuksista. Viittaamalla alkuperään ilman muita tuotteen laatua koskevia yksityiskohtaisia tietoja ei tällaista selvästikään estetä. Toisin sanoen ei ollut mitenkään selvennetty, miten viittaus ranskalaiseen alkuperään valistaisi kuluttajaa tuotteen laatuominaisuuksista. On myös syytä tarkastella, ovatko perustamissopimuksen 30 artiklan mukaista tarkastelua edellyttävät toimenpiteet sellaisia, että huolimatta siitä, että ne ovat vaikutukseltaan määrällisiä rajoituksia vastaavia, ne voitaisiin hyväksyä perustamissopimuksen 36 artiklan perusteella. Perustamissopimuksen 36 artikla on poikkeus tuotteiden vapaan liikkuvuuden periaatteeseen, ja sitä on siksi tulkittava siten, ettei sen vaikutus ulotu pidemmälle kuin on tarpeen siinä määrättyjen etujen suojelun kannalta. Huomautuksissa ei kuitenkaan vedota 36 artiklan soveltamiseen, eikä komissio ole saanut tietoja, joiden perusteella mainittua artiklaa voitaisiin soveltaa. Komission on siten pääteltävä, että suunnitellut tuet eivät täytä sellaisia yhteisön arviointiperusteita, joiden mukaan niiden voitaisiin katsoa edistävän kyseisen alan kehitystä. Komissio toteaa, että perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa määrättyjä, alueiden taloudellisen kehityksen edistämiseen sekä c alakohdassa tarkoitetun toiminnan edistämiseen tarkoitettua tukea koskevia poikkeuksia ei voida soveltaa kyseisiin toimenpiteisiin. Edellä olevan perusteella komissio ei voi hyväksyä Ranskan hallituksen ja kolmannen esittämiä perusteluja. Toimenpiteisiin ei siten voida soveltaa mitään perustamissopimuksen 92 artiklan poikkeuksista, eikä niitä voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvina. VII Perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisen jälkeen komissio sai tietoja, joiden mukaan kyseisiä tukia oli myönnetty ennen kuin mainitussa menettelyssä oli tehty lopullinen päätös. Tukea oli myönnetty viisi miljoonaa Ranskan frangia. Koska kyseessä olivat ilmoittamatta jätetyt ja ennen lopullisen päätöksen tekemistä täytäntöön pannut tuet, on huomautettava, että ottaen huomioon perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan niiden menettelysääntöjen sitovuuden, joiden välittömän vaikutuksen yhteisön tuomioistuin on vahvistanut 19 päivänä kesäkuuta 1973 (asia 77/72, Carmine Capolongo v. Azienda Agricola Maya) (14), 11 päivänä joulukuuta 1973 (asia 120/73, Gebrüder Lorenz GmbH v. Saksan liittotasavalta) (15), 22 päivänä maaliskuuta 1977 (asia 78/76, Steinike ja Weinlig v. Saksan liittotasavalta) (16) sekä 21 päivänä marraskuuta 1991 (asia C-354/90, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires v. Ranska) (17) antamissaan tuomioissa, tuen lainvastaisuutta ei voida korjata jälkikäteen. Yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien osalta komission olisi käytettävä sille tuomioistuimen 24 päivänä helmikuuta 1987 asiassa 310/85 (18) ja 20 päivänä syyskuuta 1990 asiassa C-5/89 (19) antamissa tuomioissa annettuja keinoja ja velvoitettava jäsenvaltio perimään tuensaajilta takaisin laittomasti maksetut tuet. Tuen periminen on tarpeen aikaisemman tilanteen palauttamiseksi poistamalla kaikki edunsaajan (Interbev) hyötymät taloudelliset edut. Takaisin perimisen on tapahduttava Ranskan kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen ja säännösten mukaisesti, ja korkoa on perittävä kyseisten tukien myöntämisajankohdasta alkaen. Korko on laskettava markkinakoron perusteella käyttäen viitteenä alueellisten tukien nettoavustusekvivalentin laskemiseen käytettävää korkoa (20). Tämä päätös ei rajoita niitä päätelmiä, joita komissio tarvittaessa tekee yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamisesta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta (EMOTR). ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Ranskan pysyvän edustuston Euroopan unionissa kirjeessä 12 päivältä elokuuta 1994 ilmoittamat myynninedistämiseen tarkoitetut tuet ovat EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaan laittomia siltä osin, kun niitä on myönnetty; ne eivät sovellu yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan mukaisesti, eikä niitä saa myöntää. 2 artikla Ranskan on poistettava 1 artiklassa mainitut tuet kahden kuukauden määräajassa tämän päätöksen ilmoittamispäivästä. 3 artikla Ranskan on vaadittava 1 artiklassa tarkoitettujen tukien palauttamista perimällä ne suoraan edunsaajalta takaisin (Interbev) kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen ilmoittamispäivästä. Tämä periminen on tehtävä kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen ja säännösten mukaisesti. Takaisin perittävistä määristä on perittävä korkoa tuen myöntämisen ajankohdasta lukien. Korko on laskettava markkinakoron perusteella käyttäen viitteenä alueellisten tukien nettoavustusekvivalentin laskemiseen käytettävää korkoa. 4 artikla Ranskan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden määräajassa tämän päätöksen ilmoittamisesta toimenpiteet, jotka se aikoo toteuttaa tämän päätöksen noudattamiseksi sekä 3 artiklassa tarkoitetussa määräajassa toimenpiteet, jotka se on toteuttanut tämän päätöksen noudattamiseksi. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle. Tehty Brysselissä 2 päivänä huhtikuuta 1997. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen (1) EYVL L 289, 7.10.1989, s. 1 (2) EYVL L 206, 16.8.1996, s. 25 (3) EYVL C 289, 31.10.1995, s. 12 (4) Ks. maataloustuotteiden ja tiettyjen ainoastaan perustamissopimuksen liitteeseen II kuuluvien tuotteiden, lukuun ottamatta kalastustuotteita, mainontaan myönnettävää valtiontukea koskevat suuntaviivat (EYVL C 302, 12.11.1987, s. 6). (5) Comext 2. (6) Comext 2. (7) EYVL C 302, 12.11.1987, s. 6 (8) Asia 8/74, Kok. 1974, s. 837, 852. (9) EYVL C 272, 28.10.1986, s. 3 (10) Asiat 249/81, komissio v. Irlanti ja 222/82 ("Apple and Pear Development Council"). (11) Ks. maataloustuotteiden ja tiettyjen vain perustamissopimuksen liitteeseen III kuuluvien tuotteiden, lukuun ottamatta kalastustuotteita, mainontaan myönnettävää valtion tukea koskevat suuntaviivat, (EYVL C 302, 12.11.1987, s. 6). (12) Yhteisöjen tuomioistuin, asia 13/78, "Eggers", Kok. 1978, s. 1935, 24 kohta ja seuraavat. (13) Kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annettu neuvoston direktiivi 79/112/ETY, (EYVL L 33, 8.2.1979, s. 1). (14) Kok. 1973, s. 611. (15) Kok. 1973, s. 1471. (16) Kok. 1977, s. 595. (17) Kok. 1991, s. I-5505. (18) Kok. 1987, s. 901. (19) Kok. 1990, s. I-3437. (20) Komission tiedonanto jäsenvaltioille (EYVL C 156, 22.6.1995, s. 5).