FI Euroopan unionin virallinen lehti L 67/50

KOMISSION ASETUS (EY) N:o 194/2009,

annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009,

väliaikaisen tasoitustullin käyttöönotosta Amerikan yhdysvalloista peräisin olevan biodieselin tuonnissa

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97 (1), jäljempänä ’perusasetus”2019, ja erityisesti sen 12 artiklan,

on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Komissio julkaisi Euroopan unionin virallisessa lehdessä13 päivänä kesäkuuta 2008 ilmoituksen (2), jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus’, tukien vastaisen menettelyn, jäljempänä ’tukien vastainen tutkimus’, aloittamisesta Amerikan yhdysvalloista, jäljempänä ’Yhdysvallat’ tai ’asianomainen maa’, peräisin olevan biodieselin tuonnissa yhteisöön.

(2) Samana päivänä komissio julkaisi Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen (3) polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Yhdysvalloista peräisin olevan biodieselin tuonnissa yhteisöön ja pani vireille erillisen tutkimuksen, jäljempänä ’polkumyyntimenettely’.

(3) Tukien vastainen tutkimus käynnistettiin, kun European Biodiesel Board, jäljempänä ’valituksen tekijä’, teki 29 päivänä huhtikuuta 2008 valituksen sellaisten tuottajien puolesta, joiden osuus biodieselin kokonaistuotannosta yhteisössä on yli 25 prosenttia. Valituksessa esitetty alustava näyttö kyseisen tuotteen tuetusta tuonnista ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi tukien vastaisen tutkimuksen aloittamiseksi.

(4) Ennen menettelyn aloittamista komissio ilmoitti perusasetuksen 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti Yhdysvaltojen viranomaisille saaneensa asianmukaisesti asiakirjanäytöllä vahvistetun valituksen, jonka mukaan Yhdysvalloista peräisin olevan biodieselin tuettu tuonti aiheuttaa merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Yhdysvaltojen viranomaisia kehotettiin aloittamaan neuvottelut valituksen sisällön selvittämiseksi ja molemminpuolisesti tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi. Yhdysvaltojen viranomaiset hyväksyivät neuvottelutarjouksen, ja kuuleminen järjestettiin 2 päivänä kesäkuuta 2008. Kuulemisen aikana ei päästy molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun. Yhdysvaltojen viranomaisten esittämät huomautukset otettiin kuitenkin huomioon; niissä tuotiin esiin, että joidenkin valituksessa esitettyjen osavaltioiden ohjelmien osalta ei ollut aina selvää, saivatko biodieselin tuottajat/viejät tasoitustoimenpiteiden alaista etuutta. Käytettävissä olevien tietojen tutkimisen jälkeen päätettiin sulkea seuraavat osavaltioiden järjestelmät tutkimuksen piiristä, vaikka ne on lueteltu menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa: uusiutuvaan energiaan liittyvälle teknologialle myönnettävien avustusten ohjelma Floridassa, uuden teknologian tutkimista ja kehittämistä edistävä ohjelma Texasissa, energiavapauteen tähtäävä ohjelma Washingtonin osavaltiossa (toinen osa), vaihtoehtoisten polttoaineiden ja tutkimuskehityksen rahasto Alabamassa, biodieselin myyntilaitteille myönnettävä verohyvitys Pohjois-Dakotassa sekä vaihtoehtoista polttoainetta käyttäville ajoneuvoille ja tankkausinfrastruktuurille myönnettävät lainat Nebraskassa.

(5) Komissio ilmoitti virallisesti menettelyn aloittamisesta Yhdysvalloissa toimiville viejille/tuottajille sekä niille tuojille, toimittajille, käyttäjille ja järjestöille, joita asian tiedettiin koskevan, Yhdysvaltojen viranomaisille sekä valituksen tehneille yhteisön tuottajille ja muille yhteisön tuottajille, joita asian tiedettiin koskevan. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Mahdollisuus tulla kuulluiksi myönnettiin kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.

1.1. Viejien otanta Yhdysvalloissa

(6) Koska yhdysvaltalaisten viejien/tuottajien määrä on ilmeisen suuri, menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa esitettiin tukien määrittämistä otantamenetelmällä perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti.

(7) Jotta komissio voisi päättää otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valita otoksen, yhdysvaltalaisia viejiä/tuottajia pyydettiin ilmoittautumaan 15 päivän kuluessa menettelyn aloittamisesta ja toimittamaan perustiedot viennistään, kotimarkkinamyynnistään ja biodieselin tuotantoon, sekoittamiseen ja kauppaan liittyvästä toiminnastaan sekä kaikkien niihin etuyhteydessä olevien, tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoa, sekoittamista ja kauppaa harjoittavien yritysten nimet ja tiedot näiden toiminnasta 1 päivän huhtikuuta 2007 ja 31 päivän maaliskuuta 2008 välisenä aikana, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’, joka on määritelty myös 17 kappaleessa.

(8) Yli 50 yritystä ilmoittautui otantaan ja toimitti pyydetyt tiedot 15 päivän kuluessa. Näiden yritysten osuus biodieselin kokonaistuonnista Yhdysvalloista yhteisöön oli yli 80 prosenttia.

(9) Otoksen valinta perustui perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen suurimpaan edustavaan yhteisöön suuntautuvaan vientimäärään, jota voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Yrityksiä, jotka halusivat tulla sisällytetyiksi otokseen, Yhdysvaltojen biodieseltuottajien järjestöä (the National Biodiesel Board) sekä Yhdysvaltojen viranomaisia kuultiin ehdotetusta otoksesta perusasetuksen 27 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Asianomaisilta osapuolilta saatujen kommenttien perusteella otokseen valittiin alun perin seitsemän yritystä. Yksi otokseen alun perin valituista yrityksistä päätettiin kuitenkin jättää sen ulkopuolelle, jotta voitiin varmistaa otoksen yhdenmukaisuus Yhdysvalloista peräisin olevan biodieselin tuontia koskevaan polkumyyntimenettelyyn valitun otoksen kanssa. Kyseinen yritys oli pikemminkin biodieselin kauppias verrattuna muihin otokseen valittuihin yrityksiin, jotka tuottivat biodieseliä. Yritykselle kuitenkin myönnettiin perusasetuksen 27 artiklan 3 kohdan mukainen yksilöllinen tarkastelu, ja sille määritetään oma polkumyyntitulli. Otoksen muodostaneiden kuuden yrityksen osuus oli Yhdysvaltojen vientitilastojen mukaan 50 prosenttia Yhdysvalloista peräisin olevasta koko vientimäärästä tutkimusajanjaksolla ja 73 prosenttia biodieselin tuonnista niistä yrityksistä, jotka ilmoittautuivat 8 kappaleen mukaisesti.

(10) Kymmenen otokseen valitsematta jäänyttä yhteistyössä toiminutta yritystä pyysi yksilöllisen marginaalin laskemista perusasetuksen 27 artiklan 3 kohdan ja 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Kyseisille yrityksille lähetettiin kyselylomakkeet. Yrityksistä vain yksi vastasi kyselyyn annetussa määräajassa. Hakemus kuitenkin peruutettiin myöhemmin.

1.2. Yhteisön tuottajien otanta

(11) Yhteisön tuottajia koskeva otos valittiin perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti valituksen tekijää kuullen käyttäen perusteena suurinta mahdollista edustavaa tuotanto- ja myyntimäärää yhteisössä (ks. 164 kappale). Valinnassa otettiin huomioon myös yhteisön tuottajien maantieteellinen jakauma. Otokseen valittiin tämän perusteella 11 yhteisön tuottajaa. Komissio lähetti otokseen valituille 11 yritykselle kyselylomakkeet. Yksi otokseen alun perin valittu tuottaja oli jätettävä otoksen ulkopuolelle, koska se ei toimittanut käyttökelpoisia vastauksia. Muilta 10 yritykseltä saatiin asianmukaiset vastaukset annetussa määräajassa. Näiden otokseen valittujen 10 tuottajan katsottiin edustavan yhteisön kaikkia tuottajia.

1.3. Menettelyn osapuolet

(12) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kaikille muille yrityksille, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Lomakkeet lähetettiin siis Yhdysvaltojen viranomaisille, yhdysvaltalaisten yritysten otokseen alun perin valituille seitsemälle yritykselle, 10 kappaleessa tarkoitetuille kymmenelle yritykselle, otokseen valituille 11:lle yhteisön tuottajalle, 18 käyttäjälle sekä 90:lle raaka-aineen toimittajalle.

(13) Vastauksia saatiin Yhdysvaltojen viranomaisilta, yhdysvaltalaisten yritysten otokseen alun perin valituilta seitsemältä yritykseltä sekä yhdeltä yksilöllistä tarkastelua pyytäneeltä yritykseltä (ks. 10 kappale), kymmeneltä otokseen valitulta yhteisön tuottajalta, yhdeltä käyttäjältä ja kuudelta raaka-aineen toimittajalta.

(14) Komissio hankki ja tarkasti kaikki tuetun tuonnin, siitä johtuvan vahingon ja yhteisön edun alustavaa määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot.

(15) Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien Yhdysvaltojen viranomaisten toimitiloihin: Amerikan yhdysvaltojen liittovaltion viranomaiset: — Valtiovarainministeriö (Department of the Treasury) — Maatalousministeriö (Department of Agriculture) — Yhdysvaltojen kaupallisen edustajan virasto (Office of the United States Trade Representative) Osavaltion viranomaiset: — Illinois’n osavaltion viranomaiset, Springfield — Missourin osavaltion viranomaiset, Jefferson City — Pohjois-Dakotan osavaltion viranomaiset, Bismarck — Texasin julkisen talouden tilintarkastusvirasto, Austin — Texasin maatalousministeriö, Austin — Washingtonin osavaltion viranomaiset, Olympia.

(16) Tarkastuskäyntejä tehtiin myös seuraavien yritysten toimitiloihin: (a) Yhteisön tuottajat: — Biopetrol Industries AG, Schwarzheide, Saksa — Diester Group — Diester Industries SAS, Pariisi, Ranska — Mannheim Bio Fuel GmbH, Mannheim, Saksa — Natural Energy West GmbH, Neuss, Saksa — Novaol Austria GmbH, Bruck an der Leitha, Itävalta — Novaol Srl, Milano, Italia — Ecomotion group — Ecomotion GmbH, Sternberg, Saksa — Daka Biodiesel a.m.b.a, Løsning, Tanska — GATE Global Alternative Energy Germany GmbH, Wittenberg ja Halle, Saksa — Neochim SA, Feluy, Belgia (b) Yhdysvaltalaiset vientiä harjoittavat tuottajat: — Archer Daniels Midland Company, Decatur, Illinois — Cargill Inc, Wayzata, Minnesota — Green Earth Fuels of Houston LLC, Houston, Texas — Imperium Renewables Inc., Seattle, Washington — Peter Cremer North America LP, Cincinnati, Ohio — Vinmar Overseas Limited, Houston, Texas — World Energy Alternatives LLC, Boston, Massachusetts (c) Etuyhteydessä olevat yhteisön tuojat: — Cremer Energy GmbH, Hampuri, Saksa — Cargill NV, Gent, Belgia — ADM Europoort BV, Rotterdam, Alankomaat — ADM Hamburg AG, Hampuri, Saksa — ADM International, Rolle, Sveitsi.

1.4. Tutkimusajanjakso

(17) Tukia ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2007 ja 31 päivän maaliskuuta 2008 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon määrittämisessä tarvittava kehityssuuntien tarkastelu kattoi ajanjakson tammikuusta 2004 tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä ’tarkastelujakso’.

2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE

2.1. Tarkasteltavana oleva tuote

(18) Menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa tuotteen, jota väitetään tuotavan tuetusti, muodostavat Amerikan yhdysvalloista peräisin olevat rasvahappomonoalkyyliesterit ja/tai parafiiniset kaasuöljyt, jotka on valmistettu synteesillä ja/tai vetykäsittelyllä, jotka ovat muuta kuin fossiilista alkuperää (tunnetaan yleisesti ”biodieselinä”), joko puhtaassa muodossa tai sekoitettuna, ja joita käytetään pääsiassa muttei yksinomaan uusiutuvina polttoaineina, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, ja jotka yleensä luokitellaan CN-koodeihin 3824 90 91, ex 3824 90 97, ex 2710 19 41, ex 1516 20 98, ex 1518 00 91 ja ex 1518 00 99.

(19) Yhdysvaltain verolain (US Internal Revenue Code) (4) 26 osaston 40 A jakso:n d kohdan mukaan biodieselillä tarkoitetaan kasvi- tai eläinaineksesta saatujen pitkäketjuisten rasvahappojen monoalkyyliestereitä, jotka täyttävät a) ympäristönsuojeluviraston (Environmental Protection Agency) polttoaineille ja polttoaineiden lisäaineille vahvistamat rekisteröintivaatimukset ilmansuojelulain (Clean Air Act – 42 U.S.C 7545) 211 jakso:n mukaisesti ja b) ASTM:n (American Society of Testing and Materials) D6751-standardin vaatimukset.

(20) Markkinoilta ja julkisesti saatujen tietojen (5) perusteella kaikentyyppistä biodieseliä ja biodieselsekoituksia (biodieselin ja mineraalidieselin sekoitus; ks. 22 kappale), jotka tuotetaan ja myydään Yhdysvalloissa, pidetään biodieselpolttoaineina, ja ne kuuluvat osana lainsäädäntöpakettiin, joka koskee energiatehokkuutta, uusiutuvaa energiaa ja vaihtoehtoisia polttoaineita.

(21) Tutkimuksessa kävi ilmi, että Yhdysvalloissa tuotettu biodiesel on pääasiassa rasvahapon metyyliesteriä, joka on saatu erilaisista biodieselin raaka-aineena (6) käytettävistä kasviöljyistä. Termillä ”esteri” tarkoitetaan kasviöljyjen transesteröintiä eli öljyn sekoittamista alkoholiin. Termi ”metyyli” viittaa metanoliin, joka on prosessissa yleisimmin käytetty alkoholi, vaikka myös etanolia voidaan käyttää, jolloin tuloksena on ”rasvahapon etyyliesteri”. Transesteröinti on suhteellisen yksinkertainen kemiallinen prosessi, mutta se edellyttää tiukkojen teollisten standardien noudattamista, jotta saadaan korkealaatuista biodieseliä.

(22) Tutkimuksen mukaan tuottajat sekoittavat yleensä Yhdysvalloissa tuotetun biodieselin mineraalidieselin kanssa saadakseen erilaisia sekoituksia, jäljempänä ”biodieselsekoitukset”, jotka sitten myydään markkinoilla erilaisille asiakkaille. Biodieseliä myytiin myös puhtaana etuyhteydettömille yrityksille, jotka ostivat tai toivat sitä mineraaliöljyn kanssa sekoitettavaksi. Biodieselin sekoittaminen mineraalidieselin kanssa on suhteellinen yksinkertainen toimenpide, ja se voidaan tehdä esimerkiksi sekoittamalla ainesosat säiliöissä valmistuspaikassa ennen toimittamista säiliöautoon tai antamalla niiden sekoittua säiliöautossa lisäämällä halutut prosenttiosuudet biodieseliä ja mineraalidieseliä tai linjasekoituksena syöttämällä molemmat kaksi aineosaa säiliöautoon samanaikaisesti.

(23) Jotta erityyppiset biodieselsekoitukset voidaan yksilöidä selvästi, käytössä on kansainvälisesti tunnustettu B-kertoimeen perustuva järjestelmä, joka ilmoittaa biodieselin tarkan määrän kaikissa biodieselsekoituksissa. Esimerkiksi sekoitus, jossa on biodieseliä X prosenttia, merkitään BX, ja puhtaasta biodieselistä käytetään merkintää B100, joka siis tarkoittaa 100-prosenttista biodieseliä. Yhdysvalloissa sekoitetaan ja myydään yleisesti markkinoilla B99-dieseliä, jossa siis on 99 prosenttia (7) biodieseliä ja 1 prosentti mineraalidieseliä. Toisin kuin mineraalidiesel, puhdas biodiesel on käytettävä suhteellisen nopeasti, ja sitä voi varastoida enintään 3–4 kuukautta, ettei se hapetu ja tule käyttökelvottomaksi. Biodieselin sekoittaminen mineraalidieselin kanssa mahdollistaa pidemmän säilytysajan. B99-dieselin sisältämä 1 prosentti mineraalidieseliä on riittävän myrkyllistä, jotta se estää biodieselin homehtumisen.

(24) Tutkimuksessa kävi ilmi, että biodiesel ja korkeaprosenttiset biodieselsekoitukset (8) on yleisesti tarkoitettu myytäväksi Yhdysvaltojen markkinoilla jatkosekoitusta varten, mutta alempiprosenttiset biodieselsekoitukset (9) tuotetaan tyypillisesti myytäväksi Yhdysvaltojen markkinoilla kulutusta varten. Korkeaprosenttisten ja matalaprosenttisten sekoitusten markkinat siis eroavat toisistaan Yhdysvalloissa.

(25) Valituksessa oli alustavaa näyttöä siitä, että Yhdysvalloissa tuotettu ja myyty ja yhteisöön viety biodiesel ja tietyt sekoitukset vaikuttivat valituksen tehneiden yhteisön biodieselin tuottajien taloudelliseen tilanteeseen. Asiaan liittyvien yhdysvaltaisten tuottajien ja Yhdysvaltojen kotimarkkinoiden ominaisuuksien mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän oli tarkoitus kattaa biodiesel myös silloin, kun se sisältyy biodieselsekoituksiin. Menettelyn aloittamista koskevaan ilmoitukseen ja 18 kappaleeseen sisältyvää tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää olisi selkeytettävä, jotta voidaan yksilöidä tuotteet, jotka oli tarkoitus kattaa tutkimuksessa.

(26) Tutkimuksessa kävi ilmi, että suurin osa suoraan kulutukseen Yhdysvalloissa myytävistä biodieselsekoituksista on tyyppiä B20 (eli sekoituksessa on 20 % biodieseliä, kuten 22 kappaleessa selitetään), jota voidaan käyttää vuoden 1992 energiapolitiikkalain (10) mukaisesti, sekä tyyppiä B6, B5 ja B2. Julkisesti saatavilla olevien tietojen mukaan kaikki dieselmoottorit toimivat näillä sekoituksilla periaatteessa ilman muutoksia ja autonvalmistajien takuu säilyy voimassa. Käytettäessä matalaprosenttista sekoitusta (biodieseliä 2–20 %) sekoituksen suorituskyky vastaa mineraalidieseliä. Jos moottorissa käytetään yli B20-tyyppistä biodieseliä, käytössä saattaa ilmetä voiman, vääntömomentin ja polttoainetaloudellisuuden heikkenemistä, eikä autonvalmistajien takuu yleensä ole voimassa, jos moottorille aiheutuu vahinkoa.

(27) Tutkimuksen mukaan Yhdysvalloissa ei käytetä yleensä suoraan kulutukseen puhdasta biodieseliä eikä korkeaprosenttisia sekoituksia. Puhdas biodiesel on yleensä tarkoitettu sekoitettavaksi ennen myyntiä markkinoilla. Sekoituksia käytetään kuljetusalalla polttoaineena dieselkäyttöisissä ajoneuvoissa, kuten henkilöautoissa, kuorma-autoissa ja linja-autoissa sekä junissa. Biodieseliä voidaan käyttää myös polttoaineena kotitalouksien sekä kaupallisten ja teollisten laitosten lämmitysboilereissa ja generaattoreissa sähkön tuottamiseksi. Biodieselsekoitusten mahdollista käyttöä lentokoneissa testataan parhaillaan.

(28) Näin ollen tutkimuksessa tarkasteltavana olevien tuotteiden olisi määritelmän mukaan oltava rasvahappomonoalkyyliestereitä ja/tai parafiinisiä kaasuöljyjä, jotka on valmistettu synteesillä ja/tai vetykäsittelyllä, jotka ovat muuta kuin fossiilista alkuperää (tunnetaan yleisesti ”biodieselinä”), joko puhtaassa muodossa tai sekoitettuna, ja joiden biodieselpitoisuus on yli 20 prosenttia (yli B20). Toisin sanoen tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään kuuluvat Yhdysvalloista peräisin oleva puhdas biodiesel (B100) sekä kaikki sekoitukset, jotka sisältävät yli 20 prosenttia Yhdysvalloista peräisin olevaa biodieseliä (yli B20), jäljempänä ”tarkasteltavana oleva tuote”. Tätä rajaa pidetään asianmukaisena, jotta voidaan erottaa selvästi toisistaan eri sekoitustyypit, joita on saatavilla Yhdysvaltain markkinoilla.

(29) Tämän tutkimuksen piiriin kuuluvilla kaikentyyppisillä biodieseleillä ja biodieselsekoituksilla havaittiin olevan samat tai hyvin samanlaiset fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet ja käyttötarkoitukset tuotantoon käytettyjen raaka-aineiden mahdollisista eroavaisuuksista tai tuotantoprosessin vaihteluista huolimatta. Tarkasteltavana olevan tuotteen mahdolliset vaihtelut eivät muuta sen perusmääritelmää tai perusominaisuuksia taikka käsitystä, joka eri osapuolilla siitä on.

(30) Tarkasteltavana oleva tuote kuuluu CN-koodeihin ex 3824 90 91, ex 3824 90 97, ex 2710 19 41, ex 1516 20 98, ex 1518 00 91 ja ex 1518 00 99.

2.2. Samankaltainen tuote

(31) Tämän tutkimuksen piiriin kuuluvilla, Yhdysvaltojen kotimarkkinoilla tuotetuilla ja myydyillä tuotteilla havaittiin olevan samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet kuin tuotteilla, jotka vietiin maasta yhteisön markkinoille. Samoin yhteisön tuotannonalan valmistamien ja yhteisön markkinoilla myymien tuotteiden fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet ja käyttötarkoitukset ovat samat verrattuna asianomaisesta maasta yhteisöön vietyihin tuotteisiin.

(32) Väitteiden mukaan tietyt käyttäjät, erityisesti Saksassa, käyttävät suoraan puhdasta biodieseliä (B100), koska se on edullisempi vaihtoehto kuin mineraalidiesel tai tavanomaiset suoraan kulutukseen yhteisön markkinoilla tarkoitetut sekoitukset. Väitteen tarkastelussa kävi ilmi, että suurin osa yhteisön tuottajien yhteisön markkinoille suuntautuneesta myynnistä oli pääasiassa tarkoitettu yrityksille, jotka sekoittavat biodieselin mineraalidieselin kanssa. Se, että jotkin kuljetuskaluston omistajat käyttävät B100-tyyppiä, on pikemminkin poikkeus yhteisön tasolla. Biodiesel ei niinkään korvaa mineraalidieseliä vaan täydentää sitä yhteisön markkinoilla.

(33) Tämä ei muuta sitä seikkaa, että Yhdysvalloissa tuotetut ja yhteisöön viedyt tarkasteltava olevan tuotteen eri lajit ovat korvattavissa yhteisön biodieselin tuottajien yhteisössä tuottamien ja myymien lajien kanssa. Käyttötarkoituksissa tai toimijoiden ja käyttäjien käsityksissä tuotteesta ei ole sellaisia merkittäviä eroavaisuuksia, jotka muuttaisivat samankaltaisen tuotteen määritelmää.

(34) Yksi osapuoli välitti, että tarkasteltavana olevalla tuotteella, varsinkin puhtaalla biodieselillä, on erilaiset fyysiset ja kemialliset ominaisuudet kuin yhteisössä tuotetulla biodieselillä. EY:ssä biodiesel tuotetaan rapsiöljystä, kun taas Yhdysvalloissa käytetään ainoastaan soijaöljyä. Sen vuoksi nämä kaksi tuotelajia eivät ole keskenään korvattavissa eivätkä suorassa kilpailussa toistensa kanssa yhteisön markkinoilla. Asianomainen osapuoli toi esiin erityisesti, että niiden kylmävirtausominaisuudet ja jodiluvut ovat erilaiset.

(35) Komissio tutki väitteen ja havaitsi seuraavaa: (a) Tarkasteltavana olevalla tuotteella ja yhteisön samankaltaisella tuotteella on hyvin samanlaiset perusominaisuudet, ja niitä myydään samojen tai samanlaisten myyntikanavien kautta samoille asiakkaille yhteisön markkinoilla. (b) Tarkasteltavana olevalla tuotteella ja yhteisön samankaltaisella tuotteella on sama tai hyvin samanlainen käyttötarkoitus (ks. 27 kappale). (c) Kylmävirtausominaisuuksien osalta on selkeytettävä, että kyseessä on suodatettavuuden rajalämpötila (CFPP), joka on lämpötila, jossa polttoaine tukkii polttoainesuodattimen sellaisten komponenttien vuoksi, jotka ovat alkaneet kiteytyä tai hyytyä. Tutkimuksen mukaan yhteisön samankaltaisen tuotteen CFPP on alempi kuin Yhdysvalloista viedyn biodieselin. Kyseessä on kuitenkin vähäinen ero, joka voidaan helposti korjata joko sekoittamalla erityyppisiä biodieseleitä tai käyttämällä lisäaineita puhtaassa biodieselissä, etenkin talviaikaan. CFPP:n erolla ei ole käytännössä mitään merkitystä useimmissa sekoituksissa, joita myydään yhteisön markkinoilla. (d) Jodiluvulla puolestaan mitataan polttoaineen vakautta hapettumista vastaan, ja sen osalta havaittiin, että rapsiöljyn ja soijaöljyn jodiluvut vastasivat toisiaan jossakin määrin: rapsiöljyn jodiluku oli 94–120 ja soijaöljyn 117–143. Yhteisössä tärkein raaka-aine on rapsiöljy, mutta on huomattava, että sekä yhteisön että Yhdysvaltojen tuottajat käyttävät myös monia muita raaka-aineita biodieselin tuottamiseen. Usein erityyppisiä biodieseleitä sekoitetaan toisiinsa homogeenisemman tuotteen saamiseksi.

(36) Kun otetaan huomioon, että perusasetuksen 1 artiklan 5 kohdan mukaan samankaltaisuus ei edellytä sitä, että tuotteet olisivat täysin samanlaiset kaikissa suhteissa, pienet vaihtelut eri tuotelajien välillä eivät ole riittäviä muuttamaan yleistä päätelmää samankaltaisuudesta tarkasteltavana olevan tuotteen ja yhteisön samankaltaisten tuotteiden välillä.

(37) Sen vuoksi tarkasteltavana olevan tuotteen eri lajien ja yhteisön tuotannonalan tuottamien ja yhteisön markkinoilla myymien samankaltaisten tuotteiden välillä ei havaittu sellaisia eroja, jotka johtaisivat sellaiseen päätelmään, että yhteisön markkinoilla tuotettu ja myyty tuote ei olisi samankaltainen tuote, koska sillä on samat tai hyvin samanlaiset fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet kuin Yhdysvalloissa tuotetulla ja yhteisöön viedyllä tarkasteltavana olevalla tuotteella. Tästä syystä päätellään alustavasti, että biodieselin kaikki lajit ovat perusasetuksen 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita.

3. TUET

3.1. Johdanto

(38) Valitukseen sisältyvien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella tutkittiin seuraavia liittovaltion järjestelmiä, joissa esitettyjen väitteiden mukaan oli myönnetty vientitukea: Liittovaltion järjestelmät: a) Valmisteveron/tuloveron hyvitys (Excise tax/Income tax credit) b) Maatalousbiodieselin pientuottajien tuloveron hyvitys (Small Agri-biodiesel Producer Income tax credit) c) Yhdysvaltojen maatalousministeriön bioenergiaohjelma (The U.S. Department of Agriculture Bioenergy Program)

(39) Valitukseen sisältyvien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella tutkittiin myös seuraavia osavaltioiden järjestelmiä, joissa esitettyjen väitteiden mukaan oli myönnetty vientitukea: Osavaltioiden järjestelmät a) Illinois Illinois’n osavaltion biodieselverovapautus b) Missouri Missourin osavaltion biodieseltuottajien kannustinrahasto c) Pohjois-Dakota i) Pohjois-Dakotan osavaltion biopolttoainekumppanuusohjelma paikallisyhteisöjen kasvurahoituksen lainaohjelman täydentäjänä ii) Pohjois-Dakotan osavaltion biodieselin tuotantolaitteille myönnettävä verohyvitys iii) Pohjois-Dakotan osavaltion biodieselin tuloverohyvitys iv) Pohjois-Dakotan osavaltion biodieseliin liittyvien laitteiden verovapautus d) Texas i) Texasin osavaltion etanoli- ja biodieselsekoituksen verovapautus ii) Texasin osavaltion etanoli- ja biodieselpolttoaineen tuotantokannustinohjelma e) Washington i) Washingtonin osavaltion energiavapauteen tähtäävä ohjelma ii) Washingtonin osavaltion biopolttoaineiden vapautus tuotantoverosta iii) Washingtonin osavaltion biopolttoaineiden vapautus myyntiverosta iv) Washingtonin osavaltion biopolttoaineiden verovähennys.

(40) Jotkin menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen 3 kohdassa luetelluista muista osavaltion järjestelmistä jätettiin tutkimuksen ulkopuolelle Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa ennen menettelyn aloittamista käytyjen keskustelujen perusteella, kuten 4 kappaleessa todettiin. Jäljelle jääneistä järjestelmistä voidaan todeta, että otokseen valitut yritykset ja 9 kappaleessa tarkoitettu yritys, jolle myönnettiin yksilöllinen tarkastelu, ilmoittivat, että ne eivät ole saaneet järjestelmistä mitään etuuksia tutkimusajanjaksolla, eikä tämän vastaista näyttöä esitetty. Sen vuoksi päätettiin alustavasti, että näitä järjestelmiä ei ole tarpeen tutkia enempää tässä tutkimuksessa.

3.2. Valmisteveron/tuloveron hyvitys

a) Oikeusperusta

(41) Yhdysvaltojen verolain 26 osaston 40 A jakso on vähittäiskauppiaille ja loppukäyttäjille tarkoitetun biodieselsekoitusten verohyvitysjärjestelmän oikeudellinen perusta. Siinä säädetään seuraavista biodieselpolttoainehyvityksistä: i) biodieselsekoitushyvitys ii) biodieselhyvitys iii) maatalousbiodieselin pientuottajien hyvitys.

(42) Maatalousbiodieselin pientuottajien tuloverohyvitystä sovelletaan ainoastaan maatalousbiodieselin pientuottajiin. Järjestelmää käsitellään 64–72 kappaleessa.

(43) Vuoden 2008 energialain (Energy Improvement and Extension Act) 202 jakso:n a momentin mukaan edellä 41 kappaleessa mainittuja verohyvityksiä voidaan käyttää 31 päivään joulukuuta 2009.

b) Kelpoisuus

(44) Jotta yritys voisi saada 41 kappaleen i kohdassa tarkoitetun biodieselsekoitushyvityksen, sen on tehtävä biodieselin ja dieselin sekoitus, jota myydään polttoaineeksi tai polttoaineena käytettäväksi. Hyvitystä hakevan henkilön on saatava biodieselin tuottajalta tai tuojalta todistus, jossa yksilöidään tuote sekä biodieselin ja maatalousbiodieselin prosenttiosuus tuotteessa. Hyvitys myönnetään valmisteveron hyvityksen muodossa, tai jos yrityksen valmisteverovelvoite on alle valmisteveron kokonaishyvityksen, yritys voi hakea jäämähyvitystä palautettavan tuloverohyvityksen muodossa. Palautettava tuloverohyvitys suoritetaan hyvityksenä veronmaksajan tuloverosta tai suorana maksuna. Kyseessä on palautus, koska ylimääräinen hyvitys voidaan maksaa veronmaksajalle suorana käteismaksuna, jos hyvitys on suurempi kuin tämän verovelvoite.

(45) Edellä 41 kappaleen ii kohdassa tarkoitettu biodieselhyvitys on ei-palautettava tuloverohyvitys puhtaan biodieselin vähittäiskauppiaille tai loppukäyttäjille. Puhtaan biodieselin hyvitys voidaan myöntää vain henkilölle, joka tankkaa puhdasta biodieseliä ajoneuvoon tai käyttää sitä polttoaineena. On huomattava, että myös omaa biodieseliä tuottavat biodieselin tuottajat voivat saada tämän hyvityksen. Hyvityksen saamiseksi biodieselin tuottajan on toimittava joko vähittäismyyjänä (tankattava biodieseliä loppukäyttäjän ajoneuvoon) tai loppukäyttäjänä (tankattava biodieseliä omaan ajoneuvoonsa).

c) Käytännön toteutus

(46) Sekoittamattoman (puhtaan) biodieselin vähittäismyyjä (tai vähittäismyyjänä toimiva biodieselin tuottaja) tai loppukäyttäjä voi hakea hyvitystä 1,00 dollaria gallonaa kohti sekoittamattomasta (puhtaasta) maatalousbiodieselistä tai 0,50 dollaria gallonaa kohti muusta sekoittamattomasta (puhtaasta) biodieselistä ei-palautettavana yleisenä yritystuloverohyvityksenä. Ei-palautettava yleinen yrityshyvitys on hyvitys yrityksen tuloverosta. Se on ei-palautettava, koska jos yrityksen hyvitykset ovat suuremmat kuin sen verovelvoite, ylimääräistä hyvitystä ei voida maksaa yritykselle suorana käteismaksuna.

(47) Tutkimuksessa kävi ilmi, että mikään otokseen valituista yrityksistä eikä yritys, jolle myönnettiin yksilöllinen tarkastelu (ks. 9 kappale), ei saanut biodieselhyvitystä sekoittamattomasta (puhtaasta) biodieselistä. Sen vuoksi järjestelmän tätä osaa (biodieselhyvitystä) ei enää arvioida tässä tutkimuksessa.

(48) Kaikki tutkimuksen kohteena olleet yritykset saivat verohyvityksiä biodieselsekoitushyvitysjärjestelmän puitteissa biodieselsekoituksista, joita myytiin käytettäväksi polttoaineena.

(49) Biodiesel, joka on sekoitettu mineraalidieselin kanssa, on oikeutettu biodieselsekoitusten valmistevero- tai tuloverohyvitykseen. Tutkimusajanjaksolla voimassa ollut hyvitys oli 1 dollari gallonaa kohti sekoittamattomasta maatalousbiodieselistä (11) tai 0,50 dollaria (12) gallonaa kohti muusta sekoittamattomasta biodieselistä, jota käytettiin polttoainesekoituksessa. Näin ollen sekoitetun polttoaineen lopullinen verohyvitys riippuu sen sisältämän biodieselin osuudesta. Vähimmäisvaatimuksena – ja yleisimpänä käytäntönä – on tehdä sekoitus, jossa on 0,1 prosenttia mineraalidieseliä ja 99,9 prosenttia biodieseliä (sekoitettu tuote tunnetaan B99:nä Yhdysvalloissa), koska tämä takaa verohyvityksen enimmäismäärän saamisen. Verohyvitys määräytyy biodieselin osuudesta sekoitetussa tuotteessa (esim. 100 gallonaa B99:ää sisältää 99,9 gallonaa biodieseliä ja siitä myönnetään 99,90 dollarin verohyvitys). Biodieselien muuttaminen puhtaasta tuotteesta (B100:sta) sekoitetuksi tuotteeksi (B99:ksi) on yksinkertaista. Puhtaaseen biodieseliin vain lisätään 0,1 prosenttia mineraalidieseliä, eikä tarkasteltavana olevaa tuotetta jalosteta sen kummemmin. Sekoittaminen saa aikaan oikeuden hyvitykseen.

(50) Biodieselin tuottajat voivat hakea hyvitystä, kun ne suorittavat itse sekoituksen. Tuottajan on sekoitettava puhdas biodiesel mineraalidieselin kanssa. Hyvitysoikeuden kannalta ei ole eroa sillä, onko sekoitettu biodiesel tarkoitettu myytäväksi kotimarkkinoilla vai vientiin.

(51) Myös yritykset, jotka eivät tuota puhdasta biodieseliä vaan ostavat sitä ja sekoittavat sen biodieselsekoitukseksi, ovat oikeutettuja verohyvitykseen. Tällaisten yritysten on saatava biodieselin tuottajalta (ja tarpeen mukaan jälleenmyyjältä) todistus, jossa tuottaja todistaa, että se ei ole hakenut verohyvitystä. Todistus on siirrettävissä, ja se oikeuttaa haltijan 1 dollarin verohyvitykseen puhdasta biodieselgallonaa kohti.

(52) Hyvitystä voi hakea joko hyvityksenä valmiste- tai tuloverosta taikka suorana käteismaksuna. Hyvityksen kokonaismäärä pysyy samana (1 dollari/gallona) riippumatta siitä, haetaanko sitä valmisteverohyvityksenä, tuloverohyvityksenä, suorana käteismaksuna veronmaksajalle vai edellä esitettyjen yhdistelmänä.

(53) Suurin osa yrityksistä sai tutkimusajanjaksolla suoria käteismaksuja sekoitetun biodieselin määrän perusteella, ja jotkin saivat sekä veronalennuksia (biodieselsekoitushyvitys käytettiin siis osittain valmiste- tai tuloverovelvollisuuden alentamiseen) että käteismaksuja. Asianomaisten yritysten verovelvoite oli alhainen verrattuna haetun biodieselsekoitushyvityksen määrään, joten suurin osa hyvityksistä maksettiin suorina maksuina ja vain pieni osa verohyvityksinä.

(54) Yhdysvaltojen verolain mukaan biodieselsekoitushyvitystä ei myönnetä, ellei yritys (sekoittaja), joka tekee biodieselin ja mineraalidieselin sekoituksen, saa biodieselin tuottajalta todistusta, jäljempänä ”biodieseltodistus”, jossa tuottaja mm. vahvistaa todistuksen kohteena olevan biodieselin määrän ja sen, onko kyseessä maatalousbiodiesel vai muu biodiesel. Jos yritys, joka tuottaa biodieseliä, sekoittaa myöhemmin kyseisen biodieselin mineraalidieselin kanssa ja hakee verohyvitystä, yrityksen on toimitettava hyvityshakemuksessa biodieseltodistus ja muut vaaditut asiakirjat. Henkilön, joka saa biodieseltodistuksen ja myy myöhemmin tämän biodieselin tekemättä biodieselsekoitusta, on toimitettava todistus ostajalle sekä annettava biodieselin jälleenmyyjän ilmoitus. Toisin sanoen yritys, joka tekee sekoituksen ja hakee verohyvitystä, voi saada biodieseltodistuksen joko suoraan biodieselin tuottajalta tai epäsuorasti biodieselin jälleenmyyjältä. Todistus on siis siirrettävissä, ja se oikeuttaa haltijansa 1 dollarin verohyvitykseen gallonaa kohti niiden biodieselgallonien määrästä, jotka hakija käyttää biodieselsekoituksen tekemiseen.

(55) Tutkimuksen mukaan puhtaan B100-biodieselin ja sekoitetun B99-biodieselin välillä oli selkeä hintaero. Vaikka ainoa ero näiden tuotelajien välillä on se, että toiseen lisätään 0,1 prosenttia mineraalidieselpolttoainetta B99:n saamiseksi, B100:n hinta oli suunnilleen 1 dollarin gallonalta kalliimpi kuin B99:n. Yhdysvaltojen biodieselmarkkinat vaikuttavat olevan hyvin avoimet. Yhdysvaltojen biodieselmarkkinoiden toimijat tietävät, että biodieselin sekoittajat saavat verohyvitystä yhden dollarin gallonaa kohti. Joissakin otokseen valituissa yrityksissä B100:n myyntilaskuissa kotimarkkinoilla ilmoitettiin tuotteen hinta sekä sekoittajan hyvitys, eli hyvitys tosiasiassa myytiin B100:n ostajalle. Tämän perusteella katsotaan, että tämän verohyvityksen kautta tuetaan kaikkea biodieseliä.

d) Päätelmät

(56) Biodieselsekoitushyvitystä on pidettävä verokannustimena riippumatta siitä, suoritetaanko se käteismaksuna vai kuitataanko sillä verovelvoitteita.

(57) Järjestelmää pidetään perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i ja ii alakohdassa tarkoitettuna tukena, koska Yhdysvaltojen viranomaiset myöntävät järjestelmän kautta taloudellista tukea varojen suorina siirtoina (käteismaksut) ja verotulojen menetyksenä (verohyvitykset). Kannustimista on etua niitä saaville yrityksille.

(58) Järjestelmää sovelletaan vain yrityksiin, jotka toimivat biodieselin tuotannossa, minkä vuoksi sitä pidetään perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan erityisenä ja tasoitustoimenpiteiden alaisena.

e) Tuen määrän laskeminen

(59) Biodieselsekoitushyvitystä myönnetään sekoituksessa käytettävän biodieselin määrän mukaan, eli 1 dollari gallonalta, koska kaikki yritykset käyttivät maatalousbiodieseliä. Etuuden määrä tutkimusajanjaksolla on laskettu käyttäen perustana yhtä dollaria tutkimusajanjaksolla myytyä puhdasta biodieselgallonaa kohti, riippumatta siitä, onko se myyty puhtaana biodieselinä (B100:na) vai sekoituksena. Tuen määrää laskettaessa otettiin huomioon mineraalidieselin lisääminen sekoitukseen, jotta voitiin vahvistaa etuuden esiintyminen.

(60) Yksi otokseen valituista biodieselin tuottajista sai epäsuoraa etua järjestelmästä, koska se käytti myyntilaskujen rahoitusjärjestelmää (factoring-järjestelmää) saadakseen käteismaksuna biodieselhyvityksen, johon se oli oikeutettu. Sekoittamisen suoritti alihankintana yritys, joka ei ollut kyseiseen yritykseen etuyhteydessä; se haki hyvityksen ja maksoi sitten sen käteisenä ensimmäiselle yritykselle vähennettyään siitä factoring-maksun.

(61) Tuen määrä on jaettu tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynnille tutkimusajanjaksolla.

(62) Laskelmissa ei ole otettu huomioon jälleenmyytyjä tuotteita.

(63) Tästä järjestelmästä saatujen tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä arvo-osuutena ilmaistuna on tutkimuksen kohteena olevien yritysten osalta 28,4–41,1 prosenttia.

3.3. Maatalousbiodieselin pientuottajien tuloverohyvitys

a) Oikeusperusta

(64) Yhdysvaltojen verolain 26 osaston 40 A jakso:ssä säädetään maatalousbiodieselin pientuottajien tuloverohyvityksestä.

b) Kelpoisuus

(65) Järjestelmää sovelletaan ainoastaan puhtaan maatalousbiodieselin pientuottajiin. Hyvitystä ei myönnetä sekoittajalle tai myyjälle, joka ostaa biodieseliä muttei tuota sitä. Pientuottajana pidetään tuottajaa, jonka tuotantokapasiteetti on enintään 60 miljoonaa gallonaa maatalousbiodieseliä vuodessa. Maatalousbiodieselin pientuottaja voi hakea 0,10 dollarin ei-palautettavaa yleistä yritystuloverohyvitystä kutakin tuotettua maatalousbiodieselgallonaa kohti. Tuottajan hyvityskelpoinen tuotanto saa olla enintään 15 miljoonaa gallonaa verovuotta kohti. Jotta tuottaja voisi hakea hyvitystä, maatalousbiodiesel on käytettävä polttoaineena, myytävä käytettäväksi polttoaineena tai käytettävä sellaisen biodiesel- ja dieselpolttoainesekoituksen tekemiseksi, jota käytetään polttoaineena tai myydään käytettäväksi polttoaineena.

c) Käytännön toteutus

(66) Ei-palautettavaa yleistä yritystuloverohyvitystä haetaan vuosittain, kun hakija tekee veroilmoituksen. Hakijan verovuoden aikana tuottamaa kutakin biodieselgallonaa – enintään 15 miljoonaa gallonaa – kohti myönnettävällä hyvityksellä kuitataan hakijan yritystuloverovelvoitteita. Jos hakijan verovelvoite on alempi kuin haetun hyvityksen määrä, ylijäämä voidaan siirtää seuraaville verovuosille.

(67) Tutkimusajanjaksolla yksi otokseen valituista yrityksistä hyödynsi järjestelmää. Yritys käytti hyvitystä vähentääkseen tuloverovelvoitettaan.

d) Päätelmät

(68) Järjestelmää pidetään perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna tukena, koska Yhdysvaltojen viranomaiset myöntävät järjestelmän kautta taloudellista tukea verotulojen menetyksenä (verohyvitykset). Kannustimesta on etua sitä saaville yrityksille.

(69) Järjestelmää sovelletaan vain yrityksiin, jotka tuottavat biodieseliä, minkä vuoksi sitä pidetään perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan erityisenä ja tasoitustoimenpiteiden alaisena.

e) Tuen määrän laskeminen

(70) Tuen määrä laskettiin tuloverovähennyksen määrän perusteella sinä verovuotena, joka päättyi tutkimusajanjakson aikana.

(71) Tuen määrä (osoittaja) on jaettu tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynnille tutkimusajanjaksolla.

(72) Asianomainen yritys sai tutkimusajanjaksolla tukea tästä järjestelmästä 0,4 prosenttia.

3.4. Yhdysvaltojen maatalousministeriön bioenergiaohjelma

a) Oikeusperusta

(73) Yhdysvaltojen maatalousministeriön, jäljempänä ”maatalousministeriö”, bioenergiaohjelman hyväksyjä ja rahoittaja oli maatalousministeriön osasto Commodity Credit Corporation, jäljempänä ”CCC”, CCC:n peruskirjaa koskevan lain 5 jakso:n mukaisesti, joka on kodifioitu Yhdysvaltojen verolaissa (15 osasto, 15 luku, II alaluku, 714 c jakso:n e momentti). Peruskirjassa vahvistetaan nimenomaisesti tapaukset, joissa CCC:llä on lain mukaan oikeus käyttää yleistä toimivaltaansa. Järjestelmä perustuu erityisesti lain 5 jakso:n e momentissa annettuun valtuutukseen, jonka mukaan CCC ”lisää maataloushyödykkeiden (muiden kuin tupakan) kotimaan kulutusta laajentamalla kotimarkkinoita tai edistämällä niiden laajentumista taikka kehittämällä uusia markkinoita, markkinointikeinoja ja tällaisten hyödykkeiden käyttöä tai edistämällä niiden kehittämistä.”

(74) CCC julkaisi lopullisen säädöksen, jossa vahvistettiin järjestelmän säännökset, jotka kodifioitiin liittovaltion säännöstössä (Code of Federal Regulations) (7 C.F.R., 1424 §).

(75) Alkuperäisen suunnitelman mukaisesti CCC hyödynsi 5 jakso:n e momenttia järjestelmän rahoittamiseen vain verovuoteen 2002 asti. (13) Vuonna 2002 Yhdysvaltojen kongressi kuitenkin valtuutti ja rahoitti järjestelmän jatkon niin, että se kattoi vielä verovuoden 2006.

(76) Järjestelmä oli toiminnassa 1 päivästä joulukuuta 2000 kesäkuuhun 2006. Sitä hallinnoi maatalousministeriön maatilavirasto (Farm Service Agency).

b) Kelpoisuus

(77) Ohjelman toimintakaudella kaikilla kaupallisilla bioenergian tuottajilla oli oikeus osallistua siihen. Tuottajien oli toimitettava todiste tuotannosta samoin kuin tuotantoon liittyvien maataloushyödykkeiden ostosta ja käytöstä. Biodieselin tuottajilta edellytettiin biodieselin tuottamista ja myymistä kaupallisesti.

(78) Säännöissä määriteltiin biodiesel monoalkyyliesteriksi, joka täyttää ASTM:n asiaa koskevan standardin. Voidakseen hyödyntää järjestelmää tuottajan oli täytettävä tietyt kirjanpitoon liittyvät vaatimukset ja toimitettava vaaditut tiedot sekä annettava CCC:lle lupa tarkistaa nämä tiedot. Asiaa koskevissa säännöksissä annetaan yksityiskohtaiset säännöt noudatettavista menettelyistä, jotka koskevat ohjelmaan ilmoittautumista, maksuhakemuksia sekä raportointivaatimuksia, joita hakijoiden on noudatettava saadakseen maksun.

(79) Vuoden 2002 säännöissä vahvistettiin, että tukikelpoisia hyödykkeitä, joita voidaan käyttää bioenergian (biodieselin tai polttoainelaatuisen etanolin) tuottamiseen, ovat mm. seuraavat: — vehnä, maissi, jyvädurra, ohra, kaura, riisi, soijapavut, auringonkukansiemenet, rapsinsiemenet, canola, saflorin (Carthamus tinctorius) siemenet, pellavansiemenet, sinapinsiemenet, Crambe-sukuiset kasvit, seesaminsiemenet ja puuvillansiemenet — selluloosahyödykkeet, kuten hybridipoppeli tai luutahirssi (Switch grass, Panicum virgatum L.) — rasvat ja öljyt (myös kierrätetyt), jotka on saatu maataloustuotteista, ja — kaikki eläinten sivutuotteet, rasvoja ja öljyjä lukuun ottamatta, jotka on tarkoitettu käytettäväksi bioenergian tuotantoon.

(80) Yhdysvaltojen viranomaisten mukaan useimmat biodieselin tuottajat, jotka saivat tukea järjestelmästä, käyttivät soijapapuja.

(81) Ohjelmaan voivat osallistua kaikki kaupalliset biodieselin tuottajat sillä edellytyksellä, että ne noudattivat edellä kuvattua haku- ja raportointimenettelyä. Viranomaiset eivät käyttäneet muita perusteita sen lisäksi, että kelpoisuusperusteiden täyttyminen varmistettiin.

c) Käytännön toteutus

(82) Biodieselin tuottajat voivat ilmoittautua järjestelmään kunakin verovuonna toimittamalla asianmukaiset lomakkeet. Ilmoittautumisen jälkeen tuottajat toimittavat neljännesvuosittain maksuhakemukset. Biodieselin tuottajien on toimitettava asiakirjat tukikelpoisten hyödykkeiden netto-ostoista ja biodieselin nettotuotannosta asiaankuuluvilta jaksoilta.

(83) Järjestelmästä suoritetaan biodieselin tuottajille maksuja ottaen huomioon sekä biodieselin perustuotanto että biodieselin lisääntynyt tuotanto verrattuna vastaavaan kauteen edeltävänä verovuonna. Verovuonna 2006 yritykset saivat tukea vain lisääntyneestä biodieselin tuotannosta. Maatalousministeriö laskee maksettavat määrät säännösten mukaisesti kunkin hakijan tukikelpoisista maataloushyödykkeistä peräisin olevan biodieselin tuotannon ja lisääntyneen biodieselin tuotannon perusteella.

(84) Koska järjestelmän voimassaolo päättyi kesäkuussa 2006, yksikään otokseen valituista yrityksistä tai 9 kappaleessa tarkoitettu yritys, jolle myönnettiin yksilöllinen tarkastelu, ei saanut tukea järjestelmästä tutkimusajanjaksolla. Järjestelmän ollessa toiminnassa kolme otokseen valittua yritystä sai maksuja vuosina 2002–2006. Yksi yritys sai suoria maksuja maatalousministeriön maatilavirastolta FSA:lta. Toinen yritys sai järjestelmästä välillisiä maksuja, koska järjestelmästä etuutta saanut yritys siirsi osan saamistaan maksuista otokseen valitulle yritykselle osana näiden kahden yrityksen jalostuskorvausjärjestelmästä johtuvaa voitonjakosopimusta. Kolmas yritys sai vain pienen maksun verovuonna 2006.

d) Päätelmät

(85) Tutkimuksen mukaan tästä järjestelmästä maksettiin tukea tietyille biodieselin tuottajille useina vuosina biodieselin tuotannon perusteella, ja kyseessä oli selvästi Yhdysvaltojen viranomaisten taloudellinen tuki maksuina, jotka oli suunnattu erityisesti biodieselin tuottajille. Tuen kuitenkin katsotaan olevan toistuvaa, ja se kirjataan kuluina kullekin vuodelle, joten etua ei saatu tutkimusajanjaksolla.

(86) Tutkimuksessa havaittiin myös, että järjestelmä otettiin uudelleen käyttöön verovuonna 2009 (lokakuu 2008–syyskuu 2009). Kun kuitenkin otetaan huomioon, että tutkimusajanjakso ulottuu huhtikuusta 2007 maaliskuuhun 2008, ei ole perusteita soveltaa tasoitustoimenpiteitä etuuksiin, joita on mahdollisesti saatu uudelleen käyttöönotetusta järjestelmästä.

Yksikään otokseen valittu yritys tai yritys, jolle myönnettiin yksilöllinen tarkastelu, ei hyödyntänyt tutkimuksen kohteena olleista järjestelmistä neljää. Tämän vuoksi näitä järjestelmiä ei ole tutkittu enempää. Järjestelmät ovat Pohjois-Dakotan osavaltion biodieseliin liittyvien laitteiden verovapautus, Washingtonin osavaltion energiavapauteen tähtäävä ohjelma, Washingtonin osavaltion biopolttoaineiden vapautus myyntiverosta sekä Washingtonin osavaltion biopolttoaineiden verovähennys.

3.5. Illinois’n osavaltion biodieselverovapautus

(87) Illinois’n osavaltion myyntivero koostuu kahdesta erillisestä mutta toisiaan täydentävästä verosta. Kiinteän henkilökohtaisen omaisuuden (14) myyjä on velvollinen maksamaan vähittäismyyjän elinkeinoveron (Retailers’ Occupation Tax) ja kiinteän henkilökohtaisen omaisuuden ostajan on maksettava vastaava käyttövero.

(88) Vähittäismyyjän elinkeinoveron oikeusperusta on Illinois’n lakikokoelma 35 (Illinois Compiled Statutes), jäljempänä ”ILCS”, 120 luku, 2 §, ja käyttöveron oikeusperusta on 35 ILCS, 105 luku, 3–45 §. Elinkeinoveron mukaan vero peritään henkilöiltä, jotka harjoittavat kiinteän henkilökohtaisen omaisuuden vähittäismyyntiä. Käyttöveron mukaan taas vähittäismyyjien on perittävä vero käyttäjiltä lisäämällä vero kiinteän omaisuuden myyntihintaan, kun se myydään käytettäväksi.

(89) Elinkeinovero oli tutkimusajanjaksolla 6,25 prosenttia kiinteän henkilökohtaisen omaisuuden myynnistä saadusta bruttotulosta; tähän lisätään Illinois’n piirikunnissa sovellettavat paikallisverot (35 ILCS, 120 luku, 2–10 §).

(90) Käyttövero oli tutkimusajanjaksolla 6,25 prosenttia joko kiinteän henkilökohtaisen omaisuuden myyntihinnasta tai kohtuullisesta markkina-arvosta; tähän lisätään Illinois’n piirikunnissa sovellettavat paikallisverot (35 ILCS, 105 luku, 3–10 §).

(91) Yritys, joka perii käyttöveroa myynnistään, maksaa veron Illinois’n veroviranomaisille (Illinois Department of Revenue) elinkeinoverona.

a) Oikeusperusta

(92) Kun tarkastellaan elinkeinoveron perimistä biodieselistä ja biodieselsekoituksista, 35 ILCS, 120 luvun 2–10 §:ssä säädetään, että myynnistä, joka suoritetaan 1 päivän heinäkuuta 2003 jälkeen ja 31 päivään joulukuuta 2013 mennessä, i) sekoitusten osalta, joissa on vähintään 1 prosentti ja enintään 10 prosenttia biodieseliä, peritään veroa ainoastaan 80 prosentista tuloista ii) 100-prosenttisen biodieselin ja biodieselsekoitusten osalta, jotka sisältävät yli 10 prosenttia mutta enintään 99 prosenttia biodieseliä, ei peritä elinkeinoveroa.

(93) Käyttöveron perimiseen biodieselistä ja biodieselsekoituksista sovelletaan samoja osittaisia/täysiä vapautuksia kuin elinkeinoveron perimiseen (35 ILCS, 105 luku, 3–10 §).

(94) Elinkeinoveron ja käyttöveron vapautuksista säädetään myös edellä mainitussa lainsäädännössä, joka koskee muiden tuotteiden myynnistä saatuja tuloja.

b) Kelpoisuus

(95) Kaikki biodieselpolttoaineen vähittäismyyjät tai ostajat voivat hakea edellä 92 ja 93 kappaleessa esitettyjä vapautuksia.

c) Käytännön toteutus

(96) 92 ja 93 kappaleessa mainittujen vapautusta koskevien säännösten mukaan käyttöveroa ei peritä biodieselin tai biodieselsekoitusten vähittäismyynnistä. Koska biodieselin tai biodieselsekoitusten vähittäismyynti on vapautettu käyttöverosta, yritysten, jotka myyvät biodieseliä tai biodieselsekoituksia (myös tuottajien/sekoittajien) vähittäismyyjille, ei tarvitse maksaa elinkeinoveroa biodieselin tai biodieselsekoitusten myynnistä.

d) Päätelmät

(97) On selvää, että käyttöverosta tai elinkeinoverosta vapauttaminen edellyttää biodieselin tai biodieselsekoitusten myymistä. Näin ollen vapauttamisesta seuraavan hyödyn saa tuotteen kuluttaja. Perusasetuksen 1 artiklan 1 kohdan mukaan tasoitustullia ei voida ottaa käyttöön tuen tasaamiseksi, koska sitä ei myönnetty suoraan tai välillisesti tarkasteltavana olevan tuotteen valmistusta, tuotantoa, vientiä tai kuljetusta varten.

(98) Yksi otokseen valittu, yhteistyössä toiminut yritys ei perinyt käyttöveroa biodieselin tai biodieselsekoitusten myynnistä vähittäismyyjille eikä näin ollen maksanut elinkeinoveroa tästä myynnistä. Edellä 97 kappaleessa esitettyjen päätelmien perusteella katsotaan kuitenkin, että yritykselle ei aiheutunut tasoitustoimenpiteiden alaista etua.

3.6. Missourin osavaltion biodieseltuottajien kannustinrahasto

a) Oikeusperusta

(99) Vuonna 2002 Missourin osavaltion lain (142 luku, 142.031 §) mukaan perustettiin Missourin osavaltion biodieseltuottajien kannustinrahasto, jäljempänä ”rahasto”. Rahaston tarkoituksena on antaa taloudellista tukea Missourin biodieseltuottajille.

(100) Kunakin verovuonna (1 päivästä heinäkuuta seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta) Missourin maatalousministeriö antaa Missourin biodieseltuottajien, jäljempänä ’Missourin tuottajat’, käyttöön Missourin lainsäätäjän rahastoon myöntämät ja kuvernöörin allekirjoittamalla lainsäädännöllä hyväksytyt varat.

b) Kelpoisuus

(101) Tutkimusajanjakson alussa (1 päivänä huhtikuuta 2007) Missourin biodieseltuottajalla tarkoitettiin laitosta, joka tuotti biodieseliä ja i) joka oli rekisteröitynyt Yhdysvaltojen ympäristönsuojeluvirastossa ja ii) jonka omistuksesta vähintään 51 prosenttia oli Missourin osavaltiossa sijoittautuneilla maataloustuottajilla, jotka toimivat aktiivisesti kaupallisessa maataloustuotannossa tai iii) jonka käyttämästä raaka-aineesta vähintään 80 prosenttia oli peräisin Missourin osavaltiosta. Raaka-aineella tarkoitetaan Missourista peräisin olevaa maataloustuotetta (määritelty Missourin osavaltion lain 348.400 §:ssä). Määritelmään sisältyvät mm. maatalous- ja vihannestuotteet, joko sellaisina tai jalostettuina, jotka on tuotettu tai jalostettu tai joihin on muutoin saatu lisäarvoa Missourin osavaltiossa.

(102) Edellytyksiä muutettiin 28 päivästä elokuuta 2007, jolloin edellä oleva iii alakohta korvattiin seuraavassa olevalla tekstillä ja lisättiin edellytys iv: (iii) jonka käyttämästä raaka-aineesta vähintään 80 prosenttia oli peräisin Missourin osavaltiosta. Raaka-aineella tarkoitetaan maatalous-, puutarha-, viininviljely-, vihannes-, vesiviljely-, karja-, metsä- tai siipikarjatuotetta joko sellaisenaan tai jalostettuna (iv) joka täyttää kaikki seuraavat edellytykset: — laitos on rekisteröity Missourin maatalousministeriössä 1 päivään syyskuuta 2007 mennessä — laitoksen rakentaminen on aloitettu ennen 1 päivää marraskuuta 2007 ja — biodieselin tuotanto on aloitettu ennen 1 päivää maaliskuuta 2009.

c) Käytännön toteutus

(103) Avustuksen saamiseksi rahastosta Missourin tuottajalla on mm. oltava lisenssi. Missourin tuottajalle myönnetään lisenssi, kun se täyttää edellä mainitut perusteet ja toimittaa Missourin maatalousministeriölle lisätietoja, esimerkiksi yrityksen USEPA-numeron ja liittovaltion työnantajanumeron. Lisenssi tulee voimaan päivästä, jona Missourin maatalousministeriö on saanut kaikki vaaditut tiedot, ja sen voimassaolo päättyy, kun Missourin tuottaja on saanut avustusta 60 kuukautta tai ei enää täytä saamisen edellytyksiä.

(104) Kun lisenssi on myönnetty, Missourin tuottaja voi hakea tuottajan kannustinavustusta pyytämällä kuukausittaista avustushakulomaketta maatalousministeriön biodieseltuottajien kannustinrahastosta. Saadakseen tuottajan kannustusavustuksen tietyltä kuukaudelta Missourin tuottajan on täytettävä avustushakulomake.

(105) Missourin tuottajan on toimitettava täytetty hakulomake Missourin maatalousministeriöön viimeistään 15 päivän kuluessa sen kuukauden viimeisestä päivästä, jolle avustusta haetaan. Määräajan jälkeen jätetyt hakemukset hylätään automaattisesti.

(106) Kunkin kuukausittaisen avustuksen määrä lasketaan määrittämällä ensin Missourin maataloustuotteista tuotetun tukikelpoisen biodieselin gallonamäärä verovuoden edeltävänä kuukautena maatalousministeriön todistuksen mukaan. Määrä kerrotaan tämän jälkeen gallonaa kohti vahvistetulla hyvityksellä (osavaltion lain 142.0131 § ja osavaltion säännöstön 2 osasto, 110-2.010). Jokainen Missourin tuottaja on oikeutettu kunakin verovuonna kokonaisavustukseen, jonka suuruus on 0,30 dollaria gallonaa kohti ensimmäiseltä tukikelpoisen biodieselin 15 miljoonalta gallonalta, joka on tuotettu Missourin maataloustuotteista verovuonna, sekä 0,10 dollaria gallonaa kohti seuraavalta tukikelpoisen biodieselin 15 miljoonalta gallonalta, joka on tuotettu Missourin maataloustuotteista verovuonna. Missourin tuottajan tuottamaa tukeen oikeutettua biodieseliä, jonka määrä ylittää 30 miljoonaa gallonaa verovuonna, ei oteta huomioon avustuksen laskennassa.

(107) Jos käytettävissä olevat varat eivät riitä siihen, että kaikille Missourin tuottajille voitaisiin maksaa laissa sallittu suurin kuukausiavustus, käytettävissä olevat varat jaetaan niin, että kukin Missourin tuottaja saa varoista osan, joka on suhteutettu kyseisenä kuukautena kaikkien Missourin tuottajien tukikelpoiseen biodieselin tuotantoon.

(108) Missourin maatalousministeriö pyrkii maksamaan kunkin kuukauden kaikki avustukset 30 päivän kuluessa avustushakemuksen saamisesta ja hyväksymisestä.

d) Päätelmät

(109) Järjestelmää pidetään perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettuna tukena, koska Missourin osavaltion viranomaiset (15) myöntävät järjestelmän kautta taloudellista tukea varojen suorina siirtoina. Avustuksista on etua niitä saaville yrityksille.

(110) Järjestelmää sovelletaan vain biodieselin tuottajiin, minkä vuoksi sitä pidetään perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan erityisenä ja tasoitustoimenpiteiden alaisena.

e) Tuen määrän laskeminen

(111) Yksi otokseen valituista yhteistyössä toimineista viejistä sai etua järjestelmästä tutkimusajanjaksolla. Tutkimusajanjaksolla saatujen avustusten määrä on jaettu tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynnille tutkimusajanjaksolla. Tästä järjestelmästä saatujen tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä arvo-osuutena ilmaistuna on tämän yrityksen osalta 3,8 prosenttia.

3.7. Pohjois-Dakotan osavaltion biopolttoainekumppanuusohjelma paikallisyhteisöjen kasvurahoituksen lainaohjelman täydentäjänä (PACE)

(112) Biopolttoaineiden PACE-järjestelmää, joka tuli voimaan heinäkuussa 2007, edelsi biodieselkumppanuusohjelma paikallisten yhteisöjen kasvurahoituksen lainaohjelman täydentäjänä (biodiesel-PACE), joka oli voimassa heinäkuusta 2005 kesäkuuhun 2007.

a) Oikeusperusta

(113) Pohjois-Dakotan lainsäätäjä perusti vuonna 2005 biodiesel-PACE-järjestelmän, joka vahvistettiin Pohjois-Dakotan säännöstöllä (North Dakota Century Code) 6-09.17 (Biodiesel Partnership in Assisting Community Expansion). Säännöstön nojalla perustettiin biodieselkumppanuusohjelma täydentämään paikallisten yhteisöjen kasvuun tarkoitettua rahastoa, jäljempänä ’rahasto’.

(114) Vuonna 2007 senaatin lain nro 2180 hyväksymisen jälkeen edellä mainittua Pohjois-Dakotan säännöstöä 6-09.17 muutettiin, ja biodiesel-PACE-järjestelmän muutos tuli voimaan heinäkuussa 2007, jolloin sen uudeksi nimeksi tuli biopolttoaineiden PACE-järjestelmä.

b) Kelpoisuus

(115) Biodiesel-PACE-järjestelmän mukaan biodieselin tuotantolaitos oli oikeutettu saamaan rahoitusta rahastosta.

(116) Biodieselin tuotantolaitoksella tarkoitettiin yritystä, osakeyhtiötä, kumppanuusjärjestelyä, yksityishenkilöä tai järjestöä, joka tuottaa dieselpolttoainetta, joka sisältää vähintään 5 prosenttia biodieseliä ja täyttää ASTM:n hyväksymät tekniset eritelmät.

(117) Rahoitusta annettiin korkoprosentin alennuksina lainoista, jotka kaupallinen rahoituslaitos antoi yhdessä Bank of North Dakotan kanssa. Bank of North Dakota on osavaltion laitos. Lainan ottajille voitiin myöntää 5 prosentin koronalennus lainan korosta. Yksittäinen biodieselin tuotantolaitos voi saada yhteensä enintään 400 000 dollaria koronalennuksia lainaa kohti.

(118) Biopolttoaineiden PACE-järjestelmä perustettiin, jotta voitiin myöntää lainojen koronalennuksia biodieselin ja etanolin tuotantolaitoksille, karjankasvatustoimintaan, biopolttoaineen vähittäismyyjille ja viljankäsittelylaitoksille. Järjestelmästä voivat saada tukea biodieselin tuotantolaitokset, jotka täyttävät tukikelpoisuuskriteerit.

c) Käytännön toteutus

(119) Rahaston varoja käytetään alentamaan lainanottajan korkoprosenttia lainoista, jotka on myöntänyt paikallinen lainaaja ja Bank of North Dakota, jäljempänä ”BND”, joka on Pohjois-Dakotan osavaltion omistuksessa oleva julkinen laitos. Laina käsitellään paikallisessa lainanantolaitoksessa – pankissa, säästö- ja lainayhdistyksessä, luotto-osuuskunnassa tai maatilojen luottolaitoksessa – joka pyytää BND:n osallistumista. Paikalliset lainanantolaitokset voivat olla julkisia tai yksityisiä. Yhdessä lainanottajan kanssa lainanantaja ja BND vahvistavat lainan ehdot, myös korkoprosentin. Tämän jälkeen pääasiallinen lainanantaja pyytää, että rahastosta myönnetään varoja koronalennukseen. Hakuprosessissa pääasiallinen lainanantaja (yleensä yksityinen pankki) tekee hakemuksen BND:lle.

(120) Yritys maksaa lainaa alennetulla korolla pääasialliselle lainanantajalle. Lainanantaja saa BND:ltä ”normaalilla” korkoprosentilla maksettavaksi tulevan ja yrityksen maksaman alennetun määrän välisen erotuksen.

(121) Sekä Biodiesel-PACE-järjestelmä että Biopolttoaineiden PACE-järjestelmä pannaan täytäntöön kahdessa edeltävässä kappaleessa esitetyllä tavalla.

d) Päätelmät

(122) Pohjois-Dakotan viranomaiset osallistuvat biodiesel-PACE-järjestelmän ja biopolttoaineiden PACE-järjestelmän rahoitukseen, koska ne suorittavat maksuja rahoitusmekanismiin (biodiesel- ja biopolttoaineiden kumppanuusohjelma täydentämään paikallisten yhteisöjen kasvuun tarkoitettua rahastoa). Rahastosta rahoitetaan osa yrityksen lainankorkojen maksusta. Molemmista järjestelmistä rahoitusta voivat saada vain mm. biodieselin valmistajat. Näin ollen molemmat järjestelmät ovat perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan erityisiä. Järjestelmää hyödyntävät yritykset saavat etua alennettujen korkomaksujen muodossa.

e) Tuen määrän laskeminen

(123) Yksi yritys sai etua biodiesel-PACE-järjestelmästä tutkimusajanjaksolla. Yrityksen saamaa etua pidetään kuitenkin vähäpätöisenä, koska se oli alle 0,1 prosenttia.

3.8. Pohjois-Dakotan osavaltion biodieselin tuotantolaitteille myönnettävä verohyvitys

a) Oikeusperusta

(124) Pohjois-Dakotan yritysverotusta koskeva oikeusperusta sisältyy Pohjois-Dakotan perustuslain X artiklan 3 jakso:ään ja Pohjois-Dakotan säännöstön 57-38-30 jakso:ään. Järjestelmän mukainen verohyvitys, joka voidaan myöntää laitteiden biodieseljälkiasennukseen, perustuu säännöstön 57-38-30.6 §:ään.

b) Kelpoisuus

(125) Veronmaksajan on oltava yritys, joka on tuloverovelvollinen Pohjois-Dakotassa.

c) Käytännön toteutus

(126) Tuloverohyvityksellä kuitataan verovelvoitteita 10 prosenttia vuodessa viiden vuoden ajan suorista kustannuksista, joita veronmaksajalle on aiheutunut 31 päivän joulukuuta 2002 jälkeen. Kustannuksilla tarkoitetaan veronmaksajan suoria kustannuksia, jotka ovat aiheutuneet osavaltiossa sijaitsevan olemassa olevan laitoksen laitteiden mukauttamisesta tai lisäämisestä tai uuden laitoksen mukauttamisesta niin, että siinä voitaisiin tuottaa tai sekoittaa dieselpolttoainetta, jonka biodieselpitoisuus on vähintään 2 prosenttia.

d) Päätelmät

(127) Järjestelmää sovelletaan ainoastaan veronmaksajiin, jotka mukauttavat tai lisäävät osavaltiossa sijaitsevan olemassa olevan laitoksen laitteita tai mukauttavat uuden laitoksen niin, että siinä voitaisiin tuottaa tai sekoittaa dieselpolttoainetta, jonka biodieselpitoisuus on vähintään 2 prosenttia. Näin ollen järjestelmä on perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan erityinen. Katsotaan, että järjestelmästä maksetaan tukea perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan mukaisesti, koska julkisista tuloista, jotka muuten olisi maksettava (yritysten tulovero), luovutaan tai niitä ei kanneta. Yrityksen alemmasta verovelvoitteesta koituu hyötyä.

e) Tuen määrän laskeminen

(128) Yksi yritys hyödynsi järjestelmää tutkimusajanjaksolla. Yrityksen saamaa etua pidetään kuitenkin vähäpätöisenä, koska se oli alle 0,1 prosenttia.

3.9. Pohjois-Dakotan osavaltion biodieselin tuloverohyvitys

a) Oikeusperusta

(129) Biodieselin sekoittamisesta myönnettävä verohyvitys perustuu Pohjois-Dakotan säännöstön 57-38-01.22 §:ään.

b) Kelpoisuus

(130) Veronmaksajan on oltava Pohjois-Dakotan tuloveron alainen, ja sillä on oltava osavaltion veroviraston (State Tax Commissioner’s Office) myöntämä voimassa oleva lisenssi, jonka mukaan se on polttoaineen toimittaja, joka sekoittaa biodieselpolttoainetta Pohjois-Dakotan säännöstön (57-43.2-05(1) §) mukaisesti.

c) Käytännön toteutus

(131) Veronmaksaja voi saada hyvitystä verovelvoitteestaan 0,05 dollaria sekoitettua biodieselpolttoainegallonaa kohti, edellyttäen että biodieselpitoisuus on vähintään 5 prosenttia (B5).

d) Päätelmät

(132) Katsotaan, että järjestelmästä maksetaan tukea perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan mukaisesti, koska julkisista tuloista, jotka muuten olisi maksettava (yritysten tulovero), luovutaan tai niitä ei kanneta. Yrityksen alemmasta verovelvoitteesta koituu hyötyä.

e) Tuen määrän laskeminen

(133) Yksi yritys hyödynsi järjestelmää tutkimusajanjaksolla. Yrityksen saamaa etua pidetään kuitenkin vähäpätöisenä, koska se oli alle 0,1 prosenttia.

3.10. Texasin osavaltion etanoli- ja biodieselsekoituksen verovapautus

(134) Texasin säännöstön mukaan moottoripolttoaineista, myös dieselpolttoaineesta, on maksettava osavaltion valmisteveroa. Dieselpolttoaineesta maksettava osavaltion vero on lain mukaan lisättävä myyntihintaan kunkin myynnin yhteydessä, joten veron maksaa viime kädessä henkilö, joka käyttää tai kuluttaa polttoaineen. Biodieseliä käsitellään erillisenä tuotteena Texasin osavaltion lainsäädännössä. Kyseessä ei ole verotettava tuote. Tämä merkitsee sitä, että biodieselin tuottajien ei tarvitse periä ostajalta veroa osavaltion veroviranomaisten puolesta. Pääteltiin, että biodieselin tuottajat eivät saa etua Texasin osavaltion etanoli- ja biodieselsekoituksen verovapautuksesta ja että sikäli kuin kenellekään osavaltiossa koituu hyötyä siitä, että Texasin lainsäädännössä päätetään olla verottamatta tiettyä tuotetta, hyöty koituu loppukäyttäjälle. Näin ollen järjestelmän ei katsota johtavan tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon.

3.11. Texasin osavaltion etanoli- ja biodieselpolttoaineen tuotantokannustinohjelma

a) Oikeusperusta

(135) Texasin maataloussäännöstön 16 luku, polttoaineena käytettävää etanolia ja biodieseliä koskeva kannustinohjelma ja polttoaineena käytettävää etanolia ja biodieseliä koskevan kannustinohjelman suuntaviivat.

b) Kelpoisuus

(136) Järjestelmästä myönnetään avustusta tukikelpoisille yrityksille, jotka tuottavat etanolia ja biodieseliä. Tuottajan, joka haluaa saada avustusta, on toimitettava hakemus, jossa vahvistetaan seuraavat:

1) laitoksessa voidaan tuottaa etanolia tai biodieseliä polttoaineeksi

2) tuottaja on tehnyt merkittäviä investointeja laitokseen ja

3) laitos on pysyvästi sijoittautunut Texasiin.

c) Käytännön toteutus

(137) Järjestelmän mukaan tuottaja, joka maksaa 3,2 centin maksun rekisteröidyssä laitoksessa tuotettua biodieselgallonaa kohti, saa 20 centiä kussakin rekisteröidyssä laitoksessa tuotettua biodieselgallonaa kohti kymmenen vuoden ajan laitoksen tuotantotoiminnan alkamisesta.

(138) Rekisteröidyn laitoksen on toimitettava kuukausittainen tuotantoraportti ja neljännesvuosittainen raportti, jonka on vahvistanut hyväksytty tilintarkastaja. Neljännesvuosittaisen raportin toimittamisen jälkeen laitos maksaa 3,2 centin maksun gallonaa kohti. Maksu kerrotaan 5,25:llä, jolloin laitokselle myönnettävä avustus on 20 centiä gallonaa kohti. Tuotantoraja avustuksen saamiseksi on ensimmäiset 18 miljoonaa gallonaa vuodessa laitosta kohti.

(139) Järjestelmä tuli voimaan syyskuussa 2003, mutta ensimmäiset maksut järjestelmästä suoritettiin vasta kesäkuussa 2006, koska varoja oli myönnetty vasta verovuodelle, joka ulottui syyskuusta 2005 elokuuhun 2006. Järjestelmä ei ole ollut toiminnassa 31 päivän elokuuta 2007 jälkeen, koska Texasin lainsäätäjä lopetti järjestelmän rahoituksen määrärahakaudesta 2008–2009 (syyskuu 2007–elokuu 2009). Lainsäädännöllisesti järjestelmä on edelleen olemassa Texasissa. Yhden asianomaisen yrityksen havaittiin saaneen järjestelmästä etuutta tutkimusajanjaksolla.

d) Päätelmät

(140) Järjestelmää pidetään perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettuna tukena, koska Texasin osavaltion viranomaiset myöntävät järjestelmän kautta taloudellista tukea varojen suorina siirtoina. Tuesta koituu etuutta sitä saaville yrityksille perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Järjestelmän soveltaminen on rajattu mm. biodieselin tuottajiin, minkä vuoksi sitä pidetään perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan erityisenä ja tasoitustoimenpiteiden alaisena.

e) Tuen määrän laskeminen

(141) Yksi yritys hyödynsi järjestelmää tutkimusajanjaksolla. Tuen määrä laskettiin tutkimusajanjaksolla saatujen maksujen perusteella. Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat maksut vähennettiin saadusta tuesta, ja näin saatiin tuen määrä (osoittaja).

(142) Tuen määrä on jaettu asianomaisen yrityksen biodieselin kokonaismyynnille (nimittäjä) tutkimusajanjaksolla.

(143) Asianomainen yritys sai tutkimusajanjaksolla tukea tästä järjestelmästä 0,3 prosenttia.

3.12. Washingtonin osavaltion biopolttoaineiden vapautus tuotantoverosta

(144) Washingtonin osavaltiossa myönnetään vähennyksiä yritys- ja elinkeinoverosta sekä vapautuksia omaisuusverosta ja vuokratun hyödykkeen valmisteverosta.

(145) Washingtonin osavaltiossa ei ole yhtiöverojärjestelmää. Yrityksiin sovelletaan sen sijaan yritys- ja elinkeinoveroa, jota peritään valmistustoiminnasta. Valmistustoiminnasta yleensä perittävä vero on 0,484 prosenttia, ellei muuta ole säädetty Washingtonin osavaltion lainsäädännössä.

(146) Omaisuusveron osalta sovellettava veroaste määräytyy monen päällekkäisen paikallisen verotuslainkäyttöalueen perusteella ja vaihtelee Washingtonin osavaltion sisällä. Osavaltion keskimääräinen veroaste on kuitenkin noin 1,2 prosenttia kohtuullisesta markkina-arvosta.

(147) Vuokratun hyödykkeen valmistevero on vero, joka peritään omaisuusveron sijaan, kun verovelvollinen käyttää verovapaata omaisuutta, esimerkiksi julkista satamaa, voittoa tuottavaan liiketoimintaan. Veroaste on 12,84 prosenttia sopimusvuokrasta.

a) Oikeusperusta

(148) Washingtonin osavaltion tarkistetun säännöstön (luku 82.04.260(1)(e)) mukaan yritys- ja elinkeinoveroastetta puhtaiden biopolttoaineiden, myös biodieselin, valmistajille lasketaan 0,484 prosentista 0,138 prosenttiin. Tätä alennettua veroprosenttia sovelletaan 1 päivään heinäkuuta 2009.

(149) Omaisuusveron ja vuokratun hyödykkeen valmisteveron vapautuksen osalta Washingtonin osavaltion tarkistetussa säännöstössä (luku 84.36.635 ja 82.29A.135) säädetään, että vaatimukset täyttävä reaali- ja henkilökohtainen omaisuus vapautetaan omaisuusverosta ja vuokrattujen hyödykkeiden valmisteverosta.

b) Kelpoisuus

(150) Kaikkia kolmea edellä mainittua veronalennusta/verovapautusta sovelletaan biopolttoaineen valmistajiin. Alennukset/vapautukset ovat käytössä koko osavaltiossa, eikä niissä ole muita rajoituksia kuin vaatimusten täyttäminen.

(151) Biodieselin valmistajat voivat siis saada yritys- ja elinkeinoveron alennuksen, kuten edellä todettiin.

(152) Omaisuusveron ja vuokratun hyödykkeen valmisteveron vapautuksen osalta vaatimukset täyttävä reaali- ja henkilökohtainen omaisuus vapautetaan omaisuusverosta ja vuokrattujen hyödykkeiden valmisteverosta. Vaatimukset täyttävää reaali- ja henkilökohtaista omaisuutta on ensisijaisesti käytettävä puhtaiden biopolttoaineiden valmistamiseen. Tällaista omaisuutta ovat esimerkiksi rakennukset, koneet ja laitteet, muu henkilökohtainen omaisuus ja maa, joka liittyy biopolttoaineiden valmistukseen, mutta ei maa, jota käytetään viljelyyn. Rakennusten ja laitteiden on oltava uusia (heinäkuun 2003 jälkeen valmistuneita).

c) Käytännön toteutus

(153) Biodieselin valmistajiin sovellettavan yritys- ja elinkeinoveron alennuksen hyödyntämiseksi alennukseen oikeutettu yritys yksinkertaisesti ilmoittaa tällaisten tuotteiden myynnin arvon asiaa koskevassa veroilmoituksessa.

(154) Omaisuusveron ja vuokratun hyödykkeen valmisteveron vapautusta on haettava kunkin vuoden 1 päivään marraskuuta mennessä. Omaisuusveron vapautusta haetaan paikallisesti piirikunnasta. Vuokratun hyödykkeen valmisteveron vapautusta haetaan osavaltion veroviranomaisilta.

d) Päätelmät

(155) Järjestelmää pidetään perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettuna tukena, koska Washingtonin osavaltion viranomaiset myöntävät järjestelmän kautta taloudellista tukea, koska julkisista tuloista, jotka muuten olisi maksettava, luovutaan tai niitä ei kanneta (yritys- ja elinkeinovero). Järjestelmää hyödyntävälle yritykselle alemmasta verovelvoitteesta koituu hyötyä. Biopolttoaineiden valmistajiin sovellettava alennettu yritys- ja elinkeinoveroaste on erityinen, koska sen soveltaminen on rajoitettu biopolttoaineiden, myös biodieselin, valmistajiin ja tiettyihin muihin määriteltyihin toimiin, ja sen vuoksi sitä pidetään tasoitustoimenpiteiden alaisena.

(156) Yksikään otokseen kuuluvista yrityksistä ei hyödyntänyt omaisuusverovapautusta. Tämän vuoksi tästä verovapautuksesta ei tehdä päätelmiä. Yksi yritys sai etuutta vuokratun hyödykkeen valmisteveron vapautuksesta, mutta etuuden määrä oli alle 0,1 prosenttia, minkä vuoksi sitä pidetään vähäpätöisenä. Tämän vuoksi tästä verovapautuksesta ei tehdä päätelmiä.

e) Tuen määrän laskeminen

(157) Yksi yritys sai etuutta yritys- ja elinkeinoveron alennusjärjestelmästä tutkimusajanjaksolla. Tuen määrä laskettiin soveltamalla alennettua yritys- ja elinkeinoveroastetta yrityksen tutkimusajanjaksolla tuottaman biodieselin myynnin liikevaihtoon. Tuen määrä ilmoitettuna prosentteina biodieselin kokonaismyyntimäärästä tutkimusajanjaksolla oli 0,7 prosenttia.

3.13. Tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä

(158) Perusasetuksen säännösten mukaisten tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä arvo-osuutena ilmaistuna on tutkimuksen kohteena olevien yritysten osalta 29,1–41,1 prosenttia. (%) Järjestelmä Yritys Biodieselin sekoitus-hyvitys Maatalous-biodieselin pientuottajien tulovero-hyvitys Missourin biodiesel-tuottajien kannustin-rahasto Texasin etanoli- ja biodiesel-polttoaineen tuotanto-kannustin-ohjelma Washingtonin biopolttoaineiden vapautus tuotantoverosta Yht. Archer Daniels Midland Company 31,3 3,8 35,1 Cargill Inc. 34,1 0,4 34,5 Green Earth Fuels of Houston LLC 38,7 0,3 39,0 Imperium Renewables Inc. 28,4 0,7 29,1 Peter Cremer North America LP 41,0 41,0 Vinmar Overseas Limited 41,1 41,1 World Energy Alternatives LLC 37,6 37,6

(159) Perusasetuksen 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti otokseen kuulumattomien yritysten tukimarginaali, joka laskettiin otoksessa mukana oleville yhteistyössä toimineille yrityksille vahvistetun painotetun keskimääräisen tukimarginaalin perusteella, on 36,0 prosenttia.

(160) Kaikkien muiden yhdysvaltalaisten viejien osalta komissio määritti ensin yhteistyöasteen. Kaikkien yhteistyöhön osallistuneiden vientiä harjoittavien tuottajien otoskyselylomakkeessa ilmoittamaa viennin kokonaismäärää verrattiin Yhdysvalloista tulevan tuonnin kokonaismäärään, joka saatiin Yhdysvaltojen vientitilastoista. Yhteistyön prosenttiosuudeksi todettiin 81. Tällä perusteella katsottiin, että yhteistyöaste oli korkea. Sen vuoksi katsottiin, että on asianmukaista määrittää yhteistyössä toimimattomien vientiä harjoittajien tuottajien tuki samalle tasolle kuin korkein otokseen valituille yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille määritetty taso, jotta varmistetaan toimenpiteen tehokkuus.

4. YHTEISÖN TUOTANNONALA

4.1. Yhteisön tuotanto ja tilanne

(161) Yhteisön kokonaistuotannon määrittämiseksi ja tutkimuksen tueksi käytettiin kaikkia saatavilla olevia tietoja, myös valituksessa toimitettuja tietoja sekä yhteisön tuottajilta ennen tutkimuksen käynnistämistä ja sen jälkeen kerättyjä tietoja.

(162) Näiden tietojen perusteella yhteisön tuotanto oli noin 5 400 tuhatta tonnia tutkimusajanjaksolla. Kolme samaan ryhmään kuuluvaa yritystä oli etuyhteydessä yhdysvaltalaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, ja itse yritysryhmäkin toi merkittäviä määriä tarkasteltavana olevaa tuotetta siihen etuyhteydessä olevilta viejiltä Yhdysvalloissa. Tämän vuoksi näiden yritysten ei katsottu kuuluvan perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdassa ja 10 artiklan 8 kohdassa tarkoitettuun yhteisön tuotannonalaan. Näin ollen tuotantomäärä, jonka perusteella tilanne vahvistettiin, oli 4 200–4 600 tuhatta tonnia.

(163) Valitusta tukeneiden yritysten, jotka suostuivat toimimaan yhteistyössä tutkimuksessa, osuus yhteisön biodieselin tuotannosta oli yli 60 prosenttia tutkimusajanjaksolla (ks. 162 kappale). Yrityksen, joka ei tehnyt yhteistyötä tutkimuksessa (ks. 165 kappale), ei katsottu tukevan valitusta. Sen vuoksi päätellään, että valitusta ja tutkimusta tukee suurin osa yhteisön tuotannosta perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdan ja 10 artiklan 8 kohdan mukaisesti.

4.2. Otanta

(164) Yhteisön tuottajien suuren määrän vuoksi päätettiin käyttää otantaa merkittävän vahingon esiintymisen vahvistamiseksi. Otantalomakkeita lähetettiin kaikille samankaltaisen tuotteen potentiaalisille tuottajille yhteisössä. Alun perin yli 40 yritystä toimitti merkityksellisiä tietoja otantalomakkeissa ja suostui tekemään yhteistyötä menettelyssä. Edellä 162 kappaleessa mainittuja kolmea yritystä ei otettu huomioon otannassa kyseisessä kappaleessa esitetyistä syistä.

(165) Jäljellä olevista yrityksistä valittiin 11 yrityksen otos käyttäen perusteena suurinta edustavaa tuotanto- ja myyntimäärää yhteisössä (ks. 11 kappale). Otokseen alun perin valittu yksi tuottaja oli jätettävä otoksen ulkopuolelle, koska se ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa. Loppujen kymmenen otokseen valitun yrityksen katsotaan edustavan koko yhteisön tuotannonalaa.

(166) Tästedes ”yhteisön tuotannonalalla” tai ”otokseen valituilla yhteisön tuottajilla” tarkoitetaan näitä kymmentä otokseen valittua tuottajaa.

5. VAHINKO

(167) Vahingon arviointiin vaikuttava kehityssuuntien tarkastelu kattoi siis tammikuun 2004 ja tutkimusajanjakson välisen kauden (ks. 17 kappale). Tutkimuksessa kävi kuitenkin ilmi, että yhteisön tuotannonala käytännössä vasta aloitti vuonna 2004. Sen vuoksi katsottiin, että on asianmukaisempaa tehdä kehityssuuntiin perustuva arvio vuodesta 2005 tutkimusajanjaksoon ulottuvalta kaudelta, jäljempänä ’arviointijakso’. Arvioinnissa esitetään kuitenkin myös vuodelta 2004 kerätyt tiedot.

5.1. Yhteisön kulutus

Taulukko 1

Yhteisön kulutus 2004 2005 2006 2007 Tutkimusajanjakso Tonnia 1 936 034 3 204 504 4 968 838 6 644 042 6 608 659 Indeksi 2005=100 60 100 155 207 206

(168) Yhteisön kulutus määritettiin kaikkien yhteisön tuottajien yhteisön markkinoilla tuottaman kokonaistuotannon perusteella (ks. 162 kappale); tästä määrästä vähennettiin niiden vienti sekä tuonti asianomaisesta maasta sekä muista kolmansista maista.

(169) Yhdysvalloista tulevan tuonnin määrän vahvistamiseen käytettiin seuraavia tietolähteitä: — Eurostatin tiedot eri CN-koodeista, joihin tuote on luokiteltu — Yhdysvaltojen vientitilastot — muut asianomaisten osapuolten toimittamat luottamukselliset tilastotiedot tuonnista.

(170) Näiden tietojen analysoinnin yhteydessä kävi kuitenkin ilmi, että Eurostatin tietoja ei voida käyttää kulutuksen arvioimiseen, sillä vuoden 2007 loppuun saakka ei ollut erillistä CN-koodia tarkasteltavana olevan tuotteen eri lajien tulliluokitusta varten. Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti luokiteltiin koodeihin, jotka sisälsivät myös muiden tuotteiden tuontitietoja. Sen vuoksi katsottiin, että on asianmukaisempaa käyttää Yhdysvaltojen vientitilastoja luotettavien tuonti- ja kulutusmäärien ja tuontisuuntausten vahvistamiseksi. Tämän tietolähteen käytössä otettiin huomioon kuljetusaika, joka tarvitaan tuotteiden tuomiseksi Yhdysvalloista yhteisöön, ja tätä varten vientitilastoja mukautettiin yhdellä kuukaudella tämän viiveen huomioon ottamiseksi.

(171) Muista maista tulevan tuonnin ja yhteisön tuottajien viennin osalta tutkimuksessa käytettiin valituksen tekijän ilmoittamia tietoja, koska Eurostatin tietojen käytössä oli edellä mainittuja rajoituksia.

(172) Edellä esitetyn perusteella havaittiin, että biodieselin kulutus yhteisössä lisääntyi 107 prosenttia vuoden 2005 ja 2007 välillä ja sen jälkeen laski hieman eli 1 prosenttiyksikön tutkimusajanjaksolla. Kaiken kaikkiaan kulutus yli kaksinkertaistui arviointikaudella.

(173) Kysynnän kasvu johtui pääasiassa kannustimista, joita jäsenvaltiot ottivat käyttöön edistääkseen biopolttoaineiden käyttöä liikenteen biopolttoaineiden ja muiden uusiutuvien polttoaineiden käytön edistämisestä 8 päivänä toukokuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/30/EY (16) ja energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY (17) hyväksymisen jälkeen.

5.2. Asianomaisesta maasta peräisin olevan tuonnin määrä ja markkinaosuus

Taulukko 2

Tuonti Yhdysvalloista 2004 2005 2006 2007 Tutkimusajanjakso Tonnia 2 634 11 504 50 838 730 922 1 137 152 Indeksi 2005=100 23 100 442 6 354 9 885 Markkinaosuus 0,1 % 0,4 % 1,0 % 11,0 % 17,2 % Indeksi 2005=100 25 100 250 2 750 4 300 Lähde: Yhdysvaltojen vientitilastot.

(174) Tuontimäärät Yhdysvalloista kasvoivat vuoden 2005 ja tutkimusajanjakson välillä voimakkaasti noin 11 500 tonnista noin 1 137 000 tonniin.

(175) Arviointijaksolla Yhdysvalloista peräisin olevan tuetun tuonnin osuus yhteisön markkinoilla kasvoi jatkuvasti 0,4 prosentista vuonna 2005 tutkimusajanjakson aikaiseen 17,2 prosenttiin. Tuettu tuonti on näin ollen lisääntynyt merkittävästi sekä absoluuttisesti että suhteellisesti tarkasteltuna verrattuna yhteisön kulutukseen kyseisellä kaudella.

(176) Splash and dash on käsite, jota biodieselalan toimijat käyttävät kuvatakseen ilmiötä, jossa väitetysti ulkomaista alkuperää olevaa biodieseliä kuljetetaan yhteisöön Yhdysvaltojen kautta, jossa siihen sekoitetaan pisara (0,01 % lopullisesta sekoituksesta) perinteistä dieseliä, jotta sekoittaja voi hyödyntää tukea Yhdysvalloissa.

(177) Yhdysvaltalaiset osapuolet ovat väittäneet, että splash and dash -ilmiö selittää Yhdysvalloista peräisin olevan tuonnin nopean lisääntymisen yhteisön markkinoilla, koska sen osuus väitteiden mukaan oli 40 prosenttia Yhdysvalloista peräisin olevasta tuonnista tutkimusajanjaksolla. Nämä osapuolet ovat lisäksi väittäneet, että koska tutkimus käynnistettiin Yhdysvalloista peräisin olevan biodieselin tuonnin tutkimiseksi, splash and dash -tuontiin liittyvät määrät olisi erotettava vahinkoanalyysistä, ja niitä olisi käsiteltävä tuontina muista kolmansista maista.

(178) Toisaalta valituksen tekijä väitti, että splash and dash -tuonti, jos sellaista esiintyy, edustaisi enimmillään 10:tä prosenttia Yhdysvaltojen vientimäärästä ja olisi näin ollen merkityksetöntä eikä vaikuttaisi päätelmiin, joiden mukaan Yhdysvalloista tuli suuria määriä tuettua tuontia yhteisön markkinoille etenkin tutkimusajanjakson aikana.

(179) Tutkimuksessa kävi ilmi, että Yhdysvaltojen vientitilastojen perusteella ei ole mahdollista erottaa toisistaan biodieseliä, joka on viety väitetyn splash and dash -prosessin mukaisesti, ja muuta vientiä, joka on ilmoitettu kohdassa ”Exports”. Samoissa tilastoissa ei ollut juuri mitään ilmoitettuna jälleenvientiä koskevassa kohdassa ”Re-Exports”. Yhdysvaltojen viranomaiset totesivat, että kaikissa vientiä koskevaan kohtaan ilmoitetuissa määrissä on kyse tuotteista, joiden katsotaan olevan peräisin Yhdysvalloista.

(180) Useimmat tutkimuksen kohteena olleet yhdysvaltalaiset yritykset ilmoittivat lisäksi, ettei ole mahdollista eritellä yhteisöön viedyistä tai kotimarkkinoilla myydyistä määristä määriä, jotka on tuotettu tai hankittu Yhdysvalloissa, ja määriä, jotka on viety splash and dash -prosessin mukaisesti.

(181) Tutkimuksen kohteena olleiden yhdysvaltalaisten yritysten osalta todettiin myös, että kaikki biodieselin vienti ilmoitettiin Yhdysvalloista peräisin olevaksi biodieseliksi sekä silloin, kun kyseessä oli yhdysvaltalaisten viejien harjoittama vienti että silloin, kun kyseessä oli etuyhteydessä olevien tuojien harjoittama tuonti yhteisöön.

(182) Edellä esitetyn perusteella ja ottaen erityisesti huomioon, että mahdollinen splash and dash -vienti ilmoitettiin Yhdysvalloista peräisin olevaksi ja Yhdysvaltojen viranomaiset pitivät sitä Yhdysvalloista peräisin olevana, katsottiin ettei ollut perusteita käsitellä sitä muuna kuin Yhdysvaltojen tuontina.

5.3. Tuetun tuonnin hinnat ja hinnan alittavuus

5.3.1. Yksikkömyyntihinta

Taulukko 3

2004 2005 2006 2007 Tutkimusajanjakso Hinnat (euroa/tonni) 463 575 600 596 616 Indeksi 2005=100 81 100 104 104 107 Lähde: Yhdysvaltojen vientitilastot ja otokseen valittujen yhdysvaltalaisten viejien kyselylomakevastaukset.

(183) Yhdysvaltojen vientitilastoja käytettiin myös Yhdysvalloista peräisin olevan tuetun tuonnin hintakehityksen vahvistamiseksi etenkin vuonna 2007 ja tutkimusajanjaksolla. Jotta saatiin hintataso yhteisön rajalla, keskimääräisiä vientihintoja oikaistiin asianmukaisilla rahti- ja vakuutuskustannuksilla. On huomattava, että arviointikauden alkuvaiheessa, vuosina 2005 ja 2006 ja myös 2004, Yhdysvaltojen vientitilastot eivät olleet täysin luotettavia myyntiarvojen osalta, koska laskettujen keskimääräisten vientihintojen havaittiin olevan suhteettoman korkeita verrattuna yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien ilmoittamiin hintoihin. Tämän vuoksi näitä vuosia koskevat Yhdysvaltojen keskimääräiset vientihinnat perustuivat yhteistyössä toimineiden yhdysvaltalaisten vientiä harjoittavien tuottajien kyselylomakevastauksiin.

(184) Yhdysvalloista peräisin olevan tuonnin keskimääräiset hinnat vaihtelivat tarkastelujaksolla ja yleisesti ottaen nousivat vuoden 2005 ja tutkimusajanjakson välillä 7 prosenttia.

5.3.2. Hintojen alittavuus

(185) Hinnan alittavuuden tutkimista varten verrattiin otokseen valittujen yhteisön tuottajien yhteisön markkinoilla etuyhteydettömiltä asiakkailta veloittamia painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja, jotka oli oikaistu noudettuna lähettäjältä -tasolle, vastaaviin Yhdysvalloista peräisin olevan tuonnin painotettuihin keskimääräisiin hintoihin, jotka oli määritetty CIF-tasolla otokseen valittujen yhdysvaltalaisten vientiä harjoittavien tuottajien osalta. Tarpeen mukaan tehtiin oikaisuja tullien ja tuonnin jälkeisten kustannusten sekä biodieselin tuotantoon käytettyjen raaka-aineiden erojen (ks. seuraava kappale) huomioon ottamiseksi.

(186) Tutkimuksessa tunnistettiin tarkasteltavana olevan tuotteen eri lajeja etenkin sen perusteella, mitä raaka-ainetta tuotantoprosessissa oli käytetty. Yhteisössä tärkein raaka-aine on rapsiöljy, mutta yhdysvaltalaiset tuottajat käyttävät esimerkiksi soija-, canola- ja palmuöljyä. Kun otetaan huomioon, että raaka-aine on tärkeällä sijalla tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa, pidettiin asianmukaisena tehdä oikaisuja raaka-aineiden erojen huomioon ottamiseksi. Oikaisu laskettiin niin, että se vastasi tarkasteltavana olevan tuotteen asiaankuuluvien lajien ja rapsista tuotettujen tuotelajien eron markkina-arvoa. Näin sekä yhteisön tuotannonalan painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja että tarkasteltavana olevan tuonnin painotettuja keskimääräisiä hintoja verrattiin saman raaka-aineen, rapsin, perusteella.

(187) Edellä esitetyn menetelmän perusteella Yhdysvaltojen ja yhteisön hintojen ero ilmaistuna prosentteina yhteisön tuotannonalan painotetusta keskimääräisestä hinnasta (noudettuna lähettäjältä -tasolla) eli hintojen alittavuuden marginaali oli 18,9–33,0 prosenttia.

5.4. Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne

(188) Tutkittaessa tuetun tuonnin vaikutuksia yhteisön tuotannonalaan arvioitiin perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikki taloudelliset tekijät, jotka oli vahvistettu yhteisön tuotannonalalle arviointijaksolla.

5.4.1. Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste

Taulukko 4

2004 2005 2006 2007 Tutkimusajanjakso Tuotantokapasiteetti (tonnia) 529 000 920 000 1 306 572 2 189 910 2 520 508 Indeksi 2005=100 58 100 142 238 274 Tuotanto (tonnia) 475 710 813 657 1 214 054 1 832 649 2 016 573 Indeksi 2005=100 58 100 149 225 248 Kapasiteetin käyttöaste 90 % 88 % 93 % 84 % 80 % Indeksi 2005=100 102 100 106 95 91 Lähde: Otokseen valittujen yhteisön tuottajien vastaukset kyselylomakkeeseen.

(189) Otokseen valittujen yhteisön tuottajien tuotantokapasiteetti kasvoi jatkuvasti arviointijaksolla kulutuksen lisääntymisen mukaisesti. Se kasvoi vuosien 2005 ja 2006 välillä 42 prosenttia, vuonna 2007 lisää 68 prosenttia ja vuoden 2007 ja tutkimusajanjakson välillä vielä 15 prosenttia. Kasvua arviointijaksolla oli yhteensä 174 prosenttia. Tuotantokapasiteetin kasvu oli tulosta uusista investoinneista kysynnän kasvua ennakoitaessa.

(190) Yhteisön tuotannonalan tuotantokapasiteetin kasvua on tarkasteltava ottaen huomioon yhteisön biopolttoaineiden ja muiden uusiutuvien polttoaineiden kulutustavoite, joka direktiivin 2003/30/EY mukaan vahvistettiin 5,75 prosenttiin laskettuna energiasisällön perusteella kaikesta 31 päivään joulukuuta 2010 mennessä yhteisön markkinoille saatetusta liikennekäyttöön tarkoitetusta bensiinistä ja dieselöljystä. Maaliskuussa 2007 Eurooppa-neuvosto vahvisti vielä sitovaksi vähimmäistavoitteeksi, että kaikissa jäsenvaltioissa biopolttoaineen osuus yhteisön liikennekäyttöön tarkoitetusta bensiinistä ja dieselistä on oltava 10 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. (18) Tämä tavoite lisää biopolttoaineiden kulutuksen yhteisössä noin 33 miljoonaan öljyekvivalenttitonniin kyseiseen vuoteen mennessä. Koko yhteisön tuotantokapasiteetiksi arvioitiin vuonna 2006 vain 6 miljoonaa tonnia. Edellä esitetyn perusteella on ymmärrettävää, että yhteisön tuottajat investoivat lisäkapasiteettiin ja ennakoivat kysynnän kasvua.

(191) Yhteisön tuotannonalan samankaltaisen tuotteen tuotanto kasvoi myös jatkuvasti niin, että arviointijaksolla kokonaiskasvu oli 148 prosenttia.

(192) Tuotantomäärän kasvun suhteellisesti hitaampi tahti verrattuna tuotantokapasiteetin kasvuun johti siihen, että yhteisön tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste aleni 9 prosenttia arviointijaksolla.

5.4.2. Myyntimäärät, markkinaosuus ja keskimääräiset yksikköhinnat yhteisössä

Taulukko 5

2004 2005 2006 2007 Tutkimusajanjakso Myyntimäärä (tonnia) 476 552 810 168 1 194 594 1 792 502 1 972 184 Indeksi 2005=100 59 100 147 221 243 Markkinaosuus 24,6 % 25,3 % 24,0 % 27,0 % 29,8 % Indeksi 2005=100 97 100 95 107 118 Keskimääräiset hinnat (euroa/t) 655 759 900 892 933 Indeksi 2005=100 86 100 119 118 123 Lähde: Otokseen valittujen yhteisön tuottajien vastaukset kyselylomakkeeseen.

(193) Yhteisön tuotannonalan myynti yhteisön markkinoilla kasvoi vakaasti kulutuksen kehityksen suuntaisesti niin, että arviointijaksolla kasvua oli yhteensä 143 prosenttia. Samalla kaudella yhteisön tuotannonala kasvatti myös markkinaosuuttaan 4,5 prosenttiyksikköä.

(194) Yhteisön tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat yhteisön markkinoilla nousivat arviointijakson aikana 23 prosenttia. Hintojen kohoaminen oli perusteltua raaka-aineiden ja muiden tuotantopanosten kohonneiden kustannusten kattamiseksi.

5.4.3. Kasvu

(195) Yhteisön tuotannonalan kasvu tulee esiin määrällisissä indikaattoreissa kuten tuotantoa, myyntiä ja erityisesti markkinaosuutta kuvaavissa indikaattoreissa. Yhteisön markkinoiden kasvavasta kulutuksesta huolimatta arviointijaksolla otokseen valittujen yhteisön tuottajien markkinaosuuden kasvu oli suhteellisen vaatimatonta. Varsinkin vuoden 2006 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana otokseen valittujen yhteisön tuottajien markkinaosuus kasvoi vain 5,8 prosenttiyksikköä. Samaan aikaan tuetun tuonnin markkinaosuus kasvoi yli 16 prosenttiyksikköä. Se, että yhteisön tuotannonala ei pystynyt täysin hyödyntämään markkinakasvua, vaikutti negatiivisesti sen taloudelliseen tilanteeseen. Useat vahinkoindikaattorit, kuten tuotanto, tuotantokapasiteetin käyttöaste, tuottavuus, myynti, investointipolitiikka ja investointien tuotto kärsivät pahoin.

5.4.4. Varastot

Taulukko 6

2004 2005 2006 2007 Tutkimusajanjakso Varastot (tonnia) 11 195 14 663 34 123 55 410 58 566 Indeksi 2005=100 76 100 233 378 399 Lähde: Otokseen valittujen yhteisön tuottajien vastaukset kyselylomakkeeseen.

(196) Biodieselin varastot kasvoivat arviointijaksolla noin 200 prosenttia. Varastojen kasvua tapahtui läpi arviointijakson, ja se seurasi selvemmin yhteisön tuotannonalan tuotantomäärän kasvua samalla jaksolla. Koska biodieseliä ei voi varastoida yli 6 kuukauden mittaista aikaa (keskimääräinen varastointiaika on vain noin kolme kuukautta), varastoihin liittyvillä tiedoilla on vain vähäistä merkitystä arvioitaessa yhteisön tuotannonalan taloudellista tilannetta.

5.4.5. Kannattavuus, investoinnit, investointien tuotto, kassavirta ja pääoman saanti

Taulukko 7

2004 2005 2006 2007 Tutkimusajanjakso Kannattavuus 9,3 % 18,3 % 18,0 % 5,7 % 5,7 % Indeksi 2005=100 51 100 98 31 31 Investoinnit (tuhatta euroa) 19 497 70 885 237 115 140 014 131 358 Indeksi 2005=100 28 100 335 198 185 Investointien tuotto 92 % 114 % 108 % 23 % 23 % Indeksi 2005=100 80 100 95 20 20 Kassavirta (tuhatta euroa) 24 113 131 211 213 560 167 042 180 602 Indeksi 2005=100 18 100 163 127 138 Lähde: Otokseen valittujen yhteisön tuottajien vastaukset kyselylomakkeeseen.

(197) Otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien kannattavuus määritettiin ilmaisemalla samankaltaisen tuotteen myynnistä yhteisön markkinoilla saatu nettovoitto ennen veroja prosentteina tämän myynnin liikevaihdosta. Arviointijaksolla otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien kannattavuus laski vuoden 2005 ja tutkimusajanjakson välillä 18,3 prosentin voitosta 5,7 prosenttiin. Tämä tarkoittaa 12,6 prosenttiyksikön laskua arviointijaksolla.

(198) Otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien investoinnit biodieselin tuotantoon kasvoivat 235 prosenttia vuosien 2005 ja 2006 välillä. Kasvu liittyi tuotantokapasiteetin laajentamiseen valmistauduttaessa kysynnän lisääntymiseen yhteisössä. Tältä osin on huomattava, että useimmissa tapauksissa investointeja suunnitellaan vähintään kaksi vuotta ennen kuin biodieselin tuotantolaitos on täysin toimintakykyinen. Samat tuottajat jatkoivat investointeja vuonna 2007 ja tutkimusajanjaksolla, joskin hitaampaan tahtiin. Tämä kausi osui samaan aikaan, kun tuetun tuonnin määrä kasvoi merkittävästi yhteisön markkinoilla.

(199) Otokseen valittujen yhteisön tuottajien investointien tuotto, joka ilmaisee niiden tuloksen prosentteina biodieselin tuotantoon sijoitettujen varojen keskimääräisestä nettokirjanpitoarvosta tilikauden alussa ja lopussa ennen veroja, noudatteli kannattavuuden kanssa samaa negatiivista suuntausta. Tosiasiallinen lasku oli kuitenkin dramaattisempi, 91 prosenttiyksikköä arviointijaksolla. Investointien tuoton heikkenemistä pidetään selvänä osoituksena yhteisön tuotannonalan taloudellisen tilanteen heikkenemisestä.

(200) Kassavirta, joka osoittaa tuotannonalan kykyä rahoittaa itse toimintansa, kasvoi 38 prosenttia arviointijaksolla. Vaikka kannattavuus laski samalla jaksolla, tämä indikaattori osoittaa positiivista suuntausta pääasiassa siksi, että kassavirran tason määrittämiseksi mukaan otetut poistokustannukset kasvoivat. Toinen syy oli se, että absoluuttisesti mitattuna voittojen pieneneminen tarkastelujaksolla ei ollut niin selvää kuin liikevaihdon pieneneminen. Kassavirta putosi kuitenkin 15 prosenttia vuoden 2006 ja tutkimusajanjakson välillä, mikä osoittaa laskusuuntausta arviointijakson jälkipuolella, jolloin tuettua tuontia tuli enemmän yhteisön markkinoille.

5.4.6. Työllisyys, tuottavuus ja palkat

Taulukko 8

2004 2005 2006 2007 Tutkimusajanjakso Työntekijät (kokoaikaiseksi muutettuna – FTE) 61 182 278 462 506 Indeksi 2005=100 34 100 153 254 278 Tuottavuus (tonnia/FTE) 7 798 4 470 4 367 3 967 3 985 Indeksi 2005=100 174 100 98 89 89 Palkat (euroa/FTE) 62 374 59 395 54 290 55 433 55 555 Indeksi 2005=100 105 100 91 93 94 Lähde: Otokseen valittujen yhteisön tuottajien vastaukset kyselylomakkeeseen.

(201) Tuotannon ja myyntimäärän kasvun mukaisesti yhteisön tuotannonalan työllisyys kasvoi 178 prosenttia arviointijaksolla. Biodieselin tuotanto on pääomavaltaista, eikä tuotantoprosessi vaadi suurta työvoimaa.

(202) Keskimääräiset palkat laskivat 6 prosenttia arviointijaksolla. Tämä selittyy sillä, että arviointijakson lopulla yhteisön tuotannonalan tuotannon laajentamista varten palkkaaman lisätyövoiman ei tarvinnut olla korkeasti koulutettua.

(203) Tuottavuus laski 11 prosenttia vuoden 2005 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana.

5.4.7. Tosiasiallisen tukimarginaalin suuruus ja toipuminen aiemmasta tuetusta tuonnista

(204) Yhdysvaltalaisten vientiä harjoittavien tuottajien tukimarginaalit esitetään edellä tukia koskevassa osassa, ja ne ovat merkittävästi yli vähimmäistason. Kun lisäksi otetaan huomioon tuetun tuonnin määrä ja hinnat, tosiasiallisen tukimarginaalin vaikutusta ei voida pitää vähäisenä.

5.4.8. Yhteisön tuottajat, joita ei valittu otokseen

(205) Yhteisön markkinoihin liittyvien tietojen analysoinnin perusteella vaikuttaa siltä, että muut kuin otokseen valitut yhteisön tuottajat ja 162 kappaleessa mainitut tuottajat menettivät arviointijaksolla merkittävästi markkinaosuuttaan itse tuotetun biodieselin myynnissä yhteisön markkinoilla. Näiden tuottajien markkinaosuuden menetyksen arvioidaan olevan yli 20 prosenttiyksikköä arviointijaksolla.

(206) Valituksen tekijän toimittamien tietojen mukaan vaikuttaa siltä, että monet näistä yrityksistä joko lopettivat biodieselin tuotannon tai vähensivät sitä eivätkä pystyneet tekemään riittävästi yhteistyötä tutkimuksessa.

(207) Lisäksi jotkin yritykset, jotka toimittivat tietoja otoskyselyn yhteydessä, ilmoittivat, että niiden oli täytynyt supistaa tuotantoaan ja työvoimaansa Yhdysvalloista tulevan halvan tuonnin vuoksi. Samanlaisia kommentteja saatiin muilta tuottajilta, jotka olivat valmiita aloittamaan tuotannon mutta joiden oli viivytettävä markkinoille tulemistaan Yhdysvalloista halvoin hinnoin tulevan tuonnin voimakkaan kasvun vuoksi, etenkin tutkimusajanjaksolla.

(208) Edellä esitetyt tiedot tuottajista, joita ei valittu otokseen, vahvistavat päätelmiä otokseen valituille yhteisön tuottajille aiheutuneesta vahingosta.

5.5. Vahinkoa koskevat päätelmät

(209) Tutkimuksessa kävi ilmi, että kysynnän kasvaessa otokseen valittujen yhteisön tuottajien tilanne parani määrällisten indikaattoreiden, kuten tuotannon (+ 150 %), tuotantokapasiteetin (+ 174 %) ja myyntimäärän (+ 143 %) osalta arviointijaksolla. Otokseen valitut yhteisön tuottajat myös kasvattivat markkinaosuuttaan vuoden 2005 ja tutkimusajanjakson välillä 25,3 prosentista 29,8 prosenttiin, joskin vaatimattomasti vain 4,5 prosenttiyksikköä. Myös työllisyys ja investoinnit lisääntyivät, kun biodieselin kysyntä yhteisön markkinoilla kasvoi kyseisellä jaksolla. Koska tuotantomäärä ei seurannut markkinakasvua, tuotantokapasiteetin käyttöaste kuitenkin heikkeni 9 prosenttia ja tuottavuus 11 prosenttia arviointijaksolla.

(210) Kaikki otokseen valittujen yhteisön tuottajien taloudelliseen tilanteeseen liittyvät keskeiset indikaattorit heikkenivät arviointijaksolla. Kannattavuus laski vuosien 2005 ja 2006 tasolta 18 prosentista alle 6 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Huolimatta siitä, että yhteisön tuottajat pystyivät rahoittamaan itse toimintansa – osittain kassavirran kasvun ansiosta – investointien tuotto putosi rajusti 80 prosenttia tutkimusajanjaksolla.

(211) Tutkimuksessa kävi lisäksi ilmi, että otokseen valittujen yhteisön tuottajien kustannukset kohosivat jyrkästi vuosien 2005 ja 2007 välillä (+ 36 %) ja vuoden 2005 ja tutkimusajanjakson välillä (+ 42 %) raaka-aineen (pääasiassa rapsi- ja soijaöljyn) hintojen kohoamisen vuoksi; raaka-aineen osuus on lähes 80 prosenttia biodieselin kaikista kustannuksista. Kustannusten kohoamista ei pystytty täysin siirtämään asiakkaiden maksettavaksi yhteisön markkinoilla.

(212) Edellä esitetyn perusteella voidaan päätellä, että yhteisön tuotannonalalle kokonaisuudessaan on aiheutunut perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.

6. SYY-YHTEYS

6.1. Johdanto

(213) Perusasetuksen 8 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti tarkasteltiin, onko Yhdysvalloista peräisin oleva tuettu tuonti aiheuttanut vahinkoa yhteisön tuotannonalalle siinä määrin, että sitä voidaan pitää merkittävänä. Tuetun tuonnin lisäksi tutkittiin muut tiedossa olevat tekijät, jotka saattoivat aiheuttaa samaan aikaan vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, sen varmistamiseksi, että kyseisten muiden tekijöiden mahdollisesti aiheuttaman vahingon ei katsottaisi johtuvan tuetusta tuonnista.

6.2. Tuetun tuonnin vaikutukset

(214) Tutkimuksessa kävi ilmi, että Yhdysvalloista peräisin oleva tuettu halpatuonti lisääntyi määrältään merkittävästi, noin 100-kertaisesti, arviointijaksolla. Tämän johdosta tuonnin markkinaosuus kasvoi huomattavasti 16,8 prosenttiyksiköllä vuoden 2005 ja tutkimusajanjakson välillä 0,4 prosentista 17,2 prosenttiin. On huomattava, että 16,8 prosentin markkinaosuuden kasvu tapahtui 15 kuukauden aikana, mikä osoittaa, miten suuri vaikutus Yhdysvalloista tulevan tuetun tuonnin jyrkällä lisääntymisellä oli yhteisön tuottajiin.

(215) Samaan aikaan yhteisön tuotannonala pystyi kulutuksen merkittävästä lisääntymisestä huolimatta kasvattamaan tärkeimmällä markkina-alueellaan markkinaosuuttaan vain noin 4,5 prosenttiyksikköä arviointijaksolla. Tutkimuksessa kävi ilmi, että tämä tapahtui yksinomaan niiden yhteisön tuottajien kustannuksella, jotka lopettivat tuotantonsa tai supistivat sitä arviointijaksolla.

(216) Tuetun tuonnin keskimääräiset hinnat nousivat 7 prosenttia vuoden 2005 ja tutkimusajanjakson välillä, mutta ne olivat merkittävästi alhaisemmat kuin yhteisön tuotannonalan hinnat samalla jaksolla. Näin ollen tuetun tuonnin hinnat alittivat merkittävästi yhteisön tuotannonalan hinnat niin, että alittavuuden marginaali oli keskimäärin 25 prosenttia tutkimusajanjaksolla.

(217) Tuetun halpatuonnin jyrkän kasvun aiheuttama paine yhteisön markkinoilla ei antanut yhteisön tuotannonalalle mahdollisuutta asettaa myyntihintojaan markkinaolosuhteita ja kohonneita kustannuksia vastaavalle tasolle. Yhteisön tuotannonalan biodieselin tuotantoon käyttämän raaka-aineen keskimääräinen hinta oli tutkimusajanjaksolla 25 prosenttia korkeampi kuin vuonna 2006. Yhteisön tuotannonala pystyi siirtämään asiakkaidensa maksettavaksi vain 4 prosentin hinnannousun, vaikka sen kokonaiskustannukset kohosivat 20 prosenttia samalla jaksolla. On huomattava, että myös yhdysvaltalaisten tuottajien käyttämän tärkeimmän raaka-aineen, soijaöljyn, hinta kohosi huomattavasti samalla jaksolla. Nämä hinnannousut eivät kuitenkaan näkyneet tuetun tuonnin hinnoissa (ks. 211 kappale).

(218) Jotta voitaisiin paremmin tuoda esiin syy-yhteys Yhdysvalloista halvoin hinnoin tulevan tuetun tuonnin jyrkän kasvun ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välillä, tilannetta yhteisön markkinoilla vuosina 2005–2006, jolloin tuettua tuontia ei esiintynyt, verrattiin tilanteeseen markkinoilla vuoden 2006 ja tutkimusajanjakson välillä, jo