Komission päätös,

tehty 9 päivänä huhtikuuta 2002,

valtiontuesta, jonka Italia on toteuttanut Bolzanon autonomisessa provinssissa köysiratalaitteistojen hyväksi

(tiedoksiannettu numerolla K(2002) 1191)

(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2003/521/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1) ja on ottanut huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I MENETTELY

(1) Komissio sai 21 päivänä toukokuuta 1996 kantelun, joka oli tehty 27 päivänä helmikuuta 1996 ja jonka mukaan Italia oli toteuttanut tukitoimenpiteen Bolzanon provinssissa toimivien köysiratalaitteistojen hyväksi. Italia toimitti komissiolle lisätietoja 29 päivänä heinäkuuta 1996, 21 päivänä tammikuuta 1997 ja 23 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyillä kirjeillä.

(2) Komissio ilmoitti Italialle 4 päivänä elokuuta 2000 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa kyseisen tuen osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.

(3) Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2), ja komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä tuesta.

(4) Komissio sai huomautuksia asianomaisilta ja toimitti ne Italian viranomaisille antaakseen näille mahdollisuuden kommentoida niitä.

(5) Italian viranomaiset sitoutuivat 12 päivänä maaliskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä ilmoittamaan tukiohjelmasta uudelleen vuonna 2006.

II YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TOIMENPITEESTÄ

(6) Komissio hyväksyi 4 päivänä kesäkuuta 1991 päivätyllä kirjeellä (NN 45/91) myöhästyneen ilmoituksen ja aluepolitiikan pääosastossa ohjelman 5b perusteella myönnettyä tukea koskevan tiedustelun perusteella tukitoimenpiteet, joista säädetään Bolzanon autonomisen provinssin 21 päivänä tammikuuta 1991 antamassa laissa nro 2 ja jotka koskevat talousarvion laatimista varainhoitovuodeksi 1991 ja kolmivuotiskaudeksi 1991-1993 (jäljempänä "laki nro 2/1991"). Laissa sallittiin valtiontuen myöntäminen erilaisille köysiratalaitteistoille. Tuen enimmäisintensiteetti oli rajattu 33 prosenttiin kunkin hankkeen kokonaiskustannuksista.

(7) Bolzanon autonominen provinssi hyväksyi sittemmin 4 päivänä maaliskuuta 1996 lain nro 6, jossa annetaan säännökset köysiratalaitteistojen rakentamista ja modernisointia varten (jäljempänä "laki nro 6/1996"). Bolzanon provinssin viranomaisten mukaan uudella lailla ainoastaan uudistettiin aiempaa tukiohjelmaa siten, että tukea on mahdollista myöntää jopa 90 prosenttia investointikustannuksista.

(8) Lain nro 6/1996 1 §:n 1 momentissa säädetään, että investointitukea voidaan myöntää avustuksina, joita ei tarvitse maksaa takaisin, seuraaviin tarkoituksiin:

a) henkilökuljetuksiin tarkoitettujen uusien linjojen, kuten köysiratojen, rulla-alustaisten hihnakuljettimien ja liukukäytävien sekä hiihtohissien, rakentamiseen;

b) olemassa olevien kuljetuslinjojen laadun parantamiseen ja osittaiseenkin tekniseen innovaatioon tai kapasiteetin lisäämiseen;

c) olemassa olevien laitteistojen vanhojen osien vaihtamiseen;

d) lippuautomaattien sekä lippujen lukulaitteiden tekniseen parantamiseen ja uudistamiseen.

Tuen enimmäisintensiteetti (osuus investointikustannuksista) määritellään lain nro 6/1996 1 §:n 2 momentissa seuraavasti:

a) 90 prosenttia, kun investointi liittyy kaksiköytisiin edestakaisin kulkeviin köysiriippuratoihin, jotka ovat erityisen merkittäviä asutuskeskusten välisessä liikenteessä;

b) 45 prosenttia, kun investointi liittyy rulla-alustaisiin hihnakuljettimiin, kaksi- tai yksiköytisiin köysiriippuratoihin sekä liukukäytäviin;

c) 45 prosenttia, kun investointi liittyy lippuautomaatteihin tai lippujen lukulaitteisiin;

d) 50 prosenttia, kun investointi liittyy yhden hengen hiihtohisseihin, joilla on sosiaalista ja kasvatuksellista merkitystä ja joiden katsotaan olevan erityisen merkittäviä paikallisen väestön kannalta, koska ne voivat huomattavasti helpottaa paikallisten urheilu- ja virkistysmahdollisuuksien käyttöä talvisaikaan;

e) 30 prosenttia, kun investointi liittyy muihin kuin d alakohdassa tarkoitettuihin hiihtohisseihin.

(9) Lain nro 6/1996 mukaan 1 §:n 2 momentin a, b ja c alakohdassa tarkoitetut avustukset myönnetään kolmessa yhtä suuressa erässä kolmena perättäisenä varainhoitovuonna. Sen sijaan 1 §:n 2 momentin d ja e alakohdassa tarkoitetut avustukset on myönnettävä yhden varainhoitovuoden aikana.

(10) Lain 1 §:n 2 momentin b ja d alakohdassa tarkoitettujen investointien tuki-intensiteettiä voidaan korottaa enintään 30 prosenttiyksiköllä, jos hankkeella on erityistä yleistä merkitystä tai jos sen tarkoituksena on yhdistää toisiinsa eri hiihtoalueita tai hiihtoalueita ja asutuskeskuksia sekä silloin kun sen toteuttaminen edellyttää ympäristönsuojelullisista syistä teknisiä erityisratkaisuja.

III ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

(11) Köysiratatoiminnan harjoittajien kansallisten liittojen kansainvälinen järjestö FIANET (Fédération Internationale des Associations Nationales d'Exploitation de Téléphériques) on korostanut, että köysiratalaitteistoilla on vuoristoseutujen talouselämässä suuri merkitys, koska ne edistävät työllisyyttä, ympäristönsuojelua ja paikallisen väestön taloudellisen tilanteen kehittämistä. FIANETin mukaan köysiratalaitteistoille myönnettävä valtiontuki ei vääristä kilpailua.

(12) Etelä-Tirolin luonnonsuojelujärjestö (Federazione protezionisti sud-tirolesi) on huomauttanut, että hyväksytyn valtiontuen määrää ei voida määrittää objektiivisin kriteerein ja että valtiontuen myöntämiseen liittyvät syyt ovat luonteeltaan yleisiä. Kyseiset valtiontuet luovat sijoittajille paineita rakentaa uusia köysiratalaitteistoja, joista aiheutuu maisemalle ja ympäristölle vakavia haittoja. Lain nro 6/1996 perusteella myönnetyn tuen lisäksi on myönnetty myös muita avustuksia, ja valtiontuki vääristää kilpailua.

(13) Itävallan viranomaiset ovat ilmoittaneet, että niiden mielestä valtiontuen myöntäminen tällä alalla ja tässä tutkituin edellytyksin (90 prosenttia investointikustannuksista) ei vääristä kilpailua yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Valtiontuen myöntäminen poliittisten ja taloudellisten periaatteiden nojalla yrityksille, jotka muutoin olisivat tappiollisia, koska ne sijaitsevat alueilla, joille yksityinen sijoittaja ei halua tehdä sijoituksia, on sekä jäsenvaltion yleisen edun että yhteisön edun mukaista. Kyseisessä tapauksessa Itävallan viranomaiset ilmoittavat olevansa huolestuneita komission päätöksestä olla soveltamatta perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan määräyksiä.

(14) Saksan köysiratatoiminnan harjoittajien järjestö (Verband Deutscher Seilbahnen) on huomauttanut, että köysiratalaitteistomarkkinoilla käydään huomattavaa kansainvälistä kilpailua. Lisäksi järjestö on todennut, että eräissä EU:hun kuuluvissa Saksan naapurimaissa sovelletaan alennettua alv-verokantaa (50 %), kun taas Saksassa köysiratalaitteistojen on sovellettava täysimääräistä alv-verokantaa, koska alennetun alv-kannan soveltaminen on niiltä nimenomaisesti kielletty. Toisaalta köysiratalaitteistojen mainitaan erikseen kuuluvan julkisia hankintamenettelyjä koskevan yhteisön direktiivin soveltamisalaan.

(15) Etelä-Tirolin vuorikiipeilijöiden yhdistys Alpenverein Südtirol on ilmoittanut, että valtiontuen myöntäminen köysiratalaitteistojen rakentajille kannustaa näitä rakentamaan yhä uusia laitteistoja, mikä rasittaa huomattavasti Etelä-Tirolin neitseellistä luontoa.

IV ITALIAN HUOMAUTUKSET

(16) Bolzanon provinssin viranomaiset vastasivat ilmoitukseen perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisesta toimittamalla lisätietoja 22 päivänä tammikuuta 2001 ja 24 päivänä toukokuuta 2001 päivätyissä kirjeissä, joissa ne toteavat muun muassa seuraavaa:

a) uuteen lakiin (nro 6/1996) perustuvat toimenpiteet ovat täysin identtiset komission tutkimaan ja hyväksymään (NN45/91) vanhaan lakiin (nro 2/1991) perustuvien toimenpiteiden kanssa ja ovat niille jatkoa, ja niissä on kyse vain olemassa olevan maakuntalainsäädännön uudelleenjärjestelystä;

b) seuraavat köysiratalaitteistot voidaan luokitella liikenneinfrastruktuuriksi, jolloin niiden toimintaa voidaan pitää yleishyödyllisenä palveluna:

ryhmä A), ilmassa kulkevat köysiratalaitteistot, jotka kuuluvat liikenneinfrastruktuuriin ja korvaavat yleiset tiepalvelut. Ne ovat ainoa liikennemuoto vuoristossa sijaitsevien asutuskeskusten välillä, minkä vuoksi niillä on erityinen sosiaalinen merkitys;

ryhmä B), maassa tai ilmassa kulkevat köysiratalaitteistot, jotka on tarkoitettu lähinnä paikalliseen tai luonteeltaan sosiaaliseen vapaa-ajan käyttöön;

ryhmä C), matkailualan käytössä olevat maassa ja ilmassa kulkevat köysiratalaitteistot;

c) laki nro 6/1996 ei voi haitata jäsenvaltioiden välistä kauppaa;

d) tukeen voidaan soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta, koska laissa nro 6/1996 säädettyjen avustusten tarkoituksena on edistää pk-yritysten tekemiä investointeja.

(17) Bolzanon provinssin viranomaiset korostavat lisäksi, että provinssin alueella köysiratalaitteistoja hoitavat julkiset ja yksityiset yritykset ovat kaikki asiaa koskevissa yhteisön määritelmissä tarkoitettuja pk-yrityksiä, jotka täyttävät määritelmissä pk-yrityksille asetetut kriteerit.

(18) Lisäksi viranomaiset toteavat, että matkailualueilla toimivat kaupalliset köysiratalaitteistot eivät ole saaneet etua laissa nro 6/1996 säädetyistä rahoitustoimenpiteistä, lukuun ottamatta kolmea Passo dello Stelviossa toimivaa laitteistoa ja neljää Alpe di Siusin alueella Castelrotton kunnassa toimivaa laitteistoa.

V YLEISIÄ HUOMIOITA KÖYSIRATALAITTEISTOISTA

Valtiontuen olemassaolo

(19) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta on kyse silloin, kun jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä, vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(20) On väitetty, että valtiontukea koskevat säännöt eivät koskisi köysiratalaitteistoja, koska ne ovat osa liikenneinfrastruktuuria. Tätä perustetta ei voida missään tapauksessa hyväksyä. Kuten komissio on aiemmin todennut(3), julkinen rahoitus, jota myönnetään sellaisen infrastruktuurin ylläpitämiseen, joka on avoin kaikille potentiaalisille käyttäjille ilman syrjintää ja jonka hallinnointi on valtion vastuulla, ei yleensä kuulu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, koska tällaisessa tapauksessa ei ole myönnetty etua 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle yritykselle, joka olisi kilpailuasemassa muihin yrityksiin nähden. Tämäntyyppisten investointien avulla on toteutettu suuri osa liikenneinfrastruktuurien rahoituksesta, esimerkkinä yleiset tiet, joiden käytöstä ei peritä tiemaksua.

(21) Köysiratatoiminnan harjoittajat kuitenkin käytännössä valvovat pääsyä laitteistoihin, ja käyttäjät yleensä maksavat niiden käytöstä. Köysiratalaitteistoista vastaa yleensä yksi ainoa toiminnanharjoittaja, ja yksityinen toiminnanharjoittaja voi ainakin periaatteessa harjoittaa tällaista kuljetustoimintaa voitonsaantitarkoituksessa.

(22) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yrityksen määritelmä kattaa myös liikenteenharjoittajat ja muut kaupalliset liikenneinfrastruktuurin käyttöoikeuden haltijat. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen "yrityksen" käsitettä koskevan oikeuskäytännön perusteella olennaista on sen määritteleminen, onko yrityksen harjoittama toiminta luonteeltaan taloudellista, ei toiminnan muoto. Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut(4), että laitteistojen hallinnointi ja käyttöönotto palvelujen tarjoamista varten on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa. Liikenneinfrastruktuuria hallinnoivaa yksityistä tai julkista oikeushenkilöä, joka ei ole osa valtionhallintoa, pidetään aina "yrityksenä". Olemassa olevien tai mahdollisten kilpailijoiden kannalta mikä tahansa tällä tavoin määritellyille yrityksille myönnetty taloudellinen etu voi periaatteessa aiheuttaa kilpailun vääristymistä.

(23) Sitä paitsi kaikkia köysiratalaitteistoja ei käytetä yleisten liikennepalvelujen tarjoamiseen, vaan monet niistä on tarkoitettu erityisille käyttäjäryhmille, joiden käyttämä palvelu ei ole köysiratalaitteistolla tapahtuva kuljetus sinänsä. Tämä koskee esimerkiksi niitä köysiratalaitteistoja, jotka on tarkoitettu pääasiallisesti laskettelijoiden käyttöön. Näitä laitteistoja ei käytetä yleisten liikennepalvelujen tarjoamiseen, vaan kyseessä on urheilulajin harrastamiseen liittyvä oheispalvelu.

Kilpailun vääristyminen ja vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan

(24) Olennainen edellytys sille, että tietyn toimenpiteen katsotaan olevan perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, on se, että se vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Köysiratalaitteistojen osalta kilpailun vääristymistä ja vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan on arvioitava laitteistojen sijainnin, käyttötarkoituksen ja kuljetuskapasiteetin perusteella.

(25) Köysiratalaitteistojen avulla tarjotaan palvelua yksinomaan tietyssä paikassa. Palvelua ei ole mahdollista siirtää muualle. Tämä ei kuitenkaan poista riskiä, että palvelu vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Voi nimittäin olla toiminnanharjoittajia, joilla on kansainvälistä toimintaa, ja valtion rahoitus voi hyödyttää tuensaajaa tai saada muut, mahdollisesti ulkomaiset toiminnanharjoittajat luopumaan vaihtoehtoisen palvelun tarjoamisesta samassa paikassa; tällainen palvelu voisi perustua myös muun kuljetusmuodon kuin köysiratalaitteiston käyttöön. Valtion rahoitus voi auttaa houkuttelemaan muualla asuvia käyttäjiä, esimerkiksi samasta tai toisesta valtiosta tulevia laskettelijoita, jolloin nämä eivät valitse muita, vaikkapa muissa jäsenvaltioissa sijaitsevia kohteita, joissa on käytössä köysiratalaitteistoja.

(26) Näitä tekijöitä arvioitaessa on syytä erottaa toisistaan yhtäältä urheilukäyttöön ja toisaalta yleisten liikennepalvelujen tarjoamiseen tarkoitetut köysiratalaitteistot.

Urheilupalveluissa käytettävät köysiratalaitteistot

(27) Urheilukäyttöön tarkoitettujen köysiratalaitteistojen määrä, hinta ja laatu vaikuttavat käyttäjien valintoihin, sillä nämä voivat päättää käyttää vaihtoehtoisesti muissa jäsenvaltioissa sijaitsevia köysiratalaitteistoja. Toisin kuin muut käyttäjien valintoihin vaikuttavat seikat, kuten ilmasto, maisemat, kulkuyhteydet, ravintolapalvelujen taso yms., köysiratalaitteistojen vaikutus on kaikkien käyttäjien kannalta sama, ja eri talviurheilukeskuksissa sijaitsevia laitteistoja on helppo vertailla keskenään. Hissimaksut muodostavat huomattavan osan lasketteluloman kustannuksista ja sisältyvät usein kansainvälisten matkanjärjestäjien tarjoaman lomapaketin hintaan. Näin ollen vuoriston urheilukeskuksissa sijaitsevien köysiratalaitteistojen rahoitus vaikuttaa talvimatkailuun liittyvien palvelujen tarjoamiseen; tämä puolestaan on kansainvälisen kaupankäynnin ala, jolle on ominaista vilkas jäsenvaltioiden välinen kauppa ja voimakas kilpailu.

(28) On myös olemassa yrityksiä, jotka omistavat muissa jäsenvaltioissa sijaitsevia köysiratalaitteistoja. Julkinen rahoitus antaa yrityksille etuja, joita voidaan hyödyntää markkinoilla, joilla esiintyy rajatylittävää kilpailua myös palveluntarjoajien kesken.

(29) Voidaan kuitenkin katsoa, että kun urheilukäyttöön tarkoitetut köysiratalaitteistot sijaitsevat paikoissa, jotka eivät erityisen hyvin sovellu talviurheiluun ja joissa käy vain vähän matkailijoita, laitteistojen käyttäjäkunta on paikallista eivätkä ne houkuttele käyttäjiä, jotka voisivat vaihtoehtoisesti käyttää myös muissa jäsenvaltioissa sijaitsevia köysiratalaitteistoja. Tällaisissa tapauksissa ei siis esiintyisi kilpailun vääristymistä eikä vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan palvelun kysynnän kannalta. Palvelun tarjonnan kannalta olisi kuitenkin arvioitava, toimivatko tuensaajat pelkästään paikallistasolla ja vahingoittaako toimintaan myönnetty valtion rahoitus muiden, toisista jäsenvaltioista tulevien virkistys- ja urheilupalvelujen tarjoajien samassa paikassa harjoittamaa toimintaa tai saako se tällaiset toiminnanharjoittajat luopumaan palvelun tarjoamisesta samassa paikassa. Viimeksi mainittu vaihtoehto tuntuisi hypoteettiselta tapauksissa, joissa paikallisia käyttäjiä on niukasti, koska tällöin palvelun tarjoaminen ei ole taloudellisesti kannattavaa ja valtion rahoitus saattaa olla ainoa keino taata se.

(30) Näin ollen urheilukäyttöön tarkoitetuille matkailukeskusten köysiratalaitteistoille myönnetty valtion rahoitus pääsääntöisesti vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. On kuitenkin myönnettävä, että joitakin köysiratalaitteistoja käytetään vain paikallisesti, jolloin julkinen rahoitus ei vääristä kilpailua eikä vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, minkä vuoksi se ei myöskään ole 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

Yleisten liikennepalvelujen tarjoamiseen käytettävät köysiratalaitteistot

(31) Pääasiallisesti yleisten liikennepalvelujen tarjoamiseen tarkoitetut laitteistot eivät yleensä vaikuta sellaisten käyttäjien valintoihin, joilla olisi vaihtoehtoisia kohteita muissa jäsenvaltioissa. Julkisesta tuesta voi kuitenkin olla etua kansainvälisellä tasolla toimivalle toiminnanharjoittajalle tai se voi vaikuttaa kielteisesti todelliseen tai potentiaaliseen tarjontaan paikassa, jossa on olemassa toisen jäsenvaltion toiminnanharjoittajan tarjoamia vaihtoehtoisia liikennepalveluita. Toisaalta tuensaaja voi joissain tapauksissa toimia ainoastaan paikallistasolla eivätkä vaihtoehtoiset liikennemuodot ole taloudellisesti kannattavia tai teknisesti mahdollisia: tällöin julkisen tuen myöntäminen ei vääristäisi kilpailua eikä vaikuttaisi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Toisissa tapauksissa taas köysiratalaitteiston tai jonkin muun välineen avulla tapahtuva liikennetoiminta on teknisesti tai taloudellisesti mahdollista ja houkuttelee kaupallisia toimijoita, jotka harjoittavat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa. Kun otetaan huomioon liikennealan asteittainen vapauttaminen, ei pidä sulkea pois sitä mahdollisuutta, että liikennepalveluita voisivat tarjota myös muiden jäsenvaltioiden toimijat. Viimeksi mainitussa tapauksessa toimenpiteet vääristäisivät tai uhkaisivat vääristää kilpailua ja vaikuttaisivat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, minkä vuoksi ne olisivat 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

(32) Yleensä siis katsotaan, että jos köysiratalaitteistoa käytetään toimintaan, joka houkuttelee myös muita kuin paikallisia käyttäjiä, se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tämä ei kuitenkaan välttämättä pidä paikkaansa, jos kyseessä on urheilukäyttöön tarkoitettu köysiratalaitteisto paikassa, jossa muita palveluita on niukasti ja jonka valmiudet ottaa vastaan matkailijoita ovat rajalliset. Sen sijaan laitteistot, jotka on tarkoitettu pääasiallisesti yleisten liikennepalvelujen tarjoamiseen, vaikuttaisivat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vain jos liikennepalvelujen tarjonnassa on rajatylittävää kilpailua.

Jaotteluperusteet

(33) Jaoteltaessa laitteistoja eri ryhmiin olisi yleensä otettava huomioon seuraavat tekijät:

a) laitteistojen sijainti (kaupungissa vai asutuskeskusten välillä);

b) laitteiston käyttöaika (kausittainen vai ympärivuotinen, vain päiväsaikaan vai pidempään);

c) käytön luonne, silloin kun se on lähinnä paikallista (päiväksi tai viikoksi myytyjen hissikorttien määrä);

d) laitteistojen lukumäärä ja kapasiteetti suhteessa paikallisten käyttäjien määrään;

e) alueella mahdollisesti sijaitsevat muut matkailupalvelut.

(34) Tukiohjelmassa, joka on tarkoitettu tietyntyyppisille laitteistoille tai jonka perusteella tukea myönnetään laitteistotyypin mukaan, olisi säädettävä objektiiviset kriteerit, joiden perusteella tuensaajat voidaan jaotella eri ryhmiin.

Köysiratalaitteistoille tarkoitettujen tukitoimenpiteiden soveltuvuus yhteismarkkinoille

(35) Kun köysiratalaitteistoille myönnetään(5) valtion varoja, jotka vääristävät tai uhkaavat vääristää kilpailua ja vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, rahoitukseen sovelletaan valtiontukea koskevia EY:n perustamissopimuksen määräyksiä. Tuesta on ilmoitettava EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan määräysten ja EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(6) mukaisesti.

(36) Tämä koskee myös julkisyhteisöjen rakentamia tai hallinnoimia laitteistoja, jolloin sovelletaan edelleen yleistä periaatetta, jonka mukaan valtion rahoitus on myönnettävä markkinataloussijoittajaa koskevan periaatteen mukaisesti. Toisin sanoen julkinen rahoitus, jota myönnetään enemmän tai paremmilla ehdoilla kuin yksityinen sijoittaja tekisi samoissa olosuhteissa, on valtiontukea, josta on ilmoitettava 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Tämä koskee kaikenlaisia taloudellisia tukitoimia, pääomarahoitus, lainat ja takuut mukaan luettuina.

(37) Sen jälkeen kun on todettu, että kyseessä on valtiontuki, on tutkittava, soveltuuko kyseinen tuki yhteismarkkinoille jonkin EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 tai 3 kohdassa mainitun poikkeuksen nojalla. Edellä mainitut seikat eivät rajoita EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen (ns. de minimis -sääntö) 12 päivänä tammikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 69/2001(7) soveltamista.

(38) Liikenteen alalla valtiontukiin sovelletaan erityisiä sääntöjä, koska valtion on joissain tapauksissa varmistettava yhteiskunnalliset ja ympäristövaatimukset täyttävien liikennepalvelujen säilyminen. Näiden vaatimusten täyttämistä koskevasta poikkeuksesta määrätään perustamissopimuksen 73 artiklassa.

(39) Perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan mukaan yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sovelletaan kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä.

87 artikla

(40) Edellytykset 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan (tuki luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi) ja c alakohdan (tuki sellaisille Saksan liittotasavallan alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut) mukaisten poikkeusten soveltamiselle on tietenkin arvioitava tapauskohtaisesti, kun taas 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan poikkeus (yksittäisille kuluttajille myönnettävä sosiaalinen tuki) ei näyttäisi soveltuvan köysiratatoiminnan harjoittajille tarkoitettuun tukeen.

(41) Köysiratoihin ei yleensä voida soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaista poikkeusta (tuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen) ja 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan (tuki taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma) ja b alakohdan (tuki Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen) soveltuvuus on arvioitava tapauskohtaisesti. Tämä arviointi ei poikkea muihin liiketoimintoihin sovellettavista tavanomaisista säännöistä.

(42) Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan valtiontuki voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi, jos se on tarkoitettu "tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla". Aiemmin on katsottu näiden edellytysten täyttyneen, koska hiihtomatkailu ei ollut niin liikkuvaa. Nykyisin taloudellisen kehityksen ja rajatylittävän kilpailun katsotaan olevan talviurheilun alalla sellaisella tasolla, että poikkeaminen taloudellista toimintaa koskevista yleisistä säännöistä ei enää ole perusteltua; ks. kuitenkin johdanto-osan 50-55 kappaleessa esitetyt näkökohdat.

(43) Köysiratalaitteistoille myönnettyä tukea voitaisiin silti tapauksesta riippuen pitää yhteismarkkinoille soveltuvana esimerkiksi alueellista investointitukea, pk-yrityksille myönnettyä tukea tai yrityksen kannattavuuden palauttamiseksi myönnettyä rakenneuudistustukea koskevien sääntöjen(8) nojalla. Yleensä ei kuitenkaan voida katsoa, että tällainen tuki "ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla", koska se parantaisi tuensaajien kilpailukykyä alalla, jolle on ominaista vilkas kansainvälinen kilpailu.

73 artikla

(44) Toisin kuin EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan määräykset, 73 artiklassa esitetty "liikenteen yhteensovittamisen käsite" edellyttää enemmän kuin pelkkää tietyn teollisuudenalan kehittämisen edistämistä, sillä toiminta vaatii valtiolta tietynlaista suunnittelua. Markkinoilla, joilla kilpailu on vapaata, toiminnan yhteensovittamisesta voivat huolehtia markkinavoimat itse, koska markkinoilla ei ole puutteita, jotka estäisivät markkinavoimien vapaan toiminnan. Liikenteen yhteensovittamiseksi tarvittavan tuen käsite viittaa näin ollen tilanteeseen, jossa valtion toimenpiteitä tarvitaan, koska markkinat eivät ole kilpailukykyiset tai koska niiden toiminnassa on puutteita.

(45) Jotta tuki täyttäisi EY:n perustamissopimuksen 73 artiklassa tarkoitetun liikenteen yhteensovittamisen edellytykset(9), sen on komission käytännön mukaisesti täytettävä kolme seuraavaa vaatimusta:

a) valtion osuus hankkeen kokonaisrahoituksesta on välttämätön, jotta yhteisen edun mukainen hanke tai toiminta voidaan toteuttaa;

b) tukea myönnetään syrjimättömin ehdoin;

c) tuki ei vääristä kilpailua yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

Perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohta

(46) Vaikka liikennepalvelujen tarjoamiseen käytettävien köysiratalaitteistojen rahoitusta, jonka on todettu olevan valtiontukea, on yleensä arvioitava 73 artiklan perusteella, ei ole selvää, voidaanko muuntyyppisiin laitteistoihin soveltaa 86 artiklan 2 kohdassa määrättyä poikkeusta.

(47) Urheilukäyttöön tarkoitetut köysiratalaitteistot eivät yleensä tarjoa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua eikä niiden rahoittamista voida perustella EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan määräysten nojalla. Niitä ei ole tarkoitettu väestön yleisluontoisten perustarpeiden täyttämiseen vaan tuottamaan voittoa talviurheilun oheispalveluna. Käyttäjien maksamien hintojen taso osoittaa, että kyseessä ei ole välttämätön peruspalvelu.

(48) On pääasiassa jäsenvaltioiden tehtävä määritellä, mitä ne pitävät yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvinä palveluina. Tällaisina palveluina ei kuitenkaan voida pitää palveluita, jotka ovat yksinomaan kaupallisia ja jotka eivät vastaa väestön yleisiä perustarpeita sellaisten palvelujen alalla, joiden katsotaan liittyvän olennaisena osana jokapäiväiseen elämään.

(49) Tähän arvioon ei vaikuta se, että köysiratalaitteistojen rakentaminen ja kyseisen liiketoiminnan harjoittaminen edellyttää toimilupaa ja että toimiluvassa asetetaan toiminnanharjoittajalle tiettyjä velvollisuuksia, esimerkiksi velvollisuus huolehtia laitteiston toiminnasta ja kuljettaa matkustajia tariffinmukaista maksua vastaan. On normaalin käytännön mukaista, että tietyt ammatit ja toiminnat edellyttävät erityistä lupaa ja tiettyjen vaatimusten täyttämistä. Köysiratatoiminnan harjoittajien tilanne ei tältä osin poikkea olennaisesti muilla aloilla toimivien yrittäjien tilanteesta eikä sitä näin ollen tarvitse tarkastella 86 artiklan 2 kohdan määräysten mukaisesti.

Siirtymäkausi

(50) Komissio katsoo, että köysiratalaitteistoille myönnetty valtiontuki voi merkittävällä tavalla ylläpitää talouden tasapainoista kehitystä alueella. Erityisesti vuoristoseuduilla valtiontuen avulla on voitu kehittää yhtä näiden alueiden harvoista mahdollisista taloudellisista toiminnoista, mikä on vaikuttanut suotuisasti työllisyyteen ja viime kädessä alueen asukasmäärään ja ympäristönsuojeluun.

(51) Talviurheiluun liittyvien palvelujen tarjoamisesta on kuitenkin tullut yhä kasvavassa määrin rajatylittävän kilpailun kohde. Koveneva kilpailu muuttaa ongelmien luonnetta ja lisää köysiratalaitteistoille myönnetyn tuen aiheuttamaa kilpailun vääristymistä. Alan markkinoiden täyttyminen merkitsee sitä, että yhteisön eri alueiden välisen tukikilpailun riski kasvaa. Näistä syistä komission politiikka tällä alalla on tulevaisuudessa määriteltävä selvemmin, sitä on tulkittava tiukemmin ja sovellettava yhdenmukaisemmin.

(52) Komissio myöntää, että alan yritykset ovat aiemmin laajasti hyötyneet kansallisten, alue- ja paikallisviranomaisten myöntämän taloudellisen tuen eri muodoista. Näistä osa on luokiteltu 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla yhteismarkkinoille soveltuvaksi tueksi. Politiikan muuttaminen tiukentamalla yhteismarkkinoille soveltuvuuden rajoja vaikuttaisi todennäköisesti talviurheiluun liittyvien palvelujen hintoihin, jolloin köysiratalaitteistojen käyttöhinnat luultavasti nousisivat, mikä tasapainottaisi tukien vähenemistä. Muutosta ei pidä toteuttaa liian nopeasti, vaan yleisten sääntöjen soveltamista on muutettava asteittain.

(53) Tämän vuoksi komissio on määrännyt viiden vuoden siirtymäkauden (1.1.2002-31.12.2006), jonka aikana köysiratalaitteistoille myönnettävään valtiontukeen sovelletaan väliaikaisesti korkeampaa tuki-intensiteettiä. Ennen siirtymäkautta myönnettyä tukea arvioidaan tapauskohtaisesti soveltamatta yhteismarkkinoille soveltuvuudelle asetettuja raja-arvoja.

(54) Siirtymäkauden aikana komissio arvioi köysiratalaitteistoille suunnattuja tukihankkeita tavanomaisten säännösten perusteella, jotka on annettu mm. pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta annetussa asetuksessa, vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa sekä alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa(10). Se hyväksyy kuitenkin tuki-intensiteetin väliaikaisen korottamisen, koska se on voimassa olevan lainsäädännön perusteella oikeutettua. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa seuraavasti:

a) 25 prosenttiyksikköä vuonna 2002 myönnetyn tuen osalta;

b) 20 prosenttiyksikköä vuonna 2003 myönnetyn tuen osalta;

c) 15 prosenttiyksikköä vuonna 2004 myönnetyn tuen osalta;

d) 10 prosenttiyksikköä vuonna 2005 myönnetyn tuen osalta;

e) 5 prosenttiyksikköä vuonna 2006 myönnetyn tuen osalta(11).

Vuodesta 2007 alkaen tuki, johon ei voida soveltaa mitään perustamissopimuksessa, voimassa olevissa asetuksissa ja eri puitesäännöissä määrättyä poikkeusta, todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi. Edellä 19-34 kohdassa esitetty analyysi ja erityisesti 29 kappaleessa esitetyt näkökohdat pätevät kuitenkin edelleen.

(55) Komission käytettävissä olevien tietojen perusteella näyttää siltä, että edellä mainitut luvut, jotka ilmaisevat tuen enimmäisintensiteetin väliaikaisen korotuksen, sekä viiden vuoden siirtymäkausi täyttävät yhtäältä tarpeen antaa eri alueille riittävästi aikaa hyötyä väliaikaisista säännöistä ja tuensaajille tilaisuuden sopeutua uuteen järjestelmään. Lisäksi ne täyttävät tarpeen yhdenmukaistaa tämän liiketoiminnan kohtelu muiden alojen liiketoimintojen kanssa kohtuullisessa ajassa.

Alaan liittyvät toiminnat

(56) Kun köysiratalaitteisto on tarkoitettu pääasiallisesti laskettelijoiden käyttöön, toiminnan kuvaukseksi sopii lasketteluun liittyvän peruspalvelun tarjoaminen. On tavallista, että kyseessä oleva yritys tarjoaa myös muita palveluja, jotka ovat välttämättömiä laskettelulle, kuten laskettelurinteiden hoito ja lumetus tekolumen avulla. Näin ollen tukikelpoinen investointi voi edellä kuvattujen edellytysten perusteella käsittää myös esimerkiksi lumitykkien tai rinnekoneiden hankinnan sekä laskettelurinteiden perustamiseen tarvittavat peruskustannukset. Investoinnit, jotka eivät liity köysiratalaitteiston avulla annettavien peruspalvelujen tarjoamiseen, kuten investoinnit vuokrattaviin lasketteluvälineisiin tai laskettelukoulujen palveluihin, eivät kuitenkaan ole tukikelpoisia.

VI VERTAILU LAKIIN NRO 2/1991 PERUSTUVIEN TOIMENPITEIDEN KANSSA

(57) Laissa nro 6/1996 hyväksytään valtiontuen myöntäminen Bolzanon autonomisessa provinssissa sijaitseville köysiratalaitteistoille. Tuen enimmäismäärä on 90 prosenttia investointikustannuksista. Kyseisellä lailla muutetaan aiempaa maakuntalakia nro 2/1991, jonka mukaan tuen enimmäisintensiteetti sai olla enintään 33 prosenttia hankkeen kustannuksista.

(58) On syytä muistaa, että laissa nro 2/1991 säädetyistä toimenpiteistä oli ilmoitettu komissiolle, joka hyväksyi ne 4 päivänä kesäkuuta 1991 päivätyllä kirjeellä, ja että kyseisten toimenpiteiden perusteella tukea oli mahdollista myöntää kyseisen lain 1 §:n 1 momentin mukaisesti enintään seuraavasti:

a) 33 prosenttia, kun investointi liittyy kaksiköytisiin köysiriippuratoihin, jotka ovat erityisen merkittäviä asutuskeskusten välisessä liikenteessä;

b) 15 prosenttia, kun investointi liittyy hihnakuljettimiin, kaksi- tai yksiköytisiin köysiriippuratoihin sekä lippuautomaatteihin tai lippujen lukulaitteisiin;

c) enintään 30 prosenttia laiteavustuksiin hiihtohissien rakentamista ja laadun parantamista varten;

d) enintään 200 miljoonan Italian liiran pääomanlisäys köysiratalinjojen uudelleen käyttöönottamista varten.

Bolzanon provinssin viranomaisten mukaan uuteen lakiin (nro 6/1996) perustuvat toimenpiteet ovat täysin identtiset komission tutkimaan ja hyväksymään (NN 45/91) vanhaan lakiin (nro 2/1991) perustuvien toimenpiteiden kanssa ja ovat niille jatkoa ja niissä on kyse vain olemassa olevan maakuntalainsäädännön uudelleenjärjestelystä. Komissio ei ole asiasta samaa mieltä. Vertailemalla näitä kahta valtiontukiohjelmaa voidaan todeta, että uusi laki muuttaa aiempaa lakia huomattavasti, koska sen mukaan tukea voidaan myöntää jopa 90 prosenttia investointikustannuksista, kun aiemmassa laissa hyväksytty tuen enimmäisintensiteetti oli 33 prosenttia hankkeen kustannuksista. Lisäksi uudessa laissa on joitakin kokonaan uusia säännöksiä. Esimerkiksi lain nro 6/1996 1 §:n 2 momentin d alamomentissa säädetään 50 prosentin avustuksista, kun investointi liittyy yhden hengen hiihtohisseihin, joilla on sosiaalista ja kasvatuksellista merkitystä; laissa nro 2/1991 tämäntyyppisiä laitteistoja ei mainita lainkaan. Komissio katsoo näin ollen, että laki nro 6/1996 muodostaa selvästi uuden tukiohjelman. Sitä paitsi uusi laki nro 6/1996 olisi joka tapauksessa pitänyt antaa tiedoksi komissiolle, koska 4 päivänä kesäkuuta 1991 tehty komission päätös, jolla se hyväksyi 21 päivänä tammikuuta 1991 annetussa laissa nro 2/1991 säädetyt toimenpiteet, oli voimassa vain vuodesta 1990 vuoteen 1993.

VII MAAKUNTALAISSA NRO 6/1996 SÄÄDETTYJEN TOIMENPITEIDEN ARVIOINTI

(59) Bolzanon autonomisen provinssin viranomaiset toimittivat 24 päivänä toukokuuta 2001 päivätyllä kirjeellä luettelon 77:stä provinssin alueella toimivasta köysiratalaitteistosta, joille on jo myönnetty tukea kyseisten toimenpiteiden nojalla. Lisäksi viranomaiset esittivät luokituksen, jonka mukaan laitteistot on jaoteltu käyttötarkoituksen mukaan kolmeen eri ryhmään eli joko liikennepalvelujen tarjoamiseen, pelkästään paikalliseen käyttöön tai matkailupalvelujen tarjoamiseen tarkoitetuiksi laitteistoiksi. Lähemmin tarkasteltuna luetteloon kuuluu siten 12 ilmassa kulkevaa köysiratalaitteistoa, jotka kuuluvat liikenneinfrastruktuuriin ja korvaavat yleisiä tiepalveluita (ryhmä A), 56 maassa tai ilmassa kulkevaa köysiratalaitteistoa, jotka on tarkoitettu lähinnä paikalliseen tai luonteeltaan sosiaaliseen vapaa-ajan käyttöön (ryhmä B) ja 9 matkailualan käytössä olevaa, maassa tai ilmassa kulkevaa köysiratalaitteistoa (ryhmä C). Kaikki yritykset ovat pienyrityksiä, jotka täyttävät asetuksessa (EY) N:o 70/2001 esitetyt kriteerit. Kyseinen luokittelu on kuitenkin tehty vasta jälkikäteen kuvaamaan tilannetta; laissa nro 6/1996 ei tehdä eroa eri laitteistoryhmien välillä.

(60) Näin ollen komissio katsoo, että tukiohjelman soveltaminen soveltuu yhteismarkkinoille vuoteen 2007 asti, kunhan siinä noudatetaan tässä päätöksessä ja erityisesti sen V jakson 33, 34 ja 54 kappaleessa esitettyjä vaatimuksia. Lisäksi komissio panee merkille Italian viranomaisten sitoumuksen ilmoittaa tukiohjelmasta uudelleen vuoden 2006 aikana.

(61) Komission on kuitenkin arvioitava tukiohjelman soveltamista 59 kappaleessa mainittuihin 77 tuensaajayritykseen. Tältä osin komissio katsoo, että Italian viranomaisten toimittamat tiedot ovat riittävät, jotta komissio voi arvioida Italian viranomaisten laatimaa yritysten jaottelua kolmeen edellä mainittuun ryhmään. Näin ollen komission arvio, joka koskee sekä kyseisille laitteistoille myönnetyn valtiontuen olemassaoloa että sen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, vaihtelee tuensaajien luonteen mukaan tämän päätöksen V jaksossa esitettyjen näkökohtien perusteella.

(62) Toimenpiteet on rahoitettu valtion varoista tai valtion varoja käyttäen. Ne antavat tuensaajalle taloudellista etua, jonka ansiosta se vapautuu osasta niitä kustannuksia, jotka liittyvät sen toiminnan edellyttämiin investointeihin.

(63) Kun tarkastellaan tuen vaikutusta kilpailun vääristymiseen ja jäsenvaltioiden väliseen kauppavaihtoon, voidaan ensinnäkin todeta, että yleisten liikennepalvelujen tarjoamiseen käytettävien laitteistojen katsotaan toimivan alalla, jolla tapahtuu rajatylittävää kauppavaihtoa. Eräät niistä mahdollisista tuensaajista, jotka Italian viranomaiset ovat luokitelleet liikennepalvelujen tarjoamiseen käytettäviksi laitteistoiksi, sijaitsevat alueilla, missä olisi teknisesti ja taloudellisesti mahdollista käyttää myös muita liikennevälineitä ja missä niiden toiminnasta voisivat vastata myös muiden jäsenvaltioiden kaupalliset toimijat. Näin ollen on katsottava, että myös liikennevälineiksi katsotuille laitteistoille myönnetty valtiontuki vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(64) Vastaavasti katsotaan, että valtiontuki, jota myönnetään sellaisissa matkailukeskuksissa sijaitseville köysiratalaitteistoille, joiden käyttäjät voisivat vaihtoehtoisesti matkustaa myös muissa jäsenvaltioissa sijaitseviin kohteisiin, vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(65) Lopuksi tarkastellaan paikalliseen urheilukäyttöön tarkoitettuja laitteistoja, jotka sijaitsevat alueilla, joiden matkailukapasiteetti on vähäinen tai olematon ja joilla on niukasti talviurheilussa tarvittavaa infrastruktuuria. Käyttäjät ovat pääasiallisesti paikallista väestöä, eikä heillä yleensä ole vaihtoehtoisia kohteita muissa jäsenvaltioissa. Koska käyttäjiä on vähän, palvelua ei olisi mahdollista tarjota ilman valtiontukea. Voidaan todeta, että viimeksi mainitussa tapauksessa valtion rahoitus ei vääristä kilpailua eikä vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan eikä siten ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

(66) Edellä esitetyn perusteella komissio arvioi seuraavassa valtiontukea, jota on myönnetty lain nro 6/1996 perusteella 12 köysiratalaitteistolle, jotka on tarkoitettu yleisten liikennepalvelujen tarjoamiseen (Bolzanon provinssin viranomaisten esittämän luokittelun ryhmä A), sekä 9:lle talviurheilukeskuksissa laskettelukäyttöön tarkoitetulle laitteistolle (Bolzanon provinssin viranomaisten esittämän luokittelun ryhmä C). Italian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella komissio katsoo, että 56:lle Italian viranomaisten mukaan paikallisessa käytössä olevalle laitteistolle (ryhmä B) myönnetty tuki ei ole perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

Yleiseen liikenneinfrastruktuuriin kuuluvat köysiratalaitteistot (ryhmä A)

(67) Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan ryhmään A kuuluvat laitteistot muodostavat ainoastaan asutuskeskusten välisen liikenneyhteyden. Eräät laitteet ovat ainoa kulkuväline vuoristokylistä provinssin muihin asutuskeskuksiin, jolloin niillä on selvästi sosiaalinen ja infrastruktuuriluonne.

(68) Yleisesti myönnetään, että sellaisen kuljetuslaitteiston rahoittaminen, jolle taloudellisista tai teknisistä syistä ei ole olemassa toimivia vaihtoehtoja, ei vääristä kilpailua eikä näin ollen ole perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Komissio katsoo kuitenkin, että laissa nro 6/1996 myönnetään tukea myös sellaisille laitteistoille, jotka olisi ainakin periaatteessa mahdollista korvata muilla liikennemuodoilla. Tästä syystä (ks. 63 kappale) komission on arvioitava niiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

(69) Komissio katsoo kuitenkin, että pääasiallisesti yleisten liikennepalvelujen tarjoamiseen käytettävien laitteistojen hyväksi saattaa olla tarpeen toteuttaa valtion toimenpiteitä, koska markkinavoimat tuskin toteuttaisivat tarvittavia investointeja pelkästään kaupalliselta pohjalta. Alalle myönnettävää tukea on kuitenkin arvioitava perustamissopimuksen 73 artiklan perusteella.

(70) Katsotaan olevan yhteisön edun mukaista edistää toimintaa, jonka tarkoituksena on korvata tieliikenne muilla liikennemuodoilla, ja myönnetty tuki on välttämätöntä tällaisten hankkeiden toteuttamiseksi. Lisäksi katsotaan, että tällaisille laitteistoille myönnetty tuki ei vääristä kilpailua yhteisön edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

(71) Komissio katsoo näin ollen, että Italian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella edellytykset perustamissopimuksen 73 artiklassa määrätyn poikkeuksen soveltamiselle täyttyvät ja että 12:lle ryhmään A kuuluvan köysiratalaitteiston hoitajalle myönnetty valtiontuki on perustamissopimuksessa esitettyjen valtiontukisääntöjen mukaista. Lisäksi komissio panee merkille Italian viranomaisten sitoumuksen ilmoittaa tukiohjelmasta uudelleen vuoden 2006 aikana.

Urheilupalveluissa käytettävät köysiratalaitteistot (ryhmä C)

(72) Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan kolmanteen (C) ryhmään kuuluvat laitteistot ovat matkailualueilla toimivia urheilukäyttöön tarkoitettuja laitteistoja. Kuten 64 kappaleessa todetaan, niille myönnettyyn rahoitukseen on sovellettava perustamissopimuksessa esitettyjä valtiontukisääntöjä. Jotta voitaisiin arvioida tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, on selvitettävä, voidaanko siihen soveltaa jotakin perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätyistä poikkeuksista.

(73) Laissa nro 6/1996 säädettyjen toimenpiteiden perusteella myönnetty tuki ei ole luonteeltaan sosiaalista eikä sitä ole myönnetty yksittäisille kuluttajille. Sitä ei myöskään ole tarkoitettu luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseen. Kyseessä ei ole liioin tuki sellaisille Saksan liittotasavallan alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut. Tukeen ei siis voida soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan määräyksiä.

(74) Tukeen ei voida soveltaa myöskään perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai b alakohdan määräyksiä, koska sitä ei ole tarkoitettu taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma, eikä myöskään Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen.

(75) Kun tarkastellaan tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan määräysten perusteella (tietyn taloudellisen toiminnan edistäminen), on todettava, ettei ole perusteita soveltaa yhteisön suuntaviivoja valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi(12). Tukia ei ole ilmoitettu komissiolle tapauskohtaisesti, eikä se myöskään ole saanut nähdäkseen minkäänlaista rakenneuudistussuunnitelmaa. Tukea saaneet yritykset eivät välttämättä ole vaikeuksissa eikä tukea ole tarkoitettu niiden pitkän aikavälin kannattavuuden palauttamiseen. Edellä mainituissa suuntaviivoissa edellytetään toteutettavaksi toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on tasapainottaa kilpailijoille mahdollisesti aiheutuvia kielteisiä vaikutuksia, mutta laissa nro 6/1996 ei säädetä tällaisista toimenpiteistä.

(76) Italian viranomaiset kuitenkin korostavat, että kaikki tähän ryhmään kuuluvat tuensaajat ovat pienyrityksiä, joille voidaan myöntää tukea pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta annetussa komission asetuksessa(13) säädetyn intensiteetin mukaisesti. Asetuksen 2 artiklan c ja d alakohdan säännösten mukaisesti tuen enimmäisintensiteetti voi olla 15 prosenttia aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehdyistä investoinneista.

(77) Kun näin määriteltyyn 15 prosentin tukeen lisätään 54 kappaleessa selitetty tuki-intensiteetin väliaikainen korotus (25 prosenttiyksikköä vuonna 2002), tuen sallittu enimmäisintensiteetti olisi 40 prosenttia. Komissio katsoo, että tämä intensiteetti voidaan hyväksyä myös ennen vuotta 2002 myönnetyn tuen osalta.

(78) Koska ryhmään C kuuluville laitteistoille myönnetyn tuen intensiteetti on Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan ollut 30 prosenttia eli vähemmän kuin sallittu enimmäismäärä, komissio katsoo näiden tietojen perusteella, että matkailualueilla sijaitsevien, urheilukäyttöön tarkoitettujen laitteistojen hoitajille myönnetty tuki on perustamissopimuksessa esitettyjen valtiontukisääntöjen mukaista. Lisäksi komissio panee merkille Italian viranomaisten sitoumuksen ilmoittaa tukiohjelmasta uudelleen vuoden 2006 aikana.

VIII PÄÄTELMÄT

(79) Komissio katsoo edellä esitettyjen seikkojen ja Italian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella, että tukitoimenpiteet, joita on toteutettu lain nro 6/1996 perusteella 77 köysiratatoiminnan harjoittajan hyväksi:

a) eivät ole valtiontukea paikallisen luonteensa vuoksi siltä osin kuin tukiohjelmaa sovelletaan 65 kappaleessa määriteltyihin ryhmään B kuuluviin laitteistoihin;

b) ovat yhteismarkkinoille soveltuvaa valtiontukea perustamissopimuksen 73 artiklan perusteella siltä osin kuin tukiohjelmaa sovelletaan 63 kappaleessa määriteltyihin ryhmään A kuuluviin laitteistoihin;

c) ovat yhteismarkkinoille soveltuvaa valtiontukea perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella siltä osin kuin tukiohjelmaa sovelletaan 64 kappaleessa määriteltyihin ryhmään C kuuluviin laitteistoihin.

(80) Tukiohjelman myöhemmästä soveltamisesta komissio toteaa kuitenkin seuraavaa:

a) ohjelma ei ole valtiontukea siltä osin kuin sitä sovelletaan 65 kappaleessa määriteltyihin ryhmään B kuuluviin laitteistoihin;

b) tukiohjelma on yhteismarkkinoille soveltuvaa valtiontukea perustamissopimuksen 73 artiklan perusteella siltä osin kuin sitä sovelletaan 63 kappaleessa määriteltyihin ryhmään A kuuluviin laitteistoihin;

c) tukiohjelma on yhteismarkkinoille soveltuvaa valtiontukea perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella siltä osin kuin sitä sovelletaan 64 kappaleessa määriteltyihin ryhmään C kuuluviin laitteistoihin.

Ohjelmaa sovelletaan edellä esitetyn kaltaisena vuoteen 2007 asti tässä päätöksessä ja erityisesti sen V jakson 33, 34 ja 54 kappaleessa esitettyjen huomautusten mukaisesti. Lisäksi komissio panee merkille Italian viranomaisten sitoumuksen ilmoittaa tukiohjelmasta uudelleen vuoden 2006 aikana.

(81) Tämä päätös ei vaikuta asiaa koskevien yhteisön sääntöjen ja erityisesti henkilökuljetukseen tarkoitetuista köysiratalaitteistoista 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/9/EY(14) soveltamiseen,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Toimenpiteet, jotka Italia on toteuttanut 4 päivänä maaliskuuta 1996 annetun Bolzanon autonomisen provinssin lain nro 6 nojalla kyseisessä provinssissa toimivien köysiratalaitteistojen hyväksi:

a) eivät ole valtiontukea paikallisen luonteensa vuoksi siltä osin kuin tukiohjelmaa sovelletaan maassa tai ilmassa kulkeviin köysiratalaitteistoihin, jotka on tarkoitettu lähinnä paikalliseen tai luonteeltaan sosiaaliseen vapaa-ajan käyttöön;

b) ovat valtiontukea, joka soveltuu yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 73 artiklan sekä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 49 artiklan perusteella, siltä osin kuin tukiohjelmaa sovelletaan ilmassa kulkeviin köysiratalaitteistoihin, jotka kuuluvat liikenneinfrastruktuuriin ja korvaavat yleisiä tiepalveluita;

c) ovat valtiontukea, joka soveltuu yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan sekä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella, siltä osin kuin tukiohjelmaa sovelletaan matkailualan käytössä oleviin ilmassa tai maassa kulkeviin köysiratalaitteistoihin.

2 artikla

Tukiohjelmaa saadaan soveltaa 31 päivään joulukuuta 2006 asti, kunhan noudatetaan seuraavia edellytyksiä:

a) tukiohjelma ei ole valtiontukea siltä osin kuin sitä sovelletaan paikalliseen urheilukäyttöön tarkoitettuihin laitteistoihin, jotka sijaitsevat alueilla, joiden matkailukapasiteetti on vähäinen tai olematon ja joilla on niukasti talviurheilussa tarvittavaa infrastruktuuria;

b) tukiohjelma on valtiontukea, joka soveltuu yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 73 artiklan sekä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 49 artiklan perusteella, siltä osin kuin sitä sovelletaan laitteistoihin, joita käytetään yleisten liikennepalvelujen tarjoamiseen;

c) tukiohjelma on valtiontukea, joka soveltuu yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan sekä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella, siltä osin kuin sitä sovelletaan sellaisissa matkailukeskuksissa sijaitseviin laitteistoihin, joiden käyttäjät voisivat vaihtoehtoisesti matkustaa myös muissa jäsenvaltioissa sijaitseviin kohteisiin.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.

Tehty Brysselissä 9 päivänä huhtikuuta 2002.

Komission puolesta

Mario Monti

Komission jäsen

(1) EYVL C 27, 27.1.2001, s. 37.

(2) Ks. alaviite 1.

(3) Ks. komission 14.9.2000 tekemä päätös asiassa N 208/2000, SOIT (NL). Ks. myös komission valkoinen kirja "Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä: vaiheittainen lähestymistapa liikenneinfrastruktuurin yhtenäiseen hinnoitteluun Euroopan unionissa", KOM(1998) 466 lopullinen, 22.7.1998, 5 luku, 43 kohta, ja komission tiedonanto KOM(2001) 35 lopullinen, 13.2.2001, s. 11, Merisatamapalvelujen laadun parantaminen: Euroopan liikenteen avaintekijä.

(4) Asia T-128/98, Aéroports de Paris v. Euroopan yhteisöjen komissio, tuomio 12.12.2000, Kok. 2000, s. II-3929.

(5) Jos kyseessä on luonteeltaan yleinen toimenpide, ei ole perusteita määritellä sitä valtiontueksi, koska rahoitus ei ole valikoivaa.

(6) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

(7) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 30.

(8) Ks. komission asetus (EY) N:o 70/2001, annettu 12 päivänä tammikuuta 2001, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen (EYVL L 10, 1.1.2001, s. 33), vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevat yhteisön suuntaviivat (EYVL C 288, 9.10.1999) ja alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat (EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9).

(9) Ks. KOM(2000) 5 lopullinen, 26.7.2000, komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tuen myöntämisestä rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteen yhteensovittamiseen.

(10) Ks. alaviite 8.

(11) Useassa erässä myönnettävää tukea on arvioitava kokonaisuutena sen intensiteetin perusteella, joka on sallittu tuen myöntämisajankohtana. Kun tukea voidaan tukiohjelman mukaan maksaa eri aikoina, viitearvona käytetään tuen intensiteettiä sen myöntämisajankohtana. Tämä tarkoittaa, että jos saman tukiohjelman perusteella myönnetään tukea vuonna 2003 ja vuonna 2004, myönnetyn tuen intensiteetti on vuonna 2004 viisi prosenttiyksikköä alempi kuin vuonna 2003.

(12) Ks. alaviite 7.

(13) Ks. alaviite 8.

(14) EYVL L 106, 3.5.2000, s. 21.