Neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukainen tiedonanto - Asia 34.950 - Eco-Emballages (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro C 227 , 09/08/2000 s. 0006 - 0014



Neuvoston asetuksen N:o 17(1) 19 artiklan 3 kohdan mukainen tiedonanto Asia 34.950 - Eco-Emballages (2000/C 227/03) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) I ILMOITUS 1. Eco-Emballages SA (jäljempänä "Eco-Emballages"), jonka kotipaikka on LevalloisPerret Ranskassa, ilmoitti komissiolle 17. joulukuuta 1993 useita sopimuksia ja haki niitä koskevaa puuttumattomuustodistusta tai, jos tämän myöntäminen ei olisi mahdollista, poikkeuspäätöstä, jonka mukaan sopimuksia ei kiellettäisi. Eco-Emballages hoitaa kotitalouksien pakkausjätteen erilliskeräyksen ja hyödyntämisen järjestelmää Ranskan alueella. Järjestelmän tavoitteena on vastata pakkausjätteitä koskevassa Ranskan asetuksessa määriteltyihin vaatimuksiin. Ilmoitus koski sopimuksia, joihin järjestelmä perustuu. 2. Komissio on useaan otteeseen saanut Eco-Emballages-yhtiöltä ilmoitusta täydentäviä tietoja. Tietoja on saatu myös kilpailevalta yritykseltä (Adelphe SA, jäljempänä "Adelphe"). Lisäksi komissio on saanut tietoja ja selvityksiä Ranskan kauppa- ja teollisuusministeriön (Ministère de l'économie, des finances et de l'industrie) kilpailun, kuluttaja-asioiden ja petostentorjunnan pääosastolta. 3. Ilmoituksen kohteena olevasta järjestelmästä ei tähän mennessä ole tehty yhtään virallista kantelua. 4. Eco-Emballages pyysi 12. huhtikuuta 1999 vastaanotetussa kirjeessä, että poikkeus tulisi voimaan taannehtivasti. II PAKKAUSJÄTTEITÄ KOSKEVA RANSKAN ASETUS 5. Ranskassa annettiin 1. huhtikuuta 1992 jätteiden käsittelystä ja materiaalien keräämisestä 15. heinäkuuta 1975 annetun lain N:o 75-633, sellaisena kuin se on muutettuna, soveltamista koskeva asetus N:o 92-377 (jäljempänä "asetus"), jota sovelletaan käytöstä poistetuista pakkauksista aiheutuviin jätteisiin(2). 6. Asetusta sovelletaan sen 1 §:n mukaan kaikkiin kotitalouksista peräisin oleviin pakkausjätteisiin. Asetuksen 2 §:n määritelmien mukaan tuottajalla tarkoitetaan sitä, joka pakkaa tai antaa pakata tuotteensa näiden markkinoille saattamista varten, ja pakkauksella kaikenlaisia päällysteitä tai alustoja, jotka on tarkoitettu tuotteen säilyttämiseen ja helpottamaan sen kuljettamista tai myytäväksi asettamista. 7. Asetuksen 4 §:n mukaan tuottajien ja maahantuojien, joiden tuotteita markkinoidaan pakattuina, tai jos tuottajaa tai maahantuojaa ei voida tunnistaa, henkilön, joka saattaa tuotteen markkinoille ensimmäistä kertaa, on osallistuttava kaikkien pakkausjätteidensä käsittelyyn tai huolehdittava niiden käsittelystä (jäljempänä "tuottajalla" tarkoitetaan kaikkia, joilla on tämä velvollisuus). Asetuksen 4 §:ssä säädetään, että tuottaja voi kääntyä toimiluvan saaneen laitoksen tai yrityksen puoleen, joka vastaa jätteen käsittelystä, tai kerätä talteen pakkausjätteet itse kierrätysjärjestelmän tai keräyspisteiden avulla. 8. Asetuksen 6 §:n mukaan laitos tai yritys voi saada toimiluvan kuudeksi vuodeksi kerrallaan toimivaltaisilta ministereiltä (asia kuuluu pääosin ympäristöministeriön toimialaan). Kyseinen laitos tai yritys tekee sopimuksia sekä tuottajien että kierrätysyritysten ja paikallisten viranomaisten (kuntayhtymien) kanssa. Toimilupahakemukseen on liitettävä eritelmä. Tuottajilta veloitettavat maksut määritetään siten, että laitos tai yritys voi toimittaa pakkausjätteet materiaalien mukaan lajiteltuina ja saavuttaa nollatuloksen tai ylijäämää. Eritelmässä asetetaan myös perusteet, joilla toimiluvan saanut laitos tai yritys suorittaa maksut alueellisille viranomaisille ja joilla taataan näille jätteiden lajittelusta aiheutuvien ylimääräisten kustannusten korvaaminen. 9. Asetuksen 8 §:n mukaan laitoksen tai yrityksen on luovutettava vuosittain viranomaisille raportti toiminnastaan sekä talteenotosta ja hyödyntämisestä saadut tulokset. 10. Asetus tuli voimaan 1. tammikuuta 1993. 11. Asetuksessa tarkoitettuja toimilupia koskevalla 23. heinäkuuta 1992 tehdyllä ministeriön päätöksellä asetettiin toimilupia käsittelevä neuvoa-antava komitea, jossa on 33 jäsentä. Näistä viisi edustaa valtiota, kuusi kuntayhtymiä, seitsemän pakattujen hyödykkeiden tuottajajärjestöjä, viisi pakkausmateriaalien ja pakkausten tuottajajärjestöjä, kaksi kaupallisen jakelualan järjestöjä, kaksi jätehuoltoa ja kierrätettävien materiaalien talteenottoa harjoittavia yrityksiä, kolme ympäristönsuojelujärjestöjä ja kolme kuluttajajärjestöjä. Komitealta pyydetään toimilupahakemuksia koskevia lausuntoja ja sille toimitetaan toimiluvan saaneiden laitosten vuosiraportit. III ECO-EMBALLAGES JA SEN JÄRJESTÄMÄ PAKKAUSJÄTTEIDEN KERÄYS- JA HYÖDYNTÄMISJÄRJESTELMÄ 12. Eco-Emballages on vuonna 1992 perustettu osakeyhtiö. Sen osakkeenomistajia ovat tuottajien ja tuottajajärjestöjen muodostama Compagnie pour le financement d'EcoEmballages (Ecopar) (70 prosenttia osakepääomasta), viiden materiaalin - teräksen, alumiinin, paperin/pahvin, muovin ja lasin - valmistuksesta vastaavat "tuotantoalayritykset" (4 prosenttia osakepääomasta kullakin), jakelualan yritykset ja niitä edustavat järjestöt sekä yhtiöjärjestyksen mukaisesti myös johtokunnan jäsenet. 13. Toimivaltaiset ministerit ovat myöntäneet yritykselle toimiluvan, jonka mukaan se sitoutuu huolehtimaan kotitalouksissa kulutettavien tuotteiden käytetyistä pakkauksista syntyneistä jätteistä, joista tuottajat ja maahantuojat ovat tehneet sopimukset sen kanssa. Ensimmäinen toimilupa annettiin 12. marraskuuta 1992 kuudeksi vuodeksi 1. tammikuuta 1993 alkaen. Toimilupaa jatkettiin 30. elokuuta 1996 kuudella vuodella 1. heinäkuuta 1996 alkaen ja jälleen 11. kesäkuuta 1999 kuudella vuodella 1. tammikuuta 1999 alkaen. 14. Eco-Emballages katsoo toimivansa välittäjänä teollisuuden ja kuntayhtymien välillä. 15. Yrityksen käyttämä järjestelmä koostuu useasta sopimustyypistä, joita voidaan luonnehtia seuraavasti: - ympäristötunnuksen ja -merkin ("vihreä piste") käyttöoikeussopimukset, - sopimukset, joita tehdään sellaisten tuottajien kanssa, jotka eivät halua huolehtia jätteiden käsittelystä itse vaan liittyvät Eco-Emballages-yhtiön järjestelmään, - sopimukset kuntien tai kuntayhtymien kanssa, joille kotitalousjätteiden käsittely yleisesti kuuluu Ranskan lainsäädännön mukaan ja jotka voivat tältä osin tehdä sopimuksen Eco-Emballages-yhtiön kanssa, - sopimukset tuotantoalayritysten kanssa ja kierrätyssopimukset talteenotettujen raaka-aineiden hyödyntämiseksi; kierrätysjärjestelmän operatiivista toimintaa koskevat sopimukset kierrätysyritysten ja kuntayhtymien välillä kuuluvat tähän kategoriaan, ja - tutkimus- ja kehityssopimukset. 16. Eco-Emballages rahoittaa toimintaansa järjestelmään liittyneiltä tuottajilta perimillään maksuilla. Liittymällä järjestelmään tuottaja täyttää asetuksen mukaisen velvollisuutensa ja saa oikeuden käyttää ympäristötunnusta ja -merkkiä pakkauksissaan osoituksena järjestelmään kuulumisesta. 17. Eco-Emballages ei kerää kotitalouksista peräisin olevia pakkausjätteitä, vaan kotitalousjätteiden keräämisestä huolehtivat kuntayhtymät joko itse tai alihankkijoita käyttäen. Kun kuntayhtymät tekevät sopimuksen Eco-Emballages-yhtiön kanssa, ne saavat yhtiöltä korvauksen kotitalouksien pakkausjätteiden keräämisestä ja lajittelusta. Kun ne on lajiteltu, kotitalouksien pakkausjätteet toimitetaan kierrätysyritykselle (tai -yrityksille) hyödynnettäviksi. Eco-Emballages saa kuntayhtymiltä säännöllisiä raportteja, joissa vahvistetaan, onko jätteet todella hyödynnetty. 18. Vuonna 1997 yhtiön nettoliikevaihto oli 565,6 miljoonaa Ranskan frangia, ja menovarausten tulouttamisen jälkeen sen liiketulos oli 1,463 miljardia frangia. Vuonna 1998 yhtiön nettoliikevaihto oli 504,5 miljoonaa frangia ja liiketulos 790,5 miljoonaa frangia. Vuonna 1998 menot kasvoivat 47 prosenttia, mikä johtui siitä, että kuntayhtymien tariffeista oli neuvoteltu uusi sopimus. Vuonna 1997 kerättiin pakkausjätettä 1,8 miljoonaa tonnia, joista 1,3 miljoonaa tonnia kierrätettiin ja noin 500000 tonnia hyödynnettiin energiantuotannossa. Vuonna 1998 hyödynnettiin yli 2 miljoonaa tonnia pakkausjätettä. Vuoden 1997 loppupuolella Eco-Emballages-yhtiöllä oli sopimus 9664 kunnan kanssa, jotka muodostivat 281 kuntayhtymää, kun Ranskassa on yhteensä yli 36000 kuntaa ja yli 2000 kuntayhtymää. Vuoden 1998 lopulla yhtiöllä oli sopimus 533 kuntayhtymän kanssa, jotka edustivat 13862:ta kuntaa. Vuonna 1997 Eco-Emballages-järjestelmään oli liittynyt 9135 tuottajaa, joista yli 700 oli Ranskan ulkopuolelle sijoittautuneita. Vuonna 1998 järjestelmään kuului 9311 tuottajaa. 19. Eco-Emballages-yhtiön mukaan vuodesta 1996 Ranskassa yli 90 prosentilla kotitalouksissa kulutetuista tuotteista on ympäristömerkki. Vuonna 1997 Ranskan kotitalouksissa käytettiin pakkauksia yli 4,6 miljoonaa tonnia, ja näistä 3,3 miljoonaa tonnia oli peräisin Eco-Emballages -järjestelmään liittyneiltä tuottajilta(3). 20. Eco-Emballages' in virallinen tavoite on, että kotitalouksissa käytettävistä järjestelmään liittyneiden tuottajien pakkauksista hyödynnetään 75 prosenttia vuoteen 2002 mennessä. Tällä hetkellä niistä kerätään ja hyödynnetään jo yli 60 prosenttia. 21. Eco-Emballages-yhtiön lisäksi on muutamia muitakin yrityksiä, jotka huolehtivat tiettyjen kotitalouspakkausten talteenotosta ja hyödyntämisestä. 22. Näistä Adelphe sai toimiluvan 5. helmikuuta 1993 viinin ja muiden alkoholijuomien alalla käytettyjen pakkausten keräämiseen ja hyödyntämiseen. Adelphe ja Eco-Emballages tekivät sopimuksen, jonka mukaan muiden materiaalien kuin lasin osalta Adelphen velvollisuudet siirtyivät Eco-Emballages'ille. Adelphen toimilupaa laajennettiin 15. lokakuuta 1996 siten, että se saattoi vastedes "sopia sellaisten tuottajien kanssa, joiden toiminta kuuluu pääosin alkoholijuomien alaan, ottavansa vastatakseen tämän sopimuksen piiriin kuuluvien kotitalouspakkausten hyödyntämisestä niiden materiaalista riippumatta". Se voi ottaa huolehtiakseen tällaisista yrityksistä peräisin olevien pakkausten käsittelystä niiden materiaalista riippumatta, eikä Adelphen ja Eco-Emballeges'in välillä ole enää siirtosopimusta. Vuoden 1997 lopussa Adelphen järjestelmään osallistui lähes 12000 tuottajaa, joista neljä oli sijoittautunut Ranskan ulkopuolelle. Adelphen mukaan se otti talteen vuonna 1997 noin 88 prosenttia alkoholijuomien pakkauksista. Adelphen toimilupaa jatkettiin 28. helmikuuta 2000 edelleen kuudella vuodella 1. tammikuuta 1999 alkaen, ja se voi tehdä sopimuksia kaikilla aloilla toimivien yritysten kanssa vastaavin oikeuksin kuin Eco-Emballages. Adelphen ja kuntayhtymien väliset sopimukset keskittyvät tällä hetkellä enimmäkseen lähinnä maaseudun departementteihin. 23. Cyclamed-nimisellä yhteisöllä on toimilupa lääkepakkausten alalla. Leclerc-yhtiö on saanut toimiluvan kauppojen muovikassien osalta. Verrerie Cristalleries d'Arques-nimisellä yhtiöllä oli toimilupa, joka kattoi kaikki sen omat kotitalouspakkaukset, mutta toimilupa on kulunut umpeen, eikä sitä ole uusittu. IV ILMOITETUT SOPIMUKSET 24. Ilmoitus koski Eco-Emballages-yhtiön yhtiöjärjestystä, ympäristömerkin käyttöoikeussopimusta, tuottajien vakiosopimusta, kuntayhtymien vakiosopimusta, tuotantoalayritysten vakiosopimusta, kierrätysjärjestelmää koskevaa vakiosopimusta (tuotantoalayritysten sopimuksen liitteenä) ja tutkimus- ja kehitystoiminnan vakiosopimusta. Joitakin alun perin ilmoitettuja vakiosopimuksia on ajan myötä muutettu, mutta Eco-Emballages vakuuttaa, että "vakiosopimuksiin ei ole tehty olennaisia muutoksia". 1. Yhtiöjärjestys 25. Eco-Emballages'in yhtiöjärjestyksen mukaan sen tavoitteisiin kuuluu sellaisten järjestelmien käyttöönotto, joiden tarkoituksena on jätteen käsittely ja materiaalien talteenotto ja varsinkin edellä mainitusta laista N:o 75-633 ja sen soveltamiseksi annetuista asetuksista johtuvista yritysten velvoitteista huolehtiminen. 26. Yhtiön osakkeita ei saa luovuttaa muille kuin yhtiön osakkaille ilman yhtiön hyväksyntää. Yhtiön ei tarvitse perustella asiaa koskevaa päätöstään. 27. Yhtiöjärjestyksen mukaan yhtiölle on valittava johtokunta, jossa on kolmesta kahteentoista jäsentä, joiden on kunkin omistettava vähintään yksi yhtiön osake. Hiljattain tehdyllä päätöksellä johtokunnan jäsenten enimmäismäärä on nostettu 24:ään. 28. Jos liiketulos on voitollinen tiettyjen vähennysten jälkeen, liikevoittoa voidaan jakaa osakkeenomistajille. 2. Ympäristömerkin käyttöoikeussopimus 29. Eco-Emballages teki sopimuksen ympäristömerkinrinnakkaiskäytöstä 3. joulukuuta 1992 saksalaisen Der Grüne Punkt Duales System Deutschland Gesellschaft für Abfallvermeidung und Sekundärrohstoffgewinnung mbH -yhtiön (jäljempänä "DSD") kanssa. Sopimuksen mukaan Eco-Emballages saa käyttää DSD:lle kuuluvaa ympäristömerkkiä Ranskassa. Eco-Emballages-yhtiön järjestelmään liittyneiden tuottajien tuotteet tunnistetaan ympäristömerkin avulla, kuten laissa vaaditaan. Tämä sopimus sisältyi alkuperäiseen ilmoitukseen. 30. Packaging Recovery Organisation Europe eli ProEurope SPRL (jäljempänä "ProEurope") on valvonut "vihreä piste" -merkin käyttöä vuodesta 1995 lähtien. ProEuropen kanssa tekemänsä sopimuksen perusteella Eco-Emballages'illa on ollut yksinoikeus käyttää ympäristömerkkiä ja päälisenssi Ranskan aluetta varten 10. joulukuuta 1996 lähtien. Eco-Emballages'in on ilmoitettava jäsenilleen, että ympäristömerkin käyttöön muualla kuin Ranskassa on saatava lupa siltä, jolla on asiassa päätösvalta, eli kyseisen tuontimaan päälisenssin haltijalta. 31. 4. joulukuuta 1998 lähtien Eco-Emballages'in on myönnettävä Ranskassa alilisenssejä alueellisille ja/tai erityisiä materiaaleja koskeville järjestelmille, jotka täyttävät pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/62/EY(4) asetetut keräämistä ja hyödyntämistä koskevat vaatimukset ja tietyt ennakkoon asetetut edellytykset. Eco-Emballages onkin myöntänyt Adelphe-yhtiölle alilisenssin, jonka mukaan tämä voi käyttää ympäristömerkkiä järjestelmässään Ranskan alueella ilman yksinoikeutta 31. joulukuuta 2002 asti. Tämän sopimuksen mukaan on mahdollista tehdä kolmen osapuolen sopimuksia kuntayhtymien kanssa, jolloin Adelphe vastaa lasin ja Eco-Emballages muiden materiaalien keräämisestä ja hyödyntämisestä. Adelphen on maksettava Eco-Emballages'ille summa, joka vastaa sen osuutta ProEurope-yhtiölle korvattavista kustannuksista. 3. Tuottajien kanssa tehdyt sopimukset 32. Eco-Emballages ehdottaa tuottajille joko järjestelmään liittymistä koskevaa tavanomaista vakiosopimusta tai typistettyä sopimusta, joka on tarkoitettu yksittäisille pienille tuottajille tai näiden liitoille tai järjestöille. Pieninä tuottajina pidetään tällöin niitä, joiden Ranskan alueella myymien kotitalouksille tarkoitettujen pakattujen tuotteiden liikevaihto ennen veroja on alle 2 miljoonaa Ranskan frangia. 33. Tuottaja saa oikeuden käyttää ympäristömerkkiä pakkauksissaan - tai pikemminkin hänelle asetetaan velvollisuus käyttää sitä, sillä järjestelmään kuuluvat tuotteet on merkittävä. Vakiosopimuksen 3 §:n 1 kohdan mukaan käyttöoikeus koskee kaikkia sopimukseen liittyvän tuottajan valmistamia, maahantuomia, markkinoimia ja/tai markkinoille saattamia tuotteita. 34. Tuottajan on jälkikäteen täytettävä ilmoitukset, joiden perusteella sen osallistumismaksu lasketaan. Ilmoituksen on käsitettävä ympäristömerkillä merkityt tuotteet, jotka tuottaja laskee markkinoille Ranskassa. 35. Tuottajan osallistumismaksu määräytyy tariffitaulukon perusteella. Ennen nykyisen toimiluvan voimaantuloa maksun määrä oli sääntöjen mukaan laskettava tilavuusyksiköiden tai materiaalin määrän perusteella. Vuoden 1999 tammikuusta lähtien tariffi koostuu kiinteästä maksusta ja painoon perustuvasta, materiaalikohtaisesti määritetystä maksusta. Painoon perustuvat maksut käsittävät kutakin materiaalia koskevat erityiset kustannukset ja osan yleiskustannuksista. 36. Sopimuksen mukaan hintatariffia voidaan mukauttaa sopimuksen voimassaoloaikana (tuottajien sopimuksen 5.1 § ja 5.6 § sekä sopimukseen tehdyn täydennyksen A kohta). Eco-Emballages voi mukauttaa osallistumismaksun määrää enintään kerran vuodessa, jos se saa luvan tähän tariffitoimikunnalta (jonka jäsenet on valittu osakkeenomistajien keskuudesta) ja tariffikomitealta (jonka jäsenet ovat tuottajien, yritysverkostojen ja Eco-Emballages-yhtiön edustajia ja joka on perustettu yhtiön toimiluvan ehtojen, mukaisesti). Mukautusta koskeva ehdotus esitetään tämän jälkeen Eco-Emballages-yhtiön johtokunnalle. Vuosien 1996 ja 1999 toimilupien ehtojen mukaan tariffia mukautettaessa otetaan huomioon, missä määrin luvansaajan toiminta kuntayhtymien kanssa on lisääntynyt ja mitkä ovat asetuksen 6 §:n mukaisesti määritellyt taloudellisiin, teknisiin ja ekologisiin arvioihin perustuvat materiaalikohtaiset kustannukset; samalla olisi myös pyrittävä vähentämään pakkausjätteiden määrää (paino ja tilavuus) niiden syntypaikassa. Tariffi ei saa sisältää "perusteettomia hintaeroja pakkausmateriaalien välillä". Tariffin soveltamisesta saadut varat ovat omiaan varmistamaan järjestelmän taloudellisen tasapainon siten, ettei tilikauden päättyessä kuitenkaan ole ylijäämää. Kuntayhtymille kunkin materiaalin osalta suoritettavien maksujen summa, yleiskustannuksista suoritettava suhteellinen osuus mukaan lukien, olisi saatava katetuksi tuottajilta kyseisen materiaalin perusteella saaduista osallistumismaksuista. Tariffin soveltamisesta saaduin varoin on lisäksi voitava tehostaa keräysjärjestelmää tasaisesti ilman, että kasvulle muodostuu kynnyksiä, ja samoin tariffin on oltava toteuttamiskelpoinen tuottajien kannalta keskipitkällä aikavälillä arvioituna. 37. Näiden periaatteiden mukaisesti mukautetulle tariffille on vielä saatava viranomaisten hyväksyntä. 38. Eco-Emballages'in hintaeritelmä, joka liitettiin vuonna 1999 tehtyyn toimiluvan jatkamista koskevaan hakemukseen, sisältää muun muassa seuraavat periaatteet: "Tuottajiin sovellettava tariffi on yhteinen kaikille hyväksytyille yrityksille: se lasketaan näiden yritysten yhteenlasketun jätekertymän perusteella. Maksuja voidaan siirtää hyväksyttyjen yritysten kesken ja ottaa siten huomioon kertymään sisältyvien materiaalien erityispiirteet. Hyväksyttyjen yritysten toimintaa ennakoitaessa otetaan huomioon nämä maksujen siirrot siten, että kunkin tilikauden osalta pyritään tasapainoon siirtojen osalta (nollatulokseen)." 39. Alkuperäiseen ilmoitukseen sisältyneen vakiosopimuksen mukaan järjestelmään liittymistä koskevat sopimukset olivat voimassa kolme vuotta, ja sopimusta jatkettiin automaattisesti vuoden välein, jollei sitä irtisanottu kuusi kuukautta ennen vuoden määräajan päättymistä. Noin 75 prosenttia vuoden 1998 lopulla voimassa olleista sopimuksista oli tällaisia sopimuksia, ja niihin perustui noin 94 prosenttia osallistumismaksuista. Kun Eco-Emballages'in toimilupaa jatkettiin, sopimusten voimassaoloaika pidennettiin kuuteen vuoteen ja sopimusten automaattiseen jatkamiseen sovellettava määräaika kolmeen vuoteen. Vakiosopimuksen 13 §:n mukaan sopimus voidaan purkaa jommankumman osapuolen sopimusrikkomuksen johdosta. 40. Tuottajiin sovellettavan vakiosopimuksen mukaan Eco-Emballages takaa täysin luottamuksellisen käsittelyn taloudellisille ja kaupallisille tiedoille, jotka tuottajat ovat toimittaneet sille tai jotka se saa, kun sopimusta pannaan täytäntöön. 4. Kuntayhtymien kanssa tehtävät sopimukset 41. Ranskassa kuntayhtymien velvollisuutena on huolehtia jätteiden käsittelystä, pakkausjätteet mukaan luettuina. Eco-Emballages tarjoaa niille maksun jätteiden talteenotosta ja hyödyntämisestä. Siten tuottajien maksamat osallistumismaksut jaetaan edelleen kuntayhtymille seuraavanlaisten sopimusten kautta: - yhden materiaalin sopimukset, joiden tavoitteena on erilliskeräyksen jatkaminen ja kehittäminen, tai kolmen materiaalin sopimukset, - kestosopimukset, joiden tarkoituksena on ottaa käyttöön usean materiaalin keräysjärjestelmä (eli viiden materiaalin erilliskeräysjärjestelmä), - siirtymävaiheen sopimukset, joita tarjotaan yhdeksi vuodeksi ja joiden tarkoituksena on kestosopimuksen tekeminen (käytössä vuoden 1998 loppuun asti), - kokeiluhankkeita koskevat sopimukset, jotka ovat verrattavissa kestosopimuksiin ja tehdään riippumattoman raadin valitsemien kuntayhtymien kanssa. Kuntayhtymät valitaan teknisten, taloudellisten ja maantieteellisten kriteerien perusteella. Tällaisten sopimusten tarkoituksena oli toteuttaa kotitalouksien käyttämien pakkausten erilliskeräystä ja lajittelua koskeva esimerkkihanke. Vuonna 1993 julkistettujen ehdotuspyyntöjen perusteella tehtiin 37 kokeiluhankesopimusta, jotka lakkasivat olemasta voimassa viimeistään 31. joulukuuta 1996. 42. Toimilupansa mukaisesti Eco-Emballages'in on tehtävä sopimus jokaisen kuntayhtymän kanssa, joka sitä pyytää, kunnes se saavuttaa pakkausjätemäärän, joka vastaa määrää, josta tuottajat ovat tehneet sopimuksen Eco-Emballages'in kanssa. Vakiosopimus on alueellisia viranomaisia koskevan lain (code général des collectivités territoriales) ja kunnallislain (code des communes) mukainen. 43. Vuoden 1996 toimiluvan ehtojen mukaan yhden materiaalin sopimuksia ei saa tehdä 31. joulukuuta 1996 jälkeen. Kun yhden materiaalin sopimukset lakkasivat, ne oli joko sisällytettävä kestosopimuksiin tai niiden osalta oli tehtävä kaksivuotisia kolmen materiaalin sopimuksia siirtymäkaudeksi ennen kestosopimuksen tekemistä - muussa tapauksessa yhden materiaalin sopimuksiin perustuvat maksut loppuivat 31. joulukuuta 1998. Myös vuoden 1999 toimiluvan ehtojen mukaan on tehtävä kestosopimuksia, jotka tukevat usean materiaalin erilliskeräysjärjestelmää. 44. Heinäkuun 8. päivänä 1994 vahvistetun sopimusmallin mukaan kestosopimus tehdään kuudeksi vuodeksi. Sopimuksen 12 §:n mukaan, kun Eco-Emballages'in toimilupa uusitaan, se tarjoaa kuntayhtymille täydentävää sopimusta, jonka keston osapuolet voivat sopia keskenään mutta se ei saa ylittää uuden toimiluvan voimassaoloaikaa. Eco-Emballages'in mukaan kuuden vuoden sopimus on kuntayhtymien toivomusten mukainen, sillä ne tavoittelevat jatkuvuutta asian vaatimien suurten investointien vuoksi. Vakiosopimuksen 14 §:n mukaan sopimus voidaan purkaa jommankumman osapuolen sopimusrikkomuksen johdosta. 45. Kun toimilupaa oli jatkettu vuonna 1996, joidenkin kuntayhtymien sopimuksiin tehtiin niiden pyynnöstä muutoksia (kunnille maksettavan tariffin osalta), kun taas toiset jatkavat saman vakiosopimuksen soveltamista enintään vuoden 2002 loppuun. 46. Kestosopimuksen tapauksessa Eco-Emballages voi taata kuntayhtymille ottavansa vastaan kotitalouksien pakkausjätteet, jotka on lajiteltu hyödyntämisen edellyttämät laadulliset vaatimukset täyttävien menetelmien mukaisesti (teknisten vähimmäisvaatimusten mukaiset jätteet). Kuntayhtymä voi valita, sovelletaanko tällaista "kierrätystakuuta" lainkaan vai vain osaan materiaaleista. 47. Jos kierrätystakuu valitaan, sopimuksen ollessa voimassa kuntayhtymän on toimitettava kaikki kerätyt ja lajitellut teknisten vaatimusten mukaiset jätteet kunkin materiaalin valtuutetulle kierrätysyritykselle. Eco-Emballages'in mukaan tämä vaatimus on otettu käyttöön, jotta voitaisiin laskea kuntayhtymälle suoritettavat maksut ja varmistaa, että kaikki pakkausjätteet hyödynnetään. 48. Jos kuntayhtymä löytää uuden, innovatiivisen hyödyntämisjärjestelmän sopimuksen ollessa voimassa, on kuitenkin mahdollista poiketa periaatteesta, jonka mukaan materiaalit on toimitettava valtuutetulle kierrätysyritykselle. Tällaiseen poikkeukseen on kuitenkin saatava hyväksyntä siltä tuotantoalayritykseltä, joka yleensä hyödyntää kyseiset materiaalit. 49. Jos kuntayhtymä kieltäytyy kierrätystakuusta yhden, useamman tai kaikkien materiaalien osalta, sen on sopimuksen mukaan taattava, että sen käyttämät kierrätysyritykset todellakin hyödyntävät teknisten vähimmäisvaatimusten mukaisten jätteiden koko määrän. Kuntayhtymien valitsemien kierrätysyritysten nimet on mainittava kestosopimuksessa. 50. Riippumatta siitä, onko kuntayhtymä valinnut kierrätystakuun, kestosopimuksen ja viimeisimmän toimiluvan ehtojen mukaan Eco-Emballages suorittaa kuntayhtymille seuraavia maksuja: - materiaalin mukaan määräytyvä maksu teknisten vähimmäisvaatimusten mukaisesti lajitellusta jätteestä kultakin tonnilta, - maksu jätteen hyödyntämisestä energiantuotannossa, - maksu paikallista tiedottamista varten, - tilannekohtaiset maksut, joita sovelletaan tilapäisiin erityistarpeisiin: mm. hankkeen käynnistäminen, kerrostaloalueet, haja-asutusalueet, lajittelutiedotus nuorten työllistämishankkeiden yhteydessä, - tuki yleisökeräyksessä käytettäviä lasinkeräysastioita varten. 51. Yhden materiaalin ja kolmen materiaalin sopimuksiin on sovellettu ainoastaan osaa näistä maksuista. 52. Edellä esitetyn kaltaisia maksuja sovellettiin myös ennen viimeisintä toimilupaa. 53. Maksujen laskentatapa on ilmoitettu sopimuksissa. Laskelmassa otetaan huomioon muun muassa erilliskeräysjärjestelmän piiriin kuuluvan väestön määrä. 54. Vähimmäisvastike, jonka valtuutettu kierrätysyritys maksaa kuntayhtymälle, määritetään kestosopimuksessa. Sekä Eco-Emballages'in alkuperäisen toimiluvan että uusintalupien ehtojen mukaan tämä vastike on tietyin edellytyksin positiivinen teräksen, alumiinin ja lasin osalta, kun taas paperin, pahvin ja muovin osalta tämä vastike on nolla. Tariffikomitean tehtävänä on valmistella ehdotukset tariffin mukauttamiseksi keskitetysti, ja Eco-Emballages'in johtokunta päättää asiasta (ks. edellä kohta 36). Tariffimuutoksille on lisäksi saatava viranomaisten hyväksyntä. 55. Jos kierrätystakuusta ei ole sovittu, kuntayhtymä tekee sopimuksen valitsemansa kierrätysyrityksen kanssa ja myy tuotteet markkinoilla vallitsevin taloudellisin ehdoin, kuten Eco-Emballages'in vuoden 1996 toimilupahakemuksessa selvitetään. Alkuperäisen toimiluvan ehtojen mukaan oli mahdollista vaatia kuntayhtymää myymään tuotteet "vähintään yhtä suotuisin ehdoin kuin kierrätystakuuta sovellettaessa". Tällainen ehto sisällytettiin kuitenkin ainoastaan alumiinia koskevaan kierrätyssopimukseen. Tämä merkitsee sitä, että pyrkiessään varmistamaan materiaalin tehokkaan kierrätyksen kuntayhtymä ei voi hyväksyä valitsemaltaan kierrätysyritykseltä vastiketta, joka on alhaisempi kuin kierrätystakuun piiriin kuuluvan valtuutetun yrityksen tarjoama vastike (vanhan tariffin mukaiset sopimukset) tai markkinahinta (uuden tariffin mukaiset sopimukset). 5. Tuotantoalayritysten kanssa tehdyt ja operatiivisen toiminnan sopimukset 56. Tiettyjen tuotantoalayritysten kanssa tehdyin (eli kierrätysjärjestelmiä koskevin) sopimuksin säännellään Eco-Emballages'in ja teollisten tuotantoyritysten välisiä suhteita. Yritykset sitoutuvat ottamaan vastaan ja hyödyntämään kerätyt pakkaukset edellyttäen, että ne ovat teknisten vähimmäisvaatimusten mukaisia. Kuten edellä mainittiin, tuotantoalayrityksiä on viisi: - teräs: Sollac SA, jonka oikeudet ja velvoitteet ovat vuonna 2000 siirtyneet Usinor-Packaging SA:lle, - alumiini: France Aluminium Recyclage SA, - paperi/pahvi: Revipac, - muovi: Valorplast SA, - lasi: Chambre syndicale des verreries mécaniques de France (CSVMF). 57. Eco-Emballages'in arvion mukaan se ei voisi tehdä sopimuksia useiden yritysten tai organisaatioiden kanssa samasta materiaalista, vaikka tätä ei olisikaan nimenomaisesti kielletty. 58. Jatkettujen sopimusten voimassaolo päättyy joko 30. kesäkuuta 2004 (teräs) tai 31. joulukuuta 2004 (alumiini, paperi/pahvi, muovi ja lasi). Päätös siitä, jatketaanko sopimuksia näiden määräaikojen jälkeen, tehdään viimeistään kolme kuukautta ennen niiden päättymistä. 59. Kierrätysjärjestelmää koskeviin sopimuksiin on myös liitetty hallinnointia koskeva sopimus, jossa määrätään kyseisen tuotantoalayrityksen ja Eco-Emballages'in yhteisen toimikunnan ja komitean valtuuksista, organisoinnista ja toiminnasta sekä materiaaleja koskevasta kirjanpidosta, josta ilmenee Eco-Emballages'in nettovarallisuudesta kuhunkin materiaaliin kohdistuva osuus. Viimeisimmissä täydentävissä sopimuksissa määrätään korjauskertoimesta, jota soveltamalla pyritään yleiskustannuksia kohdennettaessa ottamaan huomioon materiaalien heterogeeninen laatu ja vaihtelevat hyödyntämismahdollisuudet. 60. Seuraavassa käsitellään joitakin kierrätysjärjestelmää koskevien sopimusten yksityiskohtia. Terästä koskeva kierrätyssopimus 61. Terästä koskeva kierrätyssopimus tehtiin Sollac:in kanssa 18. marraskuuta 1993. Sollac:in oikeudet ja velvoitteet siirtyivät Usinor-Packaging SA:lle, ja sopimusta muutettiin ja täydennettiin viimeksi 8.maaliskuuta 2000. 62. Tähän sopimukseen sisältyvä kierrätystakuu tarkoittaa, että tuotantoalayritys takaa kaikille Eco-Emballages'in kanssa sopimuksen tehneille kuntayhtymille ottavansa vastaan ja hyödyntävänsä teknisten vähimmäisvaatimusten mukaiset lajitellut pakkausjätteet. Tuotantoalayrityksen on pyydettävä kuntayhtymiä myöntämään sille ja valtuutetuille kierrätysyrityksille sen aluetta koskeva yksinoikeus kyseiseen lajiteltuun pakkausmateriaaliin sopimuksen koko voimassaoloajaksi. 63. Kierrätysjärjestelmän vähimmäishintojen määrittämistä on selvitetty edellä kohdassa 54. 64. Tuotantoalayrityksen on ilmoitettava kolmen kuukauden välein Eco-Emballages'ille lajiteltujen pakkausjätteiden määrät, jotka se on ottanut vastaan, ja määrät, joiden vastaanottamisesta se on kieltäytynyt. Alumiinia koskeva kierrätyssopimus 65. Eco-Emballages ja France Aluminium Recyclage allekirjoittivat kierrätyssopimuksen 8. marraskuuta 1993. Sopimusta muutettiin ja täydennettiin viimeksi 23. joulukuuta 1999. 66. Tähän sopimukseen sisältyvä kierrätystakuu tarkoittaa, että tuotantoalayritys takaa kaikille Eco-Emballages'in kanssa sopimuksen tehneille kuntayhtymille ottavansa vastaan ja hyödyntävänsä teknisten vähimmäisvaatimusten mukaiset lajitellut pakkausjätteet. Tuotantoalayrityksen on pyydettävä kuntayhtymiä myöntämään sille ja valtuutetulle kierrätysyritykselle sen aluetta koskeva yksinoikeus kyseiseen lajiteltuun pakkausmateriaaliin sopimuksen koko voimassaoloajaksi. 67. Kierrätysjärjestelmän vähimmäishintojen määrittämistä on selvitetty edellä kohdassa 54. 68. Tuotantoalayrityksen on ilmoitettava kolmen kuukauden välein Eco-Emballages'ille lajiteltujen pakkausjätteiden määrät, jotka se on ottanut vastaan, ja määrät, joiden vastaanottamisesta se on kieltäytynyt. Paperia ja pahvia koskeva kierrätyssopimus 69. Revipac:in sopimus tehtiin 8. joulukuuta 1993 ja sitä muutettiin ja täydennettiin viimeksi 4. huhtikuuta 2000. 70. Tähän sopimukseen sisältyvä kierrätystakuu tarkoittaa, että tuotantoalayritys takaa kaikille Eco-Emballages'in kanssa sopimuksen tehneille kuntayhtymille ottavansa vastaan ja hyödyntävänsä teknisten vähimmäisvaatimusten mukaiset lajitellut pakkausjätteet. Tuotantoalayrityksen on pyydettävä kuntayhtymiä myöntämään sille sen aluetta koskeva yksinoikeus kyseiseen lajiteltuun pakkausmateriaaliin sopimuksen koko voimassaoloajaksi. 71. Kierrätysjärjestelmän vähimmäishintojen määrittäminen on selvitetty edellä kohdassa 54. 72. Sopimukseen sisältyy myös ehto, jonka mukaan Eco-Emballages maksaa "aluekorvausta" 100 Ranskan frangia kultakin Revipac:in vastaanottamalta jätetonnilta kyseisten kuntien sijainnista riippumatta. 73. Tuotantoalayrityksen on ilmoitettava kolmen kuukauden välein Eco-Emballages'ille lajiteltujen pakkausjätteiden määrät, jotka se on ottanut vastaan, ja määrät, joiden vastaanottamisesta se on kieltäytynyt. Muovia koskeva kierrätyssopimus 74. Eco-Emballages ja Valorplast allekirjoittivat kierrätyssopimuksen 10. joulukuuta 1993. Se korvattiin 12. helmikuuta 1997 tehdyllä sopimuksella, jota muutettiin ja täydennettiin 3. tammikuuta ja 27. maaliskuuta 2000. 75. Tähän sopimukseen sisältyvä kierrätystakuu tarkoittaa, että tuotantoalayritys takaa kaikille Eco-Emballages'in kanssa sopimuksen tehneille kuntayhtymille ottavansa vastaan ja hyödyntävänsä teknisten vähimmäisvaatimusten mukaiset lajitellut pakkausjätteet. Tuotantoalayrityksen on pyydettävä kuntayhtymiä myöntämään sille sen aluetta koskeva yksinoikeus kyseiseen lajiteltuun pakkausmateriaaliin sopimuksen koko voimassaoloajaksi. 76. Kierrätysjärjestelmää koskevaan sopimukseen on liitetty Eco-Emballages'in ja kuntayhtymien välisen sopimuksen malli. Siinä määrätään, että jätteet luovutetaan lajittelukeskuksesta maksutta, mutta valtuutettu kierrätysyritys maksaa kuntayhtymälle kiinteän maksun materiaalin kuljetuksista. 77. Kierrätyssopimukseen sisältyy määräyksiä lajitellun materiaalin markkinoinnista. Tuotantoalayritys pyrkii löytämään Ranskasta (kuljetuskustannusten minimoimiseksi) tai, jollei tämä ole mahdollista, Euroopan unionin alueelta, ostajat jätemateriaalille, joka myydään "käsittelemättöminä paaleina" tai "käsiteltynä tuotteena" (eli toistamiseen lajiteltuna). Myyntiin Euroopan unionin ulkopuolelle on saatava ennalta Eco-Emballages'in lupa. Tuotantoalayrityksen on pyrittävä myyntihinnoissaan parhaaseen mahdolliseen myynti- ja ostohinnan suhteeseen tarjouskilpailujen avulla. 78. Tuotantoalayrityksen on kuukauden välein ilmoitettava Eco-Emballages'ille paitsi lajiteltujen pakkausjätteiden määrät, jotka se on ottanut vastaan, ja määrät, joiden vastaanottamisesta se on kieltäytynyt, myös myyntihinnat ja ostajien nimet, toistamiseen lajiteltujen jätteiden määrät ja niistä aiheutuneet kustannukset, kuljetuskustannukset, varastojen määrät ja varastointikustannukset. Lasia koskeva kierrätyssopimus 79. Eco-Emballages ja CSVMF allekirjoittivat 1. joulukuuta 1993 lasia koskevan kierrätyssopimuksen, joka korvattiin uudella sopimuksella 26. marraskuuta 1999. 80. Tähän sopimukseen sisältyvä kierrätystakuu tarkoittaa, että tuotantoalayritys takaa kaikille Eco-Emballages'in kanssa sopimuksen tehneille kuntayhtymille, että järjestelmään osallistuvat ranskalaiset lasitehtaat ottavat vastaan ja hyödyntävät teknisten vähimmäisvaatimusten mukaiset lajitellut pakkausjätteet. Tuotantoalayrityksen on pyydettävä kuntayhtymiä myöntämään sille sen aluetta koskeva yksinoikeus kyseiseen lajiteltuun pakkausmateriaaliin sopimuksen koko voimassaoloajaksi. 81. Kierrätysjärjestelmän vähimmäishintojen määrittämistä on selvitetty edellä kohdassa 54. 82. Sopimusehdoissa ilmaistaan periaate, jonka mukaan lasimateriaali tehtaalle toimitettuna ja valmiina käytettäväksi ei saa yleisesti ottaen olla kalliimpaa kuin uusi raaka-aine. Lasitehtaat sitoutuvat maksamaan kuntayhtymille lasimateriaalista vähintään 150 Ranskan frangia tonnilta, jos nämä huolehtivat myös kuljetuksesta käsittelypaikkaan. 83. Tuotantoalayritys saa muuttaa valtuutettujen kierrätysyritysten luetteloa milloin tahansa. 84. Maksut, jotka Eco-Emballages maksaa kuntayhtymille lajitellun jätelasin painon perusteella ja etäisten alueiden tuen muodossa, määräytyvät sen mukaan, kuka huolehtii keräyksestä ja kuljetuksesta. Jos kuntayhtymät huolehtivat keräyksestä ja kuljetuksesta, ne saavat maksut suoraan, ja jos lasitehdas tai sen edustaja huolehtii siitä, maksut suoritetaan taholle, jolle lasitehdas on antanut toimeksiannon. Jos taas kuntayhtymä huolehtii keräyksestä ja lasitehdas kuljetuksesta, jätelasin painon mukaan määräytyvä maksu suoritetaan kuntayhtymälle suoraan ja etäisten alueiden tuki kuljetuksesta vastaavalle yhtiölle. 85. Tuotantoalayrityksen on ilmoitettava kolmen kuukauden välein Eco-Emballages'ille lajiteltujen pakkausjätteiden määrät, jotka se on ottanut vastaan ja määrät, joiden vastaanottamisesta se on kieltäytynyt. Operatiivisen toiminnan sopimukset 86. Edellä mainitut tuotantoalayritykset eivät käytännössä hoida kierrätystakuuseen kuuluvaa materiaalin vastaanottamista, vaan tämän hoitavat niiden toimeksiannosta toimivat kierrätysyritykset eli "valtuutetut kierrätysyritykset". Eco-Emballages vakuuttaa, ettei se myötävaikuta kyseisten yritysten valintaan millään lailla. Valtuutettujen kierrätysyritysten ja kuntayhtymien välisiä sopimuksia (eli operatiivisen toiminnan sopimuksia) varten on kuitenkin laadittu sopimusmallit "jotta tuotantoalayritysten antama takuu ei menettäisi merkitystään". Eco-Emballages on laatinut ehdotukset sopimusmalleiksi kaikkia muita materiaaleja paitsi muovia varten. 87. Teräksen, paperin/pahvin, muovin ja lasin osalta operatiivisen toiminnan sopimukset on tehty samalle ajalle kuin kierrätyssopimukset. 88. Alumiinia koskeva operatiivisen toiminnan sopimus on voimassa kolme vuotta. 6. Tutkimus- ja kehityssopimukset 89. Eco-Emballages osallistuu tutkimus- ja kehitystoimintaan ensisijaisesti rahoittamalla sitä. Toinen sopimuspuoli sitoutuu vastasuorituksena toteuttamaan kyseisiä teollisia prosesseja tai antamaan Eco-Emballages'ille luvan tähän. Sopimuksissa on määräykset teollis- ja tekijänoikeuksista. V VIRANOMAISTEN MAHDOLLISUUS VAIKUTTAA TARIFFIIN 90. Komission saamien tietojen mukaan viimeisin hyväksyttyjen yritysten soveltamia tariffeja koskeva ehdotus perustuu samaan puolueettomaan tutkimukseen kotitalousjätteiden erilliskeräyksen ja järjestelmän hallinnoinnin kustannuksista. Tällöin kustannuksiin, jotka on arvioitu materiaalikohtaisesti erittelemättä kuntayhtymien kesken esiintyvää vaihtelua, on lisätty yritysten rakenteelliset kustannukset. Kuten edellä mainittiin, tariffia koskevista ehdotuksista pyydetään lausunto tariffitoimikunnalta, jossa ovat edustettuina kaikki osapuolet (myös kuluttajat), ja sen jälkeen yritys esittää järjestelmää koskevan hintaeritelmän toimivaltaisten ministereiden hyväksyttäväksi. Viranomaiset valvovat, että tiettyjä ennalta asetettuja kriteerejä noudatetaan, ja voivat asettaa lisäehtoja toimilupahakemuksen johdosta tai jättää lupahakemukseen sisältyvät ehdotukset vahvistamatta. 91. Viranomaiset vahvistavat tällä hetkellä Ranskassa tuotantoketjun alkupään tariffit (eli kotitalouksien pakkausjätteiden erilliskeräys- ja hyödyntämisjärjestelmään liittyneiden tuottajien maksut) ja jatkojalostajien (eli kuntayhtymille niiden osuudesta maksettavat maksut) tariffit samoiksi, kun toimiluvan saaneet yritykset hoitavat samoja tehtäviä. Ranskan viranomaisten mukaan eriytettyjen tariffien soveltaminen jatkojalostajiin johtaisi siihen, että kuntayhtymät pyrkisivät ottamaan käyttöön korkeimman tariffin, mikä saattaisi korottaa myös tuottajiin sovellettavia tariffeja ja kuluttajahintoja. Vastaavasti myös eriytettyjen tariffien soveltaminen tuotantoketjun alkupäähän johtaisi siihen, että tuottajat liittyisivät sellaisen organisaation järjestelmään, jonka tariffi on alhaisin. Ranskan viranomaisten mukaan eriytetyt tariffit vaarantaisivat siten järjestelmien taloudellisen tasapainon, toimivuuden ja jatkuvuuden. Ranskan viranomaiset vakuuttavat, että vaikka kahden tai useamman toimiluvan ylläpitäminen samaa toimialaa varten johtaa tariffien yhdenmukaisuuteen, tämä ei kuitenkaan poista hintadifferoinnin mahdollisuuksia esimerkiksi palvelujen laadun tai kuntayhtymille tarjottujen oheispalvelujen perusteella eikä parhaiden palvelujen tarjoamista tai innovatiivisia ratkaisuja koskevaa kilpailua toimilupien uusimisesta neuvoteltaessa. VI ECO-EMBALLAGES-YHTIÖN ANTAMAT SITOUMUKSET 92. Eco-Emballages on antanut seuraavat sitoumukset: 93. Eco-Emballages määrittelee tuottajien liittymistä koskevissa tulevissa sopimuksissaan, että ympäristömerkin käyttöoikeus koskee kaikkia valmistettuja, maahantuotuja, markkinoitu ja ja/tai markkinoille saatettu ja tuotteita, joiden pakkauksista tuottaja on antanut ilmoituksen. Tarkoituksena on tehdä selväksi, että tuottaja voi liittyä järjestelmään myös pelkästään tiettyjen materiaalien osalta ja sisällyttää sopimukseen joko kaiken tai osan tätä materiaalia olevista pakkausjätteistä. Voimassa oleviin sopimuksiin liittyneille tuottajille Eco-Emballages ilmoittaa tästä täsmennyksestä kirjallisesti. Se ilmoittaa järjestelmään liittyville ja siihen jo liittyneille tuottajille, että jos tuottaja on sisällyttänyt ilmoitukseensa tuotteita, joita siinä ei pitänyt olla, kuten vientiin päätyviä tuotteita, Eco-Emballages hyvittää tuottajalle vastaavan summan tositteita vastaan. 94. Eco-Emballages antaa jokaiselle tuottajalle vuosittain mahdollisuuden irtisanoa liittymistä koskevan sopimuksensa ilman, että tästä aiheutuu vahingonkorvausvelvollisuutta. Lisäksi kaikkiin uusiin sopimuksiin sisällytetään tällaista vuosittain toistuvaa irtisanomismahdollisuutta koskeva ehto. 95. Eco-Emballages ottaa tuleviin kestosopimuksiin seuraavan täsmennyksen: aluksi kolmea ja myöhemmin viittä materiaalia koskevan erilliskeräys- ja lajittelujärjestelmän käyttöönoton tavoitteet kattavat myös toisen toimiluvansaajan sopimuksen piiriin kuuluvat materiaalit. Eco-Emballages ilmoittaa tästä niille kuntayhtymille, jotka ovat jo tehneet sopimuksen sen kanssa. Se voi myös ilmoittaa, että sen myöntämät maksut ja kierrätystakuut koskevat vain sen sopimuksen piiriin kuuluvia materiaaleja. 96. Eco-Emballages ilmoittaa sen kanssa sopimuksen tehneille kuntayhtymille, että nämä voivat milloin tahansa irtisanoa kestosopimuksensa yksipuolisesti ilman, että tästä aiheutuu vahingonkorvausvelvollisuutta. Tämä ehto sisällytetään myös tuleviin sopimuksiin. Näin ollen ainoastaan Eco-Emballages on todellisuudessa sidottu kestosopimusten kuuden vuoden voimassaoloaikaan. 97. Jos kuntayhtymä, joka suunnittelee sopimuksensa irtisanomista sitä pyytää, Eco-Emballages antaa sille kaikki tarvittavat tiedot tarjouksestaan, jotta kuntayhtymä voi verrata eri yritysten kutakin materiaalia koskevia tarjouksia. Jos kuntayhtymä irtisanoo sopimuksen osittain, eli yhden tai useamman materiaalin osalta, Eco-Emballages sitoutuu jatkamaan sopimussuhdetta muiden materiaalien osalta entisin ehdoin. 98. Eco-Emballages sitoutuu myöntämään alilisenssin "vihreä piste" -ympäristömerkin käyttöön kyseisessä järjestelmässä yrityksille, jotka ovat Ranskassa saaneet viranomaiselta toimiluvan asetuksen mukaisesti ja sitoutuvat noudattamaan sekä edellä mainitussa direktiivissä 94/62/EY asetettuja pakkausjätteiden keräystä ja hyödyntämistä koskevia vaatimuksia että sääntöjä, jotka ProEurope on asettanut päälisenssinhaltijalle. 99. Eco-Emballages toteuttaa kaikki tarvittavat toimet, jotta sopimuksiin tehtävät muutokset ja muut edellä mainitut sitoumukset saatetaan voimaan päivänä, jona tämä ilmoitus julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. VII JATKOTOIMENPITEET 100. Komissio ei aio vastustaa ilmoitettuja sopimuksia Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 81 artiklan tai Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 53 artiklan perusteella. Ennen kuin asiasta tehdään päätös, komissio kehottaa kolmansia, joiden etua asia koskee, esittämään mahdolliset huomautuksensa kuukauden kuluessa tämän ilmoituksen julkaisemisesta. Huomautukset varustetaan viitteellä "34.950 - Eco-Emballages" ja lähetetään seuraavaan osoitteeseen: Euroopan komissio Kilpailun pääosasto Linja D - Palvelut Rue de la Loi/Wetstraat 200 B - 1049 Bruxelles/Brussel Faksi (32-2) 295 30 80. (1) EYVL 13, 21.2.1962, s. 204/62. (2) Jäsenvaltioilla on tällä alalla myös yhteisön oikeuteen liittyviä velvollisuuksia, jotka johtuvat pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 94/62/EY (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10). (3) Eco-Emballages-järjestelmään liittyneiden tuottajien käyttämien materiaalien jakeet (vuonna 1997): lasia 1,24 miljoonaa tonnia 2,3 milj. tonnin kokonaismäärästä, muovia 0,81 milj. tonnia 0,9 milj. tonnin määrästä, paperia ja pahvia 0,89 milj. tonnia 1,0 milj. tonnin määrästä ja metallia 0,36 milj. tonnia 0,4 milj. tonnin määrästä. (4) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10.