EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/10/EY,

annettu 21 päivänä maaliskuuta 1996,

direktiivin 89/647/ETY muuttamiseksi siltä osin kuin se koskee sopimusnettoutuksen viranomaishyväksyntää

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),

ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),

ottavat huomioon Euroopan rahapoliittisen instituutin lausunnon (3),

noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (4),

sekä katsovat, että

neuvoston 18 päivänä joulukuuta 1989 luottolaitosten vakavaraisuussuhteesta antamassa direktiivin 89/647/ETY (5) liitteessä II määritetään, miten korko- ja valuuttakurssisidonnaisia taseen ulkopuolisia eriä on käsiteltävä luottolaitosten pääomavaatimuksia laskettaessa,

sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja erityisesti tasapuolisten kilpailuedellytysten varmistamiseksi jäsenvaltioiden on pyrittävä siihen, että niiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät yhdenmukaisin perustein sopimusnettoutukset,

tämä direktiivi on erään toisen kahdenvälisen nettoutuksen hyväksymistä rahoitusvalvonnan toimesta käsittelevän rahoitusvalvonnan kansainvälisen foorumin työn tulosten mukainen, erityisesti siinä, että tiettyjen toimien kohdalla on mahdollista laskea vaadittavat omat varat nettosumman eikä bruttosumman perusteella edellyttäen, että on olemassa laillisesti sitovia sopimuksia, joilla varmistetaan luottoriskin rajoittuminen nettosummaan,

suunnitellut säännöt nettoutuksen valvonnan hyväksymisestä laajemmalla kansainvälisellä tasolla johtavat siihen, että on mahdollista alentaa pääomavaatimuksia kansainvälisesti toimivien luottolaitosten ja luottolaitosryhmien osalta monissa kolmansissa maissa, joiden luottolaitokset kilpailevat yhteisön luottolaitosten kanssa,

ainoastaan direktiivin 89/647/ETY muutos voi antaa niille luottolaitoksille, jotka sijaitsevat jossakin jäsenvaltiossa, saman mahdollisuuden saada viranomaishyväksyntä kahdenväliselle nettoutukselle ja näin antaa niille samat kilpailuedellytykset; sääntöjen on oltava tasapainoisia ja omiaan edelleen tehostamaan toiminnan varovaisen valvonnan soveltamista luottolaitosalalla,

jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi varmistettava, että korjaustekijöiden laskenta perustuu tosiasiallisiin eikä nimellisiin määriin,

tämä direktiivi on tässä tilanteessa toissijaisuusperiaatteen mukainen, koska tässä direktiivissä tarkoitettu päämäärä saavutetaan ainoastaan olemassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä yhdenmukaisesti muuttamalla,

OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

Korvataan direktiivin 89/647/ETY liite II oheisella liitteellä.

2 artikla

Edellä 1 artikla ei koske toimivaltaisten viranomaisten antamaa hyväksyntää sellaisille kahdenvälisille uudistamissopimuksille, jotka on tehty ennen tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi annettavien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten voimaantuloa.

3 artikla

1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamiseksi tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset sen tultua voimaan ja viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1996. Niiden on välittömästi tiedotettava tästä komissiolle.

Jäsenvaltioiden toteuttaessa kyseisiä toimenpiteitä niissä on oltava viittaus tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus virallisen julkaisemisen yhteydessä. Jäsenvaltioiden on määriteltävä, miten tällainen viittaus on tehtävä.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

4 artikla

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

5 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille.

Tehty Brysselissä 21 päivänä maaliskuuta 1996.

Euroopan parlamentin puolesta

K. HÄNSCH

Puhemies

Neuvoston puolesta

A. GAMBINO

Puheenjohtaja

(1) EYVL N:o C 142, 25.5.1994, s. 8, ja EYVL N:o C 165, 1.7.1995, s. 6

(2) EYVL N:o C 393, 31.12.1994, s. 30

(3) Lausunto annettu 16 päivänä tammikuuta 1995 (sitä ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä)

(4) Euroopan parlamentin lausunto annettu 16 päivänä helmikuuta 1995 (EYVL N:o C 56, 6.3.1995, s. 79), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 5 päivänä syyskuuta 1995 (EYVL N:o C 288, 30.10.1995, s. 30) ja Euroopan parlamentin päätös tehty 14 päivänä joulukuuta 1995 (EYVL N:o C 17, 22.1.1996) sekä neuvoston päätös tehty 26 päivänä helmikuuta 1996.

(5) EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 14, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 95/15/EY (EYVL N:o L 125, 8.6.1995, s. 23)

LIITE

"LIITE II

KORKO- JA VALUUTTAKURSSISIDONNAISTEN TASEEN ULKOPUOLISTEN ERIEN KÄSITTELY

1. SOVELTAMISALA JA MENETELMÄN VALINTA

Toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella luottolaitokset voivat valita yhden jäljempänä olevista menetelmistä liitteessä III lueteltuihin liiketoimiin liityvien riskien mittaamiseksi. Tähän eivät kuulu korko- ja valuuttakurssisopimukset, joilla käydään kauppaa virallisesti hyväksytyissä pörsseissä, joissa niillä on päivittäiset vakuusvaatimukset, eivätkä sellaiset valuuttakurssisopimukset, joiden alkuperäinen erääntymisaika on enintään 14 päivää.

2. MENETELMÄT

Menetelmä 1: Markkina-arvopohjainen lähestymistapa

Vaihe a: Arvostamalla sopimukset käypään markkina-arvoon saadaan kaikkien niiden sopimusten jälleenhankintakustannus, joilla on positiivinen markkina-arvo.

Vaihe b: Mahdollinen tuleva luottoriski saadaan (1) kertomalla luottolaitoksen nimelliset pääomamäärät tai kohde-etuuden arvot seuraavilla prosenteilla:

>TAULUKON PAIKKA>

Vaihe c: Käyvän jälleenhankintakustannuksen ja mahdollisen tulevan luottoriskin summa kerrotaan vastapuolen vastaavien erien 6 artiklan mukaisilla riskipainotuksilla.

Menetelmä 2: Alkuperäisen riskin lähestymistapa

Vaihe a: Kunkin sopimuksen pääoman nimellismäärä kerrotaan alla olevilla prosenteilla:

>TAULUKON PAIKKA>

Vaihe b: Täten saatu alkuperäinen riski kerrotaan vastapuolen vastaavien erien 6 artiklan mukaisilla riskipainotuksilla.

(1) Lukuun ottamatta tapauksia, joissa on kyseessä yhdessä valuutassa oleva koronvaihtosopimus, jossa vaihdetaan kaksi vaihtuvakorkoista erää; näissä tapauksissa lasketaan vain käypä jälleenhankintakustannus.

3. UUDISTAMISSOPIMUKSET JA MUUT NETTOUTUSSOPIMUKSET (SOPIMUSNETTOUTUS)

a) Nettoutusmuodot, jotka toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä

`Vastapuolella` tarkoitetaan tässä 3 kohdassa kaikkia yksiköitä (luonnolliset henkilöt mukaan lukien), joilla on lainmukainen valta tehdä sopimusnettoutusta koskeva sopimus.

Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä riskiä alentaviksi sopimuksiksi seuraavat sopimusnettoutuksen muodot:

i) luottolaitoksen ja sen vastapuolen välillä tehdyt kahdenväliset uudistamissopimukset, joissa keskinäiset vaateet ja velvoitteet yhdistyvät ilman eri toimenpidettä siten, että sitoumuksen uudistamisen seurauksena määritellään vain yksi nettosumma aina, kun sitoumus uudistetaan ja syntyy yksi uusi, laillisesti sitova sopimus, joka purkaa aiemmat sopimukset,

ii) muut kahdenväliset nettoutussopimukset luottolaitoksen ja sen vastapuolen välillä.

b) Hyväksymisehdot

Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä sopimusnettoutuksen riskiä alentavana ainoastaan seuraavin ehdoin:

i) luottolaitoksella on vastapuolensa kanssa sopimusnettoutusta koskeva sopimus, jonka perusteella syntyy yksi yhtenäinen, kaikki sopimuksen kattamat liiketoimet kattava oikeudellinen velvoite siten, että jos vastapuoli ei pysty joko maksun laiminlyönnin, konkurssin, selvitystilan tai muun vastaavan syyn takia vastaamaan sitoumuksistaan, luottolaitoksella on oikeus saada tai velvoite maksaa kaikkien vastuun piiriin kuuluvien liiketoimien osalta ainoastaan se nettosumma, joka syntyy laskettaessa yhteen markkinahintaiset postiiviset ja negatiiviset varojen erät,

ii) luottolaitos on antanut toimivaltaisten viranomaisten käyttöön kirjalliset ja perustellut oikeudelliset lausunnot, joiden perusteella toimivaltaiset tuomioistuimet ja hallintoviranomaiset voisivat asiaa riitautettaessa päättää, että edellä i kohdassa mainituissa tapauksissa luottolaitoksen vaateet ja velvoitteet rajoittuvat i kohdassa mainittuun nettosummaan

- vastapuolen kotipaikan alueella sovellettavan lain mukaan, ja jos kyseessä on yrityksen ulkomainen tytäryhtiö, myös tytäryhtiön sijaintimaassa sovellettavan lain mukaan,

- kyseisiä yksittäisiä liiketoimia säätelevän lain mukaan ja

- sopimusnettoutuksen täytäntöön panemiseksi tarvittaviin sopimuksiin sovellettavan oikeuden mukaan,

iii) luottolaitoksella on käytössään tarvittavat menettelytavat, jotta sen sopimusnettoutuksen oikeudellista pätevyyttä valvotaan siihen sovellettavan lainsäädännön mahdollisten muutosten mukaisesti.

Toimivaltaisten viranomaisten, neuvoteltuaan tarpeen vaatiessa muitten asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa, tulee olla vakuuttuneita siitä, että sopimusnettoutus on oikeudellisesti pätevä kaikkien voimassa olevien lakien mukaan. Jos yksikin toimivaltaisista viranomaisista on tähän tyytymätön, sopimusnettoutusta ei hyväksytä riskin alentamisena kummankaan osapuolen osalta.

Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä sopimusnettoutuksen eri muotoja koskevia perusteltuja oikeudellisia lausuntoja.

Sopimuksia, jotka sisältävät määräyksen, joka antaa osapuolelle, joka ei ole syyllistynyt sopimusrikkomukseen, mahdollisuuden suorittaa vain osan maksuista tai olla maksamatta laiminlyövän osapuolen pesälle, vaikkakin laiminlyövä osapuoli olisi nettovelkoja (irtisanoutumislauseke), ei hyväksytä riskin alentamisperusteeksi.

c) Hyväksymisen vaikutukset

i) Uudistamissopimukset

Uudistamissopimuksen seurauksena määritelty yksi yhdistetty nettosumma voidaan painottaa kyseisten bruttosummien sijasta. Täten sovellettaessa menetelmää 1:

- Vaiheessa a: käypä jälleenhankintakustannus ja

- Vaiheessa b: nimelliset pääomamäärät tai kohde-etuuden arvot,

saadaan laskea ottamalla huomioon uudistamissopimus. Sovellettaessa menetelmää 2 vaiheessa a nimellinen pääomamäärä voidaan laskea ottamalla huomioon uudistamissopimus; tähän sovelletaan taulukossa 2 annettuja prosentteja.

ii) Muut nettoutussopimukset

Sovellettaessa menetelmää 1 vaiheessa a käypä jälleenhankintakustannus nettoutussopimukseen sisältyville sopimuksille voidaan laskea ottamalla huomioon sopimuksesta johtuva senhetkinen oletettu nettomääräinen jälleenhankintakustannus. Vaiheessa b yhdistetyt nettosummat voidaan ottaa huomioon ainoastaan valuuttatermiinisopimuksissa tai muissa vastaavissa sopimuksissa, joissa nimellinen pääoma on sama kuin kassavirta silloin, kun saatavat tai maksettavat summat erääntyvät samana arvopäivänä ja samassa valuutassa.

Sovellettaessa menetelmää 2 vaiheessa a

- valuuttatermiinisopimuksiin ja muihin vastaaviin sopimuksiin, joissa nimellinen pääoma on sama kuin kassavirta silloin, kun saatavat tai maksettavat summat erääntyvät samana arvopäivänä ja samassa valuutassa, nimellinen pääomamäärä voidaan laskea ottamalla huomioon nettoutussopimus; kaikkiin näihin sopimuksiin sovelletaan taulukkoa 2,

- kaikkiin muihin nettoutussopimukseen sisältyviin sopimuksiin, jolloin näihin sovellettavia prosentteja voidaan alentaa taulukon 3 mukaisesti:

>TAULUKON PAIKKA>

"