KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 14 päivänä toukokuuta 1997,

EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan mukaisesta menettelystä (IV/34.621, 35.059/F-3 - Irish Sugar plc) (97/624/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 (1), joka on perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 3 artiklan, 15 artiklan 2 kohdan ja 16 artiklan 1 kohdan,

ottaa huomioon 22 päivänä huhtikuuta 1993 tehdyn komission päätöksen aloittaa menettely tässä asiassa,

on antanut asianomaiselle yritykselle tilaisuuden tulla kuulluksi väitteistä, jotka komissio on sitä vastaan esittänyt neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan sekä neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyistä kuulemisista 25 päivänä heinäkuuta 1963 annetun komission asetuksen N:o 99/63/ETY (2) mukaisesti,

on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa,

sekä katsoo seuraavaa:

TOSIASIAT

A. Menettelyn aihe

(1) Tämä menettely koskee tiettyjä käytäntöjä, joita Irish Sugar plc (jäljempänä `Irish Sugar`) on noudattanut vuodesta 1985 lähtien sokerin kaupan pitämisessä Irlannissa.

(2) Menettely aloitettiin antamalla Irish Sugarille ja eräille muille osapuolille tiedoksi niitä vastaan esitetyt väitteet huhtikuussa 1993. Komissio teki kyseisten osapuolten esittämien väitteiden ja Irish Sugarin irlantilaisten kilpailijoiden esittämien uusien valitusten perusteella lisätutkimuksia ja esitti maaliskuussa 1996 Irish Sugaria vastaan tarkistettuja väitteitä.

B. Kyseinen tuote

(3) Menettelyn kohteena oleva tuote on sokeri. Sokeria tuotetaan sokerijuurikkaasta tai -ruo'osta. Etelä-Espanjaa ja Ranskan merentakaisia departementteja lukuun ottamatta sokeriruokoa kasvatetaan pääasiassa trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla Euroopan yhteisön ulkopuolella. Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren mailla (AKT-maat) on oikeus viedä Euroopan yhteisöön tietyn kiintiön mukainen määrä sokeriruokoa ilman tuontimaksua.

(4) Tätä päätöstä varten voidaan erottaa kolme eri sokerilaatua: valkoinen kidesokeri, nestemäinen sokeri ja erikoissokerit.

(5) Valkoinen kidesokeri on juurikkaan ja ruo'on jalostuksesta saatava lopputuote. Asiaa koskevissa EY:n asetuksissa (3) yksilöidään eri kidesokerilaatuja. Vakiolaatuna on EC II-sokeri. Suurin osa EY:n tuotannosta ja kulutuksesta kohdistuu valkoiseen kidesokeriin. Kidesokeria myydään teollisuudelle ja vähittäismyyntiin. Teollisuus käytttää valkoista kidesokeria raaka-aineena. Teollisuusalan käyttäjille toimitetaan pääasiassa irtosokeria tai säkkeihin pakattua sokeria. Vähittäiskaupat myyvät valkoista kidesokeria lopulliselle kuluttajalle. Kuluttajille myytävä sokeri on pakattu pääasiassa yhden kilogramman painoisiin pakkauksiin.

(6) Nestemäistä sokeria käytetään pääasiassa elintarvikejalostusteollisuudessa. Korkealaatuisinta nestemäistä sokeria saadaan sulattamalla valkoista kidesokeria. Heikompia laatuja valmistetaan ainoastaan ruo'osta sekoittamalla ruokosokerin jalostuksen eri vaiheissa saatavia nesteitä keskenään.

(7) Erikoissokereihin kuuluvat kaikki kuivasokerit valkoista kidesokeria lukuun ottamatta. Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maista suoratuotantona saatava raakasokeri, tumma sokeri, hienosokeri, pölysokeri ja muut jauhetut sokerit samoin kuin siirapit ja melassit kuuluvat tähän luokkaan (4).

(8) Sokeri on makeutusaine. Muut makeutusaineryhmät ovat tärkkelys ja keinotekoiset makeutusaineet. Ne sisältävät hyvin monia eri tuotteita, esimerkiksi isoglukoosia, sorbitolia, sakkariinia, syklamaattia tai aspartaamia. Kullakin näistä tuotteista on omat erityisominaisuutensa ja ne voivat korvata sokerin erilaisissa teollisissa valmistusmenetelmissä. Tuotekohtaisesti vaihtelevista syistä, esimerkiksi yhteisön asettamien kiintiöiden, homogenisoinnin puutteellisuuden tai korkeiden hintojen takia, kyseisillä tuotteilla on ollut vain rajallinen vaikutus juurikkaasta ja ruo'osta saatavien luonnonsokerien kokonaismyyntiin.

C. Sokerialan yhteinen markkinajärjestely

(9) Sokerialan yhteinen markkinajärjestely (5) (Common Agricultural Policy Sugar Regime) on laadittu yhteisön sokerituotannon tukemiseksi. Sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä on muutettu viimeksi toukokuussa 1995, jolloin neuvosto päätti (6) pidentää järjestelyn soveltamisaikaa kuudella vuodella (järjestelyyn sisällytettiin toisin sanoen markkinointivuosi 2000/2001). Kullekin jäsenvaltiolle määritetään kaksi kiintiötä: A- ja B-kiintiöt. A-kiintiön kokonaismäärän on tarkoitus olla yhtä suuri kuin yhteisön vuosittainen kulutus. B-kiintiön tarkoituksena on täyttää ylijäämävarastot, jotta kysyntä voidaan tyydyttää myös silloin, kun joillakin maantieteellisillä alueilla on katovuosi.

(10) Yhteisössä on käytössä hintatukijärjestelmä, joka koskee kuitenkin vain A- ja B-kiintiöiden mukaisesti tuotettua sokeria (jäljempänä `A-sokeri` ja `B-sokeri`). Yhteisön yritysten A- ja B-kiintiöt ylittävään sokerituotantoon viitataan nimikkeellä C-sokeri, joka on myytävä maailmanmarkkinoilla ilman tukia tai vaihtoehtoisesti varastoitava ja käytettävä osana seuraavan vuoden A- ja B-sokeria.

(11) Neuvosto päättää kullekin jäsenvaltiolle asetettavan A- ja B-kiintiön suuruuden. Kunkin jäsenvaltion hallitus jakaa maalleen määritellyn kiintiön maan sokerintuottajien kesken.

(12) Neuvosto määrittelee vuosittain sokerijuurikkaan ostoa, jalostusta ja myyntiä varten viralliset hinnat, joista tärkein on interventiohinta, toisin sanoen hinta, jolla valmistajat saavat myydä A- ja B-sokeria kansallisille interventioelimille. Interventiota varten yhtiöt myyvät jalostamaansa sokeria interventiohintaan. Yksi toimenpiteistä, joilla pyritään varmistamaan sokerialan markkinointijärjestelyn itserahoitteisuus, on tuotantomaksun soveltaminen kaikkeen A- ja B-sokeriin. Interventiohinta ja varastointimaksu yhdessä muodostavat A- ja B-sokerin vähimmäistakuuhinnan. Kyseistä hintaa nimitetään tosiasialliseksi tukihinnaksi. Myös varastointijärjestely on itserahoitteinen.

(13) Uruguayn kierroksen aikana edellinen tuontijärjestely, joka sisälsi kynnyshinnan ja erilaisia maksuja, korvattiin kiinteillä tariffeilla, joita alennetaan 20 prosentilla seuraavien kuuden vuoden aikana.

(14) Neuvosto asettaa myös vähimmäishinnat, jotka sokerin jalostajien on maksettava sokerijuurikkaan kasvattajille.

(15) Sokerijuurikkaan jalostajat voivat myydä A- ja B-sokeria vapaasti kaikkialla Euroopan yhteisössä. Jos jalostajat eivät saa myytyä kaikkea jalostamaansa sokeria tällä tavoin, he voivat myydä sitä joko interventiota varten tai maailmanmarkkinoilla. Jos sokeri myydään maailmanmarkkinoilla, jalostajat saavat vientitukea, joka lasketaan tarjouskilpailujärjestelmän perusteella.

(16) A- ja B-sokerin lisäksi yhteisö antaa hintatukea rajoitetulle määrälle Lomén sopimuksen mukaisesti yhteisöön tuotua sokeria (7).

D. Irlannin sokerimarkkinat

(17) Irish Sugar on Irlannin ja Pohjois-Irlannin ainoa sokerijuurikkaan jalostaja.

(18) Irlannin hallitus perusti Irish Sugarin vuonna 1933 nimellä Comhlucht Siuicre Eireann, Teo. 1980-luvun alkupuoliskolla yritys tuotti merkittäviä tappioita ja vaati huomattavaa tukea valtiolta. 1980-luvun jälkipuoliskolla yhtymässä toimeenpantiin järkeistämisohjelma, jonka ansiosta Irish Sugar vähitellen muuttui kannattavaksi. Huhtikuussa 1991 Irish Sugar yksityistettiin. Järjestelmään, jolla pyrittiin vähentämään valtion omistusosuutta Irish Sugarissa, sisältyi uuden holding-yhtiön, Greencore plc:n (jäljempänä `Greencore`) perustaminen, jonka omistukseen Irish Sugar siirtyi. Vuoden 1996 syyskuun 27 päivänä päättyneenä tilivuonna Irish Sugarin liikevaihdon osuus Greencoren 459 miljoonan Irlannin punnan yhdistetystä liikevaihdosta oli 134,7 miljoonaa Irlannin puntaa ja toiminnasta saatavan tuoton osuus Greencoren 49,1 miljoonan Irlannin punnan toiminnasta saatavasta tuotosta 27,2 miljoonaa Irlannin puntaa.

(19) Kun Irlanti liittyi Euroopan yhteisöön, Irish Sugarille myönnettiin Irlannin koko A- ja B-sokerikiintiö, joka sillä on edelleen hallussaan ja joka on 200 200 tonnia vuodessa. Kiintiö ylittää kotimaisen kulutuksen.

>TAULUKON PAIKKA>

(20) Sokerin kulutus Irlannissa asukasta kohti on korkeampi kuin yhteisössä keskimäärin (8), mikä johtuu sokerin käytöstä raaka-aineena maan suhteellisen merkittävässä elintarvike- ja virvoitusjuomateollisuudessa (joiden osuus yhdessä muiden maatalouteen liittyvien alojen kanssa oli 16 prosenttia kokonaistyövoimasta vuonna 1995 (9) ja kuluttajien keskuudessa.

(21) Irish Sugar on Irlannin tärkein sokerin tuottaja, jonka kokonaismarkkinaosuus vuosina 1985-1995 yli 90 prosenttia. Sokeria on tuotu Irlantiin Ranskasta, Yhdistyneestä kuningaskunnasta (pääasiassa Pohjois-Irlannista) sekä jonkin verran Saksasta ja Belgiasta. Yhdistyneestä kuningaskunnasta tuotu sokeri on ollut pääasiassa Irish Sugarin sokeria. Markkinointivuonna 1993/1994 muun kuin irlantilaisen sokerin tuonnin osuus oli noin [. . .] (10) prosenttia markkinoista.

(22) Teollisuuden osalta suurin osa tuodusta sokerista on vuodesta 1985 lähtien olut peräisin Ranskasta, josta se on tuotu ASI International Trading Ltd -yhtiön ja sen seuraajan ASI International Foods (jäljempänä `ASI`) kautta. Sokeri myydään teollisuudelle 50 kilon säkeissä. Irtosokerin tuonti Ranskasta Irlantiin on kalliimpaa kuin säkkeihin pakatun sokerin, varsinkin jos kontti on tyhjä säiliölaivan palatessa Ranskaan (11). Greencore-konsernin kesäkuussa 1994 julkistetussa yritysstrategiassa huomautetaan: "Suurin osa sokerista tuodaan 50 kilon säkeissä, koska erityistarkoituksiin varattujen konttien käyttö tekee irtosokerin kuljetuksesta suhteellisen kallista". Teollisuuden alalla on vuosien mittaan siirrytty käyttämään siiloja sokerin varastointiin, minkä vuoksi pakatun sokerin kulutus on vähentynyt markkinoilla (12).

(23) Irish Sugarin osuus sokerin vähittäismyyntimarkkinoista, joiden osuus sokerin kokonaismarkkinoista on noin 25 prosenttia, on vaihdellut yli 85 prosentin välillä vuodesta 1985. Yrityksen tärkein tuotemerkki "Siucra" on erittäin arvostettu kuluttajien keskuudessa (13). Irish Sugarin merkittävimmät kilpailijat ovat pieniä kotimaisia yrityksiä. Suhteellisista hintaeroista riippuen sokeria on ajoittain tuotu vähittäismyyntiin Pohjois-Irlannista, vaikka huomattava osuus sieltä tuodusta sokerista on Irish Sugarin valmistamaa. Irish Sugarin sisäisissä asiakirjoissa huomautetaan, että vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin asiakaskunta on perinteisesti jakaantunut tasan siten, että puolet asiakaskunnasta on ollut tukkukauppiaita ja puolet vähittäismyyntikonserneja, vaikka vähittäismyyntikonsernit ovat viime aikoina kasvattaneet merkitystään. Jotkut vähittäismyyntikonserneista myyvät sokeria omalla tuotemerkillään. Greencore-konsernista kuitenkin todetaan, että tähän mennessä kaikki omalla tuotemerkillä myytävä sokeri on ollut peräisin Irish Sugarilta, koska asiakkaiden katsotaan pitävän tärkeänä sitä, että sokeri on peräisin Irlannista (14).

(24) 1980-luvulla Irish Sugarin pääasialliset kotimaiset kilpailijat olivat Round Tower Foods Ltd ja ASI, joka toi maahan Compagnie Française de Sucreries -yhtiön (jäljempänä `CFS`) "Eurolux"-tuotemerkkiä vuoden 1988 loppuun saakka. Ajanjaksolla 1984/1985-1986/1987 suurin osa Round Towerin toimittamasta sokerista oli tuontisokeria. Kyseisenä ajanjaksona Round Tower toimi myös Irish Sugarin sokerin rinnakkaistuojana Pohjois-Irlannista Irlantiin. Lisäksi kyseinen yritys toi joistakin kohteista sokeria suoraan ja osti ASI:lta Ranskasta tuotua sokeria. Markkinointivuodesta 1987/1988 se on ostanut suurimman osan sokeristaan Irish Sugarilta.

(25) 1990-luvun alkupuolella Round Tower oli Irish Sugarin ainoa kotimainen kilpailija valkoisen kidesokerin vähittäismyyntimarkkinoilla, joista sen markkinaosuus oli [. . .] prosenttia.

(26) Neljä irlantilaista elintarvikepakkaajaa, Gem Pack Ltd (jäljempänä `Gempack`), Burcom Ltd (`Burcom`), Tara Foods Ltd ja P.J. Lumley Ltd, toivat vuonna 1993 markkinoille yhden kilogramman pakkauksiin pakattuja kidesokerituotemerkkejä. Vuoden 1994 puoliväliin mennessä kyseiset yritykset saavuttivat yhteensä noin 7,5 prosentin vähittäismarkkinaosuuden, josta menestyksekkäimmän Gem Packin osuus oli noin viisi prosenttia. Burcom lopetti toimintansa vuoden 1994 joulukuun puolivälissä. Myös ASI toi markkinoille oman ranskalaista tuontisokeria sisältävän vähittäismyyntipakkauksensa vuonna 1993, mutta se vetäytyi vähittäismarkkinoilta toistamiseen vuoden 1994 puolivälissä.

(27) Burcom pakkasi aluksi sekä Irish Sugarin sokeria että ASI:lta hankittua tuontisokeria kun taas muut pakkaajat hankkivat teollisen sokerinsa Irish Sugarilta. Burcomin lopetettua toimintansa ja ASI:n vetäydyttyä markkinoilta Irish Sugar on toimittanut kotimaisille kilpailijoille "lähes kaiken" (15) pakkaamattoman kidesokerin pakattavaksi vähittäismyyntiä varten.

(28) Syyskuussa 1994 Irish Sugar toi markkinoille yhden kilogramman pakkauksissa myytävän "Castle"-tuotemerkin, jonka tukkuhinta oli alhaisempi kuin "Siucra"-sokerin.

(29) Irish Sugarin sokerin jakelusta Irlannissa huolehtii Sugar Distributors Limited (jäljempänä `SDL`). Helmikuussa 1990 Irish Sugar omisti 51 prosenttia (B-osakkeina) SDL:n emoyhtiön Sugar Distributors (Holdings) Ltd:n (jäljempänä `SDH`) osakekannasta. Jäljelle jäävät 49 prosenttia osakkeista (A-osakkeet) olivat vuoteen 1988 Musgraves- ja Punch-yhtiöiden sekä Garavan ja Keleghan nimisten johtajien omistuksessa ja vuodesta 1988 lähtien SDH:n neljän johtajan (Lyonsin, Keleghanin, Tullyn ja Garavanin) omistuksessa. Tuolloin SDH:ssa oli yhtä monta johtajaa A- ja B-osakkeenomistajia varten ja lisäksi riippumaton puheenjohtaja. Irish Sugarin toimitusjohtaja ja eräät muut Irish Sugarin johtajista olivat SDH:n ja SDL:n johtokunnissa. Tonen yritys, J. C. Cole Ltd (jäljempänä `JCC`) oli vastuussa sokerin jakelusta Irlannin länsiosissa, kunnes sen toiminta päättyi maaliskuussa 1988, jolloin sen liiketoiminta sulautettiin SDL:ään.

(30) Irish Sugar on painottanut, että helmikuuta 1990 edeltävänä aikana sillä oli oikeudellinen määräysvalta SDH:ssa mutta ei määräysvaltaa yrityksen johtamisen suhteen (16). Heinäkuusta 1982 lähtien (17) Irish Sugar sai vastatakseen teknisistä palveluista ja markkinoinnista, johon sisältyi markkinointistrategian lisäksi myös myynninedistäminen ja alennukset, ja SDL:n vastuulle asetettiin Irish Sugarin tuotteiden myynnin rahoittaminen, kaupallinen myynninedistäminen, tuotekehittely ja jakelu eteläisillä ja pohjoisilla markkinoilla. Kyseiset tehtävät jaettiin SDL:n, JCC:n ja William McKinney (1975) Ltd:n (jäljempänä `McKinney`) kesken, mutta SDL vastasi myyntiä koskevien päätösten tekemisestä kaikkien kolmen yhtiön puolesta. Päätösten oli kuitenkin hallituksen kokouspöytäkirjan mukaan oltava asiakasalennukset rahoittavan Irish Sugarin sokeriosaston pääjohtajan laatiman politiikan mukaisia. SDL:n oli toimitusten saatavuudesta riippuen sitouduttava ostamaan tarvitsemansa sokeri yksinoman Irish Sugarilta ja lisäksi SDL:ää kiellettiin myymästä ja jälleenmyymästä sellaisia tuotteita tai edistämästä sellaisten tuotteiden myyntiä, jotka ovat samanlaisia tai samankaltaisia kuin Irish Sugarin tuotteet. SDL ja Irish Sugar vastasivat kokouspoytäkirjan mukaan yhdessä hinnoittelua ja myynninedistämistä koskeviin politiikkoihin liittyvästä neuvonannosta ja tarkistamisesta sekä sokerin markkinointia, myyntiä, kauppaa, mainontaa, myynninedistämistä ja rahoitusta koskevien tarpeellisten tietojen keskinäisestä toimittamisesta. Kokouspöytäkirjassa todetaan myös, että kaikkiin sokerikauppaa koskeviin näkökohtiin liittyvän Irish Sugarin ja SDL:n välisen tiedonvälityksen tehostamiseksi ja yhdessä vastattavien vastuualueiden asianmukaisen hoidon varmistamiseksi Irish Sugarin sokeriosaston ja SDL:n kesken pidettäisiin kuukausittain kokous. Irish Sugarin sokeriosaston pääjohtaja toimi kokousten puheenjohtajana.

(31) Irish Sugar hankki helmikuussa 1990 omistukseensa kaikki loput SDH:n osakkeet, ja SDL siirtyi näin ollen kokonaisuudessaan sen omistukseen.

(32) Sen lisäksi, että Irish Sugar on merkittävin sokerintoimittaja Irlannissa, se on McKinneyn kautta edelleen tärkeä sokerintoimittaja myös Pohjois-Irlannissa. Kun McKinney perustettiin vuonna 1976, SDL omisti 51 prosenttia sen osakkeista. Vuonna 1980 SDL lisäsi omistusosuuttaan 60 prosenttiin. SDL:llä ja sen emoyhtiöllä SDH:llä oli selvä enemmistö McKinney-yhtiön hallituksessa vuosina 1985-1989, jolloin seitsemän kymmenestä johtajasta oli näistä kahdesta yhtiöstä (18). Kahdella neljästä McKinneyn vähemmistöosakkeenomistajasta oli kummallakin yksi edustaja hallituksessa. McKinneyn johtoryhmän kokouksiin, joissa päätettiin yrityksen kaupallisesta toimintapolitiikasta, osallistuivat kuitenkin yleensä vain johtajat Lyons, Hogan ja Keleghan SDH:sta/SDL:stä ja johtaja Wood McKinneystä (19). Vuonna 1989 SDL kasvatti edelleen omistusosuuttaan McKinneyssä 70 prosenttiin.

(33) Pohjois-Irlannin kidesokerin kulutus on vaihdellut 35 000 ja 39 000 tonnin välillä vuodesta 1984. Tärkeimmät sokerintoimittajat ovat Irish Sugar, British Sugar plc ja Tate & Lyle plc. Vuosina 1984-1994 Irish Sugarin osuus Pohjois-Irlannin sokerimarkkinoista vaihteli [. . .] prosentin välillä. British Sugarin osuus oli noin [. . .] prosenttia ja Tate & Lylen [. . .] prosenttia. Vuonna 1994 Greencore-konsernin yritysstrategiassa todettiin, että konsernin osuus Pohjois-Irlannin vähittäismyynnin merkkitavaramarkkinoista oli tuolloin noin [. . .] prosenttia ja teollisuusmarkkinoista noin [. . .] prosenttia.

Teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerin hinnat

(34) Irish Sugarin mukaan teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerin hinnat Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa vuosina 1985-1994 vaihtelivat seuraavasti:

>TAULUKON PAIKKA>

(35) Caobisco / Committee of Industrial Sugar Users -komitean mukaan teollisuuskäyttöön tarkoitetun pakkaamattoman sokerin keskimääräiset ohjeelliset myyntihinnat tehtaalla Irlannin puntina ilmaistuna vuosina 1986-1994 olivat seuraavat:

>TAULUKON PAIKKA>

(36) On huomattava, että Caobiscon luvut koskevat tiettyjä kuukausia, kun taas Irish Sugarin luvut ovat vuotuisia keskiarvoja.

(37) Lisäksi Irish Sugar myy säännöllisesti [. . .] tonnia teollisuuskäyttöön tarkoitettua sokeria Isoon-Britanniaan. Vuosina 1985-1994 teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerin hinnat vaihtelivat Yhdistyneessä kuningaskunnassa (mukaan lukien Pohjois-Irlanti) seuraavasti:

>TAULUKON PAIKKA>

(38) Vaikka taulukossa 2 olevat luvut eivät sitä osoita, Irish Sugar on todennut (20), että vuodesta 1984 vuoteen 1993 Pohjois-Irlannin ja Ison-Britannian hinnat olivat yleensä alhaisempia kuin Irlannin hinnat, ja sokerin osalta ajoittain suunnilleen 18 prosenttia alhaisempia Pohjois-Irlannissa. Irish Sugar selittää ilmoittamiensa lukujen ja yrityksen puolesta laaditun, luottamuksellisessa selonteossa mainitun hintakehityksen väliset ristiriitaisuudet toteamalla, että Irish Sugarin teollisuusasiakkaat olivat koko kyseisen ajanjakson riittävän vahvoja muuttamaan yleisen hintakehityksen suunnan. On syytä huomauttaa, että teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerin keskimääräisessä hinnassa otetaan huomioon se seikka, että Irish Sugarin kaksi tärkeintä asiakasta (21), joiden osuus teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerin myynnistä on noin [. . .] prosenttia, maksavat huomattavasti keskimääräistä alhaisempaa hintaa Irish Sugarille. Jäljempänä taulukossa 6 osoitetaan, että mikään muu teollisuusasiakas ei maksanut Irish Sugarin vuosille 1993-1994 ilmoittamaa [. . .] Irlannin punnan nettohintaa alhaisempaa hintaa vuoden 1994 puolivälissä. Lisäksi Irish Sugarin noudattama sokerin vientialennusjärjestelmä merkitsee sitä, että teollisuusasiakkaat, jotka myyvät lopputuotteensa Irlannin ulkopuolelle saavat [. . .] Irlannin punnan alennuksen tonnia kohden, mikä heijastuu keskimääräiseen myyntihintaan (22). Alennukset eivät koske asiakkaita, joiden lopputuotteet on tarkoitettu yksinomaan kotimaan markkinoille.

(39) Kesäkuussa 1994 julkistetun Greencore-konsernin markkinointivuosille 1993/1994-1997/1998 laaditun yritysstrategian kappaleessa "Myyntiluvut/Hinnoittelun seuraukset" todetaan, että siirtyminen kotimaisilta teollisuusmarkkinoilta Pohjois-Irlannin tai Yhdistyneen kuningaskunnan vientiin aiheuttaisi sen, että voitto-osuus laskisi seuraavasti:

>TAULUKON PAIKKA>

Vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin hinnat

(40) Irish Sugarin mukaan vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin hinnat vaihtelivat Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa vuosina 1985/1994 seuraavasti:

>TAULUKON PAIKKA>

(41) Sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä kuvaavassa diakuvassa olleessa käsinkirjoitetussa huomautuksessa, josta komissio otti Greencoren kesäkuussa 1994 julkistetun yritysstrategian lisäksi jäljennöksen Greencoren tiloissa, mainitaan sokerin hinnan kotimaan markkinoita koskeva ylihinta (home market premium). Toisessa käsinkirjoitetussa huomautuksessa, jonka otsikkona on "Sokerialan yhteinen markkinajärjestely", todetaan, että kotimaan markkinoita koskeva ylihinta säilytetään (23) myyntihintoja koskevien eri olettamusten vuoksi.

E. Kilpailusääntöjen rikkomiseen johtavat seikat

I. Toimenpiteet kotimaan markkinoiden suojelemiseksi muista jäsenvaltioista tapahtuvan tuonnin aiheuttamalta kilpailulta

i) Tuonti Ranskasta

(42) Kuten edellä todettiin, erittäin suuri osa Irlantiin vuodesta 1985 alkaen tuodusta sokerista on peräisin Ranskasta.

Kuljetusrajoitukset

(43) Asiaa koskevista asiakirjoista käy ilmi, että 1980-luvun puolivälissä Irish Sugar toteutti toimenpiteitä sen kilpailijoiden käyttämien kuljetusmahdollisuuksien rajoittamiseksi. Tässä yhteydessä voidaan viitata 28 päivänä kesäkuuta 1985 pidetyn Irish Sugarin, SDL:n ja JCC:n välisen johtokunnan kokouksen pöytäkirjaan:

"Nykyinen tilanne kotimaan vähittäiskauppamarkkinoilla . . . Round Towerin tuottaman pakatun sokerin osalta huomautettiin, että sen keskimääräisen myyntihinnan ja (Irish Sugarin) `Siucra`-tuotteen hinnan välinen erotus on noin [. . .] puntaa tonnia kohden. Ongelman ratkaisemiseksi sovittiin, että CSET:n (Irish Sugar) olisi varmistettava, ettei Round Tower käytä hyväkseen mitään tavarantoimittajien tai kuljetusliikkeiden kanssa sopimiaan hyödyttäviä järjestelyjä . . ." (24)

(44) Irish Sugar yritti vuoden 1985 puolivälissä estää ASI:a tuomasta sokeria Ranskasta esittämällä valtion omistamalle brittiläis-irlantilaiselle varustamolle (jäljempänä `B& I`) uhkauksen, jonka, mukaan se vetäisi kaiken liiketoimintansa pois varustamolta, jos varustamo jatkaa ranskalaisen CFS:n toimittaman sokerin kujetuksia ASI:lle. B& I suostui Irish Sugarin vaatimuksiin ja lupasi lopettaa sokerin kuljetukset ASI:lle. Tästä seurasi, että ASI nosti kanteen B& I:tä ja Irish Sugaria vastaan. Irish Sugarin toiminta tässä asiassa ilmenee eräistä johtaja Keleghanin toimistopäiväkirjan käsinkirjoitetuista merkinnöistä:

"17 päivänä heinäkuuta 1985 - Chris Comerford (Irish Sugarin toimitusjohtaja) - Brendan Byrd (B& I:n edustaja) - B& I ei käsittele ranskalaista sokeria maanantaista 22 päivästä heinäkuuta lähtien. Viime vuoden tonnimäärä 228 × 20 = 4 560 - Tänä vuonna tähän mennessä 91 × 20 = 1 820-1 420 huhtikuuhun mennessä . . . Charles Lyons lupasi Brendan Byrdille, että Tanktrans (Irish Sugarin tytäryhtiö) antaisi B& I:n hoidettavaksi tavallista enemmän liiketoimintaa . . ."

"1 päivänä elokuuta 1985 - B& I ilmoitti P.C:lle (ASI:n Peter Cunningham), että CSET (Irish Sugar) oli painostanut sitä luopumaan toimituksista P.C:lle. Harkitsematon ja vilpillinen yritys painostaa P.C:tä ennen neuvotteluja. P.C:llä oli kokous Alex Spainin (B& I:n johtaja) kanssa." (25)

B& I:n kanne sovittiin tuomioistuimen ulkopuolella. Irish Sugarin sovittiin maksavan CFS:lle tietyn määrän vahingonkorvauksia. Irish Sugar on myöntänyt välittäneensä B& I:lle "ehdotuksen" luopua asiakkaana olostaan, jos B& I jatkaisi CFS:n sokerin laivakuljetuksia Ranskasta Irlantiin.

Valikoiva hinnoittelu

(45) CSET:n (Irish Sugar), SDL:n ja JCC:n johtokunnan jäsenille toimitetussa 8 päivänä maaliskuuta 1988 päivätyssä ranskalaisen sokerin tuontia koskevassa muistiossa johtaja Keleghan (tuolloin SDL:n myyntijohtaja) huomautti seuraavaa:

". . . Olemme laskeneet, että järjestely, jonka mukaan kaikki asiakkaat maksaisivat enintään [. . .] puntaa tonnilta, maksaisi arviolta [. . .] puntaa. (. . .) En aio alentaa hintaa kaikille asiakkaille, koska siitä aiheutuisi edellä mainittuja korkeita kustannuksia, mutta silloin kun uudet alhaiset hinnat tulevat ajankohtaisiksi, meidän on kuitenkin toimittava harkiten ja varmistuttava siitä, että säilytämme asiakkaat kaikilla tasoilla, jopa alhaisimmilla. Olen tietoinen siitä, että tämä on melkoisen riskialtista, koska meillä voi olla joitakin hyvin pieniä asiakkaita, joille asetetut ehdot ovat samat tai paremmat kuin joidenkin suurempien asiakkaiden ehdot. Uskon, että meidän on kuitenkin otettava tämä riski. Saman aikaan olemme yhä valppaampia teollisuusasiakkaiden osalta, jotta voisimme kartoittaa ASI:n mahdollisesti lisääntyneen toiminnan laajuuden." (26)

Tuotevaihdot ja kanta-asiakkaan alennukset

(46) Edellä todettiin, että ASI:n valkoisen sokerin vähittäismyynti tapahtui Round Tower Foodsin kautta (27). Markkinointivuodesta 1987/1988 lähtien Round Tower osti kuitenkin lähes kaiken sokerin SDL:ltä. Kun ASI:n silloiseen liiketoimintaan kohdistui kova paine teollisuuden alalla, ASI päätti vuonna 1988 tuoda Irlannin markkinoille CFS:n yhden kilogramman painoisen sokeripaketin tuotemerkillä "Eurolux" (CFS:n nimike).

(47) Kyseisestä asiasta keskusteltiin SDH:n hallituksen kokouksessa 28 päivänä kesäkuuta 1988, jolloin pöytäkirjaan kirjattiin seuraavat asiat:

". . . Vähittäismarkkinoiden osalta johtaja Keleghan ilmoitti hallitukselle, että, kuten hän oli ennustanut maaliskuun kokouksessa, ASI toi vähittäiskauppamarkkinoille uuden sokeripaketin. Vaikka ASI oli siihen mennessä epäonnistunut yrityksissään, Keleghan uskoi, että ASI onnistuisi saamaan pieniä sokerimääriä joihinkin riippumattomiin vähittäiskauppoihin . . .

Johtaja Comerford [Irish Sugarin toimitusjohtaja] totesi, ettei sokeriteollisuus ole koskaan aiemmin kohdannut yhtä suurta haastetta kuin me nyt kohtaamme. Jos emme onnistuisi vastaamaan haasteeseen, Irlannin sokeriteollisuuden tulevaisuus olisi todella synkkä. Hän oli melko tyytyväinen tähän mennessä saatuihin tuloksiin, mutta oli samalla huolissaan molemmille [sekä Irish Sugarille että SDL:lle] aiheutuvista huomattavista kustannuksista . . ." (28)

(48) Kun ASI esitteli ja toi markkinoille "Eurolux"-sokerin, SDL toteutti joitakin toimenpiteitä, joiden osalta kuluttaja- ja kilpailuasioista vastaava viranomainen (Director of Consumer Affairs and Fair Trade) vei ASI:n aloitteesta ja Irlannin lainsäädännön nojalla asian tuomioistuimen käsiteltäväksi. Kyseisiä toimenpiteitä kuvataan toimivaltaisen virkamiehen, Anthony Brennanin, joka toimii edellä mainitun viranomaisen puolesta Irlannin ylioikeudessa (Irish High Court), antamassa valaehtoisessa lausunnossa jäljempänä esitetyllä tavalla.

(49) ASI teki irlantilaisen Allied Distribution Merchants (jäljempänä `ADM`) -tukkukauppiaskonsernin kanssa sopimuksen yhden kilogramman kidesokeripakkausten toimittamisesta helmikuun 1988 paikkeilla. ADM lupasi ostaa 1 500 tonnin edestä yhden kilogramman "Eurolux"-sokeripakkauksia, ja ensimmäinen 24 tonnin tavaralähetys toimitettiin huhtikuun puolivälissä ADM:n varastoon, josta sitä toimitettaisiin edelleen jakelua varten Londis-tavarataloketjun vähittäismyymälöihin. ADM lähetti 15 päivänä huhtikuuta 1988 kaikille jäsenilleen, toisin sanoen Londis-ketjun vähittäismyymälöille, tiedotteen, jossa se ilmoitti, että sokeria oli nyt saatavilla. Anthony Brennanin valaehtoisen lausunnon mukaan SDL:n myyntijohtaja Keleghanilla oli kokous ADM:n pääjohtajan Lanen kanssa tiedotteen julkaisemisen johdosta. Lausunnossa todetaan seuraavaa:

"Kyseisessä kokouksessa myyntijohtaja Keleghan ilmoitti pääjohtaja Lanelle, että jos vastaajalta ostetun sokerin määrää (noin [. . .] tonnia vuodessa) vähennettäisiin, vastaaja [SDL] korvaisi vähennyksen erityisellä hyvitysjärjestelmällä. Tämä merkitsi käytännössä sitä, että ADM ei voinut myydä ja menetti kilpailukykynsä ja vastaajalta saamansa hyvitykset. Lane ilmoitti Keleghanille, että hänen varastossaan oli suuri määrä Eurolux-kidesokerin ensimmäisestä toimituksesta myymättä jäänyttä sokeria. Keleghan tarjoutui ostamaan tämän sokerin myydäkseen sen tehdasteollisuudelle ja suostui lisäksi hyvittämään siitä saamansa rahamäärän ADM:n tilille. (. . .) Vastaaja osti 21,01 tonnia Eurolux-sokeria." (29)

Anthony Brennan toteaa lisäksi valaehtoisessa lausunnossaan seuraavaa:

"Totean, että vastauksena kysymykseeni, miksei sokeria ollut tilattu lisää, Lane vastasi, etteivät markkinat hänen mielestään olleet tällä hetkellä kypsiä vastaanottamaan Eurolux-sokeria. Hän lisäsi, että ADM:llä oli SDL:n kanssa sopimus, jonka mukaan ADM ostaa tavanmukaisesti [x] tonnia sokeria [3 x] tonnille määritellyn edullisemman hintatason mukaisella hinnalla. Jos ADM vähentäisi ostamiaan sokerimääriä, sopimus ei olisi enää voimassa, mikä merkitsisi sitä, etteivät he saisi sokeria vastaajalta [SDL] [3 x] tonnille määritellyn hintatason mukaan." (30)

Asiaa koskevista todisteista ilmenee, että 21 tonnia kyseistä "Eurolux"-sokeria noudettiin ADM:ltä 22 päivänä huhtikuuta 1988.

(50) Vähittäiskauppias Kellyn Spar Supermarket -myymälän osalta toteutettiin samankaltaisia toimenpiteitä. Anthony Brennanin valaehtoisen lausunnon mukaan Kelly oli ostanut puoli tonnia "Eurolux"-sokeria ASI:n edustajalta vuoden 1988 toukokuun puolivälissä. "Eurolux"-sokeri asetettiin myymälän hyllyille, ja aluksi sen myynti sujui hyvin. A. Brennanin lausunnossa kerrotaan myös, että SDL:stä soitettiin myymälään noin neljä viikkoa myöhemmin ja kysyttiin, kuinka "Eurolux"-sokerin myynti sujui. Lausunnossa todetaan Kellyn sanoneen SDL:lle, että jos hän saisi paremman hinnan Irish Sugarin sokerista, hän ei haluaisi myydä "Eurolux"-sokeria. Kelly totesi vastaajan (SDL) edustajan ilmoittaneen hänelle, että

"jos hän ei pystyisi vaihtamaan sitä, he vaihtaisivat sen hänen puolestaan." (31)

Lausunnossa todetaan edelleen, että noin kaksi tuntia myöhemmin "Eurolux"-sokeri noudettiin pois ja vaihdettiin vastaavaan määrään Irish Sugarin sokeria.

(51) SDL:ää edustava Keleghan totesi valaehtoisessa vastauslausunnossaan lyhyesti, että sekä ADM että kauppias Kelly olivat huolissaan siitä, kykenisivätkö he myymään kaiken heille toimitetun "Eurolux"-sokerin. Sekä ADM että Kelly olivat tietoisia siitä, etteivät Irlannin markkinat olleet valmiita vastaanottamaan "Eurolux"-sokeria. Kellyn osalta SDL huomautti, että Kelly oli itse pyytänyt "Eurolux"-sokerin vaihtamista "Siucra"-sokeriin.

(52) Asiaa koskevista asiakirjatodisteista ilmenee, että vaikka SDL toteutti tuotteen vaihtamistoimenpiteet, ASI ilmoitti asianmukaisesti Irish Sugarille kohtaamistaan vaikeuksista. ASI:n edustaja Loane kirjoitti 18 päivänä heinäkuuta 1988 päivätyssä kirjeessään seuraavasti Irish Sugarin pääjohtajalle Comerfordille Irish Sugarin Dublinin toimipaikkaan:

"Pääjohtaja Comerford

Kirjeeni tarkoituksena on kiinnittää huomionne vilpillisiin kaupankäyntimenetelmiin, jotka yrityksenne tai hallinnassanne oleva Sugar Distributors Limited on toteuttanut pyrkiessämme markkinoimaan vähittäismyyntiin tarkoitettuja yhden kilogramman Eurolux-sokeripakkauksia Irlannissa. Olemme pyytäneet kuluttaja- ja kilpailuasioista vastaavaa viranomaista tutkimaan kohtaamiamme vaikeuksia.

Kirjeelläni pyrin erityisesti saattamaan tietoonne, että vastustamme jyrkästi yrityksenne suorittamaa tuotteemme vaihtotoimenpidettä Kellyn Spar-vähittäiskaupassa Boylessa. Omistajan suostumuksesta riippumatta kyseinen toimenpide on voimassa olevan lainsäädännön vastainen, ja pyydämmekin teitä siksi palauttamaan tuotteemme kyseiseen kauppaan samoin kuin muihin kauppoihin, joissa on menetelty samoin.

Vastustamme erityisesti painostustoimia, joita on kohdistettu muihin yksittäisiin Eurolux-sokerin etuja arvostaviin vähittäiskauppiaisiin, jotka ilman heihin kohdistuvia uhkailuja olisivat edelleen kiinnostuneita tuotteestamme.

Odotamme teidän vakuuttavan, että lopetatte kilpailua rajoittavien menetelmien soveltamisen ja vilpillisen kaupankäynnin ja että kilpailette kanssamme tasavertaisin ehdoin, joiden noudattamista olemme Euroopan yhteisön sääntöjen perusteella oikeutettuja odottamaan." (32)

(53) Kuluttaja- ja kilpailuasioista vastaavan viraston johtaja (Director of Consumer Affairs and Fair Trade) pyysi High Courtia kieltämään SDL:ää keräämästä kilon "Eurolux"-sokeripakkauksia pois vähittäis- tai tukkukaupoista. Tuomioistuin ei kuitenkaan sitä tehnyt sillä perusteella, ettei ollut todisteista siitä, "että asian kannalta merkityksellisiä määräyksiä rikottiin toistuvasti tai että niitä rikottaisiin myös jatkossa".

ii) Tuonti Pohjois-Irlannista

(54) Vuosien 1985 ja 1990 välisenä aikana, ja erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan sokerintuottajien British Sugar plc:n ja Tate & Lyle plc:n välisen hintasodan aikana, Irish Sugar kohtasi ongelman, joka koski sokerin tuontia rajan yli Pohjois-Irlannista Irlantiin. Kaikkea pohjoisirlantilaista sokeria voitiin sen alkuperästä riippumatta periaatteessa tuoda Irlantiin. Tuotavaan sokeriin sisältyi sekä kilpailevien tuottajien sokeria, kuten British Sugarin "Silver Spoon"-sokeria, että Irish Sugarin omaa sokeria, jota vietiin edelleen joko pakkaamattomana tai pakattuna vähittäismyyntiä varten ("McKinney"-nimikkeellä). Asiasta keskusteltiin useissa kokouksissa, mistä oli seurauksena erityisiä toimenpiteitä, jotka laadittiin puolustuskeinoksi kyseistä tuontia vastaan.

Toimitusrajoitukset

(55) Irish Sugarin ja SDL:n välisessä pakattua sokeria käsittelevässä sisäisessä kokouksessa, joka pidettiin 23 päivänä tammikuuta 1985, todettiin seuraavaa:

"Marras/joulukuussa rajan yli tuodun sokerin arvioitu määrä on 700 tonnia, ja tuonnin kasvun odotetaan kiihtyvän tammikuussa.

Myynti raja-alueiden tukkukauppiaille kahtena viime kuukautena on kehittynyt seuraavasti: (. . .)

(Irish Sugarin markkinointijohtaja) A. J. Hogan ehdotti, että lakkautamme Pohjois-Irlannissa nykyisin annettavan [. . .] punnan alennuksen tonnia kohden. Tästä olisi kaksinkertainen hyöty, kun pohjoisen hinnat nousisivat ja etelän hinnanalennustarve pienenisi. Tämä olisi toteutettava samaan aikaan, kun B.S.C.:tä (British Sugar) ja Tate & Lylea pyritään saamaan toimimaan samoin, vaikka meidän hintojamme nostetaan joka tapauksessa.

(SDL:n myyntijohtaja) Keleghan oli sitä mieltä, että on vain kaksi vaihtoehtoa.

a) Kansallisen tason alennukset etelässä. Hän ehdotti [. . .] punnan alennusta tonnia kohden koko maassa ja [. . .] punnan alennusta rajaseuduille helmi/maaliskuussa. Arvioidut kustannukset [. . .] puntaa.

b) Nykyisen [. . .] punnan rajaseutualennuksen poistaminen, koska sen ylläpitäminen valikoivasti on mahdotonta, ja niille pohjoisirlantilaisille tukkukauppiaille suunnattujen McKinneyn sokeritoimitusten rajoittaminen, jotka toimittavat nykyisin sokeria etelään.

Neuvottelujen jälkeen päädyttiin jälkimmäiseen vaihtoehtoon. Samaan aikaan on jatkettava pyrkimyksiä saada B.S.C. ja Tate & Lyle nostamaan hintojaan." (33)

(56) McKinneyn johtaja P. Wood merkitsi 6 päivänä helmikuuta 1985 pidetyssä McKinneyn hallituksen kokouksessa muistiin seuraavaa:

"Tate & Lylen myynti lisääntyi jonkin verran McKinneyn rajaseuduille suuntautuvia toimituksia koskevien rajoitusten vuoksi." (34)

Valikoivat alennukset (syrjivä hinnoittelu) rajaseutualennukset mukaan lukien

(57) Tiedonannossa, jonka otsikkona oli "SDL:n katsaus nykyisiin (huhtikuu 1986) kotimaista sokeria koskeviin kilpailuongelmiin ja suosituksia hinnoitteluun/myynninedistämisstrategiaan", todetaan seuraavaa:

"Viimeisimmästä pakatun sokerin lokakuussa 1984 tapahtuneesta hinnankorotuksesta lähtien (. . .) kotimaan markkinoiden hintojen ja kilpailevien tuontituotteiden, joihin luetaan kuuluvaksi myös McKinneyn tuontisokeripaketit ja säkkeihin pakattu sokeri, hintojen välillä on ollut huomattava ero. (. . .) Arviolta 40 tonnia pakattua sokeria viikossa tällä hetkellä pakkaavan ja myyvän Round Tower Foods Limited -yrityksen toimet (. . .) ovat jatkuvana huolenaiheena ja tässä vaiheessa vain yhtenä tekijänä todellisessa/mahdollisessa kilpailutilanteessa, joka uhkaa `Siucra`-sokeripakettien johtavaa markkina-asemaa Irlannin tasavallan markkinoilla." (35)

Samassa tiedonannossa esiteltiin joitakin strategisia vaihtoehtoja:

"i) ei toimenpiteitä; ii) myyntihintojen alentaminen kaikkien asiakkaiden osalta [. . .] Irlannin punnalla tonnilta, jolloin pohjoisen ja etelän myyntihinnat tulevat tasavertaisiksi; toimenpiteen pitäisi poistaa täysin kaikki tuontia ja kilpailua koskevat ongelmat, mutta sen toteuttaminen on rahoitukselliselta kannalta katsoen sekä tarpeetonta että mahdotonta; iii) myyntihintojen alentaminen [. . .] punnalla, jonka pitäisi riittää rajaamaan rajan yli tapahtuvat tuonnit rajaseuduille ja pitämään Round Tower Foods Limited -yhtiön pakkaamismäärä nykyisellä tasolla tai sen alapuolella, mutta jolla ei kyettäisi täyttämään vähittäismyyntiketjujen ja muiden esittämiä vaatimuksia tasavertaisesta hinnoittelusta pohjoisessa ja etelässä; iv) sellaisen valikoivan ja yhdenmukaistetun ohjelman toteuttaminen, joka ottaa huomioon kaikkein haavoittuvimmat alueet ja jolla pyritään säilyttämään kauppiashinnat nykyisellä tasolla. Tämä on suositeltava strategia, ja SDL uskoo markkinoilla vallitsevien erinomaisten olosuhteiden ja Siucra-tuotteiden hallitsevan markkina-aseman ansiosta, että strategia olisi otettava käyttöön markkinointivuosina 1985/1986 ja 1986/1987. SDL on sitä mieltä, että tämä on suositeltavin edullisimmiksi tulevista vaihtoehdoista, vaikka yritys ei olekaan varma siitä, että se kykenee strategian avulla kestämään Round Tower Foods Limited -yhtiön/tuojien taholta suuntautuvaa yhä kasvavaa painetta. Jos näin käy, lueteltuja kalliimmaksi käyviä vaihtoehtoja on harkittava huolellisesti." (36)

Suositeltavaa strategiaa käsitellään yksityiskohtaisemmin seuraavasti:

"i) jatketaan [. . .] punnan alennuksella pakettia kohden [15 × 1 kg paketit] Donegalin alueella ja laajennetaan alennusta Monaghanin ja Dundalkin alueelle [rajaseutu]; (. . .) iv) A.D.M. on aiheuttanut erityisiä ongelmia konsernin luonteen vuoksi. A.D.M.:n kanssa toteutettujen väliaikaisten alennusjärjestelyjen kustannukset on esitelty liitteessä E4, ja lisäksi odotetaan, että kyseisestä asiakkaasta aiheutuu 20 000 punnan vuotuisia lisäkuluja." (37)

(58) Kilpaileva sokerinpakkaaja Round Tower Foods toimi Gold Seal -tuotemerkillä myymänsä pohjoisirlantilaisen sokerin rinnakkaistuojana kyseisenä aikana. Johtaja Keleghanin toimistosta löydetyssä päiväämättömässä käsinkirjoitetussa muistiinpanossa todetaan, että

"Gold Seal -sokeria koskevat suositukset ja seuraukset: [. . .]R jatkaa kuten me, toisin sanoen antaa alennuksia, kun tarvetta siihen ilmenee. Tällä hetkellä annamme alennusta seuraaville: [. . .]. [. . .]:n kautta annamme alennusta monille riippumattomille myymälöille, joista suurimmat ovat [. . .] Seur. (seuraus). Tämä menetelmä on yhä vaarallisempi sekä oikeudellisesti että kaupallisesti. Oikeudellisesti valikoivan hinnoittelun perusteella. Kaupallisesti samoin perustein, vaikka pienemmät asiakkaamme, esim. P.O. Connor, suosivat valikoivaa hinnoittelua . . . entinen aluejohtaja [. . .] käyttää alle [. . .] tonnia vuodessa ja hänen nettohintansa on . . . kun taas [. . .], jotka ostavat [. . .] -[. . .] tonnia vuodessa tai yli [. . .] tonnia yhteensä." (38)

(59) Irish Sugarin ja SDL:n 5 päivänä kesäkuuta 1986 pidetyn yhteiskokouksen pöytäkirjoihin on merkitty seuraavia asioita:

"[SDL:n toimitusjohtaja] C. M. Lyons sanoi, että jo käsiteltyjen erittäin alhaisten Pohjois-Irlannin hintojen takia on tärkeää säilyttää [. . .] Irlannin punnan rajaseutualennus pakettia kohden. Alennuksen jatkamisesta sovittiin mainitusta syystä." (39)

(60) SDL:n toimitusjohtaja Lyons kirjoitti johtaja Keleghanille 26 kesäkuuta 1986 päivätyssä tiedonannossa seuraavaa:

"1. [. . .].

Puhuin eilen puhelimessa Joe Lanen kanssa mielipiteestämme [. . .] alennuksesta pakettia kohden heinäkuussa. (. . .) Neuvoin häntä säilyttämään tilanteen muuttumattomana heinäkuussa. Hän kävi läpi yksittäiset takaisinsaamansa asiakkaat, joita on [. . .] niistä [. . .] asiakkaasta, joille hän on antanut alennusta. Muut [. . .] ovat vakituisia asiakkaita, jotka ovat aina pysyneet uskollisina hänelle, mutta jotka olivat paineenalaisina kyseisillä alueilla." (40)

(61) McKinneyn hallituksen 19 päivänä syyskuuta 1986 pidetyssä kokouksessa kerrottiin, että

"vaikka pakatun sokerin myynnin lasku oli huolestuttavaa, oli pidettävä mielessä, että noin [. . .] tonnin osuus laskusta johtui McKinneyn sokerin rajan yli tapahtuvan myynnin laskusta." (41)

(62) "Keskuteltavia asioita" -nimisessä tiedonannossa (42) rajan yli tapahtuvaa myyntiä koskevista ongelmista annettiin seuraava kuvaus:

"2. BSC ja Tate & Lyle laskivat hintojaan (emme ole seuranneet perässä) edelleen 12/13 punalla rajaseudulla sijaitsevissa pienissä Cash & Carry's -kaupoissa (joista yksikään ei yllä 300 tonnin sokeriostoihin vuodessa), jotka ottivat erittäin mielellään varastoonsa asianomaiset tuotteet, koska `McKinneys`-sokeripakkauksia ei hintamerkintöjen vuoksi voi viedä rajan yli.

Näiden Cash & Carry's -kauppojen liian alhaiset hinnat ja rajan yli toimivat ostajat, jotka tekevät ostoja ja laskevat hintoja alas etelässä, ovat meille todellinen ongelma, josta aiheutuu nyt C.S.E.T:lle (Iirish Sugar) noin [. . .] punnan vuotuiset kustannukset rajaseudulla ja etelässä myönnettävien alennusten takia ja jonka takia yritys menettää vähittäismyyntiin tarkoitetun pakatun sokerin noin [. . .] prosentin markkinaosuuden Pohjois-Irlannissa. Ongelma voi mahdollisesti suurentua entisestään, kun myönnettävät alennukset kasvavat ja koska alennuksesta saattaa olla seurauksena koko maata koskeva hinnanalennus, josta voisi aiheutua jopa [. . .] miljoonan punnan kustannukset." (43)

(63) SE:n (Irish Sugar), SDL:n ja JCC:n johtoryhmien 7 päivänä tammikuuta 1987 pidetyn kokouksen pöytäkirjassa todetaan, että

"Johtaja Keleghan kertoi, että [. . .] punnan alennus paketilta on laskettu [. . .] penceen paketilta kaikilla alueilla Donegalia lukuun ottamatta. Sovittiin, että myös Donegalin alueella koskevaa alennusta lasketaan [. . .] penceen 1 päivästä joulukuuta 1986 lähtien." (44)

(64) Irish Sugarin ja SDL:n 12 päivänä tammikuuta 1987 pidetyn yhtiökokouksen pöytäkirjassa todetaan rajan yli tapahtuvasta myynnistä seuraavaa:

"C. M. Lyons sanoi, että rajaseutualennuksen alentaminen [. . .] punnasta [. . .] penceen paketilta on tuottanut hyviä tuloksia, että siitä ei ole aiheutunut suurempia ongelmia ja ettei alentamisesta ole seurannut kasvua B.S.C.n ja T& L:n tuontisokerin pieneen määrään. M. Leyden vahvisti, että tilanne on sama läntisillä alueilla." (45)

(65) Johtaja Keleghan huomautti McKinneyn hallituksen 21 päivänä tammikuuta 1987 pidetyssä kokouksessa, että huomattava myynnin lasku James Finlay Ltd:n osalta:

"johtui sekä rajan yli tapahtuvan myynnin laskusta että siitä, että kyseinen asiakas oli menettänyt huomattavan sopimuksen Yhdistyneessä kuningaskunnassa." (46)

(66) SDH:n hallituksen 18 päivänä marraskuuta 1987 pidetyn kokouksen pöytäkirjaan on merkitty, että

"rajaseutualennukset lakkautettiin heinäkuussa 1987, mutta ne saatetaan ottaa uudelleen käyttöön vuoden 1988 alussa. Round Tower näyttää noudattaneen järkevämpää politiikkaa viime aikoina . . ." (47)

(67) SDH:n hallituksen 29 päivänä maaliskuuta 1988 pidetyn kokouksen pöytäkirjassa todetaan seuraavaa:

"äskettäinen 20 punnan hinnankorotus Pohjois-Irlannin pakatun sokerin osalta sekä Englannin punnan vahvistuminen suhteessa Irlannin puntaan ovat vähentäneet rajan yli tapahtuvaa tuontia huomattavasti . . ." (48)

(68) SDH:n hallituksen 28 päivänä kesäkuuta 1988 pidetyn kokouksen pöytäkirjassa todetaan, että

"BSC:n ja Tate & Lylen sokerin hinnan kohoaminen on helpottanut kyseisten markkinoiden vakauttamista ja vähentänyt rajan yli tulevia sokerimääriä" (49).

(69) Irish Sugarin ja SDL:n johtoryhmän 27 päivänä kesäkuuta 1990 pidetyn kokouksen pöytäkirjassa todetaan, että

"T.G. Keleghan sanoi, että pohjoisrajan yli tapahtuva tuonti uhkaa mahdollisesti kotimaan markkinoita. Hän sanoi, että jos uhka toteutuu, on tärkeää aloittaa nopeasti asianmukaiset vastatoimenpiteet. Toimenpiteisiin sisältyy hintojen merkitseminen McKinneyn sokeripaketteihin ja soveltuva myynninedistäminen kotimaan markkinoilla . . ." (50)

II. Tiettyjä asiakasryhmiä syrjivä hinnoittelu

i) Sokerin vientialennukset

(70) Irish Sugarin teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerin hinnat vaihtelevat sekä tavanmukaisten kaupallisten perusteiden, kuten ostetun määrän ja luottoehtojen, että eräiden muiden tekijöiden perusteella. Näistä muista tekijöistä ehdottomasti tärkein, ja arvokkain, on sokerin vientialennus, joka myönnetään asiakkaille, joiden lopputuotteet, esimerkiksi makeiset tai virvoitusjuomat, menevät vientiin. Alennukset määritellään vietyihin sokerituotteisiin käytetyn sokerin tonnimäärän mukaan, ja todisteet (51) osoittavat, että monet asiakkaat ilmoittavat vientimääränsä myöhässä alennusta saadakseen, esimerkiksi hillonvalmistaja Chivers ilmoitti heinäkuusta lokakuuhun ulottuvan ajanjakson vientinsä arvoksi [. . .] Irlannin puntaa, josta "Britanniaan ja Eurooppaan" suuntautuvan viennin osuus oli [. . .] Irlannin puntaa. Irish Sugar toteaa, että joidenkin asiakkaiden, kuten makeisvalmistajien [. . .] ja [. . .] (Irish Sugarin suurimmat asiakkaat), osalta alennus on sisällytetty niiden kaikista sokeriostoista maksamiin nettohintoihin, vaikka [. . .] tytäryhtiö [. . .] on yksi niistä yhtiöistä, jotka toimittavat Irish Sugarille kausittaisia selontekoja käytetyn vientisokerin tonnimäärästä. Vaikka vientialennusjärjestelmä vastaa sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä yhteisön ulkopuolelle tapahtuvaan vientiin sovellettavaa järjestelmää, suurin osa viennistä, josta alennusta myönnetään, suuntautuu muihin jäsenvaltioihin. Irish Sugar väittää, että alennusjärjestelmä sai alkunsa siitä, että hallitus kannusti viennin tukemista 1970-luvulla. Järjestelmää on sen vuoksi sovellettu jo huomattavan kauan, joten Irish Sugarin ja SDL:n edustajat neuvottelivat keskinäisissä kokouksissaan sokerin vientialennuksista jo ennen vuoden 1990 helmikuuta. (52)

(71) Irish Sugarin edustaja Heaphy selitti 24 päivänä helmikuuta 1994 päivätyssä kirjeessä kuluttaja-asioista vastaavalle virastolle, että vientialennus "on ollut suunnilleen [. . .] puntaa kutakin vientituotteiden valmistuksessa käytettyä sokeritonnia kohden" (53). Irish Sugar totesi komissiolle lähettämässään kirjeessä, että keskimääräiset vientialennusluvut on ilmoitettu yhtiön arkistoissa vasta vuodesta 1987 lähtien, ja ilmoitti kokonaistonnimäärästä myönnettyjen alennusten kokonaisarvoa koskevat laskelmat, joiden perusteella keskimääräinen alennus vuosina 1987-1995 oli noin [. . .] Irlannin puntaa tonnilta, vaikka onkin epävarmaa, kuinka keskiarvot pätevät yksittäisten asiakkaiden osalta (54). On todisteita siitä, että vientialennukset voivat nousta yli [. . .] Irlannin puntaan tonnilta, että saman verran vievät asiakkaat saavat erisuuruisen alennuksen tonnilta ja että alennuksen suuruus voi vaihdella ajan kuluessa ilman vastaavaa vaihtelua osto- tai vientimäärissä, tai ilman mitään vastaavuutta valuuttakurssivaihtelujen kanssa. Irish Sugar on todennut, että

"kun yritys on saanut reuna-alueille myönnettävää tukea [Peripheral Factor Allowance, jäljempänä `PFA`] tietyn ajan, tuki lasketaan tosiasiallisesti kyseisen yrityksen ostohintaan, jolloin yritys vaatii alennusten säilyttämistä muuttumattomina". (55)

(72) Alennukset voivat vaihdella myös sen perusteella, mihin jäsenvaltioon tuotteita viedään, sillä esimerkiksi makeisvalmistaja McKinney saa [. . .] Irlannin punnan alennuksen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan päätyvästä sokerista ja [. . .] Irlannin punnan alennuksen muihin maihin suuntautuvasta viennistä. Näistä ja kotimaan markkinoille päätyvistä ostoista lasketaan keskiarvo, jonka perusteella kyseinen asiakas saa ostamastaan sokerista [. . .] Irlannin punnan yleisalennuksen tonnia kohden. Juomia valmistava Clintock saa toisaalta [. . .] Irlannin punnan alennuksen kaikista ostoistaan, koska "hyvin suuri prosenttiosuus sen tuotannosta menee vientiin", vaikka viennin osuudesta ja vientikohteista ei ole esitetty tietoja. Irish Sugar on selittänyt komission ja sen välisissä kokouksissa, että alennukset myönnetään yksittäisten asiakkaiden osalta tilapäisin perustein ja että perusteista ilmoitetaan alennusta saavalle yritykselle. SDL:n edustaja Heaphy ehdotti esimerkiksi 7 päivänä lokakuuta 1993 päivätyssä kirjeessään BSN-konsernille [. . .] Irlannin punnan alennusta tonnia kohden BSN-konsernin tytäryhtiölle Irish Biscuitsille menevistä sokeritoimituksista (osana BSN-konsernin kanssa käytäviä vuotuisia hintaneuvotteluja), jonka lisäksi hän toteaa: "sovimme vientialennusjärjestelyistä Irish Biscutitsin kanssa ja, mikäli Irish Biscuitsin kanssa käytävät neuvottelut etenevät, ehdotamme [. . .] punnan alennusta tonnia kohden." (56) Vientialennuksia varten ei ole olemassa kiinteitä tariffeja tai kynnysarvoja eikä järjestelmästä puhuta julkisesti.

ii) Kilpaileviin sokerin pakkaajiin kohdistuva syrjintä

(73) ASI lopetti 1990-luvun alkuun mennessä vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin toimitukset markkinoille. Muiden kuin irlantilaisten sokerituotteiden prosenttiosuus oli pieni ja käytännöllisesti katsoen muuttumaton (pääasiassa Irish Sugarin sokeria käyttävällä Round Towerilla oli muuttumaton [. . .] prosentin markkinaosuus). Vuoden 1993 puolivälissä neljä pakkaajaa, joista tärkeimmät olivat Gem Pack ja Burcom, toivat kuitenkin markkinoille yhden kilogramman painoiset vähittäismyyntiin tarkoitetut sokeripaketit saaden etua teollisuuteen tarkoitetun sokerin ja vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin välisestä suuresta hintaerosta. Gem Pack osti sokeria ainoastaan Irish Sugarilta. Burcom käytti ajan mittaan sekä (ASI:n tuomaa) tuontisokeria että Irish Sugarin sokeria. Myös ASI päätti tuoda markkinoille oman vähittäismyyntiin tarkoitetun ranskalaista tuontisokeria sisältävän pakettinsa vuonna 1993.

Teollisuuden käyttöön tarkoitetusta sokerista pyydetty hinta

(74) Vientialennusten lisäksi Irish Sugar myöntää myös eräitä alhaisempia ([. . .] Irlannin puntaa tonnilta) alennuksia, joita ei ole sidottu määrään. Nämä alennukset on yleensä tarkoitettu kotimaisille asiakkaille, vaikka neljä yritystä saa niitä vientialennusten lisäksi. On olemassa aloitteleville yrityksille, kaukana markkinoistaan sijaitseville yrityksille ja yrityksille, joiden odotetaan tai odotettiin kasvavan nopeasti, tarkoitettuja alennuksia. Kuten teollisuuskäyttöön tarkoitetun irtosokerin 30 päivänä kesäkuuta 1994 julkistettu Irish Sugarin oma hintataulukko osoittaa, käytännöllisesti katsoen kaikki asiakkaat saavat jonkinlaista alennusta kilpailevia sokerin pakkaajia lukuun ottamatta.

>TAULUKON PAIKKA>

(75) Irish Sugarin asiakirjat osoittavat, että Gem Packille myönnettiin vuonna 1990 PFA-tukea eli vientialennusta [. . .] Irlannin puntaa tonnilta. Irish Sugar ei ole selittänyt syytä tähän, mutta on väittänyt, että Gem Pack sai [. . .] Irlannin punnan alennuksen tonnia kohden, jotta se kykenisi kilpailemaan sokeripakkausten tuontia vastaan vuoteen 1993 ulottuneella ajanjaksolla, ja kun sillä ei ollut tuotetta, joka kilpailisi vähittäismyyntiin tarkoitettujen Irish Sugarin yhden kilogramman sokeripakettien kanssa. Irish Sugar toteaa (57), että Gem Packille tarjottiin myöhemmin, lokakuussa 1995, [. . .] Irlannin punnan alennusta tonnilta, joka maksettiin takautuvasti vuodesta 1994 lähtien. Irish Sugar on väittänyt (58) myös, että sokerin pakkaaja Burcom sai sokerin hinnasta alennuksen vuonna 1994, vaikka tämä ei ilmennyt Irish Sugarin elokuussa 1994 antamassa vastauksessa, koska siltä pyydettiin hintaa ([. . .] Irlannin puntaa), "jonka perusteella sen olisi voinut olettaa ostavan [. . .] tonnia" (59), vaikka "Burcom osti ensimmäisen toimintavuotensa aikana (toukokuu 1993 - toukokuu 1994) [. . .] tonnia" (60). Tämän asian suhteen on syytä huomauttaa, että 30 päivänä kesäkuuta 1994 Burcomin maksama hinta oli edelleen [. . .] Irlannin puntaa, vaikka ensimmäinen toimintavuosi oli jo päättynyt ja vaikka sen kasvu oli nopeaa. Joulukuussa 1994 päättyneenä vuonna Burcom osti lähes [. . .] tonnia sokeria. Lisäksi purukuminvalmistaja Topps Ireland Ltd:n, joka osti vain [. . .] tonnia sokeria vuonna 1994, maksama bruttohinta oli vain [. . .] Irlannin puntaa korkeampi kuin Burcomin maksama hinta.

(76) Kuten vientialennukset, myös muut alennukset myönnetään tilapäisin perustein ja niistä ilmoitetaan suullisesti. Sen vuoksi yritykset, jotka ovat samassa tilanteessa, voivat saada täysin erilaisia alennuksia. Esimerkiksi virvoitusjuomavalmistaja Gleeson saa [. . .] Irlannin punnan alennuksen tonnilta, koska se sijaitsee etäällä Dublinin markkinoista, huolimatta siitä, että se sijaitsee lähempänä Dublinia kuin muut asiakkaat. Batchelor's sai [. . .] Irlannin punnan "myynninedistämisalennuksen" tonnilta vuonna 1994, vaikka sen ostomäärät olivat Irish Sugarin mukaan "laskeneet huomattavasti". Jopa Topps sai [. . .] Irlannin punnan alennuksen maksamansa alhaisen bruttohinnan lisäksi, koska kun yritys perustettiin joitakin vuosia sitten, myynnin "odotettiin olevan huomattavaa". Myyntisaavutusten ja alennusten mukauttamisen välillä näyttää olevan huomattava viive ja "aloitteleville" ja "nopeasti kasvaville" yrityksille myönnettävät alennukset on ilmeisesti tarkoitettu vain sokerialan ulkopuolisille yrittäjille.

(77) Vientialennusten tavoin myös "kotimaisten" alennusten määrät tonnia kohden vaihtelevat, mutta sen lisäksi vaihtelua eri asiakkaiden kesken esiintyy myös alennusten myöntömenetelmässä, mikä merkitsee, että alennukset myönnetään joko laskun mukana tai laskun ulkopuolella ja joko kaikista ostoista tai taannehtivasti kertasuorituksena tietyt myyntimäärät saavutettaessa.

Tavoitealennukset ja valikoiva hinnoittelu

(78) Irish Sugar toteutti keväällä 1994 (maalis-tuokokuussa) järjestetyn World Cupin yhteydessä myynninedistämiskampanjan, johon sisältyi tavallisia määräalennuksia, mutta sen lisäksi Irish Sugar tarjosi Irlannin tärkeimmille elintarvikkeiden vähittäismyyjille tavoiteperusteisia alennuksia yhden kilogramman "Siucra"-sokeripaketistaan.

(79) Irish Sugar on todennut, että vähittäismyyjille tarjottiin yhden prosentin lisäalennus kaikista ostoista, jos ne saavuttivat kahdeksan prosentin lisäyksen edellisten keskimääräisten viikkojen ostoihin. Lisäyksen laskemiseen käytetty tarkistusajanjakso oli huhtikuusta syyskuuhun 1993 ulottuva 26 viikon jakso. Irish Sugarilta hankitut asiakirjat osoittavat, että useat vähittäiskauppakonsernit saivat korkeampaa tavoitealennusta, minkä tiedon kaksi asiakasta ovat vahvistaneet vastauksena niille esitettyihin tietopyyntöihin. National Wholesalers Grocers Alliance Ltd (jäljempänä `NWGA`), jonka osuus vähittäismyyntimarkkinoista on noin [. . .] prosenttia, sai [. . .] prosentin tavoitealennuksen ja Musgraves-konserni sai [. . .] prosentin tavoitealennuksen. Irish Sugar on väittänyt (61) näiden yritysten antaneen virheellistä tietoa komissiolle tavoitealennuksen prosenttiosuuden osalta. Irish Sugarin omissa arkistoissa (62) on kuitenkin Musgravesin kohdalla "Kohde [. . .]", joka on yhdenmukainen Musgravesin saamastaan tavoitealennuksesta antamansa oman lausunnon kanssa. Irish Sugar ei kiellä sitä, että kaikille asianomaisille vähittäiskauppiaille tarjottiin jonkinlaista tavoitealennusta.

(80) Käsinkirjoitetussa sisäisessä "toimintakertomuksessa" huomautetaan vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin osalta, että "huhtikuun ja toukokuun myynninedistämistoimenpiteet edistivät varastojen täyttymistä, josta oli seurauksena myyntitasojen laskua kesäkuussa ja todennäköisesti myös heinäkuussa". (63)

(81) Irish Sugar toimeenpani "Siucra"-sokeria koskevien tavoitealennusten toisen kierroksen lokakuussa kahden viikon aikana, edelleen huhtikuusta syyskuuhun 1993 ulottuvan jakson viikkokeskiarvojen perusteella. Vähittäiskauppakonsernit saivat [. . .] Irlannin punnan alennuksen tonnia kohden (noin kolme prosenttia keskimääräisestä vähittäismyyntihinnasta), jos niiden myynti saavutti kahdeksan prosentin kasvun viikoittaisesta keskiarvosta. Kyseisen jakson yhden kilogramman "Siucra"-sokeripakettien myyntilaskut osoittavat, että monet asiakkaat ostivat huomattavasti tavoitetta enemmän.

(82) Myös tavoitealennuksia on tarjottu valikoivasti. Joulukuussa 1994 Irish Sugar tarjosi tärkeimmälle vähittäismyyntiketjulle [. . .] tavoitealennusta vuodelle 1995. "[. . .]-tavarataloja koskeva ehdotus vuodelle 1995" otsikoidussa 15 päivänä joulukuuta 1994 päivätyssä sisäisessä tiedonannossa mainitaan Siucra-tuotteen vuoden 1995 ostoista myönnettävän [. . .] prosentin alennuksen muodossa myönnettävä "kasvu-kannustin", joka edellyttää "Siucra-tuotteen ostomäärien kasvua [. . .] tonnilla". Koska yhden kilogramman "Siucra"-sokeripaketti muodosti noin suuren osan "Siucra"-tuotemerkin markkinointivuoden 1994/1995 myynnistä [. . .] (64), "Siucra"-sokerin ostojen kasvu koskisi suurelta osin yhden kilogramman "Siucra"-sokeripakettien ostojen kasvua. Irish Sugar kilpaili tuolloin Burcomin kanssa sokerin myynnistä [. . .] omaa yhden kilogramman "[. . .]"-merkkistä sokeripakettia varten. Greencoren vuoden 1994 kesäkuussa julistetussa yritysstrategiassa todetaan, että [. . .] on huhtikuussa 1994 tuonut uudelleen markkinoille [. . .]-sokerin, "josta Burcom toimittaa [. . .] prosenttia ja me [. . .] prosenttia", ja että "[. . .] on päättänyt vakiinnuttaa [. . .]-sokerin aseman . . . [. . .] antaa yhtä paljon hyllytilaa [. . .] ja Siucralle". Kasvu [. . .] ostaman "Siucra"-sokerin määrissä johtaisi todennäköisesti ostojen laskuun yhden kilogramman [. . .]-sokeripakettien osalta, joiden sisältämän sokerin toimituksista Burcom kilpaili Irish Sugarin kanssa.

(83) Irish Sugar on väittänyt, että Burcom lopetti kaupankäynnin 14 päivänä joulukuuta 1994 ja sisäiseen tiedonantoon merkittyä Burcomin sulkemispäivää on sen vuoksi siirretty myöhemmäksi ja että "Burcom ei tuolloin kilpaillut markkinoista yleensä eikä varsinkaan [. . .] tapahtuvista toimituksista" (65). [. . .] myönnetty tavoitealennus on kuitenkin huomioitu myös otteessa Irish Sugarin lisäehtoja koskevasta rekisteristä, jonka Irish Sugar on painottanut olevan täydellinen luettelo yhtiön käyttämistä ehdoista Irlannin elintarvikelakien noudattamiseksi (Irish Groceries Acts) (66). Otteesta (67) ilmenee selvästi, että merkintä "Siucra-tuotemerkki [. . .] Siucran kasvukannustin [. . .]" tehtiin rekisteriin 8 päivänä joulukuuta 1994, mikä merkitsee sitä, että sen määrittely tapahtui tuona päivänä tai ennen sitä. Irish Sugarin itsensä "Castle"-tuotemerkin markkinoille tuomisen jälkeen vuoden 1994 lopulla laatimissa sisäisissä voitto- ja tappioennusteissa ennakoidaan, että Burcomin pakkaamattoman sokerin ostot kaksinkertaistuvat [. . .] tonnista markkinointivuonna 1993/1994 [. . .] tonniin markkinointivuonna 1994/1995 (68).

(84) Irish Sugar on todennut, että [. . .]-vähittäismyyntikonsernille (jäljempänä "[. . .]") tarjottiin helmikuussa 1995 sekä tavoitealennusta että muita kuin tavoitealennuksia Irish Sugarin tuotteiden ostoista maaliskuusta 1995 helmikuuhun 1996 ulottuvana ajanjaksona. [. . .] osti arviolta [. . .] Irlannin punnan arvosta Irish Sugarin tuotteita edeltävänä vuonna. Alennusehdot, jotka [. . .] on vahvistanut, olivat [. . .] prosentin ehdoitta myönnettävä alennus ostojen arvosta ja [. . .] prosentin lisäalennus, joka edellyttää ostojen lisääntyvän [. . .]prosentilla vuoden aikana.

OIKEUDELLINEN ARVIOINTI

86 ARTIKLA

(85) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 86 artiklan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltumatonta ja kiellettyä on yhden tai useamman yrityksen määräävän aseman väärinkäyttö yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla, jos se on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

A. Merkitykselliset markkinat

Merkitykselliset tuotemarkkinat

(86) Kuten yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa Hoffmann-La Roche vastaan komissio (69), "Merkityksellisten markkinoiden käsitteeseen kuuluukin, että siihen kuuluvien tuotteiden välillä voi olla tehokasta kilpailua; tämä edellyttää, että kaikki samoihin markkinoihin kuuluvat tuotteet ovat riittävästi keskenään korvattavissa samaa käyttöä varten."

(87) Komissio katsoi asiassa Napier Brown-British Sugar tietyistä kidesokerin myyntiin liittyvistä kilpailunrajoituksista tekemässään päätöksessä (70), että valkoinen kidesokeri muodostaa merkitykselliset tuotemarkkinat.

(88) Koska erikoissokereita, nestemäisiä sokereita ja siirappeja käytetään eri tarkoituksiin kuin kidesokeria, ne eivät tyydytä samoja tarpeita kuin valkoinen kidesokeri eivätkä sen vuoksi kuulu samoille tuotemarkkinoille sen kanssa, koska kyseiset tuotteet eivät asiakkaan näkökulmasta katsoen ole keskenään korvattavissa olevia tuotteita.

(89) Teollisesti valmistetut sokerin korvikkeet, kuten isoglukoosi, sakkariini, syklamaatti tai aspartaami, pystyvät kilpailemaan luonnonsokerin kanssa vain rajallisen määrän tuotteita osalta, lähinnä kevyttuotteiden osalta, eivätkä ne sen takia kuulu samoille merkityksellisille tuotemarkkinoille kuin kidesokeri.

(90) Komissio hyväksyy kuitenkin Irish Sugarin esittämän väitteen (71), jonka mukaan valkoisen kidesokerin markkinat ovat jakautuneet edelleen kahteen eri alaryhmään: teollisuuden käyttöön tarkoitettuun sokeriin ja vähittäismyyntiin tarkoitettuun sokeriin. Näillä kahdella markkinoiden alaryhmällä on yhteneväisiä ominaisuuksia: molemmat koskevat samaa perustuotetta, kidesokeria, ja sokerialan yhteinen markkinajärjestely säätelee molempien kokonaistoimituksia. Vaikka toimituspuolella on tietty määrä keskinäistä korvaavuutta tuotteiden käyttötarkoituksen, myyntimäärien ja asiakastyyppien osalta, markkinat ovat erilaiset. Teollisuuden käyttöön tarkoitettu sokeri myydään irtotavarana tai suurissa (esimerkiksi 50 kilon) säkeissä ja sitä joko jalostetaan elintarvikkeiden tai juomien ainesosana tai pakataan vähittäismyyntiä varten. Teollisuuden käyttöön tarkoitetun sokerin asiakkaina ovat siis pääasiassa elintarvike- ja juomatehtaat sekä kyseisten tuotteiden pakkaajat. Jotkut sokerikauppiaat tai välittäjät toimivat myös eräiden jäsenvaltioiden teollisuusmarkkinoilla. Vähittäismyyntiin tarkoitettu sokeri myydään pienempinä määrinä, esimerkiksi yhden kilogramman paketeissa tai pusseissa, ja sitä käytetään pääasiassa kotitalouksissa tai ravintola-alalla. Vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin jalostajan asiakkaina on tukku- ja vähittäiskauppiaita. Kyseiset teollisuuden käyttöön tarkoitetun sokerin ja vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin väliset erot pakkaamisessa, jakelussa ja asiakasprofiilissa aiheuttavat sen, että näillä kaksilla markkinoilla on koko yhteisössä käytössä erilaiset hinnoittelurakenteet.

Merkitykselliset maantieteelliset markkinat

(91) Tuomioistuin on määritellyt merkitykselliset maantieteelliset markkinat seuraavasti (72):

"tietty maantieteellinen alue, jolla tuotetta pidetään kaupan ja jossa kilpailun edellytykset ovat riittävän yhtenäiset, jotta asianomaisen yrityksen taloudellista valtaa voitaisiin arvioida."

(92) Merkitykselliset maantieteelliset markkinat, joilla Irish Sugarin markkina-asemaa on arvioitava, sijaitsevat Irlannissa. Tämä johtuu seuraavassa esitettävistä tekijöistä.

(93) Kuten edellä todettiin, yksi sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn tärkeimmistä osa-alueista on se, että kutakin yhteisön jäsenvaltiota varten on määritelty tietty perusmäärä juurikkaasta jalostettua sokeria, jonka jäsenvaltiot jakavat sokerijuurikkaasta sokeria jalostavien yhtiöidensä välisiin kiintiöihin (A- ja B-sokeri). Koska Irish Sugar on Irlannin ainoa sokerijuurikkaan jalostaja, se saa Irlannin koko A- ja B-sokerikiintiön itselleen. Kyseinen kiintiö, jonka suuruus on tällä hetkellä 200 200 tonnia vuodessa, ylittää selvästi kotimaan kulutuksen. Irish Sugarin tuotanto on tähän saakka riittänyt kattamaan Irlannin sokerin kulutuksen kokonaan. Asiassa "Suiker Unie ja muut vastaan komissio" tekemässään päätöksessä tuomioistuin ilmoitti, että sokerimarkkinoiden yhteisellä järjestelyllä on voimakas vaikutus sokerin tuotantoon ja myyntiin yhteisössä (73):

"On ilmeistä, että koska edellä mainittu kansallisten kiintiöiden järjestelmä aiheutti tuotannon pysähtymisen, kun tuotanto siirtyi sokerijuurikkaan viljelyyn erityisen hyvin soveltuville alueille, ja koska se esti lisäksi tuotannon lisääntymistä merkittävällä tavalla, kyseinen järjestelmä laski määriä, joita tuottajat voivat myydä yhteismarkkinoilla.

Tällä rajoittamisella oli todennäköisesti yhdessä suhteellisen korkeiden kuljetuskustannusten kanssa huomattava vaikutus tarjontaan, joka on yksi kilpailun ensisijaisista osa-alueista, vaikuttaen näin ollen myös jäsenvaltioiden välisen kaupan määrään ja muotoihin."

Kuitenkin:

"Huolimatta arvostelusta, joka kohdistuu kansallisten markkinoiden jakamisen vakiinnuttamiseen kansallisten kiintiöiden avulla tähtäävään järjestelmään, jonka vaikutuksia tarkastellaan myöhemmin, jäljelle jää käytännössä edelleen tiettyjä kilpailualoja, jotka kuuluvat kilpailusääntöjen määräysten soveltamisalaan."

(94) Irish Sugar on ainoa sokerinvalmistaja, jolla on hyvin toimiva jakelujärjestelmä, jonka kautta se toimittaa sokeria asiakkaille kaikkialla Irlannissa. Suurin osa irlantilaisista teollisuus- ja vähittäismyyntiasiakkaista hankkii käyttämänsä sokerin kotimaasta. Ne ostavat sokerin joko Irish Sugarilta tai maahantuojilta eivätkä tuo sokeria suoraan omatoimisesti.

(95) Irish Sugar on väittänyt yhteisöjen tuomioistuimen painottaneen asiassa "Suiker Unie", että yhteisön noudattama järjestelmä sisältää tekijöitä, jotka joko edistävät jäsenvaltioiden välisen kaupan kehittämistä, ja sen seurauksena myös tehokasta kilpailua, tai ainakin lieventävät yhteisön noudattamasta järjestelystä aiheutuvia päinvastaisia vaikutuksia. Yhteisöjen tuomioistuin korostaa erityisesti sitä tosiseikkaa, että yhteisön sisäinen jalostetun sokerin kuljetus on liitetty kiinteäksi osaksi yhteisössä noudatettavaa järjestelmää luomalla yli- ja alituotantoalueita (74). Vaikka Irlannin A- ja B-sokerin kiintiö on huomattavasti suurempi kuin kotimainen kulutus, Irlantia pidetään sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä alituotantoalueena. Tämä merkitsee sitä, että sokerin interventiohinta on korkeampi alituotantoalueilla, joihin Irlanninkin katsotaan kuuluvan, tuonnin edistämiseksi ylituotantoalueilta alituotantoalueille. Irish Sugar väittää lisäksi, että Ranska, Saksa, Tanska, Belgia ja Alankomaat tuottavat sokeria huomattavasti yli omien tarpeidensa ja että tämä ylituotanto voitaisiin periaatteessa myydä Irlantiin. On kuitenkin huomattava, että tuontisokeri on tähän mennessä muodostanut vain pienen osan Irlannin kidesokerin kulutuksesta (75). Suurin este sokerin tuonnille manner-Euroopasta ovat rahtikustannukset, erityisesti silloin, kun paluumatkalla ei kuljeteta lastia. Irish Sugar on väittänyt (76), että huolimatta edellä mainittuja erityistarkoituksiin varattuja kontteja koskevasta lausunnosta Greencoren kesäkuussa 1994 julkistetussa yritysstrategiassa, "lastin puuttuminen paluumatkalla ei ole enää ongelma", sillä sokerin tuonnissa käytettyjä kontteja voidaan nykyisin käyttää lastin kuljetukseen paluumatkalla. Olipa tämän hetkinen tilanne sitten millainen tahansa, Irish Sugarin oma lausunto osoittaa, että rahtikustannukset muodostivat huomattavan esteen raakasokerin tuonnille käytännöllisesti katsoen koko tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Lisäksi säkkeihin pakatun sokerin tuontia haittaa se rakenteellinen muutos, jonka johdosta teollisuuskäyttöön tarkoitettua sokeria ostavat asiakkaat ovat alkaneet käyttää siiloja sokerin varastoinnissa. Tämän seurauksena jo tällä hetkelläkin alle 7 000 tonnin suuruiset säkkeihin pakatun sokerin markkinat kutistuvat entisestään.

(96) Pohjois-Irlanti ei kuulu samoihin maantieteellisiin markkinoihin kuin Irlanti. Vaikka Irish Sugarin hallussa on melko suuri ([. . .] prosenttia) osuus Pohjois-Irlannin markkinoista, alueen kilpailutilanne poikkeaa selvästi Irlannin vastaavasta. Pohjois-Irlannissa ei tuoteta sokeria. Irish Sugar tuo sokeria sinne tytäryhtiönsä McKinneyn kautta, ja lisäksi siellä myydään McKinneyn tuotemerkillä vähittäismyyntiin tarkoitettua sokeria. Myös Yhdistyneen kuningaskunnan kaksi sokerintuottajaa, British Sugar ja Tate & Lyle, jotka eivät tuo sokeria Irlannin markkinoille, kilpailevat Irish Sugarin kanssa Pohjois-Irlannin markkinoista, joista niiden hallussa on jäljelle jäävä [. . .] prosentin osuus. Pohjois-Irlannin kysyntä poikkeaa kaiken lisäksi huomattavasti Irlannin vastaavasta, koska monet asiakkaat kuuluvat myös muualla Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiviin konserneihin, jolloin on todennäköisempää, että ne hankkivat tarvitsemansa sokerin brittiläisiltä sokerin tuottajilta. Lisäksi Pohjois-Irlannin ja Irlannin välillä on merkittävä hintaero. Erityisesti vähittäismyyntiin tarkoitettu sokeri on jatkuvasti ollut huomattavasti halvempaa Pohjois-Irlannissa kuin Irlannissa, ja komission jäljentämät Greencoren sisäiset asiakirjat sisältävätkin viittauksia sokerin kotimaan markkinoita koskeviin ylihintoihin. Aikana, jolloin Pohjois-Irlannin ja Irlannin välinen vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin hintaero markkinoilla oli riittävän suuri tekemään sokerin tuonnin Pohjois-Irlannista houkuttelevaksi, Irish Sugar on osoittanut kykenevänsä puolustautumaan kaikkia asemaansa kohdistuvia hyökkäyksiä vastaan "kotikentällään" Irlannissa. Kun Yhdistyneessä kuningaskunnassa vallitsi hintasota, Irish Sugar kykeni ylläpitämään huomattavaa hintaeroa Irlannissa erityisesti vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin osalta. Irish Sugar on pystynyt pitämään pelkästään kotimaan markkinoilla toimivilta asiakkailta perittävät hinnat huomattavan korkeina myös teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerin osalta.

(97) Merkitykselliset maantieteelliset markkinat muodostuvat siis kokonaisesta jäsenvaltiosta, Irlannista. Niihin sisältyy näin ollen merkittävä osa yhteismarkkinoita. Sokerin kokonaiskulutus Irlannissa markkinointivuonna 1993/1994 oli 173 000 tonnia. Kuten edellä mainittiin, Irlannissa kulutettiin sokeria asukasta kohden enemmän kuin yhteisössä keskimäärin, mikä heijastaa sokerin tärkeää asemaa sekä maan taloudellisesti merkittävässä elintarvike- ja juomateollisuudessa että vähittäismyyntimarkinoilla.

(98) Komissio päättelee edellä mainittujen ominaispiirteiden perusteella, että Irlannin vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin ja teollisuuskäyttöön tarkoitetun kidesokerin markkinat muodostavat merkitykselliset markkinat. Komissio toteaa lisäksi, että kyseiset markkinat kattavat tuotantomäärien ja sokerin kulutuksen perusteella huomattavan osan 86 artiklassa tarkoitetuista yhteismarkkinoista.

B. Määräävä asema

(99) Irish Sugarilla on määräävä asema Irlannissa sekä vähittäismyyntiin että teollisuuskäyttöön tarkoitetun kidesokerin markkinoilla.

(100) Tuomioistuin määritteli asiassa Hoffmann-La Roche vastaan komissio määräävän markkina-aseman seuraavasti (77):

"Mainitussa artiklassa [86 artiklassa] tarkoitettu määräävä asema koskee jonkin yrityksen vahvaa taloudellista asemaa, jonka avulla se voi estää tehokkaan kilpailun merkityksellisillä markkinoilla, koska sillä on huomattava valta toimia itsenäisesti kilpailijoistaan, asiakkaistaan ja lopulta kuluttajista riippumatta. (. . .)

Määräävän markkina-aseman olemassaolo voi johtua useista tekijöistä, jotka yksinään eivät välttämättä ole ratkaisevia, mutta joista erittäin merkityksellinen tekijä ovat hyvin suuret markkinaosuudet."

(101) Tekijät, jotka otetaan huomioon päätettäessä siitä, onko Irish Sugarilla määräävä asema Irlannissa teollisuuskäyttöön ja vähittäismyyntiin tarkoitetun kidesokerin markkinoilla, ovat seuraavat:

(102) Irish Sugarin osuus kidesokerin kokonaismarkkinoista vuosina 1985-1995 vaihteli yli 90 prosentin välillä. Irish Sugarin kilpailijoiden markkinaosuus on näin ollen ollut erittäin pieni molemmilla markkinoilla. ASI:lla, joka on Irlantiin tuodun teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerin ja ajoittain myös vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin tärkein tuoja, oli vuosina 1985-1995 noin [. . .] prosentin tai sitä pienempi markkinaosuus. Round Towerilla on jo useita vuosia ollut [. . .] prosentin osuus suppeammista vähittäismyyntimarkkinoista, mutta sekin on vuodesta 1988 lähtien ostanut suurimman osan teollisuuskäyttöön tarkoitetusta sokeristaan Irish Sugarilta. Gem Packilla oli vuonna 1993/1994 [. . .] prosentin markkinaosuus sokerin vähittäismyyntimarkkinoista, mutta myös se hankkii teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerinsa Irish Sugarilta.

(103) Sillä, että Irish Sugarin tuottama sokerimäärä on suhteellisen pieni verrattuna muiden jäsenvaltioiden sokerin tuottajiin, joista eräät tuottavat sokeria huomattavasti yli kotimaan markkinoidensa kysynnän, ei ole merkitystä määriteltäessä Irish Sugarin asemaa Irlannin markinoilla. Se seikka, että Irish Sugar tuotti tappiota 1980-luvun alkupuolella, ei ole ristiriidassa määräävän markkina-aseman olemassaolon kanssa (78).

(104) Euroopan yhteisön sokerialan yhteinen markkinajärjestely rajoittaa yhteisössä tuotetun sokerin myynnin yhteisössä kansallisten tuotantokiintiöiden kokonaismäärään. Irish Sugar on saaren ainoa sokerin valmistaja, ja sille myönnetään vuosittain Irlannin koko sokerikiintiö. Kyseinen kiintiö on riittävän suuri kattamaan kidesokerin kokonaiskulutuksen Irlannissa. Irish Sugarilla on toimiva jakelujärjestelmä, jonka välityksellä se toimittaa kautta maan teollisuuskäyttöön sekä tukku- ja vähittäismyyntiin tarkoitettua sokeria kaikkialla maassa toimiville asiakkaille.

(105) Tuontisokerin takia syntynyt kilpailutilanne ei ole estänyt Irish Sugaria säilyttämästä vuodesta 1985 lähtien hallussaan suurta markkinaosuutta, ja sen seurauksena hyötymästä 86 artiklassa tarkoitetusta määräävästä markkina-asemasta. Irlantiin tuodun tuontisokerin osuus kidesokerin kokonaiskulutuksesta Irlannissa on ollut pieni. Lähinnä Pohjois-Irlannista ja Ranskasta tuodulla sokerilla on ollut vain vähäinen vaikutus Irish Sugarin kilpailuasemaan.

(106) Irish Sugar on väittänyt (79), ettei sillä ole määräävää markkina-asemaa Irlannissa teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerin markkinoilla, koska sen tärkeimmät teollisuusasiakkaat, erityisesti sen kaksi suurinta asiakasta [. . .] ja [. . .], ovat "etulyöntiasemassa Irish Sugariin nähden", sillä niiden yhteenlaskettu osuus Irish Sugarin myynnistä teollisuudelle on noin [. . .] prosenttia, mikä merkitsee Irish Sugarin mukaan sitä, että ne "voisivat lakkauttaa Irlannin sokerin tuotannon kokonaan, jos tuotannontekijöistä tulisi liian kalliita. Kyseiset yritykset siirtäisivät tuolloin tuotantonsa muualle, jolloin Irish Sugar menettäisi ne lopullisesti."

(107) Vaikka oltaisiinkin samaa mieltä siitä, että kyseisillä asiakkailla on tietty määrä ostovoimaa, ne ovat kaikesta huolimatta riippuvaisia Irish Sugarin toimittamasta irtosokerista. Kuten edellä 94 kappaleessa huomautettiin, sokerialan yhteinen markkinajärjestely vähentää vaihtoehtoisten toimitusten määrää. Lisäksi sokerin kuljetuskustannukset muodostavat merkittävän esteen sokerin tuonnille meren takaa Irlantiin. Kuten edellä todettiin, teollisuuskäyttöön tarkoitetun tuontisokerin, erityisesti säkkeihin pakatun sokerin, markkinarako on kaventunut vähitellen viime vuosikymmenen kuluessa teollisuusasiakkaiden siirryttyä käyttämään siiloja niille toimitetun sokerin varastoinnissa. Irlannin markkinoiden pienuus aiheuttaa edellä mainittujen seikkojen ohella sen, että Benelux-maiden, Ranskan, Saksan tai Tanskan sokerinvalmistajien on vaikea saavuttaa tyydyttävää sijoitetun pääoman tuottoprosenttia myynnistä Irlannin markkinoilla. Se, että yritykset voivat pitkällä tähtäimellä päättää siirtää tuotantonsa muualle, ei poista nykyistä luottamusta tiettyyn tavarantoimittajaan.

(108) Kuten komissio totesi Nestlé/Perrier-yrityssulautumaa koskevassa päätöksessään (80), ostajien keskittyminen on verrattava tavarantoimittajien keskittymiseen. Irlannin teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerin markkinoiden osalta, joilla Irish Sugarin osuus toimituksista oli yli 90 prosenttia kyseisenä ajankohtana (yli [. . .] prosenttia suurimman osan ajasta), on harvinaisen selvää, että kysyntä muodostuu kahden suurasiakkaan läsnäolosta huolimatta monista eri ostajista, jotka eivät ole yhtä suuria ja joita ei voida liittää yhteen siten, että niiden voitaisiin päätellä horjuttavan 90 prosentin markkinaosuudellaan tavarantoimittajan markkina-asemaa. Kahden suurimman asiakkaan osuus myynnistä ei tasapainota Irish Sugarin määräävää markkina-asemaa. Kuten Nestlé/Perrier-yrityssulautumaa koskevassa päätöksessä todettiin, komission on kilpailusääntöjen noudattamiseksi kiinnitettävä huomiota myös heikompien ostajien suojelemiseen. Kuten jäljempänä selitetään, Irish Sugar on syrjinyt tiettyjä asiakasryhmiä. Lisäksi Irlannin keskimääräinen tehtaalta noudetun irtokidesokerin hintataso on ollut Euroopan yhteisön korkeimpia. Irlannin hintataso on jatkuvasti ollut lähimmän sokerintuottajamaan, Yhdistyneen kuningaskunnan hintatasoa korkeampi.

(109) Vaikka Irish Sugarin osuus sokerin vähittäismyyntimarkkinoista kyseisenä aikana on hieman pienempi (yli 85 prosenttia), sillä on määräävä asema myös kyseisillä markkinoilla. Se seikka, että suuret vähittäismyyntiketjut, esimerkiksi [. . .]-tavarataloketju, ovat lisänneet markkinaosuuttaan viime vuosina verrattuna tukkukauppakonserneihin, ei kumoa määräävää markkina-asemaa. Kuten komissio on todennut Nestlé/Perrier- ja Procter & Gamble/VP Schickedanz II (81) -yrityssulatumia koskevissa päätöksissään, asiakkaan tuotemerkkiuskollisuuden lujuus on otettava huomioon määriteltäessä vähittäiskauppiaiden neuvotteluaseman suhteellista vahvuutta verrattuna valmistajiin. Irish Sugar on itsekin myöntänyt "Siucra"-tuotteidensa "hallitsevan markkina-aseman" olemassaolon. Jopa ne harvat vähittäiskauppiaat, jotka myyvät sokeria omalla tuotemerkillään, ostavat sokerinsa Irish Sugarilta, koska asiakkaat ovat uskollisia tuotemerkille, joka käyttää irlantilaista sokeria. Vaikka vähittäismarkkinoilla on ollut useita kotimaisia kilpailijoita kymmenen viime vuoden aikana, kyseisten yritysten markkinaosuus on ollut erittäin pieni ja ne hankkivat lähes kaiken teollisuuskäyttöön tarkoitetun sokerinsa Irish Sugarilta.

(110) Edellä mainituista seikoista seuraa, että Irish Sugar on kyseisenä jaksona merkittävässä määrin voinut toimia molemmilla sokerimarkkinoilla itsenäisesti kilpailijoistaan välittämättä, mukaan lukien irlantilaiset yritykset, jotka pakkaavat sokeria myytäväksi Irlannin vähittäismarkkinoilla, ja muissa jäsenvaltioissa toimivat sokerin tuottajat.

(111) Ennen vuotta 1990 Irish Sugar omisti 51 prosenttia SDH:sta (SDL:n emoyhtiö) ja nimitti puolet SDH:n hallituksesta. Irish Sugar on kuitenkin painottanut, että kyseisenä aikana sillä ei ollut määräävä asemaa SDH:n johtamisen suhteen. Irish Sugarin toimitusjohtaja ja eräät muut Irish Sugarin johtajista olivat SDH:n ja SDL:n hallituksissa ja tämän lisäksi Irish Sugarin ja SDL:n vastuualueet ja yhteisvastuulliset tehtävät jaettiin vuoden 1982 puolivälissä niiden kesken. SDL vastasi myynnistä ja hinnoittelupäätöksistä. Kuten edellä mainituista seikoista voidaan nähdä, Irish Sugar keskusteli lisäksi avoimesti kuukausittaisissa yhteiskokouksissaan tytäryhtiöidensä edustajien kanssa kauppapoliittisista lähtökohdistaan mukaan lukien sekä Irish Sugarin että SDL:n ja SDH:n kohtaamat tuonnin aiheuttamat ongelmat ja toteutettavat puolustautumistoimenpiteet. SDL:n ja SDH:n sekä Irish Sugarin edustajien välisessä kokouksessa keskusteltiin myös yksittäisiltä asiakkailta perittäviä hintoja ja sokerin vientialennuksia koskevista yksityiskohdista.

(112) Irish Sugarin osakkuuden SDH:ssa, sen edustajien läsnäolon SDH:n ja SDL:n hallituksissa, kyseisten yritysten noudattaman politiikan rakenteen ja sen noudattamisen helpottamiseksi laaditun tiedonvälitysmenettelyn lisäksi yritysten välillä oli suoria taloudellisia siteitä. SDL oli sitoutunut ostamaan kaiken sokerinsa Irish Sugarilta. Irish Sugar kustansi kaikki SDL:n yksittäisille asiakkaille tarjoamat alennusmyynnit ja ostohyvitykset. Kyseiset taloudelliset yhteydet tekivät näiden kahden yrityksen eduista selvästi yhteneväisiä suhteessa kolmansiin osapuoliin. Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Italian Flat Glass (82) antamassa tuomiossa todetaan, että kun kahden riippumattoman taloudellisen toimijan välillä on tietyillä markkinoilla taloudellinen side, jonka ansiosta niillä on määräävä asema suhteessa kyseisten markkinoiden muihin toimijoihin, niillä voidaan katsoa olevan yhteinen määräävä asema kyseisillä markkinoilla.

(113) Tämän vuoksi voidaan päätellä, että koko merkityksellisen ajanjakson ajan Irish Sugarilla oli yksin tai ennen helmikuuta 1990 ainakin yhteisesti määräävä markkina-asema kidesokerin markkinoilla sekä vähittäiskauppa- että teollisuusmyynnissä.

C. Määräävän aseman väärinkäyttö

(114) Edellä mainituista asiaa koskeviin todistusasiakirjoihin perustuvista tosiasioista ilmenee, että Irish Sugarin noudattaman kauppapolitiikan tärkeänä osa-alueena on vuodesta 1985 lähtien ollut sen hallitsemien Irlannin kotimaan markkinoiden suojelu toisaalta muista jäsenvaltioista peräisin olevalta tuonnilta ja toisaalta kilpailevilta irlantilaisilta sokerin pakkaajilta. Lisäksi Irish Sugarin kauppapolitiikkaan on vähintään kymmenen viime vuoden ajan kuulunut syrjivän hinnoittelupolitiikan soveltaminen kotimaan markinoilla. Irish Sugar on osana kyseisiä käytäntöjä turvautunut keinoihin, jotka eroavat tuotteita ja palveluja koskevassa, taloudellisten toimijoiden suorituskykyyn perustuvassa tavanmukaisessa kilpailussa käytettävistä keinoista, mikä on vaikuttanut ehkäisevästi markkinoilla jo olemassa olevan kilpailuasteen säilyttämiseen ja mainitun kilpailun kehittymiseen. Tämän takia voidaan päätellä, että Irish Sugar on käyttänyt väärin määräävää markkina-asemaansa Irlannin sokerimarkkinoilla (83).

(115) Sen toteaminen, että yrityksellä on määräävä asema, ei itsessään merkitse rikkomisen toteamista vaan se merkitsee yksinkertaisesti sitä, että kyseisen yrityksen erityisenä velvollisuutena on huolehtia siitä, ettei sen toiminta heikennä todellista vääristymätöntä kilpailua yhteismarkkinoilla (84). Se seikka, että Irish Sugarille on sen kiintiötuotannon kautta uskottu sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä tiettyjä velvollisuuksia ja että Irish Sugarilla on sen seurauksena määräävä asema Irlannin markkinoilla, ei oikeuta sitä käyttämään väärin asemaansa. Tietyistä maataloustuotteiden tuotantoa ja kauppaa koskevaa kilpailua säätelevistä säännöistä 4 päivänä huhtikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 26 (85), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 49 (86), 1 artiklassa säädetään, että perustamissopimuksen 85-90 artiklaa sovelletaan kaikkiin perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa ja 86 artiklassa tarkoitettuihin sopimuksiin, päätöksiin ja käytäntöihin, jotka liittyvät perustamissopimuksen liitteessä II lueteltujen tuotteiden tuotantoon kai kauppaan. Vaikka kyseisessä asetuksessa säädetään tietyistä poikkeuksista 85 artiklan soveltamisesta, 86 artiklaa sovelletaan maatalousalalla ilman poikkeuksia.

(116) Puolustaakseen markkinoitaan Irish Sugar syyllistyi vuodesta 1985 lähtien moniin eri väärinkäytöksiin, joita toimeenpantiin vaihtoehtoisesti tai toisiinsa yhdisteltyinä aina, kun se katsottiin tarpeelliseksi.

(117) Irish Sugarin ennen vuotta 1990 toteuttamat kuljetusrajoitukset, molempien yritysten myöntämät rajaseutualennukset, vientialennukset ja kanta-asiakkaan alennukset ja SDL:n toimeenpanemat tuotevaihdot ja valikoiva hinnoittelu toteutettiin aikana, jolloin kyseisillä yrityksillä oli yhteinen määräävä asema.

(118) Komissio päättelee asiaa koskevien todistusasiakirjojen perusteella, että Irish Sugar ja/tai SDH syyllistyivät seuraaviin laittomiin käytäntöihin, jotka, kuten edellä todettiin, olivat osa Irish Sugarin noudattamaa pitkääikaista ja laaja-alaista politiikkaa, jonka tarkoituksena oli suojella Irish Sugarin sekä teollisuuskäyttöön että vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin kotimaan markkinoita.

I. Toimenpiteet kotimaan markkinoiden suojelemiseksi muista jäsenvaltioista tapahtuvan tuonnin aiheuttamalta kilpailulta

i) Tuonti Ranskasta

(119) Irish Sugar ja SDL pyrkivät vuodesta 1985 lähtien estämään teollisuuskäyttöön ja vähittäismyyntiin tarkoitetun ranskalaisen sokerin tuonnin seurauksena syntynyttä kilpailua. Toteutettuihin toimenpiteisiin sisältyi rajoituksia, jotka kohdistuivat ranskalaisen sokerin kuljetuksiin Irlantiin, valikoivaa hinnoittelua ja kanta-asiakkaan alennuksia sekä tuotevaihtoja.

Kuljetusrajoitukset

(120) Irish Sugar toteutti vuonna 1985 toimenpiteitä estääkseen valtio-omisteista B& I-varustamoa kuljettamasta ASI:n ostamaa ranskalaista sokeria laivoilla Irlantiin. Irish Sugar painosti kyseistä ASI:n käyttämää kuljetusliikettä, joka luopui kuljetuksista painostuksen takia. Koska B& I ei tuolloin ollut ainoa varustamo, joka liikennöi Ranskan ja Irlannin välillä, ASI teki sen kanssa sopimuksen, jonka mukaan B& I oli kuljetusliike, joka soveltui kuljettamaan ASI:n sokeria. Irish Sugarin toiminta rajoitti väistämättä ASI:n ranskalaisen sokerin tuontia koskevaa liiketoimintaa, minkä seurauksena ASI nosti kanteen B& I:tä ja Irish Sugaria vastaan.

(121) Irish Sugar on myöntänyt komissiolle toimittaneensa B& I:lle esityksensä, jonka mukaan se lakkaa käyttämästä B& I:n palveluja, jos tämä jatkaa CFS:n sokerin tuontia Ranskasta Irlantiin. Irish Sugar väittää kuitenkin tunteneensa itsensä uhatuksi itseään paljon suuremman sokerin tuottajan, CFS:n taholta. Lisäksi Irish Sugar oli sitä mieltä, että B& I:n CFS:lle tarjoamat kuljetuspalvelut olivat ristiriidassa niiden velvoitteiden kanssa, joita B& I:llä oli niiden yhteistä osakkeenomistajaa, Irlannin valtiota kohtaan.

(122) Komissio on sitä mieltä, että Irish Sugarin antama perustelu ei ole riittävä. Kuljetusliikkeen painostamista lopettamaan kilpailevien tuotteiden kuljetukset ei voida katsoa tavanmukaiseksi liike-elämässä noudatettavaksi käytännöksi. Kyseisen toiminnan päämääränä ja lopputuloksena oli Irish Sugarin aseman suojeleminen Irlannin markkinoilla ja siten kuluttajien kustannuksella tapahtuva kilpailun rajoittaminen kyseisillä markkinoilla. Näin ollen voidaan päätellä, että painostaessaan B& I-varustamoa lopettamaan ASI:n ostaman ranskalaisen sokerin kuljetukset, Irish Sugar rikkoi 86 artiklaa.

Valikoiva hinnoittelu

(123) SDL:n myyntijohtajana tuolloin toiminut Keleghan esitteli 8 päivänä maaliskuuta 1988 päivätyssä Irish Sugarin, SDL:n ja JCC:n johtokunnalle osoitetussa ranskalaisen sokerin tuontia koskevassa tiedonannossa valikoivan alhaisen hinnoittelun politiikan, jota sovellettaisiin ASI:n mahdollisiin asiakkaisiin. Näitä alhaisia hintoja ei sovellettaisi yleisesti edes suurempiin asiakkaisiin. Kyseinen politiikka rikkoo asiassa Michelin vastaan komissio (87) esitettyä periaatetta, jonka mukaan erityisesti määräävässä markkina-asemassa oleva yritys on velvollinen estämään markkinoilla vallitsevan kilpailun rajoittumisen entisestään.

Tuotevaihdot

(124) Komissiolla on todisteita siitä, että kun ASI toi vuonna 1988 markkinoille CFS:n vähittäismyyntiin tarkoitetun yhden kilogramman painoisen "Eurolux"-sokeripaketin, SDL sopi yhden tukkukauppiaan ja yhden vähittäiskauppiaan kanssa, että "Eurolux"-sokerin tilalle vaihdettaisiin SDL:n omaa sokeria. Irish Sugar on myöntänyt asian komissiolle. Vastoin kuluttaja- ja kilpailuasioista vastaavan viranomaisen puolesta Irlannin ylioikeudessa toimivan toimivaltaisen virkamiehen, Anthony Brennanin valaehtoista lausuntoa kyseessä ei Irish Sugarin mukaan ollut taloudellisella pakotteella uhkaaminen. Irish Sugar katsoi, että vaihto aiheutui huonosti markkinoidun ranskalaisen sokerin heikosta kysynnästä. Tuotevaihto ei sen takia vaikuttanut ehkäisevästi CFS:n sijoittumiseen Irlannin markkinoille.

(125) Irish Sugarin selostusta tuotevaihtoon johtaneista olosuhteista on vaikea hyväksyä. ADM:n osalta vaihto tapahtui hyvin pian sen jälkeen, kun se oli lähettänyt 15 päivänä huhtikuuta 1988 kaikille jäsenilleen (toisin sanoen Londis-tavarataloketjun vähittäismyymälöille) tiedotteen, jossa ilmoitettiin, että "Eurolux"-sokeria oli nyt saatavilla. Osapuolet eivät näin ollen antaneet uuden tuotteen myynnille tarpeeksi käynnistymis-, sijoittumis- ja markkinointiaikaa. Anthony Brennanin valaehtoisessa lausunnossa todetaan vähittäiskauppias Kellyn osalta, että tuotteen myynti sujui aluksi hyvin. Ei ole voitu löytää selitystä sille, miksi Kellyn täytyi odottamatta vaihtaa "Eurolux"-sokeri vastaavaan määrään Irish Sugarin samankaltaista tuotetta. Komissio päättelee sen takia, että Irish Sugarin toteuttamien tuotevaihtojen ilmeisenä tarkoituksena oli molemmissa tapauksissa estää "Eurolux"-sokeria saamasta jalansijaa Irlannin markkinoilla ja saavuttamasta tarpeellista asiakaskunnan suopeutta kyseistä tuotetta kohtaan. Itse vaihto aiheutti sen, että Irish Sugarin "Siucra"-tuotemerkin kanssa kilpailleen uuden tuotteen tulo Irlannin markkinoille vaikeutui. Lisäksi on syytä huomauttaa, että Irish Sugarin toimitusjohtajan Comerfordin osallistuminen 28 päivänä kesäkuuta 1988 pidettyyn SDL:n johtokunnan kokoukseen osoittaa, että Irish Sugar ei tuolloin pitänyt "Eurolux"-sokerin myynnistä aiheutuvaa kilpailua vähäpätöisenä seikkana. Irish Sugar oli saanut tietää SDL:n toiminnasta ASI:n kautta.

(126) Määräävässä asemassa olevan yrityksen toimeenpanema tuotevaihto rikkoo 86 artiklaa vastaan silloin, kun sen päämääränä tai lopputuloksena on uuden tuotteen markkinoille tuomisesta aiheutuneen kilpailun rajoittaminen tai poistaminen (88). Näin on tässä yhteydessä tapahtuneen tuotevaihdon osalta. Tuotevaihdosta oli itse asiassa seurauksena se, että Irish Sugarin ja SDL:n yhteinen lähes monopoliin verrattava asema sokerin toimittajana kyseisillä markkinoilla lujittui.

Kanta-asiakkaan alennukset

(127) SDL:n ja ADM:n välinen sopimus, jonka mukaan ADM varmistaisi itselleen edullisen hintatason, jos sen ostot saavuttaisivat tietyn tavoitetason (eli siihen sovellettaisiin [xxx] tonnilta yleensä perittäviä hintoja, jos se ostaisi [x] tonnia sokeria), ei ilmeisesti liittynyt tavanomaiseen määräalennukseen vaan kyseessä oli tavoitealennus tai kanta-asiakkaan alennus, jonka seurauksena asiakas sidottiin määräävässä markkina-asemassa olevaan tavarantoimittajaan. Kyseinen SDL:n hyväksymä ja Irish Sugarin rahoittama menettely rikkoi näin ollen 86 artiklaa.

ii) Tuonti Pohjois-Irlannista

Valikoivat alennukset (syrjivä hinnoittelu) rajaseutualennukset mukaan lukien

(128) Irish Sugar ja SDL toteuttivat erityisesti vuosina 1985-1988 toimenpiteitä rajoittaakseen tuontia Pohjois-Irlannista noudattamalla valikoivaa tai syrjivää hinnoittelupolitiikkaa Irlannin sokerimarkkinoilla. Kyseiseen politiikkaan sisältyi erityisetuuksien myöntäminen valikoiduille asiakkaille. Varsinkin tietyille Pohjois-Irlannin vastaiselle rajaseudulle sijoittautuneille asiakkaille myönnettiin erityisalennus (rajaseutualennus). Irish Sugar ja SDL keskustelivat kyseisestä alennuksesta avoimesti, ja Irish Sugar rahoitti sen. Alennuksen tarkoituksena oli vähentää halvempien vähittäismyyntiin tarkoitettujen sokeripakettien tuontia Pohjois-Irlannista Irlantiin. Rajaseutualennus ei liittynyt sellaisiin objektiivisiin taloudellisiin tekijöihin kuin asiakkaiden saavuttamat myyntimäärät. Alennuksiin turvauduttiin ja niitä mukautettiin aina kun katsottiin, että Pohjois-Irlannin ja Irlannin välinen hintaero voisi kiihdyttää rajan yli tapahtuvaa myyntiä.

(129) Rajaseutualennusten soveltaminen katsotaan 86 artiklan nojalla Irish Sugarin ja SDL:n yhteisen määräävän markkina-aseman väärinkäytöksi. Alennukset merkitsevät käytännössä sitä, että Irish Sugar ja SDL ovat soveltaneet erilaisia ehtoja muiden kauppakumppaneiden kanssa toteutettuihin vastaaviin liiketoimiin, jolloin ne, joille ei myönnetty vastaavia alennuksia, joutuivat kilpailullisesti epäedulliseen asemaan. Lisäksi kyseisten alennusten tarkoituksena ja lopputuloksena oli estää joko Irish Sugarin kilpailijoiden sokerin tuontia ja sen oman sokerin jälleentuontia Pohjois-Irlannista, mikä aiheuttaa markkinoiden rajoittamisen asiakkaiden kustannuksella. Rajaseutualennukset ovat sen takia osa markkinoiden jakamispolitiikkaa ja kilpailijoiden poissulkemispolitiikkaa. Alennukset eivät perustuneet objektiiviseen taloudelliseen perusteluun, esimerkiksi asiakkaan saavuttamiin ostomääriin, markkinointi- tai kuljetuskustannuksiin tai mihin tahansa myynninedistämiseen, varastointiin, palveluun tai muihin toimintoihin, joita asianomainen asiakas on voinut toteuttaa. Alennukset myönnettiin pelkästään vähittäiskauppiaan toimipaikan perusteella, ja erityisesti silloin, kun asiakas oli sijoittautunut Pohjois-Irlannin vastaiselle rajaseudulle. Komissio ja yhteisöjen tuomioistuin ovat tuominneet kyseisen valikoivan tai syrjivän hinnoittelukäytännön aiemmin käsittelemissään asioissa (89).

(130) Irish Sugar ei kiellä yleisesti ottaen sitä, että se noudatti yhdessä SDL:n kanssa tiettyjä toimintatapoja pystyäkseen kilpailemaan Pohjois-Irlannista Irlantiin suuntautuvan halpatuonnin kanssa. Irish Sugar on kuitenkin esittänyt, että komissio arvioisi kyseistä toimintatapaa Irish Sugarin taloudellista ja tosiasiallista taustaa vasten. Irish Sugar korostaa erityisesti sitä tosiseikkaa, että kyseisiä toimintatapoja sovellettiin pääasiassa vuodesta 1984 vuoteen 1986 ulottuvan jakson aikana, jolloin British Sugar ja Tate & Lyle kävivät hintasotaa, joka ulottui myös Pohjois-Irlantiin. Irish Sugar väittää, että koska sen toiminta tuotti tuohon aikaan raskaita tappioita, se ei voinut reagoida halpatuontiin laskemalla hintojaan kilpailevan tuonnin tasolle.

(131) Irish Sugar on lisäksi väittänyt väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa, että sen valikoiva hinnoittelupolitiikka oli puolustautumistoimenpide sekä Ranskasta että Pohjois-Irlannista tapahtuneen tuonnin osalta. Irish Sugar viittasi asiassa ECS/AKZO tehdyssä välitoimia koskevassa komission päätöksessä 83/462/ETY (90) olevaan erilliseen määräykseen väittäessään, että "määräävässä markkina-asemassa oleva tavarantoimittaja ei syyllisty asemansa väärinkäyttöön mukauttaessaan hintojaan pystäykseen vastaamaan kilpailijoiden sen olemassa oleville asiakkaille esittämiin tarjouksiin" (91). Irish Sugar on esittänyt, että kyseisten käytäntöjen tarkoituksena oli auttaa sitä säilyttämään kelpoisuutensa toimia sokerin toimittajana. Irish Sugar väittää, että käytännöt suunniteltiin sen varmistamiseksi, että Irish Sugar kykenee täyttämään yhteisen maatalouspolitiikan mukaiset velvollisuutensa pyrkimällä rajoittamaan sen omia tuotteita koskevaa yhä enemmän tappioita tuottavaa kauppaa, joka uhkasi sen toimintakelpoisuutta ja joka oli mahdollista vain sen takia, ettei kyseinen yritys luonut hintaeroja, ja jonka tappiollisuutta muissa jäsenvaltioissa toimivien suurempien sokerin jalostajien laajenemiseen tähtäävä hinnoittelustrategia pahensi entisestään.

(132) Irish Sugar on viitannut myös asiassa BPB Industries plc tehtyyn komission päätökseen (92), jonka mukaan BPB Industries -yrityksen tietyllä maantieteellisellä alueella, jolla se joutui kilpailemaan Lafarge UK Ltd:n kanssa, asiakkaille tarjoamat hinnanalennukset eivät olleet määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä koska niissä alennettiin hintoja vain vähän (4-5,5 prosenttia) ja koska ne "eivät itsessään olleet syrjiviä eivätkä olleet minkään järjestelmällisen hintojen mukautusohjelman osia".

(133) On kuitenkin huomattava ensiksikin se seikka, että Irish Sugarin ja SDL:n soveltama valikoiva hinnoittelu meni huomattavasti niiden mainitsemia toimintatapoja pidemmälle. Kuten edellä mainituista seikoista voidaan nähdä, erityisesti rajaseutualennuksia tarjottiin eri ajankohtina monille eri asiakkaille, jotka toimivat lisäksi eri rajamaakunnissa. Alennukset sisälsivät myös vähintään [yli 5,5] prosentin alennuksia (93). Lisäksi valikoivan hinnoittelun soveltaminen sisältyi molempien osapuolten osalta järjestelmälliseen politiikkaan, jonka tarkoituksena oli estää tuontia markkinoille, joilla kyseisillä osapuolilla oli yhteinen määräävä asema, ja rajoittaa siten jo ennestäänkin rajallista kilpailua. Mahdollisille ASI:n asiakkaille tehdyillä tarjouksilla pyrittiin ehkäisemään sellaisen yksittäisen pienyrityksen kasvua, joka toi teollisuuskäyttöön ja vähittäismyyntiin tarkoitettua sokeria Irlannin markkinoille.

(134) On selvää, että määräävässä asemassa olevalla yhtiöllä on oikeus puolustaa asemaansa kilpailemalla muiden kyseisillä markkinoilla toimivien yritysten kanssa. Määräävässä asemassa oleva yhtiö ei kuitenkaan saa tahallisesti ja määrätietoisesti pyrkiä sulkemaan kilpailijoita markkinoiden ulkopuolelle. Kyseisten yhtiöiden erityisenä velvollisuutena on pyrkiä estämään kilpailun väheneminen entisestään kyseisillä markkinoilla (94). Yhtiöt, jotka saattavat olla vahvoja tai jopa määräävässä asemassa joillakin maantieteellisillä markkinoilla, ovat erilaisessa asemassa joillakin toisilla maantieteellisillä markkinoilla, joilla jokin paikallinen määräävässä markkina-asemassa oleva yritys kilpailee niiden kanssa. Tehokkaan kilpailujärjestelmän ylläpito edellyttää kuitenkin sitä, että sellaisten yritysten taholta, jotka ovat vain pieniä kilpailijoita niillä maantieteellisillä markkinoilla, joilla on saavutettu määräävä asema - riippumatta niiden asemasta niillä maantieteellisillä markkinoilla, jotka on rajattu määräävän aseman arviointia varten - tulevaa kilpailua suojellaan sellaiselta määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen toiminnalta, jonka tarkoituksena on sulkea ne markkinoiden ulkopuolelle ja jota ei harjoiteta suuremman tehokkuuden tai paremman suoritustason saavuttamiseksi, vaan käyttämällä väärin markkinavoimia. Asiassa ECS/AKZO tehdyssä komission lopullisessa päätöksessä (95) yrityksen, jolla on 50 prosentin tai sitä suurempi markkinaosuus, katsottiin syyllistyvän väärinkäytökseen tarjotessaan pienen kilpailijan asiakkaille valikoivasti alhaisia hintoja samalla, kun olemassa olevilta asiakkailta peritään huomattavasti korkeampia hintoja. Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti kyseisen periaatteen. Pyrkiessään rajoittamaan tuontia Irish Sugarilla oli hallussaan yli 90 prosentin markkinaosuus sekä teollisuuskäyttöön että vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin markkinoista Irlannissa.

(135) Komissio päättelee, että kaikkien edellä mainittujen käytäntöjen, toisin sanoen rajaseutualennusten, kuljetusrajoitusten, tuotevaihtojen ja kanta-asiakkaan alennusten, päämäärä oli sama: suojella Irish Sugarin asemaa Irlannin markkinoilla. Kyseisten käytäntöjen kumulatiivisen vaikutuksen seurauksena kilpailijat suljettiin pois kyseisiltä markkinoilta. Sen johdosta voidaan päätellä, että Irish Sugar ja SDL syyllistyivät yhteisen määräävän markkina-aseman väärinkäyttöön soveltaessaan kyseisiä käytäntöjä.

II. Tiettyjä asiakasryhmiä syrjivä hinnoittelu

i) Sokerin vientialennukset

(136) Irish Sugar syyllistyy määräävän markkina-asemansa väärinkäyttöön myöntäessään alennuksia tietyille asiakkaille sokerin lopullisen päämäärän perusteella ja harjoittaessaan siten hintoja koskevaa syrjintää, toisin sanoen soveltaessaan erilaisia ehtoja 86 artiklan c kohdassa tarkoitettuihin toisiaan vastaaviin liiketoimiin, jotka joutuvat sen seurauksena kilpailullisesti epäedulliseen asemaan.

(137) Ensinnäkin vientialennusjärjestelmä on syrjivä sen takia, että on olemassa viejiä, jotka eivät saa yhtä paljon etua kuin muut, koska ne joko vievät vain pienen osan tuotannostaan tai koska Irish Sugar päättää myöntää niille suhteellisen alhaisen vientialennuksen niiden vientiin menevästä tuotannon osasta. Jotkut yritykset toimittavat todellista vientiään koskevia tilastoja, kun taas joidenkin yr