C 236/4

SOSIAALITURVAJÄRJESTELMIEN YHTEENSOVITTAMISTA KÄSITTELEVÄ HALLINTOTOIMIKUNTA

PÄÄTÖSN:o S11,

annettu 9 päivänä joulukuuta 2020,

korvausmenettelyistä asetuksen (EY) N:o 883/2004 35 ja 41 artiklan panemiseksi täytäntöön

(ETA:n kannalta sekä EY:n ja Sveitsin välisen sopimuksen kannalta merkityksellinen teksti)

(2021/C 236/04)

SOSIAALITURVAJÄRJESTELMIEN YHTEENSOVITTAMISTA KÄSITTELEVÄ HALLINTOTOIMIKUNTA, joka

ottaa huomioon sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta (1)29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 72 artiklan a alakohdan, jonka mukaan hallintotoimikunnan tehtävänä on käsitellä kaikkia asetuksen (EY) N:o 883/2004 ja asetuksen (EY) N:o 987/2009 (2) säännöksistä johtuvia hallinnollisia ja tulkinnallisia kysymyksiä,

ottaa huomioon asetuksen (EY) N:o 883/2004 35 ja 41 artiklan,

ottaa huomioon asetuksen (EY) N:o 987/2009 66–68 artiklan,

käsittelee asiaa asetuksen (EY) N:o 883/2004 71 artiklan 2 kohdassa säädetyin edellytyksin,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Jonkin jäsenvaltion laitoksen toisen jäsenvaltion laitoksen puolesta suorittamien luontoisetuuksien kustannukset korvataan täysimääräisesti.

(2) Laitosten väliset korvaukset on, jollei muuta ole sovittu, suoritettava nopeasti ja tehokkaasti, jotta vältetään selvittämättömien saatavien kasaantuminen pitkäksi aikaa.

(3) Saatavien kasautuminen saattaisi vaarantaa unionin järjestelmän toimivuuden ja yksityishenkilöiden oikeuksien toteutumisen.

(4) Hallintotoimikunnan tekemän päätöksen N:o S1 mukaisesti oleskelupaikan laitokselle korvataan voimassa olevan eurooppalaisen sairaanhoitokortin perusteella annetusta hoidosta aiheutuneet kustannukset.

(5) Ottaen huomioon rahoitussäännösten tavoite menettelyjen nopeuttamiseksi on aiheellista säätää määräajoista asetuksen (EY) N:o 987/2009 67 artiklan 7 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamiseksi.

(6) Yhteisesti sovituilla parhailla toimintamalleilla voitaisiin nopeuttaa ja tehostaa korvausten selvittämistä laitosten välillä,

ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

A. Korvaukset todellisten kustannusten perusteella (asetuksen (EY) N:o 987/2009 62 artikla)

1 artikla Laitoksen, joka hakee korvausta todellisten kustannusten perusteella, on esitettävä saatavaa koskeva vaatimus viimeistään asetuksen (EY) N:o 987/2009, jäljempänä ”täytäntöönpanoasetus”, 67 artiklan 1 kohdassa mainitussa määräajassa. Vastaanottavan laitoksen on huolehdittava saatavan maksamisesta täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 5 kohdassa säädetyssä määräajassa, mutta niin nopeasti kuin se kykenee ennen tätä määräaikaa.

2 artikla 1. Sellaisten etuuksien korvaamista koskevat saatavat, jotka on myönnetty eurooppalaisen sairaanhoitokortin, sen korvaavan asiakirjan tai minkä tahansa muun etuuteen oikeuttavan asiakirjan perusteella, voidaan hylätä, ja saatava palauttaa velkojalaitokselle esimerkiksi, mikäli esitettyä saatavaa koskeva vaatimus — on puutteellinen ja/tai väärin täytetty — koskee etuutta, jota ei ole annettu eurooppalaisen sairaanhoitokortin tai etuuden saajan käyttämän etuuteen oikeuttavan asiakirjan voimassaoloaikana. 2. Saatavaa ei voida hylätä sillä perusteella, että henkilö ei ole enää vakuutettu laitoksessa, joka on myöntänyt eurooppalaisen sairaanhoitokortin tai etuuteen oikeuttavan asiakirjan, jos etuudet myönnettiin etuuden saajalle hänen käyttämänsä asiakirjan voimassaoloaikana. 3. Laitos, joka on velvollinen korvaamaan eurooppalaisen sairaanhoitokortin perusteella myönnettyjen etuuksien kustannukset, voi pyytää, että laitos, johon henkilö oli oikeutetusti rekisteröitynyt etuuksien myöntämisen aikaan, korvaa näiden etuuksien kustannukset ensimmäiselle laitokselle, tai jos henkilöllä ei ollut oikeutta käyttää eurooppalaista sairaanhoitokorttia, selvittää asian asianomaisen henkilön kanssa.

3 artikla Velallislaitos ei voi tarkastella saatavaa siltä osin, täyttääkö se asetuksen (EY) N:o 883/2004 19 artiklan ja 27 artiklan 1 kohdan vaatimukset, ellei voida perustellusti epäillä väärinkäytöstä, kuten Euroopan unionin tuomioistuimen (3) oikeuskäytännössä on selvästi esitetty. Velallislaitoksen on näin ollen hyväksyttävä saatavan perusteena olevat tiedot ja maksettava saatava. Jos väärinkäytöstä epäillään, velallislaitos voi pätevistä syistä hylätä saatavan täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 5 kohdan nojalla.

4 artikla Sovellettaessa 2 ja 3 artiklaa, jos velallislaitos epäilee saatavan perusteena olevien tosiseikkojen oikeellisuutta, velkojalaitoksen velvollisuutena on tarkastella uudelleen, oliko saatavaa koskeva vaatimus esitetty asianmukaisesti ja tarvittaessa peruuttaa saatava tai laskea se uudelleen.

5 artikla Saatavaa koskeva vaatimus, joka esitettiin täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 1 kohdassa esitetyn määräajan jälkeen, ei oteta huomioon.

B. Korvaukset kiinteämääräisten summien perusteella (täytäntöönpanoasetuksen 63 artikla)

6 artikla Täytäntöönpanoasetuksen 64 artiklan 4 kohdassa säädetty luettelo on esitettävä velallisjäsenvaltion yhteyselimelle viitevuotta seuraavan vuoden loppuun mennessä, ja samaan luetteloon perustuvat saatavaa koskevat vaatimukset on esitettävä samalle elimelle mahdollisimman pian sen jälkeen, kun vuosittaiset kiinteämääräiset summat henkeä kohti on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, mutta täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa.

7 artikla Velkojalaitoksen on mahdollisuuksien mukaan esitettävä kaikki yksittäistä kalenterivuotta koskevat saatavaa koskevat vaatimukset velallislaitokselle samalla kertaa.

8 artikla Kun velallislaitos ottaa vastaan vaatimuksen, joka koskee kiinteämääräisten summien perusteella määritetystä korvauksesta aiheutuvaa saatavaa, sen on huolehdittava saatavan maksamisesta täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 5 kohdassa säädetyssä määräajassa, mutta niin nopeasti kuin se kykenee ennen tätä määräaikaa.

9 artikla Saatavaa koskeva vaatimus, joka esitettiin täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 2 kohdassa esitetyn määräajan jälkeen, ei oteta huomioon.

10 artikla Kiinteämääräisten summien perusteella määritettyä korvausta koskeva saatava voidaan hylätä ja palauttaa velkojalaitokselle esimerkiksi, mikäli esitetty saatavaa koskeva vaatimus — on puutteellinen ja/tai väärin täytetty — liittyy ajanjaksoon, joka ei kuulu voimassa olevan, etuuteen oikeuttavan asiakirjan perusteella rekisteröinnin piiriin.

11 artikla Jos velallislaitos epäilee saatavan perusteena olevien tosiseikkojen oikeellisuutta, velkojalaitoksen velvollisuutena on tarkastella uudelleen, oliko saatavaa koskeva vaatimus esitetty asianmukaisesti ja tarvittaessa peruuttaa saatava tai laskea se uudelleen.

C. Saatavien selvittäminen (täytäntöönpanoasetuksen 67 artikla)

12 artikla 1. Täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 5 kohdan mukaisesti saatavia ei voida riitauttaa, kun sen kuukauden päättymisestä on kulunut 18 kuukautta, jona näitä saatavia koskevat vaatimukset esitettiin velallisjäsenvaltion yhteyselimelle. 2. Jos velkojajäsenvaltion yhteyselin ei ole vastannut eikä toimittanut pyydettyjä todisteita 12 kuukauden kuluessa sen kuukauden päättymisestä, jona velkojajäsenvaltion yhteyselin otti riitautuksen vastaan, velkojajäsenvaltion katsotaan hyväksyvän riitautuksen, ja saatava tai sen asiaankuuluvat osat hylätään lopullisesti.

D. Osasuoritukset ja viivästyskorot (täytäntöönpanoasetuksen 68 artikla)

13 artikla Jos osasuoritus maksetaan täytäntöönpanoasetuksen 68 artiklan mukaisesti, osasuorituksen määrä määritetään erikseen todellisiin kustannuksiin perustuville saataville (täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 1 kohta) ja kiinteisiin määriin perustuville saataville (täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 2 kohta).

14 artikla 1. Täytäntöönpanoasetuksen 68 artiklan 1 kohdan mukaisen osasuorituksen on oltava vähintään 90 prosenttia velkojajäsenvaltion yhteyselimen esittämän alkuperäisen saatavan kokonaismäärästä. 2. Jos velkojajäsenvaltio on antanut yleisen lausunnon, jonka mukaan se hyväksyy osasuoritukset, tällaiset maksut katsotaan hyväksyttäviksi ilman eri toimenpiteitä. Tilintarkastuslautakunta laatii luettelon jäsenvaltioista, jotka ovat ilmoittaneet hyväksyvänsä osamaksut. 3. Jäsenvaltioiden, jotka eivät ole ilmoittaneet hyväksyvänsä osasuorituksia yleisesti, on vastattava erityisiin osasuoritustarjouksiin kuuden kuukauden kuluessa sen kuukauden päättymisestä, jona saatavaa koskeva vaatimus esitettiin. Jos vastausta ei anneta asetetussa määräajassa, osasuoritus katsotaan hyväksytyksi ja se on suoritettava.

15 artikla 1. Kun kyseessä on sellaisen saatavan selvittäminen, josta on maksettu osasuoritus, velallinen on velvollinen selvittämään ainoastaan saatavan lopullisen määrän ja osasuorituksen välisen eron. 2. Jos saatavan määrä on alhaisempi kuin saatavan alkuperäisen määrän perusteella määritetty osasuoritus, velkojajäsenvaltion on joko a) palautettava liikaa maksettu määrä velallisjäsenvaltiolle. Velkojajäsenvaltion yhteyselimen on suoritettava tällainen selvitys viipymättä ja viimeistään kuuden kuukauden kuluttua sen kuukauden päättymisestä, jona saatavan määrä määritettiin, tai b) sopia velallisjäsenvaltion kanssa, että liikaa maksettu määrä korvataan myöhemmän saatavan yhteydessä. Selvitysasiakirjassa on yksilöitävä selkeästi myöhemmän saatavan yhteydessä korvattava liikaa maksettu määrä. 3. Osasuorituksen tuottama korko ei pienennä velallisjäsenvaltion velkaa, ja se pysyy velkojajäsenvaltion omaisuutena.

16 artikla 1. Täytäntöönpanoasetuksen 68 artiklan 1 kohdan mukainen viivästyskorko lasketaan kuukausien lukumäärän perusteella seuraavaa kaavaa käyttäen: jossa — I tarkoittaa viivästyskorkoa, — PV (”nykyarvo”) tarkoittaa viivästyneen maksun arvoa; arvo määritetään maksamattoman saatavan määränä, jota ei ole selvitetty täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 5 ja 6 kohdassa säädetyissä määräajoissa ja josta ei ole maksettu osasuoritusta täytäntöönpanoasetuksen 68 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Nykyarvoon sisältyy ainoastaan saatava tai sen osat, jotka velkoja- ja velallisjäsenvaltio ovat keskinäisesti tunnustaneet päteviksi, vaikka koko saatava tai sen osa olisi riitautettu, — i tarkoittaa Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioitaan varten vahvistamaa vuosikorkoa, joka oli voimassa sen kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona maksu olisi pitänyt suorittaa, — n tarkoittaa ajanjaksoa (kuukausina), joka alkaa täytäntöönpanoasetuksen 68 artiklan 1 kohdassa eriteltyjen määräaikojen umpeutumisen jälkeisenä ensimmäisenä kuukautena ja päättyy maksun vastaanottamiskuukautta edeltävänä kuukautena. Ajanjakso ei keskeydy täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 7 kohdan mukaisen menettelyn aikana. 2. Velkojajäsenvaltion yhteyselimen on esitettävä velallisjäsenvaltion yhteyselimelle viivästyskorkosaatavaa koskeva vaatimus kuuden kuukauden kuluessa sen kuukauden jälkeen, jona viivästynyt maksu suoritettiin. 3. Edellä 2 kohdassa säädetyn määräajan jälkeen esitettyä viivästyskorkosaatavaa koskevaa vaatimusta ei oteta huomioon.

17 artikla 1. Viivästyskorko on maksettava velkojajäsenvaltion yhteyselimelle 12 kuukauden kuluessa sen kuukauden päättymisestä, jona saatavaa koskeva vaatimus esitettiin velallisjäsenvaltion yhteyselimelle. 2. Tilintarkastuslautakunnan on jommankumman osapuolen esittämästä perustellusta pyynnöstä helpotettava tilien lopullista selvittämistä, jos viivästyskorosta ei päästä sopuun 1 kohdassa säädetyssä määräajassa. Tilintarkastuslautakunnan on annettava perusteltu lausunto kuuden kuukauden kuluessa sen kuukauden jälkeen, jona asia siirrettiin sen käsittelyyn.

E. Erinäiset säännökset

18 artikla 1. Tässä päätöksessä tarkoitettujen maksujen maksupäivä on velkojajäsenvaltion yhteyselimen pankkilaitoksen vahvistama arvopäivä. 2. Velallisjäsenvaltion yhteyselimen on vahvistettava ottaneensa vastaan saatavaa koskevan vaatimuksen kahden kuukauden kuluessa saatavan vastaanottamisesta. Vahvistuksessa on eriteltävä päivämäärä, jona saatavaa koskeva vaatimus otettiin vastaan. 3. Vähintään kaksi jäsenvaltiota tai niiden toimivaltaiset viranomaiset tai yhteyselimet voivat olla soveltamatta tässä päätöksessä säädettyjä selvitysmenetelmiä tai soveltaa muunlaisia selvitysmenetelmiä. 4. Tilintarkastuslautakunnan täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 7 kohdan mukaisesti antamassa lausunnossa voidaan olla soveltamatta tässä päätöksessä säädettyjä selvitysmenetelmiä tai soveltaa muunlaista selvitysmenetelmää ottaen huomioon jäsenvaltioiden viranomaisten ja laitosten moitteettoman yhteistyön periaate.

F. Saatavien lopullinen selvittäminen

19 artikla 1. Riitautettuja saatavia, joita ei ole selvitetty täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 6 kohdassa säädetyssä määräajassa ja joiden osalta yksikään osapuoli ei ole aloittanut täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 7 kohdassa tarkoitettua menettelyä 24 kuukauden kuluessa kyseisen ajanjakson päättymisestä, on pidettävä vanhentuneina. Mainitun 24 kuukauden ajanjakson aikana osapuolet jatkavat näiden asioiden lopullista selvittämistä, kunnes täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 7 kohdan mukainen menettely on aloitettu. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 7 kohdan mukaisen menettelyn aloittamiseen sovelletaan seuraavia määräaikoja: a) Riitautettuja saatavia, joita koskevat vaatimukset esitettiin 1. toukokuuta 2010 ja 31. joulukuuta 2013 välisenä aikana, on pidettävä vanhentuneina, jos yksikään osapuoli ei aloita menettelyä täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 7 kohdan nojalla 24 kuukauden kuluessa tämän päätöksen voimaantulosta. b) Riitautettuja saatavia, joita koskevat vaatimukset esitettiin 1. tammikuuta 2014 ja 31. joulukuuta 2015 välisenä aikana, on pidettävä vanhentuneina, jos yksikään osapuoli ei aloita menettelyä täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 7 kohdan nojalla 36 kuukauden kuluessa tämän päätöksen voimaantulosta. c) Riitautettuja saatavia, joita koskevat vaatimukset esitettiin 1. tammikuuta 2016 ja 31. joulukuuta 2017 välisenä aikana, on pidettävä vanhentuneina, jos yksikään osapuoli ei aloita menettelyä täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 7 kohdan nojalla 48 kuukauden kuluessa tämän päätöksen voimaantulosta. 3. Edellä olevia 1 ja 2 kohtaa sovelletaan ainoastaan sellaisiin saataviin, joihin sovelletaan täytäntöönpanoasetuksen 66–68 artiklan säännösten mukaisia menettelysääntöjä. 4. Jäsenvaltioiden yhteyselimet voivat sopia kahdenvälisesti vastuualueeseensa kuuluvien laitosten saatavien lopullisesta selvittämisestä. Tällaisiin sopimuksiin voi sisältyä myös yleisiä ratkaisuja ottamatta huomioon yksittäisiä tapauksia.

G. Loppusäännökset

20 artikla 1. Laitosten olisi varmistettava niiden välinen moitteeton yhteistyö ja toimittava ikään kuin ne panisivat täytäntöön omaa lainsäädäntöään. 2. Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan julkaisun jälkeisestä ensimmäisestä päivästä alkaen kaikkiin saataviin, jotka koskevat velkojajäsenvaltion tileihin asetuksen (EY) N:o 987/2009 voimaantulon jälkeen kirjattuihin todellisiin menoihin perustuvia korvauksia tai Euroopan unionin virallisessa lehdessä asetuksen (EY) N:o 987/2009 voimaantulon jälkeen julkaistuihin kiinteämääräisiin summiin perustuvia korvauksia. 3. Tämä päätös korvaa 20 päivänä kesäkuuta 2013 (4) annetun päätöksen N:o S9. 4. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, 12 artiklan 2 kohtaa ja 18 artiklan 2 kohtaa sovelletaan 2 kohdassa tarkoitettuja saatavia koskeviin vaatimuksiin, jotka esitettiin velallisjäsenvaltion yhteyselimelle 27 päivän syyskuuta 2013 jälkeen.

Hallintotoimikunnan puheenjohtaja Moira KETTNER

(1) EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1.

(2) EUVL L 284, 30.10.2009, s. 1

(3) Asiassa C-145/03, Annette Kellerin perilliset vastaan Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Instituto Nacional de Gestión Sanitaria (Ingesa), 12. huhtikuuta 2005 annettu tuomio, ECLI:EU:C:2005:211.

(4) EUVL C 279, 27.9.2013, s. 8.