Neuvoston asetus (EY) N:o 1493/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, viinin yhteisestä markkinajärjestelystä



Virallinen lehti nro L 179 , 14/07/1999 s. 0001 - 0084



NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1493/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, viinin yhteisestä markkinajärjestelystä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36 ja 37 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen(1), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3), ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon(4), sekä katsoo, että (1) maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen olisi liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen, ja siihen on erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan, (2) yhteisen maatalouspolitiikan päämääränä on saavuttaa perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteet ja erityisesti viinialalla on tarpeen markkinoiden vakauttaminen ja maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaaminen; nämä tavoitteet voidaan saavuttaa sovittamalla voimavarat tarpeisiin erityisesti viinintuotantokykyä mukauttamalla sekä laatupolitiikan avulla, (3) viinin markkinajärjestelyn nykyinen kehys on vahvistettu asetuksella (ETY) N:o 822/87(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1627/98(6), kokemuksen perusteella on aiheellista korvata se, jotta pystyttäisiin paremmin käsittelemään viinialan nykytilannetta, johon liittyy erityisesti rakenteellisten ylijäämien väheneminen, vaikka monivuotisten ylijäämien mahdollisuus on edelleen olemassa, koska viinialan tuotanto voi vaihdella huomattavasti sadosta toiseen, (4) Uruguayn kierroksen sopimusten täytäntöönpanosta vuonna 1995 on ollut seurauksena toisaalta avoimemmat yhteisön markkinat, joilla perinteiset interventiotoimenpiteet ovat menettäneet suuren osan mahdollisesta vaikutuksestaan, ja toisaalta vähentyneet mahdollisuudet tuettuun vientiin, mikä edellyttää yhteisön tuottajilta kilpailukyvyn parantamista; suurin osa viennistä toteutuu jo ilman tukea, (5) yhteisön viinialan tiettyjä toimijoita tällä hetkellä koskeva suurin markkinaongelma on niiden rajallinen kyky mukautua riittävän nopeasti kilpailuun vaikuttaviin muutoksiin sisäisillä ja yhteisön ulkopuolisilla markkinoilla; nykyinen viinin markkinajärjestely ei ole pystynyt tarjoamaan ratkaisuja viininviljelyalueilla, joiden tuotannolle on ollut vaikea löytää kannattavia markkinoita; niille alueille, joiden tuotteilla on laajenevat markkinat, ei ole löytynyt kehittymiseen tarvittavaa riittävää joustoa, (6) komissio teki vuonna 1994 ehdotuksen viinin uudeksi markkinajärjestelyksi, mutta sitä ei hyväksytty; markkinatilanne on muuttunut ehdotuksen tekemisen jälkeen, (7) sen vuoksi olisi uudistettava viinin yhteinen markkinajärjestely, jotta voitaisiin taata riittävä jousto, jonka avulla voidaan mukautua uuteen kehitykseen seuraavien yleisten tavoitteiden mukaisesti: yhteisön markkinoilla saavutettu tarjonnan ja kysynnän parempi tasapaino olisi säilytettävä, jotta tuottajat voivat hyötyä laajenevista markkinoista; viinialan pitkän aikavälin kilpailukykyä olisi parannettava; olisi poistettava mahdollisuus käyttää interventiota keinotekoisena ratkaisuna ylituotanto-ongelmaan ; olisi tuettava viinimarkkinoita ja sen vuoksi kaikki alkoholijuomien ja viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden perinteiset markkinamahdollisuudet olisi säilytettävä; olisi myös otettava huomioon alueellinen monimuotoisuus ja vahvistettava tuottajien sekä toimialakohtaisten organisaatioiden tehtävät, (8) asetuksen (ETY) N:o 822/87 täytäntöönpanemiseksi ja soveltamiseksi on annettu seuraavat asetukset: asetus (ETY) N:o 346/79(7), asetus (ETY) N:o 351/79(8), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 1029/91(9), asetus (ETY) N:o 460/79(10), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 3805/85(11), asetus (ETY) N:o 456/80(12), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 1597/83(13), neuvoston asetus (ETY) N:o 457/80(14), (ETY) N:o 458/80(15), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 596/91(16), (ETY) N:o 1873/84(17), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2612/97(18), asetus (ETY) N:o 895/85(19), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 3768/85(20), asetus (ETY) N:o 823/87(21), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1426/96(22), asetus (ETY) N:o 1442/88(23), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 859/1999(24), (ETY) N:o 3877/88(25), (ETY) N:o 4252/88(26), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1629/98(27), asetus (ETY) N:o 2046/89(28), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2468/96(29), (ETY) N:o 2048/89(30), asetus (ETY) N:o 2389/89(31), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2088/97(32), asetus (ETY) N:o 2390/89(33), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2611/97(34), asetus (ETY) N:o 2391/89(35), asetus (ETY) N:o 2392/89(36), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1427/96(37), asetus (ETY) N:o 3677/89(38), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2796/94(39), asetus (ETY) N:o 3895/91(40), (ETY) N:o 2332/92(41), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1629/98, ja asetus (ETY) N:o 2333/92(42), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1429/96(43), koska näitä asetuksia on muutettu useita kertoja ja olisi tehtävä lisää muutoksia, selkeyden vuoksi ne olisi laadittava uudelleen yhtenäiseksi tekstiksi, (9) asetuksessa (ETY) N:o 822/87 säädetään, että neuvosto antaa yleiset säännöt sen soveltamisesta; tästä oli seurauksena sääntelyn monimutkaistuminen; edellä mainittuun asetukseen sisältyi lukuisia teknisiä yksityiskohtia, jotka vaativat usein muuttamista; sen vuoksi tämän asetuksen olisi sisällettävä kaikki tarvittavat ohjeet sen soveltamiseksi; neuvoston olisi annettava perustamissopimuksen 211 artiklan mukaisesti komissiolle tarvittavat täytäntöönpanovaltuudet, (10) viinin yhteistä markkinajärjestelyä koskevat säännöt ovat erittäin monimutkaiset; joissakin tapauksissa niissä ei oteta riittävästi huomioon alueellista erilaisuutta; sen vuoksi näitä sääntöjä olisi yksinkertaistettava mahdollisimman suuressa määrin ja politiikkaa olisi kehitettävä ja pantava täytäntöön niin lähellä tuottajaa kuin yhteisön sääntelyn mukaisesti on mahdollista, (11) olisi voitava vakiinnuttaa ja käyttää hyväksi markkinoiden parantunut tasapaino sekä mukauttaa tiettyjen tuotteiden tarjonta paremmin kysyntää vastaavaksi; tätä varten olisi luotava toimenpidekehys, joka koskee viinintuotantokyvyn hallintaa siten, että siihen sisältyisi istutuksiin keskipitkällä ajalla sovellettavia rajoituksia, lopullisesta viininviljelystä luopumisesta maksettavia palkkioita ja tukea viinitilojen uudelleenjärjestelyyn ja rakenneuudistukseen, (12) sellaisten rakenteellisten toimenpiteiden, jotka eivät suoraan koske viinintuotantoa, olisi kuuluttava Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/99)(44) soveltamisalaan; myynnin ja kulutuksen edistämistä koskevilla toimenpiteillä on merkittävä vaikutus alan kilpailukykyyn, ja erityisesti yhteisön tuotteiden kulutuksen edistämistä kolmansien maiden markkinoilla olisi lisättävä; olisi kuitenkin turvattava johdonmukaisuus suhteessa yhteisön yleiseen myynninedistämispolitiikkaan, ja sen vuoksi viinialan toimenpiteiden olisi kuuluttava tätä asiaa koskevan horisontaalisen edistämisasetuksen soveltamisalaan; tämän vuoksi komissio on antanut ehdotuksen asetukseksi maataloustuotteiden tiedotus- ja myynnin- ja kulutuksenedistämistoimista kolmansissa maissa(45), (13) markkinoiden parempi tasapaino on toteutunut suhteellisen hitaasti ja sen saavuttaminen on ollut vaikeaa; istutusta koskevat nykyiset rajoitukset ovat osoittautuneet keskeiseksi tekijäksi tämän tasapainon saavuttamisessa; kokemus on osoittanut, että ei ole käytettävissä muita toimenpiteitä markkinoiden parantuneen tasapainon vakiinnuttamiseksi ja sen käyttämiseksi hyväksi; sen vuoksi näyttää olevan tarpeen valvoa tuottajan omaisuuden käyttöä tällä tavoin yleisen edun saavuttamiseksi, (14) sen vuoksi olisi säilytettävä nykyiset istutusrajoitukset keskipitkäksi rajoitetuksi ajanjaksoksi, jotta kaikki rakenteelliset toimenpiteet voivat tulla voimaan; tämän vuoksi olisi kiellettävä viiniköynnöksen istuttaminen viinintuotantoa varten 31 päivään heinäkuuta 2010 asti, jollei sitä muuten tässä asetuksessa sallita, (15) on ilmennyt, että nykyinen mahdollisuus sallia uusia istutuksia emoviiniköynnösten varttamisoksien tuottamista varten tai uusjaon tai pakkolunastuksen yhteydessä sekä kokeellista viininviljelyä, ei merkittävästi häiritse viinimarkkinoita, joten niiden olisi oltava edelleen sallittuja, jos ne ovat tarpeellisessa valvonnassa; vastaavista syistä olisi sallittava myös viiniköynnösten istutus, jos niiden tuotanto on tarkoitettu viininviljelijän oman perheen kulutukseen, (16) nykyinen mahdollisuus sallia uusia istutuksia määritellyllä alueella tuotetun laatuviinin (tma-laatuviini) ja pöytäviinin, jolla on maantieteellinen merkintä, tuotantoa varten on osoittautunut hyödylliseksi välineeksi laatupolitiikassa, jolla tarjontaa pyritään sopeuttamaan kysyntään; tämä tavoite tulee kuitenkin saavutettua istutusoikeuksien varantojärjestelmällä, kun se saadaan toimintakykyiseksi; sen vuoksi nykyistä mahdollisuutta sallia nämä istutukset olisi jatkettava siirtymäkauden ajan 31 päivään heinäkuuta 2003 asti, johon mennessä varantojärjestelmän on tarkoitus olla toiminnassa, edellyttäen, että valvonta on riittävää, (17) nykyinen mahdollisuus sallia viiniköynnöksen paikkausistutus on tarpeen vanhojen viinitarhojen uudistamiseksi; nykyinen järjestelmä olisi siis säilytettävä edellyttäen, että sitä valvotaan riittävästi; paremman jouston vuoksi järjestelmässä olisi sallittava myös paikkausistutusoikeuksien saaminen ja käyttö ennen niihin liittyvää raivausta edellyttäen, että valvonta on riittävää; yhteisön aikaisemman lainsäädännön tai aikaisemman kansallisen lainsäädännön mukaisesti saatuja paikkausistutusoikeuksia olisi noudatettava; sen vuoksi olisi oltava mahdollista siirtää paikkausistutusoikeuksia toiselle tilalle, jos valvonta on riittävää ja jos tällainen siirto tehdään laatupolitiikan vuoksi ja käsittää istukkaiden perusrungot taikka jos siihen liittyy tilan osan siirtäminen; yleisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan varmistamiseksi nämä siirrot olisi rajoitettava tapahtuviksi samassa jäsenvaltiossa, (18) viinintuotantokyvyn hallinnan parantamiseksi ja paikkausistutusoikeuksien tehokkaan käytön edistämiseksi, jolla lievennetään istutusrajoitusten vaikutusta, olisi perustettava kansallisten ja/tai alueellisten varantojen järjestelmä, (19) jäsenvaltioille olisi annettava laaja harkintavalta varantojen hallinnossa edellyttäen, että valvonta on riittävää, jotta ne voisivat mukauttaa näiden varantojen istutusoikeuksien käytön paikallisiin tarpeisiin; tähän olisi liityttävä mahdollisuus ostaa istutusoikeuksia varannon kartuttamiseksi sekä myydä niitä varannosta; tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi sallittava olla soveltamatta varantojärjestelmää, jos ne voivat osoittaa omaavansa tehokkaan istutusoikeuksien hallinnointijärjestelmän, (20) erityisten etujen myöntäminen nuorille tuottajille helpottaa toiminnan aloittamisen lisäksi myös tilojen rakenteellista mukauttamista toiminnan aloittamisen jälkeen; sen vuoksi näillä tuottajilla olisi oltava oikeus saada korvauksetta istutusoikeuksia varannosta, (21) voimavarojen tehokkaimman mahdollisen käytön varmistamiseksi ja tarjonnan mukauttamiseksi kysyntään istutusoikeuksien haltijoiden olisi käytettävä oikeudet kohtuullisen ajan kuluessa tai muutoin ne olisi siirrettävä tai siirrettävä uudelleen varantoon; samoista syistä varantoon siirretyt oikeudet olisi myönnettävä kohtuullisen ajan kuluessa, (22) parantuneen markkinatasapainon ja laajenevien maailmanmarkkinoiden vuoksi istutusoikeuksien, jotka siirretään asianomaisille jäsenvaltioille, lisääminen sekä toisaalta yhteisön varannon luominen markkinoiden mahdollista lisäkysyntää varten ovat perusteltavissa; tästä lisäyksestä olisi vähennettävä uusien viljelmien istutusoikeudet, jotka on myönnetty tma-laatuviineille ja maantieteellisellä merkinnällä varustetuille pöytäviineille, (23) istutusta koskevista nykyisistä rajoituksista huolimatta istutuksia on tehty rajoitusten vastaisesti; nykyiset seuraamukset, joiden tarkoituksena on taata se, että laittomasti istutettujen alueiden tuotteet eivät aiheuta häiriöitä markkinoilla, ovat osoittautuneet vaikeiksi panna täytäntöön; sen vuoksi laittomasti istutetut alat olisi raivattava; tämän vaatimuksen olisi koskettava kaikkia sääntöjen vastaisia istutuksia, jotka on tehty tämän asetusehdotuksen julkaisemisen jälkeen, josta alkaen tuottajien olisi oltava tietoisia ehdotuksesta ottaa tämä vaatimus käyttöön, (24) oikeusvarmuuden vuoksi ei ole mahdollista määrätä yhteisön tasolla rajoitusten vastaisesti istutettujen alojen raivaamisesta ennen tämän asetusehdotuksen julkaisemista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta voimassa olevien kansallisten toimenpiteiden soveltamista; sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi tietyn kauden ajan voitava säännönmukaistaa tällaisten alueiden tilanne, edellyttäen, että valvonta on riittävää, jotta viinintuotantokykyä olisi helpompi valvoa; säännönmukaistaminen voidaan toteuttaa eri tavoin eri istutuksilla niitä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan, erityisesti jos istutus johtaa todennäköisesti tuotannon lisääntymiseen; jos kyseinen riski on olemassa, kyseiseen tuottajaan voidaan kohdistaa aiheelliset hallinnolliset seuraamukset, (25) jäsenvaltioiden olisi voitava ottaa huomioon paikalliset olosuhteet ja soveltaa niiden perusteella tarvittaessa tiukempia sääntöjä uusien viljelmien istutuksiin, paikkausistutuksiin ja liikaistutuksiin, (26) eräillä alueilla tuotannon ja kysynnän paremman vastaavuuden edistämiseksi koko alalla olisi kannustettava lopulliseen luopumiseen viininviljelyaloista; sen vuoksi olisi myönnettävä palkkio tähän tarkoitukseen; sillä edellytyksellä, että turvataan riittävä valvonta, tällaisen palkkion hallinto olisi jätettävä jäsenvaltioiden toteutettavaksi yhteisön sääntelyn mukaisesti, jotta kyseisten alueiden palkkiot voitaisiin kohdentaa paremmin; sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi erityisesti voitava nimetä asianomaiset alueet ja vahvistaa palkkion määrät puolueettomin perustein ja yleisen enimmäismäärän rajoissa, (27) niiden jäsenvaltioiden tuotanto, joissa tuotetaan alle 25000 hehtolitraa viiniä vuodessa, ei vaikuta merkittävästi markkinoiden tasapainoon; sen vuoksi nämä jäsenvaltiot olisi vapautettava istutusta koskevista rajoituksista, mutta niille ei pitäisi antaa oikeutta lopullisesta viininviljelyaloista luopumisesta koskevaan palkkioon, (28) on muita alueita, joilla tuotanto ei ole suhteessa kysyntään mutta joiden tuotannon mukauttaminen saavutetaan paremmin järjestämällä uudelleen viinitilojen rakennetta uusiin lajikkeisiin siirtymisen avulla, viinitarhojen siirrolla tai parantamalla hallinnon tekniikkaa; tätä varten olisi myönnettävä tukea edellyttäen, että sen valvonta on riittävää, (29) jotta kyseiset uudelleenjärjestelyt ja rakenteellinen uudistaminen toteutettaisiin valvotusti, niiden on oltava suunniteltuja; suunnitelmat olisi tehtävä mahdollisimman lähellä tuotantotasoa, jotta alueellinen monimuotoisuus tulee otetuksi huomioon; sen vuoksi jäsenvaltioiden, alueiden, toimialakohtaisten organisaatioiden tai tuottajaryhmittymien olisi laadittava suunnitelmat; jäsenvaltioiden vastuulla on kuitenkin viime kädessä varmistaa, että suunnitelmat ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia, (30) uudelleenjärjestelyllä ja rakenteellisella uudistamisella on kaksi taloudellista vaikutusta tuottajaan; nämä ovat siirtymisen aikana aiheutuvat tulonmenetykset ja näiden toimenpiteiden toteuttamisen aiheuttamat kustannukset; sen vuoksi tuen olisi katettava nämä molemmat vaikutukset; tietyissä rajoissa uudelleenjärjestelyyn voi liittyä kansallisia lisätoimenpiteitä, (31) viinintuotantokyvyn hallinnan parantamiseksi jäsenvaltioiden olisi tehtävä sitä koskeva selvitys sekä jäsenvaltion että alueellisella tasolla; jäsenvaltioiden kannustamiseksi selvityksen tekemiseen oikeus lainvastaisesti istutettujen alojen tilanteen säännönmukaistamiseen, istutusoikeuksien lisäys ja uudelleenjärjestely- ja rakenneuudistustuki olisi rajoitettava koskemaan niitä jäsenvaltioita, jotka ovat toteuttaneet selvityksen; alueellisten selvitysten osalta alueita, jotka ovat tehneet selvityksen, ei voida estää saamasta etua uudelleenjärjestely- ja rakenneuudistustoimenpiteistä sillä perusteella, että muut alueet eivät ole tehneet selvitystä; kaikki alueelliset selvitykset on kuitenkin tehtävä 31 päivään joulukuuta 2001 mennessä, (32) viinilajikkeiden luokittelu viinintuotantoa varten on paras toteuttaa mahdollisimman lähellä tuottajaa; sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi otettava tämä tehtävä yhteisöltä, (33) yhteisön viinitilarekisteriä koskeva neuvoston asetus (ETY) N:o 2392/86(46), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1631/98(47), olisi pidettävä voimassa, jotta ne jäsenvaltiot, jotka ovat vielä perustamassa sitä, voisivat saada työn päätökseen; olisi kuitenkin säädettävä sen muuttamisesta tai kumoamisesta myöhemmin, (34) markkinoiden tasapainon säilyttämiseksi olisi säädettävä pöytäviinin ja eräiden rypäleen puristemehujen yksityisen varastoinnin tuesta; toimenpiteen olisi oltava mahdollisimman joustava ja mukauduttava markkinoiden liikkeisiin; erityisesti tätä varten olisi sen vuoksi voitava keskeyttää sen soveltaminen lyhyellä varoitusajalla, (35) olisi poistettava mahdollisuus käyttää interventiota keinotekoisena ratkaisuna ylituotanto-ongelmaan, mutta säilytettävä alkoholijuomien ja viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden perinteiset myyntikanavat; tätä varten olisi muutettava tislausjärjestelmää; sen vuoksi olisi säädettävä seuraavista tislauksen muodoista: viiniyttämisen sivutuotteiden pakollinen tislaus, sellaisista viinirypäleistä valmistettujen viinien pakollinen tislaus, joita ei ole luokiteltu yksinomaan viininvalmistukseen käytettäviin rypälelajikkeisiin, viinimarkkinoita tukeva tislaustoimenpide edistämällä viinintislaustuotteiden toimittamista alkoholijuomien markkinoille, jotka perinteisesti käyttävät tätä alkoholia ja erityinen tislaustoimenpide; muista tislaamisen muodoista olisi luovuttava; näiden toimenpiteiden olisi oltava mahdollisimman joustavia, jotta niillä voitaisiin vastata markkinoiden tarpeisiin ja alueellisten erityisolosuhteiden vaatimuksiin, (36) ylipuristamalla saadun viinin heikon laadun vuoksi tällainen käytäntö olisi kiellettävä ja säädettävä sen käytön estämiseksi rypäleen puristejäännöksen ja viinisakan pakollisesta tislaamisesta; tästä velvoitteesta on kuitenkin mahdollista säätää poikkeuksia tuotantoedellytysten ottamiseksi huomioon tietyillä viinialueilla; ottaen huomioon, että tuotanto- ja markkinarakenteilla A-viininviljelyvyöhykkeellä ja B-viininviljelyvyöhykkeen saksalaisessa osassa pystytään varmistamaan, että toimenpiteen tavoitteet saavutetaan, näiden alueiden tuottajien osalta olisi korvattava velvollisuus tislata viiniyttämisen sivutuotteet velvollisuudella poistaa valvotusti viiniyttämisen sivutuotteet, (37) sellaisista viinirypäleistä valmistettujen viinien tuotanto, joita ei ole luokiteltu yksinomaan viininvalmistukseen käytettäviin rypälelajikkeisiin, olisi suunnattava ensi sijassa perinteisiin käyttötapoihin väkevien alkoholijuomien alalla sekä muihin perinteisiin markkinamahdollisuuksiin; olisi säädettävä näihin käyttöihin suunnatut tavanomaiset määrät ylittävän viinin pakollisesta tislaamisesta, (38) alkoholijuomien markkinoiden tietyt osat tarjoavat perinteisesti tärkeitä myyntikanavia viinin tislaustuotteille ja viiniköynnöksestä saataville tuotteille; sen vuoksi yhteisön olisi tuettava pöytäviinin ja pöytäviinin valmistukseen soveltuvan viinin tislausta, jolla varmistetaan toimitukset näille markkinoille; tuki olisi myönnettävä näiden viinien tislauksesta maksettavan perustuen ja tisleen varastoinnista myönnettävän tuen muodossa, (39) markkinoiden vakavan häiriintymisen ja vakavien laatuongelmien varalta olisi otettava käyttöön erityinen tislaustoimenpide; komission olisi vahvistettava tuen määrä ja muoto, mukaan lukien tapaus, jossa havaitaan tietyn viinilajin markkinahinnan huomattava aleneminen; toimenpiteen olisi oltava vapaaehtoinen tuottajille, olisi säädettävä, että jos tämä toimenpide toteutetaan kolmena perättäisenä vuotena tietyn viinilajin (tietyn vyöhykkeen) osalta, komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksia, (40) tislaamalla saatu alkoholi olisi käytettävä tavalla, joka mahdollistaa suuremman avoimuuden ja paremman valvonnan sekä auttaa välttämään alkoholin perinteisten markkinoiden häiriintymisen, (41) tilavuusprosentteina ilmaistun luonnollisen alkoholipitoisuuden lisäämistä ei nykyisin toteuteta kaikille yhteisön tuottajille samoilla taloudellisilla edellytyksillä tässä asetuksessa sallittujen monien viininvalmistuskäytäntöjen vuoksi; tästä aiheutuvan syrjivyyden poistamiseksi olisi edistettävä viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden käyttöä väkevöimiseen, mikä lisää niiden myyntikanavia ja auttaa välttämään viinin ylituotantoa; tämän saavuttamiseksi olisi yhdenmukaistettava väkevöimiseen käytettävien eri tuotteiden hinnat; tämä voidaan saavuttaa tietyiltä alueilta tulevan, väkevöimiseen käytettävän tiivistetyn rypäleen puristemehun ja puhdistetun tiivistetyn rypäleen puristemehun tukijärjestelmän avulla, (42) on edelleen tarpeen lisätä viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden käyttöä vakaamman tasapainon saavuttamiseksi tuotannon ja käytön välillä; on ilmeisesti perusteltua puuttua pöytäviinin valmistukseen jo sen aikaisessa tuotantovaiheessa suosimalla rypäleen puristemehun käyttöä muuhun kuin viiniyttämiseen myöntämällä tukea, jolla varmistetaan yhteisön viinialan tuotteiden perinteisten myyntikanavien säilyttäminen; toimenpidettä olisi sovellettava perinteiset tuotantomenetelmät huomioon ottaen ja siten, että vältetään kilpailun vääristyminen, (43) pakollista tislaamista koskevan toimenpiteen mukaiset velvollisuutensa laiminlyöneet tuottajat olisi jätettävä muiden interventiotoimenpiteiden ulkopuolelle, (44) olisi myös säädettävä mahdollisista toimenpiteistä, jos hinnat nousevat korkeiksi yhteisön markkinoilla, (45) viinimarkkinoiden erityispiirteet huomioon ottaen on todennäköistä, että tuottajaorganisaatioiden muodostaminen edistää yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteiden saavuttamista; jäsenvaltiot voivat tunnustaa tällaiset organisaatiot; tällaisten organisaatioiden muodostamisen on perustuttava vapaaehtoisuuteen ja hyötyihin, jotka tuottajaorganisaatiot voivat tarjota jäsenilleen palvelujen laajuuden ja tehokkuuden ansiosta, (46) määritellyillä alueilla tuotettujen laatuviinien ja maantieteellisellä merkinnällä varustettujen pöytäviinien markkinoiden moitteettoman toiminnan parantamiseksi jäsenvaltioiden on oltava valmiita toteuttamaan toimialakohtaisten organisaatioiden tekemät päätökset; kyseiset päätökset eivät saa koskea tiettyjä neuvoteltuja käytäntöjä; on aiheellista, että komissio takaa kyseisten päätösten olevan yhdenmukaisia yhteisön oikeuden kanssa; toimialakohtaisten organisaatioiden on suoritettava tietyt tehtävät ottaen huomioon kuluttajien edut, (47) terveyssyistä ja laatupolitiikan tavoitteiden mukaisesti olisi säädettävä yhteisön tasolla sallituista viininvalmistusmenetelmistä ja -käsittelyistä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden valmistuksessa; nautittavaksi tarkoitettujen viinien tuottamiseen saisi samoista syistä käyttää ainoastaan viininvalmistukseen tarkoitettuja rypälelajikkeita, (48) ottaen huomioon, että tuotantoedellytykset, erityisesti auringonvalo, maaperä ja ilmasto vaihtelevat huomattavasti yhdeltä yhteisön viininviljelyvyöhykkeeltä toiselle, on välttämätöntä, että kyseiset vaihtelut otetaan huomioon, kun kyse on viinin valmistusmenetelmistä ja -käsittelyistä; yksinkertaisuuden vuoksi näihin käytäntöihin liittyvistä tietyistä rajoituksista ja teknisistä edellytyksistä olisi säädettävä soveltamissäännöissä, jotta niitä olisi helpompi muuttaa kokemuksen ja tekniikan kehityksen perusteella; tässä asetuksessa olisi kuitenkin vahvistettava rikkidioksidin, sorbiinihapon ja kaliumsorbaatin tasoja koskevat rajoitukset ottaen huomioon niiden terveydellinen merkitys, (49) olisi säädettävä viinialan tuotteiden sallituista määritysmenetelmistä, (50) tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden kuvauksella, nimityksellä ja tarjontamuodolla voi olla merkittävä vaikutus niiden markkinoitavuuteen; sen vuoksi tässä asetuksessa olisi vahvistettava näitä asioita koskevat säännöt, joissa olisi otettava huomioon kuluttajien ja tuottajien oikeutetut edut sekä sisämarkkinoiden hyvän toiminnan ja laatutuotteiden tuotannon edistäminen, näiden sääntöjen perusperiaatteissa olisi säädettävä velvollisuudesta käyttää tiettyjä ilmaisuja tuotteen tunnistamiseksi ja tiettyjen tärkeiden tietojen antamiseksi kuluttajille sekä mahdollisuudesta käyttää tiettyjä muita ilmaisuja joko yhteisön sääntöjen mukaisesti tai jollei kuluttajien harhauttamisen estämiseksi annetuista säännöksistä muuta johdu, (51) erityisesti kuvausta koskevissa säännöissä on säädettävä kuluttajien harhauttamisen estämisestä, määräystenvastaisiin merkintöihin yhteisön tasolla sovellettavista seuraamuksista, kielten käyttämisestä, erityisesti kun on kyse eri aakkosista ja merkkien käyttämisestä, erityisesti kun ne voivat aiheuttaa väärinkäsityksiä kuluttajien keskuudessa, (52) ottaen huomioon erot tässä asetuksessa säädeltyjen tuotteiden ja niiden markkinoiden välillä sekä kuluttajien odotusten ja tavanomaisen käytön välillä, säännöt on eriteltävä asianomaisten tuotteiden mukaan, erityisesti kuohuviinin osalta, ja niiden alkuperän mukaan, (53) sääntöjen olisi koskettava myös maahantuotujen tuotteiden merkintöjä, erityisesti niiden alkuperän selventämiseksi ja sen estämiseksi, että niitä ei sekoitettaisi yhteisön tuotteisiin, (54) maantieteellisten merkintöjen tai muiden perinteisten ilmausten käyttöoikeus on tärkeä; sen vuoksi olisi annettava sitä koskevia sääntöjä ja säädettävä näiden ilmausten suojaamisesta; rehellisen kilpailun tukemiseksi ja kuluttajien harhauttamisen estämiseksi tämä suoja voi olla tarpeen ulottaa tuotteisiin, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, perustamissopimuksen liitteeseen 1 kuulumattomat tuotteet mukaan lukien, (55) huomioon ottaen kuluttajien etu ja tarve saada vastaava kohtelu tma-laatuviineille kolmansissa maissa olisi säädettävä mahdollisuudesta ottaa käyttöön vastavuoroiset järjestelyt, joiden avulla saadaan sellaisenaan nautittavaksi tarkoitetuille tuontiviineille, joissa on maantieteellinen merkintä, tma-laatuviineille säädetty valvonta ja suojelu, jos kyseisiä viinejä pidetään kaupan yhteisön markkinoilla, (56) Maailman kauppajärjestön perustamissopimukseen, joka on hyväksytty päätöksellä 94/800/EY(48), erottamattomana osana kuuluvan sopimuksen teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista 23 ja 24 artiklasta johtuvat vaatimukset huomioon ottaen olisi säädettävä, että asianosaisten on tietyissä olosuhteissa estettävä Maailman kauppajärjestössä jäsenenä olevan kolmannen maan suojaamien maantieteellisten merkintöjen lainvastainen käyttö, (57) maatalouden laatutuotteiden tuotannon edistämistä koskevan politiikan kehittyminen erityisesti viinialalla on omiaan edistämään kaupan pitämisen edellytysten paranemista ja sen tuloksena lisäämään myyntikanavia; näiden tavoitteiden saavuttamista voidaan edistää myös antamalla täydentäviä yhteisiä sääntöjä, jotka koskevat tämän politiikan soveltamisalaan kuuluvien tma-laatuviinien tuotantoa ja valvontaa, (58) tma-laatuviinien vähimmäislaatuvaatimusten säilyttämiseksi, niiden tuotannon hallitsemattoman lisääntymisen välttämiseksi ja jäsenvaltioiden säännösten yhdenmukaistamiseksi yhteisön rehellistä kilpailua tavoiteltaessa olisi hyväksyttävä yhteisön sääntelykehys, joka kattaa tma-laatuviinien tuotannon ja valvonnan ja jonka vaatimukset jäsenvaltioiden antamien erityisten säännösten on täytettävä, (59) olisi luetteloitava ja määriteltävä perinteiset tuotantoedellytykset huomioon ottaen niiden tekijöiden luonne ja ulottuvuus, jotka mahdollistavat kunkin tma-laatuviinin yksilöinnin; laatuvaatimusten yhdenmukaistamista on myös tavoiteltava yhteisesti; näiden tekijöiden olisi oltava tuotantoalueen rajaaminen, viinilajikkeet, viljelymenetelmät, viininvalmistusmenetelmät, luonnollinen vähimmäisalkoholipitoisuus, hehtaarituotos sekä aistinvaraisten ominaisuuksien määritys ja arviointi; olisi annettava erityisiä sääntöjä väkevistä tma-laatuviineistä ja tma-laatukuohuviineistä ottaen huomioon näiden tuotteiden erityisluonne, (60) kokemus on osoittanut, että on tarpeen laatia tarkat säännöt tma-laatuviinien uudelleenluokittelusta pöytäviineiksi ja määriteltävä tapaukset, joissa tuottaja voi jättää pyytämättä, että hänen sato- tai tuotantoilmoituksessaan tma-laatuviinin valmistukseen soveltuvana tuotteena ilmoitettu tuote luokitellaan tma-laatuviiniksi, (61) tma-laatuviinien erityisten laatuominaisuuksien säilyttämiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava soveltaa tma-laatuviinien tuotantoa ja liikkuvuutta täydentäviä tai rajoittavampia sääntöjä oikeudenmukaisten ja perinteisten käytäntöjen mukaisesti, (62) viinialan yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen yhteisössä edellyttää yhtenäisen kauppajärjestelmän toteuttamista yhteisön ulkorajoilla; kauppajärjestelmän, johon kuuluu sisämarkkinatoimenpiteiden lisäksi tuontitulleja ja vientitukia, pitäisi periaatteessa tasapainottaa yhteisön markkinat; kauppajärjestelmän olisi perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyihin sitoumuksiin, (63) kolmansien maiden kanssa käytävän viinialan kaupan määrien seuraamiseksi olisi säädettävä tiettyjä tuotteita koskevien tuonti- ja vientitodistusten järjestelmästä; järjestelmään olisi sisällyttävä vakuus, jolla taataan sellaisten toimien toteutuminen, joille kyseisiä todistuksia on myönnetty, (64) tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista yhteisön markkinoille aiheutuvien mahdollisten epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhden tai useamman tällaisen tuotteen tuonnilta olisi edellytettävä lisätuontitullia, jos tietyt edellytykset täyttyvät, (65) on aiheellista antaa tietyin edellytyksin komissiolle valtuudet avata ja hallinnoida perustamissopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista tai muista neuvoston antamista säädöksistä johtuvia tariffikiintiöitä, (66) yhteisön osallistuminen viinialan kansainväliseen kauppaan voidaan varmistaa mahdollisuudella myöntää yhteisön hinnan ja maailmanmarkkinahinnan välisen erotuksen suuruista tukea Maailman kauppajärjestön maataloussopimuksen(49) mukaiselle viennille kolmansiin maihin; näihin tukiin olisi sovellettava määrällisiä ja arvoon perustuvia rajoituksia, (67) vientitukia vahvistettaessa olisi varmistettava arvoon perustuvien rajoitusten noudattaminen valvomalla, että tuet maksetaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston sääntöjen mukaisesti; seurantaa voi helpottaa tukien pakollisella ennakkovahvistuksella; eriytetyn tuen osalta olisi kuitenkin sallittava vahvistetun määräpaikan muuttaminen maantieteellisellä alueella, jolla sovelletaan yhtenäistä tuen määrää; jos määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa tukea siten, että enimmäismäärä on ennalta vahvistettuun määräpaikkaan sovellettavan tuen määrä, (68) määrällisten rajoitusten noudattamisen varmistaminen edellyttää luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän käyttöönottoa; tätä varten vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi oltava vientitodistus; tukia olisi myönnettävä käytettävissä olevien rajojen mukaisesti kunkin kyseisen tuotteen erityistilanteen mukaan; tästä säännöstä ei saisi poiketa muutoin kuin elintarvikeaputoimien yhteydessä, jotka vapautetaan rajoituksista; Maailman kauppajärjestön maataloussopimuksessa tarkoitettuina markkinointivuosina vientituen turvin vietyjen määrien seurannan olisi perustuttava kunakin markkinointivuonna myönnettyihin vientitodistuksiin, (69) edellä esitetyn järjestelmän täydentämiseksi siinä määrin kuin on tarpeen sen moitteettoman toiminnan kannalta olisi säädettävä mahdollisuudesta säädellä sisäistä jalostusmenettelyä tai markkinatilanteen vaatiessa kieltää sen käyttö, (70) tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla; sisämarkkina- ja tullimekanismi voi poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin osoittautua riittämättömäksi; tällaisessa tapauksessa yhteisön olisi voitava viipymättä toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa tällaisten tapausten mahdollisesti aiheuttamilta häiriöiltä; näiden toimenpiteiden olisi oltava asiaa koskevista WTO-sopimuksista johtuvien sitoumusten mukaisia, (71) kolmansista maista tuotuihin tuotteisiin olisi sovellettava tiettyjä tuote-eritelmiä koskevia sääntöjä, joilla voidaan varmistaa tietty tasapaino yhteisön viinejä koskeviin määritelmiin nähden; niiden olisi myös täytettävä alkuperämaan vaatimukset, ja niiden mukana olisi aiheellisissa olosuhteissa oltava määritysseloste, (72) olisi säädettävä, että kaikkien tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden mukana olisi oltava saateasiakirja niiden liikkuessa yhteisössä, (73) tiettyjen tukien myöntäminen voisi vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen; tämän vuoksi viinin yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi sovellettava niitä perustamissopimuksen määräyksiä, jotka mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämien tukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa ristiriidassa olevien tukien kieltämisen; lopullisesta viininviljelystä luopumisesta maksettavia palkkioita koskevissa säännöksissä ei pitäisi säätää samaan tarkoitukseen myönnettävien kansallisten tukien kieltämistä, (74) viinialan sääntöjen tarpeellinen monimutkaisuus huomioon ottaen jäsenvaltiossa olisi oltava viranomaisia, jotka vastaavat sääntöjen noudattamisen varmistamisesta; komission olisi voitava omilla tarkastajilla yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa valvoa ja varmistaa noudattaminen, (75) viinin yhteismarkkinoiden kehittyessä on tarpeen, että jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisille tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat tiedot; tätä varten viiniyttämiseen sekä rypäleen puristemehun ja viinin valmistukseen tarkoitettujen rypäleiden tuottajien olisi tehtävä satoilmoitus, koska se on tarvittava tieto; jäsenvaltioiden olisi voitava pyytää tuottajilta lisätietoja; komission olisi voitava tarvittaessa käyttää tietojen arvioinnissa ulkopuolista apua, (76) ehdotettujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö hallintokomiteassa, (77) yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta seuraavista velvoitteista aiheutuvia menoja [yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999(50) mukaisesti, (78) viinin yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettava huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla perustamissopimuksen 33 ja 131 artiklassa määrätyt tavoitteet, (79) viinin yhteisen markkinajärjestelyn soveltamisessa olisi myös otettava huomioon perustamissopimuksen 300 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyt sopimukset; erityisesti olisi otettava huomioon sopimukset, jotka ovat osa Maailman kauppajärjestön perustamissopimusta ja varsinkin kaupan teknisiä esteitä käsittelevä sopimus(51), ja (80) siirryttäessä asetuksen (ETY) N:o 822/87 ja muiden viinialan asetusten järjestelyistä tässä asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin voi ilmetä vaikeuksia, joita ei käsitellä tässä asetuksessa; tällaisen mahdollisuuden vuoksi olisi säädettävä, että komissio antaa tarvittavat siirtymätoimenpiteet; komissiolla olisi myös oltava valtuudet ratkaista erityisiä käytännön ongelmia, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I OSASTO SOVELTAMISALA 1 artikla 1. Viinin yhteinen markkinajärjestely sisältää viinintuotantokykyä, markkinamekanismeja, tuottajaorganisaatioita ja toimialakohtaisia organisaatioita, viininvalmistusmenetelmiä ja -käsittelyjä, kuvausta, nimityksiä, tarjontamuotoa ja suojausta, määritellyillä alueilla tuotettuja laatuviinejä (tma-laatuviinejä) ja kolmansien maiden kanssa käytävää kauppaa koskevia sääntöjä. 2. Sitä sovelletaan seuraaviin tuotteisiin: >TAULUKON PAIKKA> 3. Tässä asetuksessa käytettyjen ilmausten määritelmät annetaan tuotteiden osalta liitteessä I, alkoholipitoisuuden osalta liitteessä II ja viininviljelyvyöhykkeiden osalta liitteessä III. Yksityiskohtaiset säännöt näiden liitteiden soveltamisesta voidaan antaa 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 4. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuotantovuosi, jäljempänä "viinivuosi", alkaa kunkin vuoden 1 päivänä elokuuta ja päättyy seuraavan vuoden 31 päivänä heinäkuuta. II OSASTO TUOTANTOKYKY I LUKU VIINIKÖYNNÖSTEN ISTUTTAMINEN 2 artikla 1. Viininvalmistukseen käytettäviksi rypälelajikkeiksi 19 artiklan 1 kohdan nojalla luokiteltujen viiniköynnösten istuttaminen on kiellettyä 31 päivään heinäkuuta 2010 asti, jollei se perustu: a) 3 artiklassa tarkoitettuun uuden viljelmän istutusoikeuteen, b) 4 artiklassa tarkoitettuun uudelleenistutusoikeuteen, tai c) 5 artiklassa tai, sovellettaessa 5 artiklan 8 kohtaa, 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun varannosta myönnettyyn istutusoikeuteen. Viininvalmistukseen käytettävien rypälelajikkeiden uudelleen varttaminen muihin kuin viininvalmistukseen käytettäviin rypälelajikkeisiin on kielletty samaan päivämäärään saakka. 2. Sellaisilta alueilta saatuja rypäleitä, a) joille viiniköynnökset on istutettu ennen 1 päivää syyskuuta 1998 ja b) joiden tuotanto voitaisiin asetuksen (ETY) 822/87 6 artiklan 3 kohdan tai 7 artiklan 4 kohdan mukaan käyttää ainoastaan tislaustarkoituksiin, ei voida käyttää kaupan pidettäväksi tarkoitetun viinin tuotantoon. Näistä rypäleistä saatuja tuotteita saa luovuttaa liikkeeseen ainoastaan tislaustarkoituksiin. Näistä tuotteista ei kuitenkaan saa valmistaa alkoholia, jonka todellinen alkoholipitoisuus on 80 tilavuusprosenttia tai sitä vähemmän. 3. Jos jäsenvaltio on toteuttanut viinintuotantokykyä koskevan selvityksen 16 artiklan mukaisesti, se voi poiketa tämän artiklan 2 kohdasta. Poikkeus on myönnettävä ennen 31 päivää heinäkuuta 2002 ja siinä on annettava asianomaisille alueille lupa tuottaa kaupan pitämiseen tarkoitettua viiniä. Poikkeus myönnetään: a) jos asianomainen tuottaja on aikaisemmin raivannut muita viiniköynnöksiä todelliselta satotasoltaan vastaavan alueen, lukuun ottamatta tapauksia, joissa tälle tuottajalle on maksettu yhteisön tai kansallisen lainsäädännön nojalla raivauspalkkiota; ja/tai b) sallimalla uudelleenistutusoikeuksien käytön, jos tuottaja on saanut ne kyseisen alueen istuttamisen jälkeen vahvistetun ajanjakson kuluessa; jäsenvaltiot voivat käyttää tähän tarkoitukseen myös 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja uusia istutusoikeuksia; ja/tai c) jos jäsenvaltio voi osoittaa (komissiota tyydyttävällä tavalla), että se ei ole hakenut uudelleenistutusoikeuksia, jotka olisivat vielä voimassa, jos niitä olisi haettu; tällaisia oikeuksia voidaan käyttää ja ne voidaan jakaa uudelleen tuottajille todellista satotasoa vastaavalta alalta; ja/tai d) jos kyseinen tuottaja on sitoutunut raivaamaan todellista satotasoa vastaavan alan kolmen vuoden kuluessa, jos kyseinen alue on merkitty asianomaisen jäsenvaltion viinitilarekisteriin. 4. Sovellettaessa 3 kohdan a tai c alakohtaa jäsenvaltiot määräävät asianomaisille tuottajille asianmukaisen hallinnollisen seuraamuksen. 5. Edellä olevan 3 kohdan c alakohtaa voidaan soveltaa vain alaan, joka on enintään 1,2 prosenttia viininviljelyalasta. 6. Sovellettaessa 3 kohdan b alakohtaa: a) jos tuottajan oikeudet ovat peräisin varannosta, oikeudet voidaan myöntää ainoastaan 5 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti ja viljelijän on maksettava 150 prosenttia jäsenvaltion kyseistä säännöstä soveltaessaan tavanomaisesti perimästä hinnasta; tai b) jos tuottaja ostaa uudelleenistutusoikeuden, tämän oikeuden on koskettava kyseistä alaa ja lisäksi 50:tä prosenttia, joka puolestaan siirretään varantoon tai varantoihin 5 artiklan mukaisesti tai lisätään 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen uusien istutusoikeuksien määrään sovellettaessa 5 artiklan 8 kohtaa. 7. Viininvalmistukseen käytettäviksi rypälelajikkeiksi 19 artiklan 1 kohdan mukaan luokitellut viiniköynnökset: a) jotka on istutettu 1 päivänä syyskuuta 1998 tai sen jälkeen ja joiden tuotanto voidaan asetuksen (ETY) 822/87 6 artiklan 3 kohdan tai 7 artiklan 4 kohdan mukaan toimittaa ainoastaan tislaamoille, tai b) jotka on istutettu 1 kohdassa tarkoitetun kiellon vastaisesti, on raivattava. Raivauskustannuksista vastaa asianomainen tuottaja. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän kohdan soveltamisen varmistamiseksi tarvittavat toimenpiteet. 3 artikla 1. Jäsenvaltiot voivat myöntää uuden viljelmän istutusoikeuksia tuottajille alueilla, jotka on tarkoitettu: a) uusille viljelmille, kun kyseessä on yleisen edun vuoksi toteutettavaa maanjakoa tai pakkolunastusta koskevat toimenpiteet, jotka hyväksytään voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti; b) kokeelliseen viininviljelyyn; tai c) emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatukseen. Jäsenvaltiot voivat myös myöntää uusien viljelmien istutusoikeuksia alueilla, joilla tuotettavat viinit tai viiniköynnöksistä saatavat tuotteet on tarkoitettu yksinomaan viininviljelijän oman perheen kulutukseen. 2. Jäsenvaltiot voivat myös myöntää uusien viljelmien istutusoikeuksia viimeistään 31 päivänä heinäkuuta 2003 alueille, joilla tuotetaan sellaisella maantieteellisellä merkinnällä varustettua tma-laatuviiniä tai pöytäviiniä, joilla on osoitettu kyseisen viinin tuotannon olevan sen laatuominaisuuksien vuoksi huomattavasti kysyntää vähäisempää. 3. Uusien viljelmien istutusoikeuksia saaneen tuottajan on käytettävä ne niillä alueilla ja niihin tarkoituksiin, joita varten nämä oikeudet on myönnetty. 4. Uusien viljelmien istutusoikeudet on käytettävä ennen niiden myöntämisvuotta seuraavan toisen viinivuoden päättymistä. Muut kuin 1 kohdassa tarkoitetut uusien viljelmien istutusoikeudet, joita ei ole käytetty tämän ajan kuluessa, siirretään varantoon 5 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti. 5. Muita kuin 1 kohdassa tarkoitettuja uusien viljelmien istutusoikeuksia voidaan myöntää tuottajille ainoastaan 6 artiklan 1 kohdassa esitetyissä rajoissa. Tätä varten: a) ennen 6 artiklassa tarkoitettujen uusien istutusoikeuksien siirtämistä varantoon tai varantoihin jäsenvaltioiden on varmistettava, että uusien viljelmien istutusoikeuksien myöntäminen ei vähennä 6 artiklan 1 kohdassa mainittujen uusien istutusoikeuksien määrää alle nollatason; ja b) kun jäsenvaltio on siirtänyt 6 artiklassa tarkoitetut uudet istutusoikeudet varantoon tai varantoihin, sitä seuraava uuden viljelmän istutusoikeuden myöntäminen tarkoittaa sitä, että kyseisen alueen osalta varantoon tai varantoihin siirretty, todelliselta satotasoltaan vastaavaa aluetta vastaava istutusoikeus raukeaa. Jos varannosta tai varannoista ei ole saatavilla riittävästi istutusoikeuksia, uusien viljelmien istutusoikeuksia ei voida myöntää. 4 artikla 1. Uudelleenistutusoikeuksia ovat: a) 2 kohdan mukaisesti myönnetyt uudelleenistutusoikeudet; tai b) yhteisön aikaisemman lainsäädännön tai aikaisemman kansallisen lainsäädännön mukaisesti saadut samankaltaiset oikeudet. 2. Jäsenvaltioiden on myönnettävä uudelleenistutusoikeuksia tuottajille, jotka ovat raivanneet viiniköynnöstä kasvavan alan. Jäsenvaltiot voivat myöntää uudelleenistutusoikeuksia tuottajille, jotka sitoutuvat raivaamaan viiniköynnöstä kasvavan alan ennen kolmannen viinivuoden päättymistä alueen istuttamisesta. Uudelleenistutusoikeudet myönnetään alueelle, joka todelliselta satotasoltaan vastaa viiniköynnöksistä raivattua tai raivattavaa aluetta. 3. Uudelleenistutusoikeudet on käytettävä tilalla, jolle ne on myönnetty. Jäsenvaltiot voivat lisäksi säätää, että uudelleenistutusoikeuksia saa käyttää ainoastaan raivatuilla alueilla. 4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään, uudelleenistutusoikeus voidaan siirtää kokonaan tai osittain toiselle tilalle samassa jäsenvaltiossa, jos: a) osa kyseisestä tilasta siirretään tälle toiselle tilalle. Tässä tapauksessa oikeutta saa käyttää jälkimmäisen tilan sellaisella alueella, joka ei ole suurempi kuin siirretty alue; tai b) toisen tilan alat on tarkoitettu i) sellaisten tma-laatuviinien tai pöytäviinien tuotantoon, joilla on maantieteellinen merkintä; tai ii) viiniköynnösten perusrunkojen emokasvien kasvatukseen. Oikeudet on käytettävä niillä alueilla ja niihin tarkoituksiin, joita varten ne on myönnetty. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näiden poikkeuksien soveltaminen ei johda tuotantokyvyn yleiseen kasvuun niiden alueella varsinkaan niissä tapauksissa, kun siirtäminen tapahtuu kastelemattomilta aloilta kastelluille aloille. 5. Tämän asetuksen mukaisesti saadut uudelleenistutusoikeudet on käytettävä sen viinivuoden, jonka aikana raivaus suoritettiin, päättymistä seuraavan viidennen viinivuoden loppuun mennessä. Poikkeuksellisesti jäsenvaltiot voivat pidentää kautta enintään kahdeksaan viinivuoteen. Uudelleenistutusoikeudet, joita ei ole käytetty tämän ajan kuluessa, siirretään 5 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti varantoon. 5 artikla 1. Tuotantokyvyn kansallisen tai alueellisen hallinnan parantamiseksi jäsenvaltioiden on perustettava istutusoikeuksille kansallinen varanto ja/tai tarvittaessa alueellisia varantoja. 2. Varantoon tai varantoihin on siirrettävä seuraavat oikeudet: a) uusien viljelmien istutusoikeudet, uudelleenistutusoikeudet ja varannosta myönnetyt istutusoikeudet, joita ei ole käytetty 3 artiklan 4 kohdassa, 4 artiklan 5 kohdassa ja tämän artiklan 6 kohdassa säädettyjen määräaikojen kuluessa; b) uudelleenistutusoikeuksia hallussaan pitävien tuottajien varantoon siirtämät oikeudet, joista on mahdollisesti maksettu kansallisista varoista korvaus, jonka määrät ja jota koskevat muut yksityiskohdat jäsenvaltiot määrittelevät erikseen ottaen huomioon asianomaisten oikeutetut edut; c) 6 artiklassa tarkoitetut uudet istutusoikeudet. 3. Jäsenvaltiot voivat myöntää varantoon siirrettyjä oikeuksia: a) korvauksetta alle 40-vuotiaille tuottajille, joilla on riittävä ammattitaito ja pätevyys ja jotka ovat perustamassa ensimmäistä viinitilaansa maatalousyrittäjänä; tai b) kansallisiin ja tarvittaessa alueellisiin varoihin suoritettavaa korvausta vastaan tuottajille, jotka aikovat käyttää oikeudet sellaisten viinitarhojen istuttamiseen, joiden tuotteilla on taattu menekki. Jäsenvaltioiden on määriteltävä vahvistamisperusteet korvauksen määrälle, joka voi vaihdella aiotun lopputuotteen mukaan kyseessä olevan viinitilan osalta. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että paikka, jossa varannosta myönnettyjä istutusoikeuksia käytetään, niihin käytetyt lajikkeet ja viljelymenetelmät ovat sellaisia, että niillä voidaan taata tuotannon sopeuttaminen markkinoiden vaatimuksiin ja että sadot vastaavat sen alueen keskiarvoa, jolla nämä oikeudet käytetään. Tämä pätee erityisesti silloin, kun kastelemattomilta aloilta peräisin olevat istutusoikeudet käytetään kastelluilla aloilla. 5. Varantoon siirretyt istutusoikeudet voidaan myöntää varannosta viimeistään ennen niiden siirtämisvuotta seuraavan viidennen viinivuoden päättymistä. Jos istutusoikeuksia ei ole myönnetty tähän mennessä, ne raukeavat. 6. Varannosta myönnetyt istutusoikeudet on käytettävä ennen niiden myöntämisvuotta seuraavan toisen viinivuoden päättymistä. Varannosta myönnetyt istutusoikeudet, joita ei ole käytetty tämän ajan kuluessa, siirretään takaisin varantoon 2 kohdan a alakohdan mukaisesti. 7. Jos jäsenvaltio perustaa alueellisia varantoja, se voi antaa sääntöjä, joissa sallitaan istutusoikeuksien siirto alueellisten varantojen välillä. Jos jossakin jäsenvaltiossa on sekä alueellisia että kansallisia varantoja, näiden varantojen väliset siirrot voidaan myös sallia. Tässä kohdassa tarkoitettujen siirtojen edellytykseksi voidaan asettaa vähennyskertoimen soveltaminen. 8. Edellä 1-7 kohdasta poiketen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi päättää olla soveltamatta varantojärjestelmää edellyttäen, että jäsenvaltio voi osoittaa, että koko sen alueella on tehokas istutusoikeuksien hallinnointijärjestelmä. Kyseinen järjestelmä saa tarvittaessa poiketa tämän luvun asiaa koskevista säännöksistä. Jos jäsenvaltiolla on tällainen järjestelmä, 4 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettujen istutusoikeuksien kestoa jatketaan viidellä markkinointivuodella. Edellä olevan 4 artiklan 5 kohdan toista virkettä sovelletaan edelleen. 6 artikla 1. Uudet istutusoikeudet, mukaan lukien jäsenvaltion 3 artiklan 2 kohdan nojalla myöntämät uudet istutusoikeudet, jaetaan seuraavasti: a) Saksa: 1534 ha, Kreikka: 1098 ha, Espanja: 17355 ha, Ranska: 13565 ha, Italia: 12933 ha, Luxemburg: 18 ha, Itävalta: 737 ha, Portugali: 3760 ha, b) Yhteisön varanto: 17000 ha. 2. Uusia istutusoikeuksia saa siirtää varantoon tai käyttää 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti ainoastaan, jos jäsenvaltio on toteuttanut tuotantokykyä koskevan selvityksen 16 artiklan mukaisesti. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut uudet istutusoikeudet saa siirtää varantoon tai käyttää 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti ainoastaan yhden kerran. 7 artikla 1. Tässä luvussa tarkoitetaan: a) "raivauksella" kaikkien viiniköynnösten täydellistä poistamista viininviljelyalalta; b) "istutuksella" vartettujen tai varttamattomien viinitaimien tai viinitaimien osien lopullista istuttamista rypäleiden tuotantoa tai emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatusta varten; c) "istutusoikeudella" oikeutta istuttaa viiniköynnöksiä uusien viljelmien istutusoikeuden, uudelleenistutusoikeuden, varannosta myönnetyn istutusoikeuden tai uuden istutusoikeuden nojalla 3, 4, 5 ja 6 artiklassa vahvistetuin edellytyksin; d) "uudelleenistutusoikeudella" oikeutta istuttaa viiniköynnöstä alueelle, joka todelliselta satotasoltaan vastaa viiniköynnöksistä raivattua tai raivattavaa aluetta, 4 artiklassa ja 5 artiklan 8 kohdassa vahvistetuin edellytyksin; e) "uudelleen varttamisella" jo kertaalleen vartetun viiniköynnöksen varttamista. 2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin voi erityisesti sisältyä: - 2 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista viiniköynnöksistä saatujen tuotteiden tislaamista koskevat säännökset, - säännökset liiallisten hallinnollisten maksujen välttämiseksi tämän luvun säännösten soveltamisessa, - 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu osoittaminen, - 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu viiniköynnösten samanaikainen esiintyminen, - 5 artiklan 7 kohdassa tarkoitetun vähennyskertoimen soveltamista koskevat säännöt, - edellä 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön varannon toiminta. Erityisesti säännöt voivat 31 päivään joulukuuta 2003 asti koskea uusien istutusoikeuksien jakamista yhteisön varannosta jäsenvaltioille käytettäväksi alueilla, joilla voidaan osoittaa olevan lisätarvetta, joka voitaisiin tyydyttää jakamalla kyseisiä uusia istutusoikeuksia, - säännöksiä sen varmistamiseksi, että 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti myönnetyt uuden viljelmän istutusoikeudet eivät heikennä 2 artiklan 1 kohdan mukaista uusien istutusten kieltoa. 3. Komissio antaa 31 päivään joulukuuta 2003 mennessä ja sen jälkeen kolmen vuoden välein Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän luvun täytäntöönpanosta. Kertomukseen voidaan tarvittaessa liittää ehdotuksia uusien istutusoikeuksien myöntämiseksi vastaisuudessa. II LUKU LUOPUMISPALKKIOT 8 artikla 1. Lopullisesta viininviljelystä luopumisesta tietyllä alueella voidaan myöntää palkkio. Jollei tämän luvun säännöksistä muuta johdu, palkkio voidaan myöntää viininvalmistukseen käytettävien rypäleiden tuotantoa varten viljeltyjen viininviljelyalojen tuottajille. Kyseisen alueen on oltava vähintään 10 aaria. 2. Jäsenvaltiot voivat nimetä alueet, joilla palkkiota voidaan myöntää. Ne voivat myös asettaa nimeämiselle esimerkiksi sellaisia edellytyksiä, joilla pyritään turvaamaan tuotannon ja ekologian välinen tasapaino kyseisillä alueilla. 3. Palkkion myöntämisen johdosta tuottaja menettää uudelleenistutusoikeutensa sen alueen osalta, jolle palkkio on myönnetty. 4. Jäsenvaltioiden on vahvistettava palkkion määrä hehtaaria kohden ottaen huomioon seuraavat seikat: a) tilan tuotos tai tuotantokapasiteetti; b) tuotantomenetelmä; c) viininviljelyala suhteessa tilan pinta-alaan; d) tuotettu viinityyppi; ja e) mahdollinen yhdistelmäviljely. 5. Luopumispalkkioille vahvistetaan enimmäismäärät, joita ei saa ylittää. 9 artikla Palkkioon eivät oikeuta: a) viljelyssä olevat viininviljelyalat, joiden osalta on todettu rikotun istutusta koskevia yhteisön tai jäsenvaltion säännöksiä erikseen vahvistettavan ajanjakson aikana, joka ei saa ylittää kymmentä viinivuotta; b) viininviljelyalat, joita ei enää hoideta; c) viininviljelyalat, jotka on istutettu erikseen vahvistettavan ajanjakson aikana, joka ei saa ylittää kymmentä viinivuotta; ja d) viininviljelyalat, joiden rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen on myönnetty rahoitusta erikseen vahvistettavan ajanjakson aikana, joka ei saa ylittää kymmentä viinivuotta. 10 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä säännöt voivat koskea erityisesti: a) hakemusten jättämiselle ja raivausten suorittamiselle asetettavia määräaikoja; b) tukien maksun edellytyksiä; c) 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja palkkion enimmäismääriä; d) ympäristönäkökohtia; ja e) 9 artiklassa tarkoitettujen ajanjaksojen vahvistamista. III LUKU RAKENNEUUDISTUS JA UUSIIN LAJIKKEISIIN SIIRTYMINEN 11 artikla 1. Perustetaan järjestelmä viinitilojen rakenneuudistusta ja uusiin lajikkeisiin siirtymistä varten. 2. Järjestelmän tavoitteena on mukauttaa tuotanto markkinoiden vaatimuksiin. 3. Järjestelmään sisältyy yksi tai useampia seuraavista toimenpiteistä: a) uusiin lajikkeisiin siirtyminen, joka saattaa tapahtua myös uudelleen varttamalla; b) viinitarhojen siirtäminen; c) viinitilojen hoidon parantaminen suhteessa järjestelmän tavoitteisiin. Järjestelmä ei koske tavanomaista uudistamista viljelmillä, joilla viiniköynnökset ovat jo yli-ikäisiä. 4. Järjestelmään hyväksytään ainoastaan ne jäsenvaltion alueet, joiden osalta jäsenvaltio on tehnyt selvityksen viinintuotantokyvystä 16 artiklan mukaisesti. 12 artikla Jäsenvaltiot ovat vastuussa rakenneuudistusta ja uusiin lajikkeisiin siirtymistä koskevien suunnitelmien laatimisesta ja tarvittaessa niiden hyväksymisestä. Suunnitelmien on oltava tässä luvussa ja täytäntöönpanolainsäädännössä annettujen sääntöjen mukaisia. 13 artikla 1. Rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen tarkoitettua tukea myönnetään vain, jos on olemassa laadittu ja tarvittaessa jäsenvaltion hyväksymä suunnitelma. Tukea myönnetään seuraavissa muodoissa: a) tuottajille suunnitelman täytäntöönpanosta aiheutuneiden tulonmenetysten korvaaminen; ja b) osallistuminen rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen kustannuksiin. 2. Tuottajien tulonmenetykset voidaan korvata jommalla kummalla seuraavista tavoista: a) sekä uusien että vanhojen viiniköynnösten samanaikaisen esiintymisen salliminen vahvistetun kauden ajan, joka saa olla enintään 3 vuotta, jollei tämän osaston I luvun säännöksistä muuta johdu; tai b) yhteisön rahoittama taloudellinen korvaus. 3. Yhteisön osuus rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen kustannuksista saa olla enintään 50 prosenttia. Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999(52) mukaisesti tavoite 1 -alueiksi luokitelluilla alueilla yhteisön osuus saa kuitenkin olla enintään 75 prosenttia. Jäsenvaltiot eivät saa osallistua kustannuksiin kummassakaan tapauksessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 14 artiklan 4 kohdan soveltamista. 14 artikla 1. Komissio myöntää jäsenvaltiolle vuosittain alustavat määrärahat objektiivisin perustein, joissa otetaan huomioon erityistilanteet ja -tarpeet sekä järjestelmän tavoitteen saavuttamiseksi vaaditut ponnistelut. 2. Alustavia määrärahoja mukautetaan todellisten menojen ja jäsenvaltioiden toimittamien tarkistettujen menoarvioiden perusteella ottaen huomioon järjestelmän tavoitteen ja käytettävät varat. 3. Jaettaessa rahoitusta jäsenvaltioiden kesken on otettava asianmukaisesti huomioon yhteisön viininviljelyalan osuus kyseisessä jäsenvaltiossa. 4. Kun jäsenvaltio on saanut rahoitusosoituksen tietylle hehtaarimäärälle, jäsenvaltio voi käyttää tätä rahoitusosuutta myönnettyä suuremmalle hehtaarimäärälle. Tässä yhteydessä jäsenvaltio voi käyttää kansallisia varoja korottamaan alennettua hehtaarikohtaista määrää yhteisön rahoituksen alkuperäiseen hehtaarikohtaiseen enimmäismäärään saakka. 15 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun täytäntöönpanosta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin voi sisältyä erityisesti: a) asianomaisten viinitilojen vähimmäiskoon rajoittaminen; b) suunnitelmien soveltamisesta johtuvaa uudelleenistutusoikeuksien käyttöä koskevia säännöksiä; c) säännöksiä, joilla pyritään estämään tuotantopotentiaalin kasvu tätä lukua sovellettaessa; ja d) hehtaarituen enimmäismäärien rajoittaminen. IV LUKU ILMOITETTAVAT TIEDOT JA YLEISET SÄÄNNÖKSET 16 artikla 1. Tuotantokykyä koskevaan selvitykseen on sisällyttävä seuraavat tiedot: a) jäsenvaltion alueella viininvalmistukseen käytettäviksi lajikkeiksi 19 artiklan 1 kohdan nojalla luokiteltujen viiniköynnösten viljelyyn käytetty pinta-ala; b) viljellyt lajikkeet; c) olemassa olevien istutusoikeuksien kokonaismäärä; ja d) kaikki tämän osaston I luvun soveltamiseksi annetut kansalliset tai alueelliset säännökset. 2. Jäsenvaltio voi säätää tuotantokykyä koskevan selvityksen laatimisesta aluekohtaisesti. Tässä tapauksessa kaikki aluekohtaiset selvitykset on kuitenkin laadittava 31 päivään joulukuuta 2001 mennessä. Jos jokin alue ei laadi selvitystä, se ei tämän asetuksen säännösten mukaisesti estä tämän osaston soveltamista kyseisen jäsenvaltion muilla alueilla. 17 artikla 1. Komissio voi arvioida: a) viinialan eri tuotteiden tuotantoa; b) näiden tuotteiden teollista käyttöä; c) viinin ja muiden ilman jatkojalostusta kulutukseen sopivien viinialan tuotteiden kulutuksen suuntauksia; d) kaikkia muita seikkoja, joita koskevia tietoja tarvitaan markkinoiden tai tarjonnan mukauttamista koskevan järjestelmän hallinnassa. 2. Komissio voi käyttää ulkopuolista apua näiden arvioiden tekemisessä. 3. Komissio rahoittaa hybridilajikkeiden käyttöä koskevan riippumattoman tutkimuksen. Se antaa aiheesta Euroopan parlamentille ja neuvostolle 31 päivään joulukuuta 2003 mennessä tähän tutkimukseen perustuvan kertomuksen, johon liittyy tarvittaessa ehdotuksia. 18 artikla 1. Viiniyttämiseen käytettävien rypäleiden tuottajien sekä rypäleen puristemehun ja viinin tuottajien on ilmoitettava joka vuosi edellisestä sadosta tuotetut määrät. Jäsenvaltiot voivat lisäksi vaatia viiniyttämiseen käytettävien rypäleiden kauppiaita ilmoittamaan vuosittain edellisestä sadosta kaupan pidetyt määrät. 2. Rypäleen puristemehun ja viinin tuottajien sekä kauppiaiden, vähittäiskauppiaita lukuun ottamatta, on ilmoitettava joka vuosi hallussaan olevan rypäleen puristemehun ja viinin määrä, riippumatta siitä, ovatko ne peräisin kyseisen vuoden vai edellisvuosien sadosta. Kolmansista maista tuodut rypäleen puristemehut ja viinit on mainittava erikseen. 19 artikla 1. Jäsenvaltioiden on luokiteltava viininvalmistuksessa käytettävät viiniköynnöslajikkeet. Kaikkien luokiteltujen lajikkeiden on kuuluttava lajiin Vitis vinifera tai oltava peräisin tämän lajin ja muiden Vitis-suvun lajien välisestä risteytyksestä. Seuraavia lajikkeita ei voi ottaa mukaan luokitteluun: - Noah, - Othello, - Isabelle, - Jacquez, - Clinton ja - Herbemont. 2. Jäsenvaltioiden on luokittelussaan ilmoitettava kunkin niiden alueella tuotetun tma-laatuviinin valmistukseen sopivat viiniköynnöslajikkeet. Näiden lajikkeiden on oltava lajia Vitis vinifera. 3. Ainoastaan luokiteltuja viiniköynnöslajikkeita saa istuttaa, istuttaa uudelleen tai varttaa yhteisön alueella viinintuotantoa varten. Rajoitusta ei sovelleta tieteellisissä tutkimuksissa ja kokeissa käytettäviin viiniköynnöksiin. 4. Viljelyalat, joille istutettuja viininvalmistukseen tarkoitettuja viiniköynnöslajikkeita ei mainita luokittelussa, on raivattava, jollei kyseisten alojen tuotanto ole tarkoitettu yksinomaan tuottajan oman perheen käyttöön. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän poikkeuksen valvomiseksi tarvittavat toimenpiteet. 5. Jos luokittelusta poistetaan lajikkeita, raivaus on suoritettava 15 vuoden kuluessa poistamisesta. 20 artikla Yhteisön viinitilarekisteriin sovelletaan asetuksessa (ETY) N:o 2392/86 vahvistettuja sääntöjä. 21 artikla Jäsenvaltioissa, joiden viinintuotanto on enintään 25000 hehtolitraa viinivuodessa, ei sovelleta tämän osaston 1 ja II lukua. Tuotanto lasketaan viiden edeltävän viinivuoden keskituotoksesta. 22 artikla Jäsenvaltiot saavat antaa tiukempia kansallisia sääntöjä uusista viljelmistä taikka viiniköynnösten tai uudelleenvarttamisten uudelleenistutuksista. Jäsenvaltiot saavat vaatia, että tässä osastossa säädettyjä hakemuksia tai tietoja on täydennettävä muilla tuotantokyvyn kehityksen seurantaan tarvittavilla tiedoilla. 23 artikla 1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä säännöt voivat koskea erityisesti: a) 16 artiklassa tarkoitetussa selvityksessä vaadittavien tietojen muotoa ja yksityiskohtaisuutta; b) 19 artiklassa tarkoitettua viinilajikkeiden luokittelun hallintoa; ja c) mainittuun luokitteluun kuulumattomista lajikkeista saatujen tuotteiden kohtelua. 2. Säännökset viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston mukana seuraavasta saateasiakirjasta sekä yksityiskohtaiset säännöt sen soveltamisesta, mukaan lukien valvontaa koskevat säännökset, voidaan antaa 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 3. Asetusta (ETY) N:o 2392/86 voidaan muuttaa tai se voidaan kumota 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 4. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen on päätettävä siitä, onko jäsenvaltio tehnyt 16 artiklassa tarkoitetun selvityksen ja onko kyseinen päätös tarpeen kumota erityisesti silloin, kun jäsenvaltio ei ole ajantasaistanut selvitystä. III OSASTO MARKKINAMEKANISMIT I LUKU YKSITYISEN VARASTOINNIN TUKI 24 artikla 1. Yksityisen varastoinnin tukea tuottajille myönnetään: a) pöytäviinille; b) rypäleen puristemehulle, tiivistetylle rypäleen puristemehulle ja puhdistetulle tiivistetylle rypäleen puristemehulle. 2. Tuen myöntäminen edellyttää interventioelinten kanssa seuraavan vuoden 16 päivän joulukuuta ja 15 päivän helmikuuta välillä erikseen määriteltävin edellytyksin tehtävää pitkäaikaista varastointisopimusta. 3. Pitkäaikaiset varastointisopimukset tehdään ajaksi, joka päättyy: a) pöytäviinien osalta aikaisintaan sopimuksentekopäivää seuraavan syyskuun 1 päivänä ja rypäleen puristemehun, tiivistetyn rypäleen puristemehun ja puhdistetun tiivistetyn rypäleen puristemehun osalta sopimuksentekopäivää seuraavan elokuun 1 päivänä; ja b) viimeistään sopimuksentekopäivää seuraavan marraskuun 30 päivänä. 25 artikla 1. Varastointisopimusten tekemisen edellytykset liittyvät erityisesti kyseisten tuotteiden laatuvaatimuksiin. 2. Pöytäviinien varastointisopimuksiin on sisällyttävä määräys tuen maksamisen lopettamisesta ja tuottajan vastaavien velvoitteiden päättymisestä koko varastoidulta määrältä tai sen osalta, jos kyseisen pöytäviinityypin markkinahinnat ylittävät erikseen vahvistettavan tason. 3. Yksityiseen varastointiin annettavan tuen määrä voi kattaa ainoastaan varastoinnin tekniset kulut ja korkokulut, jotka molemmat vahvistetaan kiinteämääräisinä. 4. Tiivistettyjen rypäleen puristemehujen osalta tätä määrää on mahdollista korjata tiivistysastetta vastaavalla kertoimella. 26 artikla 1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näissä säännöissä voidaan säätää erityisesti: - 25 artiklassa tarkoitetun tason, määrän ja kertoimen vahvistamisesta, - pöytäviinejä koskevien pitkäaikaisten varastointisopimusten tekemisestä ainoastaan tietyille pöytäviineille, - rypäleen puristemehun, josta on tehty pitkäaikainen varastointisopimus, jalostamisesta kokonaisuudessaan tai osittain tiivistetyksi rypäleen puristemehuksi tai puhdistetuksi tiivistetyksi rypäleen puristemehuksi sopimuksen voimassaoloaikana, - 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tuen maksamisen lopettamista koskevan säännöksen soveltamista koskevista säännöistä, - kiellosta, jonka mukaan viinirypälemehun valmistamiseen tarkoitetuista rypäleen puristemehuista ja tiivistetyistä rypäleen puristemehuista ei saa tehdä pitkäaikaisia varastointisopimuksia, ja - sopimusten todellisesta kestosta. 2. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan säätää, että: - yksityisen varastoinnin tukijärjestelmää ei sovelleta, jos markkinatilanteen perusteella on ilmeistä, että järjestelmä ei ole perusteltavissa, ja - mahdollisuus uusien pitkäaikaisten varastointisopimusten tekemiseen voidaan päättää milloin tahansa, jos markkinatilanne ja erityisesti jo tehtyjen sopimusten määrä niin edellyttävät. II LUKU TISLAUS 27 artikla 1. Murskattujen tai murskaamattomien viinirypäleiden ylipuristaminen ja viinisakan puristaminen on kiellettyä. Kiellettyä on myös puristejäännöksen uudelleen käyttäminen muihin kuin tislaustarkoituksiin. 2. Viinisakan suodatusta ja sentrifugointia ei pidetä puristamisena, jos: a) siitä saadut tuotteet ovat virheettömiä, aitoja ja myyntikelpoisia; ja b) sakkaa ei puristeta kuivaksi. 3. Jokaisen luonnollisen henkilön, oikeushenkilön tai henkilöryhmittymän 7 kohdassa tarkoitettuja henkilöitä ja ryhmittymiä lukuun ottamatta, joka on valmistanut viiniä, on toimitettava tislattavaksi kaikki tämän viininvalmistuksen sivutuotteet. 4. Sivutuotteiden alkoholipitoisuuden on oltava vähintään 10 prosenttia tuotetun viinin alkoholitilavuudesta, jos viini on valmistettu suoraan rypäleistä. Lukuun ottamatta poikkeuksia teknisesti perustelluissa tapauksissa sen on oltava vähintäan viisi prosenttia, jos viini on valmistettu viiniyttämällä rypäleen puristemehusta, osittain käymistilassa olevasta rypäleen puristemehusta tai käymistilassa olevasta uudesta viinistä. Jos asianomaista pitoisuutta ei saavuteta, niiden, joita tämä velvollisuus koskee, on toimitettava tietty määrä tuottamaansa viiniä, jolla osoitetaan näiden pitoisuuksien noudattaminen. Tämän artiklan 3 kohdasta ja 4 kohdan ensimmäisestä alakohdasta voidaan poiketa erikseen määritettävien tuottajaryhmien, tiettyjen tuotantoalueiden ja 28 artiklassa tarkoitettujen tislattavien viinien osalta. 5. Edellä 3 kohdassa säädetty toimittamista koskeva velvoite voidaan täyttää toimittamalla viiniä viinietikan valmistajalle. 6. Jokaisen luonnollisen henkilön, oikeushenkilön tai henkilöryhmittymän 7 kohdassa tarkoitettuja henkilöitä ja ryhmittymiä lukuun ottamatta, jolla on hallussaan muusta rypäleiden käsittelystä kuin viiniyttämisestä peräisin olevia sivutuotteita, on toimitettava ne tislattavaksi. 7. Jokaisen sellaisen luonnollisen henkilön, oikeushenkilön tai henkilöryhmittymän, joka käsittelee A-viininviljelyvyöhykkeeltä tai B-viininviljelyvyöhykkeen saksalaisesta osasta taikka Itävallassa viininviljelykseen istutetulta alueelta korjattuja rypäleitä, on poistettava valvonnan alaisena ja määriteltävissä olosuhteissa tästä käsittelystä aiheutuneet sivutuotteet. 8. Ne, joita koskevat 3 tai 6 kohdassa tarkoitetut velvollisuudet, voivat täyttää velvollisuutensa poistamalla viiniyttämisen sivutuotteet valvonnan alaisena ja erikseen määritettävissä olosuhteissa. 9. Puristejäännöksen, viinisakan ja tislattavaksi toimitettavan viinin ostohinta on 0,995 euroa tilavuusprosenttia kohti hehtolitralta. 10. Tislaajan maksama hinta ei saa olla ostohintaa alhaisempi. 11. Tislaaja voi joko: a) saada tislattavan tuotteen perusteella tukea, jos tislauksesta saatu tuote on alkoholipitoisuudeltaan vähintään 52 tilavuusprosenttia; tai b) toimittaa tislauksesta saadun tuotteen interventioelimelle, jos tuotteen alkoholipitoisuus on vähintään 92 tilavuusprosenttia. Jos viini on valmistettu tislausta varten väkevöidyksi viiniksi ennen tislaajalle toimittamista, a alakohdassa tarkoitettu tuki on maksettava tislausta varten väkevöidyn viinin valmistajalle eikä tislauksesta saatavaa tuotetta saa toimittaa interventioelimelle. 12. Voidaan päättää, että alkoholin toimittaminen interventioelimelle korvataan toimituksella sellaiselle toimijalle, joka on osallistunut tislauksesta saatujen tuotteiden myymiseksi järjestettyyn tarjouskilpailuun ja joka on valittu 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. 13. Edellä 1-12 kohtaa ei sovelleta viinirypälemehuun ja tiivistettyyn viinirypälemehuun tai rypäleen puristemehuun taikka tiivistettyyn rypäleen puristemehuun, joka on tarkoitettu viinirypälemehun valmistukseen. 28 artikla 1. Jos viini on valmistettu sellaisen lajikkeen rypäleistä, jonka hallintoyksikkö on luokiteltu kuuluvaksi samanaikaisesti sekä viininvalmistukseen käytettävien rypäleiden lajikkeeseen että muihin käyttötarkoituksiin tarkoitettuihin lajikkeisiin, ja jos viiniä on valmistettu tavallisesti valmistettavaa viinimäärää enemmän eikä sitä viedä kyseisen viinivuoden aikana, on se tislattava erikseen vahvistettavaan päivämäärään mennessä. Paitsi poikkeustapauksessa, sitä ei saa laskea liikkeeseen muualle kuin tislaamoihin. 2. Tavanomaisesti tuotettavien viinimäärien määrittelemisessä otetaan huomioon: a) erikseen vahvistettavan viiteajanjakson kuluessa tuotettu määrä; ja b) perinteisiin käyttötarkoituksiin varatun viinin määrä. 3. Tämän artiklan mukaisesti tislattavaksi toimitettavan viinin sisäänostohinta on 1,34 euroa tilavuusprosenttia kohti hehtolitralta; se voi vaihdella tietyn viinivuoden aikana edellyttäen, että kyseisen viinivuoden keskiarvo pysyy 1,34 eurossa tilavuusprosenttia kohti hehtolitralta. 4. Tislaajan maksama hinta ei saa olla sisäänostohintaa alhaisempi. 5. Tislaaja voi joko: a) saada tislattavan tuotteen perusteella tukea, jos tislauksesta saatu tuote on alkoholipitoisuudeltaan vähintään 52 tilavuusprosenttia; tai b) toimittaa tislauksesta saadun tuotteen interventioelimelle, jos tuotteen alkoholipitoisuus on vähintään 92 tilavuusprosenttia. Jos viini on valmistettu tislausta varten väkevöidyksi viiniksi ennen tislaajalle toimittamista, a alakohdassa tarkoitettu tuki on maksettava väkevöidyn viinin valmistajalle eikä tislauksesta saatavaa tuotetta saa toimittaa interventioelimelle. 6. Voidaan päättää, että alkoholin toimittaminen interventioelimelle korvataan toimituksella sellaiselle toimijalle, joka on osallistunut tislauksesta saatujen tuotteiden myymiseksi järjestettyyn tarjouskilpailuun ja joka on valittu 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. 7. Sen estämättä, mitä 1 artiklan 2 kohdassa säädetään, sovelletaan tätä artiklaa. 29 artikla 1. Yhteisö voi tukea pöytäviinien ja pöytäviinien valmistukseen soveltuvien viinien tislausta viinimarkkinoiden tukemiseksi ja edesauttaakseen näin ollen tislaustuotteiden toimitusten jatkuvuutta silloin kun kyseessä on juotavaksi tarkoitettu alkoholi ja kyseisen alkoholin käyttö on alalla perinteistä. 2. Tämä tuki maksetaan tislaajille perustukena ja toissijaisena tukena. 3. Perustukea maksetaan pöytäviinin ja pöytäviinin valmistukseen soveltuvan viinin tislatun määrän perusteella. 4. Perustukea sovelletaan tislaajien ja viinintuottajien välisten sopimusten muodostaman järjestelmän perusteella. Vahvistetaan vähimmäishinta, joka tislaajien on maksettava viinintuottajille ja joka voi vaihdella tietyn viinivuoden aikana edellyttäen kuitenkin, että kyseisen viinivuoden keskiarvo pysyy vähintään 2,488 eurossa tilavuusprosenttia kohti hehtolitralta. 5. Perustuen määrään vaikuttavat seuraavat tekijät: a) tarve siihen, että keskimääräinen vähimmäishinta, joka tislaajien on maksettava viinintuottajille tiettynä viinivuotena, vastaa 4 kohdassa tarkoitettua tasoa; b) tarve säilyttää perinteiset juotavaksi tarkoitetun alkoholin alan perinteisten myyntikanavien toimitukset kilpailukykyisissä hinnoissa. 6. Toissijaista tukea maksetaan tuloksena olevan tisleen varastoinnista aiheutuvien kohtuullisten kustannusten kattamiseksi. Se on tarkoitettu helpottamaan perustukijärjestelmän toimintaa. 30 artikla 1. Jos huomattavat ylijäämä- ja/tai laatuongelmat aiheuttavat poikkeuksellisia häiriöitä markkinoilla, voidaan ottaa käyttöön erityinen tislaustoimenpide. 2. Toimenpiteen tavoitteet ovat: a) erityisten ylijäämien poistaminen ja b) saatavuuden jatkuvuuden turvaaminen sadosta toiseen. 3. Toimenpide on vapaaehtoinen tuottajille. 4. Toimenpide voidaan rajoittaa tiettyihin viiniluokkiin tai tuotantoalueisiin. Toimenpidettä voidaan soveltaa tma-laatuviineihin ainoastaan asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä. 5. Yhtenä edellytyksenä toimenpiteen käyttöön ottamiselle voi olla pitkään jatkunut osoitettavissa oleva tietyn viiniryhmän tai tietyn tuotantoalueen viinin markkinahinnan lasku. 6. Jos yhteisö soveltaa toimenpidettä kolmena peräkkäisenä vuonna (tietyn alueen) tietyn viinityypin osalta, komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle selvityksen jatkuvasta kriisistä ja tarvittaessa sisällyttää siihen ehdotuksia. 31 artikla 1. Interventioelimen haltuun ottama alkoholi myydään joko julkisella huutokaupalla tai tarjouskilpailulla. Tällaista alkoholia myytäessä viranomaisten on mahdollisuuksien mukaan oltava vaikuttamatta tällaisista markkinoista perinteisesti riippuviin alkoholin markkinoihin. Sitä ei saa käyttää elintarvikekäyttöön tarkoitettuna alkoholina. 2. Jos kuitenkaan toimituksia kyseisen alan sille osalle, jolla viinistä tislatun alkoholin käyttö on pakollista, ei pystytä varmistamaan 27, 28 ja 29 artiklan mukaisilla toimilla, voidaan päättää, että tällaista alkoholia saa myydä kyseiselle alalle. 32 artikla 1. Viinin, jonka alkoholipitoisuutta tuottajat ovat kohottaneet lisäämällä sakkaroosia tai 34 artiklassa tarkoitettua tukea saanutta rypäleen puristemehua, jokaista tislaukselle vahvistettua sisäänostohintaa, lukuun ottamatta 27 kohdassa tarkoitettua tislausta, alennetaan jokaisella viininviljelyalueella samalla kiinteällä määrällä, joka lasketaan 34 artiklassa tarkoitetun tuen määrän perusteella, sekä kyseiselle viininviljelyalueelle säädetyn alkoholipitoisuuden lisäyksen mukaan. 2. Asianomaisen tuottajan pyynnöstä tätä alennusta sovelletaan ainoastaan niihin määriin, joiden alkoholipitoisuutta on lisätty 1 kohdan mukaisesti 33 artikla 1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä säännöt voivat koskea erityisesti: a) tässä luvussa tarkoitettuja poikkeuksia; b) 27 ja 28 artiklan osalta edellytyksiä, joilla tislaus on suoritettava, tuotetun viinin alkoholipitoisuuden arviointia ja edellytyksiä, joilla tuotteet voi toimittaa interventioelimelle sekä tislauksesta saatujen sellaisten tuotteiden sisäänostohintoja, jotka interventioelin voi ottaa haltuunsa, tai näiden hintojen vahvistamisperusteita; c) puristejäännöstä ja viinisakkaa koskevia vähimmäisvaatimuksia; d) edellytyksiä, joiden perusteella 27 artiklan 7 kohdassa tarkoitettua poistamista koskevaa valvottua järjestelmää voidaan soveltaa; e) 28 artiklan 2 kohdassa mainittuja tavanomaisesti tuotetun viinin määriä; f) 30 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä, myös siinä tarkoitettuja tuotteita sekä tislauksesta saatujen tuotteiden kauppavirtoja, erityisesti alkoholin ja alkoholijuomien markkinahäiriöiden välttämiseksi; g) säännöksiä, jotka koskevat 28 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun ostohinnan muuttamista; ja h) 29 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun vähimmäishinnan määrittämistä. 2. Edellä 27 ja 28 artiklassa tarkoitettujen tukien, joiden avulla tuotteita saadaan myytyä, ja 29 artiklassa tarkoitettujen tukien määrät sekä säännöt, joilla määritellään 30 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen käyttöön ottamiseen johtavat olosuhteet ja kyseiseen toimenpiteeseen liittyvän yhteisön tuen määrä ja muoto, vahvistetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. III LUKU TIETTYJÄ KÄYTTÖTARKOITUKSIA KOSKEVAT TUET 34 artikla 1. Perustetaan tuki seuraavien tuotteiden käytölle: a) tiivistetyt rypäleen puristemehut, ja b) puhdistetut tiivistetyt rypäleen puristemehut, jotka on tuotettu yhteisössä ja jotka käytetään sellaisten viinituotteiden alkoholipitoisuuksien lisäämiseen, joiden osalta lisääminen on sallittua tämän asetuksen mukaisesti. 2. Tuen myöntäminen voidaan rajata koskemaan ainoastaan C III -viininviljelyvyöhykkeiden tuotteita, jos ilman tätä toimenpidettä ei olisi mahdollista turvata rypäleen puristemehujen ja leikkaamiseen käytettävien viinien kauppaa. 3. Tuen määrä vahvistetaan euroina mahdollisen alkoholipitoisuuden tilavuusprosenttia kohti ja tiivistetyn rypäleen puristemehun hehtolitraa kohti tai puhdistetun tiivistetyn rypäleen puristemehun hehtolitraa kohti ottaen huomioon näillä tuotteilla ja sakkaroosilla tehdyn väkevöimisen kustannusten erotuksen. 35 artikla 1. Perustetaan tuki seuraavien tuotteiden käytölle: a) rypäleen puristemehut ja tiivistetyt rypäleen puristemehut, jotka on tuotettu yhteisössä viinirypälemehun valmistusta tai viinirypälemehusta saatavien muiden elintarviketuotteiden valmistusta varten; b) C III -viininviljelyvyöhykkeillä tuotetut rypäleen puristemehut ja tiivistetyt rypäleen puristemehut Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 2206 00 kuuluvien sellaisten tuotteiden valmistusta varten, joista voidaan käyttää yhdistettyä nimitystä, joka sisältää sanan "viini" näiden jäsenvaltioiden suostumuksella liitteessä VII olevan C kohdan 2 kohdan mukaisesti; c) sellaiset yhteisössä tuotetut tiivistetyt rypäleen puristemehut, jotka ovat pääasiallinen ainesosa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa kaupan pidettävässä tuoteryhmässä, johon liittyy viinin kaltaisen juoman (kotiviini) valmistusta koskevia selkeitä ohjeita kuluttajille. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan b alakohdassa säädetään, jos ilmenee, että kyseisessä alakohdassa tarkoitettu rypäleen puristemehun ja tiivistetyn rypäleen puristemehun tuotantoa koskeva maantieteellinen rajoittaminen aiheuttaa kilpailun vääristymistä, voidaan päättää ulottaa tuen myöntäminen koskemaan yhteisön muilla alueilla kuin C III -viininviljelyvyöhykkeillä tuotettuja rypäleen puristemehuja ja tiivistettyjä rypäleen puristemehuja. 3. Nämä tuet varataan sellaisten tuotteiden käyttöön, jotka on luokiteltu yksinomaan viininvalmistukseen käytettäviä rypäleitä tuottaviksi viinilajikkeiksi tai sekä viininvalmistukseen että muihin tarkoituksiin soveltuviksi lajikkeiksi, ja niitä voi myöntää myös samoista lajikkeista yhteisössä tuotetuille rypäleille. 4. Tukien määrät on vahvistettava siten, että yhteisöstä peräisin olevan rypäleen puristemehun ja tiivistetyn rypäleen puristemehun toimituskustannusten perusteella on mahdollista säilyttää niiden perinteiset myyntikanavat. 5. Erikseen määriteltävä osa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta tuesta varataan viinirypälemehun kulutusta edistävien kampanjoiden järjestämiseen. Näiden kampanjoiden järjestämiseksi tuen suuruus voidaan vahvistaa 4 kohdan mukaisesti sovellettavan tuen tasoa korkeammaksi. 36 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin on sisällyttävä erityisesti: a) 34 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen myöntämistä koskevat edellytykset; b) 35 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden käytön valvomiseksi tarvittavat toimenpiteet; c) 34 ja 35 artiklassa tarkoitetun tuen määrä, joka vahvistetaan ennen jokaisen viinivuoden alkua; d) 35 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu päätös. IV LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 37 artikla Tuottajat, joita koskevat 27 ja 28 artiklassa tarkoitetut velvoitteet, ovat oikeutettuja hyötymään tässä osastossa tarkoitetuista interventiotoimenpiteistä, jos he ovat täyttäneet edellä tarkoitetut velvoitteet tiettynä erikseen määriteltävänä viiteaikana. Kyseinen aika sekä yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 38 artikla 1. Jos yhteisön viinimarkkinoilla todetaan tietyn viinityypin osalta poikkeuksellisen korkeita hintoja ja jos tällainen tilanne näyttää jatkuvan ja häiritsevän markkinoita, komissio voi toteuttaa tarvittavat toimenpiteet. 2. Jos pöytäviinin markkinoita on tarpeen tukea, voidaan vahvistaa 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa lueteltuja muita tuotteita kuin pöytäviiniä koskevia interventiotoimenpiteitä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. IV OSASTO TUOTTAJAORGANISAATIOT JA TOIMIALAKOHTAISET ORGANISAATIOT I LUKU TUOTTAJAORGANISAATIOT 39 artikla 1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan "tuottajaorganisaatiolla" oikeushenkilöä: a) joka on muodostettu tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuottajien omasta aloitteesta; b) jonka tavoitteena jäsentensä puolesta on erityisesti: i) varmistaa tuotannon suunnittelu ja sen mukauttaminen kysyntää vastaavaksi; erityisesti määrän ja laadun osalta; ii) edistää tarjonnan keskittämistä ja sen jäsenten tuotannon saattamista markkinoille; iii) alentaa tuotantokustannuksia ja vakauttaa tuottajahintoja; iv) edistää ympäristöä säästävien viljelymenetelmien, tuotantotekniikoiden ja jätehuoltotekniikoiden käyttöä erityisesti vesien, maaperän ja maiseman laadun suojelemiseksi ja biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi ja/tai edistämiseksi. 2. Tässä asetuksessa tarkoitetuilla tuottajaorganisaatioilla edellytetään olevan mahdollisuus rangaista jäseniään asianmukaisesti sääntöjen mukaisten velvoitteiden rikkomisesta. 3. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä tämän asetuksen mukaisiksi tuottajaorganisaatioiksi kaikki hyväksyntää hakevat tuottajien ryhmittymät, edellyttäen, että ne: a) täyttävät 1 ja 2 kohdassa asetetut vaatimukset ja osoittavat tätä varten muun muassa sen, että ryhmittymään kuuluu vähimmäismäärä tuottajia ja että se tuottaa vähimmäismäärän kaupan pidettäviä tuotteita; b) antavat riittävät takeet toimintansa asianmukaisesta toteuttamisesta, kestosta ja tehokkuudesta; c) antavat todella jäsentuottajilleen ympäristöä säästävien viljelymenetelmien toteuttamiseen tarvittavaa teknistä apua. 40 artikla 1. Jäsenvaltioiden on: a) päätettävä hyväksynnän myöntämisestä tuottajaorganisaatiolle kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus kaikkine liiteasiakirjoineen on jätetty; b) suoritettava säännöllisin väliajoin tarkastuksia varmistaakseen, että tuottajaorganisaatiot noudattavat hyväksymiseen vaadittuja edellytyksiä, ja määrättävä näihin organisaatioihin sovellettavista seuraamuksista, jos edellytyksiä ei ole noudatettu, sekä päätettävä tarvittaessa hyväksynnän peruuttamisesta; ja c) ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa kaikista hyväksynnän myöntämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä. 2. Komissio varmistaa tarkastuksin 39 artiklan ja tämän artiklan 1 kohdan b alakohdan noudattamisen ja pyytää tarvittaessa jäsenvaltioita peruuttamaan hyväksynnän näiden tarkastusten jälkeen. II LUKU TOIMIALAKOHTAISET ORGANISAATIOT 41 artikla 1. Tma-laatuviinien ja maantieteellisen alkuperämerkinnän omaavien pöytäviinien markkinoiden toiminnan tehostamiseksi tuottajajäsenvaltiot voivat erityisesti toimialakohtaisten organisaatioiden tekemien päätösten täytäntöönpanemiseksi määritellä markkinoille saattamisen sääntöjä, jotka koskevat tarjonnan sääntelyä ensimmäisen markkinoille saattamisen yhteydessä, edellyttäen, että säännöt koskevat tuotteiden pitämistä varastossa ja/tai niiden vähittäistä poistamista varastosta, eivätkä mitään muita sovittuja käytäntöjä, esimerkiksi - hintojen edes ohjeellista vahvistamista tai suosittamista, - liian suuren prosenttiosuuden jäädyttämistä yleensä saatavilla olevasta vuosittaisesta sadosta, ja yleensä kaikkia epätavallisia tarjonnan vähentämiskeinoja, - kieltäytymistä antamasta kansallisia ja/tai yhteisön todistuksia, joita tarvitaan viinialan tuotteiden markkinoille saattamiseksi ja tuotteiden kaupan pitämiseksi, jos kaupan pitämisessä noudatetaan edellä mainittuja sääntöjä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut säännöt on saatettava toimijoiden tietoisuuteen julkaisemalla ne kokonaisuudessaan asianomaisen jäsenvaltion virallisessa julkaisussa. 3. Jäsenvaltiot, jotka ovat käyttäneet 1 kohtaan perustuvia mahdollisuuksia, antavat vuosittain komissiolle kertomuksen päätöksistä, joita asiassa on tehty edellisen vuoden aikana. Komissio tarkastelee niiden yhteensopivuutta yhteisön oikeuden, erityisesti vapaata liikkuvuutta (perustamissopimuksen 28-31 artikla) ja kilpailua (perustamissopimuksen 81-86 artikla) koskevien sääntöjen sekä syrjintäkiellon periaatteen (perustamissopimuksen 34 artiklan 3 kohta) kanssa. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen organisaatioiden on erityisesti harjoitettava yhdellä tai useammalla yhteisön alueella useita seuraavista toimista ottaen huomioon kuluttajien edun: i) tuotantoa ja markkinoita koskevan tietämyksen ja avoimuuden parantaminen; ii) tuotteiden markkinoille saattamisen entistä paremman yhteensovittamisen edistäminen erityisesti tutkimuksen ja markkinatutkimusten avulla; iii) yhteisön sääntöjen kanssa yhteensopivien vakiosopimusten laatiminen; iv) tuotantokyvyn parantaminen; v) tiedottaminen ja tutkimukset tuotannon ohjaamiseksi markkinoiden tarpeisiin ja kuluttajien makuun ja odotuksiin entistä paremmin mukautettujen tuotteiden suuntaan, erityisesti tuotteiden laadun ja ympäristönsuojelun osalta; vi) sellaisten menetelmien tutkimus, jotka mahdollistavat kasvinsuojeluaineiden ja muiden tuotantopanosten käytön rajoittamisen ja takaavat tuotteiden laadun sekä maaperän ja vesien suojelun; vii) sellaisten menetelmien ja keinojen kehittäminen, joilla parannetaan tuotteiden laatua kaikissa tuotannon, viiniyttämisen ja kaupan pitämisen vaiheissa; viii) luonnonmukaisen maatalouden ja alkuperänimitysten, laatumerkintöjen ja maantieteellisten merkintöjen hyödyntäminen ja suojaaminen; ix) erityisesti integroidun tuotannon (IP-tuotanto) tai muiden ympäristöä säästävien tuotantotapojen edistäminen. V OSASTO VIININVALMISTUSMENETELMÄT JA -KÄYTÄNNÖT; KUVAUS, NIMITYS, TARJONTAMUOTO JA SUOJAUS I LUKU VIININVALMISTUSMENETELMÄT JA -KÄYTÄNNÖT 42 artikla 1. Perustetaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuottamiseen yhteisössä sallitut viininvalmistusmenetelmät ja -käytännöt lukuun ottamatta viinirypälemehua, tiivistettyä viinirypälemehua sekä viinirypälemehun valmistukseen tarkoitettuja rypäleen puristemehua ja tiivistettyä rypäleen puristemehua. 2. Viininvalmistusmenetelmiä ja -käsittelyjä saa käyttää ainoastaan kyseisten tuotteiden asianmukaiseen valmistukseen, säilytykseen tai jälkikäsittelyyn. 3. Sallittuihin viininvalmistusmenetelmiin ja käsittelyihin ei kuulu veden lisääminen muuten kuin erityisen teknisen tarpeen vuoksi eikä alkoholin lisääminen lukuun ottamatta tuoreista rypäleistä valmistettua rypäleen puristemehua, jonka käyminen on estetty tai keskeytetty alkoholia lisäämällä, sekä väkevää viiniä, kuohuviiniä, väkevöityä viiniä ja määritettävin edellytyksin helmeilevää viiniä. 4. Viininvalmistusmenetelmien ja -käsittelyjen osalta jäsenvaltiot voivat säätää tiukempia vaatimuksia varmistaakseen tma-laatuviinien, niiden alueella tuotettujen pöytäviinien, joilla on maantieteellinen merkintä, sekä kuohuviinien ja väkevien viinien olennaisten ominaisuuksien säilyttämisen. Niiden on ilmoitettava nämä vaatimukset komissiolle, joka antaa ne tiedoksi muille jäsenvaltioille. 5. Jollei toisin päätetä, ainoastaan 19 artiklan mukaisesti laaditussa luokituksessa mainittuja viininvalmistuksessa käytettäviä rypälelajikkeita ja niistä johdettuja tuotteita saa käyttää yhteisössä seuraavien tuotteiden valmistamiseen: a) rypäleen puristemehu, jonka käyminen on estetty tai keskeytetty alkoholia lisäämällä; b) tiivistetty rypäleen puristemehu; c) puhdistettu tiivistetty rypäleen puristemehu; d) pöytäviinin valmistukseen soveltuva viini; e) pöytäviini; f) tma-laatuviini; g) väkevä viini; h) kuivuneista viinirypäleistä valmistettu käymistilassa oleva rypäleen puristemehu; i) ylikypsistä viinirypäleistä valmistettu viini. 6. Leikkaamalla valkoisen pöytäviinin valmistukseen soveltuvaa viiniä tai valkoista pöytäviiniä punaisen pöytäviinin valmistukseen soveltuvalla viinillä tai punaisella pöytäviinillä ei saada aikaan pöytäviiniä. Tämä säännös ei kuitenkaan estä tietyissä erikseen määriteltävissä tapauksissa ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun leikkaamisen käyttöä edellyttäen, että tulokseksi saatavalla tuotteella on pöytäpunaviinin ominaisuudet. Ensimmäisestä alakohdasta poiketen kyseinen leikkaaminen sallitaan 31 päivään heinäkuuta 2005 asti alueilla, joilla perinteisesti on ollut tällainen käytäntö, myöhemmin vahvistettavia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen. 43 artikla 1. Sallitut viininvalmistusmenetelmät ja -käsittelyt vahvistetaan liitteissä IV ja V. 2. Erityisesti: - väkevöimistä, happamuuden lisäämistä ja vähentämistä sekä makeuttamista koskevat sallitut viininvalmistusmenetelmät ja -käsittelyt sekä rikkidioksidipitoisuutta ja haihtuvien happojen enimmäispitoisuutta koskevat säännöt vahvistetaan liitteessä V olevissa A-G kohdassa, - kuohuviinin ja laatukuohuviinin tuotantoa koskevat säännöt ja sallitut viininvalmistusmenetelmät ja -käsittelyt vahvistetaan liitteessä V olevissa H ja I kohdassa, - väkevän viinin tuotantoa koskevat säännöt ja sallitut viininvalmistusmenetelmät ja -käsittelyt vahvistetaan liitteessä V olevassa J kohdassa. 44 artikla 1. CN-koodeihin 2204 10, 2204 21 ja 2204 29 kuuluvista tuotteista ainoastaan väkeviä viinejä, kuohuviinejä, hiilihapotettuja kuohuviinejä, helmeileviä viinejä, hiilihapotettuja helmeileviä viinejä, tma-laatuviinejä, pöytäviinejä sekä tarvittaessa ja sen estämättä, mitä 45 artiklassa säädetään, laillisesti tuotuja viinejä saa tarjota tai toimittaa sellaisenaan nautittavaksi yhteisössä. 2. Lukuun ottamatta pullotettuja viinejä, jotka voidaan todistaa pullotetuiksi ennen 1 päivää syyskuuta 1971, muuta viiniä kuin 42 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuista viiniköynnöslajikkeista saatua tma-laatuviiniä, joka ei vastaa liitteessä I olevissa 12-18 kohdassa annettuja määritelmiä, saa käyttää ainoastaan viinintuottajan oman perheen kulutukseen, viinietikan valmistukseen tai tislaukseen. 3. Niinä vuosina, jolloin ilmasto-olot ovat olleet epäsuotuisat, voidaan päättää, että A- ja B-viininviljelyvyöhykkeiltä saatuja tuotteita, joiden luonnollinen alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina ei ole kyseiselle viininviljelyvyöhykkeelle vahvistetun vähimmäismäärän suuruinen, käytetään yhteisössä kuohuviinien ja hiilihapotettujen kuohuviinien valmistukseen, jos näiden viinien todellinen alkoholipitoisuus on vähintään 8,5 tilavuusprosenttia, tai hiilihapotettujen helmeilevien viinien valmistukseen. Tällöin väkevöiminen on suoritettava liitteessä V olevan D kohdan 5 alakohdassa tarkoitetuin rajoituksin. 4. Rajoittamatta tiukempien säännösten soveltamista, joita jäsenvaltiot voivat soveltaa alueellaan valmistettaviin tuotteisiin, tuoreista rypäleistä valmistettua rypäleen puristemehua, jonka käyminen on estetty tai keskeytetty alkoholia lisäämällä, saa käyttää ainoastaan sellaisten tuotteiden valmistukseen, jotka eivät kuulu CN-koodeihin 2204 10, 2204 21 ja 2204 29. 5. Yhteisöstä peräisin olevaa viinirypälemehua ja tiivistettyä viinirypälemehua ei saa käyttää viiniyttämiseen eikä lisätä viiniin. Näitä tuotteita valvotaan niiden käyttötarkoituksen mukaan. Näiden tuotteiden käyttäminen alkoholiksi on kiellettyä yhteisön alueella. 6. Edellä 4 ja 5 kohtaa ei sovelleta tuotteisiin, joista valmistetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 2206 00 kuuluvia tuotteita, joista voidaan käyttää yhdistettyä nimitystä, joka sisältää sanan "viini" jäsenvaltioiden suostumuksella liitteessä VII olevan C kohdan 2 kohdan mukaisesti. 7. Pöytäviinin valmistukseen soveltuvia viinejä, joiden todellinen vähimmäisalkoholipitoisuus tilavuusprosentteina ei vastaa pöytäviinien vastaavaa tasoa, voidaan laskea liikkeeseen ainoastaan kuohuviinien valmistukseen tai viinietikan valmistukseen, tislaukseen tai muuhun teolliseen käyttöön. Näitä viinejä voidaan väkevöidä ja leikata pöytäviinillä niiden tilavuusprosentteina ilmoitetun todellisen alkoholipitoisuuden kohottamiseksi pöytäviinien tasolle ainoastaan viininvalmistajan tiloissa tai tämän lukuun. 8. Alkoholia, puristejäännöksestä tislattua alkoholijuomaa ja puristejäännöksestä valmistettua viiniä (piquette) lukuun ottamatta yhteisöstä peräisin olevasta rypäleen puristejäännöksestä ja viinisakasta ei saa valmistaa viiniä tai muuta nautittavaksi tarkoitettua juomaa. 9. Puristejäännöksestä valmistettua viiniä, jos sen valmistaminen on kyseisessä jäsenvaltiossa sallittua, saa käyttää ainoastaan tislaukseen tai viininviljelijän perheen omaan käyttöön. 10. Tislausta varten väkevöityä viiniä voidaan käyttää ainoastaan tislaukseen. 11. Kuivuneista viinirypäleistä saatua käymistilassa olevaa rypäleen puristemehua saa saattaa markkinoille ainoastaan väkevän viinin valmistukseen ja ainoastaan niillä viinialueilla, joilla tämä käyttö oli perinteistä 1 päivänä tammikuuta 1985 sekä viinin valmistukseen ylikypsistä rypäleistä. 12. Kolmansista maista peräisin olevia tuoreita rypäleitä, rypäleen puristemehua, käymistilassa olevaa rypäleen puristemehua, tiivistettyä rypäleen puristemehua, puhdistettua tiivistettyä rypäleen puristemehua, rypäleen puristemehua, jonka käyminen on estetty tai keskeytetty lisäämällä alkoholia, viinirypälemehua ja tiivistettyä viinirypälemehua ei saa viiniyttää eikä lisätä viiniin yhteisön alueella. 13. Edellä 12 kohdassa tarkoitettuja tuotteita ei saa käyttää alkoholiksi yhteisön alueella. Tätä säännöstä ei sovelleta tuotteisiin, joista valmistetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa CN-koodiin 2206 00 kuuluvia tuotteita, joista voidaan liitteessä VII olevan C kohdan 2 alakohdan mukaan jäsenvaltioiden suostumuksella käyttää yhdistettyä nimitystä, johon kuuluu sana "viini". 14. Kolmannesta maasta peräisin olevan viinin leikkaaminen yhteisön viinin kanssa samoin kuin kolmansista maista peräisin olevien viinien leikkaaminen keskenään yhteisön maantieteellisellä alueella on kielletty. 15. Neuvosto voi poiketa 12 kohdasta, 13 kohdan ensimmäisestä virkkeestä ja 14 kohdasta yhteisön kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti. 45 artikla 1. Poikkeuksia lukuun ottamatta seuraavia tuotteita ei saa tarjota tai käyttää sellaisenaan elintarvikkeiksi: a) CN-koodeihin 2204 10, 2204 21, 2204 29 ja 2204 30 10 kuuluvia tuotteita riippumatta siitä, onko ne tuotu vai ei, jos ne on käsitelty sellaisilla viininvalmistusmenetelmillä, joita ei ole hyväksytty yhteisön säännöissä tai, jos tämä sallitaan, kansallisissa säännöissä; b) 1 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettuja tuotteita, jotka eivät ole virheettömiä, aitoja tai myyntikelpoisia; c) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tuotteita, jotka eivät ole liitteen I määritelmien mukaisia. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tuontituotteita koskevat poikkeukset tehdään perustamissopimuksen 133 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen. 46 artikla 1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun ja liitteiden IV ja V soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näissä säännöissä vahvistetaan erityisesti: a) liitteessä V olevan A kohdan osalta ennen 1 päivää syyskuuta 1986 tuotettuja viinejä koskevat siirtymätoimenpiteet ja muutokset 2 kohdassa oleviin viinien luetteloihin; b) liitteen IV ja V osalta mainituissa liitteissä tarkoitettujen viininvalmistusmenetelmien ja -käsittelyjen rajat ja tietyt edellytykset, lukuun ottamatta aiemmin mainituissa liitteissä vahvistettuja rajoituksia ja edellytyksiä; c) tässä luvussa ja liitteessä V tarkoitetut päätökset, poikkeukset, edellytykset ja luettelot; d) liitteessä V olevien C-G kohdan soveltaminen sellaisilla yhteisön alueilla korjattuihin tuotteisiin, jotka eivät kuulu liitteessä III määriteltyihin viininviljelyvyöhykkeisiin; ja e) liitteessä V olevan J kohdan osalta 2 kohdan b alakohdassa ja 6 kohdassa tarkoitetut luettelot, 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetut poikkeukset sekä 6 kohdassa tarkoitettu ilmoitus- ja rekisteröintimenettely. 2. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annetaan seuraavat säännöt: a) tiettyjen kolmansissa maissa sovellettavien sekä 43 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä IV tarkoitettujen viininvalmistusmenetelmien ja -käsittelyjen välistä vertailua koskevat säännöt; b) rypäleen puristemehun ja viinin leikkaamista ja sekoittamista koskevat säännökset; c) viininvalmistusmenetelmissä käytettyjen aineiden puhtaus- ja tunnistetiedot; d) sallittujen viininvalmistusmenetelmien ja -käsittelyjen toteuttamista koskevat hallinnolliset säännöt; näissä voidaan säätää, että tiettyjä viininvalmistusmenetelmiä ja -käsittelyjä saa suorittaa ainoastaan jäsenvaltion hyväksymän sellaisen henkilön valvonnassa, jolla on riittävät tiedot tuotteen laadun, hygienian ja terveellisyyden takaamiseksi; e) 45 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden hallussapitoa, liikkuvuutta ja käyttöä koskevat edellytykset tai luettelot tuotteista, jotka on vapautettu mainitun artiklan vaatimuksista, ja perusteet, joiden tarkoituksena on estää yksittäisissä tapauksissa liiallinen ankaruus, sekä edellytykset, joilla jäsenvaltio voi sallia sellaisten tuotteiden hallussapidon, liikkeen ja käytön, jotka eivät 45 artiklan 1 kohdan a alakohtaa lukuun ottamatta vastaa tämän asetuksen säännöksiä tai tämän asetuksen mukaisesti annettuja säännöksiä; ja f) yleiset säännöt sellaisten viininvalmistusmenetelmien ja -käsittelyjen koekäytölle, jotka eivät muuten ole sallittuja. 3. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annetaan määritysmenetelmät, joilla määritetään tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden koostumus, sekä säännöt, joiden avulla voidaan määritellä, onko näitä tuotteita käsitelty sallittujen viininvalmistusmenetelmien vastaisesti. Samaa menettelyä noudattaen vahvistetaan tarvittaessa sellaisten aineiden enimmäismäärät, jotka osoittavat tiettyjen viininvalmistusmenetelmien käytön, sekä määritystulosten vertailutaulukot. Jos kuitenkaan yhteisön määritysmenetelmiä tai ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja sääntöjä ei ole laadittu kyseisestä tuotteesta etsittävien aineiden löytämiseksi ja niiden määrän selvittämiseksi, sovelletaan: a) Kansainvälisen viinijärjestön (OIV) yleiskokouksen hyväksymiä ja julkaisemia määritysmenetelmiä; tai b) jos soveltuvaa määritysmenetelmää ei ole a alakohdassa tarkoitettujen joukossa, sellaista määritysmenetelmää, joka vastaa Kansainvälisen standardisoimisjärjestön (ISO) suosittamia standardeja; taikka c) a ja b alakohdassa tarkoitettujen menetelmien puuttuessa tarkkuuden, toistettavuuden ja uusittavuuden kannalta soveltuvaa määritysmenetelmää: i) kyseessä olevan jäsenvaltion hyväksymää määritysmenetelmää; tai ii) tarvittaessa mitä tahansa muuta soveltuvaa määritysmenetelmää. Edellä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja yhteisön määritysmenetelmiä vastaavina pidetään sellaisia automatisoituja määritysmenetelmiä, joita käytetään yhteisön menetelmien sijasta, edellyttäen, että 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen todetaan saatujen tulosten olevan tarkkuudeltaan, toistettavuudeltaan ja uusittavuudeltaan vähintään saman tasoisia kuin vastaavalla yhteisön menetelmällä saadut tulokset. II LUKU TIETTYJEN TUOTTEIDEN KUVAUS, NIMITYS, TARJONTAMUOTO JA SUOJAUS 47 artikla 1. Tässä luvussa ja liitteissä VII ja VIII annetaan säännöt, jotka koskevat tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tie