FI Euroopan unionin virallinen lehti L 125/43

KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2017/848,

annettu 17 päivänä toukokuuta 2017,

merivesien hyvän ekologisen tilan vertailuperusteista ja menetelmästandardeista sekä seurantaa ja arviointia varten tarkoitetuista täsmennyksistä ja standardoiduista menetelmistä sekä päätöksen 2010/477/EU kumoamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista 17 päivänä kesäkuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/56/EY (1) (meristrategiadirektiivi), ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan ja 11 artiklan 4 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Komission päätöksessä 2010/477/EU (2) vahvistetaan arviointiperusteet, joita jäsenvaltioiden on käytettävä niille kuuluvien merivesien hyvän ekologisen tilan määrittämiseksi ja kyseistä tilaa koskevien arviointien ohjaamiseksi direktiivin 2008/56/EY ensimmäisen vaiheen täytäntöönpanossa.

(2) Päätöksessä 2010/477/EU todettiin, että tarvitaan lisää tieteellistä ja teknistä kehitystä tukemaan joihinkin laadullisiin kuvaajiin liittyvien arviointiperusteiden kehittämistä tai tarkistamista sekä menetelmästandardien kehittämistä edelleen koordinoidusti seurantaohjelmien laatimisen kanssa. Lisäksi kyseisessä päätöksessä todettiin, että sen tarkistus olisi aiheellista suorittaa mahdollisimman pian direktiivin 2008/56/EY 12 artiklassa vaaditun arvioinnin valmistumisen jälkeen, jotta tarkistus valmistuisi hyvissä ajoin tukemaan meristrategioiden onnistunutta päivitystä, joka on direktiivin 17 artiklan mukaisesti tehtävä vuoteen 2018 mennessä.

(3) Direktiivin 2008/56/EY 8 artiklan 1 kohdan nojalla tekemänsä alustavan arvioinnin jälkeen jäsenvaltiot raportoivat vuonna 2012 merivesiensä ympäristön tilasta ja ilmoittivat komissiolle direktiivin 2008/56/EY 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti tekemästään ympäristön hyvän tilan määrittämisestä sekä direktiivin 2008/56/EY 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti tekemästään ympäristötavoitteiden määrittämisestä. Direktiivin 2008/56/EY 12 artiklan mukaisesti tehdyssä, jäsenvaltioiden raportteja koskevassa komission arvioinnissa (3) korostettiin lisätoimia tarvittavan pikaisesti, jotta jäsenvaltiot voivat saavuttaa meriympäristön hyvän tilan vuoteen 2020 mennessä. Tulokset osoittivat, että jäsenvaltioiden suorittaman ympäristön hyvän tilan määrittämisen laatua ja johdonmukaisuutta on parannettava merkittävästi. Arvioinnissa todettiin myös, että alueellisen yhteistyön on oltava direktiivin 2008/56/EY täytäntöönpanon keskiössä. Lisäksi arvioinnissa painotettiin, että jäsenvaltioiden on järjestelmällisemmin hyödynnettävä unionin lainsäädäntöön perustuvia standardeja tai niiden puuttuessa meriä koskevissa alueellisissa yleissopimuksissa tai muissa kansainvälisissä sopimuksissa vahvistettuja standardeja.

(4) Varmistaakseen, että jäsenvaltioiden meristrategioiden täytäntöönpanon toinen kierros edistää direktiivin 2008/56/EY tavoitteiden saavuttamista edelleen ja tuottaa johdonmukaisempia ympäristön hyvän tilan määrityksiä, komissio suositteli ensimmäisen vaiheen täytäntöönpanoa koskevassa kertomuksessaan, että komission yksiköt ja jäsenvaltiot tekevät unionin tasolla yhteistyötä tarkistaakseen, vahvistaakseen ja parantaakseen päätöstä 2010/477/EU tavoitteenaan selkeämmät, yksinkertaisemmat, tiiviimmät, johdonmukaisemmat ja vertailukelpoiset ympäristön hyvää tilaa koskevat vertailuperusteet ja menetelmästandardit, ja samalla tarkastelevat uudelleen direktiivin 2008/56/EY liitettä III ja tarvittaessa tarkistavat sitä, sekä kehittävät erityisiä ohjeita, jotta voidaan varmistaa aiempaa yhtenäisempi ja johdonmukaisempi arviointien lähestymistapa seuraavalla toimeenpanokierroksella.

(5) Uudelleentarkasteluprosessi alkoi mainittujen johtopäätösten perusteella vuonna 2013, kun direktiivin 2008/56/EY 25 artiklan 1 kohdan mukaisesti perustettu sääntelykomitea hyväksyi etenemissuunnitelman, joka käsittää useita vaiheita (tekninen ja tieteellinen, kuuleminen ja päätöksenteko). Tämän prosessin aikana komissio kuuli kaikkia asianosaisia tahoja, myös meriä koskevien alueellisten yleissopimusten mukaisia tahoja.

(6) Jäsenvaltioiden merialueiden ja niiden ympäristön hyvän tilan määrittämisen alustavan arvioinnin tulevien päivitysten helpottamiseksi ja direktiivin 2008/56/EY täytäntöönpanon johdonmukaisuuden lisäämiseksi koko unionissa jäsenvaltioiden käyttämiä vertailuperusteita, menetelmästandardeja, eritelmiä ja standardoituja menetelmiä on tarpeen selventää, tarkistaa tai uudistaa päätöksessä 2010/477/EU tällä hetkellä vahvistettuihin tekijöihin nähden. Näin ollen niiden vertailuperusteiden lukumäärää, joita jäsenvaltioiden on seurattava ja arvioitava, olisi vähennettävä, ja säilytettäviin vertailuperusteisiin olisi sovellettava riskiperusteista lähestymistapaa, jotta jäsenvaltiot voivat keskittää ponnistelunsa vesiinsä vaikuttaviin merkittävimpiin ihmisen aiheuttamiin paineisiin. Vertailuperusteita ja niiden käyttöä olisi edelleen täsmennettävä, mukaan lukien kynnysarvot tai niiden asettaminen, jolloin kaikilla unionin merivesillä voitaisiin mitata, missä määrin ympäristön hyvää tilaa ollaan saavuttamassa.

(7) Tällä päätöksellä pitäisi taata johdonmukaisuus unionin muun lainsäädännön kanssa sen sitoumuksen mukaisesti, jonka komissio teki antaessaan Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle tiedonantonsa ”EU-agenda: paremmalla sääntelyllä parempiin tuloksiin” (4). Jäsenvaltioiden tekemien ympäristön hyvän tilan määritysten paremman johdonmukaisuuden ja vertailukelpoisuuden takaamiseksi ja tarpeettomien päällekkäisyyksien välttämiseksi on aiheellista ottaa huomioon olemassa olevat seurantaa ja arviointia varten tarkoitetut standardit ja menetelmät, jotka on vahvistettu unionin lainsäädännössä, muun muassa neuvoston direktiivissä 92/43/ETY (5), Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/60/EY (6), komission asetuksessa (EY) N:o 1881/2006 (7), neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1967/2006 (8), Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/105/EY (9), Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/147/EY (10) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 (11).

(8) Kunkin direktiivin 2008/56/EY liitteessä I luetellun laadullisen kuvaajan osalta ja kyseisen direktiivin liitteessä III olevien ohjeellisten luettelojen perusteella on tarpeen määritellä käytettävät vertailuperusteet, mukaan lukien vertailuperusteiden osatekijät ja tarvittaessa kynnysarvot. Kynnysarvojen tarkoituksena on edistää jäsenvaltioiden tekemää ympäristön hyvän tilan ominaisuuksien määrittämistä ja tuottaa arviointiin tietoja siitä, missä määrin ympäristön hyvää tilaa ollaan saavuttamassa. Lisäksi on tarpeen vahvistaa menetelmästandardit, mukaan lukien arvioinnin maantieteellinen laajuus ja se, miten vertailuperusteita olisi käytettävä. Kyseisten vertailuperusteiden ja menetelmästandardien tarkoitus on varmistaa johdonmukaisuus ja mahdollistaa merialueiden tai -osa-alueiden vertaileminen siltä osin, missä määrin ympäristön hyvää tilaa ollaan saavuttamassa.

(9) Jotta sellaisten yksityiskohtien päivitykset, joita jäsenvaltiot tekevät meristrategioidensa tiettyjen osien uudelleentarkasteluissa ja lähetettävät direktiivin 2008/56/EY 17 artiklan 3 kohdan nojalla, olisivat vertailukelpoisia, seurantaa ja arviointia varten olisi määritettävä täsmennykset ja standardoidut menetelmät ottaen huomioon unionissa tai kansainvälisellä tasolla voimassa olevat täsmennykset ja standardit, mukaan lukien alueellinen tai osa-alueellinen taso.

(10) Jäsenvaltioiden olisi sovellettava tässä päätöksessä vahvistettuja vertailuperusteita, menetelmästandardeja, seurantaa ja arviointia varten tarkoitettuja täsmennyksiä ja standardoituja menetelmiä yhdistettynä direktiivin 2008/56/EY liitteessä III olevissa ohjeellisissa luetteloissa lueteltuihin ekosysteemin tekijöihin, ihmisen aiheuttamiin paineisiin ja ihmisen toimintaan ja ottaen huomioon kyseisen direktiivin 8 artiklan 1 kohdan nojalla tehdyn alustavan arvioinnin silloin, kun ne määrittävät ympäristön hyvän tilan ominaispiirteitä kyseisen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja vahvistavat koordinoituja seurantaohjelmia kyseisen direktiivin 11 artiklan nojalla.

(11) Jotta voidaan luoda selkeä yhteys ympäristön hyvän tilan ominaispiirteiden määrittämisen ja hyvän tilan saavuttamisessa tapahtuneen edistymisen arvioimisen välille, vertailuperusteet ja menetelmästandardit on aiheellista järjestää direktiivin 2008/56/EY liitteessä I vahvistettujen laadullisten kuvaajien perusteella ja ottaen huomioon kyseisen direktiivin liitteessä III vahvistetut ohjeelliset luettelot ekosysteemien tekijöistä, ihmisen aiheuttamista paineista ja ihmisen toiminnasta. Jotkin näistä vertailuperusteista ja menetelmästandardeista liittyvät erityisesti direktiivin 2008/56/EY 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun ympäristön tilan tai b alakohdassa tarkoitettujen vallitsevien paineiden ja vaikutusten arviointiin.

(12) Tapauksissa, joissa kynnysarvoja ei ole vahvistettu, jäsenvaltioiden olisi vahvistettava kynnysarvot unionin, alueellisen tai osa-alueellisen tason yhteistyössä, esimerkiksi olemassa olevien arvojen perusteella tai luomalla uusia arvoja meriä koskevien alueellisten yleissopimusten puitteissa. Tapauksissa, joissa kynnysarvot olisi vahvistettava unionin tason yhteistyössä (roskaantumista, vedenalaista melua ja merenpohjan koskemattomuutta koskevat kuvaajat), tämä tehdään osana yhteistä täytäntöönpanostrategiaa, jonka jäsenvaltiot ja komissio ovat luoneet direktiivin 2008/56/EY soveltamiseksi. Sen jälkeen, kun kynnysarvot on vahvistettu unionin, alueellisen tai osa-alueellisen tason yhteistyössä, niistä tulee osa jäsenvaltioiden ympäristön hyvän tilan ominaispiirteitä vasta, kun ne lähetetään komissiolle osana jäsenvaltioiden direktiivin 2008/56/EY 17 artiklan 3 kohdan mukaista tiedottamista. Kunnes tällaiset kynnysarvot on vahvistettu unionin, alueellisen tai osa-alueellisen tason yhteistyössä, jäsenvaltioiden olisi voitava käyttää kansallisia kynnysarvoja, arvojen kehityssuuntauksia tai paineeseen perustuvia kynnysarvoja vastineena.

(13) Siinä määrin kuin asianmukaista, kynnysarvojen olisi kuvastettava sellaista laatutasoa, joka kuvastaa haitallisen vaikutuksen merkittävyyttä tietyn vertailuperusteen osalta, ja ne olisi vahvistettava suhteessa vertailuolosuhteisiin. Kynnysarvojen olisi oltava johdonmukaiset unionin lainsäädännön kanssa, ja ne olisi vahvistettava asianmukaisessa maantieteellisessä laajuudessa, jotta ne kuvastavat eri alueiden, osa-alueiden ja ala-alueiden bioottisia ja abioottisia ominaisuuksia. Vaikka kynnysarvojen vahvistaminen tapahtuu unionin tasolla, saatetaan siitä huolimatta asettaa erilaisia kynnysarvoja koskemaan eri merialueita, niiden osa-alueita tai ala-alueita. Kynnysarvot olisi vahvistettava myös ennalta varautumisen periaatteen pohjalta, jolloin ne kuvastavat meriympäristölle aiheutuvia potentiaalisia riskejä. Kynnysarvojen asettamisessa olisi otettava huomioon meriekosysteemien ja niiden osien dynaaminen luonne, sillä ne voivat muuttua paikallisesti ja ajallisesti hydrologisten ja ilmastollisten vaihtelujen, saalistaja-saalis -suhteiden ja muiden ympäristötekijöiden vuoksi. Kynnysarvojen olisi myös kuvastettava sitä tosiasiaa, että huonokuntoiset meriekosysteemit voivat toipua vallitsevia fysiografisia, maantieteellisiä, ilmastollisia ja biologisia olosuhteita kuvastavaan tilaan, sen sijaan, että ne palaisivat tiettyyn menneisyyden tilaan.

(14) Direktiivin 2008/56/EY 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti ihmisen toiminnasta aiheutuva kokonaispaine on pidettävä ympäristön hyvän tilan saavuttamisen kanssa yhteensopivalla tasolla, jotta varmistetaan, että merten ekosysteemien kyky vastata ihmisen aiheuttamiin muutoksiin ei vaarannu. Tästä voi tapauksesta riippuen seurata se, että tiettyjä paineita ja niiden ympäristövaikutuksia koskevia kynnysarvoja ei välttämättä saavuteta jäsenvaltioiden merivesien kaikilla alueilla, kunhan direktiivin 2008/56/EY tavoitteiden saavuttaminen ei vaarannu ja samalla mahdollistetaan merellisten luonnonvarojen ja palvelujen kestävä käyttö.

(15) On tarpeen vahvistaa kynnysarvot, joista ovat osa niitä ominaispiirteitä, joita jäsenvaltiot käyttävät ympäristön hyvän tilan määrittämisessä direktiivin 2008/56/EY 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sekä se, missä määrin kynnysarvot on tarkoitus saavuttaa. Näin ollen kynnysarvot eivät sinällään muodosta jäsenvaltioiden määritelmää ympäristön hyvästä tilasta.

(16) Jäsenvaltioiden olisi ilmaistava, missä määrin ympäristön hyvä tila on saavutettu suhteuttamalla niiden merivesien osuus, joiden osalta kynnysarvot on saavutettu koko merivesiensä alaan, tai niiden vertailuperusteiden osatekijöiden (lajit, epäpuhtaudet jne.) osuutena, jotka ovat saavuttaneet kynnysarvot. Arvioidessaan merivesiensä ympäristön tilaa direktiivin 2008/56/EY 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti jäsenvaltioiden olisi ilmaistava kaikki tilan muutokset paranemisena, ennallaan pysymisenä tai heikentymisenä edelliseen raportointikauteen verrattuna, huomioiden sen, että meriympäristö reagoi usein hitaasti muutoksiin.

(17) Jos tämän päätöksen mukaisesti vahvistettuja kynnysarvoja ei saavuteta tietyn vertailuperusteen osalta, jäsenvaltioiden olisi harkittava asianmukaisiin toimenpiteisiin ryhtymistä tai uusien tutkimusten tai tarkastelujen suorittamista.

(18) Jos jäsenvaltioiden on tarpeen tehdä yhteistyötä alueellisella ja osa-alueellisella tasolla, niiden olisi käytettävä, mikäli se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, olemassa olevia alueellisia institutionaalisia yhteistyörakenteita, mukaan lukien meriä koskevat alueelliset yleissopimukset, kuten direktiivin 2008/56/EY 6 artiklassa säädetään. Samoin jos muita erityisiä vertailuperusteita, menetelmästandardeja, mukaan lukien vertailuperusteiden integroimiseen tarkoitettuja standardeja, seurantaa ja arviointia varten tarkoitettuja täsmennyksiä sekä standardoituja menetelmiä ei ole, jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä, mikäli se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, niitä, joita on laadittu kansainvälisellä, alueellisella ja osa-alueellisella tasolla, kuten esimerkiksi niitä, joista on sovittu meriä koskevien alueellisten yleissopimusten tai muiden kansainvälisten mekanismien puitteissa. Muussa tapauksessa jäsenvaltiot voivat tarvittaessa päättää koordinoida toimiaan merialueen tai sen osa-alueen puitteissa. Lisäksi jäsenvaltio voi myös päättää merivesiensä erityispiirteiden perusteella harkita muita osatekijöitä, joita ei ole vahvistettu tässä päätöksessä eikä käsitelty kansainvälisellä, alueellisella tai osa-alueellisella tasolla, tai harkita tämän päätöksen osatekijöiden soveltamista jokisuidensa vaihettumisalueisiin, sellaisena kuin ne ovat määriteltyinä direktiivin 2008/56/EY täytäntöönpanoa tukevan direktiivin 2000/60/EY 2 artiklan 6 kohdassa.

(19) Jäsenvaltioilla tulisi tietyin edellytyksin olla riittävästi joustonvaraa voidakseen keskittyä kullakin merialueella tai osa-alueella vallitseviin paineisiin ja niiden ekosysteemin eri osiin kohdistuviin ympäristövaikutuksiin, jotta ne voivat seurata ja arvioida merivesiään tehokkaasti ja tuloksellisesti sekä helpottaa ympäristön hyvän tilan saavuttamiseksi toteutettavien toimien priorisointia. Tätä varten jäsenvaltioiden olisi ensinnäkin voitava katsoa, että perustelluissa tapauksissa joitakin vertailuperusteita ei ole syytä soveltaa. Toiseksi jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus päättää olla käyttämättä vertailuperusteiden tiettyjä osatekijöitä tai valita lisätekijöitä tai keskittyä merivesiensä tiettyihin matriiseihin tai alueisiin edellyttäen, että tämä perustuu paineita ja niiden vaikutuksia koskevaan riskinarviointiin. Lopuksi olisi tehtävä ero ensisijaisten ja toissijaisten vertailuperusteiden välillä. Ensisijaisia vertailuperusteita olisi käytettävä johdonmukaisuuden varmistamiseksi kaikkialla unionissa, mutta toissijaisten vertailuperusteiden osalta olisi sallittava joustoa. Jäsenvaltioiden olisi päätettävä toissijaisten vertailuperusteiden käyttämisestä siten, että ne tarvittaessa täydentävät ensisijaisia vertailuperusteita tai tilanteessa, jossa tietyn vertailuperusteen osalta on vaarana, ettei meriympäristön hyvää tilaa saavuteta tai kyetä säilyttämään.

(20) Vertailuperusteiden, mukaan lukien kynnysarvot, menetelmästandardien, seurantaa ja arviointia varten tarkoitettujen täsmennyksien ja standardoitujen menetelmien olisi perustuttava parhaaseen saatavilla olevaan tieteelliseen tietoon. Niistä joidenkin kehittämiseksi edelleen tarvitaan kuitenkin lisää tieteellistä tietoa ja teknistä edistymistä, joita pitäisi hyödyntää sitä mukaa kun tietämystä tulee saataville.

(21) Sen vuoksi päätös 2010/477/EU olisi kumottava.

(22) Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat sääntelykomitean lausunnon mukaiset,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Kohde

Tässä päätöksessä vahvistetaan

a) direktiivin 2008/56/EY 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti vertailuperusteet ja menetelmästandardit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä ympäristön hyvän tilan ominaispiirteiden määrittämiseksi direktiivin 2008/56/EY 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti, perustuen liitteisiin I ja III sekä kyseisen direktiivin 8 artiklan 1 kohdan nojalla tehtyyn alustavaan arviointiin sen arvioimiseksi, missä määrin ympäristön hyvää tilaa ollaan saavuttamassa;

b) seurantaa ja arviointia varten tarkoitetut täsmennykset ja standardoidut menetelmät, joita jäsenvaltioiden on käytettävä laatiessaan direktiivin 2008/56/EY 11 artiklan mukaisia koordinoituja seurantaohjelmia kyseisen direktiivin 11 artiklan 4 kohdan mukaisesti;

c) aikataulu kynnysarvojen, vertailuperusteiden osatekijöiden luettelojen ja menetelmästandardien määrittämiselle unionin, alueellisen tai osa-alueellisen tason yhteistyössä;

d) vertailuperusteiden osatekijöitä, kynnysarvoja ja menetelmästandardeja koskeva ilmoitusvelvollisuus.

2 artikla

Määritelmät

Tässä päätöksessä sovelletaan direktiivin 2008/56/EY 3 artiklassa vahvistettuja määritelmiä.

Lisäksi sovelletaan seuraavia määritelmiä:

1) ’osa-alueilla’ tarkoitetaan direktiivin 2008/56/EY 4 artiklan 2 kohdassa lueteltuja osa-alueita;

2) ’ala-alueilla’ tarkoitetaan direktiivin 2008/56/EY 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja ala-alueita;

3) ’haitallisella vieraslajilla’ tarkoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1143/2014 (12) 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua ’haitallista vieraslajia’;

4) ’vertailuperusteiden osatekijöillä’ tarkoitetaan ekosysteemin muodostavia osatekijöitä, erityisesti sen biologisia osatekijöitä (lajit, elinympäristöt ja niiden yhteisöt) tai meriympäristöön kohdistuvien paineita (biologiset, fysikaaliset, aineet, roskaantuminen ja energia), joita arvioidaan kunkin vertailuperusteen puitteissa;

5) ’kynnysarvolla’ tarkoitetaan arvoa tai arvojen jakaumaa, joka mahdollistaa laatutason saavuttamisen arvioimisen tietyn vertailuperusteen osalta, mikä auttaa sen arvioimisessa, missä määrin ympäristön hyvää tilaa ollaan saavuttamassa.

3 artikla

Vertailuperusteiden, menetelmästandardien, täsmennysten ja standardoitujen menetelmien käyttäminen

1. Jäsenvaltioiden on käytettävä tämän päätöksen liitteessä vahvistettuja ensisijaisia vertailuperusteita ja niihin liittyviä menetelmästandardeja, täsmennyksiä ja standardoituja menetelmiä tämän päätöksen toimeenpanemiseksi. Alustavan arvioinnin tai sen direktiivin 2008/56/EY 8 artiklan ja 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti suoritettujen myöhempien päivitysten perusteella jäsenvaltiot voivat kuitenkin perustelluissa tapauksissa katsoa, että yhtä tai useampaa ensisijaista vertailuperustetta ei ole asianmukaista käyttää. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle perustelut direktiivin 2008/56/EY 9 artiklan 2 kohdan tai 17 artiklan 3 kohdan nojalla tehdyn ilmoituksen puitteissa.

Direktiivin 2008/56/EY 5 ja 6 artiklassa säädettyä alueellista yhteistyötä koskevan velvoitteen nojalla jäsenvaltion on ilmoitettava saman merialueen tai osa-alueen jakaville muille jäsenvaltioille ennen kuin se päättää olla käyttämättä ensisijaista vertailuperustetta ensimmäisen alakohdan mukaisesti.

2. Liitteessä vahvistettuja toissijaisia vertailuperusteita ja niihin liittyviä menetelmästandardeja, täsmennyksiä ja standardoituja menetelmiä käytetään täydentämään ensisijaisia vertailuperusteita tai kun on vaarana, ettei meriympäristön hyvää tilaa saavuteta tai säilytetä asianomaisen vertailuperusteen osalta. Toissijaisen vertailuperusteen käytöstä päättää kukin jäsenvaltio, ellei tämän direktiivin liitteessä toisin täsmennetä.

3. Jos tästä päätöksestä ei ole johdettavissa tarvittavia vertailuperusteita, menetelmästandardeja sekä seurantaa ja arviointia varten tarkoitettuja täsmennyksiä tai standardoituja menetelmiä, mukaan lukien tietojen alueellista ja ajallista koontia varten tarkoitettuja menetelmiä jäsenvaltioiden on hyödynnettävä vastaavia kansainvälisellä, alueellisella ja osa-alueellisella tasolla vahvistettuja sääntöjä, kuten niitä, joista on sovittu asianomaisissa meriä koskevissa alueellisissa yleissopimuksissa, jos se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista.

4. Kunnes unionin, kansainvälisen, alueellisen tai paikallisen tason luettelot vertailuperusteiden osatekijöistä, menetelmästandardeista sekä seurantaa ja arviointia varten tarkoitetuista täsmennyksistä ja standardoiduista menetelmistä on vahvistettu, jäsenvaltiot voivat käyttää kansallisella tasolla vahvistettuja luetteloita sillä edellytyksellä, että direktiivin 2008/56/EY 5 ja 6 artiklassa tarkoitettua alueellista yhteistyötä tehdään.

4 artikla

Kynnysarvojen asettaminen unionin, alueellisen tai osa-alueellisen tason yhteistyössä

1. Silloin kun jäsenvaltioiden on tämän päätöksen nojalla vahvistettava kynnysarvot unionin, alueellisen tai osa-alueellisen tason yhteistyössä, kyseisten arvojen on

a) oltava osa niitä ominaispiirteitä, joita jäsenvaltiot käyttävät ympäristön hyvän tilan määrittämisessä;

b) oltava johdonmukaisia unionin lainsäädännön kanssa;

c) erotettava, silloin, kun asianmukaista, se laatutaso, joka kuvastaa haitallisen vaikutuksen merkittävyyttä tietyn vertailuperusteen osalta ja ne on vahvistettava suhteessa vertailuolosuhteisiin;

d) oltava vahvistettu asianmukaisessa maantieteellisessä arvioinnin mittakaavassa, jotta ne kuvastavat eri alueiden, osa-alueiden ja ala-alueiden bioottisia ja abioottisia ominaisuuksia;

e) oltava vahvistettu ennalta varautumisen periaatteen pohjalta, jolloin ne kuvastavat meriympäristölle aiheutuvia potentiaalisia riskejä;

f) oltava johdonmukaisia eri vertailuperusteiden välillä silloin, kun ne liittyvät samaan ekosysteemin osatekijään;

g) hyödynnettävä parasta saatavilla olevaa tieteellistä tutkimustietoa;

h) perustuttava pitkiin aikasarjoihin, jos niitä on saatavilla, jotta voidaan määrittää soveltuvin arvo;

i) kuvastettava ekosysteemin luonnollista dynamiikkaa, mukaan lukien saalistaja-saalis-suhteita ja hydrologisia ja ilmastollisia vaihteluja sekä sitä, että huonokuntoinen ekosysteemi tai sen osat voivat toipua tilaan, joka kuvastaa vallitsevia fysiografisia, maantieteellisiä, ilmastollisia ja biologisia olosuhteita, sen sijaan, että ne palaisivat tiettyyn menneisyyden tilaan;

j) kun se on käytännöllistä ja tarkoituksenmukaista, oltava johdonmukaisia asianomaisten arvojen kanssa, jotka on vahvistettu alueellisten institutionaalisten yhteistyörakenteiden puitteissa, mukaan lukien ne, joista on sovittu meriä koskevissa alueellisissa yleissopimuksissa.

2. Siihen saakka, kunnes jäsenvaltiot ovat määrittäneet kynnysarvot unionin, alueellisen tai osa-alueellisen tason yhteistyössä tämän päätöksen edellyttämällä tavalla, jäsenvaltiot voivat käyttää mitä tahansa seuraavista ilmaistakseen sen, missä määrin ympäristön hyvää tilaa ollaan saavuttamassa:

a) kansallisia kynnysarvoja edellyttäen, että direktiivin 2008/56/EY 5 ja 6 artiklassa säädettyä velvollisuutta tehdä alueellista yhteistyötä noudatetaan;

b) arvojen kehityssuuntauksia;

c) paineeseen perustuvia kynnysarvoja vastineina.

Näiden on mahdollisuuksien mukaan oltava 1 kohdan a)–i) alakohdissa vahvistettujen periaatteiden mukaisia.

3. Jos kynnysarvoja, mukaan lukien jäsenvaltioiden tämän päätöksen mukaisesti vahvistamia kynnysarvoja, ei saavuteta tietyn vertailuperusteen osalta siinä määrin kuin jäsenvaltio on ympäristön hyvän tilan perusteeksi määrittänyt direktiivin 2008/56/EY 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on tarpeen mukaan harkittava, olisiko toteutettava toimenpiteitä kyseisen direktiivin 13 artiklan nojalla tai olisiko suoritettava uusi tutkimus tai tarkastelu.

4. Jäsenvaltioiden tämän päätöksen mukaisesti vahvistamia kynnysarvoja voidaan tarkistaa määräajoin tieteen ja tekniikan kehityksen huomioon ottamiseksi ja tarvittaessa muuttaa, kuitenkin hyvissä ajoin direktiivin 2008/56/EY 17 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädettyihin tarkistuksiin nähden.

5 artikla

Aikataulu

1. Siten kuin tässä päätöksessä säädetään, että jäsenvaltioiden on vahvistettava kynnysarvot, luettelot vertailuperusteiden osatekijöistä tai menetelmästandardit unionin, alueellisen tai osa-alueellisen tason yhteistyössä, jäsenvaltioiden on pyrittävä tekemään näin alustavan arviointinsa ensimmäiselle tarkistukselle ja ympäristön hyvän tilan määrittämiselle asetetussa määräajassa direktiivin 2008/56/EY 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti (15 päivä heinäkuuta 2018).

2. Jos jäsenvaltiot eivät kykene vahvistamaan kynnysarvoja, luetteloja vertailuperusteiden osatekijöistä tai menetelmästandardeja unionin, alueellisen tai osa-alueellisen tason yhteistyössä 1 kohdassa säädetyssä määräajassa, niiden on vahvistettavan ne mahdollisimman pian sen jälkeen edellyttäen, että ne toimittavat viimeistään 15 päivänä lokakuuta 2018 komissiolle perustelut direktiivin 2008/56/EY 9 artiklan 2 kohdan tai 17 artiklan 3 kohdan nojalla tehdyssä ilmoituksessa.

6 artikla

Ilmoitus

Jokaisen jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle osana direktiivin 2008/56/EY 17 artiklan 3 kohdan nojalla tehtyä ilmoitusta ne vertailuperusteiden osatekijät, kynnysarvot ja menetelmästandardit, jotka on vahvistettu unionin, alueellisen tai osa-alueellisen tason yhteistyössä tämän päätöksen mukaisesti ja joita se päättää käyttää osana niitä ominaispiirteitä, joiden perusteella se määrittää ympäristön hyvän tilan direktiivin 2008/56/EY 9 artiklan 1 kohdan nojalla.

7 artikla

Kumoaminen

Kumotaan päätös 2010/477/EU.

Viittauksia päätökseen 2010/477/EU pidetään viittauksina tähän päätökseen.

8 artikla

Voimaantulo

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tehty Brysselissä 17 päivänä toukokuuta 2017. Komission puolesta Puheenjohtaja Jean-Claude JUNCKER

(1) EYVL L 164, 25.6.2008, s. 19.

(2) Merivesien hyvän ekologisen tilan arvioinnissa käytettävistä perusteista ja menetelmästandardeista 1 päivänä syyskuuta 2010 annettu komission päätös 2010/477/EU (EUVL L 232, 2.9.2010, s. 14).

(3) Komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Meristrategiadirektiivin (2008/56/EY) täytäntöönpanon ensimmäinen vaihe – Euroopan komission arviointi ja ohjeet (COM(2014) 97 final, 20.2.2014)

(4) COM(2015) 215 final.

(5) Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta (EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7).

(6) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2000, yhteisön vesipolitiikan puitteista (EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1)..

(7) Komission asetus (EY) N:o 1881/2006, annettu 19 päivänä joulukuuta 2006, tiettyjen elintarvikkeissa olevien vierasaineiden enimmäismäärien vahvistamisesta (EUVL L 364, 20.12.2006, s. 5).

(8) Neuvoston asetus (EY) N:o 1967/2006, annettu 21 päivänä joulukuuta 2006, kalavarojen kestävää hyödyntämistä koskevista hoitotoimenpiteistä Välimerellä, asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1626/94 kumoamisesta (EUVL L 409, 30.12.2006, s. 11).

(9) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/105/EY, annettu 16 päivänä joulukuuta 2008, ympäristönlaatunormeista vesipolitiikan alalla, neuvoston direktiivien 82/176/ETY, 83/513/ETY, 84/156/ETY, 84/491/ETY ja 86/280/ETY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY muuttamisesta (EYVL L 348, 24.12.2008, s. 84).

(10) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/147/EY, annettu 30 päivänä marraskuuta 2009, luonnonvaraisten lintujen suojelusta (EUVL L 20, 26.1.2010, s. 7).

(11) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1380/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta (EUVL L 354, 28.12.2013, s. 22).

(12) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1143/2014, annettu 22 päivänä lokakuuta 2014, haitallisten vieraslajien tuonnin ja leviämisen ennalta ehkäisemisestä ja hallinnasta (EUVL L 317, 4.11.2014, s. 35).