Komission päätös,

tehty 27 päivänä marraskuuta 2002,

toimenpiteistä, jotka Espanja on toteuttanut Refractarios Especiales SA:n hyväksi

(tiedoksiannettu numerolla K(2002) 4486)

(Ainoastaan espanjankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2003/283/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artiklojen(1) mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa ja ottanut huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Komissio vastaanotti 20 päivänä huhtikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä kantelun, jossa Espanjan väitettiin myöntäneen valtiontukea Refractarios Especiales SA:lle. Kantelija oli huolestunut rahoitustoimenpiteistä, jotka Espanja aikoi toteuttaa kyseisen yrityksen hyväksi ja joiden kantelija katsoi vääristävän kilpailua merkityksellisillä markkinoilla.

(2) Komissio pyysi Espanjalta tietoja toimenpiteistä 3 päivänä toukokuuta 2001 (D/51821), 17 päivänä heinäkuuta 2001 (D/52905) ja 4 päivänä lokakuuta 2001 (D/54067) päivätyillä kirjeillä. Espanjalle lähetettiin muistutukset 20 päivänä kesäkuuta 2001 (D/52500) ja 7 päivänä marraskuuta 2001 (D/54592) päivätyillä kirjeillä. Espanja pyysi 23 päivänä heinäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (joka kirjattiin saapuneeksi 25 päivänä heinäkuuta 2001 viitteellä A/35988) vastausajan pidentämistä. Espanjalle ilmoitettiin 20 päivänä elokuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (D/53447), että vastausajan pidentämiseen oli suostuttu. Espanja toimitti komission pyytämät tiedot 19 päivänä kesäkuuta 2001 (kirjattu saapuneeksi 20 päivänä kesäkuuta viitteellä A/34832), 13 päivänä syyskuuta 2001 (kirjattu saapuneeksi 17 päivänä syyskuuta viitteellä A/37203) ja 27 päivänä marraskuuta 2001 (kirjattu saapuneeksi 30 päivänä marraskuuta viitteellä A/39427) päivätyillä kirjeillä.

(3) Komissio päätti 15 päivänä tammikuuta 2002 aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, joka koski kyseisiä toimenpiteitä. Komissio ilmoitti Espanjalle päätöksestään 17 päivänä tammikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä (D/228167). Komissio kehotti jälleen Espanjaa esittämään huomautuksensa päätöksestä ja pyysi siltä lisätietoja 11 päivänä maaliskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä. Espanja vastasi menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen 13 päivänä maaliskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä (joka kirjattiin saapuneeksi 14 päivänä maaliskuuta 2002 viitteellä A/31982) ja vastasi muistutuksissa esitettyihin kysymyksiin 2 päivänä toukokuuta 2002 päivätyllä kirjeellä (joka kirjattiin saapuneeksi 6 päivänä toukokuuta 2002 viitteellä A/33339).

(4) Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä tuesta. Espanja lähetti tuensaajayritykselle Refractarios Especiales SA:lle (jäljempänä "Refractarios") toisinnon komission päätöksestä vasta 18 päivänä maaliskuuta 2002. Refractarios pyysi 20 päivänä maaliskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä (joka kirjattiin saapuneeksi 21 päivänä maaliskuuta 2002 viitteellä A/32170) vastausajan pidentämistä, jotta se pystyisi vastaamaan menettelyn aloittamisesta tehtyyn päätökseen. Komissio suostui pidentämään vastausaikaa. Komissio sai 22 päivänä maaliskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä (D/51295) huomautuksia kolmelta asianomaiselta, joista yksi oli Refractarios. Espanjaa pyydettiin 5 päivänä huhtikuuta 2002 (D/51501) ja 29 päivänä huhtikuuta 2002 (D/52067) päivätyillä kirjeillä ottamaan kantaa kyseisiin huomautuksiin. Espanjalle esitettiin 21 päivänä toukokuuta 2002 (D/52462) ja 3 päivänä syyskuuta 2002 (D/54883) päivätyillä kirjeillä lisäkysymyksiä. Syyskuussa lähetettyyn kirjeeseen liitettiin toisinto valtiovarainministeriön ja Refractariosin sopimuksesta, joka oli lähetetty komissiolle (18 päivänä heinäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä, joka oli kirjattu saapuneeksi 25 päivänä heinäkuuta 2002 viitteellä A/35709). Komissio muistutti Espanjalle tietopyynnöistään 27 päivänä kesäkuuta 2002 (D/53342) ja 7 päivänä lokakuuta 2002 (D/55591) päivätyillä kirjeillä. Espanja vastasi lisäkysymyksiin 2 päivänä heinäkuuta 2002 (kirjattu saapuneeksi 5 päivänä heinäkuuta viitteellä A/34994) ja 9 päivänä lokakuuta 2002 (kirjattu saapuneeksi samana päivänä viitteellä A/37400) päivätyillä kirjeillä.

2. YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TOIMENPITEISTÄ

2.1 Refractarios Especiales SA

(5) Refractarios, jonka päätoimipaikka sijaitsee Valenciassa (Espanjassa), valmistaa lämmönkestävää erikoiskeramiikkaa (tulenkestäviä materiaaleja). Yritys myy tuotteitaan pääasiassa perusmetalli-, sementti- ja keramiikka-alojen yrityksille. Yrityksen palveluksessa on tällä hetkellä noin 89 työntekijää, ja sen vuotuinen liikevaihto on noin 8 miljoonaa euroa. Vuoden 2000 lopulla yrityksen taseen loppusumma oli 11,4 miljoonaa euroa. Refractarios on pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetun komission suosituksen 96/280/EY mukainen pk-yritys(3).

(6) Yrityksen liiketoiminnan tulos vuosina 1996-2001 esitetään seuraavassa taulukossa:

>TAULUKON PAIKKA>

Teräsalan kriisi 1990-luvun alussa johti kriisitilanteeseen myös tulenkestävien materiaalien tuotannossa. Refractarios sulki Asturiassa sijaitsevan tuotantolaitoksensa, jonka tuotanto oli suunnattu teräsalalle, ja jatkoi toimintaa Valencian tuotantolaitoksessa. Tilanteen suhteellinen paraneminen vuodesta 1997 johtuu erityisesti sementtiteollisuuden käyttöön tarkoitettujen uusien tuotteiden kehittämisestä. Kotimaan myynnin lisäksi tuotteita viedään myös muihin Euroopan maihin ja eräisiin Afrikan ja Amerikan mantereiden maihin. Suunnitteilla on myös viennin aloittaminen eräisiin Aasian maihin. Myynti ja erityisesti innovatiivisten tuotteiden myynti kasvoi 8,7 prosenttia vuosina 2000-2001. Vuodelle 2002 yritys ennustaa 14 prosentin kasvua.

2.2 Espanjan toteuttamat toimenpiteet

(7) Refractariosilla on ollut jatkuvasti vaikeuksia suoriutua veloistaan erityisesti yleiselle sosiaaliturvarahastolle (Tesorería General de la Seguridad Social, jäljempänä "sosiaaliturvarahasto"), valtiovarainministeriön vero-osaston (Agencia Tributaria del Ministerio de Hacienda) Valencian toimistolle (jäljempänä "veroviranomainen") ja palkkatakausrahastolle (Fondo de Garantía Salarial, jäljempänä "Fogasa").

2.2.1 Vuosien 1990-1992 maksukyvyttömyysmenettely

(8) Maksukyvyttömyysmenettely päättyi maaliskuussa 1992 seuraavien 12 päivänä syyskuuta 1991 päivättyjen sopimusten nojalla:

- Sosiaaliturvarahasto: 459786309 Espanjan pesetan (2763371 euron) velka otettiin uudelleenjärjestelyn kohteeksi porrastamalla se kymmenen vuoden jaksolle, johon sisältyi kahden vuoden lyhennyksetön kausi. Uudelleenjärjestelyn kohteina olleista määristä ei peritty korkoa(4). Velan vakuutena oli kiinnitys Refractariosin maa-alueisiin, rakennuksiin, koneisiin ja laitteistoihin. Maksuerien nettonykyarvo, joka on laskettu 18,24 prosentin markkinakoron perusteella, on 36 prosenttia alkuperäisestä arvosta(5).

- Veroviranomainen: 71701058 Espanjan pesetan (430932 euron) velka otettiin sosiaaliturvarahaston velan tavoin uudelleenjärjestelyn kohteeksi porrastamalla se kymmenen vuoden jaksolle, johon sisältyi kahden vuoden lyhennyksetön kausi. Uudelleenjärjestelyn kohteina olleista määristä ei peritty korkoa ja velan vakuutena oli sama kiinnitys.

- Tavalliset velkojat suostuivat luopumaan 81,5 prosentista yhteensä 1080 miljoonan Espanjan pesetan (6490931 euron) velasta.

(9) Sosiaaliturvarahaston ja veroviranomaisen saama kiinnitys rasitti yrityksen kiinteää omaisuutta enintään 531487366 Espanjan pesetaan (3194303 euroon) eli maksamatta olevien velkojen määrään saakka. Lisäksi yrityksen oli maksettava 106 miljoonan pesetan (637073 euron) ulosottokustannukset. Tämä yhteensä 637487366 pesetan (3817377 euron) osuus omaisuuden arvioidusta arvosta oli noin 81-85 prosenttia.(6) Muilla velkojilla ei ollut kiinnityksiä kiinteistöön.

(10) Työntekijöiden irtisanominen Asturian tuotantolaitokselta aiheutti Refractariosille 90685363 Espanjan pesetan (545030,01 euron) velan Fogasalle.(7) Velan takaisinmaksuajaksi vahvistettiin 19 päivänä marraskuuta 1992 tehdyllä sopimuksella kahdeksan vuotta, johon sisältyi kuuden kuukauden lyhennyksetön jakso. Neljännesvuosittain suoritettavat maksuerät nousevat vähitellen noin 2 miljoonasta pesetasta yli 8 miljoonaan pesetaan. Maksujen kokonaismäärä on 133171960 pesetaa (800380 euroa), johon lisätään 10 prosentin korko, joka oli kyseisenä ajankohtana sovellettu lakisääteinen korko. Sopimukseen sisältyi Refractariosille määrätty velvollisuus antaa Fogasalle vakuus velan takaisinmaksusta.

2.2.2 Vuoteen 2000 mennessä toteutetut maksamatta olevien velkojen perintätoimet

(11) Yrityksen liiketoiminnan tulos oli erittäin vaihteleva vuoteen 2000 ulottuneen jakson aikana. Refractariosilla oli toisinaan vaikeuksia suoriutua veloistaan. Taloudellisten vaikeuksien lisäksi yrityksellä oli myös yhä suurempia ympäristönsuojeluun liittyviä ongelmia, jotka johtuivat sen sijainnista Quart de Pobletin (Valencia) keskustassa. Lisäksi käytiin neuvotteluja maankäyttösuunnitelman (Plan General de Ordenación Urbana, PGOU) muuttamisesta, jonka toteutuessa Refractariosin omaisuuden arvo nousisi huomattavasti.

(12) Refractarios otti joulukuun 1991 ja maaliskuun 1995 välisenä aikana uutta velkaa sosiaaliturvarahastolta, joka pyrki perimään saatavansa monin eri toimenpitein. Sosiaaliturvarahasto haki toistuvasti yhteensä 194905984 Espanjan pesetan (1165398 euron) arvoisen kiinnitetyn omaisuuden pakkoperintää. Kaksi muuta kiinteistöä haettiin pakkoperintään 28 päivänä helmikuuta 1995. Ensimmäisen, 13944650 Espanjan pesetan (83809 euron) arvoisen kiinteistön pinta-ala oli 427 neliömetriä ja toisen 680,9 neliömetriä. Kesäkuun 7 päivänä 1995 aloitettiin kiinnitettyjen kiinteistöjen huutokauppamenettely, joka kuitenkin keskeytettiin asiasta tehdyn kantelun käsittelyn ajaksi. Vuonna 1995 tehdyn sopimuksen mukaisesti kaikki uudet velat, joiden määrä oli lisäkorkoineen ja -maksuineen 252575951 Espanjan pesetaa (1518012 euroa), 64 miljoonan pesetan eli 384648 euron ulosmittauskustannukset mukaan luettuina, vakuutettiin 10 päivänä toukokuuta 1996 samaa omaisuutta koskevalla toisella kiinnityksellä 384 miljoonan pesetan (2307887 euron) enimmäismäärään saakka. Kyseisenä ajankohtana yrityksen velka sosiaaliturvarahastolle oli 712362259 pesetaa (4281383 euroa). Kun tähän lisätään velka veroviranomaiselle (ks. jäljempänä), kiinnitysvakuudellisen velan kokonaismääräksi saadaan 4712315 euroa. Kiinnitykset rasittivat omaisuutta 932187366 pesetan (5602559 euron) enimmäismäärään saakka. Aiemman kiinnityksen ja sosiaaliturvarahaston pakkoperintähakemusten lisäksi yrityksen omaisuutta rasitti toisen velkojan tekemä pakkoperintähakemus, jossa oli kyse 6916233 pesetan (41567 euron) määrästä.

(13) Tilanne vaikeutui 1990-luvun loppupuolella entisestään, sillä ala oli edelleen vaikeassa kriisitilanteessa ja Refractarios hakeutui innokkaasti kannattavammille markkinasegmenteille. Ympäristöongelmat, jotka johtuivat yrityksen sijainnista keskellä kaupunkialuetta, korostuivat samaan aikaan, eikä maankäyttösuunnitelman muuttamisesta ollut varmuutta. Tällä oli kielteinen vaikutus maa-alueen teoreettiseen arvoon. Maankäyttösuunnitelman muuttamista koskevat menettelyt eivät tuottaneet tulosta. Kiinteistön, rakennusten ja laitteistojen arvosta ei ollut varmuutta. Sosiaaliturvarahaston 16 päivänä maaliskuuta 1998 teettämässä arviossa esitetty luku, jonka lähtökohtana oli, että maankäyttösuunnitelmaa muutetaan, oli alle 3207820 euroa.(8) Nämä luvut poikkesivat huomattavasti luvuista, jotka Refractarios esitti vuonna 2000. Rakennusalan yrityksen kanssa tehdyn sopimuksen aikaan laaditussa arviossa maa-alueiden arvoksi ilmoitettiin noin 6 miljoonaa euroa. Maa-alueiden ja rakennusten myyntisopimuksessa (joka oli päivätty 6 päivänä kesäkuuta 2002) sovittu hinta oli kuitenkin 7747046 euroa.

(14) Refractarios otti syyskuun 1997 ja lokakuun 1998 välisenä aikana uutta velkaa sosiaaliturvarahastolta. Yritys ei ole suorittanut yhtään maksuerää vuodesta 1999. Tämän seurauksena sosiaaliturvarahasto kieltäytyi pidentämästä maksuaikoja ja jätti pakkoperintähakemuksen. Osa näistä toimenpiteistä jäi kuitenkin tuloksettomiksi, ja sosiaaliturvarahastolle maksettiin lopulta vain 33721558 Espanjan pesetaa (202670,65 euroa). Sosiaaliturvarahasto ei kuitenkaan vaatinut kiinnitetyn maa-alueen myymistä huutokaupalla. Toisen maksukyvyttömyysmenettelyn alkaessa velkasumma oli 978750620 Espanjan pesetaa (5882414,16 euroa), josta kiinnitys kattoi 4,7 miljoonaa euroa.

(15) Yritys otti veroviranomaiselta joitakin pieniä lisävelkoja vuosina 1996 (yksi maksuerä) ja 1997 (kaksi maksuerää). Vuonna 1998 yritys joutui suuriin vaikeuksiin ja jätti vuonna 1999 suorittamatta kaksi muuta maksuerää. Lisäksi aiemmin otettujen velkojen maksamisessa ilmeni ongelmia vuonna 1998. Veroviranomainen haki useita kertoja yrityksen koneita pakkoperintään saataviensa perimiseksi. Vuodesta 1999 Refractarios on suorittanut kaikki verovelkansa. Uuden maksukyvyttömyysmenettelyn alkaessa velan kokonaismäärä oli 129217530 Espanjan pesetaa (776613 euroa), johon on lisättävä noin 70 miljoonan pesetan (420709 euron) korkokulut ja maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisen jälkeen kertyneet maksurästit, joiden määrä oli 17874651 pesetaa (107429 euroa). Velan kokonaismäärä oli 1304751 euroa.

(16) Refractarios ei maksanut Fogasalle yhtään sovittua lyhennyserää. Fogasa ei saanut yritykseltä myöskään vakuutta saatavilleen. Koska sopimusta rikottiin, Fogasalla oli oikeus vaatia koko velkasumman välitöntä maksamista. Se ei kuitenkaan vaatinut Refractariosia suorittamaan maksuja eikä määrännyt lisäkorkoja. Heinäkuussa 1997 Refractarios pyysi Fogasaa neuvottelemaan kanssaan velan maksuaikataulun muuttamisesta. Fogasa ei kuitenkaan suostunut tähän ehdotukseen. Hallintotuomioistuimen(9) vuonna 2001 tekemän päätöksen mukaan Fogasan kieltäytyminen ei täyttänyt lakisääteisen vanhentumisajan keskeyttämisen edellytyksiä. Komission toistuvista pyynnöistä huolimatta Espanja ei ole toimittanut todisteita siitä, että Fogasa olisi vaatinut sovittujen lyhennyserien suorittamista tai koko velan maksamista ennen uuden maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista. Ei voida tietää varmuudella, unohtiko Fogasa yksinkertaisesti kyseisen velan vai jättikö se tarkoituksellisesti vaatimatta velan maksamista.

2.2.3 Vuosien 2000-2002 maksukyvyttömyysmenettely

(17) Refractarios käynnisti 24 päivänä tammikuuta 2000 uuden maksukyvyttömyysmenettelyn erääntyneiden velkojen maksamiseksi. Kyseinen menettely päättyi 17 päivänä kesäkuuta 2002. Menettelyn perustana olivat seuraavat sopimukset:

- Refractarios ja rakennusalan yritys tekivät 6 päivänä kesäkuuta 2000 sopimuksen, jonka nojalla Refractariosin nykyinen omaisuus siirrettiin kyseisen yrityksen omistukseen. Omaisuutta rasittavien kiinnitysten takia sopimus oli riippuvainen Refractariosin sekä sosiaaliturvarahaston ja veroviranomaisen välisistä velkasopimuksista. Myyntituotto (1289 miljoonaa Espanjan pesetaa tai 7747046 euroa) aiottiin käyttää uusien maa-alueiden ostoon, uuden tehtaan rakentamiseen (joka annettaisiin kyseisen rakennusyrityksen tehtäväksi), muuttokustannusten kattamiseen ja maksamattomien velkojen suorittamiseen osittain. Sosiaaliturvarahastolle ja veroviranomaiselle suoritettaisiin välittömästi 527 miljoonaa pesetaa (3167333 euroa). Sopimus ja myyntituotto mainittiin tuomioistuimen nimittämän tilintarkastajan lausunnossa, joka oli maksukyvyttömyysasiakirjojen liitteenä. Sopimusmääräykset ja -ehdot eivät kuitenkaan olleet viranomaisten tiedossa.

- Helmikuussa 2002 Refractarios teki tavallisten velkojien kanssa sopimuksen, jonka mukaan velkojat suostuivat luopumaan 75 prosentin osuudesta saatavistaan. Velkojen kokonaismäärä oli 434383557 Espanjan pesetaa (2610698 euroa).

- Refractarios ja sosiaaliturvarahasto sopivat 26 päivänä maaliskuuta 2002 velan uudelleenjärjestelystä ja velkasumman alentamisesta. Refractarios maksoi 2763371,37 euron osuuden yhteensä 5882414,16 euron velasta välittömästi rakennusyrityksen kanssa sovitun liiketoimen toteuduttua. Loput 1309748,27 euroa (22 prosenttia velasta) sovittiin maksettavaksi takaisin kymmenen vuoden aikana 3,5 prosentin vuosikorolla, ja tämän summan vakuutena oli kiinnitys Refractariosin laitteistoihin ja koneisiin. Sosiaaliturvarahasto luopui velan loppuosasta (1809294,52 euroa). Kyseisen osuuden nykyarvo on 68,4 prosenttia alkuperäisestä velkasummasta. Sopimukseen sisältyi ehto, jonka mukaan Refractariosin oli suoritettava maksamattomat lyhennyserät ja maksuosuudet sosiaaliturvarahastolle.

- Refractarios ja veroviranomainen sopivat 22 päivänä toukokuuta 2002 velan uudelleenjärjestelystä ja velkasumman alentamisesta. Sopimuksen mukaisesti Refractarios maksaisi 621944,88 euroa (49 prosenttia) yhteensä 1275705,87 euron (212259597 pesetan) velasta. Veroviranomainen luopui velan loppuosasta (51 prosenttia). Kuten sosiaaliturvarahaston kanssa tehtyyn sopimukseen, myös tähän sopimukseen sisältyi ehto, jonka mukaan Refractariosin oli suoritettava maksamattomat lyhennyserät ja maksuosuudet veroviranomaiselle.

(18) Fogasa pyysi 13 päivänä maaliskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä velkojensa sisällyttämistä maksukyvyttömyysmenettelyyn. Tuomioistuimen nimittämän tilintarkastajan päätöksessä Fogasan myöntämä laina katsottiin kuitenkin vanhentuneeksi. Fogasa esitti 9 päivänä helmikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä suoraan Refractariosille maksuvaatimuksen (velkasumma oli 133171960 Espanjan pesetaa eli 800380 euroa). Se vaati samalla toistamiseen velkojensa sisällyttämistä maksukyvyttömyysmenettelyyn. Fogasa teki tilintarkastajan päätöksestä kantelun, joka kuitenkin hylättiin(10).

(19) Maankäyttösuunnitelman osalta on huomattava, että Valencian autonomisen alueen julkisten töiden, kaupunkisuunnittelun ja liikenteen virasto (Consellería para Obras Públicas, Urbanismo y Transportes de la Comunidad Valenciana) toimitti keväällä 2002 Quart de Pobletin kuntaa koskevan väliaikaisen yleissuunnitelman, johon oli sisällytetty myös Refractariosin kiinteistöä koskeva muutos. Espanja ilmoitti 2 päivänä heinäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä, että suunnitelma oli tarkoitus hyväksyä lopullisesti kahden kuukauden kuluessa.

2.2.4 Uusi investointituki

(20) Refractarios on lisäksi hakenut tai aikoo hakea Instituto Valenciano de Finanzas -rahoituslaitokselta 3 miljoonan euron lainaa ja 300000 euron pääomanlisäystä ja autonomisen alueen talouslautakunnalta (Consejería de Economía de la Comunidad Autónoma) 20 prosentin (1 miljoonan euron) investointiavustusta. Nämä tuet otetaan huomioon Refractariosin rakenneuudistussuunnitelman rahoitusta koskevassa kohdassa. Espanja on kuitenkin ilmoittanut, ettei lainaa ja avustusta ole myönnetty ainakaan toistaiseksi.

3. SYYT EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 88 ARTIKLAN 2 KOHDAN MUKAISEN MENETTELYN ALOITTAMISEEN

(21) Komissio vahvisti EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään(11) epäilevänsä, olivatko Espanjan viranomaiset toimineet markkinatalousvelkojan tavoin. Epäilyt kohdistuivat erityisesti siihen, että Fogasa ei ollut vaatinut vuonna 1992 vakuutta uudelleenjärjestelyn kohteeksi otetulle velalle eikä toteuttanut toimenpiteitä varmistaakseen velan takaisinmaksun. Lisäksi komission epäilykset kohdistuivat Refractariosin veroviranomaisen ja sosiaaliturvarahaston kanssa vuonna 1992 tekemiin sopimuksiin, siihen, että nämä velkojat hyväksyivät vuoden 1990 loppupuolella pitkään sen, että Refractarios suoritti velan maksuerät myöhässä, ja velkojen uudelleenjärjestelystä tehtyyn uuteen sopimukseen mahdollisesti sisältyvään tukeen. Koska komissiolla oli hyvin vähän tietoja rakenneuudistussuunnitelmasta, se ei voinut tietää, täyttikö mahdollinen tuki yhteisön suuntaviivoissa valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi(12) (jäljempänä "pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevat suuntaviivat") asetetut vaatimukset.

4. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

(22) Tehtyään päätöksen menettelyn aloittamisesta(13) komissio sai huomautuksia CERAME-UNIElta (Euroopan keramiikkateollisuusliitto), kilpailevalta RHI-yritykseltä ja tukea saavalta Refractariosilta. Refractariosin huomautuksia käsitellään Espanjan huomautusten yhteydessä, jaksossa 5.

(23) CERAME-UNIE ja RHI yhtyvät kaikkiin komission ilmaisemiin epäilyihin. Ne korostavat, että tulenkestävien materiaalien tuotannossa on ylikapasiteettia ja missä tahansa muodossa myönnettävällä tuella on haitallinen vaikutus kilpailijoihin ja sisämarkkinoilla käytävään kauppaan. CERAME-UNIE toimitti komissiolle lukuisia alaa käsitteleviä lehtiartikkeleita ja asiakirjoja.

(24) CERAME-UNIE on lähettänyt komissiolle myös toisinnon veroviranomaisen ja Refractariosin välisestä sopimuksesta korostaen erityisesti sopimuksessa olevaa mainintaa siitä, että veroviranomainen on ottanut sopimuksen tehdessään huomioon yrityksen taloudellisen tilanteen ja elinkelpoisuuden lisäksi myös työpaikkojen säilymisestä saatavan yleisen ja yhteiskunnallisen edun. CERAME-UNIE on lisäksi huomauttanut, että hyväksytyssä velkojasopimuksessa ei viitata pitkän aikavälin elinkelpoisuuteen eikä rakenneuudistussuunnitelmaan eikä velan alentamista koskeville määräyksille ole annettu riittäviä perusteluja. CERAME-UNIEn mukaan tuki ei täytä pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevissa suuntaviivoissa asetettuja vaatimuksia.

5. ESPANJAN JA REFRACTARIOSIN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

(25) Espanjan ja Refractariosin mukaan sosiaaliturvarahasto, veroviranomainen ja Fogasa toimivat kukin tarkastelujakson aikana yksityisen velkojan tavoin. Ne ovat näin ollen sitä mieltä, että toimenpiteissä ei ole miltään osin kyse EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta.

(26) Espanja ja Refractarios ovat perustelleet väitteitään kuvaamalla yksityiskohtaisesti taloudellista tilannetta, johon sosiaaliturvarahasto ja veroviranomainen olisivat ajautuneet, jos Refractarios olisi joutunut konkurssiin. Koska maa-alueiden arvo oli vähäinen ennen maankäyttösuunnitelmaan mahdollisesti tehtäviä muutoksia ja työntekijöiden vaateet olisi asetettu etusijalle konkurssitilanteessa, konkurssi olisi ollut taloudelliselta kannalta huonompi vaihtoehto kuin valittu menettely.

(27) Vuonna 1991 tehdyn sopimuksen osalta Refractarios on väittänyt, että julkisten velkojien hyväksymiä ehtoja voitiin verrata yksityisen etuoikeutetun velkojan - tässä tapauksessa Banesto-leasingyhtiön - hyväksymiin ehtoihin. Banesto ei vaatinut vuokrattujen koneiden palauttamista vaan liittyi Refractariosin ja tavallisten velkojien tekemään sopimukseen näitä vastaavin ehdoin. Tämän perusteella voidaan todeta, että viranomaisten kanssa tehtyihin sopimuksiin ei sisältynyt EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

(28) Veroviranomaisen ja Refractariosin sopimuksessa olevasta maininnasta "työpaikkojen säilymisestä saatavan yleisen ja yhteiskunnallisen edun" Espanja on huomauttanut, että kyseistä virkettä voidaan pitää tyyliseikkana ja sen sisällyttämistä sopimukseen tietyllä tapaa velvollisuutena, koska kyse on toimenpiteestä, joka ei kuulu veroviranomaisen tavanomaiseen toimintakenttään eikä veronkannossa yleensä käytettäviin keinoihin mutta johon sovelletaan kuitenkin voimassa olevaa säännöstöä. Kyseinen virke olisi tulkittava yleisluontoisena selvityksenä syistä, joiden perusteella viranomaiset ajavat yleistä etua kaikessa toiminnassaan.

(29) Espanja on lisäksi ilmoittanut, että Fogasan rahoitus perustuu yritysten rahoitusosuuksiin eikä valtion varoihin. Espanjan mukaan Fogasa oli pyrkinyt kaikin mahdollisin keinoin perimään velkansa. Espanja on todennut, että tämä ilmenee muutoksenhakumenettelyssä annetusta tuomiosta, joka koski Fogasan vaatimusta velkojensa sisällyttämisestä vuonna 2000 aloitettuun maksukyvyttömyysmenettelyyn. Myös Refractarios on väittänyt, että Fogasan velan uudelleenjärjestely oli edullinen ratkaisu verrattuna muiden velkojien saavuttamiin tuloksiin.

(30) Refractarios on väittänyt myös, että sen mahdollisesti saamat edut eivät vaikuttaneet jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska sen osuus Euroopan unionin kokonaistuotannosta oli alle 0,2 prosenttia. Lisäksi kyse oli rakenteeltaan oligopolistisesta alasta. Myös näistä syistä toimenpiteitä ei voida katsoa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi.

(31) Refractarios on todennut, että vaikka komissio katsoisikin toimenpiteet tueksi, kyse olisi yhteismarkkinoille soveltuvasta tuesta. Yritys oli kriisitilanteessa vuoden 1991 sopimusten tekoajankohtana, ja mahdollinen tuki liittyisi tiiviisti rakenneuudistussuunnitelmaan ja olisi rajoitettu ehdottoman välttämättömään määrään. Viranomaisten kanssa vuonna 2002 tehtyihin sopimuksiin mahdollisesti sisältyvä tuki täyttäisi pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen edellytykset. Refractarios on esittänyt rakenneuudistussuunnitelman, johon sisältyy yksityiskohtaisia tietoja sen elinkelpoisuuden palauttamisesta ja kaikista suunnitelluista toimenpiteistä. Refractarios on lisäksi väittänyt, että kaikki tuki rajattaisiin välttämättömään vähimmäismäärään.

(32) Refractarios on väittänyt myös, että kaikki tuki, joka liittyi velkojien kanssa vuonna 1991 tehtyihin sopimuksiin, ja velkojien kyseisen sopimuksen nojalla toteuttamat toimenpiteet olivat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(14) 15 artiklan mukaisia.

(33) Refractarios on todennut, että vaikka heikompilaatuisten tulenkestävien materiaalien kysynnän markkinat teollisuusmaissa ovat olleet viime vuosina tietyssä määrin käymistilassa, teollisuusmaiden markkinoiden pysähtyneisyyttä on tasapainottanut kysynnän kasvu teollistuvissa maissa. Refractarios on erikoistunut kymmenen viime vuoden aikana korkeampilaatuisten, kestävämpien ja hinnakkaampien tulenkestävien materiaalien tuotantoon, joka on nopeasti kasvava markkinasegmentti.

(34) Yritys on lisäksi todennut, että mahdollinen tuki soveltuisi yhteismarkkinoille valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen(15) mukaisesti, koska sen tarkoituksena olisi toimitilojen siirtäminen kaupunkialueen ulkopuolelle kyseisten suuntaviivojen 39 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

5.1 Asianomaisten huomautuksista esitetyt kannanotot

(35) Espanja ei ole ottanut kantaa asianomaisten huomautuksiin.

6. RAKENNEUUDISTUSSUUNNITELMA

(36) Refractariosin nykyisessä rakenneuudistussuunnitelmassa on kolme pääkohtaa: 1) yrityksen toimitilojen siirto; 2) keskittyminen entistä enemmän korkealaatuisten tuotteiden tuotantoon; ja 3) suurten velkasummien kuoletuksiin perustuva talouden rakenneuudistus.

(37) Yrityksen toimitilojen siirtäminen merkitsee ratkaisua ympäristöongelmiin. Investoinnin kokonaiskustannukset ovat 7,3 miljoonaa euroa, josta suurin osa (3,9 miljoonaa euroa) liittyy laitteistoihin.

(38) Uuden tehtaan vuotuinen tuotantokapasiteetti olisi 10200 tonnia, josta mittatilaustyönä valmistettujen tulenkestävien tuotteiden osuus olisi 8000 tonnia ja standardituotteiden 2200 tonnia. Tämä merkitsisi, että yrityksen nykyinen tuotantokapasiteetti lähes kaksinkertaistuisi ja lisäarvoltaan ja bruttokatteeltaan suurempien tuotteiden osuus lisääntyisi huomattavasti.

(39)

>TAULUKON PAIKKA>

(40) Rakenneuudistussuunnitelmassa esitetään arvioita vuotuisen liiketoiminnan tuloksista vuosiksi 2002-2006. Arvioiden lähtökohdaksi on otettu eri oletusarvoja. Yritys pysyisi kannattavana koko tarkastelujakson ajan jopa pahimman skenaarion toteutuessa.

7. ARVIOINTI

7.1 Yleistä

(41) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jollei perustamissopimuksessa toisin määrätä, tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(42) Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä todetaan, että kun valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty taloudellinen tuki vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä kaupassa muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna, tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan(16). Refractariosin kaupan pitämillä tuotteilla käydään jäsenvaltioiden välistä kauppaa, ja valmistajien välillä on kilpailua. Mahdollinen tuki vahvistaisi Refractariosin asemaa kyseisillä markkinoilla. Refractariosin (joihinkin) kilpailijoihin verrattuna vähäinen myyntimäärä, pieni markkinaosuus ja markkinoiden oligopolistinen rakenne eivät takaa, etteikö toimenpide vaikuttaisi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Se, että Refractarios vie osan tuotannostaan muihin maihin, vahvistaa, että toimenpiteellä on vaikutusta yhteisön jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(43) Määrittääkseen, onko Refractarios saanut valikoivaa etua, komissio arvioi julkisten velkojien toteuttamat toimenpiteet sekä niiden ja Refractariosin väliset sopimukset. Jos kyseiset toimenpiteet ja sopimukset ovat rinnastettavissa vastaavissa olosuhteissa toimivan yksityisen velkojan käyttäytymiseen, kyse ei ole valtiontuesta.

7.2 Sosiaaliturvarahaston ja veroviranomaisen kanssa vuonna 1991 tehdyt sopimukset

(44) Ehdot, joilla sosiaaliturvarahasto ja veroviranomainen suostuivat velkojensa uudelleenjärjestelyyn, olivat kiistatta edulliset verrattuna tavallisille velkojille suoritettuihin maksuihin, sillä nämä suostuivat peruuttamaan 81,5 prosenttia veloistaan. Julkisten velkojien vertaaminen tavallisiin velkojiin ei kuitenkaan ole riittävä peruste sille, että toimenpiteitä ei katsota valtiontueksi, sillä julkiset velkojat olivat etuoikeusasemassa, joka asetti ne erilaiseen asemaan kuin tavalliset velkojat.

(45) Ehtoja voidaan pitää edullisina myös siinä tapauksessa, että vertailukohdaksi otetaan ainoa yksityinen etuoikeutettu velkoja, Banesto Leasing S.A. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että Banesto Leasing SA:n ja julkisten etuoikeutetussa asemassa olevien velkojien asemaa ei voida verrata toisiinsa eikä kyseinen väite ole riittävä peruste sille, että Refractariosin ja julkisten velkojien välisiin sopimuksiin ei katsota sisältyvän valtiontukea. Refractariosin velka Banesto Leasing SA:lle oli 8919299 Espanjan pesetaa (53606 euroa), joka on huomattavasti julkisten velkojien saatavia pienempi määrä. Kustannukset, jotka olisivat taanneet, että Banesto olisi saanut perityksi suuremman osan velastaan, olisivat olleet suhteellisesti tarkasteltuina korkeammat kuin mahdollinen tuotto. Koneiden reaalinen arvo olisi lisäksi epäilemättä ollut olennaisesti alempi, jos ne olisi jouduttu myymään konkurssiuhan alla vuosina 1990-1992 käydyssä maksukyvyttömyysmenettelyssä.

(46) Espanja on väittänyt, että korkojen jättäminen perimättä oli asianmukainen korvaus kiinnitysvakuudesta. Yleisessä sosiaaliturvalaissa säädetään velvollisuudesta soveltaa lakisääteistä korkoa, kun yritykselle myönnetään ylimääräisiä rahoitusosuuksia, mutta tätä velvollisuutta ei sovelleta siinä tapauksessa, että sosiaaliturvarahasto myöntää velan uudelleenjärjestelyn yritykselle, joka on maksukyvyttömyysmenettelyn kohteena. Komissio toteaa kuitenkin, että tämä ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että viranomaisten tilanne olisi voinut olla parempi, jos saatavat olisi pantu välittömästi pakkoperintään, jolloin yritys olisi ajautunut konkurssiin. Tähän päätelmään ei vaikuta se, että sosiaaliturvarahasto ja veroviranomainen eivät suostuneet luopumaan osasta Refractariosin veloista vaan myöntyivät pelkästään velan uudelleenjärjestelyyn.

(47) Selvittääkseen, toimivatko julkiset velkojat yksityisen velkojan periaatteen mukaisesti, komissio katsoo, että tässä tilanteessa on välttämätöntä arvioida niiden velkojen enimmäismäärät, jotka kyseiset velkojat olisivat saaneet perityksi, jos ne eivät olisi liittyneet sopimukseen, mikä puolestaan olisi merkinnyt Refractariosin ajautumista konkurssiin.

(48) Työvoimalain 32 pykälän 1 kohdassa säädetään, että 30 viimeisen työpäivän palkkarästit siltä osalta, joka vastaa korkeintaan kaksinkertaista minimipalkkaa, asetetaan kaikkien muiden velkojen edelle. Nämä asetetaan etusijalle suhteessa kiinnitysvakuudellisiin velkoihin. Työvoimalain 32 pykälän 2 ja 3 kohdassa säädetään muista palkkarästeihin sovellettavista etuoikeuksista. Koska työntekijöiden saataviin sovelletaan erillisiä menettelyitä eikä niiden maksamista lykätä maksukyvyttömyysmenettelyn ajaksi, myös erorahat ovat käytännössä huomattavan etuoikeutetussa asemassa. Vuonna 1991 erorahoja maksettiin noin 3,7 miljoonaa euron arvosta. Kuten Refractarios on huomauttanut, on mahdollista, että käytännössä käytiin neuvotteluja vieläkin suuremmista erorahamääristä.

(49) Tuomioistuimen nimittämän tilintarkastajan maksukyvyttömyysmenettelyn aikana laatimassa taseessa ("lausunnossa"), joka oli päivätty 29 päivänä lokakuuta 1990, yrityksen kokonaisvarallisuudeksi arvioitiin 15486722 euroa, josta maa-alueiden osuus oli 6974048 euroa, rakennusten 2344763 euroa, muun aineellisen käyttöomaisuuden 2191455 euroa, aineettoman käyttöomaisuuden 2540 euroa, varaston 2980058 euroa, saamisten 1001991 ja käteisen/pankkisaamisten 27464 euroa. Konkurssitilanteessa yrityksen omaisuuden realisointiarvo olisi kuitenkin ollut huomattavasti alhaisempi. Esimerkiksi sosiaaliturvarahaston 3 päivänä heinäkuuta 1990 laatimassa arviossa maa-alueen, jolla Valencian tehdas sijaitsee, arvoksi ilmoitettiin 3,2 miljoonaa euroa. Maa-alueella sijaitsevien tuotantolaitosten arvoksi ilmoitettiin 1,3 miljoonaa euroa. Asturiassa sijaitsevien kiinteistöjen arvo ilmoitettiin 1 miljoonaksi euroksi ja Valenciassa sijaitsevien muiden kiinteistöjen 300000 euroksi. Muita konkurssitilanteessa vaikeasti realisoitavia omaisuuseriä olisivat aineeton käyttöomaisuus ja varasto, josta lähes puolet koostui lopputuotteista, mikä on tärkeä seikka, kun otetaan huomioon, että kyse on vaikeassa kriisissä olleesta alasta. On lisäksi pidettävä mahdollisena, että varaston sekä erityisesti saamisten ja käteisen/pankkisaamisten arvo muuttui lausunnon antamisen ja velkojasopimusten tekemisen välillä kuluneen vuoden aikana muun muassa kyseisellä jaksolla syntyneisiin tappioihin liittyvistä syistä. Komissio ottaa huomioon myös sen, että tase voi hyvinkin perustua liian optimistisiin lukuihin, sillä maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisen edellytyksenä on positiivinen erotus kokonaisvarojen ja kokonaisvelkojen välillä. Näiden seikkojen perusteella ja yksityisen velkojan periaatteen mukaisesti voidaan päätellä, että syyskuun 1991 konkurssitilanteessa omaisuuden arvo olisi voitu katsoa suurin piirtein samaksi kuin muissa arvioissa kuin lausunnossa esitetty maa-alueen, rakennusten ja laitteistojen kokonaisarvo. Omaisuuden kokonaisarvoksi saadaan tämän mukaisesti noin 6 miljoonaa euroa.

(50) Kun omaisuuden kokonaisarvosta vähennetään työntekijöille suoritettavat maksut, omaisuuden arvoksi saadaan 2,2 miljoonaa euroa, joka on käytettävissä velkojen maksamiseen etuoikeutetuille velkojille. Omaisuuden arvo kattaa 69 prosenttia 3,2 miljoonan euron kokonaisvelasta(17).

(51) Kyse on kuitenkin puhtaasti teoreettisesta laskelmasta, jossa ei oteta huomioon muita sellaisia seikkoja, jotka voivat vaikuttaa negatiivisesti julkisille velkojille konkurssitilanteessa käytännössä maksettavaan määrään. Kun maa-alueet ja laitteistot myydään konkurssimenettelyssä, todellinen tuotto voi jäädä paljon heikommaksi. Laskelmassa ei oteta huomioon kustannuksia vaan, jotka aiheutuvat konkurssimenettelystä ja maa-alueen myynnistä. Julkiset velkojat olisivat lisäksi saaneet maksunsa huomattavalla viipeellä, kuten tällaisissa tapauksissa yleensä. Osoitus siitä, että todellista arvoa koskevat odotukset olisivat olleet konkurssitilanteessa huomattavasti alhaisemmat, on se, että myös muut velkojat suostuivat luopumaan huomattavasta osasta saataviaan. Sopimuksissa vahvistetut maksut perustuivat luonnollisesti yrityksen tulevaa elinkelpoisuutta koskeviin ennusteisiin. Jälkikäteen tarkasteltuna voidaan todeta, että yrityksen taloudelliset ongelmat olivat edelleen ratkaisematta. Kiinnitysvakuudella pyritään kuitenkin nimenomaan tämän epävarmuustekijän poistamiseen, ja riski, että sovittujen maksujen viivästyminen jatkuu, katetaan tavalliseen tapaan tiettyyn rajaan saakka viivästyskoroilla ja lisämaksuilla. On lisäksi korostettava, että viivästyskorko vastaa lakisääteistä korkoa. Kun otetaan huomioon, että lakisääteinen korko on tällä hetkellä noin 10 prosenttia, voidaan päätellä, että velkojen nettonykyarvo laskisi joka tapauksessa.

(52) Tämän perusteella voidaan todeta, että sosiaaliturvarahaston ja varsinkin veroviranomaisen kannalta sopimukseen perustuvien perintäodotusten ja konkurssimenettelyn mukaisten perintäodotusten välinen ero oli erittäin pieni.(18) Komissio katsoo tästä syystä, että sosiaaliturvarahaston ja veroviranomaisen kanssa sovitut maksuehdot vastaavat ehtoja, jotka kuka tahansa markkinatalousvelkoja olisi hyväksynyt tässä tilanteessa. Komissio päättelee, että sosiaaliturvarahaston ja veroviranomaisen kanssa vuonna 1991 tehdyt sopimukset noudattavat yksityisen velkojan periaatetta eivätkä sisällä Refractariosin hyväksi myönnettyä valtiontukea.

7.3 Sosiaaliturvarahaston ja veroviranomaisen toteuttamat toimenpiteet vuoden 2000 maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamiseen mennessä kertyneiden velkojen perimiseksi

(53) Komissio panee merkille, että sosiaaliturvarahasto toimi aktiivisesti joulukuun 1991 ja kesäkuun 1995 välisenä aikana. Se peri uusista veloista korkoja ja lisämaksuja ja jätti useita pakkoperintähakemuksia. Kesäkuussa 1995 sosiaaliturvarahasto päätti lopulta aloittaa kiinnitysvakuudellista kiinteistöä koskevan huutokauppamenettelyn. Kokonaisvelan määrä oli tuolloin 4712315 euroa, ja vain osa tästä määrästä oli kiinnitysvakuudellista. Velkasumma oli vain hieman vuonna 1990 omaisuuden arvosta esitettyä arviota (4516293-4755917 euroa) alhaisempi. Yrityksen tilinpäätöksissä viitattiin vähintään vuodesta 1994 mahdollisuuteen, että omaisuuden arvo nousisi maankäyttösuunnitelman muuttamisen myötä. Komissio päättelee näiden toimenpiteiden perusteella, että sosiaaliturvarahaston toiminta oli yksityisen velkojan periaatteen mukaista, sillä se ei poikennut merkittävästi yksityisen velkojan vastaavassa tilanteessa soveltamista toimintatavoista. Myös huutokaupan lykkäämistä ja lisäkiinnitystä koskevan sopimuksen tekemistä vuonna 1995 voidaan perustella odotuksilla, jotka kohdistuivat maa-alueen arvon nousuun maankäyttösuunnitelman muuttamisen seurauksena, ja sillä, että Refractariosin velkasumma ei kasvanut enää huhtikuun 1995 jälkeen. Komissio päättelee tämän perusteella, että sosiaaliturvarahaston kyseisen jakson aikana toteuttamia toimenpiteitä ja lisäkiinnityksestä tehtyä sopimusta ei voida katsoa Refractariosin hyväksi myönnetyksi valtiontueksi.

(54) Komissio ei kykene antamaan selitystä sosiaaliturvarahaston vuonna 1998 omaisuuden arvosta teettämän arvion yllättävän heikkoihin lukuihin. Kyseinen arvio poikkeaa merkittävästi Refractariosin vuonna 2000 teettämästä arviosta ja rakennusalan yrityksen kanssa sovitun kaupan tuotosta. On joka tapauksessa selvää, että maankäyttösuunnitelman muuttaminen olisi merkinnyt omaisuuden reaaliarvon kasvua. Velan määrä sosiaaliturvarahastolle kasvoi 1,2 miljoonaa euroa ja veroviranomaiselle 860000 euroa vuosina 1996-1998. Kokonaisvelan kasvu ylittää vuoden 1998 arvioon perustuvan kasvuennusteen mutta on alempi kuin käytännössä toteutunut arvonnousu. Uudet velat otettiin lisäksi suhteellisen lyhyen jakson kuluessa, pääasiassa vuoden 1998 aikana. Sosiaaliturvarahasto ja veroviranomainen eivät olisi voineet estää velkojen kertymistä edes pakkoperintämenettelyllä.

(55) Epäsäännöllisesti kasvavan velkataakan ja taloudellisen tilanteen paranemista ja maankäyttösuunnitelman muutosta koskevien odotusten perusteella komissio päättelee, että tyytyessään hakemaan pakkoperintää ja uhkaamaan kiinnityksen vastattavaksi ottamisella ja luopuessaan konkurssijulistuksesta (tätä käsitellään yksityiskohtaisemmin edellä jaksossa 2.2.2) sosiaaliturvarahasto ja veroviranomainen pyrkivät maksimoimaan mahdollisuutensa periä saatavansa Refractariosilta. Komissio ei näin ollen katso, että näihin toimenpiteisiin sisältyisi Refractariosille myönnettyä valtiontukea.

7.4 Vuonna 2002 tehdyt sopimukset

(56) Etuoikeutettujen yksityisten velkojien kanssa ei tehty maksukyvyttömyysmenettelyn aikana sopimuksia, joita voitaisiin verrata Refractariosin ja julkisten velkojien välisiin sopimuksiin. Veroviranomaisen ja Refractariosin sopimuksessa oleva viittaus "työpaikkojen säilymisestä saatavaan yleiseen ja yhteiskunnalliseen etuun" ei ole riittävä todiste valtiontuesta, eikä näyttöä tuesta saada myöskään yrityksen tulevaa elinkelpoisuutta koskevan arvion puuttumisesta eikä siitä, ettei kyseisen sopimuksen tekemiselle ollut perusteita. Komission mielestä onkin välttämätöntä laatia arvio enimmäismäärästä, jonka veroviranomainen ja sosiaaliturvarahasto olisivat voineet periä, jos ne eivät olisi liittyneet sopimuksiin, mikä puolestaan olisi merkinnyt Refractariosin ajautumista konkurssiin.

(57) Espanjan mukaan poikkeuksellisen vahvaan (tosiasialliseen ja oikeudelliseen) etuoikeusasemaan asetetut työntekijöille maksettavat palkkarästit ja erorahat olivat yhteensä 1577031,80 euroa. Kuten edellä todettiin, on mahdollista, että käytännössä käytiin neuvotteluja vieläkin suuremmista määristä. Palkkarästeihin liittyvät maksut voisivat olla vielä suuremmat, koska konkurssijulistuksen jälkeen kuluisi aikaa, ennen kuin työntekijät saisivat työvoimaviranomaisilta joukkoirtisanomisasiakirjojen hyväksymisilmoituksen. Espanjan mukaan tällainen viive voi olla viisi kuukautta, mikä merkitsee 892013 euron lisämaksua.

(58) Maksukyvyttömyysmenettelyn kohteina olivat pääasiassa maa-alueet ja rakennukset. Osto- ja myyntisopimuksessa vahvistettu hinta oli 1289759146 Espanjan pesetaa (7751609 euroa). Tämä hinta oli kuitenkin osa laajempaa sopimusta, joka koski uuden maa-alueen hankintaa ja uuden tehtaan rakentamista ja josta neuvoteltiin osapuolten välisen riita-asian käsittelyn yhteydessä. Sopimukseen liittyi lisäksi lausekkeita ja ehtoja, jotka eivät olleet viranomaisten tiedossa. Loogisesti voidaan ajatella, että viranomaiset odottivat maankäyttösuunnitelman muuttamisen olevan sopimuksen täytäntöönpanon ehtona. Espanja pitikin "hieman uskaliaana" kauppasopimuksessa vahvistetun hinnan ottamista odotusten lähtökohdaksi. Kuten Espanja on lisäksi todennut, huutokauppamenettelyn määräysten mukaan ensimmäisessä tarjouskilpailussa oli lähdettävä vuonna 1998 laaditusta arviosta eli 3,2 miljoonasta eurosta. Jos tarvitaan toinen tai kolmas tarjouskilpailu, huutokauppa-arvoa alennetaan ensin 25 ja sen jälkeen 50 prosenttia. Viranomaiset ja asiantunteva yksityinen velkoja olisivat näin ollen voineet lähteä maltillisemmasta määrästä. Komissio katsoo, että huutokaupan järjestämiseen ennen maankäyttösuunnitelman muuttamista liittyi huomattava riski eikä osto- ja myyntisopimuksessa vahvistettu arvo voinut olla riittävän hyvä lähtökohta asianmukaisen arvion laatimiselle. Kauppasopimuksesta olisi pitänyt ilmetä selkeästi, että vuoden 1998 arvio oli kohtuuttoman alhainen. Nykyarvo sijoittuneekin näiden kahden ääriarvon välille, riippuen potentiaalisen ostajan riskinottohalukkuudesta(19).

(59) Tuomioistuimen maksukyvyttömyysmenettelyyn nimittämän tilintarkastajan laatimassa taseessa ("lausunnossa") käyttöomaisuuden, muun kiinteän omaisuuden, varaston, saamisten ja käteisen/pankkisaamisten arvoksi ilmoitetaan 3090859 euroa. Varovaisten ja pessimististen odotusten perusteella konkurssimenettelyssä realisoitu määrä olisi mahdollisesti ollut pienempi. Esimerkiksi käyttöomaisuuden realisointi olisi konkurssitilanteessa erittäin vaikeaa, ja muun kiinteän omaisuuden arvo voi osoittautua vähäiseksi, jos se on poistettu käytöstä ja joudutaan myymään pakkohuutokaupalla. On lisäksi huomattava, että varastoon liittyvät määrät ja erityisesti saamisten ja käteisen osuudet olisivat hyvin voineet muuttua lausunnon antamisesta sopimusten tekemiseen kuluneen vuoden aikana(20).

(60) Veroviranomainen myöntyi sopimuksessa vahvistetun määrän välittömään suorittamiseen asettamatta Refractariosin tulevasta taloudellisesta asemasta riippuvia maksuvaatimuksia. Sosiaaliturvarahaston kanssa tehdyn sopimuksen reaalinen arvo riippuu sen sijaan osittain yrityksen tulevasta taloudellisesta tilanteesta. Vaikka sopimuksiin ei sisälly suoria viittauksia rakenneuudistussopimukseen eikä yrityksen tulevaan elinkelpoisuuteen, viranomaiset olivat tietoisia siitä, että 1990-luvun lopulla aiheutuneet tappiot alenisivat ja tilanne kääntyisi hienokseltaan voitolliseksi vuoden 2000 aikana. Lisäksi Refractarios noudatti uusia maksuvelvoitteitaan. On mahdollista, että viranomaisten tietoon tuli tuoreempia tapahtumia, kuten innovatiivisten tuotteiden myynnin kasvu. Nykyinen kehityskulku on vahvistanut tämän vahvan kasvusuuntauksen vuoden 2001 kuluessa. Myös vuoden 2002 myyntilukuja koskevat ennusteet osoittavat huomattavaa kasvua.

(61) Tilintarkastajien vuonna 2000 antamassa lausunnossa viitataan toisaalta siihen, että IVF:n laina, pääomaosakkuus ja investointituki olivat yrityksen toimitilojen siirron tärkeimpiä rahoituslähteitä. Se, että näitä toimenpiteitä ei myönnetty, luo epäilyjä yrityksen elinkelpoisuudesta velkojen uudelleenjärjestelyn jälkeen. Toimenpiteiden epäämiselle ei kuitenkaan ole saatu vahvistusta. Lisäksi sekä sosiaaliturvarahasto että veroviranomainen sisällyttivät sopimuksiinsa lausekkeen, jolla Refractarios velvoitettiin suorittamaan nykyiset maksuosuutensa sopimuksen mitätöimisen uhalla. Sosiaaliturvarahasto onnistui lisäksi saamaan sovituille maksuerille vakuudet uutta omaisuutta koskevan kiinnityksen muodossa.

(62) Edellä esitetyn perusteella velkojen maksamiseen käytettävissä ollut kokonaismäärä voidaan varovaisten ja pessimististen oletusten ja yksityisen velkojan periaatteen mukaisesti arvioida hyvin lähelle niiden varojen nettonykyarvoa, jotka sosiaaliturvarahastolle ja veroviranomaiselle käytännössä maksettiin sopimusten nojalla. Veroviranomaiselle maksetun määrän nettonykyarvo ilmaistuna prosentuaalisena osuutena alkuperäisestä velkasummasta on huomattavasti alhaisempi kuin sosiaaliturvarahastolle suoritetun määrän nettonykyarvo. Tämä voi aiheutua Refractariosin viisaasta neuvottelustrategiasta, joka merkitsi mahdollisimman suuren paineen kohdistamista suhteelliseen pieneen velkojaan. Komission on joka tapauksessa perustettava päätöksensä ensisijaisesti tosiseikkoihin eikä olettamuksiin.

(63) On huomattava, että konkurssitilanteessa viranomaiset saisivat saatavansa huomattavalla viipeellä. Lisäksi odotettujen ja käytännössä neuvoteltujen määrien väliset erot ovat absoluuttisesti tarkasteltuina pienet. Konkurssimenettelyn epävarmojen tulosten, viipeen ja kustannusten perusteella komissio päättelee, että Refractariosin sosiaaliturvarahaston ja veroviranomaisen kanssa tekemät sopimukset ovat yksityisen velkojan periaatteen mukaisia.

(64) Komissio katsoo tästä syystä, että sosiaaliturvarahaston ja veroviranomaisen Refractariosin kanssa tekemät sopimukset eivät sisällä valtiontukea.

7.5 Lisäinvestointituki

(65) Espanja on vahvistanut, että Refractariosille ei ole myönnetty investointitukea, eikä ole näyttöä siitä, etteikö tämä pitäisi paikkansa. Komissio ei tästä syystä voi esittää arviota mahdollisista investointituista. Sillä, että Refractarios on ilmoittanut hakeneensa tällaista tukea ja tukimäärät mainitaan lausunnossa ja elinkelpoisuussuunnitelmassa, ei ole vaikutusta tähän päätelmään. Komissio toteaa kuitenkin, että suurta osaa investoinnista tai jopa koko investointia ei voida pitää alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen 4.4 kohdassa tarkoitettuna alkuinvestointina, sillä näyttää siltä, ettei kyseinen toimipaikan siirto merkitse tuotteen tai tuotantomenetelmän perusteellista muuttamista.(21) Komissio panee merkille myös sen, että elinkelpoisuussuunnitelmassa mainittu yksityisten sijoittajien toteuttama pääomanlisäys on hyvin pieni (300500 euroa), jonka perusteella voidaan pitää kyseenalaisena, onko mahdollinen julkisten sijoittajien toteuttama pääomanlisäys (esimerkiksi IVF:n 3005000 euron luotto) toteutettu yksityisen sijoittajan periaatteen mukaisesti. Komissio pyytää tästä syystä Espanjalta tietoja kaikesta investointituesta, jota mahdollisesti myönnetään Refractariosille toimipaikan siirtoa varten, ja kaikista julkisten sijoittajien kolmen seuraavan vuoden aikana toteuttamista pääomanlisäyksistä.

7.6 Fogasa

(66) Fogasa on Espanjan viranomaisten perustama riippumaton rahasto, johon sovelletaan Espanjan lainsäädäntöä. Fogasa toimii työ- ja sosiaaliministeriön alaisuudessa. Työ- ja sosiaaliministeriö nimittää rahaston puheenjohtajan ja neljä yhteensä neljästätoista johtokunnan jäsenestä sekä rahaston hoidosta vastaavan pääsihteerin. Rahaston varojen maksamisesta ja käyttökohteista säädetään lailla. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut monessa tuomiossa, että veronluonteiset maksut voivat sisältää valtiontukea(22). Komissio on ilmoittanut useaan otteeseen, että Fogasan varojen käyttöön voi liittyä valtiontukea, minkä myös yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut(23).

(67) Fogasa ei myönnä lainoja selvitystilassa tai taloudellisissa vaikeuksissa oleville yrityksille mutta maksaa työntekijöiden oikeutetut maksuvaatimukset omista varoistaan ja perii ne sitten kyseisten työntekijöiden työnantajayritykseltä. Komissio ei ole vastustanut sitä, että Fogasa suoritti 1990-luvun alussa Refractariosin työntekijöiden oikeutetut maksuvaatimukset, jotka liittyivät palkkarästeihin ja erorahoihin. Sopimukseen ei sisälly tässä suhteessa valtiontukea. Tämänkaltaiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on suojata työntekijöiden oikeudet, ovat yhdenmukaisia direktiivin 80/987/ETY(24) kanssa. Nämä maksut sisältyvät kuitenkin yritystoiminnan tavanomaisiin kustannuksiin, ja tästä seuraa, että Fogasan olisi pitänyt periä kyseiset velat markkinatalousvelkojan periaatteen mukaisesti, sen jälkeen kun yritys jatkaa toimintaansa maksukyvyttömyysmenettelyn jälkeen.

(68) Komissio ei kiistä sitä, että Fogasan ja Refractariosin velan uudelleenjärjestelystä tekemään sopimukseen sisältyvät lausekkeet olivat perusteltuja siitä syystä, että perintäodotukset olisivat olleet huomattavasti heikommat konkurssitilanteessa, johon olisi voitu ajautua, jos uudelleenjärjestelyehdot olisivat olleet epäedullisemmat. Vaikka kyseinen sopimus on päivätty yli puoli vuotta maksukyvyttömyysmenettelyn päättymisen jälkeen, Refractariosin taloudellinen tilanne oli edelleen heikko, ja ala oli edelleen kriisissä. Yksityisten pankkien yli kolmen vuoden lainoihin soveltama keskikorko oli 17,28 prosenttia(25) eli huomattavasti sopimuksessa määrättyä 10 prosentin korkoa korkeampi. Espanjan lainsäädännön nojalla velkoja ei kuitenkaan voi vaatia lakisääteistä korkoa korkeamman koron soveltamista erääntyneisiin maksuihin, ja komission on tästä syystä otettava huomioon lakisääteinen korko(26). Komissio katsoo näin ollen, että sopimukseen ei sisälly valtiontukea.

(69) Se, että Fogasa ei perinyt lisäkorkoa sovittujen maksuerien noudattamatta jättämisen takia, vaatinut vakuutta uudelleenjärjestelyn kohteeksi otetulle velalle eikä pyrkinyt millään tavoin perimään maksuja vuoden 2000 maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamiseen mennessä tai välttämään riskiä, että velka vanhentuisi, ei ole markkinatalousvelkojan periaatteen mukaista. Kyseinen laiminlyönti ei missään tapauksessa vastaa yksityisen markkinatalousvelkojan toimintatapoja. Varovaisesti toimiva yksityinen velkoja ei olisi unohtanut periä velkojaan ja olisi epäilemättä pyrkinyt saamaan paremmat vakuudet ja lisäkoron erääntyneistä maksuista sopimusrikkomusten seurauksena. Se, että sosiaaliturvarahastolle annettiin vuonna 1995 toinen kiinnitys, osoittaa, että tämä oli mahdollista, vaikka kiinnityksen arvo olikin epävarma omaisuuden epävakaan reaaliarvon takia. Onkin pääteltävä, että Fogasan laiminlyönnit on katsottava valtiontueksi.

(70) Koska Refractarios ei antanut velalle vakuutta eikä noudattanut sovittuja maksujärjestelyjä, Fogasalla oli oikeus vaatia alkuperäisen velan välitöntä maksamista. On mahdollista, että yksityinen velkoja ei olisi turvautunut heti tähän "viimeiseen keinoon", mutta on varmaa, että yksityinen velkoja olisi aloittanut velan perinnän tietyn ajan kuluttua ja joka tapauksessa riittävän ajoissa ennen velan vanhentumista. Komissio katsoo, että velan perintä olisi pitänyt aloittaa viimeistään kesäkuussa 1995. Maksurästit kohosivat tuolloin noin 100000 euroon. Lisäksi sosiaaliturvarahasto toteutti 7 päivänä kesäkuuta 1995 toimenpiteitä, jotka koskivat Refractariosin erääntyneitä maksuja, ja aloitti kiinnitettyjen kiinteistöjen huutokauppamenettelyn. Espanja katsoo tämän vastaavan yksityisen velkojan toimintatapoja. Refractariosin maksurästit Fogasalle olivat paljon pienemmät kuin sosiaaliturvarahastolle, mutta toisin kuin sosiaaliturvarahasto ja veroviranomainen Fogasa ei ollut saanut vakuutta. Tästä syystä sen olisi pitänyt aloittaa toimenpiteet ennen sosiaaliturvarahastoa eikä sen jälkeen. Komissio katsoo tämän perusteella, että ainakin kesäkuusta 1995 lähtien otettu velka on kokonaisuudessaan valtiontukea.

(71) Tuki on sääntöjenvastaista, sillä siitä ei ilmoitettu EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissiolle ennen sen myöntämistä.

7.7 Fogasan myöntämän tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille

(72) Komissio on tutkinut, voidaanko EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia soveltaa tähän tukeen. Kyseisen artiklan 2 kohdan poikkeuksia voitaisiin käyttää perusteena tuen katsomiseksi yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Kuitenkaan a) kyse ei ole yksittäisille kuluttajille myönnettävästä sosiaalisesta tuesta; b) tarkoituksena ei ole luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaaminen; ja c) tuki ei ole tarpeen Saksan jaosta aiheutuneen taloudellisen haitan korvaamiseksi. Myöskään 87 artiklan 3 kohdan a, b ja c alakohdan poikkeuksia ei voida soveltaa tähän tukeen, sillä kyse ei ole tuesta taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisten alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma. Tuen kohteena ei ole Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistäminen eikä kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistäminen.

(73) Myöskään Espanjalla ei ole ollut aikomusta perustella tukea näiden määräysten nojalla.

(74) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen ensimmäisestä osasta, joka koskee tukea tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen, komissio toteaa, että tuen tarkoituksena ei ollut edistää T & K-toimintaa eikä pk-yritysten investointeja. Tuelle ei ollut asetettu myöskään ympäristönsuojelutavoitteita. Refractariosin sijaintipaikasta johtuneet ympäristöongelmat ilmenivät pääasiassa tarkastelujakson lopulla, eikä tuen ja ongelmien ratkaisemiseksi toteutettujen toimenpiteiden välillä ole suoraa yhteyttä. On myös epätodennäköistä, että tuella olisi pyritty edistämään Refractariosin pelastamista ja rakenneuudistusta. Se, että Fogasa yritti periä velat, osoittaa, että tuella ei ollut mitään tavoitetta. Tuen todennäköisenä tarkoituksena oli välttää yrityksen ajautuminen välittömään taloudelliseen kriisiin. Tästä syystä tuki voitaisiin luokitella pelastamistueksi. Tuelle ei kuitenkaan asetettu ehtoja, joiden perusteella sen voitaisiin katsoa täyttävän vaatimukset, joita komissio soveltaa yleensä tällaisiin tukiin. Tärkein näistä vaatimuksista koskee (uuden) rakenneuudistussuunnitelman toimittamista tiettyyn määräaikaan mennessä. Tästä seuraa, että tuen ei voida katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille.

(75) Refractarios on väittänyt, että kaikki vuonna 1991 velkojien kanssa tehtyihin sopimuksiin perustuva tuki soveltuu yhteismarkkinoille, sillä se voidaan katsoa vaikeuksissa olevalle yritykselle myönnetyksi rakenneuudistustueksi. Tätä näkemystä ei kuitenkaan voida soveltaa Fogasan myöntämään tukeen, sillä tuki ei perustu Fogasan kanssa tehtyyn sopimukseen vaan siihen, että Fogasa jätti toteuttamatta vuonna 1992 tehdyn sopimuksen täytäntöönpanon varmistamista koskevat toimenpiteet. Kuten edellä todettiin, tämän tuen myöntäminen alkoi vähintään kesäkuussa 1995. Tuen ei voida katsoa liittyvän rakenneuudistuksen toteuttamiseen. Tuen myöntämiselle ei asetettu elinkelpoisuuden palauttamista koskevia ehtoja, eikä tukea myöskään voida missään tapauksessa katsoa tällaisen tilanteen korjaamisen kannalta välttämättömäksi vähimmäistueksi. Komissio katsoo näiden seikkojen perusteella, että tuki ei sovellu yhteismarkkinoille.

(76) Komissio ei ole Refractariosin kanssa samaa mieltä siitä, että kaikki velan uudelleenjärjestelyyn liittyvä tuki olisi vanhentunut ja että kymmenen vuoden vanhentumisaika, jonka päätyttyä komissio ei enää voi vaatia tuen takaisinmaksua, olisi kulunut jo umpeen. On korostettava, että komission ensimmäinen tätä asiaa koskeva toimenpide oli tietopyyntö, joka oli päivätty 3 päivänä toukokuuta 2001 eli alle kymmenen vuoden kuluttua Refractariosin ja Fogasan tekemästä sopimuksesta. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan(27) tietopyyntökirjeen lähettäminen merkitsee, että komissio on aloittanut menettelyn toimenpiteiden tutkimiseksi. Lisäksi tuki perustuu siihen, että Fogasa oli jättänyt ainakin kesäkuusta 1995 toteuttamatta toimenpiteet velkojen perimiseksi takaisin. Tähän asiaan ei näin ollen sovelleta asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklan mukaista vanhentumisaikaa, ja yhteismarkkinoille soveltumaton tuki on perittävä takaisin tuensaajalta.

8. PÄÄTELMÄT

(77) Komissio katsoo, että veroviranomaisen ja sosiaaliturvarahaston vuosien 1990-1992 maksukyvyttömyysmenettelyn yhteydessä hyväksymät velan uudelleenjärjestelysopimukset ovat yksityisen velkojan periaatteen mukaisia. Komissio katsoo näin ollen, ettei sopimuksiin sisälly Refractariosin hyväksi myönnettyä valtiontukea.

(78) Komissio päättelee, että sosiaaliturvarahaston ja veroviranomaisen vuosina 1992-2000 toteuttamat toimenpiteet Refractariosin velkojen perimiseksi takaisin noudattavat yksityisen velkojan periaatetta. Komissio päättelee näin ollen, ettei sopimuksiin sisälly Refractariosin hyväksi myönnettyä valtiontukea.

(79) Komissio päättelee, että veroviranomaisen ja sosiaaliturvarahaston vuosien 2000-2002 maksukyvyttömyysmenettelyn yhteydessä hyväksymät velan uudelleenjärjestelysopimukset ovat yksityisen velkojan periaatteen mukaisia. Komissio päättelee näin ollen, ettei sopimuksiin sisälly Refractariosin hyväksi myönnettyä valtiontukea.

(80) Se, että Fogasa jätti vähintään kesäkuusta 1995 toteuttamatta toimenpiteet Refractariosin velkojen perimiseksi tai vähintään niiden maksamista koskevien vakuuksien saamiseksi, katsotaan valtiontueksi. Tuki ei sovellu yhteismarkkinoille, ja se on perittävä takaisin tuensaajalta. Tukea edeltäneen tilanteen palauttamiseksi ennalleen takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Sosiaaliturvasektorin keskusrahaston (Tesorería General de la Seguridad Social) ja valtiovarainministeriön vero-osaston (Agencia Tributaria del Ministerio de Hacienda) Refractarios Especiales SA:n kanssa vuonna 1991 tekemät sopimukset, sosiaaliturvarahaston ja vero-osaston 1990-luvulla velkojen perimiseksi toteuttamat toimenpiteet ja sosiaaliturvarahaston ja Refractarios Especiales SA:n vuonna 2002 tekemä sopimus eivät sisällä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea Refractarios Especiales SA:lle.

2 artikla

Siinä, että palkkatakausrahasto (Fondo de Garantía Salarial) jätti kesäkuusta 1995 toteuttamatta toimenpiteet Refractarios Especiales SA:n velkojen perimiseksi, on kyse EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta.

3 artikla

Tämän päätöksen 2 artiklassa tarkoitettu valtiontuki on yhteismarkkinoille soveltumatonta tukea.

4 artikla

1. Espanjan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 2 artiklassa tarkoitetun ja tuensaajalle sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin.

2. Tuki on maksettava takaisin viipymättä kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon.

5 artikla

Espanjan on ilmoitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.

6 artikla

Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle.

Tehty Brysselissä 27 päivänä marraskuuta 2002.

Komission puolesta

Mario Monti

Komission jäsen

(1) EYVL C 55, 2.3.2002, s. 33.

(2) Ks. alaviite 1.

(3) EYVL L 107, 30.4.1996, s. 4.

(4) Jos velkaa ei makseta sovittuun määräaikaan mennessä, siitä on maksettava viivästyskorkoa.

(5) Määrittäessään, onko korko markkinaehtojen mukainen, komissio vertaa sitä yleensä kyseiselle jäsenvaltiolle vahvistettuun viitekorkoon. Tarkasteluajankohtana Espanjalle ei kuitenkaan ollut määritetty sovellettavaa viitekokoa. Alueellisia tukijärjestelyjä koskevassa jäsenvaltioiden hallitusten edustajien neuvoston 20 päivänä lokakuuta 1971 antamassa ensimmäisessä päätöslauselmassa (EYVL C 111, 4.11.1971, s. 1) määrätään, että komission on vertailtava kyseistä korkoa viitemarkkinoilla sovellettavaan keskikorkoon, joka on tarkasteltavana olevassa tapauksessa Espanjan yksityisten pankkien yli kolme vuotta voimassa oleviin lainoihin soveltama keskikorko, joka oli Espanjan keskuspankin vuonna 1991 julkaisemien tilastojen mukaan 18,24 prosenttia. Komissio on soveltanut kyseistä korkoa monissa aiemmissa tapauksissa (ks. esimerkiksi päätös 91/1/ETY (EYVL L 5, 8.1.1991, s. 18) ja päätös 96/655/EY (EYVL L 298, 22.11.1996, s. 14)).

(6) Sosiaaliturvarahaston ulosmittausyksikön (Unidad de Recaudación Ejecutiva de la Seguridad Social) 3 päivänä heinäkuuta 1990 laatimien laskelmien mukaan myöhemmin kiinnitettyjen kahden kiinteistön arvo oli 448908000 Espanjan pesetaa ja myöhemmin kiinnitettyjen laitteistojen arvo 82290000 pesetaa (yhteensä 3192564 euroa). Yrityksen elinkelpoisuuden palauttamista koskevassa suunnitelmassa viitataan toiseen, 16 päivänä toukokuuta 1990 laadittuun arvioon, jonka mukaan toisen kiinteistön arvo oli 122160000 pesetaa. Kiinnitysten määrä nousisi tämän mukaisesti yhteensä 3432187 euroon. Koneiden ja laitteistojen arvo olisi tämän arvion mukaan 220250000 pesetaa (1323729 euroa), jolloin kiinnitykset yhteensä olisivat noin 751448000-791318000 pesetaa (4516293-4755917 euroa).

(7) Jos yritys katsotaan maksukyvyttömäksi tai ajautuu konkurssiin, Fogasa maksaa irtisanotuille työntekijöille erorahat ja vastaa automaattisesti heidän oikeuksistaan, mutta vain lakisääteisten määrien osalta. Tästä menettelystä säädetään palkkatakausrahaston organisaatiosta ja toiminnasta 6 päivänä maaliskuuta annetussa asetuksessa 505/1985 (BOE nro 92, 17.4.1985, s. 10203), jolla Espanja saattaa työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY (EYVL L 283, 28.10.1980, s. 23) osaksi kansallista lainsäädäntöään. Asetuksen 505/1985 32 pykälän mukaisesti Fogasa voi tehdä palautussopimuksia tällaiseen tilanteeseen joutuneiden yritysten kanssa. Palautukseen sovellettavat yksityiskohtaiset määräykset ja ehdot sisältyvät 20 päivänä elokuuta 1985 annettuun ministeriön asetukseen (BOE nro 206, 28.8.1985, s. 27071).

(8) Sosiaaliturvarahaston teettämässä toisessa arviossa, joka on päivätty 16 päivänä maaliskuuta 1998, maa-alueiden ja rakennusten arvo määritettiin 1528776 euroksi, jos maankäyttösuunnitelmaa ei muuteta, ja 3207820 euroksi, jos suunnitelmaa muutetaan.

(9) Ks. 18 kappale.

(10) Hallintotuomioistuimen asiassa Oviedo 2.7.2001 antama tuomio nro 3, hakemus 525/2001, tuomio 503/2001. Tuomiossa vahvistettiin, että Fogasa ei ollut pyrkinyt millään tavoin keskeyttämään vanhentumisaikaa.

(11) Ks. alaviite 1.

(12) EYVL C 288, 9.10.1999, s. 2.

(13) Ks. alaviite 1.

(14) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

(15) EYVL C 37, 3.2.2001, s. 3.

(16) Asia 730/79, Philip Morris v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 17.9.1980, Kok. 1980, s. 2671, 11 kohta ja asia T-214/95, Vlaams Gewest v. komissio, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30.4.1998, Kok. 1998, s. II-717, 50 kohta.

(17) Refractarios (15.4.2002 päivätty kirje, s. 45) on väittänyt, että konkurssitilanteessa velasta olisi maksettu vain 17 prosenttia. Tämä laskelma perustuu kuitenkin pelkästään jälkikäteen kiinnitettyjen maa-alueiden ja laitteistojen arvoon.

(18) Espanja on lisäksi väittänyt, että tavallisille velkojille suoritettaviin maksuihin olisi ollut käytettävissä vähemmän varoja ja tavalliset velkojat olisivat olleet haluttomampia suostumaan velkamääränsä pienentämiseen, jos viranomaiset olisivat vaatineet parempaa tuottoa. Tämä väite pitää kuitenkin paikkansa vain siinä tapauksessa, että viranomaiset pyrkivät saamaan suuremman maksuosuuden kuin ne voisivat kohtuudella odottaa saavansa konkurssimenettelyn tuloksena.

(19) Refractariosin mukaan viranomaisten odotukset perustuivat vuonna 1990 laadittuun ensimmäiseen arvioon, joka oli 4516293 euroa.

(20) Lausunto on päivätty 12.9.2000. Refractariosin voitto vuonna 2000 oli 104000 euroa ja vuonna 2001 768402 euroa. Tilinpäätös hyväksyttiin vasta 27.6.2002, mikä aiheutti sen, etteivät sosiaaliturvarahasto ja veroviranomainen voineet tietää näitä lukuja tehdessään sopimukset Refractariosin kanssa. Yksityinen velkoja olisi todennäköisesti laatinut yrityksestä kokonaisanalyysin, mutta yksityiselläkään velkojalla ei olisi ollut käytettävissään tilinpäätöstietoja.

(21) EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9.

(22) Ks. esimerkiksi asia C-78/76, Steinike ja Weinlig v. Saksa, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 22.3.1977, Kok. 1977, s. 595.

(23) Ks. esimerkiksi asia Magefesa, komission päätökset 91/1/ETY (mainitaan alaviitteessä 6) ja 1999/509/EY (EYVL L 198, 30.7.1999, s. 15), jonka yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut asiassa C-499/99, komissio v. Espanja, 2.7.2002 antamallaan tuomiolla (ei vielä julkaistu); asiassa La Seda Barcelona SA tehty päätös 96/655/EY (mainitaan alaviitteessä 6); asia Tubacex, komission päätökset 97/21/EHTY, EY (EYVL L 8, 11.1.1997, s. 14) ja 2001/142/EY (EYVL L 52, 22.2.2001, s. 26) sekä asia C-342/96, Espanja v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 29.4.1999, Kok. 1999, s. I-2459.

(24) Ks. alaviite 8.

(25) Ks. alaviite 6.

(26) Ks. erityisesti alaviitteessä 24 mainittu yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa Tubacex.

(27) Asia T-95/96, Gestovisión Telecinco v. komissio, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15.9.1998, Kok. 1998, s. II-3407.