NEUVOSTON DIREKTIIVI,

annettu 14 päivänä kesäkuuta 1989,

elintarvike-erän tunnistamismerkinnöistä (89/396/ETY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),

toimii yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa(2),

ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),

sekä katsoo, että

on tarpeen toteuttaa toimenpiteet sisämarkkinoiden toteuttamiseksi asteittain 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä; sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus taataan,

elintarvikekaupalla on erittäin tärkeä sija sisämarkkinoilla,

elintarvikkeen valmistuserää osoittavan tiedon esittämisellä vastataan tarpeeseen saada parempaa tietoa tuotteen yksilöllisistä ominaisuuksista; se on siten käyttökelpoinen tiedon lähde ratkaistaessa elintarvikkeisiin liittyviä erimielisyyksiä tai epäiltäessä elintarvikkeista aiheutuvan vaaraa kuluttajien terveydelle,

elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annettu neuvoston direktiivi 79/112/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/395/ETY(5), ei sisällä säännöksiä erän tunnistamiseksi tarvittavista merkinnöistä; jotkut jäsenvaltiot ovat sen sijaan antaneet kansallisia säännöksiä tällaisista merkinnöistä,

kansainvälisellä tasolla yleisesti edellytetään pakattujen elintarvikkeiden varustamista valmistus- tai pakkauserätunnuksella; yhteisön velvollisuus on osaltaan edistää kansainvälisen kaupan kehitystä,

on tarpeen antaa yleiset, kaikkia elintarvikkeita koskevat säännökset ennen kuin luodaan yhteinen järjestelmä erän tunnistamiseksi;

edellä tarkoitetusta järjestelmästä saatava hyöty on riippuvainen sen soveltamisesta markkinoinnin kaikissa eri vaiheissa; on kuitenkin suotavaa, että järjestelmää ei uloteta koskemaan kaikkia tuotteita eikä toimintoja, varsinkaan maataloustuotteiden jakelun alkuvaiheeseen liittyviä toimintoja,

erällä tarkoitetaan joukkoa elintarvikkeen myyntiyksiköitä, jotka on tuotettu, valmistettu tai pakattu käytännöllisesti katsoen samaan aikaan ja samalla tavalla; käsitettä erä ei voi siten soveltaa massatavaraan tai tuotteisiin, joiden ei niiden yksilöllisten ominaisuuksien tai heterogeenisyyden vuoksi voida katsoa muodostavan homogeenista kokonaisuutta,

ottaen huomioon käytettyjen tunnistamismenetelmien moninaisuuden on kunkin taloudellisen toimijan tehtävänä määrittää erä ja kiinnittää siihen vastaava tunnus tai merkki,

vastatakseen merkinnän tekemiseen liittyviä, tiedon saantia koskevia vaatimuksia tunnuksen on oltava selvästi erottuva ja tunnistettavissa, ja

erän tunnistamismerkintänä voidaan direktiivin 79/112/ETY mukaisesti käyttää vähimmäissäilyvyyden päiväystä tai päivämäärää, jota ennen tuote on käytettävä, jos merkinnät ovat täsmällisiä,

ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

1 Tämä direktiivi koskee merkintää, jonka perusteella voidaan tunnistaa erä, johon elintarvike kuuluu.

2 Tässä direktiivissä erällä tarkoitetaan joukkoa elintarvikkeen myyntiyksiköitä, jotka on tuotettu, valmistettu tai pakattu käytännöllisesti katsoen samoissa olosuhteissa.

2 artikla

1 Elintarviketta ei saa pitää kaupan, ellei siihen ole liitetty 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua merkintää.

2 Mitä 1 kohdassa säädetään ei koske:

a) maataloustuotteita, jotka tilalta:

- myydään tai luovutetaan väliaikaisille varasto-, käsittely- tai pakkausasemille,

- kuljetetaan tuottajain järjestöille, taikka

- kerätään välittömästi valmistettavaksi tai käsiteltäväksi;

b) elintarvikkeita, jotka myydään kuluttajalle pakkaamattomina tai pakataan ostajan pyynnöstä tai jotka pakataan välittömästi myytäviksi;

c) pakkauksia tai astioita, joiden suurimman pinnan ala on pienempi kuin 10 neliösenttimetriä.

3 Jäsenvaltiot voivat 31 päivään joulukuuta 1996 asti olla vaatimatta 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua merkintää palautettaviin lasipulloihin, joihin on tehty pysyvät merkinnät ja joita ei sen vuoksi varusteta etiketillä, vanteella tai kauluksella.

3 artikla

Erän määrittää kussakin tapauksessa erikseen joko kyseisen elintarvikkeen tuottaja, valmistaja, pakkaaja tai yhteisöön sijoittautunut ensimmäinen myyjä.

Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun merkinnän määrittäminen ja kiinnittäminen on jonkun edellä mainitun vastuulla. Merkinnän eteen on liitettävä kirjain "L", jollei tunnus muutoin erotu selvästi muista etikettiin sisältyvistä merkinnöistä.

4 artikla

Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu merkintä ja tarvittaessa edellä mainittu kirjain "L" on esitettävä valmiiksi pakatun elintarvikkeen valmispakkauksessa tai siihen kiinnitetyssä etiketissä.

Jos elintarviketta ei ole valmiiksi pakattu, 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu merkintä ja tarvittaessa kirjain "L" on merkittävä pakkaukseen tai astiaan taikka, jos niitä ei ole, asiaankuuluviin kaupallisiin asiakirjoihin.

Merkintä on aina tehtävä pysyvällä sekä helposti havaittavalla ja luettavissa olevalla tavalla.

5 artikla

Kun vähimmäissäilyvyyden päivämäärä tai päivämäärä, jota ennen tuote on käytettävä, ilmaistaan etiketissä, elintarvikkeeseen ei tarvitse liittää 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua merkintää, jos päivämäärä merkitään selväkielisenä ilmoittaen ainakin päivän ja kuukauden nimenomaan tässä järjestyksessä.

6 artikla

Tätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta merkinnöistä annettujen yhteisön erityisten säännösten soveltamista.

Komissio julkaisee ja pitää ajan tasalla luetteloa edellä tarkoitetuista säännöksistä.

7 artikla

Jäsenvaltioiden on tarvittaessa muutettava lakejaan, asetuksiaan ja hallinnollisia määräyksiään siten, että

- tämän direktiivin mukaisten tuotteiden kauppa sallitaan viimeistään 20 päivänä kesäkuuta 1990;

- tuotteiden, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, kauppa kielletään 20 päivästä kesäkuuta 1991 alkaen, kuitenkin niin, että niiden tuotteiden kauppaa, jotka on luovutettu kaupan pidettäviksi tai joiden merkinnät on tehty ennen mainittua päivämäärää ja jotka eivät ole tämän direktiivin säännösten mukaisia, voidaan jatkaa, kunnes varastot on myyty loppuun.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

8 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Luxemburgissa 14 päivänä kesäkuuta 1989.

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

P. SOLBES

(1) EYVL N:o C 310, 20.11.1987, s. 2

(2) EYVL N:o C 167, 27.6.1988, s. 425 ja

EYVL N:o C 120, 16.5.1989

(3) EYVL N:o C 95, 11.4.1988, s. 1

(4) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1

(5) EYVL N:o L 186, 30.6.1989, s. 17