Neuvoston direktiivi 93/118/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta 1993, tuoreen lihan ja siipikarjanlihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta annetun direktiivin 85/73/ETY muuttamisesta



Virallinen lehti nro L 340 , 31/12/1993 s. 0015 - 0020

Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 55 s. 0188

Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 55 s. 0188



NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/118/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta 1993, tuoreen lihan ja siipikarjanlihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta annetun direktiivin 85/73/ETY muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen(1), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3), sekä katsoo, että eläintuotteet sisältyvät perustamissopimuksen liitteessä II olevaan tuoteluetteloon; näiden tuotteiden markkinoille saattaminen muodostaa tärkeän tulonlähteen huomattavalle osalle maatalousväestöstä, eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 11 päivänä joulukuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/662/ETY(4) vahvistetaan usealle eläintuotteelle erityisesti lähettäjänä olevissa jäsenvaltioissa tehtäviin eläinlääkärintarkastuksiin liittyvät vaatimukset, kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista 10 päivänä joulukuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/675/ETY(5) määritellään erityisesti kolmansista maista tuleville eläintuotteille tehtäviin tarkastuksiin liittyvät vaatimukset, direktiivissä 85/73/ETY(6) vahvistetaan tiettyjen eläinlajien tuoreen lihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamiseen liittyvät yhdenmukaiset säännöt; kyseisessä direktiivissä määrätään erityisesti, että näistä tarkastuksista ja valvonnasta on kannettava maksu, on tärkeää muuttaa asetus 85/73/ETY uusien valvontaa koskevien säännösten huomioon ottamiseksi, direktiivillä 85/73/ETY vahvistettuja periaatteita olisi laajennettava, erityisesti maksujen kantamiseen liittyvää periaatetta; tällainen laajennus on perusteltua valvontajärjestelmän tehokkaan toiminnan varmistamiseksi ja kilpailun vääristymien välttämiseksi, olisi tästä hetkestä lähtien annettava yksityiskohtaiset säännöt, jotta varmistetaan direktiiveissä 64/433/ETY(7), 71/118/ETY(8) ja 72/462/ETY(9) tarkoitetun lihan valvonnan rahoitus, muita eläinperäisiä tuotteita koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan myöhemmin ottaen huomioon valvottavien tuotteiden erityisyys, toteutettavan valvonnan luonne ja yhteisön maksun vahvistamiseen liittyvien kilpailusääntöjen merkitys, ja olisi säädettävä alaa koskevien yhteisön säännösten yhdenmukaisesta esitysmuodosta, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 85/73/ETY seuraavasti: 1) Korvataan nimi seuraavasti: "Neuvoston direktiivi 85/73/ETY, direktiivin 89/662/ETY liitteessä A ja direktiivissä 90/675/ETY tarkoitettujen eläintuotteiden eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta". 2) Muutetaan 1 artikla seuraavasti: "1 artikla 1 Jäsenvaltioiden on huolehdittava: - siitä, että direktiiveissä 64/433/ETY, 72/462/ETY ja 71/118/ETY tarkoitetun lihan terveystarkastuksista ja -valvonnasta aiheutuvista kuluista, direktiivissä 86/469/ETY tarkoitetun valvontaan liittyvät satunnaiset kulut sekä direktiivin 93/118/ETY(*) sääntöjen valvonnasta aiheutuvat kulut mukaan lukien, kannetaan yhteisön maksu. - seuraavien toimintojen rahoituksen varmistamisesta: - direktiivin 89/662/ETY liitteessä A luetelluissa direktiiveissä tarkoitetuille tuotteille säädetyt muut eläinlääkärintarkastukset ja -valvonta, - eläinperäisten tuotteiden valvonta, josta säädetään direktiivissä 90/675/ETY ja joka koskee muuta kuin ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua lihaa, mukaan lukien valvonta jäämien toteamiseksi. 2 Edellä 1 kohdassa tarkoitetut maksut vahvistetaan siten, että ne peittävät toimivaltaiselle viranomaiselle aiheutuvat - palkkakulut, mukaan lukien sosiaalikulut, - hallinnolliset kustannukset, joihin saattaa liittyä tarvittavasta tarkastajien pysyvästä koulutuksesta aiheutuvia kustannuksia, 1 kohdassa tarkoitettujen valvonnan ja tarkastusten täytäntöön panemiseksi. 3 Kaikki tässä direktiivissä säädettyjen maksujen suora tai epäsuora palauttaminen on kielletty. (*) EYVL N:o L 340, 31.12.1993, s. 15" 3) Korvataan 2, 2 a ja 3 artikla seuraavasti: "2 artikla 1 Toimivaltaisten viranomaisten 1 artiklassa tarkoitettujen direktiivien mukaisesti toteuttaman valvonnan rahoittamiseksi ja yksinomaan tätä varten jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että: - direktiiveissä 64/433/ETY, 71/118/ETY ja 72/462/ETY tarkoitetun lihan osalta 1 päivästä tammikuuta 1994 alkaen yhteisön maksut kannetaan liitteessä esitettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, - 6 artiklassa säädettyjä päätöksiä tehtäessä vahvistettavasta päivämäärästä alkaen 1 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettuja eläinperäisiä tuotteita koskevasta valvonnasta kannetaan yhteisön maksu. 2 Ennen 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa mainittuja päätöksiä jäsenvaltiot voivat kantaa kansallisia maksuja yhteisön maksujen vahvistamisen kannalta asiaankuuluvia periaatteita noudattaen. 3 Jäsenvaltiot voivat kantaa yhteisön maksuja suurempia maksuja, jos kunkin jäsenvaltion kantamien maksujen kokonaismäärä ei ole tarkastusten todellisia kustannuksia suurempi. 4 Yhteisön maksut korvaavat kaikki muut kansallisten, alueellisten tai kunnallisten viranomaisten kantamat 1 artiklassa tarkoitettuihin tarkastuksiin ja valvontaan sekä todistuksiin liittyvät verot tai terveysmaksut. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin 31 päivään joulukuuta 1995 asti kantaa hyväksyttyjen laitosten rekisteröintikulut direktiivin 89/662/ETY liitteessä A tarkoitetun lainsäädännön mukaisesti. Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden mahdollisuuteen kantaa eläinkulkutautien torjuntaa koskevia maksuja. 5 Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ensimmäisen kerran kaksi vuotta uuden järjestelmän käyttöönoton jälkeen ja myöhemmin komission pyynnöstä tiedot näiden maksujen jakamisesta ja käytöstä, ja jäsenvaltioiden on kyettävä perustelemaan laskutapansa. 3 artikla 1 Direktiivin 64/433/ETY 12 artiklassa, direktiivin 71/118/ETY 10 artiklassa ja direktiivin 90/675/ETY 20 artiklassa säädetyn valvonnan yhteydessä komissio voi satunnaisesti tarkistaa tämän direktiivin säännösten tosiasiallisen soveltamisen. 2 Jos jäsenvaltio arvioi, että jossakin toisessa jäsenvaltiossa valvonta suoritetaan siten, että tässä direktiivissä säädetyt maksut eivät vastaa mainitun valvonnan tosiasiallisia kustannuksia, sen on vedottava direktiivin 89/608/ETY asiaankuuluviin säännöksiin ja erityisesti sen 10 ja 11 artiklaan. 4 artikla Maksuista vastaa direktiivin 89/662/ETY liitteessä A mainituissa direktiiveissä tarkoitettuja toimia toteuttavan laitoksen johtaja tai omistaja siten, että nämä voivat siirtää kyseisestä toimesta kannetun maksun sen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön maksettavaksi, jonka lukuun mainitut toimet suoritetaan. Kun on kyse tuonnista, maksut ovat tuojan tai tämän lukuun toimivan tulliasijoitsijan vastuulla. 5 artikla Kerroin, jonka avulla tässä direktiivissä ecuina säädetyt määrät muunnetaan kansalliseksi valuutaksi, julkaistaan vuosittain Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa syyskuun ensimmäisenä työpäivänä. Tätä kerrointa sovelletaan seuraavan vuoden 1 päivästä tammikuuta. Vuoden 1994 osalta jäsenvaltioiden on kuitenkin käytettävä 1 päivänä syyskuuta 1992 voimassa ollutta muuntokerrointa ja vuoden 1995 osalta ensimmäisen alakohdan mukaisesti julkaistujen kolmea edeltävää vuotta koskevien muuntokertoimien keskiarvoa. 6 artikla 1 Neuvosto voi komission ehdotuksesta määräenemmistöllä täydentää tätä direktiiviä erityisillä liitteillä määrittääkseen, siltä osin kuin se on tarpeen direktiivin 89/662/ETY liitteessä A tarkoitetuissa direktiiveissä ja direktiivissä 90/675/ETY säädetyn valvonnan täytäntöön panemiseksi, yhteisön maksujen kiinteät määrät ja vahvistaakseen tämän direktiivin soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja periaatteet sekä poikkeustapaukset. 2 Tämän direktiivin liitettä voidaan muuttaa tai täydentää 1 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 3 Neuvosto tarkastelee uudelleen tätä direktiiviä ennen 1 päivää tammikuuta 1996 komission kertomuksen ja siihen mahdollisesti liitettyjen ehdotusten perusteella. 7 artikla Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle: - kunakin vuonna 5 artiklan mukaisesti käytetyt muuntokertoimet, - liitteessä olevan I luvun 6 kohdan mukainen maksujen kantopaikka tai -paikat tarvittavin perusteluin. 8 artikla 1 Kreikka saa poiketa tässä direktiivissä säädetyistä periaatteista, kun maantieteellisten ominaispiirteiden vuoksi maksun kantokustannukset maantieteellisesti kaukana sijaitsevilla alueilla ovat maksujen tuottoa suuremmat. Kreikan viranomaisten on annettava komissiolle tiedoksi myönnettyjen poikkeusten alueellinen erittely. Tietoihin on liitettävä tarvittavat perustelut. 2 Kun on kyse muista erittäin syrjäisistä alueista, muille jäsenvaltioille voidaan direktiivin 89/662/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen antaa lupa soveltaa samoja poikkeuksia." 4) Muutetaan nykyiset 4 ja 5 artikla 9 ja 10 artiklaksi. 5) Lisätään tämän direktiivin liitteenä oleva liite. 2 artikla Kumotaan päätös 88/408/ETY 1 päivästä tammikuuta 1994. 3 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1993 liitteessä ja 5 artiklassa esitettyjen vaatimusten osalta ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1994 muiden säännösten osalta. Portugalilla on vuoden lisämääräaika liitteessä olevassa I luvussa esitettyjen uusien määräysten noudattamiseksi. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava antamistaan säännöksistä viipymättä komissiolle. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on annettava tätä viittausta koskevat yksityiskohtaiset säännöt. 2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 1993. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja J.-M. DEHOUSSE (1) EYVL N:o C 325, 14.12.1991, s. 21 (2) EYVL N:o C 94, 13.4.1992, s. 326 (3) EYVL N:o C 106, 27.4.1992, s. 17 (4) EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 13. Direktiivi on viimeksi muutettu direktiivillä 92/118/ETY (EYVL N:o L 62, 15.3.1993, s. 49) (5) EYVL N:o L 373, 31.12.1990, s. 1. Direktiivi on viimeksi muutettu direktiivillä 92/118/ETY (EYVL N:o L 62, 15.3.1993, s. 49) (6) EYVL N:o L 32, 5.2.1985, s. 14. Direktiivi on muutettu direktiivillä 88/409/ETY (EYVL N:o L 194, 22.7.1988, s. 28) (7) EYVL N:o 121, 29.7.1964, s. 2012/64 (8) EYVL N:o L 55, 8.3.1971, s. 23 (9) EYVL N:o L 302, 31.12.1972, s. 28 LIITE "LIITE DIREKTIIVEISSÄ 64/433/ETY, 71/118/ETY JA 72/462/ETY TARKOITETTUUN LIHAAN SOVELLETTAVISTA MAKSUISTA I LUKU Direktiiveissä 64/433/ETY ja 71/118/ETY tarkoitettu liha Edellä 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettu maksu vahvistetaan 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti seuraavasti: 1) Jäsenvaltioiden on kannettava teurastustoimiin liittyviä tarkastuskuluja varten, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 ja 5 alakohdan soveltamista: - seuraavat kiinteät määrät: a) naudanliha - täysikasvuiset naudat: 4,75 ecua eläintä kohden, - nuoret naudat 2,5 ecua eläintä kohden; b) kavioeläimet ja hevoseläimet: 4,4 ecua eläintä kohden; c) siat: 1,30 ecua eläintä kohden; d) lampaan- ja vuohenliha: teuraspainon mukaan seuraavasti: i) alle 12 kilogrammaa: 0,175 ecua eläintä kohden; ii) 12 18 kilogrammaa: 0,35 ecua eläintä kohden; iii) yli 18 kilogrammaa: 0,5 ecua eläintä kohden. Ennen kuin alle 12 kilogramman painoisia karitsoja, vuohia ja porsaita koskevia tarkastussääntöjä tarkastellaan uudelleen ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1995, jäsenvaltiot voivat kantaa teurastettujen eläinten tarkastuksessa tarkastuksen todellisia kustannuksia vastaavan maksun; e) 31 päivään joulukuuta 1995 asti direktiivissä 71/118/ETY säädetystä ante mortem -tarkastuksesta ja post mortem -tarkastuksesta kannettava vähimmäismaksu, joksi vahvistetaan i) joko seuraavat kiinteät määrät: - kanojen ja broilerien, muun nuoren lihotussiipikarjan, jonka paino on alle kaksi kilogrammaa, sekä tuotannosta poistettujen kanojen osalta: 0,01 ecua eläintä kohden, - muun nuoren lihotussiipikarjan osalta, jonka teuraspaino on yli kaksi kilogrammaa: 0,02 ecua eläintä kohden, - muun täysikasvuisen siipikarjan osalta, joka painaa yli viisi kilogrammaa: 0,04 ecua eläintä kohden; ii) tai 0,03 ecua siipikarjaeläintä kohden, jos jäsenvaltio päättää olla jakamatta siipikarjaa luokkiin i) alakohdan mukaisesti. - osuus: a) hallinnollisista kustannuksista, joka ei voi olla pienempi kuin 0,725 ecua tonnia kohden; b) jäämien tutkimuksesta; tämä osuus ei voi olla pienempi kuin 1,35 ecua tonnia kohden. 2) Direktiivin 64/433/ETY 3 artiklan 1 kohdan B alakohdassa ja direktiivin 71/118/ETY 3 artiklan 1 kohdan B alakohdassa tarkoitettuihin leikkuutoimiin liittyvät valvonta ja tarkastukset on rahoitettava: a) joko lisäämällä 3 ecun kiinteä määrä leikkaamoon tulevaa lihatonnia kohden. Tämä määrä lisätään 1 kohdassa tarkoitettuihin määriin; b) tai kantamalla tarkastuksen todelliset kustannukset työtuntien mukaan siten, että jokainen alkava tunti katsotaan työtunniksi. Kun leikkuutoimet tehdään laitoksessa, josta liha saadaan, ensimmäisessä alakohdassa määrättyihin summiin tehdään enintään 55 prosentin vähennys. 3) Jäsenvaltioiden on kannettava direktiivin 64/433/ETY 3 artiklan 1 kohdan D alakohdan ja direktiivin 71/118/ETY 3 artiklan 1 kohdan C alakohdan mukaisesti varastoitavan lihan valvonnasta ja tarkastuksista todellisia tarpeellisia kustannuksia vastaava määrä. Yksityiskohtaiset säännöt tämän kohdan soveltamisesta voidaan vahvistaa direktiivin 64/433/ETY 16 artiklassa tai direktiivin 71/118/ETY 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen erityisesti siltä osin kuin on kyse interventiolihasta ja lyhyen aikaa peräkkäisissä kylmävarastoissa varastoitavasta lihasta. 4) Lisääntyneiden kulujen peittämiseksi jäsenvaltiot voivat: a) korottaa tietyn laitoksen osalta 1 kohdassa ja 2 kohdan a) alakohdassa määrättyjä kiinteitä määriä. Tätä varten vaadittavia edellytyksiä voivat 5 kohdan a) alakohdassa määrätyn lisäksi olla seuraavat: - tarkastuskustannusten kohoaminen teurastettaviksi tarkoitettujen eläinten iän, koon, painon ja terveyden erityisen epäyhtenäisyyden vuoksi, - odotusaikojen ja muun tuottamattoman ajan pidentyminen tarkastushenkilökunnan osalta laitoksen eläintoimituksiin liittyvän puutteellisen suunnittelun tai teknisten puutteiden ja vikojen vuoksi, esimerkiksi vanhoissa laitoksissa, - usein toistuva teurastuksen viivästyminen, esimerkiksi kun teurastukseen varattua henkilöstöä ei ole riittävästi, mikä aiheuttaa tarkastushenkilökunnan vajaakäytön, - erityisistä siirtymisajoista aiheutuvien kustannusten kasvu, - teurastusaikojen toistuvista muutoksista johtuva ajanhukka, joka ei aiheudu tarkastushenkilöstöstä, - teurastusprosessin usein toistuvat keskeytykset välttämättömien siivous- ja desinfiointitoimien vuoksi, - sellaisten eläinten tarkastus, jotka on omistajan pyynnöstä teurastettu normaalin teurastusajan ulkopuolella. Maksun kiinteän perustason korotusten suuruus riippuu peitettävien kustannusten määrästä. b) kantaa erityisen maksun, joka peittää todelliset kustannukset. 5) Jäsenvaltiot, joiden palkkakustannukset, laitosten rakenne sekä eläinlääkäreiden ja tarkastajien välinen suhde eroaa 1 kohdassa ja 2 kohdan a) alakohdassa vahvistetuista kiinteiden määrien laskemiseen käytettävästä yhteisön keskiarvosta, voivat alentaa kiinteitä määriä niin paljon, että ne peittävät tarkastuksen todelliset kustannukset: a) yleisesti silloin, kun elinkustannukset ja palkkakustannukset poikkeavat huomattavasti; b) tietyn laitoksen osalta, kun seuraavat edellytykset täyttyvät: - teurastusten päivittäisten vähimmäismäärien perusteella on voitava suunnitella asianmukaisen tarkastushenkilöstön käyttö, - teurastettujen eläinten määrän on oltava vakaa siten, että eläintoimitusten suunnittelun avulla mahdollistetaan tarkastushenkilöstön järkevä käyttö, - laitoksen organisaation ja suunnittelun on oltava täsmällisiä ja teurastukset on suoritettava nopeasti, jotta tarkastushenkilöstöä voidaan käyttää parhaalla mahdollisella tavalla, - tarkastushenkilöstölle ei saa muodostua odotusaikaa tai muuta tuottamatonta aikaa, - on taattava teurastettaviksi tarkoitettujen eläinten iän, koon, painon ja terveyden mahdollisimman suuri yhdenmukaisuus. Näiden poikkeusten soveltaminen ei missään tapauksessa voi johtaa alennuksiin, jotka ovat suurempia kuin 55 prosenttia 1 kohdassa esitetyistä määristä. 6) Edellä 1 4 kohdassa tarkoitetut maksut kannetaan tapauksen mukaan teurastamossa, leikkaamossa tai kylmävarastossa. Kun on kyse laitoksista, joissa toteutetaan useita toimia ja käytetään useita toimia yhdistäviä tuotantolinjoja jäsenvaltiot voivat, poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa määrätään, kantaa yhdellä kertaa ja samassa paikassa kokonaismaksun, johon erilaiset maksut sisältyvät. Jos teurastamossa kannettu maksu kuitenkin peittää ensimmäisessä alakohdassa määrätyt tarkastuskustannukset kokonaisuudessaan, jäsenvaltio ei kanna maksua enää leikkaamossa tai kylmävarastossa. II LUKU Direktiivissä 72/462/ETY tarkoitettu liha 1 Edellä 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettu maksu vahvistetaan 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti kiinteäksi maksuksi, joka on vähintään 5 ecua tonnia kohden siten, että yhtä erää koskeva vähimmäismaksu on 30 ecua; vähimmäissummaa ei kuitenkaan kanneta, kun on kyse pienistä, rajojen yli tapahtuvan kaupan yhteydessä tuotavista eristä. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin poikkeuksellisesti korottaa tätä määrää todellisia kustannuksia vastaavaksi. 2 Jäsenvaltiot voivat kuitenkin 1 päivään heinäkuuta 1994 asti jatkaa alennetun maksun kantamista, kun on kyse sellaisten kolmansien maiden lihasta, joihin ne 1 päivänä heinäkuuta 1993 soveltavat harvennettua valvontaa. Tämä alennus voi olla enintään 55 prosenttia 1 kohdassa mainituista kiinteistä määristä. 3 Direktiivin 90/675/ETY 8 artiklan 3 kohdassa säädettyjä päätöksiä tehtäessä ja samaa menettelyä noudattaen on mukautettava 1 kohdassa määritellyt maksut ottaen huomioon päätetty valvonnan harventaminen. Näitä päätöksiä tehtäessä komissio ottaa huomioon erityisesti kolmansien maiden antamat alueellisuusperiaatteen ja muiden yhteisön periaatteiden hyväksymistä koskevat takeet. 4 Jos 3 kohdan mukaista päätöstä ei ole tehty, jäsenvaltiot soveltavat 1 päivästä heinäkuuta 1994 yhteisön minkä tahansa kolmannen maan kanssa tekemän, valvonnan harventamista koskevan sopimuksen yhteydessä maksuja, joita on alennettu valvonnan harventamisen osoittamassa suhteessa; jos sopimusta ei ole, sovelletaan 1 kohdassa määriteltyjä maksuja. 5 Tuoja vastaa 1 kohdassa tarkoitetusta maksusta, joka peritään siinä tullitoimipaikassa, jonka alaisuuteen rajatarkastusasema kuuluu. 6 Jäsenvaltiot voivat luovuttaa osan tässä luvussa määrättyjen maksujen tuotosta terveysalan yhteisvastuurahastolle, jonka tarkoituksena on tehostaa eläinlääkintätointa siten, että se voi toimia tehokkaammin eksoottisia sairauksia vastaan."