KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2022/795,

annettu 10 päivänä syyskuuta 2021,

Italian Alitalian hyväksi myöntämästä valtiontuesta SA.48171 (2018/C) (ex 2018/NN, ex 2017/FC)

(tiedoksiannettu numerolla C(2021) 6659)

(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on kehottanut (1) asianomaisia esittämään huomautuksensa edellä mainittujen määräysten mukaisesti ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Lentoyhtiöt Ryanair Ltd, jäljempänä ’Ryanair’, Adria Airways d.o.o., jäljempänä ’Adria’, ja IAG International Airlines Group SA, jäljempänä ’IAG’, jäljempänä yhdessä ’kantelijat’, toimittivat 5, 12 ja 15 päivänä toukokuuta 2017 komissiolle kolme virallista kantelua, joiden mukaan Italia oli myöntänyt sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea lentoyhtiölle Alitalia – Società Aerea Italiana SpA in amministrazione straordinaria, jäljempänä ’Alitalia’. Kantelijat totesivat, että Italian viranomaiset olivat 2 päivänä toukokuuta 2017 myöntäneet Alitalialle maksuvalmiustukea 600 miljoonan euron lainan muodossa, jäljempänä ’alkuperäinen laina’. Kantelijat väittivät, että alkuperäinen laina oli sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.

(2) Komissio toimitti kantelut 14 päivänä kesäkuuta 2017 Italian viranomaisille ja pyysi niitä selventämään kanteluissa esiin tuotuja kysymyksiä. Italian viranomaiset vastasivat pyyntöön 18 päivänä heinäkuuta 2017, ja komissio toimitti niiden vastauksen kantelijoille 30 päivänä marraskuuta 2017.

(3) IAG toimitti 20 päivänä kesäkuuta, 12 päivänä syyskuuta ja 16 päivänä lokakuuta 2017 lisätietoja ja päivityksiä Alitalian reittiverkon laajentamisesta alkuperäisen lainan myöntämisen jälkeen.

(4) Adria toimitti 30 päivänä lokakuuta 2017 tietoja, joiden mukaan 16 päivänä lokakuuta 2017 kiireellisistä varainhoidon alan toimenpiteistä ja pakottavista tarpeista annetussa asetuksessa nro 148 (2), jäljempänä ’asetus nro 148/2017’, säädettiin 300 miljoonan euron lisälainan, jäljempänä ’300 miljoonan euron lisälaina’, myöntämisestä Alitalialle, jolloin lainan kokonaismäärä oli 900 miljoonaa euroa (alkuperäiseen lainaan ja 300 miljoonan euron lisälainaan viitataan jäljempänä yhdessä ’molempina valtion myöntäminä lainoina’).

(5) Komissio lähetti 21 päivänä joulukuuta 2017 Italian viranomaisille tietopyynnön, ja nämä vastasivat siihen 24 päivänä tammikuuta 2018.

(6) Italia ilmoitti 23 päivänä tammikuuta 2018 molemmista valtion myöntämistä lainoista, jotka olivat sen mukaan valtiontuesta rahoitusalan ulkopuolisten vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen annettujen suuntaviivojen (3), jäljempänä ’pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivat’, mukaista pelastamistukea.

(7) Komissio ilmoitti Italialle 23 päivänä huhtikuuta 2018 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa molempien valtion myöntämien lainojen osalta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.

(8) Komission päätös menettelyn aloittamisesta, jäljempänä ’aloittamispäätös’, julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä20 päivänä heinäkuuta 2018. Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa aloittamispäätöksestä.

(9) Komissio sai huomautuksia Italialta 25 päivänä toukokuuta 2018 ja 25 päivänä syyskuuta 2018 päivätyillä kirjeillä sekä kolmelta asianomaiselta osapuolelta: i) Aegean Airlines S.A:lta, jäljempänä ’Aegean’, ii) eräältä asianomaiselta osapuolelta, joka pyysi neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (4) 6 artiklan 2 kohdan nojalla, että sen henkilöllisyyttä ei ilmaista, jäljempänä ’nimetön asianomainen osapuoli’, ja iii) Ryanairilta. Komissio lähetti 15 päivänä marraskuuta 2018 ja 17 päivänä tammikuuta 2019 näiden kolmen asianomaisen osapuolen huomautukset Italian viranomaisille ja pyysi niitä esittämään huomautuksensa, minkä Italian viranomaiset tekivät 20 päivänä maaliskuuta 2019 päivätyllä kirjeellä.

(10) Komissio pyysi Italian viranomaisilta lisäselvennyksiä 17 päivänä syyskuuta 2018, 23 päivänä marraskuuta 2018, 6 ja 11 päivänä joulukuuta 2018, 26 päivänä helmikuuta 2019, 10 päivänä toukokuuta 2019 ja 2 päivänä heinäkuuta 2019. Komissio lähetti 19 päivänä syyskuuta 2019 ja 28 päivänä lokakuuta 2019 muistutuksia puuttuvista vastauksista 2 päivänä heinäkuuta 2019 lähetettyyn tietopyyntöön.

(11) Italian viranomaiset toimittivat komissiolle lisähuomautuksia ja -tietoja 1 päivänä lokakuuta 2018, 9 ja 27 päivänä marraskuuta 2018, 17 päivänä joulukuuta 2018, 25 päivänä tammikuuta 2019, 11 päivänä helmikuuta 2019, 1 ja 18 päivänä huhtikuuta 2019, 15 päivänä toukokuuta 2019, 3 ja 12 päivänä kesäkuuta 2019, 9 päivänä heinäkuuta 2019, 6 päivänä elokuuta 2019, 2 ja 17 päivänä lokakuuta 2019 ja 19 päivänä marraskuuta 2019.

(12) Komission yksiköt tapasivat Italian viranomaisia useaan otteeseen, muun muassa seuraavina päivinä: 15 päivänä kesäkuuta 2017, 26 päivänä heinäkuuta 2017, 9 päivänä helmikuuta 2018, 13 päivänä huhtikuuta 2018, 27 päivänä syyskuuta 2018, 14 päivänä marraskuuta 2018, 14 päivänä joulukuuta 2018, 16 päivänä tammikuuta 2019, 20 ja 21 päivänä helmikuuta 2019, 9 päivänä huhtikuuta 2019, 20 päivänä kesäkuuta 2019, 26 päivänä heinäkuuta 2019 ja 27 päivänä syyskuuta 2019.

(13) Komissio tapasi myös Alitalian (21 päivänä helmikuuta 2019 ja 9 päivänä huhtikuuta 2019), Aegeanin (10 päivänä tammikuuta 2019) ja nimettömän asianomaisen osapuolen (21 päivänä maaliskuuta 2019) edustajia.

(14) Adria toimitti 7 päivänä maaliskuuta 2019 uuden kantelun (5), jossa väitettiin, että molempien valtion myöntämien lainojen erääntymisaikojen lykkääminen oli sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltumatonta tukea. Komissio toimitti tämän kantelun 22 päivänä maaliskuuta 2019 Italian viranomaisille ja pyysi niitä selventämään siinä esiin tuotuja kysymyksiä. Italia vastasi pyyntöön 6 päivänä elokuuta 2019.

2. MOLEMPIEN VALTION MYÖNTÄMIEN LAINOJEN KUVAUS JA ASIAAN LIITTYVÄT TOSISEIKAT

2.1 Italian valtion myöntämät kaksi lainaa

(15) Komissio aloitti 23 päivänä huhtikuuta 2018 muodollisen tutkintamenettelyn, joka koski molempia valtion myöntämiä lainoja, jäljempänä ’toimenpide’.

(16) Alkuperäisestä lainasta säädettiin 2 päivänä toukokuuta 2017 kiireellisistä toimenpiteistä Alitalia S.p.A:n tarjoaman palvelun jatkuvuuden varmistamiseksi annetussa asetuksessa nro 55 (6), jäljempänä ’asetus nro 55/2017’. Alitalia S.p.A asetettiin erityishallintomenettelyyn 2 päivänä toukokuuta 2017 (ks. johdanto-osan 41 kappale).

(17) Asetuksen nro 55/2017 1 §:ssä säädettiin, että erityishallintomenettelyyn asetetun Alitalia – Società Aerea Italiana – S.p.A:n tarjoaman palvelun keskeytymisen välttämiseksi kotimaan ja kansainvälisten lentoyhteyksien osalta, mukaan lukien ne, jotka kuuluvat voimassa olevassa EU:n lainsäädännössä tarkoitettujen julkisen palvelun velvoitteiden piiriin, ottaen huomioon tällaisen keskeytymisen käyttäjille aiheuttamat sosiaaliset vaikeudet ja vakavat haitat, erityishallintomenettelyyn asetetulle Alitalia – Società Aerea Italiana – S.p.A:lle myönnetään kuuden kuukauden ajaksi vastikkeellisesti kuuden sadan miljoonan euron rahoitus kyseisen yrityksen ja muiden erityishallintomenettelyyn asetettujen saman konsernin yritysten välittömiin hallinnointitarpeisiin. Vaikka tuen myöntämistä koskevassa lainsäädännössä viitataan toimenpiteeseen ”rahoituksena” eivätkä Italia ja Alitalia tehneet lainasopimusta, komissio käyttää toimenpiteeseen viitatessaan termiä ”laina”, koska rahoitus oli maksettava takaisin korkoineen.

(18) Valtio myönsi alkuperäisen lainan kuuden kuukauden euriborkorolla, johon oli lisätty 1 000 peruspistettä, ja se oli määrä maksaa takaisin kuuden kuukauden kuluessa ensimmäisen lainaerän maksamisesta lainanottajalle eli viimeistään 5 päivänä marraskuuta 2017. Alkuperäinen laina oli etusijalla erityishallintomenettelyn aikana syntyneiden Alitalian muiden velkojen takaisinmaksuun nähden.

(19) Italia jatkoi alkuperäisen lainan erääntymisaikaa aluksi kuudella kuukaudella 5 päivään toukokuuta 2018 asti asetuksella nro 148/2017; myöhemmin se jatkoi erääntymisaikaa 30 päivään syyskuuta 2018 asti 4 päivänä joulukuuta 2017 annetulla lailla nro 172 (7), jäljempänä ’laki nro 172/2017’. Alkuperäistä lainaa jatkettiin edelleen 15 päivään joulukuuta 2018 asti 27 päivänä huhtikuuta 2018 annetulla asetuksella nro 38/2018. Tätä erääntymispäivää muutettiin myöhemmin useita kertoja (ks. 2.2.1 jakso).

(20) Italia myönsi 300 miljoonan euron lisälainan asetuksella nro 148/2017, jolloin valtion myöntämän rahoituksen määrä nousi 900 miljoonaan euroon. Asetuksen nro 148/2017 12 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa: ”Jotta voidaan taata niiden kuljetusvelvoitteiden täyttäminen, joista erityishallinto vastaa liiketoiminnan luovuttamiseen asti, keskeyttämättä kuitenkaan lentoliikennepalvelun jatkuvuutta ja jotta varmistetaan 1 kohdassa tarkoitettujen yritysten suorittamien kotimaisten ja kansainvälisten lentoyhteyksien säännöllinen tarjoaminen, kunnes määriteltävä ja toteutettava liiketoiminnan luovuttamista koskeva menettely on saatettu päätökseen, rahoituksen määrää […] lisätään 300 miljoonalla eurolla, joka määrä myönnetään vuonna 2018.” Koska 300 miljoonan euron lisälaina myönnettiin alkuperäisen lainan määrän lisäyksenä, siihen sovellettiin samoja ehtoja, myös korkoa, kuin alkuperäiseen lainaan, lukuun ottamatta lainan erääntymisaikaa. Molempien lainojen erääntymisajat synkronoitiin myöhemmin (ks. 2.2.1 jakso).

(21) Asetuksen nro 148/2017 mukaan valtio maksoi 300 miljoonan euron lisälainan Alitalialle vuonna 2018, ja se oli määrä maksaa takaisin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2018. Kyseisellä asetuksella myös pidennettiin tarjouskilpailumenettelyn päättämisen määräaikaa (ks. 2.6 jakso) 30 päivään huhtikuuta 2018 asti, jotta mahdollistettiin Alitalian liiketoimintakokonaisuuden luovutus.

2.2 Molempien valtion myöntämien lainojen maksamisen aikataulu

(22) Alkuperäinen laina ja 300 miljoonan euron lisälaina myönnettiin säädöksillä, ja ne oli määrä maksaa talouskehitysministerin yhdessä valtiovarainministerin kanssa antaman asetuksen perusteella. Näiden säädösten mukaan molemmat valtion myöntämät lainat rahoitettiin talouskehitysministerille osoitetuista määrärahoista.

(23) Asetuksen nro 55/2017 mukaan alkuperäinen laina myönnettiin, jotta vältettäisiin Alitalian sekä kansainvälisten että kotimaan lentojen keskeytyminen erityishallintomenettelyn aikana, mukaan lukien Alitalian julkisen palvelun velvoitteiden piiriin kuuluvat lennot, koska Alitalian lentojen keskeytyminen olisi aiheuttanut käyttäjille vakavia sosiaalisia vaikeuksia ja vakavia haittoja.

(24) Alkuperäinen laina oli talouskehitysministerin yhdessä valtiovarainministerin kanssa antaman asetuksen mukaan määrä maksaa viiden päivän kuluessa siitä, kun Alitalia asetettiin erityishallintomenettelyyn, ja se piti käyttää saman yrityksen ja konsernin muiden erityishallintomenettelyn piiriin kuuluvien yritysten kiireellisiin operatiivisiin tarpeisiin. Kiireellisiin operatiivisiin tarpeisiin kuuluivat myös niihin kansainvälisiin järjestelmiin liittyvät tarpeet, joilla hoidetaan taloudellisia suhteita liikenteenharjoittajien kanssa.

(25) Alitalian erityishallintojohtajat pyysivät 4 päivänä toukokuuta 2017 kiireellistä 240 miljoonan euron ennakkomaksua 600 miljoonan euron lainasta. Italian viranomaisten mukaan näin pyrittiin ensisijaisesti i) välttämään Alitalian liiketoiminnan harjoittamiseen tarvittavien käteisvarojen loppuminen välittömästi erityishallintomenettelyn alkamisen jälkeen ja ii) antamaan Alitalialle mahdollisuus maksaa Kansainvälisen ilmakuljetusliiton (IATA) pyytämä vakuustalletus. Ilman vakuustalletuksen maksamista Alitalia oli vaarassa jäädä toiminnan jatkuvuuden kannalta välttämättömien IATAn hallinnoimien järjestelmien (8) ulkopuolelle. Tämä vakuustalletus maksettiin toukokuussa 2017.

(26) Lokakuussa 2017 alkuperäisestä lainasta maksettiin Alitalialle toinen lainaerä, jonka määrä oli 360 miljoonaa euroa. Italian viranomaisten mukaan se maksettiin, koska erityshallintojohtajat olivat pyytäneet myöntämään Alitalialle tarvittavan rahoituksen säännöllisten lentojen jatkamiseksi, kunnes kyseisten liiketoimintojen luovutus oli saatettu päätökseen.

(27) Asetuksen nro 148/2017 – jolla myönnettiin 300 miljoonan euron lisälaina – mukaan lainalla pyrittiin varmistamaan, että Alitalia ja muut konserniyritykset pystyivät täyttämään lentovelvoitteensa keskeytyksettä Alitalian liiketoiminnan luovutukseen asti.

(28) Asetus nro 148/2017 muutettiin laiksi lailla nro 172/2017. Kyseisen lain mukaan lainan pidennys oli tarpeen Alitalian kuljetusvelvoitteiden täyttämisen varmistamiseksi.

(29) Kyseinen 300 miljoonan euron lisälaina maksettiin Alitalialle 15 päivänä tammikuuta 2018.

2.2.1 Molempien valtion myöntämien lainojen erääntymisaikojen synkronointi

(30) Asetuksessa nro 38/2018 säädettiin 27 päivänä huhtikuuta 2018 alkuperäisen lainan laina-ajan jatkamisesta jälleen 15 päivään joulukuuta 2018 saakka. Kyseisessä asetuksessa myös asetettiin alkuperäisen lainan takaisinmaksulle sama määräaika kuin 300 miljoonan euron lisälainan takaisinmaksulle ja synkronoitiin näin alkuperäisen lainan ja 300 miljoonan euron lisälainan erääntymisajat.

(31) Asetuksessa nro 135/2018 vahvistettiin 14 päivänä joulukuuta 2018, että molemmat valtion myöntämät lainat erääntyvät 30 päivän kuluttua siitä, kun Alitalian omaisuuserien myynti tulee voimaan, tai joka tapauksessa viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2019.

2.2.2 Kasvuasetuksen säännökset

(32) Italia hyväksyi 30 päivänä huhtikuuta 2019 asetuksen nro 34 talouskasvua edistävistä kiireellisistä toimenpiteistä ja erityisten kriisitilanteiden ratkaisemisesta (9), jäljempänä ’kasvuasetus’, jossa säädettiin a) molempien valtion myöntämien lainojen etuoikeusaseman poistamisesta muihin Alitalialle erityishallintomenettelyssä syntyneisiin velkoihin nähden b) molempien valtion myöntämien lainojen takaisinmaksuajan pidentämisestä siihen saakka, kunnes erityishallinto on myynyt Alitalian omaisuuserät c) molempien valtion myöntämien lainojen Alitalialle maksamisen jälkeen kertyneen koron maksamisesta valtiolle viimeistään 31 päivänä toukokuuta 2019 d) valtiovarainministeriön valtuuttamisesta käyttämään molemmista valtion myöntämistä lainoista kertynyt korko sen uuden yrityksen osakkeiden merkitsemiseen, johon Alitalian omaisuuserät siirretään.

(33) Kasvuasetuksen seurauksena valtion myöntämistä kahdesta lainasta ei enää kertynyt korkoa 31 päivästä toukokuuta 2019 lähtien.

(34) Kasvuasetusta muutettiin 2 päivänä joulukuuta 2019 asetuksella nro 137 kiireellisistä toimenpiteistä erityishallintomenettelyyn asetetun Alitalia – Società Aerea Italiana S.p.A:n ja Alitalia CityLiner S.p.A:n suorittaman palvelun jatkuvuuden varmistamiseksi (10). Näin synkronoitiin korkosaatavan ja pääoman erääntymisajat, koska siinä säädettiin pääoman ja koron takaisinmaksuajan jatkamisesta siihen asti, että erityishallinto oli myynyt Alitalian omaisuuserät.

(35) Molempia valtion myöntämiä lainoja arvioidaan yhtenä toimenpiteenä 5.1.4.1.1 jaksossa.

2.3 Edunsaaja

(36) Toimenpiteen edunsaaja on Alitalia – Società Aerea Italiana – S.p.A in amministrazione straordinaria, jäljempänä ’Alitalia’, sekä sen suoraan ja välillisesti omistamat tytäryhtiöt.

(37) Sekä asetuksessa nro 55/2017, joka on alkuperäisen lainan oikeusperusta, että asetuksessa nro 148/2017, joka on 300 miljoonan euron lisälainan oikeusperusta, säädetään, että molemmat valtion myöntämät lainat myönnetään Alitalian hyväksi. Asetuksella nro 55/2017 myönnetään 600 miljoonan euron laina vastikkeellisena rahoituksena Alitalia – Società Aerea Italiana S.p.A:n hyväksi (ks. johdanto-osan 17 kappale); asetuksessa nro 148/2017 viitataan asetuksella nro 55/2017 myönnettyyn rahoitukseen, ja sillä myönnetään Alitalialle 300 miljoonan euron lisälaina.

(38) Alitalia on lentoliikennealalla toimiva yritys, jonka päätoimipaikka sijaitsee Fiumicinossa Roomassa. Alitalian henkilöstön kokonaismäärä 31 päivänä joulukuuta 2017 oli 11 377 työntekijää (11). Alitalian osakkeenomistusrakenne ja Alitalia-konsernin rakenne esitetään kaaviossa 1 (12), ja Compagnia Aerea Italiana S.p.A:n, jäljempänä ’CAI’, osakkaat (13) toukokuussa 2019 esitetään taulukossa 1. Kaavio 1 Alitalian omistusrakenne ja Alitalia-konsernin rakenne 23 päivänä tammikuuta 2018 L1412022FI4710120220516FI0008.0001491502LUONNOSEU-GEORGIA-ASSOSIAATIONEUVOSTON SUOSITUS N:o 1/2022,annettu … päivänä …kuuta …,EU–Georgia-assosiaatio-ohjelmasta 2021–2027EU–GEORGIA-ASSOSIAATIONEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisen assosiaatiosopimuksen,sekä katsoo seuraavaa:(1)Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välinen assosiaatiosopimusEUVL L 261, 30.8.2014, s. 4., jäljempänä sopimus, allekirjoitettiin 27 päivänä kesäkuuta 2014, ja se tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2016.(2)Sopimuksen 406 artiklan 1 kohdan nojalla assosiaationeuvostolla on toimivalta antaa suosituksia sopimuksessa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.(3)Sopimuksen 420 artiklan 1 kohdan nojalla osapuolten on määrä toteuttaa kaikki tarvittavat yleiset tai erityiset toimenpiteet varmistaakseen sopimuksesta johtuvien velvoitteidensa täyttämisen ja varmistaa, että sopimuksessa asetetut tavoitteet saavutetaan.(4)Assosiaationeuvoston työjärjestyksen 11 artiklassa määrätään mahdollisuudesta hyväksyä päätöksiä ja antaa suosituksia kirjallista menettelyä noudattaen molempien osapuolten niin sopiessa.(5)Unioni ja Georgia ovat sopineet lujittavansa kumppanuuttaan sopimalla painopisteet vuosiksi 2021–2027, jäljempänä EU–Georgia-assosiaatio-ohjelma 2021–2027, sopimuksessa asetettujen poliittisen assosiaation ja taloudellisen yhdentymisen tavoitteiden saavuttamiseksi tehtävälle yhteistyölle.(6)Sopimuksen osapuolet ovat sopineet EU–Georgia-assosiaatio-ohjelman 2021–2027 tekstistä, jolla tuetaan sopimuksen täytäntöönpanoa ja keskitetään yhteistyö yhdessä määriteltyihin yhteisiin etuihin,ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN SUOSITUKSEN:1 artiklaAssosiaationeuvosto suosittaa, että osapuolet toteuttavat EU–Georgia-assosiaatio-ohjelman 2021–2027 sellaisena kuin se on liitteessäKs. asiakirja ST 8327/22 ADD 2 osoitteessa https://register.consilium.europa.eu..2 artiklaEU–Georgia-assosiaatio-ohjelma 2021–2027, sellaisena kuin se on liitteessä, korvaa 20 päivänä marraskuuta 2017 hyväksytyn EU–Georgia-assosiaatio-ohjelman.3 artiklaTämä suositus tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.Tehty Tbilisissä […] päivänä […]kuuta […].Assosiaationeuvoston puolestaPuheenjohtaja Taulukko 1 CAI:n osakkeenomistajat toukokuussa 2019. (Komission tietojen mukaan osakasrakenne ei ole muuttunut) L1412022FI4710120220516FI0008.0001491502LUONNOSEU-GEORGIA-ASSOSIAATIONEUVOSTON SUOSITUS N:o 1/2022,annettu … päivänä …kuuta …,EU–Georgia-assosiaatio-ohjelmasta 2021–2027EU–GEORGIA-ASSOSIAATIONEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisen assosiaatiosopimuksen,sekä katsoo seuraavaa:(1)Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välinen assosiaatiosopimusEUVL L 261, 30.8.2014, s. 4., jäljempänä sopimus, allekirjoitettiin 27 päivänä kesäkuuta 2014, ja se tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2016.(2)Sopimuksen 406 artiklan 1 kohdan nojalla assosiaationeuvostolla on toimivalta antaa suosituksia sopimuksessa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.(3)Sopimuksen 420 artiklan 1 kohdan nojalla osapuolten on määrä toteuttaa kaikki tarvittavat yleiset tai erityiset toimenpiteet varmistaakseen sopimuksesta johtuvien velvoitteidensa täyttämisen ja varmistaa, että sopimuksessa asetetut tavoitteet saavutetaan.(4)Assosiaationeuvoston työjärjestyksen 11 artiklassa määrätään mahdollisuudesta hyväksyä päätöksiä ja antaa suosituksia kirjallista menettelyä noudattaen molempien osapuolten niin sopiessa.(5)Unioni ja Georgia ovat sopineet lujittavansa kumppanuuttaan sopimalla painopisteet vuosiksi 2021–2027, jäljempänä EU–Georgia-assosiaatio-ohjelma 2021–2027, sopimuksessa asetettujen poliittisen assosiaation ja taloudellisen yhdentymisen tavoitteiden saavuttamiseksi tehtävälle yhteistyölle.(6)Sopimuksen osapuolet ovat sopineet EU–Georgia-assosiaatio-ohjelman 2021–2027 tekstistä, jolla tuetaan sopimuksen täytäntöönpanoa ja keskitetään yhteistyö yhdessä määriteltyihin yhteisiin etuihin,ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN SUOSITUKSEN:1 artiklaAssosiaationeuvosto suosittaa, että osapuolet toteuttavat EU–Georgia-assosiaatio-ohjelman 2021–2027 sellaisena kuin se on liitteessäKs. asiakirja ST 8327/22 ADD 2 osoitteessa https://register.consilium.europa.eu..2 artiklaEU–Georgia-assosiaatio-ohjelma 2021–2027, sellaisena kuin se on liitteessä, korvaa 20 päivänä marraskuuta 2017 hyväksytyn EU–Georgia-assosiaatio-ohjelman.3 artiklaTämä suositus tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.Tehty Tbilisissä […] päivänä […]kuuta […].Assosiaationeuvoston puolestaPuheenjohtaja

(39) Kun Alitalia asetettiin erityishallintomenettelyyn, se omisti Alitalia CityLiner S.p.A:n, jäljempänä ’Cityliner’, ja Challey Ltd:n koko osakepääoman. Cityliner on Alitalian kokonaan omistama alueellinen lentoyhtiö (14), joka toimii Alitalian kuljetuskapasiteetin tarjoajana (15) ja kattaa osan lyhyiden lentoreittien verkostosta. Challey Ltd on Irlantiin sijoittautunut alaholding-yhtiö. Sillä on määräysvalta muissa myös Irlantiin sijoittautuneissa yrityksissä, jäljempänä ’irlantilaiset tytäryhtiöt’, jotka omistavat kaikki Alitalian ja CityLinerin käyttämät ja Irlannissa rekisteröidyt ilma-alukset ja joilla on vähemmistöosuuksia muissa osakkuus- ja tytäryhtiöissä. Challey Ltd:tä ja irlantilaisia tytäryhtiöitä ei ole asetettu erityishallintomenettelyyn. Näin ollen Alitalia ja sen tytäryhtiöt muodostavat Alitalia-konsernin (16). Koska Alitalia vastaa valtaosasta Alitalia-konsernin toimintaa ja sen palveluksessa on 97 prosenttia Alitalia-konsernin koko henkilöstöstä (17), kaikki konsernista tehdyt arvioinnit koskevat soveltuvin osin myös Alitaliaa.

(40) Etihad Investment Holding Company LLC omistaa 49 prosenttia Alitaliasta. Loput 51 prosenttia omistaa MIDCO S.p.A, joka itse on kokonaan CAI S.p.A:n omistuksessa. Alitalia on ollut jatkuvasti tappiollinen sen jälkeen, kun CAI SpA osti sen vuonna 2008. Se pyrki parantamaan asemaansa vuoden 2017 alussa kunnianhimoisella kustannussäästösuunnitelmalla, johon sisältyi yli miljardi euroa kustannussäästöjä. Tämän pääasiassa Alitalian osakkeenomistajan Etihadin johtaman suunnitelman oli tarkoitus tasoittaa tietä lisärahoitukselle (2 miljardia euroa, mukaan lukien 900 miljoonaa euroa uusia varoja). Suunnitelmaa kutsutaan jäljempänä ’tervehdyttämissuunnitelmaksi’, ks. 4.2.1.1 jakso. Tervehdyttämissuunnitelma oli määrä ottaa käyttöön maksukyvyttömyyttä edeltävällä menettelyllä (18). Tämä menettely (19) edellytti työntekijöiden suostumusta (20), koska merkittävät kustannussäästötoimenpiteet olisivat vaikuttaneet heihin. Sopimus kuitenkin hylättiin työntekijöiden 24 päivänä huhtikuuta 2017 järjestämässä äänestyksessä työvoimakustannusten alentamista koskevien suunniteltujen toimenpiteiden vuoksi, joilla olisi muun muassa leikattu palkkoja keskimäärin 33 prosenttia. Koska tervehdyttämissuunnitelmaa ei voitu toteuttaa eivätkä osakkeenomistajat toimittaneet lisärahoitusta, Alitalia asetettiin erityishallintomenettelyyn.

2.4 Erityishallintomenettely

(41) Alitalian hallituksen pyynnöstä Alitalia asetettiin erityishallintomenettelyyn (21)2 päivänä toukokuuta 2017 annetulla Italian talouskehitysministeriön asetuksella. Asetuksella nimitettiin myös kolme erityishallintojohtajaa hallinnoimaan Alitaliaa. Alitalia todettiin maksukyvyttömäksi Civitavecchian yleisen tuomioistuimen 11 päivänä toukokuuta 2017 antamalla tuomiolla. Sen jälkeen myös Cityliner (22) asetettiin 12 päivänä toukokuuta 2017 Italian talouskehitysministeriön asetuksella erityishallintomenettelyyn. Cityliner todettiin maksukyvyttömäksi Civitavecchian tuomioistuimen 26 päivänä toukokuuta 2017 antamalla tuomiolla.

(42) Italian viranomaiset ilmoittivat 20 päivänä maaliskuuta 2019 toimittamissaan huomautuksissa, että koska Alitalia oli hyväksytty erityishallintomenettelyyn, yksityiset osakkaat olivat menettäneet kaiken johto- ja valvontavaltansa Alitalian suhteen. Niiden sijasta yrityksen johtaminen annettiin erityishallintoa koskevan lainsäädännön nojalla erityishallintojohtajien tehtäväksi, kunnes talouskehitysministeri hyväksyi erityishallintoa koskevan ohjelman, jäljempänä ’erityishallinto-ohjelma’. Erityishallinto-ohjelman hyväksymisen jälkeen erityishallintojohtajilla olisi oikeus myydä Alitalian omaisuuserät talouskehitysministeriön valvonnassa.

(43) Alitalian erityishallintojohtajat toimittivat 26 päivänä tammikuuta 2018 talouskehitysministeriölle ohjelman, jonka tavoitteena oli myydä Alitalian käyttöomaisuus (23) vuoden kuluessa. Ohjelma hyväksyttiin 23 päivänä maaliskuuta 2018 annetulla ministeriön asetuksella. Myyntiohjelman päätökseen saattamisen alkuperäinen erääntymispäivä siirrettiin 7 päivänä toukokuuta 2019maaliskuun 23 päivään 2020.

(44) Hyväksytyn erityishallinto-ohjelman mukainen myyntimenettely kattoi erityishallintomenettelyyn asetettujen Alitalian ja Citylinerin liiketoimintaan liittyvät omaisuuserät.

2.4.1 Erityishallinto (asetus nro 270/1999, niin kutsuttu Prodi-bis-laki)

(45) Erityishallinto on 8 päivänä heinäkuuta 1999 suurten yritysten maksukyvyttömyydestä annetussa asetuksessa nro 270 (24), jäljempänä ’Prodi-bis-laki’, säädetty maksukyvyttömyysmenettely, jonka tarkoituksena on pelastaa suuryritykset ja säilyttää niiden arvo jatkamalla niiden toimintaa uudelleenjärjestelyyn tai omaisuuserien myyntiin asti. Yritykset hyväksytään erityishallintomenettelyyn vain, jos niiden taloudellisen tasapainon palautuminen näyttää mahdolliselta.

(46) Erityishallinnossa edellinen osakkeenomistaja menettää päätösvaltansa, mutta yhtiön toiminta jatkuu. Erityishallintojohtajat ottavat vastuulleen liiketoiminnan ja yrityksen omaisuuden hoidon. Heidät nimittää se tuomioistuin, joka asettaa yrityksen konkurssiin. Erityishallintojohtajat toimivat talouskehitysministerin hyväksymän erityishallinto-ohjelman (uudelleenjärjestely tai omaisuuserien myynti) mukaisesti.

(47) Kun erityishallintomenettely tulee voimaan, ennen menettelyä syntyneet velat jäädytetään ja asetetaan huonompaan etuoikeusasemaan kuin liiketoiminnan jatkamisen seurauksena erityishallinnon aikana syntyvät velat. Erityishallinnon aikana syntyneiden velkojen erityisen hyvästä etuoikeusasemasta säädetään nimenomaisesti laissa.

2.4.2 Sellaisten suurten yritysten erityshallintomenettely, joissa on vähintään 500 työntekijää ja joilla on vähintään 300 miljoonaa euroa velkaa (asetus nro 347/2003, niin kutsuttu Marzanon laki)

(48) Suuriin yrityksiin, joissa on vähintään 500 työntekijää ja vähintään 300 miljoonaa euroa velkaa, sovelletaan 23 päivänä joulukuuta 2003 annetun asetuksen nro 347 (25), jäljempänä ’Marzanon laki’, mukaisia erityissääntöjä. Alitalia kuuluu Marzanon lain soveltamisalaan, koska Alitalian konkurssiin asettamisesta annetun tuomion mukaan Alitalialla oli palveluksessaan yli 500 alemman tason työntekijää vähintään vuoden ajan ja velkoja yhteensä yli 300 miljoonaa euroa (26).

(49) Marzanon lain mukaan yritykset voivat jättää kyseisessä laissa säädettyyn erityishallintomenettelyyn asettamista koskevan pyyntönsä suoraan talouskehitysministeriölle jo ennen kuin tuomioistuin antaa tuomion niiden maksukyvystä. Erityishallintojohtajat nimittää talouskehitysministeri eikä tuomioistuin, ja he toimivat talouskehitysministerin valvonnassa. Erityishallinnon kesto on aluksi 12 kuukautta siitä kun talouskehitysministeri on hyväksynyt erityishallinto-ohjelman, mutta sitä voidaan jatkaa (enintään) 36 kuukaudella talouskehitysministeriön asetuksella. Jos kyseessä on konserni, menettely voidaan laajentaa koskemaan konsernin muita yrityksiä emoyhtiön lisäksi (kuten Citylinerin tapauksessa tehtiin).

(50) Lisäksi Marzanon laissa säädetään keskeisiä julkisia palveluja tarjoavien yritysten osalta, että — erityishallintojohtajilla on valtuudet myydä liikeomaisuus neuvottelumenettelyllä (edellyttäen, että erityishallintojohtajien ostajan kanssa sopima myyntihinta ei ole alempi kuin riippumattoman asiantuntijan raportissa vahvistettu markkina-arvo).

2.5 Italian hallituksen jäsenten julkiset lausunnot

(51) Kun työntekijät olivat hylänneet tervehdyttämissuunnitelman, italialaisessa Corriere della Sera -sanomalehdessä haastateltiin 25 päivänä huhtikuuta 2017 silloista talouskehitysministeriä, joka vastasi Alitaliaa koskevasta asiakokonaisuudesta. Ministeri sulki pois kansallistamisen sekä sen, että valtio maksaisi Alitalian velat. Vastauksena kysymykseen Alitalialle mahdollisesti myönnettävästä siltarahoituksesta ministeri ilmoitti kuitenkin, että hallitus myöntäisi vain prosessin (eli erityishallintojohtajien suorittaman Alitalian omaisuuserien myynnin) loppuun saattamiseksi tarvittavan vähimmäismäärän rahoitusta. Ministerin mukaan lentokoneiden pysäyttäminen lentokentille ei ollut mahdollista, koska se vaarantaisi lentoyhteydet ja aiheuttaisi vahinkoa matkustajille, millä olisi varsin merkittäviä suoria ja välillisiä seurauksia (27).

(52) Talouskehitysministeriltä kysyttiin 30 päivänä huhtikuuta 2017 tiedotusvälineiden haastattelussa, miksi Alitalian ei voitu antaa kaatua. Ministeri selitti, että Alitalian kaatuminen aiheuttaisi bruttokansantuotteelle shokin, joka olisi suurempi kuin skenaariossa, jossa valtion myöntämällä lainalla katettaisiin kuuden kuukauden jakso ostajan löytämiseksi. Ministerin mukaan hallitus ei voinut antaa Alitalian kaatua yhtäkkiä, koska tällöin Italialla ei enää olisi lentoyhteyksiä maan eri osien välillä. Muita yrityksiä, jotka olisivat olleet valmiit ottamaan yhteydet hoitaakseen, ei ministerin mukaan ollut, joten nämä reitit olisivat jääneet joksikin aikaa lentämättä (28).

(53) Eräs italialainen talousalan sanomalehti uutisoi 2 päivänä toukokuuta 2017 pääministerin todenneen, että hallitus puuttui asiaan paitsi yhtiökokouksen nimenomaisesta pyynnöstä myös siksi, että sen vastuulla on taata tietyt peruspalvelut (29). Samassa artikkelissa alueellisesta yhteenkuuluvuudesta ja Etelä-Italiasta vastaava ministeri totesi, että kaikki lentoreitit oli varmistettu hallituksen Alitaliaa, erityishallintoa ja kuuden kuukauden siltarahoitusta koskevilla päätöksillä. Näin ollen lentoyhteydet Etelä-Italiaan oli ministerin mukaan taattu.

(54) Italian lehdistössä 3 päivänä toukokuuta 2017 ilmestyneen artikkelin mukaan tuolloinen talouskehitysministeri totesi, että hallituksen strategiana oli aina ollut minimoida vaikutus julkiseen talouteen ja että hallitus yritti välttää 600 miljoonan euron siltarahoituksen myöntämisen, mutta se oli välttämätön paha, koska lentokoneiden jättäminen maahan yhtäkkiä maksaisi paljon enemmän italialaisille veronmaksajille. Kyseisen lehtiartikkelin mukaan ministeri muistutti, että Alitalialla oli 4,9 miljoonaa ennakkoon maksettua Alitalian lippuvarausta ja että kaiken toiminnan pysäyttäminen aiheuttaisi vahinkoa bruttokansantuotteelle ja Italian imagolle ja lisäksi maan lentoyhteydet menetettäisiin joiksikin päiviksi tai viikoiksi, mikä oli mahdotonta. Ministerin mukaan alkuperäinen laina auttoi näin ollen välttämään tilanteen pahenemisen taloudelliselta kannalta (30).

(55) Silloinen infrastruktuuri- ja liikenneministeri ilmoitti 15 päivänä lokakuuta 2017 julkaistussa haastattelussa, että 300 miljoonan euron lisälaina antoi erityishallintojohtajille mielenrauhan. Hänen mukaansa hallitus ei halunnut myydä Alitaliaa halvalla mutta kuitenkin halusi myydä sen. Hallitus otti huomioon, mitä Lufthansan ostamalle Air Berlinille tapahtui: sen lentokoneiden ja henkilöstön määrä puolittui. Ydinliiketoiminnan pilkkominen on kuitenkin aina tappio kaikille. Tästä syystä hallitus harkitsi ministerin mukaan Alitalian osalta pikemminkin Meridianan mallia: pyritään etsimään sopiva kumppani, joka pystyy parantamaan yritystä. Kysyttäessä, olisiko seuraavan hallituksen asia ratkaista Alitalian kysymys, ministeri vastasi: ”Ei välttämättä. Alitalia on olemassa ja tulee olemaan olemassa jatkossakin. Tarjouksien viimeinen jättöpäivä on huomenna – katsotaan, mitä kerrottavaa erityishallintojohtajilla on meille silloin. Jouluun mennessä Alitalian tulevaisuus selkiytyy. Tämä hallitus ei kuitenkaan halua tehdä hätäisiä päätöksiä.” (31)

(56) Hallituksen hylättyä Lufthansan tarjouksen (ks. alaviite johdanto-osan 61 kappaleessa) silloinen infrastruktuuri- ja liikenneministeri ilmoitti 24 päivänä marraskuuta 2017 julkaistussa haastattelussa, että Lufthansan tarjous ei ollut Italian kaltaisen suuren maan eikä Alitalian kaltaisen yrityksen, jolla on tuhansia työntekijöitä ja joitakin maan tärkeimpiä lentoreittejä, arvoinen. Hallitus odottaisi, kunnes sille esitettäisiin sellainen uskottava toiminnankehittämissuunnitelma, joka ei pelkästään aiheuta työntekijöille kärsimystä. Aikaa oli hallituksen toimikauden loppuun, ja hallituksen pyrkimyksenä oli saada aikaan parhaat mahdolliset ehdot. Ministeri muistutti, että Alitalian kriisi johtui johtamisessa tehdyistä virheistä, ei markkinoista, jotka itse asiassa laajenivat nopeasti (32).

2.6 Alitalian myyntiprosessi ja sen pidennykset

(57) Asetuksen nro 55/2017, jolla alkuperäinen laina myönnettiin, 1 §:ssä säädetään, että erityishallinto-ohjelman laatimiseksi erityishallintojohtajien oli julkaistava viimeistään 17 päivänä toukokuuta 2017 Alitalian liiketoimintakokonaisuuden ostamista tai uudelleenjärjestelyä koskeva kiinnostuksenilmaisupyyntö. Tämän kiinnostuksenilmaisupyynnön jälkeisessä menettelyssä, joka oli toteutettava kuuden kuukauden kuluessa ensimmäisen rahoituserän myöntämisestä, pyrittiin varmistamaan, että avoimuuden, yhdenvertaisen kohtelun ja syrjimättömyyden periaatteita noudatettiin.

(58) Erityishallintojohtajat julkaisivat 17 päivänä toukokuuta 2017 asetuksen nro 55/2017 1 §:n mukaisesti kiinnostuksenilmaisupyynnön, jonka tarkoituksena oli saada aikaan päätös siitä, voidaanko Alitaliassa toteuttaa uudelleenjärjestely vai olisiko sen omaisuuserät myytävä joko toimintayksikköinä tai käyttöomaisuutena ja sopimuksina.

(59) Kiinnostuksenilmaisujen jättämisen määräaika päättyi 21 päivänä heinäkuuta 2017. Erityishallintojohtajat järjestivät talouskehitysministerin valtuuttamina 1 päivänä elokuuta 2017 tarjouskilpailun, jonka tarkoituksena oli myydä erityishallintomenettelyyn asetettujen yritysten (Alitalian ja Citylinerin) omaisuuseriä toimintayksikköinä. Tarjousten jättämisen määräaika oli 16 päivä lokakuuta 2017, ja myyntiprosessi oli saatettava päätökseen viimeistään 5 päivänä marraskuuta 2017.

(60) Tarjouskilpailun osalta suurin osa erityishallintomenettelyyn asetettujen yritysten (Alitalia ja Cityliner) omaisuuseristä jaettiin erillisiin toiminnallisiin yksiköihin, jotka koostuivat a) koko liiketoiminnasta, jäljempänä ’koko liiketoiminta’, tai vaihtoehtoisesti b) ilmailutoiminnoista, jäljempänä ’ilmailuerä’, ja c) maahuolintatoiminnoista, jäljempänä ’maahuolintaerä’. Ilmailuerään sisältyivät erityishallintomenettelyyn asetettujen yritysten suorittamiin lentoliikennepalveluihin liittyvät omaisuuserät ja oikeudelliset suhteet, mukaan lukien lentokalusto, lähtö- ja saapumisajat, tuotemerkki, irlantilaisten tytäryhtiöiden lentokoneet sekä leasing- ja huoltosopimukset. Maahuolintaerään sisältyivät ne erityishallintomenettelyyn asetettujen yritysten omaisuuserät ja oikeudelliset suhteet, jotka liittyivät lentoasemilla kolmansien avustamiseksi suoritettaviin palveluihin. Koko liiketoiminta sisälsi ilmailuerän ja maahuolintaerän omaisuuserät ja oikeudelliset suhteet. Tarjoaja sai määritellä vapaasti ostotarjouksen laajuuden.

(61) Asetuksella nro 148/2017, jolla myönnettiin 300 miljoonan euron lisälaina, jatkettiin alkuperäistä, 5 päiväksi marraskuuta 2017 asetettua myyntiprosessin päätökseen saattamisen määräaikaa 30 päivään huhtikuuta 2018. Koska tarjouskilpailu ei tuottanut tulosta (33), erityishallintojohtajat aloittivat 22 päivänä joulukuuta 2017 uuden neuvottelumenettelyn (34) Alitalian omaisuuserien myymiseksi.

(62) Neuvottelumenettelyn alkuperäinen määräaika oli 10 päivänä huhtikuuta 2018, ja sitä jatkettiin myöhemmin 31 päivään lokakuuta 2018 asti. Neuvottelumenettelyn päättyessä 31 päivänä lokakuuta 2018 oli saatu neljä ehdotusta (35). Erityishallintojohtajat pitivät hyväksyttävänä ainoastaan italialaisen rautatieyhtiön Ferrovie dello Staton, jäljempänä ’FS’, tarjousta, jonka tukena oli 17,5 miljoonan euron tarjoustakaus. Koska FS:n tarjous oli ehdollinen, FS:lle annettiin uusi määräaika tehdä sitova tarjous. Sitovan tarjouksen jättämisen määräaikaa lykättiin useita kertoja, viimeksi 21 päivään marraskuuta 2019.

(63) FS ei toimittanut lopullista sitovaa tarjousta kyseiseen päivämäärään mennessä. Koska tarjousta ei jätetty, komission käsitys on, että myyntiprosessin katsottiin epäonnistuneen (36).

2.7 Aloittamispäätös

(64) Komissio katsoi aloittamispäätöksessä alustavasti, että molemmat valtion myöntämät lainat olivat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

(65) Komissio katsoi erityisesti, että molemmista valtion myöntämistä lainoista aiheutui Alitalialle taloudellista etua SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Sen väitteen tueksi, että Italia toimi markkinataloustoimijan tavoin myöntäessään molemmat lainat Alitalian hyväksi, ei ole esitetty todisteita.

(66) Tuen soveltuvuuden osalta komissio katsoi, että Alitalia oli pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivoissa tarkoitettu vaikeuksissa oleva yritys, ja komissiolla oli alustavan arvioinnin perusteella vakavia epäilyjä molempien valtion myöntämien lainojen soveltuvuudesta sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla.

(67) Italia oli erityisesti väittänyt, että lainat olivat tarpeen, jotta voitiin estää koko Italian lentoliikennealan kannalta merkittävän yrityksen äkillinen poistuminen markkinoilta ja siihen liittyvät kielteiset seuraukset. Komissio katsoi, että käytettävissä ei ollut riittävästi tietoja, jotta olisi voitu päätellä toimenpiteiden edistävän yhteisen edun mukaista tavoitetta.

(68) Komissio epäili myös molempien valtion myöntämien lainojen asianmukaisuutta, koska lainoja ei maksettu takaisin kuuden kuukauden kuluessa ensimmäisen maksuerän suorittamisesta Alitalialle. Ei ollut myöskään selvää, milloin likvidaatio toteutettaisiin ja saataisiinko se päätökseen kohtuullisessa ajassa, kuten pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivoissa edellytetään. Näin ollen tuki vaikutti mahdollistaneen Alitalian toiminnan jatkumisen toukokuusta 2017 ainakin lokakuuhun 2019. Tämä tarkoitti, että muutoin elinkelvoton yritys jatkoi toimintaansa markkinoilla huomattavasti pidempään kuin kuuden kuukauden ajan.

(69) Lisäksi komissio epäili, täyttyikö oikeasuhteisuutta koskeva peruste molempien valtion myöntämien lainojen osalta. Italian toimittamaan likviditeettisuunnitelmaan sisältyi huomattava likviditeettipuskuri (796 miljoonaa euroa vuoden 2018 ensimmäisen neljänneksen lopussa; se laski asteittain 546 miljoonaan euroon vuoden 2018 loppuun mennessä). Italia ei kuitenkaan selittänyt, miksi tämä ylimääräinen likviditeetti oli ehdottoman välttämätöntä, jotta Alitalia saattoi jatkaa liiketoimintaansa kuuden kuukauden ajan. Sen takia komissio epäili, että tuen määrää ei ollut rajattu välttämättömään.

(70) Lisäksi komissio päätteli Italian toimittamien tietojen perusteella alustavasti, että Alitalia ei ollut saanut pelastamistukea, rakenneuudistustukea tai väliaikaista rakenneuudistustukea kymmenen edeltävän vuoden aikana ennen molempien valtion myöntämien lainojen myöntämistä ja että pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 70 ja 71 kohdassa vahvistettua tuen ainutkertaisuuden periaatetta oli noudatettu. Komissio oli aiemmin todennut, että CAIn ja Alitalia Linee Aeree SpA:n välillä ei ollut taloudellista jatkuvuutta, sillä CAI osti osan Alitalia Linee Aeree SpA:n omaisuuseristä ja käytti niitä nykyisen Alitalian perustamiseen (37). Alitalia Linee Aeree SpA oli aiemmin saanut 300 miljoonan euron lainan, jonka komissio katsoi olevan tukea (38) pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen aiemman version (39) mukaisesti. Jos taloudellista jatkuvuutta olisi ollut, Alitalia ei olisi voinut saada tukea pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen nojalla.

3. ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET

(71) Kolme asianomaista osapuolta (Ryanair, nimetön asianomainen osapuoli ja Aegean) toimitti huomautuksensa komissiolle SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

3.1 Ryanair

(72) Tuen olemassaolosta Ryanair väittää, että markkinataloustoimijaperiaatetta ei voida soveltaa i) alkuperäiseen lainaan, koska Italia myönsi sen julkisen vallan käyttäjänä, joka pyrki saavuttamaan Alitalian liikennepalvelun käyttäjiin ja sen työntekijöihin sekä Italian tasavallan alueelliseen jatkuvuuteen liittyviä yleisen edun mukaisia tavoitteita, eikä ii) 300 miljoonan euron lisärahoitukseen, jota näin ollen ei voida perustella valtion aiemmalla Alitalialle myöntämällä lainalla.

(73) Ryanairin mukaan tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille koskevat edellytykset eivät täyty. Yhteistä etua koskevan perusteen osalta voidaan todeta, että jos Alitalian lentokalusto olisi asetettu lentokieltoon, kilpailevat halpalentoyhtiöt olisivat voineet korvata kaikki – myös julkisen palvelun velvoitteen piiriin kuuluvat – menetetyt palvelut, kuten lentoliikenteen elpyminen Budapestin ja Barcelonan lentoasemilla Malévin ja Spanairin kaaduttua osoittaa. Sen sijaan, että tuki edistäisi Italian lentoliikennemarkkinoiden tehokkuutta, se itse asiassa haittaa sitä ja on yhteisen edun vastaista. Tukea käytetään epäreiluun kilpailuun kannattavilla reiteillä, kun otetaan huomioon myös Alitalian käynnistämät uudet palvelut ja aloitteet (esimerkiksi uusi Casa Italia -lounge Rooman lentoasemalla (40)). Ryanair toteaa pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamista koskevan edellytyksen osalta, että liiketoimintasuunnitelman puuttuessa molemmat valtion myöntämät lainat muodostavat Alitalialle perusteettoman kassavarannon. Ryanair toteaa myös, että sen lisäksi, että Alitalian varat eivät riitä lainan takaisinmaksuun, se on edelleen tappiollinen ja tekee 1,75 miljoonaa euroa tappiota päivässä ja sen päivittäinen käyttökate (EBIDTA) on 0,7 miljoonaa euroa negatiivinen.

3.2 Nimetön asianomainen osapuoli

(74) Tuen sisämarkkinoille soveltuvuuden osalta nimetön asianomainen osapuoli väittää, että vastoin vaatimusta, jonka mukaan pelastamistuen olisi oltava luonteeltaan kiireellistä ja tilapäistä, koska sillä pyritään vastaamaan akuuttiin likviditeettikriisiin, tuella suositaan Alitaliaa muihin lentoyhtiöihin nähden. Tämä johtuu siitä, että tuki parantaa keinotekoisesti Alitalian taloudellista tilannetta, koska Alitalian ongelmat eivät ole uusia vaan pikemminkin pitkäaikaisia ja ne ovat lisääntyneet viime vuosina jyrkästi ja jatkuvasti.

(75) Nimetön asianomainen osapuoli väittää lisäksi, että Alitalia olisi voinut käyttää muita, markkinoita vähemmän vääristäviä keinoja varmistaakseen toiminnan jatkumisen Alitalian erityishallinnon aikana.

3.3 Aegean

(76) Aegean toteaa, että sen markkinatuntemuksen mukaan alkuperäisen lainan ja 300 miljoonan euron lisälainan ehdot eivät olleet niiden rahoitusehtojen mukaisia, jotka todennäköisesti olisivat olleet markkinoilla Alitalian kaltaisen vaikeuksissa olevan lentoyhtiön saatavilla. Aegean huomauttaa lisäksi, että alkuperäisen lainan ja 300 miljoonan euron lisälainan ilmoitettuna tavoitteena oli varmistaa yrityksen toiminnan jatkuvuus. Tämän perusteella on selvää, että tähän tavoitteeseen pyrkiessään Italia ei voinut nojautua taloudellisiin periaatteisiin vaan pikemminkin poliittisiin näkökohtiin, kuten työllisyyden säilyttämiseen ja yhteiskunnallisten levottomuuksien välttämiseen.

(77) Tuen sisämarkkinoille soveltuvuuden osalta Aegean katsoo erityisesti seuraavaa: a) Tuki ei rajoittunut vähimmäismäärään, koska se oli selvästi suhteeton sekä määrän että ehtojen osalta. Tuen avulla Alitalia pystyi paitsi jatkamaan toimintaansa markkinoilla myös laajentamaan toimintaansa avaamalla uusia kilpailevia reittejä, vaikka lentokoneiden käyttöasteet olivat erittäin alhaisia. b) Tuella oli markkinoita vääristävä vaikutus, joka jatkui jokaisena päivänä, jona tuki oli Alitalian käytettävissä. Lisäksi Alitalia hyödynsi molemmista valtion myöntämistä lainoista saamaansa etua markkinoidakseen palvelujaan aggressiivisesti ja kilpaillakseen muiden lentoyhtiöiden kanssa. c) Alitalia toteutti pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 55 kohdan e alakohdan vastaisesti rakenteellisia toimenpiteitä, kuten uusien reittien avaamista, joka ilmailupalvelujen markkinoiden yhteydessä merkitsi markkinaosuuden hankkimista ja Alitalian toiminnan perusteetonta laajentamista. d) Tuen vääristävä vaikutus kävi ilmi uusien reittien avaamisesta, joidenkin lentovuorojen tiheyden lisääntymisestä sekä siitä, että joitakin näistä reiteistä liikennöitiin, vaikka niiden käyttöaste oli alhainen. Riskinä oli, että tällainen vääristävä vaikutus muuttuisi pysyväksi, koska tuki oli Alitalian käytettävissä liian kauan.

4. ITALIAN TOIMITTAMAT TIEDOT

4.1 Italian huomautukset

4.1.1 Julkisen vallan käyttäjää koskevat näkökohdat

(78) Italian mukaan alkuperäinen laina oli tarkoitettu kattamaan Alitalian ja konsernin muiden erityishallintomenettelyyn asetettujen yritysten, eli Citylinerin, kiireelliset hallinnointitarpeet (ks. johdanto-osan 41 kappale). Näihin tarpeisiin kuului sen varmistaminen, että Alitalia voisi edelleen osallistua lentoyhtiöitä koskeviin kansainvälisiin sääntelyjärjestelmiin, kuten IATAan, kunnes päätös Alitalian uudelleenjärjestelystä tai omaisuuserien myynnistä olisi tehty (ks. johdanto-osan 17 kappale).

(79) Italian viranomaiset lisäsivät myös, että alkuperäinen laina myönnettiin palvelujen keskeytymisen välttämiseksi, kun otetaan huomioon sosiaaliset vaikeudet ja käyttäjille koituva vakava haitta, joita tällainen keskeytyminen aiheuttaisi muun muassa loukkaamalla Italian perustuslaissa taattua oikeutta alueelliseen jatkuvuuteen Italian tasavallassa.

(80) Italia perusteli väitettään, jonka mukaan Alitalian poistuminen markkinoilta aiheuttaisi vakavia häiriöitä matkustajalentoliikenteen alalla ja yhteiskunnassa, toimittamalla seuraavat tiedot: Toukokuun 1 päivänä 2017 kaikkien niiden matkustajien, jotka olivat varanneet lennon toukokuun 2017 ja maaliskuun 2018 väliseksi ajaksi, varausten arvo oli 4 935 210 euroa (sekä jo kirjoitetut että vielä kirjoittamattomat liput). Siitä noin 1,3 miljoonaa euroa liittyi toukokuuta ja yli puoli miljoonaa euroa kuukauden 15:tä ensimmäistä päivää koskeviin varauksiin. Toukokuun 2017 ja maaliskuun 2018 väliseksi ajaksi kirjoitettujen lippujen kokonaisarvo oli 429 miljoonaa euroa (josta 125 miljoonaa euroa liittyi ainoastaan toukokuuhun 2017), ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (41) nojalla niille matkustajille maksettavat korvaukset, jotka olivat varanneet lennon toukokuun 2017 ensimmäisten 15 päivän aikana, olisivat olleet noin 268,5 miljoonaa euroa.

(81) Italian viranomaiset selittivät, että kun Alitalia asetettiin erityishallintomenettelyyn, sille myönnettiin rahoitusta siihen asti, että erityishallinto-ohjelma oli saatu laadittua ja pantua täytäntöön.

(82) Italian viranomaiset väittivät, että ilman molempia valtion myöntämiä lainoja Alitalian luovutusta koskeva tarjouskilpailu olisi ollut vaikeaa toteuttaa tiukkojen avoimuutta, ehdottomuutta ja kilpailuun perustuvaa luonnetta koskevien vaatimusten mukaisesti. Tämä oli edellytys sille, että myytävistä omaisuuseristä saadaan paras mahdollinen arvo eli Alitalian liiketoiminnasta luovutaan parhain kilpailumenettelyllä saavutettavissa olevin markkinaehdoin. Italia korosti 25 päivänä syyskuuta 2018 toimittamissaan lisähuomautuksissa, että molempien valtion myöntämien lainojen taloudellisena perusteena oli Alitalian pitkän aikavälin elinkelpoisuuden varmistaminen helpottamalla Alitalian omaisuuserien myyntiä koskevan tarjouskilpailumenettelyn onnistunutta päätökseen saattamista ennalta määrätyn ajanjakson kuluessa. Tällä pyrittiin pääasiassa säilyttämään kyseisten omaisuuserien mahdollisimman suuri arvo, kunnes tällainen myynti oli saatu päätökseen.

4.1.2 Molempien valtion myöntämien lainojen arviointi ennen niiden myöntämistä

(83) Italia ei toimittanut mitään näyttöä siitä, että se olisi arvioinut etukäteen molempien valtion myöntämien lainojen kannattavuutta ennen niiden myöntämistä. Kun komissio pyysi sitä toimittamaan tällaista näyttöä, Italia vain ilmoitti, että molempiin valtion myöntämiin lainoihin sovellettu korko ja niiden takaisinmaksua koskevat tiukat, sitovat vaatimukset takaavat yhdessä lainanantajalle positiivisen tuloksen. Näin ollen Italian mukaan taloudellisen tukitoimen tase olisi lainanantajan kannalta varmasti positiivinen, koska lainanantajan riski on vähäinen ja tukitoimesta saatiin joka tapauksessa markkinaehtoinen korvaus.

4.1.2.1 Alkuperäisen lainan markkinaehtoisuus

(84) Italian viranomaiset väittivät, että alkuperäinen laina oli markkinaehtojen mukainen eikä sen vuoksi kuulunut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, koska se ei ollut tukea.

(85) Italian viranomaisten mukaan alkuperäinen laina on markkinaehtoinen, koska siihen liittyy erityisiä ehtoja, kuten i) kuuden kuukauden euriborkorko lisättynä 1 000 peruspisteellä viitekorkotiedonannon (42) mukaisesti, ii) pakollinen takaisinmaksu kuuden kuukauden kuluessa lainan maksamisesta ja iii) takaisinmaksun ensisijaisuus suhteessa kaikkien muiden Alitalian erityishallinnon piiriin kuuluvien velkojen takaisinmaksuun. Perittävä korko laskettiin väitetysti markkinaolosuhteiden ja -parametrien perusteella ottaen täysimittaisesti huomioon Alitalian erityisolosuhteet. Koska markkinaehtoja sovellettiin, lainasta ei aiheutunut valtion rahoittamaa etua Alitalialle eikä se näin ollen voi olla tukitoimenpide.

(86) Italian viranomaiset katsoivat, että valtion lainanantajana ottama riski – josta maksetaan markkinaehtoinen korvaus – on käytännössä olematon, kun otetaan huomioon lainan takaisinmaksun ensisijaisuus suhteessa kaikkiin muihin Alitalian erityishallinnon piiriin kuuluviin velkoihin. Italian viranomaiset väittävät, että oli kohtuullista olettaa, että Alitalian varoilla voitiin joka tapauksessa kattaa alkuperäisestä lainasta johtuvat velat erityishallintomenettelyn tuloksesta riippumatta.

(87) Italian viranomaisten mukaan lainanantajan tulos eli taloudellisen tukitoimen lopputase on perityn koron ja tiukkojen takaisinmaksuehtojen yhdistelmän vuoksi varmasti positiivinen. Näin ollen laina oli täysin markkinatalouden ehdoin toimivan yksityisen sijoittajan periaatteen mukainen eikä Italialla ollut menettelyllistä velvollisuutta antaa komissiolle ennakkoilmoitusta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

(88) Lisäksi Italian viranomaiset väittivät, että myös yksityiset osakkeenomistajat, erityisesti Etihad, olivat valmiita myöntämään rahoitusta Alitalialle tervehdyttämissuunnitelman puitteissa. Tarkemmin sanottuna 22 päivänä joulukuuta 2016 i) Alitalia pääsi omien velkojiensa kanssa sopimukseen velkamoratoriosta, ii) Alitalian osakkeenomistajat keskustelivat voitto-osuuteen oikeuttavien oman pääoman ehtoisten instrumenttien liikkeeseenlaskusta 231 miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvosta ja iii) [yksi Alitalian osakkeenomistajista teki sopimuksia, jotka koskivat Alitalian osakkeenomistajien välisten suhteiden taloudellisia sitoumuksia]. Lisäksi Etihad myönsi 27 päivänä joulukuuta 2016 Alitalialle 100 miljoonan euron suuruisen, etuoikeusasemaltaan huonomman osakaslainan. Italian viranomaiset väittivät 25 päivänä maaliskuuta 2019 päivätyssä muistiossa myös, että molemmat valtion myöntämät lainat vastaavat Alitalian tervehdyttämissuunnitelmassa kaavaillun uuden rahoituksen määrää.

4.1.2.2 300 miljoonan euron lisälaina

(89) Italian viranomaiset toteavat, että niiden alkuperäisen lainan osalta esittämät perustelut pätevät myös 300 miljoonan euron lisärahoitukseen, joka myönnettiin samoin ehdoin kuin alkuperäinen laina ottaen kaikilta osin huomioon Alitalian erityistilanne.

(90) Italian viranomaiset väittävät lisäksi, että 300 miljoonan euron lisälaina ja 600 miljoonan euron rahoituksen takaisinmaksuajan pidennykset lokakuussa 2017 olivat välttämättömiä tarjouskilpailun järjestämiseksi ja sen varmistamiseksi, että Alitalia voitiin myydä parhain saavutettavissa olevin markkinaehdoin. Tällaisen tarjouskilpailun epäonnistumisella olisi ollut rankaisevia vaikutuksia yrityksen liiketoimintanäkymiin ja se olisi aiheuttanut vakavaa haittaa kaikille sidosryhmille. Molemmat valtion myöntämät lainat liittyivät näin ollen läheisesti yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden saavuttamista koskevaan tavoitteeseen.

4.1.3 Aloittamispäätös

(91) Aloittamispäätöksen osalta Italia toteaa, että komission arvio (43) Alitalian omaisuuden arvosta oli tehty ennen Alitalian asettamista erityishallintomenettelyyn eivätkä sen tiedot näin ollen olleet ajan tasalla Italian antaman vastauksen ajankohtana (25 päivänä toukokuuta 2018). Italia katsoo tältä osin, että Alitalian uuden johdon toteuttamat muutokset johtivat toimiin tulojen turvaamiseksi, kulujen rajoittamiseksi ja tehokkuuden lisäämiseksi. Italia väittää ensinnäkin, että erityishallintojohtajat ovat puuttuneet Alitalian taloudellisiin ja johtamiseen liittyviin ongelmiin virtaviivaistamalla toimintoja ja neuvottelemalla uudelleen sopimuksia. Ne olivat esimerkiksi vähentäneet näin merkittävästi leasingkustannuksia (jotka olivat arviolta [210–250] miljoonaa euroa vuonna 2018, kun ne vuonna 2017 olivat [260–340] miljoonaa euroa). Italia korostaa, että kun otetaan huomioon nämä säästöt ja se, että myyntimenettely oli käynnissä, Alitalian omaisuuden arvo arvioitiin liian alhaiseksi.

(92) Lisäksi erityishallintojohtajilla oli heille lailla myönnettyjen erityisvaltuuksien puitteissa valtuudet esimerkiksi ryhtyä toimiin sellaisten varojen takaisinperimiseksi, jotka Alitalialle ollaan velkaa, ja neuvotella saatavien maksamisesta muiden osapuolten kanssa. Alitalian omaisuuserien arvoa olisi sen vuoksi tarkistettava poikkeuksellisten saatujen tulojen ja erityishallintojohtajien toteuttamien kustannusleikkausten perusteella. Italia väittää myös, että Lufthansan toimittamassa ei-sitovassa tiedonannossa esitetty arvostus ei ehkä vastannut Alitalian omaisuuserien arvoa, koska tarjous koski vain osaa myytävistä omaisuuseristä ja saattoi heijastaa tarjoavan osapuolen tiettyjä subjektiivisia etuja. Näin ollen joidenkin omaisuuserien arvostusta ei voitu käyttää vertailukohtana kaikkien omaisuuserien arvon määrittämiseksi.

(93) Italia kiistää komission väitteen, jonka mukaan ei ollut juurikaan näyttöä siitä, että Italian menetykset olisivat olleet suuremmat vaihtoehtoisessa skenaariossa, jossa molempia valtion myöntämiä lainoja ei olisi myönnetty. Italia väittää, että koska Alitalia on erityishallintojohtajien hallinnoimassa maksukyvyttömyysmenettelyssä, nämä erityishallintojohtajat toimivat yleishyödyllisessä tarkoituksessa. Vaikka Alitalia ei ole valtion omistuksessa, erityishallintojohtajat toimivat yleishyödyllisessä tarkoituksessa, ja tästä syystä Italia katsoo, että se pystyi ottamaan huomioon tappiot, joita valtiolle olisi aiheutunut, jos Alitalia olisi lopettanut toimintansa ja likvidoitu, päättäessään puuttua asiaan markkinatalouden ehdoin toimivana lainanantajana.

(94) Italia kiistää myös aloittamispäätöksen johdanto-osan 64 kappaleessa esitetyn komission huomautuksen, jonka mukaan valtio ei voinut hyötyä paremmasta myyntihinnasta samassa määrin kuin enemmistöosakkaat, koska se oli vain epäsuora vähemmistöosakas. Italia väittää, että koska omaisuuserien myynnistä saatavat tulot on tarkoitettu velkojille, on otettava huomioon laajempien sidosryhmien, kuten velkojien, asiakkaiden, työntekijöiden ja tavarantoimittajien, edut arvioitaessa, myönnettiinkö molemmat valtion myöntämät lainat markkinaehdoin.

4.1.4 Tuen myöntämistä koskeva vaihtoehtoinen skenaario

(95) Italia esitti 25 päivänä syyskuuta 2018 toimittamissaan täydentävissä huomautuksissa yksityiskohtaisemmin vaikutukset, jotka olisivat aiheutuneet vaihtoehtoisesta skenaariosta, jossa Alitalia olisi likvidoitu 31 päivänä joulukuuta 2017, ja väitti seuraavaa: a) Valtio toimi markkinataloustoimijana niiden merkittävien tappioiden vuoksi, jotka sille olisi aiheutunut, jos yritys olisi myyty/lopetettu 31 päivänä joulukuuta 2017 ja joita ennakoitiin jo alkuperäisen lainan myöntämispäivänä. Nämä tappiot olisivat olleet [yli miljardi] euroa ja aiheutuneet lähinnä seuraavista seikoista: i) valtiolle aiheutuvat työttömyyteen liittyvät kustannukset, ii) maksamattomat verot, iii) matkustajille maksettavat korvaukset sekä iv) tavaran- ja palveluntoimittajiin kohdistuvat kielteiset heijastusvaikutukset. b) Molempien valtion myöntämien lainojen tarkoituksena oli vastata Alitalian kiireellisiin hallintotarpeisiin ja välttää palvelun keskeytyminen, joka olisi saattanut aiheuttaa vakavia yhteiskunnallisia ongelmia ja häiriöitä. c) Molempien valtion myöntämien lainojen korot vastasivat viitekorkotiedonannossa esitettyä sellaisten yritysten korkoa, joiden luottokelpoisuusluokitus on huono ja vakuudet heikot. Lisäksi laina oli etusijalla kaikkiin muihin velkoihin nähden. d) Myyntiprosessin alkuperäinen erääntymispäivä vaaransi mahdollisuudet saavuttaa prosessissa positiivinen tulos, ja sitä jatkettiin. Näin ollen myös alkuperäisen lainan alkuperäistä erääntymispäivää jatkettiin ja alkuperäisen lainan määrää lisättiin myöntämällä 300 miljoonan euron lisälaina.

(96) Italia väitti, että sen perustelut noudattivat täysin valtiontuen käsitteestä annetun komission tiedonannon (44) 107 kohtaa, jossa todetaan, että ”jos vaikeuksissa olevalle julkiselle yritykselle myönnetty toimenpide koostuu omasta pääomasta tai velasta, tällaisen sijoituksen tuottoa olisi verrattava yrityksen likvidaatiota koskevan vaihtoehtoisen skenaarion mukaiseen odotettuun tuottoon. Jos likvidaatiosta johtuvat voitot ovat suuremmat tai tappiot pienemmät, järkevä markkinataloustoimija valitsisi tämän vaihtoehdon.”

(97) Italia väitti, että jos Alitalian toiminta olisi lopetettu 31 päivänä joulukuuta 2017, Alitalian työntekijöillä olisi ollut oikeus hakea etuuksia yleisestä työttömyyskassasta, jäljempänä ’NASpI’, ja erityisestä lentoliikenteen työntekijöiden solidaarisuusrahastosta, jäljempänä ’FSTA’. Italian mukaan arvioidut kustannukset työttömyystuista, jotka valtion olisi täytynyt maksaa yrityksen henkilöstölle toiminnan lopettamisen tai likvidaation yhteydessä, olisivat olleet FSTA mukaan lukien [350–800] miljoonaa euroa 31 päivään joulukuuta 2018 saakka ja [500–900] miljoonaa euroa, jos FSTA:ta olisi jatkettu 31 päivään joulukuuta 2019. Italia väitti, että työttömyydestä aiheutuvat kustannukset olisivat olleet samanlaiset, jos Alitalian toiminta olisi lopetettu 1 päivänä toukokuuta 2017 eli päivää ennen kuin yritys asetettiin erityishallintomenettelyyn.

(98) Italia mainitsi myös, että Alitalian likvidaatio vaikuttaisi kielteisesti Alitalian tavaran- ja palveluntoimittajiin. Ne toimittavat palveluja, kuten maahuolintaa, asiakaspalvelu- ja puhelinkeskuspalveluja, siivouspalveluja, hotellimajoitusta, logistiikkapalveluja ja ateriapalveluja, joiden kokonaisarvo on [100–300] miljoonaa euroa vuodessa.

(99) Lisäksi Italia väittää, että koska Alitalia on asetettu erityishallintomenettelyyn ja sitä hallinnoi viranomainen, jonka tehtävänä on palauttaa, myydä tai likvidoida omaisuuserät ja jakaa tuotot velkojille, erityishallintojohtajat toimivat yleisen edun mukaisesti; hoitaessaan toimeksiantoaan he voivat suojella vain velkojien, eivät osakkeenomistajien, oikeuksia.

(100) Lisäksi Italia ottaa huomioon unionin tuomioistuimen asiassa Land Burgenland antamassa tuomiossa esittämän päätelmän. Kyseisen tuomion 52 kohdassa unionin tuomioistuin katsoi, että ”sen arvioimiseksi, olisiko yksityinen myyjä, joka oli mahdollisimman samankaltaisessa tilanteessa kuin valtio, toteuttanut saman toimenpiteen normaaleissa markkinaolosuhteissa, huomioon on otettava ainoastaan edut ja velvollisuudet, jotka liittyvät valtion asemaan osakkeenomistajana, eikä niitä etuja ja velvollisuuksia, jotka liittyvät sen asemaan julkisen vallan käyttäjänä” (45).

(101) Italia väittää kuitenkin, että valtiontukisääntöjä ei voida soveltaa tavalla, joka estää jäsenvaltioita toteuttamasta mahdollisia vaihtoehtoja halvempia toimenpiteitä pelkästään siksi, että tällaisia toimenpiteitä ei voida erottaa valtiosta, joka käyttää valtiolle kuuluvaa oikeuttaan. Tällainen lähestymistapa olisi lopulta taloudellisesti järjetön.

4.1.5 Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille

(102) Ennen aloittamispäätöstä Italian viranomaiset väittivät, että jos molemmat valtion myöntämät lainat katsottaisiin valtiontueksi, ne täyttäisivät kaikki pelastamistuen soveltuvuutta sisämarkkinoille koskevat vaatimukset. Alitalia on meneillään olevan erityishallintomenettelyn vuoksi vaikeuksissa oleva yritys (erityishallintomenettely vastaa pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen mukaista maksukyvyttömyydestä johtuvaa yleistäytäntöönpanomenettelyä). Komissio totesi aloittamispäätöksessä, että koska alkuperäistä lainaa ei maksettu takaisin kuuden kuukauden kuluttua sen myöntämisestä, sitä ei voida pitää sisämarkkinoille soveltuvana pelastamistukena vaan ainoastaan rakenneuudistustukena. Italia ei kuitenkaan esittänyt mitään perusteluja sille, että molemmat valtion myöntämät lainat olisivat sisämarkkinoille soveltuvaa rakenneuudistustukea.

(103) Aloittamispäätöksen jälkeen Italia väitti, että molemmat valtion myöntämät lainat täyttivät kaikki pelastamistuen sisämarkkinoille soveltuvuutta koskevat vaatimukset. Ensinnäkin tarkoituksenmukaisuutta koskevan perusteen (pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 55 kohta) osalta Italia väitti, että se, ettei alkuperäistä lainaa maksettu takaisin kuuden kuukauden kuluessa, ei ole ristiriidassa pelastamistuen tarkoituksenmukaisuutta koskevan ehdon kanssa, koska suuntaviivojen mukaan tukea ei tarvitse maksaa takaisin kyseisessä määräajassa, jos on laadittu selvitystilasuunnitelma tai rakenneuudistussuunnitelma. Lisäksi Italia väitti, että alkuperäistä lainaa ja 300 miljoonan euron lisälainaa on kohdeltava yhtenä toimenpiteenä, joten kuuden kuukauden määräaika alkaisi vasta 300 miljoonan euron lisälainan maksamisesta.

(104) Oikeasuhteisuuden osalta (pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 60 kohta) Italia väitti, että molemmat valtion myöntämät lainat olivat oikeasuhteisia, koska niillä pyrittiin kattamaan Alitalian rahoitustarpeet myyntimenettelyn päätökseen saattamiseen asti, ja että tarvittava määrä vastasi erityishallintojohtajien varovaista lähestymistapaa, jolla pyrittiin varmistamaan, että Alitalian omaisuuserät voitiin siirtää heikentämättä molempien valtion myöntämien lainojen takaisinmaksuehtoja. Italia toimitti myös pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 60 kohdassa tarkoitetun päivitetyn likviditeettisuunnitelman, joka sen näkemyksen mukaan vastasi Alitalian likviditeettitarpeita, kun otetaan huomioon useita tekijöitä, kuten Alitalian toiminnasta saatava kassavirta, sen kokonaisnettoinvestoinnit ja liiketoiminnan ominaispiirteet sekä Alitalialle ominaisista markkinoiden vaihteluista johtuvat riskit.

(105) Lopuksi Italia väitti kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia koskevan perusteen osalta (pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 3.6 jakso), että erityishallintomenettelyyn asettamisen jälkeen Alitalian matkustajien ja lentojen määrä on vähentynyt, se on lopettanut liikennöinnin tietyillä tappiollisilla pitkillä reiteillä, sen lentokaluston matkustajakäyttöaste on noussut ja se on saavuttanut merkittäviä työvoimakustannusten säästöjä. Italia viittaa myös siihen, että jos Alitalia yhtäkkiä lopettaisi toimintansa, siitä aiheutuisi kielteisiä seurauksia, kun otetaan huomioon Alitalian keskeinen asema Italian lentoliikennealalla. Molempien valtion myöntämien lainojen määrät rajoitettiin välttämättömään toiminnan jatkuvuuden varmistamiseksi, eivätkä ne mahdollista Alitalian toiminnan laajentamista pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivoissa sallittua pidemmälle.

4.2 Italian toimittamat Alitaliaa koskevat selvitykset ja tutkimukset

(106) Vaikka Italia ei ole toimittanut kummastakaan valtion myöntämästä lainasta ennen niiden myöntämistä laatimaansa taloudellista ennakkoarviota, se on toimittanut erilaisia asiantuntijoiden ja muiden toimijoiden laatimia asiakirjoja Alitalian taloudellisesta tilanteesta ja liiketoiminnasta. Tässä jaksossa tehdään selkoa tärkeimmistä Italian toimittamista Alitaliaa koskevista asiakirjoista. Osa asiakirjoista laadittiin ennen Alitalian asettamista erityishallintomenettelyyn eli ennen molempien valtion myöntämien lainojen myöntämistä (toisin sanoen ennakolta), osa taas sen jälkeen (eli jälkikäteen).

4.2.1 Ennakolta laaditut selvitykset tai asiakirjat

4.2.1.1 Tervehdyttämissuunnitelma

(107) Tervehdyttämissuunnitelma laadittiin joulukuussa 2016 Italian konkurssilain 67 §:n vaatimusten mukaisesti, kun Etihadille oli käynyt selväksi, että Alitalia oli konkurssin partaalla. Tervehdyttämissuunnitelma sisälsi rahoitus- ja toiminnankehittämissuunnitelman, joka kattoi ajanjakson 2017–2021, kuten Italian konkurssilaissa edellytetään. Sen tavoitteena oli palauttaa Alitalian elinkelpoisuus vuoteen 2021 mennessä seuraavien toimien tuloksena: i) reittiverkon uudelleensuunnittelu ja tulojen kasvattaminen noin 900 miljoonalla eurolla vuodessa (46) (erityisesti parantamalla käyttöastetta, kehittämällä pitkän matkan liikennettä ja lisäämällä liitännäistuloja) ja ii) Alitalian kustannusten vähentäminen noin 400 miljoonalla eurolla vuodessa (kustannustehokkuustoimenpiteet, Alitalian henkilöstömäärän vähentäminen (47) [X XXX] työntekijällä ja palkkojen alentaminen [20–40] %:lla). Kustannusten vähentämistoimenpiteiden lisäksi tervehdyttämissuunnitelmassa arvioitiin, että tarvitaan noin 1,4 miljardin euron pääomapanos, joka saataisiin osittain eristä, joihin ei liity maksutapahtumaa, kuten velkojen muuntamisesta, mutta osittain myös uudesta pääoman korotuksesta, jotta Alitalian uudelleenjärjestely ja uusi liiketoimintasuunnitelma voidaan toteuttaa. Tervehdyttämissuunnitelman mukaan Alitalia olisi ollut luottokelpoinen vuodesta 2019 alkaen, jos olisi toimittu näin.

(108) Suunnitelmassa arvioitiin, että Alitalian nettotulos kasvaisi –458 miljoonasta eurosta vuonna 2016 (kirjanpidon sulkemista edeltävät luvut) + 168 miljoonaan euroon vuonna 2021, kun taas Alitalian käyttökate kasvaisi –176 miljoonasta eurosta vuonna 2016 aina +441 miljoonaan euroon vuonna 2021.

(109) Suunnitelman toteuttaminen edellytti työvoimaan vaikuttavien kustannussäästöjen vuoksi ammattiliittojen hyväksyntää. Tervehdyttämissuunnitelma kuitenkin hylättiin huhtikuussa 2017 pidetyssä ammattiliittojen järjestämässä äänestyksessä, mikä esti työvoimakustannusten merkittävien leikkausten toteuttamisen. Tämä suunnitelman hylkääminen johti siihen, että Alitalia asetettiin erityishallintomenettelyyn toukokuussa 2017.

4.2.1.2 Roland Bergerin ja KPMG:n suorittama tervehdyttämissuunnitelman tarkastelu

(110) Vuoden 2017 alussa, ennen ammattiliittojen äänestystä, kaksi riippumatonta yritysasiantuntijaa eli Roland Berger (7 päivänä helmikuuta 2017) ja KPMG (15 päivänä maaliskuuta 2017) tarkastelivat tervehdyttämissuunnitelmaa aiemman liiketoiminnan ja vuoden 2016 ennusteiden lukujen perusteella. Alitalia käytti näitä asiantuntijoita ennalta sovitussa laajuudessa tukeakseen Alitalian osakkeenomistajien ja johdon päätöksentekoa. Roland Berger vastasi tervehdyttämissuunnitelmaan sisältyvän toiminnankehittämissuunnitelman tarkastelusta, ja KPMG tarkasteli rahoitussuunnitelmaa.

(111) Molemmat kuvailivat tervehdyttämissuunnitelmaa Alitalian lähihistorian valossa kunnianhimoiseksi ja antoivat ymmärtää, että on ratkaisevan tärkeää, että kaikki sidosryhmät, erityisesti ammattiliitot, ovat täysin sitoutuneita tähän suunnitelmaan.

(112) KPMG:n tarkastelussa korostetaan suunnitelman ylläpitämiseksi useiden vuosien ajan tarvittavaa huomattavaa rahoitusta, tarvetta luottaa täysin kustannussäästöjä ja tulojen tuottamista koskevien oletusten toteutumiseen sekä tarvetta saada kaikki sidosryhmät (myös työntekijät) sitoutumaan suunnitelmaan. Lisäksi KPMG korosti suunnitelman herkkyyttä ennakkoon maksettujen lippujen myynnistä saatavien tulojen tai kassavirran kehitykseen liittyvän taloudellisen oletuksen suhteen.

4.2.1.3 Riccardo Ranallin laatima tervehdyttämissuunnitelmaa koskeva todentamisselvitys

(113) Italian konkurssilain mukaan riippumattoman asiantuntijan oli tarkastettava ja todennettava Alitalian toimittamien lukujen todenperäisyys (luotettavuus) ja tervehdyttämissuunnitelman toteuttamiskelpoisuus. Tällaisen tarkastelun tarkoituksena on varmistaa, että suunnitelman toimeenpano vähentää Alitalian velkaa ja tervehdyttää sen talouden ehdotettujen rahoitustoimenpiteiden tuloksena. Todentamisen suoritti laillistettu tilintarkastaja Riccardo Ranalli (48).

(114) Ranallin todentamisselvityksessä, jäljempänä ’todentamisselvitys’, luetellaan tervehdyttämissuunnitelmassa mainitut Alitalian kriisin syyt (49): a) yrityksen [Alitalian] riippumattomuus suhteessa reittilentoyhtiöihin, jotka ovat useiden sulautumien seurauksena saavuttaneet kriittisen massan riittävän kilpailun varmistamiseksi; b) halpalentoyhtiöiden suuri osuus kotimaan markkinoista muihin Euroopan maihin verrattuna (ulkoinen syy); c) pieni markkinaosuus kaukoliikenteen markkinoista täyttämättömästä kysynnästä huolimatta; d) tehoton kustannusrakenne, joka tarkoittaa [X,X] euron keskimääräisiä yksikkökustannuksia (CASK (50)) (jotka saadaan lyhyiden ja keskipitkien reittien [XX,XX] euron yksikkökustannuksista ja kaukoliikenteen [X,XX] yksikkökustannuksista), kun kaukoliikenteen harjoittajien keskimääräiset yksikkökustannukset ovat 5,31 euroa ja reittilentoyhtiöiden keskimääräiset yksikkökustannukset 8,2 euroa (sisäinen syy); ja e) Pohjois-Amerikan reittejä koskevien yhteisyrityssopimusten aiheuttama rajoite kaukoliikenteen liiketoiminnan kehitykselle (sisäinen syy).

(115) Todentamisselvityksessä (päivätty 28 päivänä huhtikuuta 2017) ja hallinnollisessa kirjeessä (päivätty 15 päivänä maaliskuuta 2017) annettiin tervehdyttämissuunnitelmasta puoltava lausunto.

4.2.1.4 Standstill-sopimus

(116) Alitalia, sen suurin osakkeenomistaja Etihad Investment Holding Company LLC ja Alitalian rahoitusvelkojat sopivat ehdollisesta standstill-sopimuksesta tammikuussa 2017. Sopimuksen mukaan odotettaessa päivitetyn toiminnankehittämissuunnitelman loppuun saattamista ja riippumattoman asiantuntijan Italian konkurssilain 76 §:n 3 momentin d kohdan mukaisesti antamaa asiaankuuluvaa varmennusta Alitalia tarvitsee aikaa yksilöidäkseen muun muassa yksityiskohtaisia toimia, joita sen on toiminnankehittämissuunnitelman mukaisesti toteutettava oman pääomansa sekä taloudellisen ja kaupallisen tilansa parantamiseksi ja rahoitussuunnitelman pääehtojen täytäntöönpanemiseksi. Standstill-sopimuksessa edellytettiin muun muassa, että Etihad myöntäisi 100 miljoonan euron suuruisen, etuoikeusasemaltaan huonomman osakaslainan, joka maksettiin 27 päivänä joulukuuta 2016.

(117) Tervehdyttämissuunnitelman viimeistelyn aikana Alitalia otti yhteyttä velkojiinsa ja pyysi velkamoratoriota voidakseen täyttää taloudelliset velvoitteensa standstill-sopimuksessa asetetuin ehdoin. Standstill-sopimus oli voimassa 31 päivään maaliskuuta 2017, ja siihen sisältyi samaan päivään asti voimassa oleva viikoittainen likviditeettisuunnitelma, mikä osoittaa, että standstill-sopimuksen ja siihen sisältyvien toimien seurauksena Alitalian maksuvalmius varmistettiin 31 päivään maaliskuuta 2017 saakka.

4.2.2 Jälkikäteen laaditut selvitykset tai asiakirjat

4.2.2.1 Leonardo-selvitys

(118) Erityishallintojohtajat antoivat riippumattoman neuvonantajan, Leonardo & Co:n, tehtäväksi arvioida Alitalian johdanto-osan 60 kappaleessa kuvattujen toimintayksiköiden odotetun myyntiarvon. Erityishallintojohtajat pyysivät tätä arviota, koska lain mukaan he eivät saa myydä Alitaliaa alle markkinoiden vertailuarvon. Selvitys tilattiin 14 päivänä syyskuuta 2017. Leonardo & Co lähetti 16 päivänä lokakuuta 2017 kolmelle erityishallintojohtajalle selvityksensä, jäljempänä ’Leonardo-selvitys’, tulokset.

(119) Leonardo-selvitys oli päivätty 16 päivänä lokakuuta 2017, ja sen tarkoituksena oli arvioida Alitalian toimintayksiköiden myyntiarvoa 1 päivänä toukokuuta 2017, jolloin erityishallintomenettely alkoi. Selvityksessä tarkasteltiin kolmen mahdollisen erän arvoa: i) ilmailuliiketoiminnan, jäljempänä ’Lotto Aviation’, myynti, ii) maahuolintaliiketoiminnan, jäljempänä ’Lotto Handling’, myynti ja iii) molempien erien, jäljempänä ’Lotto Unico’ tai ’koko liiketoiminta’, myynti. Leonardo-selvityksen myyntiarvoa koskevasta arviosta on vähennetty myytäviin omaisuuseriin liittyvät velat, eikä siihen sisälly ennen erityshallintomenettelyyn asettamista syntyneitä velkoja. Leonardo & Co:n käyttämässä arvostusmenetelmässä Alitalian arvo arvioitiin yhdistelmämenetelmällä, jossa omaisuuseriin perustuva menetelmä yhdistetään voittoon perustuvaan menetelmään. Leonardo & Co pitää menetelmää sopivimpana arvioitaessa Alitalian kaltaisen vaikeuksissa olevan yrityksen arvoa.

(120) Leonardo-selvityksessä käytetään lähtökohtana omaisuuserien noin 2,5 miljardin euron kirjanpitoarvoa, mikä on sama kuin koko liiketoiminnan puitteissa siirrettävien omaisuuserien kirjanpitoarvo eli 2 552 miljoonaa euroa PriceWaterhouseCoopersin, jäljempänä ’PwC’, raportin mukaan. Tämän jälkeen näiden omaisuuserien arvo oikaistaan Alitalian omaisuuseriin ja toimintaan liittyvillä veloilla (lähinnä toimittajille maksettavilla veloilla) ja voittoihin liittyvällä oikaisulla. Tämä oikaisu on yrityksen liiketoimintasuunnitelman kahtena ensimmäisenä vuonna odotetun kannattavuuden ja vertailukelpoisten lentoyhtiöiden keskimääräisen kannattavuuden välinen ero. Koska Alitalian odotettiin tekevän tappiota kahden ensimmäisen toimintavuoden aikana, voittoihin liittyvä oikaisu on negatiivinen, mikä pienentää arvioitua myyntiarvoa entisestään.

(121) Liiketoimintasuunnitelman toteuttamiseen liittyvän epävarmuuden huomioon ottamiseksi Leonardo-selvityksessä tarkastellaan kahta skenaariota Alitalian toimintayksiköiden mahdollisen myyntiarvon arvioimiseksi. ”Inertiaskenaario” on laadittu Alitalian vuoden 2017 taloudellisen ja rahoituksellisen tilanteen mukaisesta jatkuvuuden näkökulmasta, minkä vuoksi siinä ei ole kasvutavoitteita ja tyypillisiä liiketoimintastrategioita. ”Elpymisskenaario” perustuu liiketoimintasuunnitelmaan, joka on laadittu olettaen, että Alitalian vuoden 2017 tilanne ei jatku, ja jossa markkinaosuudet ja kannattavuus palautuvat lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä ja yritys voi saavuttaa uudelleen keskeisen aseman viitemarkkinoilla.

(122) Leonardo-selvityksessä arvioidaan koko liiketoiminnan myyntihinnaksi inertiaskenaariossa 280–411 miljoonaa euroa ja elpymisskenaariossa 495–626 miljoonaa euroa. Korkeimman ja matalimman arvon keskiarvo on 453 miljoonaa euroa.

4.2.2.2 PwC:n selvitys myytävänä olevien kolmen toiminnallisen erän taloudellisista tiedoista

(123) Erityishallintojohtajat tekivät 1 päivänä toukokuuta 2017 PwC:n kanssa sopimuksen Alitalia-konsernin konsolidoidun tilinpäätöksen sekä ilmailuerän, maahuolintaerän ja koko liiketoiminnan erillisten taseiden tarkastamisesta. Näillä erillisillä taseilla määritettiin Alitalian omaisuuserien myynnin yhteydessä siirrettävien omaisuuserien rajat sekä se, mitkä tase-erät jäisivät Alitalialle myynnin jälkeen.

(124) Leonardo & Co käytti myöhemmin PwC:n 21 päivänä syyskuuta 2017 laatimassa tarkastusraporttiluonnoksessa esitettyjä tarkastettuja taloudellisia tietoja erien myyntihinnan arvioimiseen (51).

(125) PwC täydensi tarkastusraporttiaan ja päiväsi sen 31 päivänä lokakuuta 2017.

4.2.2.3 Lufthansan, EasyJetin ja Airport Handlingin tarjouksiin liitetyt hinnat

(126) Useat yritykset, muun muassa Airport Handling, EasyJet ja Lufthansa, jättivät 16 päivänä lokakuuta 2017 osana tarjouskilpailumenettelyä tarjouksia Alitalian liiketoiminnan osista (ks. johdanto-osan 59 kappale). Tässä alajaksossa esitetään yhteenveto niiden pääpiirteistä.

(127) Airport Handling teki sitovan tarjouksen Alitalian maahuolintaliiketoiminnasta ja tarjosi [XX,X] miljoonaa euroa sekä enintään 6,5 miljoonan euron lisähinnan, mikäli tietyt edellytykset saavutetaan.

(128) EasyJet teki sitovan tarjouksen osasta Alitalian ilmailuliiketoimintaa huolto- ja korjauspalveluja lukuun ottamatta. Sen tarjouksessa lyhyen matkan lentoliikenteen arvoksi arvioidaan vain [XXX–XXX] miljoonaa euroa. EasyJet ilmoitti tarjouksessaan, että se arvioi kaukoliikenteen liiketoiminnan arvoksi alustavasti [XXX] miljoonaa euroa ja että tämän liiketoiminnan osto riippui yhteenliittymäkumppanista, jonka nimeä ei ilmoitettu. Näin ollen EasyJetin ilmoittama yhteenlaskettu enimmäisarvo oli [XXX] miljoonaa euroa.

(129) Lufthansan tekemä ei-sitova tarjous koski vain osaa ilmailuerästä (eli [XX] lentokonetta [XXX] lentokoneesta ja vain […] työntekijää), ja sen määrä oli [XXX] miljoonaa euroa (ilman aktivoituja vuokrasopimuksia).

4.2.3 Alitalian tilinpäätökset

(130) Alitalia-konsernin viimeisin julkaistu lakisääteinen tilinpäätös on 31 päivältä joulukuuta 2015. Vuodelta 2016 ei laadittu lakisääteistä tilinpäätöstä, koska Alitalia asetettiin erityishallintomenettelyyn ennen vuoden 2016 lakisääteisen tilinpäätöksen hyväksymistä ja julkaisemista. Vuotta 2016 koskevat taloudelliset kirjanpidon sulkemista edeltävät ja pro forma -tiedot sekä Alitaliaa koskevia ennakko- tai jälkiselvityksiä laatineiden keskeisten asiantuntijoiden eli KPMG:n, Roland Bergerin, Ranallin ja PwC:n raportit olivat kuitenkin saatavilla. Kaikki nämä asiantuntijat käyttivät analyyseissaan vuoden 2016 lukuja. Lisäksi Alitalia laati 28 päivänä helmikuuta 2017 Italian konkurssilaissa edellytetyn tilinpäätöksen.

(131) Erityishallintomenettelyn aikana ei julkaistu lakisääteisiä tilinpäätöksiä. Alitalian erityishallinnon verkkosivustolla julkaistiin kuitenkin epäsäännöllisin väliajoin (52) suppeita taloudellisia lukuja, joissa keskityttiin pääasiassa käyttökatteeseen (EBITDA) ja kassavirtaan (ei taseeseen).

(132) Vaikka vaikuttaa siltä, että vuotta 2015 lukuun ottamatta mitään näistä tilinpäätöksistä ei tarkastettu, ei ole viitteitä siitä, että luvut olisivat antaneet olennaisesti väärän kuvan Alitalian taloudellisesta tilanteesta. Ranalli tarkasti erityisesti vuoden 2016 luvut osana tervehdyttämissuunnitelmaa.

5. TUEN ARVIOINTI

5.1 SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen olemassaolo

(133) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa todetaan, että ”jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.

(134) Tästä seuraa, että toimenpide katsotaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, jos se täyttää seuraavat kumulatiiviset kriteerit: i) toimenpide on valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty, ii) toimenpiteestä aiheutuu etua sen kohteena olevalle yritykselle, ii) toimenpide aiheuttaa vastaanottajalle valikoivan edun suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa ja iv) toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

5.1.1 Yrityksen käsite

(135) Alitalia on Italiaan sijoittautunut lentoliikennealalla toimiva yksityinen yritys. Se on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yritys, koska se harjoittaa taloudellista toimintaa tarjoamalla palveluja markkinoilla (53).

5.1.2 Valtion varat ja valtiosta johtuva toimenpide

(136) Kuten unionin tuomioistuin on todennut (54), a) toimenpiteiden on oltava valtion varoista rahoitettuja etuja, jotka myöntää jokin välittäjänä toimiva elin sille siirretyn toimivallan nojalla joko suoraan tai epäsuorasti, ja b) niiden on oltava valtiosta johtuvia, jotta ne katsottaisiin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi (55).

(137) Koska molemmat valtion myöntämät lainat ovat seurausta Italian hallituksen ja parlamentin toimista, ne johtuvat selvästi Italian valtiosta. Lisäksi molemmat valtion myöntämät lainat rahoitettiin valtion talousarviosta, joten ne myönnettiin selvästi valtion varoista.

5.1.3 Valikoivuus

(138) Toimenpide voidaan katsoa valtiontueksi, jos se on sillä tavoin valikoiva, että se suosii vain tiettyjä yrityksiä tai tiettyä tuotannonalaa.

(139) Molemmat valtion myöntämät lainat myönnettiin yhdelle yritykselle, Alitalialle. Näin ollen ne myönnettiin tapauskohtaisesti yhdelle yritykselle eivätkä olleet muiden Italian lentoliikennealalla tai muilla aloilla toimivien ja tosiasiallisesti ja oikeudellisesti rinnastettavassa tilanteessa olevien yritysten saatavilla. Yksikään vastaava yritys ei voinut saada etua Alitalialle myönnettyjen toimenpiteiden kaltaisista toimenpiteistä, minkä vuoksi yksikään tällainen yritys ei saanut vastaavaa rahoitusta. Näin ollen molemmat valtion myöntämät lainat ovat valikoivia.

5.1.4 Etu

(140) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu etu on mikä tahansa taloudellinen hyöty, jota yritys ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa, toisin sanoen ilman valtion toimenpidettä (56).

(141) Unionin tuomioistuinten oikeuskäytännön mukaan julkisyhteisöjen toteuttamat taloudelliset transaktiot eivät anna etua eivätkä näin ollen ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos niissä noudatetaan tavanomaisia markkinaehtoja (57). Sen määrittämiseksi, onko liiketoimi toteutettu markkinaehtoja noudattaen, komissio soveltaa markkinataloustoimijatestiä. Tämä testi on laadittu ottaen huomioon erilaiset taloudelliset transaktiot. Komissio tutkii ensin, voidaanko markkinataloustoimijatestiä soveltaa, ja jos voidaan, se soveltaa sitä molempiin valtion myöntämiin lainoihin.

5.1.4.1 Markkinataloustoimijatestin sovellettavuus

(142) Tässä tapauksessa komission on tutkittava, voidaanko markkinataloustoimijatestiä soveltaa. Jos komissio toteaa, että markkinataloustoimijatestiä ei voida soveltaa molempiin valtion myöntämiin lainoihin, sen ei tarvitse soveltaa kyseistä testiä. Tällöin komissio voi yksinkertaisesti päätellä, että Alitalia sai taloudellisen edun, jota se ei olisi voinut saada markkinaehdoin, ja näin ollen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun edun.

(143) Koska valtion myöntämiä lainoja on kaksi (alkuperäinen laina ja 300 miljoonan euron lisälaina), komission on ennen sovellettavuuden arviointia kuitenkin arvioitava, voidaanko kyseiset lainat erottaa toisistaan sovellettavuuden arviointia varten vai muodostavatko ne yhden toimenpiteen. Jos lainat voidaan erottaa toisistaan, kumpikin laina olisi arvioitava erikseen erityisesti markkinataloustoimijatestin sovellettavuuden osalta. Jos niiden sitä vastoin todetaan muodostavan yhden toimenpiteen, komission on tehtävä tältä osin vain yksi arviointi, joka kattaa molemmat valtion myöntämät lainat.

5.1.4.1.1 Molemmat valtion myöntämät lainat yhtenä toimenpiteenä

(144) Komission päätöskäytännön mukaisesti useat valtion saman yrityksen suhteen suhteellisen lyhyessä ajassa toteuttamat toimenpiteet, jotka ovat yhteydessä keskenään tai olivat suunniteltuja tai ennakoitavissa ensimmäisen toimenpiteen aikaan, voidaan arvioida yhtenä toimenpiteenä. Toisaalta silloin, kun myöhempi toimenpide oli seurausta tapahtumasta, jota ei voitu ennakoida aikaisemman toimenpiteen toteuttamisen ajankohtana, kyseiset toimenpiteet olisi yleensä arvioitava erikseen (58).

(145) Arvioidessaan, muodostavatko molemmat valtion myöntämät lainat yhden ainoan toimenpiteen, komissio ottaa huomioon i) kyseisten valtion myöntämien kahden lainan aikajärjestyksen, ii) niiden tarkoituksen ja iii) yrityksen (taloudellisen ja riski)tilanteen silloin, kun päätös kunkin valtion myöntämän lainan myöntämisestä tehtiin (59).

(146) Komission näkemyksen mukaan alkuperäistä lainaa ja 300 miljoonan euron lisälainaa olisi pidettävä sovellettavuuden arvioimiseksi yhtenä toimenpiteenä.

(147) Ensinnäkin kyseiset kaksi lainaa myönnettiin peräkkäin lyhyessä ajassa: alkuperäinen laina myönnettiin 2 päivänä toukokuuta 2017, ja 300 miljoonan euron lisälaina myönnettiin alle kuusi kuukautta sen jälkeen, 16 päivänä lokakuuta 2017. Lisäksi Italia muutti näiden lainojen erääntymispäiviä useilla lyhyillä pidennyksillä (ks. johdanto-osan 19 ja 30 kappale), ennen kuin erääntymisajat lopulta synkronoitiin ja ne tosiasiallisesti yhdistettiin yhdeksi toimenpiteeksi (ks. johdanto-osan 31 ja 32 kappale).

(148) Toiseksi, kuten johdanto-osan 17 ja 19 kappaleesta käy ilmi, molemmat valtion myöntämät lainat myönnettiin erityiseen tarkoitukseen eli Alitalian lentoliikennepalvelujen jatkuvuuden takaamiseksi siihen asti, kunnes erityishallintojohtajat olivat saattaneet päätökseen ohjelman, jonka talouskehitysministeri oli antanut heidän tehtäväkseen, eli Alitalian uudelleenjärjestelyn tai sen omaisuuserien myynnin. Lainat myönsi Italian valtio, eikä rahoitusta yritetty hakea muista lähteistä.

(149) Asetuksessa nro 148/2017 todetaan selväsanaisesti, että 300 miljoonan euron lisälaina oli tarkoitus myöntää alkuperäisen lainan korotuksena (ks. johdanto-osan 19 kappale). Lisäksi Italian viranomaiset kuvailivat rahoitusta yhdeksi toimenpiteeksi komissiolle tehdyssä ilmoituksessa, jossa ne myös selittivät, että tuki maksettiin kolmessa erässä (60). Tämä kuvaus vahvistetaan myös Italian viranomaisten myöhemmissä huomautuksissa (61).

(150) Molempien valtion myöntämien lainojen ehdot ovat samat määrää ja alkuperäistä laina-aikaa lukuun ottamatta; lisäksi asetuksessa, jolla 300 miljoonan euron lisälaina myönnettiin, viitataan alkuperäisen lainan myöntämisasetukseen ja todetaan, että ”rahoitusta lisätään”. Molemmat valtion myöntämät lainat yhdistettiin tosiasiallisesti yhdeksi toimenpiteeksi, kun niiden erääntymisajat synkronoitiin (ks. johdanto-osan 30–32 kappale).

(151) Kolmanneksi Alitalian taloudellinen tilanne ja riskiprofiili silloin, kun päätös kunkin valtion myöntämän lainan myöntämisestä tehtiin, olivat olennaisilta osin samat. Taloudellisen tilanteen ja riskiprofiilin vertailu esitetään yksityiskohtaisesti 5.1.4.2 jaksossa. Täydellisyyden vuoksi komissio toteaa kuitenkin, että Alitalian taloudellinen tilanne ja riskiprofiili molempien valtion myöntämien lainojen myöntämisajankohtina olivat seuraavat: a) Alitalia oli maksukyvytön ja asetettu erityishallintomenettelyyn. Näin ollen mikään ei muuttunut sen oikeudellisen järjestelmän osalta, jonka nojalla Alitalia toimi. b) Molempien valtion myöntämien lainojen ehdot ovat samat lainan määrää ja erääntymispäiviä lukuun ottamatta. Tämä osoittaa, että riskiprofiili oli Italian näkökulmasta pääosin sama. c) Vaikka Alitalialla oli käytettävissään 545 miljoonaa euroa käteisvaroja, kun 300 miljoonan euron lisälaina myönnettiin, kyse oli pääasiassa alkuperäisellä lainalla käyttöön asetetuista käteisvaroista eikä ainakaan merkittävässä määrin kustannussäästöistä tai tulojen kasvusta. Alitalia ei pystynyt tuottamaan positiivista kassavirtaa toimintansa rahoittamiseksi, ja se oli riippuvainen ulkopuolisesta rahoituksesta tappiollisten toimintojensa rahoittamiseksi (ks. johdanto-osan 228 kappale).

(152) Lisäksi kun alkuperäinen laina myönnettiin, oli Alitalian erityishallintomenettelyyn asettamisen ajankohtana ennakoidun likviditeettitarpeen huomioon ottaen ennakoitavissa, että lisärahoitusta tarvittaisiin, jos myyntiä tai uudelleenjärjestelyä ei toteutettaisi kuuden kuukauden kuluessa (ks. johdanto-osan 246–248 kappale).

(153) Itse asiassa komissio katsoo, että Italian ainoana tavoitteena oli tarjota riittävästi rahoitusta Alitalian toiminnan jatkamiseksi, kunnes sen omaisuuserät voitiin myydä. Tämä näkemys perustuu seuraaviin seikkoihin: a) useiden hallituksen ministerien lausunnot (ks. johdanto-osan 51 kappale ja sitä seuraavat kappaleet); b) Italian perustelut, jotka vahvistivat, että Alitalia oli koko Italian lentoliikennesektorin kannalta niin tärkeä, että hallitus piti sitä liian suurena kaatumaan; c) Alitalian käteisvaratarpeen lähes automaattinen kattaminen ja molempien valtion myöntämien lainojen erääntymisaikojen automaattinen pidentäminen sekä myyntimenettelyn jatkaminen; d) se, että alkuperäisen lainan myöntämisen jälkeen Italia ei ole koskaan pyrkinyt yksiselitteisesti saamaan investointiaan takaisin tai edes harkinnut tätä mahdollisuutta; e) se, että Italia ei ole pyytänyt molempien valtion myöntämien lainojen ennenaikaista takaisinmaksua eikä käynnistänyt likvidaatiota tai pyrkinyt vähintäänkin olemaan pidentämättä molempien valtion myöntämien lainojen erääntymisaikaa, koska ei ole tehty tutkimusta, jossa olisi arvioitu näiden lainojen takaisinmaksun todennäköisyyden muuttumista silloin, kun kyseiset lainat olisi ollut tarkoitus maksaa takaisin; f) molempien valtion myöntämien lainojen erääntymispäivänä erääntyneitä korkoja ei ole maksettu, koska lainojen erääntymispäivää on järjestelmällisesti lykätty, ja niistä ei itse asiassa ole kertynyt korkoa 31 päivän toukokuuta 2019 jälkeen.

(154) Näin ollen komissio toteaa, että molempien valtion myöntämien lainojen katsotaan tässä päätöksessä muodostavan yhden toimenpiteen.

(155) Komissio tutkii sovellettavuutta kahdella perusteella: se arvioi, i) onko Italia toimittanut ennakkoon riittävästi todisteita siitä, että se toimi talouden toimijana, ja ii) toimiko valtio julkisen vallan käyttäjänä eikä talouden toimijana myöntäessään molemmat valtion myöntämät lainat.

(156) Huolimatta edellä mainitusta päätelmästä, jonka mukaan molempia valtion myöntämiä lainoja ei voida erottaa toisistaan, jäljempänä esitetty komission analyysi sovellettavuudesta olisi soveltuvin osin pätevä, vaikka molempia valtion myöntämiä lainoja kohdeltaisiin kahtena erillisenä toimenpiteenä.

5.1.4.1.2 Italia toimi julkisen vallan käyttäjänä eikä markkinataloustoimijana

(157) Komissio katsoo, että markkinataloustoimijatestiä ei voida soveltaa käsiteltävänä olevassa asiassa. Kaiken käytettävissä olevan näytön perusteella Italia on toiminut vakaasti julkisen vallan käyttäjänä pelastaakseen Alitalian konkurssilta ja pitääkseen sen toiminnassa.

(158) Alustavana huomautuksena komissio muistuttaa unionin tuomioistuimen katsoneen, että markkinataloustoimijaperiaatteen sovellettavuus riippuu lopulta siitä, että valtio myöntää osakkeenomistajan – ei julkisen vallan käyttäjän – ominaisuudessa taloudellisen edun omistamalleen yritykselle (62). Valtion toimenpiteitä, joilla pyritään täyttämään sille julkisen vallan haltijana kuuluvat velvoitteet, ei voida verrata yksityisen markkinataloussijoittajan toimintaan (63).

(159) Arvioidakseen, ovatko valtion toteuttamat toimenpiteet seurausta julkisen vallan toimivaltuuksien käyttämisestä vai sen velvoitteista osakkeenomistajana, komissio tarkastelee kyseisten lainojen muodon lisäksi i) niiden luonnetta ja kohdetta, ii) kontekstia, jossa nämä toimenpiteet toteutettiin, iii) tavoiteltua päämäärää ja iv) molempiin valtion myöntämiin lainoihin sovellettavia sääntöjä.

(160) Jos valtion toimenpide sen luonne ja kohde sekä tavoiteltu päämäärä huomioon ottaen ei ole investointi, jonka yksityinen sijoittaja voisi tehdä, kyse on valtion julkisen vallan käyttäjänä toteuttamasta toimenpiteestä, jolloin markkinataloustoimijatestiä ei voida soveltaa (64).

Toimenpiteen luonne ja kohde

(161) Kuten 2.1 jaksossa on selostettu, kyseinen toimenpide koostui kahdesta valtion myöntämästä lainasta, jotka Italia myönsi Alitalialle 2 päivänä toukokuuta 2017 ja 16 päivänä lokakuuta 2017.

Toimenpiteen konteksti

(162) Valtio toimi alusta alkaen johdonmukaisesti ja selkeästi julkisen vallan käyttäjän ominaisuudessa pelastaakseen Alitalian likvidaatiolta, mikä on myönnetty myös hallituksen eri ministerien julkisissa lausunnoissa (ks. 2.5 jakso), eikä yritykseen sijoittavana osakkeenomistajana tai velkojana.

(163) Alitalia on ollut jatkuvasti ja raskaasti tappiollinen sen jälkeen, kun CAI osti sen vuonna 2008. Alitalian osakkeenomistajien yritykset saada Alitalia takaisin raiteilleen tervehdyttämissuunnitelman avulla epäonnistuivat, koska työntekijät hylkäsivät suunnitelman 26 päivänä huhtikuuta 2017, minkä vuoksi Alitalia asetettiin erityishallintomenettelyyn (ks. johdanto-osan 41 kappale). Alitalia on ollut erityishallinnossa edelleen tappiollinen.

(164) Ei ole näyttöä siitä, että yksikään sijoittaja olisi ollut tervehdyttämissuunnitelman hylkäämisen jälkeen mutta ennen erityishallintomenettelyyn asettamista halukas ostamaan Alitalian toimintaa jatkavana yrityksenä edes nimelliseen hintaan. Ei myöskään ole näyttöä siitä, että rahoituslaitokset olisivat olleet valmiit tarjoamaan merkittäviä lainajärjestelyjä, jotta Alitalialla olisi ollut riittävästi likviditeettiä toimintansa jatkamiseksi.

(165) Kun molemmat valtion myöntämät lainat myönnettiin, Alitalia oli pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivoissa tarkoitettu vaikeuksissa oleva yritys eikä sillä ollut juurikaan mahdollisuuksia tulla kannattavaksi lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä (ks. johdanto-osan 41, 66 ja 218–229 kappale).

Tavoiteltu päämäärä

(166) Alitalian erityishallintomenettelyyn asettamisen nimenomaisena tarkoituksena oli varmistaa Alitalian tarjoamien liikennepalvelujen jatkuvuus ja säilyttää sen omaisuuserien arvo.

(167) Maksukyvyttömänä yrityksenä Alitalia oli käytännössä pudonnut pois luottomarkkinoilta, ja se oli välittömien ja pitkän aikavälin likviditeettiongelmiensa vuoksi riippuvainen Italian valtiosta, joka myönsi molemmat valtion myöntämät lainat.

(168) Kuten 2 jaksossa on yksityiskohtaisesti selostettu, alkuperäisen lainan ensisijaisena tarkoituksena oli välttää Alitalian tarjoaman palvelun keskeytyminen, jotta se voi jatkaa kotimaan ja kansainvälisten lentoyhteyksien liikennöintiä, ja ehkäistä näin sekä sosiaalisia vaikeuksia että käyttäjille aiheutuvia vakavia haittoja. Italia väitti myös, että tällainen keskeytys loukkaisi muun muassa Italian perustuslaissa taattua oikeutta Italian alueelliseen jatkuvuuteen. Myöhempi 300 miljoonan euron lisälaina myönnettiin samasta syystä ja Alitalian omaisuuserien luovutuksen helpottamiseksi. Alitalian erityishallintomenettelyyn asettamisen tavoite ja molempien valtion myöntämien lainojen tavoite eivät vaikuta olevan olennaisilta osin erilaiset.

(169) Tätä arviota tukevat myös hallituksen ministerien julkiset lausunnot, joita annettiin ennen sekä alkuperäisen lainan että 300 miljoonan euron lisälainan myöntämistä (ks. 2.5 jakso). Näiden lausuntojen mukaan hallituksen pääasiallisena tavoitteena oli lentoliikennepalvelujen äkillisen keskeytymisen ja tällaisen markkinoilta poistumisen aiheuttamien välittömien ja välillisten seurausten estäminen. Niitä ovat muun muassa Italian talouteen kohdistuva vaikutus ja väitetty tavoite estää veronmaksajille aiheutuvat lisätappiot. Näiden lausuntojen mukaan tarkoituksena oli antaa erityishallintojohtajille aikaa löytää ostaja. Tämä tavoite on nähtävissä asiaa koskevassa lainsäädännössä, jolla molemmat valtion myöntämät lainat myönnettiin, sekä Italian omissa huomautuksissa (ks. johdanto-osan 78 kappale ja sitä seuraavat kappaleet), joiden mukaan näitä lainoja tarvittiin Alitalian hallinnointitarpeisiin, jotta voitiin välttää palvelujen keskeytyminen ja sosiaaliset vaikeudet ja haitat.

(170) Italian hallituksen jäsenten tosiseikkojen tapahtuma-aikaan esittämät samanaikaiset lausunnot (ks. 2.5 jakso) tukevat näkemystä, jonka mukaan perusteet, joilla Italia myönsi molemmat valtion myöntämät lainat, eivät olleet sellaisia, joita markkinataloustoimija olisi soveltanut. Sen sijaan molempien valtion myöntämien lainojen myöntämistä koskevan päätöksen taustalla oleva peruste oli ministerien eri lausuntojen mukaan, että lentokoneiden pysäyttäminen lentokentille ei ollut mahdollista, koska se vaarantaisi lentoyhteydet ja aiheuttaisi vahinkoa matkustajille (65), että Alitalian ei voitu antaa äkillisesti kaatua, koska tällöin menetettäisiin yhteydet maan eri osien välillä (66), ja että lentokoneiden jättäminen maahan yhtäkkiä maksaisi italialaisille veronmaksajille paljon enemmän (67).

(171) Kuten 4.1 jaksossa esitetään, Italia selitti yksityiskohtaisesti häiriöitä, joita Alitalian poistuminen markkinoilta aiheuttaisi, ja mainitsi tässä yhteydessä varauksia tehneiden matkustajien määrän ja kirjoitettujen lippujen määrän.

(172) Tarkasteltuaan edellä mainittuja seikkoja komissio katsoo, että molempien valtion myöntämien lainojen pääasiallisena tarkoituksena oli varmistaa, että Alitalia jatkaa toimintaansa pikemminkin yleisen järjestyksen kuin markkinataloustoimijan ominaisuudessa toimivan valtion taloudellisten etujen vuoksi. Näin ollen valtion mahdollisuudet saada pitkälläkään aikavälillä voittoa molempien valtion myöntämien lainojen yhteydessä, jos tällaisia mahdollisuuksia voitaisiin osoittaa olleen, olivat vain toissijaisia näiden lainojen myöntämistä koskevan päätöksen kannalta.

(173) Lisäksi unionin tuomioistuin on katsonut, että yrityksen tarjoamien liikennepalvelujen jatkuvuuden varmistaminen on näkökohta, jota yksityinen sijoittaja ei ottaisi huomioon (68).

(174) Lisäksi molempien valtion myöntämien lainojen erääntymispäiviä lykättiin säännöllisesti, ja samalla valtio lykkäsi Alitalian velvollisuutta maksaa korkoa kyseisiin uusiin erääntymispäiviin asti. Kasvuasetuksen seurauksena kummastakaan valtion myöntämästä lainasta ei enää kertynyt korkoa 31 päivästä toukokuuta 2019 lähtien. Tämä osoittaa lisäksi, että kuuden kuukauden euriborkoron ja kymmenen prosentin lisäyksen muodostama korkotaso, jonka Italia väittää todistavan, että se toimi markkinataloustoimijan tavoin (ks. johdanto-osan 95 kappale), on vain keinotekoinen, koska valtio – lainanantajana – ei ole koskaan saanut korvausta likviditeettikustannuksistaan tai Alitaliaan liittyvästä luottoriskistä, jonka markkinataloussijoittaja olisi pyrkinyt kattamaan. Tämä sekä se, ettei Italia toimittanut ennakkoselvitystä, joka olisi osoittanut, että valtiolla oli taloudellinen intressi myöntää nämä pidennykset ja koronmaksuvapautus sen sijaan, että se olisi edennyt vaihtoehtoisen skenaarion mukaisesti, osoittaa valtion toimineen Alitalian suhteen julkisen vallan käyttäjänä. Tämä toiminta, eli näiden lykkäysten myöntäminen ilman erityistä ennakkoselvitystä, korkojen maksamisen vaatimatta jättäminen ja lopulta korkojen kertymisen lopettaminen 31 päivästä toukokuuta 2019 alkaen, ei ole markkinataloustoimijan toiminnan mukaista vaan osoitus julkisen vallan käyttäjän intressistä säilyttää Alitalian tarjoaman liikennepalvelun jatkuvuus.

Toimenpiteeseen sovellettavat säännöt

(175) Kyseessä olevat kaksi valtion myöntämää lainaa ovat ainutkertaisia ja tilapäisiä. Lainojen myöntämiseksi ja niiden jatkamiseksi myöhemmin annettiin erityisiä asetuksia, ja ne yhdistettiin tosiasiallisesti yhdeksi toimenpiteeksi. Molemmat valtion myöntämät lainat rahoitettiin talouskehitysministerille osoitetuista määrärahoista. Lisäksi erityisillä ministeriön asetuksilla säädettiin kyseisten lainojen maksamisesta.

(176) Lainatut varat ovat näin ollen peräisin valtion yleisestä talousarviosta.

Päätelmä

(177) Päätelmänä on todettava, että kun otetaan huomioon toimenpiteen luonne ja kohde, asiayhteys, jossa toimenpide toteutettiin, toimenpiteen tavoite sekä toimenpiteeseen sovellettavat säännöt, sillä on Italian julkisen vallan toimivaltuuksiin kuuluvan toimen ominaispiirteet. Näin ollen siihen ei voida soveltaa yksityistä sijoittajaa koskevaa arviointiperustetta.

5.1.4