FI Euroopan unionin virallinen lehti L 123/3

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 520/2007,

annettu 7 päivänä toukokuuta 2007,

eräiden laajalti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 973/2001 kumoamisesta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Yhteisö on hyväksynyt päätöksellään 98/392/EY (1) Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen, joka sisältää veden elollisten luonnonvarojen säilyttämistä ja hoitoa koskevia periaatteita ja sääntöjä. Yhteisö osallistuu kansainvälisillä vesillä toteutettaviin ponnistuksiin kalakantojen säilyttämiseksi osana laajempia kansainvälisiä velvoitteitaan.

(2) Euroopan yhteisöstä tuli päätöksellä 86/238/ETY (2) Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen, jäljempänä ’ICCAT-yleissopimus’, sopimuspuoli 14 päivänä marraskuuta 1997.

(3) ICCAT-yleissopimuksessa määrätään tonnikalavarojen ja sen lähilajien säilyttämisen ja hoidon alueellisen yhteistyön puitteista Atlantin valtamerellä ja sitä ympäröivillä merillä erityisesti Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission, jäljempänä ’ICCAT’, avulla sekä antamalla yleissopimuksen soveltamisalueella sellaisia kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa koskevia suosituksia, jotka velvoittavat sopimuspuolia.

(4) ICCAT on suositellut eräiden Atlantin ja Välimeren laajalti vaeltavien kalakantojen osalta eräitä teknisiä toimenpiteitä, jotka koskevat muun muassa kalan sallittua kokoa ja painoa, saaliita koskevia rajoituksia tietyillä alueilla, tiettyinä aikoina tai tietyillä pyydyksillä sekä kapasiteetin rajoituksia. Suositukset ovat yhteisöä velvoittavia, ja siksi ne olisi pantava täytäntöön.

(5) Yhteisö on hyväksynyt Intian valtameren tonnikalatoimikunnan perustamista koskevan sopimuksen päätöksellä 95/399/EY (3). Sopimus tarjoaa asianmukaiset puitteet kansainvälisen yhteistyön tehostamiseksi sekä tonnikalan ja sen lähilajien kohtuullisen käytön edistämiseksi Intian valtamerellä Intian valtameren tonnikalatoimikunnan, jäljempänä ’IOTC’, perustamisen avulla sekä antamalla IOTC:n toimivaltaan kuuluvalla alueella sellaisia kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa koskevia päätöslauselmia, jotka velvoittavat sopimuspuolia.

(6) IOTC on hyväksynyt suosituksen joitakin Intian valtameren laajalti vaeltavia kalakantoja koskevista teknisistä toimenpiteistä ja erityisesti kapasiteetin rajoittamisesta. Suositus on yhteisöä velvoittava, ja sen vuoksi se olisi pantava täytäntöön.

(7) Yhteisö on päätöksellä 2005/938/EY (4) hyväksynyt kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen. Yhteisön olisi sen vuoksi sovellettava sopimuksen määräyksiä.

(8) Kyseisen sopimuksen tavoitteisiin kuuluu itäisellä Tyynellämerellä kurenuottien avulla harjoitettavan tonnikalan kalastuksen yhteydessä esiintyvän tahattoman delfiinikuolleisuuden asteittainen vähentäminen sen poistamiseksi lähes kokonaan asettamalla vuosittaiset enimmäissaalisrajat ja varmistamalla tonnikalavarojen pitkän aikavälin kestävyys sopimusalueella.

(9) Yhteisöllä on kalastusta koskevia etuja itäisellä Tyynellämerellä, ja se on osallistunut menettelyyn, jonka tavoitteena on hyväksyä Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission vahvistamista koskeva yleissopimus, jäljempänä ’Antiguan yleissopimus’. Yhteisö on allekirjoittanut Antiguan yleissopimuksen päätöksellä 2005/26/EY (5) ja aloittanut menettelyn tähän uuteen sopimukseen liittymiseksi. Yhteisö, joka on Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission, jäljempänä ’IATTC’, yhteistyötä tekevä muu kuin sopimuspuoli, kunnes Antiguan yleissopimus tulee voimaan, on päättänyt soveltaa IATTC:n hyväksymiä teknisiä toimenpiteitä. Nämä toimenpiteet olisi siis saatettava osaksi yhteisön lainsäädäntöä.

(10) Yhteisö on päätöksen 2005/75/EY (6) nojalla 25 päivästä tammikuuta 2005 alkaen sopimuspuolena laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa Länsi- ja Keski-Tyynellämerellä koskevaan yleissopimukseen, jäljempänä ’WCPFC-yleissopimus’.

(11) WCPFC-yleissopimuksessa määrätään alueellisista yhteistyöpuitteista Länsi- ja Keski-Tyynenmeren laajalti vaeltavien kalakantojen pitkän aikavälin säilyttämiselle ja kestävälle hyödyntämiselle Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomission (WCPFC) perustamisen avulla.

(12) Yhteisön olisi sen vuoksi sovellettava yleissopimuksen määräyksiä ja WCPFC:n hyväksymiä teknisiä toimenpiteitä.

(13) Näiden alueellisten kalastusjärjestöjen hyväksymät tekniset toimenpiteet on saatettu osaksi yhteisön lainsäädäntöä eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 14 päivänä toukokuuta 2001 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 973/2001 (7).

(14) Mainittujen järjestöjen hyväksymien uusien teknisten toimenpiteiden vuoksi sekä asetuksen (EY) N:o 973/2001 antamisesta lähtien voimassa olleiden teknisten toimenpiteiden saattamiseksi ajan tasalle kyseinen asetus olisi kumottava ja korvattava tällä asetuksella.

(15) Kapasiteetin rajoituksista olisi päätettävä elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (8) 20 artiklan mukaisesti.

(16) Tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (9) mukaisesti,

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

I OSASTO

JOHDANTOSÄÄNNÖKSET

1 artikla

Kohde

Tässä asetuksessa säädetään teknisistä säilyttämistoimenpiteistä, joita sovelletaan eräiden tämän asetuksen liitteessä I tarkoitettujen laajalti vaeltavien kalakantojen pyyntiin ja aluksesta purkamiseen sekä sivusaaliina saataviin lajeihin.

2 artikla

Soveltamisala

Tätä asetusta sovelletaan jäsenvaltioiden lipun alla purjehtiviin ja yhteisössä rekisteröityihin aluksiin, jäljempänä ’yhteisön kalastusalukset’, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 artiklan säännösten soveltamista.

3 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

1) ’laajalti vaeltavilla lajeilla’ liitteessä I lueteltuja lajeja;

2) ’ICCAT:n tarkoittamilla tonnikaloilla ja niiden lähilajeilla’ liitteessä II lueteltuja lajeja;

3) ’delfiinikuolleisuuden ylärajalla’ kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen (10) V artiklassa määriteltyä rajaa;

4) ’vapaa-ajan kalastuksella’ kalastustoimintaa, jossa elollisia vesiluonnonvaroja käytetään virkistäytymis- tai urheilutarkoituksiin;

5) ’saartopyydyksellä’ verkkoa, joka pyydystää kalan saartamalla sen sekä sivuilta että alhaalta päin. Se voi olla kurevaijerilla varustettu tai ilman kurevaijeria;

6) ’kurenuotalla’ saartopyydystä, jonka pohja kurotaan umpeen verkon pohjassa olevalla kurevaijerilla, joka kulkee pohjaköyden kanssa renkaiden läpi ja jonka avulla verkko voidaan kuroa umpeen. Kurenuottaa voidaan käyttää pienten pelagisten lajien, suurten pelagisten lajien tai pohjalajien pyyntiin;

7) ’pitkälläsiimalla’ pyydystä, jossa on selkäsiima ja lukuisia koukkuja, jotka on kiinnitetty selkäsiimaan kohdelajista riippuen eripituisilla ja erilaisin välimatkoin sijaitsevilla perukkeilla (tapseilla). Se voidaan laskea joko pystysuoraan tai vaakasuoraan merenpintaan nähden. Se voidaan laskea pohjaan tai pohjan lähelle (pohjasiima) tai se voi ajelehtia välivedessä tai lähellä pintaa (pintasiima);

8) ’koukulla’ taivutettua, teroitettua, tavallisesti väkäsellä varustettua teräslangan palaa. Koukun kärki voi olla suora tai sivuväärä ja sisäänpäin taivutettu. Koukun varren pituus ja muoto voi vaihdella, ja sen poikkileikkaus voi olla pyöreä (säännöllinen) tai litteä (taottu). Koukun kokonaispituus mitataan varren suurimman kokonaispituuden mukaan sen koukunpään kärjestä, josta koukku kiinnitetään siimaan ja joka muodostaa yleensä silmän, koukun taipeen kärkeen. Koukun kidan leveys mitataan varren ulkoreunan ja väkäsen ulkoreunan välisen suurimman vaakasuoran etäisyyden mukaan;

9) ’kalaparvien kokoamiseen käytettävillä välineillä’ merenpinnalla kelluvia välineitä, joilla pyritään houkuttelemaan kaloja;

10) ’vapapyydyksiä käyttävällä tonnikala-aluksella’ alusta, joka on varustettu vapapyydyksellä tonnikalan pyytämistä varten.

4 artikla

Alueet

Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia merialueiden määritelmiä:

1) Alue 1 Kaikki Atlantin valtameren ja sitä ympäröivien merialueiden vedet, jotka kuuluvat ICCAT-yleissopimuksen 1 artiklassa määriteltyyn yleissopimusalueeseen.

2) Alue 2 Kaikki Intian valtameren vedet, jotka kuuluvat IOTC:n perustamista koskevan sopimuksen 2 artiklassa määriteltyyn sopimuksen toimivalta-alueeseen.

3) Alue 3 Kaikki itäisen Tyynenmeren vedet, jotka kuuluvat delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen 3 artiklassa määriteltyyn alueeseen.

4) Alue 4 Kaikki Länsi- ja Keski-Tyynenmeren vedet, jotka kuuluvat WCPFC-yleissopimuksen 3 artiklassa määriteltyyn alueeseen.

II OSASTO

ALUEELLA 1 SOVELLETTAVAT TEKNISET TOIMENPITEET

1 LUKU

Eräiden alus- ja pyydystyyppien käyttöä koskevia rajoituksia

5 artikla

Isosilmätonnikalan suojelu eräillä trooppisilla vesillä

1. Kurenuotta-aluksilla ja vapapyydyksiä käyttävillä tonnikala-aluksilla kalastaminen kielletään 1 päivän ja 30 päivän marraskuuta välisenä aikana alueella, jonka rajat ovat:

— eteläraja: 0° S leveyspiiri,

— pohjoisraja: 5° N leveyspiiri,

— länsiraja: 20° W pituuspiiri,

— itäraja: 10° W pituuspiiri.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä elokuuta kertomus tämän toimenpiteen täytäntöönpanosta ja tarvittaessa selvitys rikkomisista, joihin niiden lipun alla purjehtivat yhteisön kalastusalukset ovat syyllistyneet ja joita koskevaa tutkintaa niiden toimivaltaiset viranomaiset ovat suorittaneet.

6 artikla

Tonnikalan kalastus Välimeren alueella

1. Tonnikalan kurenuottakalastus kielletään Välimerellä 16 päivästä heinäkuuta 15 päivään elokuuta.

2. Yli 24 metrin pituisilta aluksilta kielletään Välimerellä harjoitettava tonnikalan kalastus pintasiimalla 1 päivästä kesäkuuta 31 päivään heinäkuuta. Aluksen pituus määritellään liitteen III mukaisesti.

3. Lentokoneiden ja helikoptereiden käyttö Välimerellä tapahtuvan tonnikalan kalastuksen tukena kielletään 1 päivästä kesäkuuta 30 päivään kesäkuuta.

4. Komissio voi muuttaa tässä artiklassa tarkoitettuja kausia ja alueita sekä liitteessä III määrättyä alusten pituutta yhteisöä sitovien ICCAT:n suositusten mukaisesti ja 30 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

7 artikla

Boniitin, isosilmätonnikalan ja keltaevätonnikalan kalastus eräillä Portugalin vesialueilla

On kiellettyä pitää aluksella boniitteja, isosilmätonnikaloja ja keltaevätonnikaloja, jotka on pyydetty kurenuotalla ICES:n (kansainvälinen merentutkimusneuvosto) suuralueella X pohjoiseen leveyspiiriltä 36°30′ pohjoista leveyttä ja CECAF:n (Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitea) alueilla pohjoiseen leveyspiiriltä 31° pohjoista leveyttä ja itään pituuspiiriltä 17°30′ läntistä pituutta olevilla Portugalin suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä, tai pyytää kyseisiä lajeja mainituilla alueilla kyseisillä pyydyksillä.

2 LUKU

Vähimmäiskoko

8 artikla

Mitat

1. Liitteessä IV lueteltuihin lajeihin kuuluvien kalojen katsotaan olevan alamittaisia, jos ne ovat mainitussa liitteessä asianomaiselle lajille vahvistettuja vähimmäismittoja pienempiä.

2. Liitteessä IV määriteltyjä mittoja voidaan muuttaa yhteisöä sitovien ICCAT:n suositusten mukaisesti ja 30 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

9 artikla

Kiellot

1. Liitteessä IV lueteltuihin lajeihin kuuluvien alamittaisten, alueella 1 pyydettyjen kalojen säilyttäminen aluksella, jälleenlaivaaminen, purkaminen, kuljettaminen, varastoiminen, esillä pitäminen myyntiin saattamista varten, myyntiin saattaminen, myyminen ja kaupan pitäminen on kiellettyä. Tällaiset kalat on heitettävä pyynnin jälkeen viipymättä takaisin mereen.

2. Liitteessä IV lueteltuihin lajeihin kuuluvien alamittaisten, kolmansista maista peräisin olevien ja alueella 1 pyydettyjen kalojen vapaaseen liikkeeseen saattaminen ja kaupan pitäminen yhteisössä on kiellettyä.

10 artikla

Koon mittaaminen

1. Kaikkien lajien pituus, purjekaloja lukuun ottamatta, on mitattava pyrstöevän loveen asti eli yläleuan kärjen ja pyrstöevän lyhimmän ruodon ulkokärjen välisen etäisyyden vertikaalisena projektiona.

2. Purjekalojen pituus mitataan alaleuan kärjen ja pyrstön loven välisenä etäisyytenä.

11 artikla

Tonnikala-altaita koskeva näytteenottomenettely

1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava näytteenottomenettely, jolla arvioidaan pyydettyjen tonnikalojen lukumäärä kokoluokittain.

2. Kokonäytteet altaissa on otettava otoksesta, joka on 100 yksilöä 100:aa tonnia elävää kalaa kohti, tai otoksesta, joka on 10 prosenttia altaaseen pantujen kalojen kokonaislukumäärästä. Kokonäytteet on otettava, kun kalat nostetaan yrityksessä altaasta, ICCAT:n vahvistaman, tietojen ilmoittamiseen tehtävän II puitteissa sovellettavan menetelmän mukaisesti.

3. Näytteenottoa koskevia lisämenetelmiä kehitetään sellaisia kaloja varten, joita on kasvatettu yli vuoden ajan.

4. Näytteenotto on toteutettava satunnaisesti valitun altaasta nostamisen yhteydessä, ja sen on koskettava kaikkia altaita. Tiedot on toimitettava ICCAT:lle viimeistään 31 päivänä heinäkuuta edeltävän kalenterivuoden näytteenoton osalta.

3 LUKU

Alusten lukumäärän rajoittaminen

12 artikla

Isosilmätonnikala ja Pohjois-Atlantin valkotonnikala

1. Neuvosto määrittelee asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti lukumäärän ja kokonaiskapasiteetin bruttovetoisuutena (GT) ilmaistuna kokonaispituudeltaan yli 24 metriä oleville yhteisön kalastusaluksille, jotka pyytävät kohdelajinaan isosilmätonnikalaa alueella 1. Määrittely on tehtävä:

a) niiden yhteisön kalastusalusten keskimääräisen lukumäärän ja bruttovetoisuutena (GT) ilmaistun kokonaiskapasiteetin mukaisesti, jotka ovat pyytäneet kohdelajinaan isosilmätonnikalaa kyseisellä alueella kaudella 1991–1992;

b) isosilmätonnikalaa vuonna 2005 kalastaneiden yhteisön alusten lukumäärää koskevan rajoituksen perusteella, sellaisena kuin se on ilmoitettu ICCAT:lle 30 päivänä kesäkuuta 2005.

2. Neuvosto määrittelee asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti sellaisten yhteisön alusten lukumäärän, jotka kalastavat kohdelajinaan Pohjois-Atlantin valkotonnikalaa. Alusten määräksi vahvistetaan niiden yhteisön kalastusalusten keskimääräinen lukumäärä, jotka ovat kalastaneet Pohjois-Atlantin valkotonnikalaa kohdelajinaan kaudella 1993–1995.

3. Neuvosto jakaa jäsenvaltioiden kesken asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti:

a) 1 kohdan mukaisesti määritellyn lukumäärän ja kapasiteetin bruttovetoisuutena (GT) ilmaistuna;

b) 2 kohdan mukaisesti määritellyn alusten lukumäärän.

4. Jäsenvaltioiden on toimitettava tavanomaisia tiedonsiirtokeinoja käyttäen komissiolle ennen kunkin vuoden 15 päivää toukokuuta:

a) luettelo lippunsa alla purjehtivista, kokonaispituudeltaan yli 24 metriä pitkistä isosilmätonnikalaa kalastavista aluksista;

b) luettelo lippunsa alla purjehtivista aluksista, jotka osallistuvat Pohjois-Atlantin valkotonnikalan kohdennettuun kalastukseen.

Komissio toimittaa nämä tiedot ICCAT:n sihteeristölle ennen kunkin vuoden 31 päivää toukokuuta.

5. Edellä 4 kohdassa tarkoitetuissa luetteloissa on ilmoitettava alukselle annettu kalastuslaivastorekisterin sisäinen numero yhteisön kalastuslaivastorekisteristä 30 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 26/2004 (11) liitteen I mukaisesti sekä käytetty pyydystyyppi.

4 LUKU

Muut kuin kohdelajit sekä urheilu- ja virkistyskalastus

13 artikla

Marliinit

Jäsenvaltioiden on pyrittävä lisäämään monofiiliperukkeiden käyttöä leikareissa, jotta elävät purje- ja valkomarliinit voidaan päästää helposti takaisin mereen.

14 artikla

Hait

1. Jäsenvaltioiden on pyrittävä edistämään tahattomasti pyydettyjen elävien ja erityisesti nuorten haiden päästämistä takaisin mereen.

2. Jäsenvaltioiden on pyrittävä vähentämään haiden poisheittämistä parantamalla pyydysten valikoivuutta.

15 artikla

Merikilpikonnat

Jäsenvaltioiden on pyrittävä edistämään tahattomasti pyydettyjen elävien merikilpikonnien päästämistä takaisin mereen.

16 artikla

Urheilu- ja virkistyskalastus Välimerellä

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet vedettävien verkkopyydysten, saartopyydysten, kurenuottien, pohjaharojen, tavallisten verkkojen, riimuverkkojen ja pitkiensiimojen käytön kieltämiseksi tonnikalan ja sen lähilajien pyytämiseksi urheilu- ja virkistyskalastuksessa Välimerellä.

2. Jäsenvaltioiden on valvottava, ettei urheilu- ja virkistyskalastuksessa Välimerellä pyydettyjä tonnikaloja ja tonnikalan lähilajeja pidetä kaupan.

17 artikla

Kertomus

Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä elokuuta kertomus tämän luvun täytäntöönpanosta.

III OSASTO

ALUEELLA 2 SOVELLETTAVAT TEKNISET TOIMENPITEET

1 LUKU

Alusten lukumäärän rajoittaminen

18 artikla

Alusten sallittu lukumäärä

1. Neuvosto määrittelee asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti niiden kokonaispituudeltaan yli 24 metriä olevien yhteisön kalastusalusten lukumäärän, jotka saavat kalastaa alueella 2. Alusten lukumääräksi vahvistetaan IOTC:n alusrekisteriin vuonna 2003 kirjattujen yhteisön kalastusalusten määrä. Alusten lukumäärää koskevan rajoituksen on vastattava bruttovetoisuutena (GT) ilmaistua kokonaisvetoisuutta. Kokonaisvetoisuutta ei saa ylittää, kun aluksia korvataan.

2. Neuvosto jakaa tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti määritellyn alusten lukumäärän jäsenvaltioiden kesken asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.

2 LUKU

Muut kuin kohdelajit

19 artikla

Hait

1. Jäsenvaltioiden on tehtävä kaikkensa edistääkseen tahattomasti pyydettyjen elävien ja erityisesti nuorten haiden päästämistä takaisin mereen.

2. Jäsenvaltioiden on pyrittävä vähentämään haiden poisheittämistä.

20 artikla

Merikilpikonnat

1. Jäsenvaltioiden on tehtävä kaikkensa vähentääkseen kalastuksen vaikutuksia merikilpikonniin, erityisesti soveltamalla 2, 3 ja 4 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä.

2. Kaikkien pyydysten käyttämisen edellytyksenä on, että:

a) tahattomasti (koukulla tai verkolla) tai sivusaaliina saatuja merikilpikonnia käsitellään asianmukaisella tavalla, elvyttäminen ja nopea vapauttaminen mukaan luettuina;

b) aluksella on tarvittavat varusteet tahattomasti tai sivusaaliina saatujen merikilpikonnien päästämiseksi takaisin mereen.

3. Kurenuotan käyttämisen edellytyksenä on, että:

a) vältetään mahdollisuuksien mukaan merikilpikonnien saartamista;

b) kehitetään ja sovelletaan sellaisia pyydyksiä koskevia eritelmiä, jotka soveltuvat merikilpikonnista koostuvien sivusaaliiden määrän minimoimiseen;

c) toteutetaan kaikki tarvittavat toimenpiteet saarrettujen tai saaliiksi joutuneiden merikilpikonnien irrottamiseksi;

d) toteutetaan kaikki tarvittavat toimenpiteet sellaisten kalaparvien kokoamiseen käytettävien välineiden valvomiseksi, joihin merikilpikonnat saattaisivat jäädä kiinni, sekä kiinni jääneiden kilpikonnien irrottamiseksi ja käyttämättömien välineiden pois keräämiseksi.

4. Pitkänsiiman käyttämisen edellytyksenä on, että:

a) kehitetään ja otetaan käyttöön sellaisia koukkumallien, syöttityyppien, verkon korkeuden ja rakenteen yhdistelmiä sekä kalastusmenetelmiä, joilla merikilpikonnien tahaton saaliiksi joutuminen tai sivusaaliiksi joutuminen ja kuolleisuus voidaan minimoida;

b) aluksella on tarvittavat varusteet tahattomasti tai sivusaaliina saatujen merikilpikonnien päästämiseksi takaisin mereen, mukaan luettuina työkalut kilpikonnien irrottamiseksi tai siimojen ja haavien leikkaamiseksi.

IV OSASTO

ALUEELLA 3 SOVELLETTAVAT TEKNISET TOIMENPITEET

21 artikla

Jälleenlaivaus

1. Kalaparvien kokoamiseen käytettävien välineiden avulla kalastavilta aluksilta kielletään apualusten käyttö.

2. Kalojen jälleenlaivaus merellä kielletään nuotta-aluksilta.

22 artikla

Alusten lukumäärän rajoittaminen

1. Neuvosto määrittelee asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti niiden nuotta-alusten lukumäärän, jotka saavat kalastaa tonnikalaa alueella 3. Alusten lukumääräksi vahvistetaan IATTC:n rekisterissä 28 päivänä kesäkuuta 2002 olleiden yhteisön nuotta-alusten määrä.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen kunkin vuoden 10 päivää joulukuuta luettelo lippunsa alla purjehtivista aluksista, jotka aikovat kalastaa tonnikalaa alueella 3. Aluksia, jotka eivät ole luettelossa, pidetään toimettomina, eivätkä ne saa kalastaa kyseisen vuoden aikana.

3. Luettelossa on ilmoitettava alukselle annettu kalastuslaivastorekisterin sisäinen numero asetuksen (EY) N:o 26/2004 liitteen I mukaisesti sekä käytetty pyydystyyppi.

23 artikla

Delfiinien suojelu

Ainoastaan ne yhteisön kalastusalukset, jotka noudattavat kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen ehtoja ja joille on vahvistettu delfiinikuolleisuuden ylärajat, saavat saartaa delfiiniparvia tai -ryhmiä kurenuotalla pyytäessään keltaevätonnikalaa alueella 3.

24 artikla

Delfiinikuolleisuuden ylärajojen hakeminen

Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi kunkin vuoden 15 päivään syyskuuta mennessä seuraavat asiakirjat:

a) luettelo jäsenvaltion lipun alla purjehtivista aluksista, joiden kantavuus ylittää 363 metristä tonnia (400 nettotonnia) ja jotka ovat hakeneet delfiinikuolleisuuden ylärajaa koko seuraavaksi vuodeksi;

b) luettelo jäsenvaltion lipun alla purjehtivista aluksista, joiden kantavuus ylittää 363 metristä tonnia (400 nettotonnia) ja jotka ovat hakeneet delfiinikuolleisuuden ylärajaa seuraavan vuoden ensimmäiseksi tai toiseksi vuosipuoliskoksi;

c) kunkin delfiinikuolleisuuden ylärajaa hakeneen aluksen osalta todistus siitä, että aluksella on kaikki delfiinien suojeluun tarkoitetut laitteet ja varusteet ja että sen päällikkö on saanut hyväksytyn koulutuksen delfiinien vapauttamis- ja pelastamistekniikassa;

d) luettelo jäsenvaltion lipun alla purjehtivista aluksista, jotka saattavat harjoittaa kalastustoimintaa kyseisellä alueella seuraavan vuoden aikana.

25 artikla

Delfiinikuolleisuuden ylärajojen jakaminen

1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että delfiinikuolleisuuden ylärajaa koskevat hakemukset täyttävät kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen ehdot ja IATTC:n hyväksymät säilyttämistoimenpiteet.

2. Komissio tarkastaa luettelot ja niiden yhdenmukaisuuden kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen määräysten ja IATTC:n hyväksymien säilyttämistoimenpiteiden kanssa ja toimittaa luettelot IATTC:n johtajalle. Jos tarkastuksen yhteydessä käy ilmi, ettei hakemus täytä tässä kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä, komissio ilmoittaa viipymättä asianomaiselle jäsenvaltiolle, ettei se voi toimittaa IATTC:n johtajalle hakemusta tai osaa siitä, ja esittää syyt siihen.

3. Komissio toimittaa kullekin jäsenvaltiolle kaikki delfiinikuolleisuuden ylärajoja koskevat määrät, jotka jaetaan jäsenvaltion lipun alla purjehtivien alusten kesken.

4. Kunkin jäsenvaltion on annettava komissiolle tiedoksi ennen kunkin vuoden 15 päivää tammikuuta delfiinikuolleisuuden ylärajoja koskevien määrien jakautuminen niiden lipun alla purjehtivien alusten kesken.

5. Komissio toimittaa IATTC:n johtajalle ennen kunkin vuoden 1 päivää helmikuuta luettelon ja selvityksen delfiinikuolleisuuden ylärajoja koskevien määrien jakautumisesta yhteisön kalastusalusten kesken.

26 artikla

Muiden kohdelajeihin kuulumattomien lajien suojelu

1. Kurenuotta-alusten on mahdollisuuksien mukaan päästettävä nopeasti vapaaksi vahingoittumattomina merikilpikonnat, hait, boniitit, purjekalat, rauskut, dolfiinit ja muut kohdelajeihin kuulumattomat saaliit.

2. Kalastajia kannustetaan kehittämään ja käyttämään tekniikoita ja välineistöä, joiden avulla kyseisten eläinten nopea ja turvallinen vapaaksi päästäminen helpottuu.

27 artikla

Merikilpikonnat

1. Jos verkossa havaitaan merikilpikonna, kaikki kohtuulliset keinot on käytettävä sen pelastamiseksi ennen kuin se juuttuu verkkoon; tarvittaessa on käytettävä moottorivenettä.

2. Jos merikilpikonna on juuttunut kiinni verkkoon, verkon kelaaminen on lopetettava heti, kun merikilpikonna nousee vedestä, eikä sitä saa aloittaa uudelleen ennen kuin merikilpikonna on irrotettu verkosta ja päästetty vapaaksi.

3. Jos merikilpikonna nostetaan alukselle, sitä on autettava kaikin tarkoituksenmukaisin keinoin elpymään ennen kuin se päästetään takaisin veteen.

4. Tonnikala-aluksia kielletään heittämästä veteen suolasäkkejä tai muuta muovijätettä.

5. Kalaparvien kokoamiseen käytettäviin välineisiin ja muihin kalastusvälineisiin tarttuneet merikilpikonnat on päästettävä vapaiksi, jos se on mahdollista.

6. Kalaparvien kokoamiseen käytettävät välineet, jotka eivät ole käytössä, on kerättävä pois.

V OSASTO

ALUEELLA 4 SOVELLETTAVAT TEKNISET TOIMENPITEET

28 artikla

Jätteiden vähentäminen

Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä, joilla vähennetään mahdollisimman paljon jätteitä, pois heitettyjä saaliita, kadonneiden tai hylättyjen pyydysten saaliita, kalastusaluksilta peräisin olevaa saastetta, kohdelajeihin kuulumattomien kalojen ja eläinten saaliiksi joutumista sekä vaikutuksia liittyviin tai niistä riippuvaisiin lajeihin ja erityisesti uhanalaisiin lajeihin.

VI OSASTO

YLEISESTI SOVELLETTAVAT SÄÄNNÖKSET

29 artikla

Merinisäkkäät

1. Kaikkien merinisäkäsparvien tai -ryhmien saartaminen kurenuotilla on kiellettyä.

2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan kaikkiin yhteisön kalastusaluksiin lukuun ottamatta 23 artiklassa tarkoitettuja aluksia.

VII OSASTO

LOPPUSÄÄNNÖKSET

30 artikla

Komiteamenettely

Edellä olevan 6 artiklan 4 kohdan ja 8 artiklan 2 kohdan nojalla toteutettavat toimenpiteet on vahvistettava asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

31 artikla

Kumoaminen

Kumotaan asetus (EY) N:o 973/2001.

32 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 7 päivänä toukokuuta 2007. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja H. SEEHOFER

(1) EYVL L 179, 23.6.1998, s. 1.

(2) EYVL L 162, 18.6.1986, s. 33.

(3) EYVL L 236, 5.10.1995, s. 24.

(4) EUVL L 348, 30.12.2005, s. 26.

(5) EUVL L 15, 19.1.2005, s. 9.

(6) EUVL L 32, 4.2.2005, s. 1.

(7) EYVL L 137, 19.5.2001, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 831/2004 (EUVL L 127, 29.4.2004, s. 33).

(8) EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59.

(9) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. Päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

(10) EUVL L 348, 30.12.2005, s. 28.

(11) EUVL L 5, 9.1.2004, s. 25. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1799/2006 (EUVL L 341, 7.12.2006, s. 26).

LIITE I Laajalti vaeltavien lajien luettelo — Valkotonnikala: Thunnus alalunga — Tonnikala: Thunnus thynnus — Isosilmätonnikala: Thunnus obesus — Boniitti: Katsuwonus pelamis — Sarda: Sarda sarda — Keltaevätonnikala: Thunnus albacares — Mustaevätonnikala: Thunnus atlanticus — Boniitit: Euthynnus spp. — Eteläntonnikala: Thunnus maccoyii — Auksidit: Auxis spp. — Merilahnat: Bramidae — Marliinit: Tetrapturus spp.; Makaira spp. — Purjekalat: Istiophorus spp. — Miekkakala: Xiphias gladius — Makrillihauet tai sairat: Scomberesox spp.; Cololabis spp. — Dolfiini; pikkudolfiini: Coryphaena hippurus; Coryphaena equiselis — Hait: Hexanchus griseus; Cetorhinus maximus; Alopiidae Rhincodon typus; Carcharhinidae; Sphyrnidae; Isuridae; Lamnidae — Valaat (valaat ja pyöriäiset): Physeteridae; Balenidae; Eschrichtiidae; Monodontidae; Ziphiidae; Delphinidae.

LIITE II ICCAT:n luettelo tonnikaloista ja niiden lähilajeista — Tonnikala: Thunnus thynnus — Eteläntonnikala: Thunnus maccoyii — Keltaevätonnikala: Thunnus albacares — Valkotonnikala: Thunnus alalunga — Isosilmätonnikala: Thunnus obesus — Mustaevätonnikala: Thunnus atlanticus — Tunniina: Euthynnus alletteratus — Boniitti: Katsuwonus pelamis — Sarda: Sarda sarda — Auksidi: Auxis thazard — Auksidi: Auxis rochei — Juovaton sarda: Orcynopsis unicolor — Raitamakrilli: Acanthocybium solandri — Pilkkumakrilli: Scomberomorus maculatus — Kuningasmakrilli: Scomberomorus cavalla — Kuningasmakrilli: Scomberomorus tritor — Kuningasmakrilli: Scomberomorus brasilliensis — Keromakrilli: Scomberomorus regalis — Purjekala: Istiophorus albicans — Mustamarliini: Makaira indica — Purjemarliini: Makaira nigricans — Valkomarliini: Tetrapturus albidus — Miekkakala: Xiphias gladius — Pitkäkuonomarliini: Tetrapturus pfluegeri

LIITE III Alusten pituus (6 artiklan 2 kohta) Alusten pituus määritellään ICCAT:n mukaan seuraavasti: — Kaikkien 18 päivän heinäkuuta 1982 jälkeen rakennettujen kalastusalusten osalta 96 prosenttia kokonaispituudesta vesiviivalla, joka on 85 prosentin korkeudella pienimmästä mallisivukorkeudesta, mitattuna kölin yläosasta, tai pituus aluksen keularangan etureunasta peräsinvarren keskiöön mitattuna samalla vesiviivalla, jos tämä pituus on suurempi. Aluksissa, joiden köli on suunniteltu kaltevaksi, tulee vesiviivan, jolla tämä pituus mitataan, olla suunnitellun vesiviivan suuntainen. — Kaikkien ennen 18 päivää heinäkuuta 1982 rakennettujen kalastusalusten osalta rekisteröintipituus sellaisena kuin se on merkitty kansallisiin rekistereihin tai aluksen muihin todistusvoimaisiin asiakirjoihin.