Neuvoston tiedonanto - Yhteisön ja jäsenvaltioiden välisen toiminnan yhteensovittamisen lujittamista koskevat suuntaviivat kehitysyhteistyön alalla (Neuvoston hyväksymä 9 päivänä maaliskuuta 1998)



Virallinen lehti nro C 097 , 31/03/1998 s. 0001 - 0003



Yhteisön ja jäsenvaltioiden välisen toiminnan yhteensovittamisen lujittamista koskevat suuntaviivat kehitysyhteistyön alalla (Neuvoston hyväksymä 9 päivänä maaliskuuta 1998) (98/C 97/01) 1. Neuvosto katsoi 5. kesäkuuta 1997 antamissaan päätelmissä, että yhteisön ja jäsenvaltioiden välistä toiminnan yhteensovittamista olisi lujitettava uusien suuntaviivojen perusteella kaikissa kehitysmaissa, joihin EU on luonut yhteistyösuhteet. Uusia suuntaviivoja on toteutettava käytännöllisellä tavalla paikalliset resurssit ja rajoitukset huomioon ottaen. Suuntaviivoissa olisi myös otettava huomioon vuoden 1994 suuntaviivat ja kokeiluvaiheessa saadut kokemukset, ja niiden olisi perustuttava seuraaville periaatteille: - yhteensovittamistoimet olisi suunniteltava kunkin maan sekä kunkin yhteistyöalan ja -alueen erityistilanteeseen sopiviksi - yhteensovittamistoimet olisi toteutettava läheisessä yhteistyössä vastaanottajamaan kanssa, niin että se pystyisi paremmin ottamaan sille kuuluvaa vastuuta kehitysstrategioistaan ja -ohjelmistaan ja ottamaan ne haltuunsa ja jotta hallituksen johtavaa asemaa avun yleisessä yhteensovittamisessa lujitettaisiin - Euroopan unionin toteuttama yhteensovittaminen olisi yhdistettävä muiden avunantajien yhteensovittamisjärjestelyihin maakohtaisella tasolla - yhteensovittamistoimilla olisi varmistettava, että Euroopan unionin osallistuminen on johdonmukaista laajempien avunantajien yhteensovittamisjärjestelyjen kanssa ja yhdenmukaista neuvoston määrittelemien, yhteistä politiikkaa koskevien suuntaviivojen kanssa, ja - Euroopan unionin osalta yhteensovittaminen on toteutettava siten, että avunsaajamaille koituva lisäarvo on mahdollisimman suuri. 2. EU:n yhteensovittamistoimet olisi näin ollen toteutettava osana avustuksen yleistä yhteensovittamista kumppanuusvaltiossa siten, että samalla maksimoidaan toimista kussakin tapauksessa saatava erityinen hyöty. Komission ja jäsenvaltioiden olisi tältä osin tuettava kumppanuusvaltion pyrkimyksiä ottaa enenevässä määrin vastuuta saamansa avun yleisestä yhteensovittamisesta. EU:n yhteensovittamistoimien erityisluonne ja soveltamissäännöt sekä niiden anti laajemmille avustuksen yhteensovittamisjärjestelmille, muut avunantajat mukaan lukien, olisi yhteisesti määriteltävä kussakin kumppanuusvaltiossa kunkin kehitysyhteistyön alan ja alueen osalta erikseen. Jäsenvaltioiden ja komission edustajien olisi tämän helpottamiseksi tehtävä kumppanuusvaltiota kuullen yhteinen tilannearvio, jossa otetaan huomioon erityisesti seuraavat alat: - kumppanuusvaltion painopistealueet ja politiikat kunkin kehitysyhteistyön alan ja alueen osalta - yhteisön ja asianosaisten jäsenvaltioiden tukemat politiikat ja toimet kullakin alalla ja alueella - nykyiset yhteensovittamisjärjestelmät ja niiden toimiminen, muiden avunantajien toimet mukaan lukien - kumppanuusvaltion osuus nykyisissä yhteensovittamisjärjestelmissä - kumppanuusvaltion institutionaalinen kyky johtaa avustuksen yhteensovittamista - jäsenvaltioiden ja komission osuus tehostetussa yhteensovittamisessa. Tilannearvio on saatettava säännöllisesti ajan tasalle. 3. Jäsenvaltioiden ja yhteisön edustajien olisi tilannearvion perusteella sovittava tehostetun yhteensovittamisen toteuttamistavasta ja suoritettava tarvittavat työjärjestelyt EU:n nykyisten yhteensovittamisjärjestelyjen pohjalta myös alakohtaisesti. Järjestelyillä olisi pyrittävä kattamaan kaikki yhteensovittamisen välineet ja alat. 4. Euroopan komission valtuuskunnan olisi läheisessä yhteistyössä puheenjohtajavaltion kanssa periaatteessa aloitettava yhteisön ja jäsenvaltioiden paikan päällä olevan toiminnan yhteensovittamisen yleinen lujittaminen sekä seurattava sen toteutusta jäsenvaltioiden edustajia kuullen sekä heidän tuellaan. Yhteisestä sopimuksesta ja yksittäiset tapaukset huomioon ottaen komission ja jäsenvaltioiden edustajat voisivat antaa yhdelle jäsenvaltiolle tai komissiolle tehtäväksi seurata tiettyä kehitysyhteistyöalaa tai -aluetta koskevan toiminnan yhteensovittamista osana yleistä yhteensovittamista. Maissa, joissa komissiolla ei ole pysyvää valtuuskuntaa, puheenjohtajavaltion edustajan olisi aloitettava yhteensovittaminen. Jäsenvaltioiden edustajien olisi yhteisellä sopimuksella annettava yhden jäsenvaltion tehtäväksi yhteensovittamisen seuraaminen. Kyseisen jäsenvaltion olisi oltava läheisessä yhteistyössä kolmannessa valtiossa olevan toimivaltaisen valtuuskunnan kanssa. Komission valtuuskunnan olisi toimitettava tietoja toiminnan yhteensovittamisen tuloksista sellaisen jäsenvaltion pyynnöstä, jolla ei ole pysyvää suurlähetystöä kyseisessä kumppanuusvaltiossa. 5. Yhteisön ja jäsenvaltioiden välisen toiminnan yhteensovittamiseen voisivat kuulua erityisesti seuraavat: a) Jäsenvaltioiden edustajien ja Euroopan yhteisön valtuuskunnan väliset kokoukset Tällaisia kokouksia olisi järjestettävä kuukausittain tai tarvittaessa pyynnöstä, jonka Euroopan yhteisön valtuuskunta tai kyseisellä alalla johtavassa asemassa oleva jäsenvaltio voi esittää puheenjohtajavaltiota kuultuaan. Tavoitteina kokouksissa on: i) laatia osallistujien kesken yleiskatsaus kulloinkin tuetuista alakohtaisista painopisteistä sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden käynnissä olevista tai suunnitelluista kehitysaputoimista ja pitää yleiskatsausta ajan tasalla sekä keskustella tältä osin viimeaikaisesta kehityksestä ja kokemuksista ii) tunnistaa päällekkäisyydet ja reagoida niihin sekä tunnistaa ja toteuttaa mahdollisuudet vahvistaa jäsenvaltioiden ja yhteisön toimia pyrkien siihen, että ne täydentäisivät toisiaan yhä enemmän, ottaen huomioon myös muiden avunantajien toiminnan iii) keskustella yhteisestä lähestymistavasta, joka koskee yhteensovittamista ja yhteistyötä muiden avunantajien kanssa kullakin kehitysyhteistyön alalla tai alueella ja yhteistyötä kumppanuusvaltion kanssa sekä mahdollisuuksien mukaan vahvistaa tällainen yhteinen lähestymistapa iv) edistää jäsenvaltioiden ja komission yhteensovitettua toimintaa, joka koskee kumppanuusvaltion hyväksymien alakohtaisten politiikkojen tukemista, ja tarvittaessa valmistella yhtenäinen osallistuminen alakohtaisten ohjelmien kehittämiseen ja toteuttamiseen yhteistyössä muiden avunantajien kanssa kumppanuusvaltion johdolla v) vaihtaa tietoja ja mielipiteitä kumppanuusvaltion osoittamiin tarpeisiin perustuvista painopistealueista, jotka vahvistetaan jäsenvaltioiden ja yhteisön kehitysavun seuraavan vaiheen suunnittelulle ottaen huomioon erot ajoituksessa ja menettelyssä. Kunkin osapuolen olisi järjestettävä näitä neuvotteluja ohjelmien suunnittelun varhaisvaiheessa, ja niiden olisi sovittava yhteen alakohtaisten ohjelmien kanssa. b) Tietojen vaihto Jäsenvaltioiden ja komission olisi annettava toisillensa tietoja kumppanuusvaltiossa harjoittamistaan politiikoista sekä kumppanuusvaltiota koskevista arvioinneistaan, tehtävistään ja tutkimuksistaan sekä parhaillaan annettavasta ja suunnitellusta kehitysavusta. Tietoja olisi tarvittaessa annettava muillekin avunantajille. Jäsenvaltioiden ja komission paikan päällä olevien edustajien olisi tätä varten jaettava yhteenvetona ja aina kun mahdollista kirjallisesti tietoja politiikoistaan sekä meneillä olevista ja suunnitelluista avustustoimista. Tiedonvaihtoa voitaisiin helpottaa komission tietopankkimallilla, joka voitaisiin antaa paikan päällä olevien jäsenvaltioiden ja komission edustajien käyttöön. Kun kyseessä on merkittävä komission tai jäsenvaltioiden edustajien tehtävä kyseisessä valtiossa, olisi järjestettävä tiedotustilaisuuksia ja raportointikokouksia. Pitkällä aikavälillä olisi pyrittävä siihen, että kumppanuusvaltion hallitusta autetaan paikallista institutionaalista rakennetta kehittämällä parantamaan kykyään vaihtaa ja käyttää tietoja, jotka ovat olennaisia sen oman kehitysprosessin kannalta. c) Yhteiset tutkimukset, analyysit ja arvioinnit Niillä aloilla ja alueilla, joilla monet jäsenvaltiot ja yhteisö toimivat, tutkimuksia, analyysejä ja arviointeja voitaisiin enenevässä määrin tehdä yhteisesti, yhteistyössä kumppanuusvaltion ja tarvittaessa muiden avunantajien kanssa. Kumppanuusvaltion olisi enenevässä määrin oltava vastuussa julkisten menojen tarkastelusta ja johdettava sitä sekä mahdollisuuksien mukaan oltava vastuussa myös julkisten menojen tutkimuksista ja analyyseistä ja johdettava niitä. d) Yhteiset ohjelmat Yhteisiä ohjelmia voitaisiin tarvittaessa käynnistää yhteistyössä kumppanuusvaltion sekä mahdollisesti muiden avunantajien kanssa. Tällaisten yhteisten ohjelmien olisi enenevässä määrin ja niin pitkälle kuin mahdollista oltava alakohtaisia ohjelmia, ja niissä olisi taattava hallitukselle johtava asema. e) Avustusjärjestelyt Asianosaisten jäsenvaltioiden avustusohjelmiin tai yhteisön suuntaa-antaviin ohjelmiin voitaisiin tarvittaessa tehdä muutoksia asiaankuuluvaa menettelyä noudattaen ja yhteisymmärryksessä kumppanuusvaltion kanssa, jos ilmenee, että tehdään suuressa määrin päällekkäistä työtä tai että niihin kuuluvassa yleisessä toiminnassa on aukkoja. Sekä yhteisön että jäsenvaltioiden olisi aina kun mahdollista pyrittävä saavuttamaan asteittainen menettelytapojen yhdenmukaistaminen erityisesti rahoitusehdotusten, sopimusten ja ohjelmien toteuttamismenettelyjen osalta. Kentällä tapahtuvan yhteensovittamisen olisi oltava yhdenmukaista vastaavan keskushallinnon tasolla toteutettavan yhteensovittamisen kanssa. 6. Jäsenvaltioiden ja yhteisön olisi yhdessä pyrittävä optimoimaan nykyisten avustusten/avunantajien yhteensovittamisjärjestelmien toiminta varmistamalla erityisesti yhteys avunsaajahallituksen omiin politiikkoihin alakohtaisella ja yleisellä tasolla, varmistamalla se, että näillä yhteensovittamisjärjestelmillä autetaan hallitusta määrittelemään ja toteuttamaan asianmukaisia alakohtaisia politiikkoja ja ohjelmia sekä varmistamalla kumppanuusvaltion aiempaa aktiivisempi osallistuminen avustuksen yhteensovittamiseen. Komission ja jäsenvaltioiden olisi tuettava jo olemassa olevia järjestelmiä kaikin mahdollisin tavoin osallistumalla täysimääräisesti yhteensovittamisprosessiin sekä toimittamalla kaikki pyydetyt tiedot niin täsmällisesti ja täydellisinä kuin mahdollista. 7. Kaikki nämä yhteensovittamistoimet olisi suoritettava niin, että kumppanuusvaltioille koituva lisäarvo on mahdollisimman suuri. 8. Jäsenvaltioiden ja yhteisön edustajat laativat vuoden 1999 kuluessa yhteisen selvityksen EU:n tasolla toteutetun toiminnan yhteensovittamisen vahvistamiseksi toteutetuista toimista ja siinä saavutetusta edistyksestä. 9. Neuvosto tarkastelee näiden suuntaviivojen perusteella saavutettua yleistä edistystä vuoden 1998 jälkipuoliskolla pidettävässä istunnossaan ja pyytää komissiota valmistelemaan alustavan selonteon istuntoa varten. 10. Niissä maissa, joissa näitä suuntaviivoja on jo toteutettu, jäsenvaltioiden ja komission edustajat tulevat antamaan viranomaisille ohjeita siitä, millä tavoin yhteensovittamista voitaisiin paikallisesti lujittaa. 11. Neuvosto tarkastelee 8 kohdassa mainittujen yhteisten selvitysten ja 9 kohdassa tarkoitetun alustavan selonteon perusteella mahdollisuutta kehittää näitä suuntaviivoja edelleen.