Neuvoston päätös,

tehty 25 päivänä maaliskuuta 2002,

direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa eriytettyä valmisteverokantaa biodieseliä sisältäviin moottoripolttoaineisiin

(2002/265/EY)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/81/ETY(1) ja erityisesti sen 8 artiklan 4 kohdan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Italia testasi biodieselin käyttöedellytyksiä 1 päivän heinäkuuta 1998 ja 30 päivän kesäkuuta 2001 välisenä ajanjaksona toteutetussa kokeiluhankkeessa. Vapautus valmisteverosta myönnettiin 125000 tonnin vuotuiselle enimmäismäärälle biodieseliä. Italian viranomaiset toimittivat komissiolle 23 päivänä huhtikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä pyyntönsä, joka koskee poikkeusta saada soveltaa vapautusta valmisteverosta biodieselin ja muiden biopolttoaineiden osalta direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan nojalla kolmen vuoden ajan 1 päivästä heinäkuuta 2001 30 päivään kesäkuuta 2004. Saadakseen pyynnön tarkastelussa tarvittavia olennaisia tietoja komissio esitti lisäkysymyksiä 16 päivänä toukokuuta 2001 ja 8 päivänä elokuuta 2001 päivätyissä kirjeissä, joihin Italian viranomaiset vastasivat 17 päivänä heinäkuuta 2001 ja 28 päivänä syyskuuta 2001. Komission ja Italian viranomaisten edustajat pitivät kokouksen 15 päivänä lokakuuta 2001. Komissio pystyi 22 päivänä lokakuuta 2001 päivätyn Italian viranomaisten kirjeen ansiosta saattamaan poikkeuspyynnön tarkastelun päätökseen. Italia on keskeyttänyt veronalennuksen soveltamisen siihen saakka, kun neuvosto antaa luvan pyydettyyn poikkeukseen.

(2) Italia on pyytänyt lupaa soveltaa eriytettyä valmisteverokantaa biodieseliin, jota käytetään lisäaineena kaasuöljyssä (biodieselpitoisuus alle viisi prosenttia) sekä seoksena kaasuöljyn kanssa moottoripolttoaineena (biodieselpitoisuus noin 25 prosenttia) erityisesti taajamaliikenteen busseissa. Viimeksi mainitussa tapauksessa olisi seoksen korkean biodieselpitoisuuden vuoksi valvottava moottorin mukautumista polttoaineeseen, jotta liian suurilta saastepäästöiltä vältyttäisiin.

(3) Pyynnöstä on ilmoitettu muille jäsenvaltioille.

(4) Yhteisö on edistänyt uusiutuvien energialähteiden ja erityisesti biopolttoaineiden kehittämistä vuodesta 1985 alkaen. Korvaavien polttoaineen osien bensiinissä käytöllä saatavasta raakaöljyn säästöstä 5 päivänä joulukuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/536/ETY(2) painotetaan biopolttoaineiden merkitystä pyrittäessä vähentämään jäsenvaltioiden riippuvuutta öljyntuonnista sekä sallitaan etanolin lisääminen bensiiniin 5 tilavuusprosenttiin saakka ja etyyli-tert-butyylieetterin lisääminen bensiiniin 15 tilavuusprosenttiin saakka. Neuvoston päätöksellä 93/500/ETY(3) ja neuvoston päätöksellä 98/352/EY(4) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä 646/2000/EY(5) otettiin käyttöön ALTENER-ohjelma uusiutuvien energianlähteiden käytön edistämiseksi yhteisössä tavoitteena se, että biopolttoaineilla olisi viiden prosentin markkinaosuus moottoriajoneuvojen kokonaiskulutuksesta vuonna 2005. Lisäksi uusiutuvia energialähteitä koskevassa vuonna 1997 annetussa valkoisessa kirjassa suositellaan nestemäisten biopolttoaineiden tuotantotavoitteeksi 18 miljoonaa tonnia vuonna 2010, ja yleistavoitteena on kaksinkertaistaa uusiutuvien energialähteiden osuus energiankulutuksesta vuoteen 2010 mennessä. Komission vihreässä kirjassa "Energiahuoltostrategia Euroopalle" painotetaan myös, että verotusta koskevilla välineillä on keskeinen asema kyseisten tavoitteiden saavuttamisessa, koska niillä vähennetään biopolttoaineiden ja kilpailevien tuotteiden tuotantokustannusten eroa. Komissio hyväksyi 7 päivänä marraskuuta 2001 toimintasuunnitelman ja kaksi direktiiviehdotusta korvaavien polttoaineiden käytön edistämiseksi liikennealalla alkaen biopolttoaineiden käytön edistämiseksi toteutettavista lainsäädäntöä ja verotusta koskevista toimenpiteistä.

(5) Näin ollen Italian viranomaisten pyytämät poikkeukset noudattavat biopolttoaineiden tuotannon kehittämistä koskevaa yhteisön lähestymistapaa, jonka tavoitteena on erityisesti ympäristön suojelu ja energiahuollon varmuus.

(6) Italian viranomaisten esittämät valmisteveron alennukset ovat suhteessa valmiiseen tuotteeseen sisältyvän biopolttoaineen prosenttiosuuteen. Tosiasialliset valmisteverokannat ylittävät kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/82/ETY(6) mukaisesti sovellettavan yhteisön vähimmäismäärän.

>TAULUKON PAIKKA>

(7) Italiassa sovellettava ohjelma koskee kolmen vuoden ajanjaksoa. Eriytettyä valmisteverokantaa voidaan soveltaa määrältään 300000 tonnin vuotuiseen biodieselkiintiöön.

(8) Komissio tarkastelee määräajoin alennuksia ja vapautuksia tarkistaakseen, vääristävätkö ne kilpailua, haittaavatko ne sisämarkkinoiden toimintaa ja ovatko ne edelleen yhteisön ympäristönsuojelu-, energia- ja liikennepolitiikkojen mukaisia,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

1. Italialle annetaan lupa soveltaa eriytettyjä valmisteverokantoja 5 tai 25 prosenttia biodieseliä sisältäviin moottoripolttoaineina käytettäviin seoksiin 30 päivään kesäkuuta 2004 saakka.

2. Valmisteveron alennukset eivät saa ylittää sitä valmisteveron määrää, joka kannettaisiin niihin tuotteisiin sisältyvästä biopolttoaineiden määrästä, joihin kyseistä alennusta voidaan soveltaa.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin seoksiin sovellettavien valmisverokantojen on oltava direktiivissä 92/82/ETY säädettyjen velvoitteiden ja erityisesti sen 5 artiklassa tarkoitetun vähimmäisverokannan mukaisia.

2 artikla

Valmisteveron alennuksia mukautetaan vuotuisesti raaka-aineiden hintakehityksen perusteella, jotta alennukset eivät johda biopolttoaineiden tuotantoon liittyvien lisäkustannusten liikakorvaamiseen.

3 artikla

Tämän päätöksen voimassaolo päättyy 30 päivänä kesäkuuta 2004.

4 artikla

Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.

Tehty Brysselissä 25 päivänä maaliskuuta 2002.

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

A. M. Birulés y Bertrán

(1) EYVL L 316, 31.10.1992, s. 12, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/74/EY (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 46).

(2) EYVL L 334, 12.12.1985, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/441/ETY (EYVL L 238, 21.8.1987, s. 40).

(3) EYVL L 235, 18.9.1993, s. 41.

(4) EYVL L 159, 3.6.1998, s. 53.

(5) EYVL L 79, 25.10.2000, s. 1.

(6) EYVL L 316, 31.10.1992, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/74/EY (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 46).