Komission päätös,

tehty 25 päivänä lokakuuta 2000,

valtiontukiohjelmasta, jonka Italia (Sardinia) on toteuttanut luonnonmukaisen maatalouden edistämiseksi ja arvostuksen lisäämiseksi

(tiedoksiannettu numerolla K(2000) 3153)

(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)

(2001/105/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

on pyytänyt asianomaisia esittämään huomautuksensa edellä mainitun artiklan mukaisesti,

sekä katsoo seuraavaa:

I Menettely

(1) Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti 3 päivänä maaliskuuta 1994 päivätyllä ja 17 päivänä maaliskuuta 1994 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä perustamissopimuksen 93 artiklan (nykyinen 88 artikla) 3 kohdan mukaisesti aluelaista nro 9/94 (jäljempänä "aluelaki"), jolla vahvistetaan luonnonmukaisen maatalouden edistämistä ja arvostuksen lisäämistä koskevat vaatimukset. Asia kirjattiin numerolla N 167/94.

(2) Komissio pyysi 25 päivänä huhtikuuta 1994 ja 23 päivänä elokuuta 1994 päivätyillä kirjeillä lisätietoja kyseisestä laista. Italian viranomaiset vastasivat komission kirjeisiin 14 päivänä heinäkuuta 1994 ja 17 päivänä lokakuuta 1994 päivätyillä kirjeillä sekä 14 päivänä helmikuuta 1995 päivätyllä faksilla.

(3) Italian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella on ilmennyt, että aluelailla säädetyt tuet olivat tulleet voimaan ennen lain ilmoittamista.

(4) Tämän vuoksi aluelailla säädetyt tuet, joille oli annettu numero N 167/94, poistettiin ilmoitettujen tukien luettelosta ja kirjattiin ilmoittamattomien tukien luetteloon tukinumerolla NN 139/94.

(5) Komissio ilmoitti Italialle 27 päivänä heinäkuuta 1995 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa aluelain 9 pykälässä ja 12 pykälän 1 momentissa säädettyjen tukien osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.

(6) Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(1). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa näistä tuista.

(7) Komissio ei ole saanut huomautuksia asianomaisilta.

II Kuvaus

(8) Aluelain 9 pykälän 1 momentissa säädetään luonnonmukaiseen maatalouteen liittyviin kiinteistönparannustöihin myönnettävistä pääomatuista, joiden intensiteetti on 60 prosenttia tukikelpoisista menoista.

(9) Lain 9 pykälän 1 momentissa säädetyt tuet koskevat myös maataloustuotteiden luonnonmukaisen jalostuksen järjestelmien ja teknologian käyttöönottoa.

(10) Aluelain 9 pykälän 2 momentissa säädetään 1 momentissa tarkoitetuille investoinneille korkotuettuina lainoina myönnettävistä tuista, jotka yhdessä 1 momentissa säädettyjen tukien kanssa ovat enintään 75 prosenttia tukikelpoisista menoista.

(11) Lain 9 pykälän 1 ja 2 momentissa säädettyjä tukia maksetaan maatalousyrityksille, joille on myönnetty lupa käyttää aluelain 5 pykälässä säädettyä merkkiä.

(12) Kyseisessä pykälässä säädetään alueellisesta alkuperä- ja laatumerkistä luonnonmukaisilla maatalous- ja jalostustekniikoilla saatujen tuotteiden erottamiseksi muista tuotteista.

(13) Kyseisen lain 12 pykälän 1 momentissa säädetään aluelain nro 39/73 6.6 momentin mukaisten määrärahojen käytöstä luonnonmukaista tuotantoa koskevan tiedotuskampanjan toteuttamiseksi.

(14) Aluelaissa on säädetty tukien myöntämiseksi seuraavat rahoitussuunnitelmat:

- lain 9 pykälässä tarkoitetuille tuille varataan osa 1,650 miljardin Italian liiran (noin 852000 euroa) vuosittaisista kokonaismäärärahoista, joita käytetään myös lain 10 ja 11 pykälässä säädettyjen sellaisten tukien rahoitukseen, joita komissio ei ole vastustanut,

- lain 12 pykälän 1 momentissa tarkoitetuille tuille varataan osa 410 miljoonan Italian liiran (noin 211750 euroa) suuruisista vuoden 1994 kokonaismäärärahoista ja 210 miljoonaa Italian liiraa (noin 108450 euroa) seuraavien vuosien kokonaismäärärahoista, joita käytetään myös lain 2 pykälän 6 momentin c alamomentissa, 8 pykälässä ja 12 pykälän 2 momentissa säädettyjen sellaisten tukien rahoitukseen, joita komissio ei ole vastustanut.

(15) Komissio aloitti perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn, koska se epäili tuen soveltuvuutta yhteismarkkinajärjestelmään. Epäilyt koskivat seuraavia kohtia:

Lain 9 pykälässä:

(16) Lain 9 pykälän 1 ja 2 momentissa säädettyjä tukia olisi pitänyt käyttää toisaalta kiinteistönparannustöihin ja toisaalta luonnonmukaisten maataloustuotteiden jalostusta koskeviin investointeihin.

(17) Kiinteistönparannustöihin myönnettävät tuet (alkutuotanto) kuuluvat maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun asetuksen (ETY) N:o 2328/91(2), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 409/97(3), soveltamisalaan, ja niitä olisi pitänyt tarkastella erikseen kyseisen asetuksen perusteella.

(18) Koska 9 pykälän säännösten ja Italian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella ei voitu vahvistaa, täyttivätkö 9 pykälän mukaisia tukia saavat maatalousyritykset asetuksen (ETY) N:o 2328/91 5 artiklan edellytykset, tuet olisivat voineet kuulua joko mainitun asetuksen 12 artiklan 1 kohdan tai 12 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan. Ensimmäisessä tapauksessa niitä olisi pitänyt tarkastella perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan (nykyisin 87 ja 88 artiklan) mukaisesti (jälkimmäisessä tapauksessa perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklaa ei sovellettu, koska edellä mainitun asetuksen 35 artiklan 2 kohdan mukaan "perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa, lukuun ottamatta 92 artiklan 2 kohtaa, ei sovelleta tämän asetuksen ... 12 artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa ... säädettyihin tukitoimenpiteisiin").

(19) Jos olisi sovellettu asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 1 kohtaa, olisi ollut pääteltävä, että kyseessä olevien investointien tapauksessa komission hyväksymiä enimmäisintensiteettimääriä (75 % direktiivin 75/268/ETY mukaisilla epäsuotuisilla alueilla ja 35 % muilla alueilla) noudatettiin ainoastaan epäsuotuisilla alueilla tehtyjen investointien osalta.

(20) Sen vuoksi alkutuotantoon myönnettyjen 9 pykälän mukaisten tukien ei voitu katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille niiden investointien osalta, jotka tehtiin muilla kuin epäsuotuisilla alueilla.

(21) Lain 9 pykälän 1 momentin mukaisesti jalostukseen tarkoitettuihin investointitukiin olisi voitu soveltaa perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta kyseessä olevien alojen kehittämiseen soveltuvina toimenpiteinä, jotka eivät muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla, seuraavassa esitetyistä syistä.

1. Tukien olisi voitu katsoa olevan maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamiseksi tehdyistä investoinneista 7 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn komission päätöksen 90/342/ETY(4), liitteessä olevassa 2 kohdassa vahvistettujen valintaperusteiden (joita käytetään myös sovellettaessa kilpailusääntöjä) mukaisia, sillä Italian viranomaiset olivat vakuuttaneet tukien noudattavan päätöksen 90/342/ETY liitteessä olevassa 2 kohdassa säädettyjä alakohtaisia rajoituksia.

2. Tukien intensiteetti oli alle komission tavoite 1 -alueilla tämäntyyppisille tuille tavanomaisesti hyväksymien tukien enimmäismäärien.

(22) Lain 9 pykälässä säädettyjä tukia olisi kuitenkin voitu myöntää vain maatalousyrityksille, joille oli myönnetty aluelain 5 pykälässä säädetty merkki. Kyseessä oleva merkki on tuotteiden luonnonmukaiseen alkuperään ja laatuun liittyvä alueellinen merkki, ja vaikka merkki on rinnakkainen luonnonmukaista maataloutta koskevan merkinnän kanssa eikä korvaa sitä, merkki koskee kuitenkin tuotteiden alkuperää, erityisesti koska aluelain 5 pykälän 6 momentissa säädetään seuraamuksesta, jos kyseistä merkkiä käytetään sellaisissa tuotteissa, joita ei ole tuotettu luonnonmukaisen maatalouden menetelmiä käyttäen tai joita ei ole tuotettu tai jalostettu Sardiniasta peräisin olevista raaka-aineista.

(23) Koska kyseessä olevan aluelain 5 pykälän säännökset koskivat vain alueellisia tuotteita, ne saattoivat yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan olla perustamissopimuksen 30 artiklan (nykyinen 28 artikla) vastaisia määrällisesti rajoittavia toimenpiteitä eikä niitä voitu pitää perustamissopimuksen 36 artiklan (nykyinen 30 artikla) mukaisesti perusteltuina. Ne olivat lisäksi maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2092/91(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2020/2000(6), 12 artiklan vastaisia. Kyseisen artiklan mukaan "jäsenvaltiot eivät saa tuotantotapaan, etiketöintiin tai tuotantotavan esittämiseen liittyvistä syistä estää tai rajoittaa tuotteiden pitämistä kaupan".

(24) Nämä näkökohdat huomioon ottaen näytti siltä, että mitään 92 artiklan (nykyinen 87 artikla) 2 ja 3 kohdassa määrätyistä poikkeuksista ei voitu soveltaa, ja tuet näyttivät sen vuoksi vääristävän kilpailua ja vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

Lain 12 pykälän 1 momentissa:

(25) Luonnonmukaisten tuotteiden mainontaa koskevien tukien osalta Italian viranomaiset vakuuttivat, että maataloustuotteiden ja tiettyjen perustamissopimuksen liitteeseen II kuulumattomien tuotteiden, lukuun ottamatta kalastustuotteita, mainonnan edistämiseen tarkoitetuista kansallisista tuista annettujen yhteisön puitesääntöjen(7) perusteita noudatettiin.

(26) Tämä vakuutus oli kuitenkin ristiriidassa Italian viranomaisten toisen vakuutuksen kanssa, jonka mukaan toimet koskivat tiettyjen yritysten (consorzi di cooperative) tuotteita. Edellä mainittujen yhteisön puitesääntöjen 2.2 kohdan mukaisesti "jonkin tietyn yrityksen tai useiden tiettyjen yritysten tuotteiden mainontaan suoraan tarkoitettuja tukia ei voida perustella minkään edun mukaisina; tällaiset tuet olisivat yksinkertaisesti toimintatukia, jotka eivät sovellu yhteismarkkinoille".

(27) Koska Italian viranomaiset eivät olleet toimittaneet tietoja kyseisen tiedotuskampanjan toteuttamisesta, komissio ei voinut millään perusteella sulkea pois sitä mahdollisuutta, että mainittu kampanja oli tarkoitettu tuotteille, joilla oli aluelain 5 pykälässä tarkoitettu merkki. Kun otetaan huomioon lisäksi merkkiin sovellettavista säännöksistä esiintulleet näkökohdat (vrt. 22 kappale), näytti siltä, että mitään perustamissopimuksen 92 artiklan (nykyinen 87 artikla) 2 ja 3 kohdassa määrättyä poikkeusta ei voitu soveltaa.

III Italian huomautukset ja komission vastine

(28) Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti 23 päivänä tammikuuta 1996 päivätyllä ja 31 päivänä tammikuuta 1996 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä Italian viranomaisten vastauksen menettelyn aloittamisilmoituksessa olleisiin komission humautuksiin.

(29) Italian viranomaiset totesivat kiinteistönparannustöistä, että tukien prosenttiosuuksissa tehtiin ero epäsuotuisien ja muiden kuin epäsuotuisien alueiden välillä. Tuki-intensiteetti oli 60 prosenttia ensin mainituilla alueilla ja 35 prosenttia jälkimmäisillä.

(30) Alueellisen merkin osalta Italian viranomaiset liittivät vastaukseensa lakiluonnoksen, jolla muutetaan aluelain 5 pykälää ja korvataan merkki asetuksen (ETY) N:o 2092/91 8 artiklan 3 kohdassa säädetyllä luettelolla. Samalla lakiluonnoksella muutetaan myös aluelain 9 pykälää korvaamalla maininta aluemerkin käyttämisestä viittauksella tuotteen ottamiseen edellä mainittuun luetteloon.

(31) Lain 12 pykälän 1 momentin osalta Italian viranomaiset totesivat uudelleen, että yhteisön vahvistamia maataloustuotteiden mainontaa koskevia perusteita oli noudatettu, ja ilmoittivat, että mahdollisuus tiettyjen yritysten suosimiseen poistui aluemerkin poistamisen myötä, koska mainoskampanja koski kaikkia asetuksen (ETY) N:o 2092/91 vaatimusten mukaisesti saatuja tuotteita.

(32) Italian viranomaiset mainitsivat myös, että aluelakia ei ollut sovellettu.

(33) Tutkittuaan näitä tietoja komissio pyysi 22 päivänä heinäkuuta 1996 päivätyllä kirjeellä (viite 29692) Italian viranomaisia ilmoittamaan komissiolle 30 kappaleessa mainitun lakiluonnoksen lopullisessa muodossaan. Komissio pyysi Italian viranomaisia kiinnittämään huomiota myös seuraavassa esitettyihin seikkoihin.

Aluelain 9 pykälän 1 ja 2 momentissa säädettyjen, alkutuotantoon sovellettujen tukien osalta:

1. Heinäkuun 27 päivänä 1995 (vrt. 5 kappale) päivätyssä kirjeessä korostettiin, että tuensaajia koskevien tietojen perusteella ei ollut mahdollista vahvistaa, olisiko tähän asiaan sovellettavan arvioinnin oikeusperustana pidettävä asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 1 vai 2 kohtaa.

2. Tämän vuoksi komissio tutki tuet perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan (nykyiset 87 ja 88 artikla) perusteella ja otti lähtökohdakseen sen olettamuksen, että edellä mainittua 1 kohtaa sovellettiin (toisin sanoen tuensaajat täyttivät asetuksen (ETY) N:o 2328/91 5-9 artiklan edellytykset), ja komissio päätti, että tässä tapauksessa tuet eivät soveltuneet yhteismarkkinoille sallittujen enimmäismäärien ylittämisen vuoksi.

3. Italian hallituksen 23 päivänä tammikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä toimittamista tiedoista (vrt. 28 kappale) ja aluelakia muuttavasta lakiluonnoksesta ei käynyt ilmi uusia tieto ja siitä, että tuensaajat täyttivät vaaditut edellytykset.

4. Tämän vuoksi ei voida sulkea pois sitä, että kyseessä olevat tuet kuuluvat asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan, jonka mukaisesti tuki-intensiteettejä olisi vähennettävä vähintään neljänneksellä saman asetuksen 7 artiklassa säädettyyn intensiteettiin nähden.

Aluelain 9 pykälän 1 ja 2 momentissa säädettyjen, luonnonmukaisten maataloustuotteiden jalostukseen sovellettujen tukien osalta:

5. Italian hallituksen ilmoittamassa lakiluonnoksessa ei viitata alakohtaisiin rajoituksiin, joita sovelletaan maataloustuotteiden jalostukseen ja kaupan pitämiseen tehtävien investointien tukiin. Tämän alan investointitukia koskevat uudet yhteisön puitesäännöt, jotka tulivat voimaan 1 päivänä tammikuuta 1996(8), ilmoitettiin Italian hallitukselle 20 päivänä lokakuuta 1995 päivätyllä kirjeellä.

6. Muutetussa aluelaissa olisi siis otettava huomioon uudet yhteisön säännökset.

(34) Heinäkuun 22 päivänä 1996 päivättyyn komission kirjeeseen ei vastattu. Komissiolla ei ole sen vuoksi käytössään 30 kappaleessa tarkoitetun lakiluonnoksen lopullista tekstiä.

(35) Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi 23 päivänä elokuuta 2000 päivätyllä ja 28 päivänä elokuuta 2000 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä komissiota tekemään käytössään olevien tietojen perusteella lopullisen päätöksen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan (nykyinen 88 artikla) soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(9) 7 artiklan 7 kohdan mukaisesti.

IV Arviointi

(36) Italian viranomaiset eivät vastanneet 22 päivänä heinäkuuta 1996 päivättyyn komission kirjeeseen, vaan pyysivät komissiota tekemään päätöksen käytössään olevien tietojen perusteella. Edellä mainitun komissiolle toimitetun kirjeen jälkeen ei ole saatu mitään uutta tietoa menettelyä aloitettaessa ilmaistujen epäilyjen poistamiseksi. Myöskään Italian viranomaisten 23 päivänä tammikuuta 1996 toimittama lakiluonnos ei hälventänyt kyseisiä epäilyjä. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 7 artiklan 7 kohdassa säädetään, että komissio voi tehdä kielteisen päätöksen, mikäli toimitetut tiedot eivät riitä osoittamaan kyseisen tuen soveltuvuutta. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa komissio toteaa käytettävissään olevien tietojen perusteella seuraavaa.

1. Aluelain 9 pykälän 1 ja 2 momentissa säädettyjen, alkutuotannolle myönnettävien tukien osalta ei ole mahdollista määritellä, onko oikeusperustana asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 1 vai 2 kohta.

2. Jos oikeusperustana on 12 artiklan 1 kohta, mikä oli komission olettamus sen tarkastellessa kyseisiä tukia, alkuperäisessä aluelaissa säädetty 60 prosentin tukitaso voitaisiin hyväksyä epäsuotuisilla alueilla, mikäli tukia arvioidaan perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan mukaisesti (koska komissio hyväksyy tällaisten investointien yhteydessä tuen enimmäisintensiteetiksi 75 prosenttia). Tulotaso olisi kuitenkin liian korkea muilla kuin epäsuotuisilla alueilla, joiden osalta komissio hyväksyy enintään 35 prosentin tuki-intensiteetin. Italian viranomaiset ilmoittivat 23 päivänä tammikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä, että tukitasoa olisi alennettu muiden kuin epäsuotuisten alueiden osalta 35 prosenttiin. Kirjeen liitteenä olevassa muutoslakiluonnoksessa ei kuitenkaan viitata edellä mainittuihin tukitasoihin. Tämän vuoksi komissio ei voi varmistua siitä, onko muutos todella tehty, varsinkaan kun Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet sille muutoslain lopullista versiota.

3. Italian viranomaisten 23 päivänä tammikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä ei myöskään viitata asetuksen (ETY) N:o 2328/91 5-9 artiklan edellytyksiin, joiden noudattaminen on edellytys 12 artiklan 1 kohdan soveltamiselle.

4. Edellä esitetyn perusteella ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että tukia olisi tarkasteltava asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 2 kohdan mukaan. Vaikkakin kyseisen asetuksen 35 artiklan 2 kohdan mukaisesti perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan määräyksiä ei sovelleta 12 artiklan 2 kohdassa säädettyihin tukitoimenpiteisiin, on aiheellista korostaa, että kyseistä artiklaa sovellettaessa tuen tason on oltava vähintään neljännestä pienempi kuin saman asetuksen 7 artiklan mukaisesti myönnettävien tukien taso, toisin sanoen Italian viranomaisten olisi ollut alennettava sitä.

5. Edellä olevat näkökohdat huomioon ottaen siinä tapauksessa, että asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 1 kohtaa sovelletaan, komissio ei voi määritellä, soveltuvatko aluelain 9 pykälän 1 ja 2 momentin mukaisesti alkutuotantoon myönnettävät tuet yhteismarkkinoille. Jos taas sovelletaan saman asetuksen 12 artiklan 2 kohtaa, komissio ei voi muodostaa tarkkaa käsitystä tämän päätöksen kohteena olevista tukitoimenpiteistä, koska asetuksen 35 artiklan 2 kohdassa säädetään, että "perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklan määräyksiä, lukuun ottamatta 92 artiklan 2 kohtaa, ei sovelleta ...12 artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa ... säädettyihin tukitoimenpiteisiin".

6. Aluelain 9 pykälän 1 ja 2 momentissa säädettyjen, luonnomukaisesti tuotettujen maataloustuotteiden jalostukseen myönnettävien tukien osalta komissio epäili niiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille, koska ne oli tarkoitettu sellaisille yrityksille, joille oli myönnetty perustamissopimuksen 28 artiklan vastainen merkki. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan pelkästään alueen omien tuotteiden edistämiseen myönnetty merkki oli perustamissopimuksen 30 artiklan (nykyinen 28 artikla) vastainen, koska se oli verrattavissa määrälliseen rajoitukseen, jota ei voida perustella 36 artiklan (nykyinen 30 artikla) nojalla (vertaa 22-24 kappale).

7. Lakiluonnoksessa, jolla aluelakia muutetaan, merkki korvataan asetuksen (ETY) N:o 2092/91 8 artiklan 3 kohdassa säädetyllä luettelolla ja aluelain 9 pykälää muutetaan korvaamalla maininta aluemerkin käyttämisestä viittauksella tuotteen ottamiseen edellä mainittuun luetteloon.

8. Koska Italian viranomaiset eivät ole vastanneet 22 päivänä heinäkuuta 1996 päivättyyn komission kirjeeseen, on mahdotonta todeta, onko aluelain muuttamisesta annettu lakiluonnos julkaistu ja millainen sen lopullinen sisältö on. Tämän vuoksi ei voida myöskään varmistua siitä, että aluelaista on todella poistettu kaikki viittaukset kyseiseen merkkiin ja ettei tukea ole enää rajoitettu koskemaan pelkästään sellaisia yrityksiä, joiden valmistamat tuotteet on saatu yksinomaan Sardiniasta peräisin olevista raaka-aineista (vertaa 22 kappale).

9. Kuten edellä todetaan, aluemerkki on perustamissopimuksen 28 artiklan määräysten vastainen. Arvoidessaan valtiontukia perustamissopimuksen 88 artiklan mukaisesti komissio ei voi sallia, että jäsenvaltiot poikkeavat yhteisön lainsäädännöstä muutoin kuin perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätään(10).

10. Investointeihin liittyvien alakohtaisten rajoitusten osalta Italian viranomaiset ovat sitoutuneet noudattamaan päätöksessä 90/342/ETY vahvistettuja rajoituksia (vertaa 21 kappale), mutta ne eivät ole kuitenkaan panneet sitoumustaan täytäntöön 23 päivänä tammikuuta 1996 päivätyn kirjeensä liitteenä olevassa aluelain muutosluonnoksessa.

11. Edellä esitettyjen näkökohtien perusteella komissio ei voi edelleenkään todeta aluelain 9 pykälän 1 ja 2 momentissa säädettyjen, luonnonmukaisten maataloustuotteiden jalostusalalle myönnettävien tukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

12. Aluelain 12 pykälän 1 momentissa säädettyjen, luonnonmukaisten tuotteiden tiedotuskampanjaan myönnettävien tukien osalta Italian viranomaiset vakuuttivat 23 päivänä tammikuuta 1996 päivätyssä kirjeessään, että maataloustuotteiden mainontaa koskevia yhteisön vaatimuksia noudatettiin ja että aluemerkin poistamisen myötä ei enää ollut mahdollisuutta suosia tiettyjä yrityksiä, koska kampanjasta hyötyivät kaikki asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 säädettyjen vaatimusten mukaisesti saadut tuotteet.

13. Koska Italian viranomaiset eivät ole vastanneet 22 päivänä heinäkuuta 1996 päivättyyn komission kirjeeseen, on mahdotonta varmistua siitä, että aluelaista on todella poistettu kaikki viittaukset aluemerkkiin ja että tiedotuskampanjaa ei ole enää rajoitettu koskemaan ainoastaan tiettyjä yrityksiä. Lisäksi, ottaen huomioon, että Italian viranomaiset ovat pelkästään toistaneet, että maataloustuotteiden mainontaa koskevia yhteisön vaatimuksia noudatetaan, toimittamatta kuitenkaan mitään asiaa täsmentäviä lisätietoja komission menettelyn aloittamisen yhteydessä esittämien epäilyjen hälventämiseksi, on mahdotonta todeta, millaista tukitasoa ja millaisia edellytyksiä kampanjan yhteydessä noudatetaan.

(37) Muodollisen tutkintamenettelyn yhteydessä jäsenvaltion on toimitettava kaikki tiedot, joiden perusteella voidaan poistaa kyseessä olevia tukia tutkittaessa ilmi tulleet komission epäilyt. Edellä 36 kappaleessa esitettyjen näkökohtien vuoksi komissiolla on tarkasteltavana olevassa tapauksessa edelleen vakavia epäilyjä kyseisten tukien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Jos soveltuvuutta on mahdotonta vahvistaa käytettävissä olevien tietojen puutteellisuuden vuoksi, komissio ei voi sallia tukien myöntämistä(11), koska tilanteessa, jossa ei voida todeta, onko mahdollista soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklassa määrättyjä poikkeuksia, tuet saattavat vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(38) Tietojen puuttuessa komissio ei myöskään voi sulkea pois mahdollisuutta, että tukia on myönnetty edellä 30 kappaleessa mainitun lakiluonnoksen toimittamisen jälkeen.

V Päätelmät

(39) Edellä olevien näkökohtien perusteella komissio toteaa seuraavaa.

1. Jos sovelletaan asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 1 kohtaa, aluelain nro 9/94 9 pykälän mukaisesti alkutuotannolle myönnettäviin tukiin ei voida soveltaa mitään perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätyistä poikkeuksista.

2. Perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyjä poikkeuksia ei voida soveltaa aluelain nro 9/94 9 pykälässä ja 12 pykälän 1 momentissa säädettyihin, jalostusalalle myönnettäviin tukiin,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Sardinian aluelain nro 9/94 9 pykälässä säädetyt, alkutuotannolle myönnettävät tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille siltä osin, kun ne myönnetään asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 1 kohdan perusteella.

2 artikla

Sardinian aluelain nro 9/94 9 pykälässä ja 12 pykälän 1 kohdassa säädetyt, jalostusalalle myönnettävät tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille.

3 artikla

Italian on lakkautettava 1 ja 2 artiklassa tarkoitetut tuet.

4 artikla

1. Italian on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 ja 2 artiklassa tarkoitettujen ja tuensaajille sääntöjenvastaisesti maksettujen tukien perimiseksi takaisin.

2. Tuki on perittävä takaisin viipymättä kansallisen oikeuden menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan tämän päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan/tuensaajien käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon.

5 artikla

Italian on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.

6 artikla

Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.

Tehty Brysselissä 25 päivänä lokakuuta 2000.

Komission puolesta

Franz Fischler

Komission jäsen

(1) EYVL C 294, 9.11.1995, s. 19.

(2) EYVL L 218, 6.8.1991, s. 1.

(3) EYVL L 62, 4.3.1997, s. 4.

(4) EYVL L 163, 29.6.1990, s. 71.

(5) EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1.

(6) EYVL L 241, 26.9.2000, s. 39.

(7) EYVL C 302, 12.11.1987, s. 6.

(8) EYVL C 29, 2.2.1996, s. 4.

(9) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

(10) Vertaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-184/97, BP Chemicals Ltd vastaan komissio, antama tuomio.

(11) Vertaa asetuksen (EY) N:o 659/1999 7 artiklan 7 kohta, johon Italian viranomaiset viittasivat pyytäessään lopullista päätöstä käytettävissä olevien tietojen perusteella.