2001/47/EY: Komission päätös, tehty 12 päivänä heinäkuuta 2000, valtiontuesta, jonka Italia aikoo myöntää Fiat Auton Mirafiori Carrozzerian tuotantolaitoksille (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 2450)



Virallinen lehti nro L 013 , 17/01/2001 s. 0024 - 0033



Komission päätös, tehty 12 päivänä heinäkuuta 2000, valtiontuesta, jonka Italia aikoo myöntää Fiat Auton Mirafiori Carrozzerian tuotantolaitoksille (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 2450) (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2001/47/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan, on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1), sekä katsoo seuraavaa: I MENETTELY Italian viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle vuoden 1997 loka-joulukuussa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti yhteensä kuudesta Fiat Auto SpA -nimisen yrityksen (jäljempänä "Fiat") hyväksi tarkoitetusta valtiontukihankkeesta. Niihin kuului mm. Fiat Mirafiori Carrozzerialle Mirafiorissa (Torinossa) sijaitsevan autojen kokoonpanotehtaan investointeihin tarkoitettu valtiontuki, joka on kirjattu komissiossa 29 päivänä lokakuuta 1997 numerolla N 728/97. Komissio on pyytänyt Italian viranomaisilta useaan otteeseen lisätietoja voidakseen tehdä asiassa päätöksen. Italian viranomaiset ja komissio ovat neuvotelleet 23 päivänä huhtikuuta 1998 pidetyssä kokouksessa tapausten tutkimiseen liittyvistä yksityiskohdista. Italian viranomaiset ovat vastanneet lopulta 20 päivänä marraskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä osaan komission esittämistä kysymyksistä. Komissio on ilmoittanut Italian viranomaisille(2) 3 päivänä helmikuuta 1999 tekemästään päätöksestä aloittaa edellä mainittujen suunniteltujen tukitoimenpiteiden osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely ja on määrännyt Italian viranomaiset toimittamaan sille kuukauden kuluessa kaikki asiakirjat ja tiedot, joita se tarvitsee voidakseen arvioida tuen soveltuvuuden yhteismarkkinoille. Jos komissio ei olisi saanut vastausta, se olisi tehnyt päätöksen käytössään olevien tietojen perusteella. Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä tuesta. Komissio ei ole saanut huomautuksia asianomaisilta. Komission edustajat ovat käyneet Mirafiorissa 24 päivänä helmikuuta 1999 keskustelemassa mm. tässä käsiteltävänä olevasta asiasta. Italian viranomaiset ovat pyytäneet 9 päivänä huhtikuuta 1999 lisäaikaa vastaamiseen ja ovat toimittaneet komissiolle 16 päivänä huhtikuuta 1999 tiedot, joita ne pitivät tarpeellisina asioiden tutkinnan päättämiseksi. Uudet tutkimukset ovat vahvistaneet komission alun perin esittämiä epäilyjä, jotka koskivat erityisesti Fiat Mirafiori Carrozzerian hyväksi suunnitellun valtiontuen välttämättömyyttä. Komissio onkin ilmoittanut(4) Italian viranomaisille 26 päivänä toukokuuta 1999 tekemästään päätöksestä, jolla se laajentaa 3 päivänä helmikuuta 1999 tehdyllä päätöksellä aloitettua menettelyä, ja on määrännyt Italian viranomaiset toimittamaan sille kuukauden kuluessa kaikki asiakirjat ja tiedot, joita se tarvitsee voidakseen arvioida tuen soveltuvuuden yhteismarkkinoille. Jos komissio ei olisi saanut vastausta, se olisi tehnyt päätöksen käytössään olevien tietojen perusteella. Komission päätös menettelyn laajentamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(5). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä tuesta. Komissio ei ole saanut huomautuksia asianomaisilta. II YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA - PERUSTELUT EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 88 ARTIKLAN 2 KOHDAN MUKAISEN MENETTELYN ALOITTAMISELLE Tuki aiotaan myöntää Fiat Auto SpA -nimiselle yritykselle, joka on Fiat SpA:n tytäryritys. Fiat-yhtymä toimii moottoriajoneuvoteollisuudessa, ja sen toiminnasta vastaa kolme yritystä: henkilöautoja valmistava Fiat Auto, hyötyajoneuvoja valmistava IVECO ja varaosia valmistava Magneti Marelli. Fiat Autolla on tehtaita Italiassa, Puolassa, Turkissa ja Etelä-Amerikassa. Vuonna 1998 yhtiö myi merkeillä Alfa Romeo, Ferrari, Fiat, Lancia ja Maserati noin 2,4 miljoonaa ajoneuvoa(6), joista 38 prosenttia Italiassa, 29 prosenttia muualla Euroopassa ja 33 prosenttia Euroopan ulkopuolella. Ilmoitettu 643 miljardin Italian liiran (332 miljoonan euron) investointi on toteutettu Mirafiorissa (Torinossa). Maaliskuussa 1995 Mirafiorin alueelle myönnettiin perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisen tukialueen asema. Suuryrityksille myönnettävän tuen enimmäisintensiteetti on näin ollen vuoteen 1999 asti 10 prosenttia nettoavustusekvivalentti. Mirafiori Carrozzeria valmistaa erityyppisiä henkilöautoja (hankkeen käynnistyessä vuonna 1994 valmistettiin 411800 Unoa, Themaa, Cromaa, Pandaa ja Puntoa ja investointien päättyessä vuonna 1999 357800 Puntoa/malli 188:aa(7), Mareaa ja Multiplaa. Alun perin ilmoitetun vuodesta 1994 vuoteen 1999 toteutettavan hankkeen tarkoituksena oli lähinnä tuotantolaitoksen hallinnon ja organisaation tehostaminen uusien henkilöautojen (Marea, malli 188 ja Multipla) valmistuksen aloittamiseksi. Koska tuotantolaitoksen sijainti kaupungissa merkitsi tuotannon ja logistiikan kannalta suuria haittoja, suunniteltujen investointien oli lisäksi määrä parantaa työoloja, säästää energiaa ja tehostaa ympäristönsuojelua. Investointien avulla on säilytetty lukuisia työpaikkoja taantuvalla teollisuusalueella. Aluetukia on myönnetty 19 päivänä joulukuuta 1992 annettuun lakiin nro 488/92 perustuvan, komission hyväksymän tukijärjestelmän nojalla nykyarvossa 8,7 miljardia Italian liiraa (4 miljoonaa euroa). Tuen intensiteetiksi on arvioitu 2 prosenttia. Italian viranomaiset ovat sittemmin päättäneet muuttaa ilmoitustaan. Komission marraskuussa 1997 esittämiin lisäkysymyksiin 20 päivänä marraskuuta 1998 antamassaan vastauksessa Italian viranomaiset toteavat, että suunnitellun aluetukien intensiteetin (2,01 prosenttia) vuoksi kustannus-hyötyanalyysi olisi tarpeeton, sillä suunnitellut tuet voitaisiin hyväksyä innovaatioihin liittyville investoinneille myönnettävänä tukena. Viranomaiset ovat toimittaneet kuvauksen nimellisarvoltaan 51,1 miljardin Italian liiran (nykyarvossa 33,7 miljardia) innovaatioihin liittyvistä investoinneista, jotka oli jaettu kuuteen Multiplaa ja Mareaa koskevaan hankkeeseen. Kirjeessä kuvailtiin, mutta ei esitetty lukuina, muita innovaatioita, joista käytettiin nimitystä "lisämarginaalit". Innovaatiotukia on myönnetty 19 päivänä joulukuuta 1992 annettuun lakiin nro 488/92 perustuvan, komission hyväksymän tukijärjestelmän nojalla nykyarvossa 8,13 miljardia Italian liiraa. Tuen intensiteetti on 24,1 prosenttia bruttoavustusekvivalentti. Italian viranomaisten 20 päivänä marraskuuta 1998 päivätyssä kirjeessä täsmennetään, että kyseinen investointihanke on liikuteltava ja että siihen sisältyy taloudellisesti edullinen mahdollisuus vähentää huomattavasti kapasiteettia Mirafiorissa ja toteuttaa suurin osa investoinneista Bielsko-Bialassa Puolassa. Ainoastaan Multiplaa koskeva osa hankkeesta jäisi samoin kustannuksin Torinon tehtaille mutta ei Mirafioriin vaan Rivaltaan. Komissio on päättänyt 3 päivänä helmikuuta 1999 aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, koska sen hallussa olevat tiedot olivat edelleen epätäydelliset ja tarkasteltaessa tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille oli herännyt seuraavia epäilyjä: i) komissio ei ole voinut todeta ilmoitettujen yksittäisten tapausten innovatiivisuutta, lisäksi on epävarmaa, mitä viitepäivämäärää väitettyjen innovaatioiden arvioinnissa olisi käytettävä, ja mitkä käytännön seuraukset päivämäärän määrittelyllä olisi; ii) mahdollisesti innovatiivisten osahankkeiden tuen intensiteettiä ei ole pystytty laskemaan; iii) suunniteltu tuen intensiteetti ylittää huomattavasti sen enimmäismäärän, jonka komissio on hyväksynyt innovaatioihin liittyviin investointeihin myönnettävälle tuelle; Fiat Auton ottamat riskit eivät myöskään vaikuta riittävän suurilta, jotta niiden osalta voitaisiin hyväksyä tuki, jonka intensiteetti ylittää 10 prosenttia. Sittemmin on käynyt ilmi, että Mirafiori Carrozzeria on sijainnut tukialueella vasta maaliskuusta 1995. Hankkeen toteuttaminen alkoi kuitenkin jo vuonna 1994, mitä ennen (oletettavasti vuonna 1993) on tutkittu hankkeen toteutettavuutta ja sijaintipaikkaa. Investointipäätös on tehty varmasti jo ennen tätä, viimeistään vuonna 1993 tai 1994, jolloin Mirafiori ei vielä sijainnut tukialueella. Tutkintamenettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään komissio ilmaiseekin epäilevänsä vakavasti sitä, että sijoittaja olisi hankkeen rahoitusta harkitessaan voinut ottaa huomioon mahdollisuuden saada aluetukea. Näin ollen tuki ei olisi ollut välttämätöntä Mirafiorin investointien toteuttamiseksi. Lisäksi komissio on sekä menettelyn aloittamista että sen laajentamista koskevissa päätöksissä määrännyt Italian viranomaiset toimittamaan kuukauden kuluessa kaikki tiedot, joiden avulla voidaan arvioida kyseisten tukien soveltuvuus yhteismarkkinoille. Jos komissio ei olisi saanut vastausta, se olisi tehnyt päätöksen käytössään olevien tietojen perusteella. III ITALIAN HUOMAUTUKSET Italian viranomaiset ovat pyytäneet 9 päivänä huhtikuuta 1999 lisäaikaa viimeistelläkseen vastauksensa menettelyn aloittamisesta 3 päivänä helmikuuta 1999 tehtyyn päätökseen, minkä jälkeen ne ovat toimittaneet komissiolle 16 päivänä huhtikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä lisätietoja Mirafiori Carrozzerian asiaa koskevan tutkinnan päättämiseksi. Ensinnäkin Italian viranomaiset väittävät, että komission suorittama tutkimus ei vastaa niitä taloudellisia tosiseikkoja, joihin tuotantolaitoksen sijoittamispäätös perustuu. Tämä koskee erityisesti investoinnin liikuteltavuutta ja kustannus-hyötyanalyysiä. Tähän liittyvät huomautukset eivät koske ainoastaan Mirafiori Carrozzerian asiaa vaan kaikkia kuutta edellä mainittua Fiatin asiaa. Italian viranomaiset toteavat, että Fiat on laatinut kokoonpanotehtailleen(8) vuosiksi 1993-1998 johdonmukaisen investointisuunnitelman, jota varten se on tutkinut kahta eri vaihtoehtoa: investointien toteuttamista suosimalla tuotantoa joko Italiassa sijaitsevilla tuotantolaitoksilla tai Puolan tuotantolaitoksilla (siirtämällä mahdollisimman suuri osa toiminnasta Tichyyn ja Bielsko-Bialaan). Huhtikuun 16 päivänä 1999 päivätyn kirjeen liitteenä olevista kaavioista käy ilmi kunkin tuotantolaitoksen oletettu kapasiteetti eri vaihtoehtojen mukaan arvioituna. Useista Fiatin laatimista analyyseistä käy ilmi, että Fiat- ja Alfa Romeo -merkkisten B-, C- ja D-segmentin ajoneuvojen tuotantokapasiteetin mahdollinen siirtäminen Puolaan olisi ollut kannattavampaa kuin Fiatin lopulta valitsema vaihtoehto, jossa valmistus Puolassa koski vain A-segmenttiä. Syynä samansuuruisen tai vähän suuremman investoinnin parempaan kannattavuuteen olisivat olleet alhaisemmat työvoimakustannukset ja kuljetuskustannukset kohdemaihin(9). Myös komponenttikustannukset olisivat olleet alhaisemmat, kun Fiatin jo ennestään kehittynyt paikallisten tavarantoimittajien verkosto olisi kehittynyt edelleen. Italian viranomaiset täsmentävät, että henkilöstövähennykset, joita tuotannon siirtäminen Puolaan olisi edellyttänyt, olisi voitu toteuttaa luonnollisen poistuman avulla. Konsernin tuotantolaitosten henkilöstön ikärakenteen vuoksi henkilöstöä olisi voitu vähentää erityisesti jättämällä eläkkeelle siirtyvien työpaikat täyttämättä. Toisaalta seurauksena olisi ollut työllisyyden heikkeneminen Italian taantuvilla teollisuusalueilla ja maan eteläosassa, mikä myös Fiatin mielestä olisi ollut valitettavaa. Suunniteltu aluetuki ei riitä korvaamaan niitä ylimääräisiä kustannuksia, jotka aiheutuvat päätöksestä toteuttaa investoinnit Italiassa, mutta se on varmasti ollut kannustimena lopullista päätöstä tehtäessä. Italian viranomaiset katsovat kuitenkin, että Cassinon, Mirafiori Carrozzerian, Pomiglianon ja Rivaltan hankkeet ovat liikuteltavia. Mirafiori Carrozzerian hankkeen liikuteltavuus käy ilmi edellä esitetystä yleisselvityksestä. Italian viranomaiset lisäävät vielä, että koska Rivaltan ja Mirafiorin tuotantolaitokset ovat tiiviisti yhteydessä toisiinsa ja ne muodostavat yhdessä erittäin pitkälle integroituneen kokonaisuuden, jota Fiat kutsuu Rivalta-Mirafiorin alueeksi, Fiatin olisi täytynyt päättää, valmistaako se i) 400 Mareaa päivässä Mirafiorissa ja 200 Mareaa päivässä Rivaltassa vai ii) 300 Mareaa päivässä Mirafiorissa ja 300:aa Mareaa päivässä vastaavan määrän(10) Bielsko-Bialassa. Punton/malli 188:n ja Multiplan liikuteltavuudesta ei ole toimitettu lisätietoja. Toiseksi todetaan, että tukea ei ole voitu myöntää lain nro 488/92 nojalla kaikille näille kuudelle hankkeelle laaja-alaisesti, koska laissa edellytetään erillisten tukihakemusten esittämistä. Koska ehdotuspyynnöt, joissa tukikelpoiset hankkeet on määritelty, koskivat kuutta sijaintipaikkaa, Fiat on esittänyt kuusi erillistä tukihakemusta. Kyseiset kuusi tapausta on näin ollen ilmoitettu komissiolle erillisinä. Näiden kuuden tapauksen tutkimista vaikeuttaa myös se, että hankkeista on ilmoitettu kahdessa erässä, lokakuussa 1997 ja joulukuussa 1997. Tämän vuoksi komissio on soveltanut kahta eri moottoriajoneuvoalan tukia koskevaa puitesääntöä. Ensimmäisen mukaan kustannus-hyötyanalyysin vertailupaikan on oltava yhteisössä tukialueen ulkopuolella. Toisen mukaan voidaan käyttää vertailupaikkaa, joka sijaitsee Euroopan talousalueella tai KIE-maissa. Tässä keinotekoisessa jaottelussa ei oteta huomioon investointien taloudellista todellisuutta. Siinä jätetään huomiotta tuotantopaikkojen keskinäinen riippuvuus ja siitä johtuvat synergiaedut. Italian viranomaiset toteavat, että on hankalaa noudattaa komission vaatimusta soveltaa kahta eri kustannus-hyötyanalyysimenetelmää, koska investointiohjelma ja siihen liittyvät laskelmat ovat yhtenäinen kokonaisuus. Komission olisi pitänyt tutkia kustannus-hyötyanalyysit kokonaisuutena. Huhtikuun 16 päivänä 1999 päivätyssä kirjeessä esitetään runsaasti tietoja, joiden perusteella voitaisiin laatia Mirafiori Carrozzerian, Rivaltan, Cassinon ja Pomiglianon tuotantolaitoksia koskevat kustannus-hyötyanalyysit suhteessa Bielsko-Bialaan ja selvittää siten ihanteellinen tapa jakaa tuotanto Italian ja Puolan kesken. Mirafiori Carrozzerian ja Puolan hankkeita on vertailtu edellä esitetyn liikuteltavuusolettamuksen perusteella. Investoinnit, joiden arvo on yhteensä 643 miljardia Italian liiraa, oli määrä toteuttaa seuraavan aikataulun mukaisesti: >TAULUKON PAIKKA> Kolmanneksi Italian viranomaiset täsmentävät, että investoinnit voidaan jakaa myös kahteen muuhun ryhmään: i) innovaatioihin liittyvät investoinnit, joiden nimellisarvo on 80 miljardia Italian liiraa ii) aluetukikelpoiset teknologiainvestoinnit, joiden nimellisarvo on 563 miljardia Italian liiraa. Innovaatioihin liittyvät investoinnit on näin ollen jaettu kolmeen alaryhmään ja tuen intensiteetti on täsmennetty innovaatioasteen mukaan: >TAULUKON PAIKKA> Italian viranomaiset katsovat, että vaihdettavien koripaneelien ja Multipla-prosessin innovatiivisuuden arvioinnissa vertailuajankohdan olisi oltava vuosi 1995, jolloin kyseiset investoinnit käynnistettiin. Alihankkijan (EMARC) tuella eurooppalaisen ajoneuvovalmistajan oli ensimmäistä kertaa mahdollista toteuttaa tällaiset hankkeet. Teknologiainvestoinneista Italia toteaa, että innovaatioinvestointeja täydentävän aluetuen suunniteltu intensiteetti olisi vain 1 prosentti eli 10 prosenttia aluetuen 10 prosentin enimmäisintensiteetistä. Näin ollen kustannus-hyötyanalyysiä ei tarvittaisi. Ilmoitetut tuet olisivat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> Neljänneksi Italian viranomaiset mainitsevat lain nro 488/92 soveltamista koskevat erityissäännöt, jotka koskevat erityisesti investointien tukikelpoisuuden hyväksymistä takautuvasti. Italian viranomaiset ovat vastanneet tutkintamenettelyn laajentamisesta 26 päivänä toukokuuta 1999 tehtyyn komission päätökseen 20 päivänä heinäkuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, jossa selvitetään yksityiskohtaisesti kahta keskeistä seikkaa: ensinnäkin uuden tukijärjestelmän hyväksymistä ja yhteyttä kyseisten tukien toteuttamiseen ja toiseksi tukihakemusten muodollisten hyväksymisperusteiden noudattamista. IV ARVIOINTI TUESTA Ilmoitetut toimenpiteet Fiat Auton hyväksi täyttävät EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa mainitut edellytykset. Toimenpiteet on tarkoitus rahoittaa valtion varoista, tai rahoitukseen on suunniteltu käytettävän valtion varoja. Koska tuet muodostavat huomattavan osan hankkeen kokonaisrahoituksesta, ne uhkaavat vääristää kilpailua yhteisössä, koska ne suosivat Fiat Autoa muihin yrityksiin nähden, jotka eivät saa tukea. Lisäksi moottoriajoneuvojen markkinoilla käydään yhteisön jäsenvaltioiden välillä laajaa kauppaa. Kyseiset tuet myönnettäisiin lakiin nro 488/92 perustuvan, jo hyväksytyn tukijärjestelmän nojalla, ja ne on suunnattu yritykselle, joka harjoittaa henkilöautojen valmistusta ja kokoonpanoa. Näin ollen tukisuunnitelma on tutkittava moottoriajoneuvoalan valtiontukia koskevien yhteisön puitesääntöjen perusteella. Italian viranomaiset ovat ilmoittaneet asiasta 28 päivänä lokakuuta 1997. Komissio on kirjannut sen rekisteriin 29 päivänä lokakuuta 1997. Tässä tapauksessa sovelletaan puitesääntöä, joka on julkaistu 18 päivänä toukokuuta 1989 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 123(11) ja joka tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1998. Kyseisen puitesäännön mukaan ennen 1 päivää marraskuuta 1997 ilmoitetut tuet, joiden soveltuvuudesta yhteismarkkinoille komissio ei vielä ole tehnyt päätöstä ja joiden osalta komissio on aloittanut ennen kyseistä päivämäärää EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, tutkitaan aiemman, 1 päivänä tammikuuta 1996 kahdeksi vuodeksi voimaan tulleen puitesäännön nojalla. Italia ei ole vastustanut tätä näkemystä. Komissio toteaa näin ollen, että tuet on tarkoitus myöntää osana hyväksyttyä tukijärjestelmää ja että hankkeen kustannukset ovat yli 17 miljoonaa euroa. Italian viranomaiset ovat siis noudattaneet velvollisuuttaan ilmoittaa hankkeesta. Komissio pitää kuitenkin valitettavana, että kyseisen tuen myöntämistä koskeva säädös allekirjoitettiin jo 20 päivänä marraskuuta 1996, mutta virallinen ilmoitus tehtiin vasta lokakuun 1997 lopussa. Perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdassa luetellaan yhteismarkkinoille soveltuvat tuet. Tuen luonteen ja määrän sekä investointikohteiden maantieteellisen sijainnin vuoksi a, b ja c alakohtaa ei voida soveltaa kyseessä olevaan hankkeeseen. Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdassa luetellaan tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille. Se, ovatko ne perustamissopimuksen mukaisia, on arvioitava koko yhteisön eikä ainoastaan kansallisten näkökohtien perusteella. Jotta voidaan varmistaa yhteismarkkinoiden moitteeton toiminta ja perustamissopimuksen 3 artiklan g alakohdassa mainitun periaatteen noudattaminen, on 87 artiklan 3 kohdassa mainittuja poikkeuksia tulkittava suppeasti. Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b ja d alakohdassa mainittujen poikkeusten osalta voidaan todeta, että kyseistä tukea ei ilmeisestikään ole tarkoitettu yhteistä etua koskevaan hankkeeseen, Italian taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen eikä kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen. Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdasta voidaan mahdollisesti soveltaa vain c alakohtaa, sillä Mirafiori kuuluu tätä nykyä 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettuihin tukialueisiin, mutta sille ei ole koskaan myönnetty tukea 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla. Jotta komissio voisi tehdä päätöksen siitä, soveltuuko suunniteltu aluetuki yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa mainitun poikkeuksen nojalla, sen on tarkastettava, onko moottoriajoneuvoalan valtiontukea koskevassa yhteisön puitesäännössä annettuja ehtoja noudatettu. Komissio tutkii, ovatko myönnetyt tuet oikeassa suhteessa ongelmiin, joita niillä on tarkoitus ratkaista, ja ovatko tuet hankkeen toteutumisen kannalta välttämättömiä. Tuen oikeasuhteisuutta ja välttämättömyyttä koskevien edellytysten on täytyttävä samanaikaisesti(12), jotta komissio voisi hyväksyä valtiontuen myöntämisen. Seuraavassa analysoidaan tätä taustaa vasten ensin aluetukihankkeet ja sitten tuki innovaatioihin liittyviin investointeihin. Aluetuki Vaikka tuen oikeasuhteisuutta tarkastellaan yleensä kustannus-hyötyanalyysin avulla, komissio voi nyt tutkittavana olevassa asiassa rajoittua tarkastelemaan ainoastaan tuen välttämättömyyttä. Tehdessään päätöksen menettelyn aloittamisesta komissio on ottanut huomioon erityistilanteen, jonka vuoksi Italian lakiin nro 488/92 perustuva tukijärjestelmä hyväksyttiin. Komissio on kuitenkin myöntänyt niiden päätösten mukaisesti, jotka se on tehnyt 18 päivänä marraskuuta 1997(13), 30 päivänä syyskuuta 1998(14) ja 7 päivänä huhtikuuta 1998(15), että lain nro 488/92 soveltamiseen liittyvät erityisolosuhteet voivat selittää, miksi hankkeen aloittamisen, sen kohteena olevien ajoneuvojen sarjatuotannon aloittamisen, tukihakemuksen esittämisen (vuonna 1996) ja hankkeen ilmoittamisen (lokakuussa 1997) välillä kului niin pitkä aika. Tutkittaessa, oliko tuki välttämätöntä hankkeen sijoittamiseksi Mirafioriin, ei voida kuitenkaan rajoittua vain tähän yhteen analyysiin. Komission on selvitettävä muun muassa se, ottiko Fiat aluetuen huomioon niissä analyyseissään, erityisesti sijaintitutkimuksessa, joiden perusteella se päätyi valitsemaan Mirafiorin. Lisäksi komission on tarkistettava, ovatko Italian viranomaisten väitteidensä tueksi esittämät todisteet riittäviä, kun perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdassa mainittuja poikkeuksia tulkitaan suppeasti ja kun otetaan huomioon komission 3 päivänä helmikuuta 1999 ja 26 päivänä toukokuuta 1999 tekemät tietojen antamista koskevat välipäätökset. Italian viranomaisten 16 päivänä huhtikuuta 1999 päivätyssä kirjeessä todetaan, että Mareaa, Multiplaa ja (uutta) Puntoa koskeva ohjelma käynnistettiin 31 päivänä toukokuuta 1994. Lisäksi komission käytettävissä olevista tiedoista käy ilmi, että ohjelman varojen käyttö alkoi toukokuussa 1994 ja että Marean esisarjan tuotanto aloitettiin elokuussa 1995 (ainoastaan tämän ajoneuvomallin tuotanto on liikuteltava ja siten aluetukikelpoinen). Italian viranomaiset täsmentävät 20 päivänä heinäkuuta 1999 päivätyssä kirjeessään, että koneet on tilattu maalis-huhtikuussa 1994 ja että ensimmäiset tavaratoimitukset on saatu vuoden 1994 jälkipuoliskon aikana. Lisäksi vahvistetaan, että sijaintitutkimus, jonka perusteella Fiatin väitetään valinneen Mirafiorin, olisi tehty vuosina 1993 ja 1994. Komissio toteaa, että Mirafiori ei kuulunut tukialueisiin ennen vuoden 1995 maaliskuun loppua, jolloin se määriteltiin perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiseksi tukialueeksi. Italian viranomaiset vahvistavat 20 päivänä heinäkuuta 1999 päivätyssä kirjeessä esittäneensä ensimmäisen ehdotuksen perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisista tukialueista vasta syyskuussa 1994. Komissio toteaa näin ollen, että Mareaa, Multiplaa ja uutta Puntoa koskeva investointipäätös oli tehty ajankohtana, jolloin Mirafiorin tuotantopaikka ei ollut tukialuetta. Komission arvioon ei vaikuta se, että Mirafiori sijaitsee tavoitteen 2 mukaisella tukialueella, eikä oletettu mahdollisuus siirtää koneet paikasta toiseen hankkeen alkuvaiheessa. Italian viranomaisten mukaan Marean esisarjan tuotanto aloitettiin vuonna 1995, mikä vahvistaa myös sen, että Marean tuotantoon tarvittavat investoinnit oli toteutettu valtaosaksi jo ennen tukialueiden määrittämistä koskevan päätöksen tekemistä. Komissio ei ole kuitenkaan saanut tietoa investointien jakautumisesta ajoneuvotyypin mukaan. Näin ollen on erittäin epätodennäköistä, että Fiat olisi ottanut huomioon mahdollisuuden saada aluetukea Mirafiorin hankkeensa rahoitukseen. Italian viranomaiset eivät myöskään ole toimittaneet todisteita näiden epäilyjen kumoamiseksi. Vaikka oletettaisiin, että Fiat on ottanut huomioon mahdollisuuden saada aluetukea, se on ottanut samalla riskin, ettei saisi sitä, koska moottoriajoneuvoalan valtiontukia koskevan puitesäännön mukaan sen olisi pitänyt saada päätökselleen komission ennakkohyväksyntä. Silloin kun Fiat teki investointipäätöksensä ja otti huomioon mahdollisen aluetuen saamisen Mirafiorin hankkeen rahoittamiseksi, sen olisi komission vakiintuneen käytännön mukaisesti pitänyt laatia kustannus-hyötyanalyysi, jossa olisi vertailtu aluetukea saavaa sijaintipaikkaa sellaiseen yhteisön tukialueiden ulkopuolella sijaitsevaan vaihtoehtoiseen sijaintipaikkaan, jossa Fiat erittäin todennäköisesti olisi voinut toteuttaa kyseisen investoinnin. Sekä Italian viranomaiset että Fiat tunsivat jo tuolloin komission käytännön muun muassa Fiat Mezzogiornon tapauksen perusteella(16). Komissiolla ei ole tietoja vaihtoehtoisen sijaintipaikan valinnasta, mutta todennäköisin vaihtoehto olisi ollut jokin Keski-Italian pohjoisosassa sijaitseva tuotantolaitos. Komission kokemuksen mukaan tällaiseen oletukseen perustuvan kustannus-hyötyanalyysin avulla olisi ollut vaikeaa tai peräti mahdotonta osoittaa Mirafiorin haittoja ja siten hyväksyä aluetuen myöntämistä. Italian viranomaiset eivät edelleenkään ole esittäneet todisteita siitä, että Fiat olisi ottanut huomioon aluetuen saamisen mahdollisuuden päättäessään toteuttaa investoinnin Mirafiorissa. Komissio huomauttaa lisäksi, että vaihtoehtoisen sijaintipaikan osoittaminen Puolasta (Bielsko-Biala), mitä Italian viranomaiset tässä tapauksessa esittävät, on ollut mahdollista vasta tammikuussa 1998 voimaan tulleen moottoriajoneuvoalan valtiontukia koskevan yhteisön puitesäännön perusteella eli noin neljä vuotta sen jälkeen kun Fiat teki investointipäätöksensä. Lopuksi komissio huomauttaa, ettei mikään jäsenvaltio, saati yksityinen yritys, voi perustaa toimintaansa sen mahdollisuuden varaan, että jokin tietty alue määritellään perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiseksi tukialueeksi, ennen kuin komissio on tehnyt tällaisen päätöksen. Tämän vuoksi komissio katsoo, etteivät Italian viranomaiset ole esittäneet riittäviä perusteluja sille, että Fiat olisi todella ottanut aluetuen huomioon välttämättömänä perusteena Mirafiorin valinnassa. Ilmoitettu aluetuki ei näin ollen ole välttämätön 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi eli tässä tapauksessa talousalueen kehityksen edistämiseksi. Komission on voimassa olevan puitesäännön perusteella tuen välttämättömyyden osoittamiseksi tutkittava myös, onko tuensaajayrityksellä taloudellisesti elinkelpoinen vaihtoehtoinen sijaintipaikka hankkeelle tai osalle siitä. Jos sen sijaan suunniteltua investointia ei olisi mahdollista toteuttaa kyseisen yrityksen muissa, jo olemassa olevissa tai uusissa toimipaikoissa, yrityksen olisi joka tapauksessa toteutettava se ainoaksi mahdolliseksi todetussa paikassa, vaikka hankkeen toteuttamiseen ei myönnettäisikään tukea. Tietojen antamista koskevista välipäätöksistä huolimatta Italian tästä asiasta toimittavat tiedot ovat edelleen riittämättömät. Komissio on saanut ainoastaan lyhyen selvityksen, jonka mukaan Fiat teki valintansa Fiat Auton Puolan tuotantolaitosten ja Rivalta/Mirafiorin tuotantolaitosten välillä ja jossa todetaan, että Puolassa sijaitsevaan vaihtoehtoon olisi liittynyt Italiaan verrattuna huomattavia etuja etenkin työvoimakustannusten osalta. Komissio katsoo, että investointipäätöksen tekemisajankohtana, vuonna 1993 tai 1994, mahdollisuudet toteuttaa hanke Puolassa eivät todellisuudessa olleet niin hyvät kuin Italian viranomaiset nyt väittävät. Esimerkiksi teollinen riski oli huomattava, koska Fiat Auton Puolan-tuotantolaitoksilla suoritettiin tuolloin laajoja uudelleenjärjestelyjä. Paikallisten alihankkijoiden verkosto ei ollut yhtä kehittynyt kuin nykyään, eikä ollut varmaa, että uusien alihankkijoiden sijoittautuminen Puolaan onnistuisi. Lisäksi Italian viranomaiset korostavat hankkeen liikuteltavuutta koskevassa analyysissa Fiatin strategisiin tavoitteisiin kuuluvasta joustavuudesta saatavia merkittäviä etuja, joita Rivaltal/Mirafiorin tuotantolaitosten perustamiseen ja säilyttämiseen sisältyy. Italian viranomaiset ovat toimittaneet komissiolle vain joitakin hajanaisia tietoja todellisista mahdollisuuksista valmistaa Mareaa optimaalisissa olosuhteissa seuraavan vaihtoehdon mukaan: 400 ajoneuvoa päivässä Mirafiorissa ja 200 ajoneuvoa päivässä Rivaltassa tai 300 ajoneuvoa päivässä Mirafiorissa ja 300:aa ajoneuvoa päivässä vastaava määrä Bielsko-Bialassa. Italian viranomaiset eivät ole antaneet tyydyttävää selitystä siitä, miksi tuotantolaitosten tuotannon taso on määritelty juuri tämän suuruiseksi, eikä mitään tietoa Fiatin aikomuksista siirtää kyseinen investointi Puolaan. Komissio toteaa näin ollen, että Italian viranomaiset eivät ole edes teoriassa osoittaneet hankkeen liikuteltavuutta. Ilmoitettu aluetuki ei näin ollen ole välttämätöntä 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan tavoitteiden saavuttamiseksi eli kyseisen talousalueen kehityksen edistämiseksi. Komissio toteaa, että myös tuen oikeasuhteisuuden toteamisessa on vaikeuksia. Italia toteaa tukikelpoisten investointien olevan määrältään 563 miljardia Italian liiraa, ja että kustannus-hyötyanalyysiä ei tässä tapauksessa tarvita, koska suunniteltu aluetuen intensiteetti olisi 1 prosentti eli 10 prosenttia aluetuen 10 prosentin enimmäisintensiteetistä. Näin ollen nimellisarvoltaan 5,63 miljardin Italian liiran tuki olisi hyväksyttävissä. Voimassa olevan puitesäännön mukainen komission käytäntö on, että kaikkien tuettujen alueiden katsotaan kärsivän vähäisistä rakenteellisista haitoista. Sen vuoksi voidaan katsoa, että tuki-intensiteettiä, joka on 10 prosenttia(17) aluetuen enimmäisintensiteetistä, voidaan pitää vähimmäiskorvauksena sijoittajalle tukialueella aiheutuvista haitoista. Näin ollen ei ole tarpeen tehdä kustannus-hyötyanalyysiä nettohaittojen arvioimiseksi kyseisellä alueella. Komissio toteaa kuitenkin, että määritelmän mukaan tuen intensiteetti lasketaan suhteessa tukikelpoisten investointien määrään. Ajoneuvoalalla vain liikuteltavia investointeja voidaan pitää tukikelpoisina. Italia myöntää, että investoinneista vain 230 miljardia Italian liiraa olisi liikuteltavia. Suunnitellun 5,63 miljardin Italian liiran tuki-intensiteetti olisi näin ollen 2,4 prosenttia. Lisäksi komissio katsoo, että Italia ei ole toimittanut minkäänlaisia selvityksiä liikuteltavien investointien arvoksi esittämiensä lukujen tueksi. Näin ollen ei voida tietää, onko todellinen määrä vielä esitettyä pienempi, jolloin tuki-intensiteetti olisi vielä korkeampi. Italian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella ei ole mahdollista laatia riittävän tarkkaa kustannus-hyötyanalyysiä. Esimerkiksi investoinneista Puolassa ei ole annettu yksityiskohtaista selvitystä. Tietojen antamista koskevista välipäätöksistä huolimatta komissio ei ole voinut todeta ehdotetun aluetuen täyttävän oikeasuhteisuuden kriteeriä, vaikka tuen välttämättömyys olisi osoitettu, mitä ei kuitenkaan ole tehty. Päätelmät Italian viranomaisten Fiat Mirafiori Carrozzerian hyväksi suunnittelema aluetuki ei ole välttämätön EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi eli tietyn taloudellisen toiminnan helpottamiseksi tai talousalueen kehityksen edistämiseksi. Tuen oikeasuhteisuutta ei myöskään ole osoitettu. Kyseinen tuki ei näin ollen sovellu yhteismarkkinoille. Tuki innovaatioihin liittyviin investointeihin Vaikka aluetuki ei olisi välttämätöntä hankkeen sijoittamiseksi tukialueelle, ei se kuitenkaan tarkoita, että ajoneuvoteollisuudessa ei tarvittaisi tukea teollisten innovaatioiden käyttöönoton edistämiseksi. Voimassa olevan moottoriajoneuvoalan puitesäännön perusteella komissio suhtautuu tiukasti uudenaikaistamiseen ja innovointiin suunnattavaan tukeen. Erityisesti innovaatiotukihankkeista tutkitaan, onko niissä kyse todella uusien tuotteiden tai prosessien käyttöönotosta yhteisössä. Komissio on näin ollen pyytänyt asiantuntijoitaan analysoimaan tekniseltä kannalta hankkeet, joiden Italian viranomaiset katsovat liittyvän innovaatioihin, ja vertaamaan niitä eurooppalaisen ajoneuvoteollisuuden tekniikan huipputasoon ajankohtana, jolloin investointipäätös on tehty ja koneet valmistettu. Asiantuntijat ovat todenneet vaihdettavien koripaneelien ja Multipla-prosessin olevan innovatiivisia ennen kaikkea siksi, että niissä ei käytetä alumiiniosia. Lisäksi nämä investoinnit täyttävät edelleenkin innovaatiokriteerit. Näihin kahteen hankkeeseen sisältyy teollinen riski, mikä oikeuttaa 10 prosentin bruttoavustusekvivalentin. Muita Italian esittämiä investointeja ei sen sijaan voida perusteellisen tutkimuksen perusteella pitää puitesäännössä tarkoitettuina innovaatioihin liittyvinä investointeina. Niihin liittyvät riskit ovat itse asiassa hyvin vähäisiä. Seuraava taulukko havainnollistaa tilannetta: >TAULUKON PAIKKA> Italian suunnittelema tuki vaihdettavien koripaneelien valmistukselle ja Multipla-prosessille on rohkaissut Fiatia tekemään päätöksen innovaatioihin liittyvistä investoinneista. Tuen 10 prosentin bruttointensiteetti on oikeassa suhteessa haluttuihin tavoitteisiin. Päätelmät Vaihdettavia koripaneeleja ja Multipla-prosessia koskeviin innovaatioihin liittyviin nimellisarvoltaan enintään 69 miljardin Italian liiran innovaatioihin liittyviin investointeihin myönnetty tuki, jonka bruttointensiteetti on 10 prosenttia, soveltuu yhteismarkkinoille. Muut tuet Tuen muista tavoitteista, kuten ympäristönsuojelusta, jotka Italian viranomaiset mainitsevat ohimennen, ei ole missään vaiheessa toimitettu yksityiskohtaisia selvityksiä tietojen antamista koskevista komission välipäätöksistä huolimatta. Komissio ei näin ollen ole voinut tutkia mahdollisia ympäristönsuojeluun tarkoitettuja tukia, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Nimellisarvoltaan 69 miljardin Italian liiran tukikelpoisiin investointeihin tarkoitettu innovaatiotuki, jonka bruttointensiteetti on 10 prosenttia ja jonka Italia aikoo myöntää Fiat Mirafiori Carrozzerian hyväksi, soveltuu yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla. Näin ollen hyväksytään kyseinen tuki. 2 artikla Muu valtiontuki, jota Italian tasavalta aikoo myöntää Fiatin investointihankkeelle Mirafiori Carrozzerian tuotantolaitoksissa, ei sovellu yhteismarkkinoille. 3 artikla Italian on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet. 4 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle. Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2000. Komission puolesta Philippe Busquin Komission jäsen (1) EYVL C 120, 1.5.1999 ja EYVL C 288, 9.10.1999. (2) Kirje 9.3.1999, SG (99) D/1742. (3) EYVL C 120, 1.5.1999. (4) Kirje 14.6.1999. (5) EYVL C 288, 9.10.1999. (6) Lähde: Fiat facts and figures 1999. (7) Joka korvaa Punton. (8) Tämän päätöksen osalta Cassino, Mirafiori Carrozzeria, Pomigliano ja Rivalta. (9) Kohdemarkkinat ovat tässä tapauksessa Keski-Euroopan (Saksa, Ranska, Belgia, Alankomaat jne.) ja Itä-Euroopan markkinat. (10) Päivätuotanto olisi Puolassa 280 ajoneuvoa, koska työpäiviä on enemmän kuin Italiassa. (11) Sääntöjä on sittemmin muutettu seuraavasti: EYVL L 231, 3.9.1994, ja EYVL C 284. 28.10.1995. (12) Asia 730/79, Philip Morris, tuomio 17.9.1980 (Kok. 1980, s. 2671, 17 kohta). (13) EYVL C 70, 6.3.1998, s. 7. (14) EYVL C 409, 30.12.1998, s. 7, EYVL C 384, 12.12.1998, s. 20. (15) EYVL C 240, 31.7.1998, s. 3. (16) EYVL C 37, 11.2.1993, s. 15. (17) Ks. valtiontukiasia Ford Bridgend (N 781/96), EYVL C 139, 6.5.1997, s. 4.