KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 15 päivänä syyskuuta 1999,

EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä

(asia IV/36.748 - REIMS II)

(tiedoksiannettu numerolla K(1999) 2596)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(1999/695/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta,

ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1216/1999(2), ja erityisesti sen 6 ja 8 artiklan,

ottaa huomioon asetuksen N:o 17 2 ja 4 artiklan mukaisesti 31 päivänä lokakuuta 1997 jätetyn puuttumattomuustodistushakemuksen ja ilmoituksen poikkeusluvan saamiseksi sekä 12 päivänä tammikuuta 1998, 2 päivänä helmikuuta 1998 ja 28 päivänä syyskuuta 1998 jätetyt täydentävät ilmoitukset,

on julkaissut yhteenvedon hakemuksesta ja ilmoituksesta asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti(3),

on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa,

sekä katsoo seuraavaa:

A ASIASELOSTUS

I JOHDANTO

1) Komissiolle ilmoitettiin 31 päivänä lokakuuta 1997 asetuksen N:o 17 mukaisesti postitoiminnan harjoittajien välisestä päätemaksuja koskevasta sopimuksesta, jäljempänä "REIMS II -sopimus", tarkoituksena pyytää puuttumattomuustodistusta tai poikkeusta EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan nojalla. Useiden muiden postitoiminnan harjoittajien liityttyä sopimukseen ilmoituksen sisältämiä tietoja täydennettiin ja muutettiin 12 päivänä tammikuuta 1998 ja 2 päivänä helmikuuta 1998 päivätyillä kirjeillä. Lisäksi komissiolle ilmoitettiin ensimmäisestä lisäsopimuksesta 28 päivänä syyskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Osapuolet tarkensivat 30 päivänä heinäkuuta 1998 päivätyllä kirjeellä, että niiden hakemus perustui myös ETA-sopimuksen asiaa koskeviin määräyksiin (53 artikla).

II OSAPUOLET

2) REIMS II -sopimuksen ilmoituspäivänä sen oli allekirjoittanut 13 julkista postitoiminnan harjoittajaa. Sen jälkeen kolme muuta julkista postitoiminnan harjoittajaa on liittynyt sopimukseen. Nykyiset osapuolet ovat Alankomaita lukuun ottamatta kaikkien yhteisön jäsenvaltioiden postilaitokset sekä Norjan ja Islannin postilaitokset: Post und Telekom Austria AG (Itävalta), La Poste/De Post (Belgia), Post Danmark, Suomen Posti Oy/Posten Finland Ab, La Poste (Ranska), Deutsche Post (Saksa), Hellenic Post ELTA (Kreikka), Íslandspóstur hf (Islanti), An Post (Irlanti), Poste Italiane S.p.A. (Italia), Entreprise des Postes & Télécommunications (Luxemburg), Posten Norge BA (Norja), CTT Correios de Portugal, Correos y Telegrafos (Espanja), Posten AB (Ruotsi) ja The Post Office (Yhdistynyt kuningaskunta). Osapuolet ovat maidensa vakiintuneita postitoiminnan harjoittajia.

3) Tähän mennessä ainoastaan kaksi yhteisön jäsenvaltiota (Suomi ja Ruotsi) ovat vapauttaneet postialansa täydellisesti. Muiden valtioiden julkisille postitoiminnan harjoittajille on kansallisessa lainsäädännössä varattu alue, jolla niillä on yksinoikeus tarjota postipalveluja. Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15 päivänä joulukuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY(4), jäljempänä "postidirektiivi", 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään:

"1. Siinä määrin kuin yleispalvelun ylläpitämiseksi on tarpeen, yleispalvelun tarjoajalle tai tarjoajille saadaan kussakin jäsenvaltiossa palveluista, lähetysten toimitusnopeudesta riippumatta, varata sellaisten kotimaan kirjelähetysten keräily, lajittelu, kuljetus ja jakelu, joiden hinta on vähemmän kuin viisi kertaa alimpaan painoluokkaan kuuluvan, mahdollisesti käytössä olevan nopeimman vakioluokan kirjelähetyksen normaali hinta ja paino vähemmän kuin 350 grammaa. Sokeille ja heikkonäköisille tarkoitetuissa maksuttomissa postipalveluissa voidaan poiketa paino- ja hintarajoista.

2. Siinä määrin kuin yleispalvelun ylläpitämiseksi on tarpeen, ulkomaanposti ja suoramainontaposti voivat edelleen 1 kohdassa mainittujen hinta- ja painorajojen puitteissa kuulua varattuihin palveluihin."

Ainakin osa postipalveluista (erityisesti pikakirjepalvelut) on kuitenkin kaikissa maissa avoinna kilpailulle. Kukin osapuolista on ehdottomasti tärkein postitoiminnan harjoittaja kotivaltiossaan. Joidenkin osapuolten liikevaihto on erittäin suuri. Esimerkiksi vuonna 1997 näistä suurimman toiminnanharjoittajan, Deutsche Post AG:n, liikevaihto oli 27,136 miljardia Saksan markkaa (13,874 miljardia euroa).

III MERKITYKSELLISET MARKKINAT

4) Ilmoitettu sopimus koskee kyseisten maiden välistä tavanomaista ulkomaanpostia (vastakohtana pikalähetyksille), toisin sanoen postia, joka lähetetään jostain sopimusmaasta toiseen. Sopimus kattaa kaikki UPUn yleissopimuksen (katso johdanto-osan 7 kappale) 8 artiklassa määritellyt kirjelähetykset lukuun ottamatta niin kutsuttuja "M-säkkejä"(5). Tämä määritelmä kattaa lähetykset, jotka yleensä painavat korkeintaan 2 kilogrammaa(6). Komission vastikään teettämän tutkimuksen mukaan(7) ulkomaanpostin yhteisön markkinat käsittävät 5,5 miljardia kirjelähetystä (1996), joiden arvioitu arvo on 1-1,2 miljardia ecua (65 prosenttia koko ulkomaanpostin markkinoista). Ulkomaanpostin tärkeys vaihtelee maasta riippuen. Pienissä jäsenvaltioissa ulkomaanpostin osuus kokonaispostimarkkinoista on suurempi kuin suurissa jäsenvaltioissa. Ulkomaanpostin osuuden on arvioitu olevan keskimäärin merkittävästi alle 10 prosenttia yhteisön kokonaispostimarkkinoista(8).

5) Merkitykselliset markkinat voidaan jakaa edelleen ulkomaanpostin markkinoihin, joilla postilaitokset ja yksityiset yritykset keräävät postin asiakkailta alkuperämaassa jaettavaksi muissa maissa, ja tulevan ulkomaanpostin alamarkkinoihin, joilla postilaitokset tarjoavat ulkomaanpostin jakelupalveluja postilaitoksille ja yksityisille postiyrityksille.

6) Historiallisista syistä (mukaan lukien kansalliset monopolit) ulkomaanposti on perinteisesti ollut julkisten postitoiminnan harjoittajien aluetta. Yksityiset yritykset ovat kuitenkin tulleet ulkomaanpostin markkinoille uudelleenpostituksen muodossa. Uudelleenpostituksella tarkoitetaan sellaisten yritysten toimintoja, jotka keräävät postin maassa A ja kuljettavat sen maahan B, jossa se yhdistetään tavanomaisiin postilähetyksiin. Yleensä erotetaan kolme uudelleenpostitusluokkaa(9): "ABC-uudelleenpostitus" (jossa lähetyksen vastaanottaja asuu maassa C "ABB-uudelleenpostitus" (jossa lähetyksen vastaanottaja asuu maassa B) ja "ABA-uudelleenpostitus" (jossa lähetyksen vastaanottaja asuu maassa A). Ainakin jotkut julkiset postitoiminnan harjoittajat tarjoavat myös uudelleenpostituspalveluja.

IV TAUSTAA

1. Päätemaksut

7) Lähes kaikki maailman valtiot ovat vuonna 1874 perustetun Maailman postiliiton, jäljempänä "UPU", jäseniä. UPU järjestää joka viides vuosi kokouksen, jossa tarkistetaan postilaitosten välisiä toiminnallisia suhteita säätelevää Maailman postiliiton yleissopimusta, jäljempänä "UPUn yleissopimus". UPUn jäsenet sopivat kyseisessä yleissopimuksessa tarjoavansa tulevan ulkomaanpostin jakelupalvelut kotimaassaan.

8) Ennen vuotta 1969 postilaitokset eivät maksaneet toisilleen välittömiä korvauksia kansainvälisen postin jakelusta, koska oletettiin, että jokaiseen postilähetykseen lähetettäisiin vastavuoroisesti vastaus, minkä seurauksena postiliikenne olisi täysin tasapainossa. Tämä tasapaino-oletus kumoutui kuitenkin postiliikenteen muuttuessa epätasapainoiseksi.

9) UPU reagoi tähän kehitykseen ottamalla käyttöön vuonna 1969 järjestelmän, jonka mukaisesti kansainvälisen postin käsittelystä ja jakelusta vastaanottajamaassa aiheutuvista kustannuksista maksetaan korvausta. Näistä palveluista suoritettavia maksuja nimitetään yleisesti päätemaksuiksi. Käytetty menettely perustui kilohintaan, jota kaikki postitoiminnan harjoittajat noudattivat. Tämä järjestelmä ei ollut tyydyttävä, koska se ei vastannut riittävällä tavalla yksittäisten postitoiminnan harjoittajien kustannusrakenteita. Lisäksi menettely oli jo alun perin puutteellinen, sillä siinä ei huomioitu todellisia jakelukustannuksia: yhden kilon painoisen postilähetyksen toimittaminen tulee yleensä halvemmaksi kuin viidenkymmenen kirjeen, joista kukin painaa 20 grammaa.

10) Useiden Euroopan valtioiden postilaitokset ryhtyivät järjestelmän puutteiden vuoksi kehittelemään erilaista järjestelmämallia Euroopan posti- ja telehallintojen konferenssissa, jäljempänä "CEPT", joka toimii UPUn alaisuudessa. Neuvottelut johtivat vuonna 1987 menettelyyn, jäljempänä "CEPT-järjestelmä", jonka mukaan maksettava korvaus koostuu kahdesta osasta, yksikköhinnasta (0,147 SDR(10)) ja kilohinnasta (1,491 SDR). Vakiokirjeen(11) päätemaksu on tämän mukaan 0,205 euroa. Aiempaan UPU-järjestelmän mukaiseen korvaustasoon verrattuna CEPT-järjestelmä johti korvausten merkittävään kasvuun useimpien postilähetysten osalta. Myöskään CEPT-järjestelmä ei kuitenkaan vielä vastannut vastaanottajamaassa aiheutuneita todellisia jakelukustannuksia.

11) International Express Carriers Conferencen, jäljempänä "IECC", kantelun jälkeen komissio julkisti vuonna 1993 väitetiedoksiannon, jossa se ilmoitti, että CEPT-järjestelmä oli vastoin 81 artiklan 1 kohtaa, koska siinä vahvistettiin tulevan ulkomaanpostin jakelulle yhdenmukainen hinta. Lisäksi komissio katsoi, että 81 artiklan 3 kohtaa ei voida soveltaa, koska sovitut päätemaksut eivät perustuneet kustannuksiin. Komissio esitti tässä yhteydessä näkemyksensä, jonka mukaan päätemaksujen laskentamenetelmän olisi perustuttava kokonaisuudessaan kustannuksiin tai siinä olisi ainakin otettava tarkemmin huomioon kustannukset, esimerkiksi laskemalla päätemaksut prosenttiosuudeksi vastaanottajamaan kotimaan postitariffeista. Asiassa sittemmin tapahtuneen kehityksen vuoksi (jota kuvaillaan jäljempänä) komissio päätti kuitenkin olla tekemättä asiassa kieltävää päätöstä. Ensimmäisen asteen tuomioistuin vahvisti tämän komission lähestymistavan asiassa T-110/95 16 päivänä syyskuuta 1998 antamassaan tuomiossa (IECC v. komissio)(12).

2. Ensimmäinen REIMS-sopimus (REIMS I)

12) Neljätoista julkista postitoiminnan harjoittajaa teki 2 päivänä kesäkuuta 1995 Remuneration of Mandatory Deliveries of Cross-Border Mails -sopimuksen, jäljempänä "REIMS I -sopimus", jonka tarkistetun toisinnon kuusitoista julkista postitoiminnan harjoittajaa allekirjoitti uudelleen 13 päivänä joulukuuta 1995. Osapuolina olivat kaikkien jäsenvaltioiden postilaitokset paitsi Espanjan postilaitos sekä lisäksi Norjan ja Islannin postilaitokset. Hakemus puuttumattomuustodistuksesta/poikkeuksesta toimitettiin komissiolle joulukuussa 1995(13).

13) Reims I -sopimuksessa päätemaksut sidottiin ensimmäistä kertaa kotimaantariffeihin Euroopan laajuisesti(14). Päätemaksuja oli tarkoitus korottaa vuosi vuodelta 80 prosenttiin kotimaantariffeista ja niiden lähtökohtana oli CEPT-järjestelmän mukainen korvaus. Korotus olisi vuosina 1997 ja 1998 ollut 15 prosenttia ja vuosina 1999 ja 2000 20 prosenttia(15). Vuonna 2001 tehtävä viimeinen korotus olisi nostanut päätemaksut lopulliselle tasolleen (eli 80 prosenttiin kotimaantariffeista). Nämä korotukset oli sidottu tiukasti tarkoin määriteltyihin palvelun laadullisiin parannuksiin. Postitoiminnan harjoittaja, joka ei saavuttanut näitä tavoitteita, ei saanut korottaa päätemaksujaan.

14) REIMS I -sopimuksen voimassaolon edellytyksenä oli Espanjan postilaitoksen liittyminen siihen 31 päivään toukokuuta 1997 mennessä. Koska tämä ehto ei täyttynyt, REIMS I -sopimus purkautui 30 päivänä syyskuuta 1997.

V REIMS II -SOPIMUS

1. Jäsenyys

15) Sopimukseen saavat liittyä yhteisiä ja yleisiä postipalveluja tarjoavat julkiset ja yksityiset toimijat edellyttäen, että niillä on velvollisuus tarjota tai ne ovat sitoutuneet tarjoamaan näitä palveluja muille osapuolille.

2. Sopimuksen sisältö

a) Päämäärät

16) Osapuolten mukaan REIMS II -sopimuksen tärkeimmät tavoitteet ovat 1) tarjota osapuolille paremmin todellisia kustannuksia vastaava kohtuullinen korvaus kansainvälisen postin jakelusta ja 2) parantaa kansainvälisten postipalvelujen laatua.

b) Päätemaksut

aa) Periaate

17) REIMS II -sopimuksessa päätemaksut sidotaan vastaanottajamaan kotimaan postitariffiin ja postin jakavan postitoiminnan harjoittajan tarjoaman palvelun laatuun. Sopimuksen mukaan päätemaksuja on siirtymäkauden aikana korotettava, kunnes ne vuonna 2001 vastaavat enintään 80:tä prosenttia kotimaantariffeista (jollei vaadittua laatutavoitetta saavuteta, maksetaan sakkoa).

18) Osapuolet eivät pysty tällä hetkellä osoittamaan, että 80 prosenttia kotimaanmaksuista vastaa tulevan kansainvälisen postin jakelusta aiheutuvia kustannuksia. Ne väittävät tämän johtuvan yksittäisille osapuolille aiheutuvien kustannusten välisistä eroista ja sellaisen kustannuslaskentamenetelmän puutteesta, jonka avulla ne voisivat laskea tarkasti tietyn palvelun kustannukset. Osapuolet toteavat kuitenkin, että valittu prosenttiluku on riittävän luotettava edustamaan postitoiminnan harjoittajille todellisuudessa aiheutuvia kustannuksia. Osapuolten päätelmän tueksi toimitettiin tähän liittyviä tietoja useista postitoiminnan harjoittajista.

bb) Viitteenä käytettävät kotimaantariffit

19) Kotimaantariffeissa tehdään yleensä ero eri painoluokkien välillä (esimerkiksi kirjeissä 20, 50 ja 100 grammaa). Sopimuksen mukaan nämä erilaiset tariffit muunnetaan päätemaksujen laskemista varten postin vakiorakenteen perusteella niin kutsutuiksi lineaarisiksi tariffeiksi. Tämän mukaan sopimuksessa erotellaan kolme luokkaa:

Kirjeet korkeintaan kokoluokkaa C5 ja enintään 100 grammaa.

Muu litteä posti korkeintaan kokoluokkaa C4 ja enintään 500 grammaa.

Paketit kaikenmuotoiset painollaan ja kooltaan UPUn määräysten mukaisia.

20) Tämän menettelyn kuvaamiseen riittää yksi esimerkki. Sopimuksessa käytetyn vakiorakenteen mukaan yhdessä tonnissa (tai tarkemmin 999,9 kilogrammassa) kirjepostia on 68336 kirjettä, joista 83,01 prosenttia on korkeintaan 20 grammaa painavia, 15,71 prosenttia 20-50 grammaa painavia ja 1,28 prosenttia 50-100 grammaa painavia. Kirjeen keskipaino on siis 14,63 grammaa. Samanlaiset luvut ja laskelmat on annettu myös muulle litteälle postille ja paketeille. Lineaariset tariffit lasketaan tämän vakiorakenteen perusteella.

21) Kotimaantariffien muutokset otetaan huomioon päätemaksujen laskennassa ainoastaan siinä tapauksessa, että niistä on ilmoitettu ennen kyseistä vuotta edeltävän vuoden syyskuun 1 päivää.

cc) Päätemaksujen tasot

22) Sopimuksessa erotellaan päätemaksuille seuraavat neljä tasoa:

- Taso 1. Ensimmäisen luokan posti, joka toimitetaan sekalaista postia (kirjeitä, muuta litteää postia ja paketteja) sisältävissä säkeissä. Tällaista postia koskevat päätemaksut tulevat olemaan 80 prosenttia kotimaantariffeista ilman arvonlisäveroa(16).

- Taso 2. Vastaanottava postilaitos voi myöntää alennuksia tason 1 korvaukseen työn jakamisen/postin käsittelyn perusteella (esimerkiksi postin esilajittelu formaatin tai määränpään perusteella). Samat alennukset on myönnettävä kaikille lähettäville postilaitoksille, jos samat edellytykset täyttyvät. Osapuolten on ilmoitettava IPC:lle(17) viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 tällaisten alennusten määristä ja edellytyksistä.

- Taso 3. Kaikkien osapuolten on myönnettävä toisilleen jakelumaassa yleisesti käytössä olevat kotimaantariffit (esimerkiksi suoramainonnalle, painotuotteille ja aikakausjulkaisuille myönnettävät tukkualennukset). Näillä maksuilla (jotka ovat yleensä muita maksuja alempia) on erityistä merkitystä ottaen huomioon kansainvälisen yrityspostin suuri määrä.

- Toisen luokan posti. Toisen luokan postiin sovelletaan päätemaksuja, jotka ovat 10 prosenttia alhaisempia kuin tason 1 postiin sovellettavat maksut(18).

23) Päätemaksut, joihin osapuoli on oikeutettu, eivät saa missään tapauksessa (ja sakkojen vähentämisen jälkeen) olla alempia kuin CEPT-järjestelmän mukaiset päätemaksut, paitsi maissa joissa 80 prosenttia vastaanottavan postilaitoksen kotimaanmaksuista on alhaisempi kuin CEPT-maksu. Näissä maissa päätemaksut eivät koskaan saa olla alempia kuin 80 prosenttia kotimaanmaksusta.

dd) Siirtymäkausi

24) Päätemaksuja oli korotettava siirtymäkauden aikana seuraavasti (jollei vaadittua laatutavoitetta saavuteta, maksetaan sakkoa):

1997: CEPT-taso + 15 prosenttia(19)

1998: 55 prosenttia kotimaanmaksuista

1999: 65 prosenttia kotimaanmaksuista

2000: 70 prosenttia kotimaanmaksuista

2001: 80 prosenttia kotimaanmaksuista

25) Siirtymäkauden tarkoituksena on antaa postilaitoksille ja niiden asiakkaille mahdollisuus sopeutua uuteen järjestelmään ja välttää lähtevään kansainväliseen postiin liittyvien äkillisten ja suurten maksunkorotusten aiheuttamat markkinahäiriöt.

26) Vuoden 1999 loppuun voimassa olevat päätemaksut lasketaan viimeistään 1 päivänä syyskuuta 1997 sovellettujen kotimaanmaksujen perusteella. Sen jälkeen tehtyjä korotuksia (joita voidaan vielä tehdä) ei näin ollen oteta huomioon(20).

ee) Palvelun laatu

27) REIMS II -sopimuksessa otetaan tasoon 1 (ja tasoon 2) kuuluvan postin osalta käyttöön palvelun laatuvaatimuksia koskeva järjestelmä palvelun laadun parantamiseksi. Vaatimuksena on jakaa perille tietty prosentti (määrätyltä julkiselta postitoiminnan harjoittajalta) tulevasta ulkomaanpostista yhden työpäivän kuluessa postin saapumisesta ("J") vastaanottajamaan vaihtopisteeseen(21), jos se saapuu sinne ennen LAT-, CET- tai CTT-aikaa(22). Niinpä esimerkiksi laatuvaatimus 80 prosenttia/J + 1 tarkoittaa, että 80 prosenttia tiettyyn valtioon saapuvasta postista on toimitettava määränpäähän yhden päivän kuluessa. IPC määrittelee osapuolia kuultuaan säännöt, joiden mukaisesti LAT-, CET- ja CTT-aika vahvistetaan(23).

28) Yksittäisten osapuolten suorituskykyä (tulevan ulkomaanpostin jakelussa) mitataan IPC:n asettamilla testausmenettelyillä. Nämä mittaukset on jo aloitettu. Varhaisimmat saatavilla olevat tiedot ovat vuodelta 1997.

29) Osapuolet on jaettu kolmeen ryhmään palvelun laatuvaatimusten asettamista varten. Osapuolten mukaan tämä jako perustuu maantieteellisiin ja demografisiin tekijöihin. Espanjan ja Kreikan(24) postilaitokset kuuluvat C-ryhmään. B-ryhmään kuuluvat Saksa, Ranska, Italia, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta. Muut osapuolet kuuluvat A-ryhmään. Vuodeksi 1998 asetetut laatuvaatimukset ovat A-ryhmän osalta 90 prosenttia/J + 1, B-ryhmän osalta 85 prosenttia/J + 1 ja C-ryhmän osalta 80 prosenttia/J + 1. Vastaavat vuosien 1999 ja 2000 tavoitteet ovat 95 prosenttia, 90 prosenttia ja 85 prosenttia.

30) Laatuvaatimuksia ja ryhmäjakoa tarkastellaan ja niistä neuvotellaan uudelleen ennen 31 päivää joulukuuta 2000.

31) Kun sovittuja vaatimuksia ei saavuteta, sovelletaan sakkojärjestelmää(25). Päätemaksuja, jotka muuten olisi maksettava, alennetaan 1,5 prosenttia (jos todellinen tulos vastaa 90-100 prosenttia tavoitteesta) tai 3,5 prosenttia (jos todellinen tulos vastaa 80-90 prosenttia tavoitteesta) kutakin tavoitteesta jäätyä prosenttiyksikköä kohti(26). Pahimmassa tapauksessa (eli jos asianomaisen postilaitoksen saavuttama todellinen tulos on enintään 80 prosenttia tavoitteesta) nämä sakot alentavat 50 prosentilla päätemaksuja, joihin julkinen postitoiminnan harjoittaja on oikeutettu.

ff) Kreikan, Italian, Espanjan ja Portugalin postilaitoksia koskevat erityiset siirtymämääräykset

32) Muutamille osapuolille on varattu erityisjärjestelyjä, joiden tavoitteena on helpottaa uuteen päätemaksujärjestelmään siirtymistä. Kyseisiä määräyksiä sovelletaan postiin, joka lähetetään Kreikkaan ja Kreikasta, Espanjaan ja Espanjasta sekä Italiaan ja Italiasta. Kyseiset postilaitokset voivat kuitenkin lakkauttaa nämä siirtymäjärjestelyt ja liittyä normaaliin päätemaksujärjestelmään. Myös Portugalista lähetettyjä postikortteja varten on vahvistettu erityismääräys.

1) Kreikka

1.1 Lähtevä posti

33) Ensimmäisen luokan postin päätemaksujen tavoite oli vuonna 1998 40 prosenttia kotimaantariffista. Päätemaksujen tasoa aiottiin korottaa 45 prosenttiin vuonna 1999, 50 prosenttiin vuonna 2000, 60 prosenttiin vuonna 2001, 70 prosenttiin vuonna 2002 ja lopulta 80 prosenttiin vuonna 2003. Jos Kreikan postilaitos joutuisi näiden määräysten perusteella maksamaan korkeampia päätemaksuja kuin siirtymäjärjestelyjen piiriin kuulumattomat osapuolet, sen on maksettava ainoastaan ne päätemaksut, jotka mainittujen osapuolten on maksettava.

1.2 Tuleva posti

34) Tulevalle postille on asetettu asteittain kasvavat laatutavoitteet, ja jos ne saavutetaan, muiden osapuolten on maksettava Kreikan postilaitokselle korkeampia päätemaksuja. Vuoden 1998 laatutavoite oli 50 prosenttia, ja jos siihen olisi päästy, päätemaksut olisivat nousseet 7 prosenttia. Laatutavoitteet (ja vastaavasti päätemaksujen korotukset) ovat vuoden 1999 osalta 60 prosenttia (10 prosenttia), vuoden 2000 osalta 70 prosenttia (15 prosenttia), vuoden 2001 osalta 80 prosenttia (15 prosenttia) ja vuoden 2002 osalta 85 prosenttia (20 prosenttia). Päätemaksut nousevat vuonna 2003 80 prosenttiin, jos Kreikan postilaitos onnistuu ylläpitämään edellisen vuoden laatutasonsa (85 prosenttia).

2) Espanja

2.1 Lähtevä posti

35) Ensimmäisen luokan postin ja postikorttien päätemaksuja korotetaan tietty määrä vuosittain, ja lähtökohtana on CEPT-järjestelmän mukainen maksu vuonna 1998(27). Jos vastaanottavat postilaitokset saavuttavat niille asetetut tavoitteet, päätemaksuja, joita ne ovat oikeutettuja saamaan Espanjan postilaitokselta, korotetaan 10 prosenttia vuosina 1999 ja 2000 ja 15 prosenttia vuosina 2001, 2002 ja 2003. Nämä korotukset eivät saa johtaa niitä päätemaksuja korkeampiin päätemaksuihin, jotka siirtymäjärjestelyjen piiriin kuulumattomien muiden osapuolten on maksettava kyseiselle postilaitokselle. Vuodesta 2004 alkaen näitä päätemaksuja korotetaan kolmanneksella siitä erosta, joka jää vuonna 2003 saavutettavan tason ja REIMS II -sopimuksen mukaisen päätemaksujen lopullisen tason (eli 80 prosenttia kotimaantariffista) välille. Päätemaksujen normaalitaso saavutetaan näin ollen vuonna 2006.

2.2 Tuleva posti

36) Espanjan postilaitokselle maksetaan tulevasta ensimmäisen luokan postista nykyistä CEPT järjestelmän mukaista korvausta niin kauan kuin korvaus ylittää 80 prosenttia Espanjan kaupunkien välisestä kotimaantariffista.

3) Italia

3.1 Lähtevä posti

37) Ensimmäisen luokan postia ja postikortteja koskevia päätemaksuja, joita Italian postilaitoksen on maksettava muille osapuolille, korotetaan vuosittain, jos vastaanottavat postilaitokset saavuttavat asiaankuuluvat palvelun laatutavoitteet. Vuotuisten korotusten oli määrä olla seuraavat: 15 prosenttia vuonna 1998 ja 20 prosenttia sekä vuonna 1999 että vuonna 2000. Jos vastaanottavat postilaitokset eivät pääse tavoitteisiinsa mutta parantavat tietyssä määrin palvelunsa laatua(28), korotus aiottiin rajoittaa vuonna 1998 viiteen prosenttiin ja vuosina 1999 ja 2000 seitsemään prosenttiin. Nämä korotukset eivät saa johtaa niitä päätemaksuja korkeampiin päätemaksuihin, jotka siirtymäjärjestelyjen piiriin kuulumattomien muiden osapuolten on maksettava kyseiselle postilaitokselle. Viimeinen korotus, joka tehdään 1 päivänä tammikuuta 2001, nostaa Italian postilaitoksen maksettavana olevat päätemaksut REIMS II -sopimuksen mukaiselle päätemaksujen lopulliselle tasolle (eli 80 prosenttiin kotimaantariffista).

3.2 Tuleva posti

38) Edellä esitettyjä lähtevää postia koskevia määräyksiä sovelletaan myös muilta osapuolilta tulevaan postiin.

4) Ylärajajärjestelmä

39) Niin kutsuttu ylärajajärjestelmä suunniteltiin sen varmistamiseksi, että Kreikan, Espanjan ja Italian postilaitokset eivät käytä väärin niille edellä esitettyjen siirtymäjärjestelyjen mukaisesti myönnettyjä etuja. Järjestelmän mukaan muille REIMS II -osapuolille suunnattu lähtevä posti jaetaan kolmeen luokkaan: postikortteihin, varastoon ja uusiin postilähetyksiin. "Postikortit" eivät kuulu ylärajajärjestelmän piiriin. Niihin voidaan näin ollen soveltaa siirtymäjärjestelyissä näitä postilaitoksia varten vahvistettuja alempia päätemaksuja. "Varasto" kattaa postikortteja lukuun ottamatta kaiken postin kulloisenkin määrän. Se käsittää myös viiden prosentin vuotuisen lisäyksen ("olennainen kasvu")(29). Myös "varastoon" voidaan soveltaa alhaisempia päätemaksuja. "Uudet postilähetykset" määritellään postin (postikortteja lukuun ottamatta) määräksi, joka ylittää "varaston" määrän (olennaisen kasvun lisäyksen jälkeen). Tähän postin määrään sovelletaan niitä tavanomaisia päätemaksuja, joihin vastaanottavat postilaitokset ovat REIMS II -sopimuksen mukaisesti oikeutettuja.

40) Ylärajajärjestelmää ei sovelleta siirtymäjärjestelyjen piiriin kuuluvien maiden eli Kreikan, Espanjan ja Italian välillä lähetettyyn postiin.

c) UPUn yleissopimuksen 25 artikla ja 49 artiklan 4 kappale

41) UPUn yleissopimuksen 25 artiklassa on määräyksiä ulkomailta lähetetyn kotimaanpostin käsittelystä (uudelleenpostitus). Yleissopimuksen 49 artiklan 4 kappale koskee päätemaksujen soveltamista vastaanotettaviin postieriin. UPUn yleissopimuksen 25 artiklaa ja 49 artiklan 4 kappaletta ei siirtymäkauden jälkeen enää sovelleta osapuolten välillä.

d) Sopimuksen kesto

42) Sopimus tehdään määrittelemättömäksi ajaksi. Osapuolet voivat kuitenkin milloin tahansa sanoutua irti sopimuksesta. Sopimussuhde päättyy irtisanomista seuraavan ensimmäisen täyden kalenterivuoden lopussa. Tietyissä olosuhteissa osapuoli voi irtisanoa sopimuksen kuuden kuukauden irtisanomisaikaa noudattaen.

e) Suhde muihin sopimuksiin

43) Lisäsopimuksella muutetussa REIMS II -sopimuksessa määrätään, että osapuolet voivat vapaasti tehdä keskenään päätemaksuja koskevia kahden- tai monenvälisiä sopimuksia, joissa voidaan vahvistaa erilaisia ehtoja, erityisesti muita päätemaksujen tasoja. Jos jokin osapuoli tekee sopimuksen toisen osapuolen (tai toisten osapuolten) kanssa alemmista päätemaksuista, sen on kuitenkin sovellettava (jollei sakkoja koskevista säännöistä ja johdanto-osan 32-40 kappaleessa mainituista erityisistä siirtymämääräyksistä muuta johdu) samoja päätemaksuja kaikkiin osapuoliin, jos toiminnot vastaavat toisiaan.

VI ILMOITUKSEN JÄLKEEN TEHDYT MUUTOKSET JA SELVENNYKSET

44) Sopimuksen alustavan tarkastelun jälkeen komissio ilmoitti osapuolille, että useita kohtia olisi muutettava, mukautettava tai selvennettävä ennen kuin komissio voisi harkita suhtautuvansa myönteisesti sopimukseen.

45) Osapuolet laativat tämän jälkeen ensimmäisen lisäsopimuksen REIMS II -sopimukseen, jäljempänä "lisäsopimus". Tämän lisäsopimuksen allekirjoitti 22 päivänä syyskuuta 1998 11 REIMS II -sopimuksen 16 osapuolesta. Muut viisi REIMS II -osapuolta allekirjoittivat sopimuksen myöhemmin(30). Tämä lisäsopimus sisältää seuraavat muutokset ja selvennykset:

1. Päätemaksujen ja palvelun laadun välinen yhteys

46) Alkuperäisessä muodossaan ilmoitetun REIMS II -sopimuksen mukaan päätemaksuja oli mahdollista korottaa vaikka asianomaisen postilaitoksen tarjoaman palvelun laatu heikkeni. Muutetussa sopimuksessa vahvistetaan kuitenkin periaate, jonka mukaan päätemaksuja ei voida siirtymäkaudella korottaa, jos asianomaisen osapuolen tarjoaman palvelun laatu heikkenee. Tämän selvittämiseksi kyseisenä vuonna saavutettua palvelun laatua verrataan kyseisen osapuolen aiempina vuosina saavuttamaan palvelun laatuun, alkaen vuodesta 1997. Asiassa ei ole lainkaan tulkintavaraa. Tätä sääntöä ei sovelleta erityisten siirtymäjärjestelyjen piiriin kuuluviin julkisiin postitoiminnan harjoittajiin. Sitä ei luonnollisesti sovelleta silloinkaan, kun postitoiminnan harjoittajan tarjoaman palvelun laatu heikkenee mutta vastaa yhä sopimuksessa asetettua vaatimusta. Päätemaksuja voidaan korottaa, jos (ja siinä määrin kuin) voidaan osoittaa, että osapuolen palvelun laadun heikkeneminen johtuu erityisistä pyrkimyksistä, joita tämä osapuoli on toteuttanut jakelujärjestelmänsä parantamiseksi, ja että tämä heikkeneminen on vain tilapäistä. Päätöksen näiden edellytysten täyttymisestä tekee viime kädessä komissio, joka voi uskoa tämän tehtävän asiantuntijalle.

47) Erityismääräyksen mukaisesti ne osapuolet, jotka eivät saavuttaneet vuodeksi 1998 asetettuja laatutavoitteitaan, saivat poikkeuksellisesti korottaa päätemaksujaan 15 prosenttia yli CEPT-tason (mutta korkeintaan 55 prosenttiin kotimaantariffista), jos ne olivat saavuttaneet vuodeksi 1997 asetetun laatutavoitteensa.

2. Taso 3

48) Osapuolet ovat selventäneet, että niitä oikeudellisesti sitoo REIMS II -sopimus myöntää toisilleen pääsy tasolle 3. Tämän helpottamiseksi osapuolet lieventävät mahdollisuuksien mukaan muiden osapuolten osalta kansallisia säännöksiään silloin kun ne eivät ole perusteltuja ja voisivat periaatteessa estää muita osapuolia hyötymästä kotimaan maksutasosta. Jos kyseiset kansalliset säännökset ovat valtiovallan vahvistamia, osapuolten on tehtävä parhaansa niiden poistamiseksi yhteistyössä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa.

49) IPC:n ylläpitämä tietokanta tarjoaa kaikille osapuolille tietoja tasolle 3 pääsyn kannalta tarpeellisista maksuista ja ehdoista. Osapuolet ovat sitoutuneet päivittämään tätä tietokantaa viipymättä silloin, kun niiden maksuihin ja ehtoihin tehdään muutoksia.

3. Myöhästynyt, kadonnut ja vahingoittanut posti

50) Osapuolet ovat vahvistaneet myöhästynyttä, kadonnutta ja vahingoittunutta postia koskevat määräykset, joiden mukaan otetaan käyttöön asianmukainen valitusten käsittely- ja analysointijärjestelmä. Kustakin valituksesta on lisäksi annettava vastaanottoilmoitus ja valituksiin on vastattava tietyn ajan kuluessa. Näillä määräyksillä parannetaan asiakaspalveluja ja näiden palvelujen saatavuutta esimerkiksi valituksia varten avatun puhelinpalvelun ja kuluttajajärjestöjen kanssa tehtävän yhteistyön avulla.

4. Avoin kustannuslaskenta ja vuotuiset selvitykset

51) Osapuolet sitoutuvat noudattamaan komission niille asettamia velvoitteita, joiden mukaisesti niiden on otettava käyttöön postidirektiivin 14 artiklassa säädetty kustannuslaskentamenetelmä vuoden 1999 loppuun mennessä, ja laadittava vuosittain selvitys kansainvälisten ja kotimaan maksujen ja kustannusten sekä rajatylittävien postilähetysten kehityksestä, mukaan lukien tiedot pääsystä tasolle 3.

5. Muut seikat

52) Osapuolet ovat myös sopineet tekevänsä parhaansa neuvotellakseen toisen luokan postia koskevista laatuvaatimuksista ja sakkojärjestelmästä. Vuosien 1998 ja 1999 ohjeellisena vaatimuksena oli J + 3 tai jonkin osapuolen jo vahvistama vaatimus (ei kuitenkaan enempää kuin J + 4). Osapuolet sopivat lisäksi tekevänsä parhaansa tarjotakseen lähtevälle kansainväliselle postille palvelua, joka vastaa lisäsopimuksessa vahvistettuja vaatimuksia.

VII KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET JA KOMISSION TOIMET

53) Komissio julkaisi 1 päivänä joulukuuta 1998 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisen tiedonannon(31), jossa komissio selvitti ilmoitetun sopimuksen yksityiskohdat ja ilmoitti aikovansa ottaa myönteisen kannan sopimukseen.

54) Komissio sai yhteensä 35 vastausta. Ainoastaan kaksi huomautuksia esittäneistä kolmansista suositti REIMS II -sopimuksen hyväksymistä. Kaikki muut suhtautuivat jossain määrin kriittisesti sopimukseen. Yksi näistä oli Yhdistyneen kuningaskunnan postilaitos, joka on REIMS II -sopimuksen osapuoli. Se on kuitenkin selventänyt sen jälkeen, että siirtymäkauden kestoa (katso johdanto-osan 61 kappale) koskevan osapuolten saavuttaman kompromissin vuoksi se tukee edelleen sopimusta. Tärkeimmistä huomautuksesta on tiivistelmä seuraavissa johdanto-osan kappaleissa.

55) Tärkein huomautus koski sopimuksen poikkeuksen ajallisia seurauksia. REIMS II -sopimuksen sisältämän aikataulun mukaan päätemaksuja korotettaisiin enintään 65 prosenttiin kotimaanmaksuista vuoteen 1999 mennessä ja 80 prosenttiin 1 päivään tammikuuta 2001 mennessä. Huomattavan monet kolmannet esittivät käsityksenään, että kyseisellä takautuvalla vaikutuksella (kuten jotkin sitä kutsuivat) olisi vakavia kielteisiä vaikutuksia asiakkaisiin. Erityisesti väitettiin, että nykyinen aikataulu lyhentäisi siirtymäkauden huomattavasti alle kahden vuoden mittaiseksi ja johtaisi merkittäviin hinnankorotuksiin lyhyellä aikavälillä. Useimmat tästä seikasta huomautuksia tehneet väittivät, että REIMS II -sopimuksessa alun perin ollut neljän vuoden siirtymäkausi olisi pidettävä voimassa ja että tämän kauden olisi alettava vasta, kun komissio olisi hyväksynyt sopimuksen.

56) Monissa huomautuksissa väitettiin, että päätemaksut eivät olleet kustannusperusteisia vaan liittyivät tariffeihin, ja niissä kysyttiin, oliko 80 prosenttia kotimaantariffeista riittävän luotettava luku edustamaan kustannuksia.

57) Useat kolmannet väittivät, että tasolle 3 pääsyn edellytykset eivät edelleenkään ole selviä. Lisäksi esitettiin epäilyjä siitä, että kyseistä postia koskevien laatuvaatimusten (ja sakkojen) puuttuessa postilaitoksia ei juurikaan kannusteta tarjoamaan hyvää palvelua.

58) Useat kolmannet väittivät, että myös päästä päähän -kuljetuksille tulisi olla laatuvaatimukset (ja lähtevää postia koskevat sakot) eikä pelkästään ulkomaanpostin vastaanottavalle ja jakelevalle postilaitokselle. Eräät huomautuksen tekijät väittivät, että laatuvaatimusten tulisi koskea myös toisen luokan ja tason 3 postia. Osapuolille myönnetty poikkeus (jonka mukaan päätemaksuja voidaan nostaa tietyissä tapauksissa vaikka palvelun laatu heikkenisi) katsottiin vaaralliseksi ja alttiiksi väärinkäytöksille. Huomattavan monet kolmannet totesivat, että palvelun saavutetun laadun mittausjärjestelmää olisi seurattava tarkkaan. Erityisesti huomautettiin, että näennäisiä palvelun laadun parannuksia saavutettaisiin helposti aikaistamalla LAT-aikaa, jolloin postin on viimeistään saavuttava vastaanottavaan postilaitokseen. Asiaa koskevien sääntöjen olisi sen vuoksi oltava yhtenäiset kaikkien osapuolten osalta ja niitä olisi sovellettava koko sopimuskauden ajan. Varsinainen mittaus tulisi suorittaa riippumattomasti, tarkasti ja edustavalla tavalla.

59) Väitettiin myös, että sopimukseen sisältyvä myöhästynyttä, kadonnutta tai vahingoittunutta postia koskeva järjestelmä ei toistaiseksi ollut riittävä tai käytännöllinen ratkaisu. Yhtenäistetty järjestelmä (sekä standardoitu seurantajärjestelmä) olisi parempi.

60) Useat kolmannet ilmaisivat huolensa siitä, että Alankomaiden postilaitos jäisi sopimuksen ulkopuolelle. Tämän väitettiin johtavan syrjintään (koska Alankomaiden postilaitos maksaisi erilaisia päätemaksuja). Lisäksi epäiltiin, että REIMS-osapuolet käsittelisivät toisiltaan tulevan postin ensiksi, mikä johtaisi kolmansilta tulevan postin käsittelyn heikompaan laatuun.

61) Nämä huomautukset tutkittuaan komissio päätteli, että siirtymäkautta olisi pidennettävä kolmansien pelkäämien kielteisten vaikutusten välttämiseksi. Komissio päätteli myös, että päätemaksujen viimeinen korotus 80 prosenttiin kotimaantariffeista olisi hyväksyttävä vasta kun on riittävästi tietoja, joiden perusteella komissio voi varmistaa, onko kyseinen korotus tarpeellinen, jotta päätemaksut vastaavat kustannuksia. Osapuolille ilmoitettiin tästä vastaavasti. Maaliskuun 4 päivänä 1999 pidetyssä kokouksessa osapuolet ilmoittivat komissiolle, että ne hyväksyivät komission lähestymistavan perustana olevat seikat. Ne ilmoittivat aloittavansa sopimuksen täytäntöönpanon 1 päivänä huhtikuuta 1999 ja että vuoden 1999 päätemaksuja korotettaisiin enintään 55 prosenttiin kotimaantariffeista. Ne hyväksyivät myös sen, että mahdollisen poikkeuksen kesto olisi rajoitettava 31 päivänä joulukuuta 2001 päättyvään kauteen, toisin sanoen ennen kuin päätemaksuja korotettaisiin 80 prosenttiin kotimaantariffeista.

B OIKEUDELLINEN ARVIOINTI

I EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN 1 KOHTA JA ETA-SOPIMUKSEN 53 ARTIKLAN 1 KOHTA

1. Yritysten välinen sopimus

62) Oikeudellisesta muodosta riippumatta kaikki REIMS II -sopimuksen osapuolet harjoittavat taloudellista toimintaa, ja ne katsotaan siten EY:n perustamissopimuksen kilpailusääntöjen mukaisiksi yrityksiksi(32). REIMS II -sopimus on siten EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sopimus.

2. Kilpailun rajoitukset

a) Hintojen määrääminen

63) Sopimuksessa määrätään päätemaksut, jotka osapuolet maksavat toisilleen tulevan kansainvälisen postin markkinoilla. Kyseiset päätemaksut ovat hinta, jonka alkuperämaan postilaitos maksaa vastaanottavan maan postilaitokselle kansainvälisen postin jakelusta. Siten tätä sopimusta on tarkasteltava EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan mukaisena sopimuksena, jolla vahvistetaan myyntihintoja.

64) On totta, että REIMS II -sopimuksessa ei määrätä varsinaisia maksettavia määriä, vaan ainoastaan prosenttiluku. Koska tämä prosenttiluku on kuitenkin sidottu kotimaanmaksuihin, sopimus johtaa hintojen määräämiseen. On totta, että osapuolet voivat vapaasti asettaa omat kotimaantariffinsa. Ne voivat siten periaatteessa muuttaa REIMS II -sopimuksen nojalla maksettavia päätemaksuja muuttamalla kotimaantariffeja. Useimmille postilaitoksille ulkomaanpostin merkitys on vähäisempi kuin kotimaanpostin. Lisäksi monissa jäsenvaltioissa kotimaantariffien muuttaminen vaatii kansallisen sääntelyviranomaisen luvan. Kotimaantariffien tasoa säätelevät siten ensisijaisesti kotimaiset syyt. Määräämällä päätemaksut prosenttiosuudeksi kotimaanhinnoista keskinäisellä sopimuksella osapuolet poistavat tai vähentävät vapauttaan päättää tulevan ulkomaanpostin jakelusta suoritettavan korvauksen tasosta.

65) On todettava, että REIMS II -sopimus on hintojen vahvistamista koskeva sopimus, jolla on epätavallisia piirteitä. Se koskee sellaisen palvelun (jakelu vastaanottajamaassa) hintaa, jota alkuperämaan postilaitos tarvitsee varmistaakseen, että vastaanottaja saa postin ja jota palvelua se itse ei (tai ei vielä) pysty tarjoamaan(33). Koska on selvää, että postitoiminnan harjoittajalla on oikeus korvaukseen jakaessaan toisesta maasta tulevan postin, on selvää, että tarvitaan jonkinlainen järjestely korvauksen tason määrittämiseksi. Tämä voitaisiin kuitenkin saavuttaa päätemaksuja koskevalla kahdenvälisellä sopimuksella sen maan postilaitoksen kanssa, josta posti lähetetään. Tämä lähestymistapa johtaisi kahdenvälisten sopimusten verkostoon, johon kuuluvien sopimusten sisällöt eivät välttämättä olisi samanlaiset(34). REIMS II -sopimuksessa määrätään kaikkien osapuolten päätemaksut yhtenäisesti siten, että ne ovat tietty prosenttiosuus kotimaanmaksuista. On totta, että sopimuksessa (sellaisena kuin se on lisäsopimuksella muutettuna) nimenomaan sallitaan se, että osapuolet tekevät keskinäisiä kahden- tai monenvälisiä sopimuksia päätemaksuista. On kuitenkin erittäin epätodennäköistä, että osapuolet käyttävät tätä mahdollisuutta hyväkseen, sillä REIMS II -sopimuksen tekeminen poistaa kaikki kannusteet tehdä osapuolten välisiä erillisiä sopimuksia. Tämän näyttää vahvistavan se, että komission tietojen mukaan joidenkin REIMS II -osapuolten välillä on tehty ainoastaan yksi kahden- tai monenvälinen sopimus, eli pohjoismainen sopimus, joka tehtiin kauan ennen REIMS II -sopimusta. On syytä huomata, että mikään muu REIMS II -osapuoli ei ole liittynyt sopimukseen. Komissio päättelee siten, että huolimatta siitä, että REIMS II -sopimuksessa on tietty lauseke, joka sallii osapuolten kahden- tai monenväliset sopimukset, REIMS II -sopimus vähentää käytännössä hyvin merkittävästi kannustinta tehdä kyseisiä sopimuksia, jotka voivat johtaa asiakkaan kannalta mahdollisesti suotuisampiin, erilaisiin tariffeihin.

66) Koska REIMS II -osapuolet käsittelevät suurimman osan osapuolten maiden välisestä ulkomaanpostista, edellä selostettu kilpailun rajoitus on myös katsottava huomattavaksi.

b) Rajoitettu jäsenyys

67) REIMS II -sopimuksen jäsenyys rajoittuu (yksityisiin tai julkisiin) postitoiminnan harjoittajiin, jotka tarjoavat velvoitteen alaisia yleispostipalveluja. Tämän voidaan tulkita sulkevan pois muut toimijat niin, että ne eivät voi hyötyä samoista hinnoista kuin REIMS II -sopimuksen osapuolet. Mikään sopimuksen määräys ei kuitenkaan estä osapuolia tekemästä vastaavia tai samantapaisia päätemaksusopimuksia kolmansien kanssa. REIMS II -sopimuksen jäsenyyttä koskeva edellytys ei siten näytä rajoittavan kilpailua.

3. Vaikutus kauppaan

68) REIMS-sopimus koskee tulevan ulkomaanpostin palveluista maksettavia postilaitosten korvauksia, ja näin ollen se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja osapuolten väliseen kauppaan ETA-sopimuksen mukaisesti. Kun otetaan huomioon REIMS II -osapuolten merkitys maittensa välisen tulevan ulkomaanpostin markkinoilla, tämä vaikutus on katsottava huomattavaksi. Tässä yhteydessä on muistettava, että yritysasiakkaat lähettävät suurimman osan ulkomaanpostista ja että tämä posti liittyy yleensä jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Vaikka päätemaksujen korotus ei välttämättä johda kokonaistariffien samanlaiseen korotukseen, on todennäköistä, että näitä tariffeja nostetaan ainakin joidenkin postilähetyslajien osalta. Kansainvälisen postin tariffien korotuksella on selvästi kielteinen vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

II EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN 3 KOHTA JA ETA-SOPIMUKSEN 53 ARTIKLA 3 KOHTA

1. Tuotteiden jakelun tehostaminen/teknisen tai taloudellisen kehityksen edistäminen

69) On selvää, että päätemaksujen CEPT-tasot johtivat usein sellaiseen ulkomaanpostin jakelusta maksettavaan korvaukseen, joka ei kattanut kustannuksia. Tämän johdosta julkisten postilaitosten oli katettava tulevasta ulkomaanpostista aiheutuva vaje kotimaanpostiin tai lähtevään ulkomaanpostiin liittyvistä palveluista kertyvillä voitoilla. Tällainen ristikkäistuki olisi kestämätöntä pitkällä aikavälillä varsinkin, kun otetaan huomioon postialan nopeutuva vapautuminen. Postitoiminnan harjoittajilla on tietenkin oikeus saada ulkomaanpostin jakelusta korvaus, joka kattaa jakelusta aiheutuvat kustannukset. Siirtyminen kohti kustannusperusteista järjestelmää johtaa varmempaan taloudelliseen asemaan ja antaa postitoiminnan harjoittajille mahdollisuuden ylläpitää ja parantaa tätä palvelua. Tämä on etu, jonka voidaan käsittää edustavan kyseisten palvelujen tarjonnan tehostamista, kuten EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 3 kohdassa edellytetään.

70) Huomattavin etu, jonka sopimuksen odotetaan tuovan, koostuu ulkomaanpostiin liittyvien palvelujen laadun huomattavasta paranemisesta. Tämä on ilmeisintä vastaanottavan toiminnanharjoittajan eli postin jakavan postilaitoksen kohdalla. Sitomalla päätemaksujen korotukset palvelun laadun paranemiseen REIMS II -sopimus luo osapuolille vahvan kannusteen parantaa suoritustaan. Vastaanottava toiminnanharjoittaja voi vaatia korkeampia päätemaksuja muilta osapuolilla vain, jos se pystyy täyttämään sopimuksessa asetetut kunnianhimoiset laatutavoitteet. Jos tavoitteita ei saavuteta, osapuoli joutuu maksamaan sakkoja, jotka voivat alentaa huomattavasti päätemaksuja, joihin osapuoli on oikeutettu. Vastaanottavalle toiminnanharjoittajalle siten luotuun kannustimeen parantaa palvelujensa laatua ei vaikuta se, että osapuolten saavuttama laadunparannus mitataan vuosiperusteella. Tämä ei suinkaan viivyttäisi postipalvelujen laadun parantamista, vaan se näyttäsi olevan loogisin keino varmistaa, että tiettyä vuotta koskevat päätemaksut ovat kyseisen vuoden aikana saavutetun palvelun laadun mukaisia.

71) Palvelun laatua koskevien tavoitteiden asettamiseksi osapuolet ovat perustaneet erilaisia ryhmiä(35), joissa sovelletaan eri kynnysarvoja. Koska sopimuksessa määrätään kaikkia C-ryhmän postilaitoksia koskevista erityisistä siirtymätoimenpiteistä, ryhmiä on itse asiassa vain kaksi, A ja B. A-ryhmään kuuluvien postilaitosten on saavutettava hieman korkeampi palvelun laatu kuin B-ryhmän postilaitosten. Osapuolet ovat kuitenkin selittäneet, että tämä ero perustuu demografisiin ja maantieteellisiin kriteereihin siten, että A-ryhmän osapuolet ovat maista, jotka ovat joko suhteellisen pieniä tai suuri osa niiden väestöstä on keskittynyt suhteellisen pienelle alueelle. Vaikka tämä jako (jota sopimuksen mukaan tarkistetaan lähiaikoina) näyttää olevan tulosta osapuolten välisestä kompromissista, se on ilmeisesti tehty harkiten. On muistettava, että joka tapauksessa jopa B-ryhmän postilaitoksille asetettu tavoite (90 % J + 1 vuonna 1999) on korkea. Tämä jako ei siten vaikuta kannustimeen parantaa palvelun laatua.

72) Myös joitain osapuolia koskevat erityiset siirtymämääräykset perustuvat periaatteeseen, että päätemaksujen korotukset liittyvät palvelun laadun paranemiseen. Kyseisiä postilaitoksia koskevien erityisongelmien osalta komissio katsoo, että se, että näissä siirtymämääräyksissä määrätään päätemaksujen hitaammasta noususta (ja siten välillisesti palvelun laadun hitaammasta paranemisesta), ei ilmeisesti ole asia, josta olisi huomautettava.

73) On totta, että REIMS II -sopimuksen mukainen päätemaksujen korotusten ja palvelun laadun parantamisen välinen sidos riippuu merkittävästi palvelun laadun mittaamisen järjestelmästä. Kuten jotkin kolmannet ovat huomauttaneet, on tärkeää varmistaa, että tämä järjestelmä toimii moitteettomasti. Komissiolle huomautettiin vaarasta, että palvelun laadun "parantaminen" toteutettaisiin aikaistamalla määräaikaa, johon mennessä jaettavan postin on saavuttava vastaanottavalle postilaitokselle. Komissio on näin ollen selvittänyt, onko tämä vaara todellinen. Se huomasi, että osapuolet ovat laatineet säännöt ainoastaan LAT-ajan osalta(36), joka ei voi olla aikaisempi kuin kello 16.00 päävaihtopisteessä ja kello 15.00 lentopostiyksikössä. Osapuolet ovat vahvistaneet vastauksenaan komission kysymykseen, että kyseisen LAT-ajan mukaisen postin katsotaan saapuneen ajoissa REIMS II -sopimuksessa määrätyllä tavalla riippumatta siitä, onko posti saapunut myös joidenkin osapuolten soveltaman CET- ja/tai CTT-ajan mukaisesti.

74) On totta, että erityisiä laatutavoitteita ei ole asetettu sellaisen postin osalta, jonka kohdalla käytetään tasoa 3. Tason 3 olennainen piirre on, että kyseinen posti käsitellään aina kuten kotimaanposti. Jos kotimaanpostille on laatutavoitteet, niitä sovelletaan myös tulevaan ulkomaanpostiin.

75) Sopimus parantaa osaltaan myös ulkomaanpostin palvelun yleistä laatua. REIMS II -sopimuksen 3.8 artikla (joka sisällytettiin sopimukseen lisäsopimuksella) velvoittaa lähettäviä postilaitoksia soveltamaan lähtevän ensimmäisen luokan postin käsittelyyn liitteessä 7 kuvattujen vaatimusten mukaista palvelun laatua. Näiden määräysten mukaan osapuolten tarkoituksena on saavuttaa vaatimus 85 % J + 1 vuoteen 2002 mennessä, toisin sanoen 85 prosenttia lähtevästä ensimmäisen luokan ulkomaanpostista olisi saavuttava vastaanottavan postilaitoksen vaihtopisteeseen yhden päivän kuluessa lähettämisestä(37).

76) Päätelmään, että REIMS II -sopimus saattaa johtaa ulkomaanpostin osalta merkittäviin parannuksiin, ei vaikuta se, että kaikki yhteisön ja ETA-maiden (tai yhteisön ulkopuolisten maiden) postilaitokset eivät ole allekirjoittaneet sopimusta. Koska Alankomaiden postilaitos on päättänyt olla liittymättä sopimukseen, sopimusta ei tietenkään sovelleta Alankomaiden ja REIMS II -osapuolten välillä vaihdettavaan ulkomaanpostiin. Tämä ei kuitenkaan muuta sitä tosiasiaa, että sopimus todennäköisesti hyödyttää REIMS II -sopimuksen osapuolten välillä vaihdettavaa ulkomaanpostia.

2. Kuluttajille koituva hyöty

77) Edellä kuvatut parannukset (ja erityisesti ulkomaanpostia koskevan palvelun laadun paraneminen) hyödyttäisivät myös kuluttajia. Seuraavissa kappaleissa esitettyjen syiden vuoksi komissio katsoo, että sopimuksen eduista kohtuullinen osa hyödyttää kuluttajia.

78) Näyttää todennäköiseltä, että REIMS II -sopimuksen seurauksena ainakin eräät toiminnanharjoittajat maksavat huomattavasti korkeampia päätemaksuja. On odotettavissa, että ulkomaanpostin hinnat nousevat ainakin eräissä sopimusmaissa. Komission tarkastelun aikana keräämien tietojen perusteella voidaan päätellä, että useista syistä nämä mahdolliset korotukset eivät estä kuluttajia saamasta kohtuullista osuutta sopimuksesta johtuvasta hyödystä.

79) Ensiksi siinä määrin kuin päätemaksujen korotukset johtavat sellaiseen päätemaksujen tasoon, joka on lähempänä postin jakelusta aiheutuvia todellisia kustannuksia, sopimus ainoastaan vähentää nykyisten järjestelyjen edellyttämiä ristikkäistukia. Koska kotimaanpostin tai lähtevän ulkomaanpostin käyttäjien ei enää (tai ainakin vähemmässä määrin) tarvitsisi osallistua tulevan ulkomaanpostin kustannusten kattamiseen, postilaitokset voisivat tarvittaessa tarkistaa kotimaanpostin ja lähtevän ulkomaanpostin tariffeja.

80) Toiseksi, koska komissio on vaatinut, että päätemaksuja voidaan korottaa ainoastaan palvelun laadun parantuessa, ulkomaanpostin tariffien korotuksiin olisi liityttävä palvelujen paraneminen. Voidaan odottaa, että kuluttajat saavat kohtuullisen osuuden palvelun laadun paranemisesta kertyvästä hyödystä edellyttäen, että tariffien korotus ei ole liiallinen. Kuten edellä mainitaan, on ainoastaan yksi poikkeustapaus, jolloin päätemaksuja voidaan korottaa vaikka palvelun laatu heikkenee. Näin on silloin, kun kyseinen laadun heikkeneminen on a) todistettavasti seurausta erityistoimista jakelun nopeuttamiseksi, b) ainoastaan tilapäistä, ja c) seurausta edellä mainituista toimista. Esimerkkinä tällaisesta tilanteesta voidaan mainita uuden lajittelukeskuksen rakentaminen, mikä voi väliaikaisesti vaikuttaa palvelun laatuun. On selvää, että sovellettavia kriteerejä on joka tapauksessa tulkittava ahtaasti. Kuten osapuolet ovat sopineet lisäsopimuksessa, lopullisen päätöksen siitä, ovatko nämä edellytykset täyttyneet, tekee komissio (tai sen nimittämä riippumaton asiantuntija). Näin ollen komissio katsoo, että tämä poikkeus ei vaaranna periaatetta, jonka mukaan päätemaksujen korotus edellyttää palvelun laadun paranemista.

81) Kolmanneksi komissio edellyttää, että osapuolet määrittävät kirjallisesti ulkomaanpostin tariffiensa korotukset, jotka ne aikovat ottaa käyttöön ennen vuoden 2001 loppua. Osapuolten vastauksesta voidaan päätellä, että kyseiset korotukset ovat keskimäärin pieniä. Komissio aikoo myös tarkkailla kehitystä tällä alalla. Tämän vuoksi tässä päätöksessä osapuolet velvoitetaan toimittamaan selvitys komissiolle(38). Komissio käyttää tarvittaessa EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan mukaista toimivaltaansa, jos jokin REIMS II -sopimuksen osapuoli ottaa käyttöön hinnankorotukset, jotka ovat ilmeisesti liian suuria ja jotka eivät näytä olevan perusteltuja kustannusten vuoksi.

82) Neljänneksi itse sopimuksessa määrätään mahdollisuudesta, jonka pitäisi alentaa huomattavasti asiakkaisiin kohdistuvia kielteisiä taloudellisia seurauksia, eli pääsystä tasolle 3. Vaikka sopimuksen mukaiset samat päätemaksut perustuvat ensimmäisen luokan postin kotimaantariffeihin, taso 3 antaa mahdollisuuden hyötyä alennetuista kotimaantariffeista. Ulkomaanposti, jolle lähettävä postilaitos vaatii tason 3 kohtelua, käsitellään kuten kotimaanposti. Tämä mahdollisuus on erityisen tärkeä suurien postierien sekä esimerkiksi sanomalehtien kohdalla. On ilmeistä, että olisi helppoa vaikeuttaa tai suoranaisesti estää pääsy tälle tasolle asettamalla kohtuuttomia ehtoja. Esimerkiksi liittämällä sanomalehtien mahdollisuuteen käyttää tasoa 3 vaatimus, jonka mukaan kyseinen lehti on painettava vastaanottavassa jäsenvaltiossa, tehtäisiin muiden valtioiden julkaisujen pääsy tälle tasolle käytännössä mahdottomaksi. Komission nimenomaisesta pyynnöstä osapuolet ovat näin ollen sopineet poistavansa kyseiset esteet sikäli kuin se on niiden vallassa. Asiakkaiden kannalta tärkeän tasolle 3 pääsyn vuoksi näyttää tarpeelliselta edellyttää, että tämän päätöksen mukainen poikkeus on riippuvainen tyydyttävästä mahdollisuudesta päästä tasolle 3(39).

83) Viidenneksi komissio yhtyy useiden kolmansien esittämään näkemykseen, jonka mukaan REIMS II -sopimuksen mukainen alkuperäinen aikataulu olisi tapahtuneen viivästyksen vuoksi saattanut johtaa päätemaksujen huomattaviin korotuksiin hyvin lyhyellä aikavälillä. Tällä olisi voinut olla vakavia vaikutuksia kuluttajien kannalta. Komissio on siten edellyttänyt, että siirtymäkautta lykätään yhdellä vuodella. Myönnettävä poikkeus on riippuvainen tämän varmistavasta ehdosta(40). Osapuolten suunnittelema päätemaksujen lopullinen taso saavutettaisiin siten vasta 1 päivänä tammikuuta 2002. Komissio edellytti myös, että poikkeuksen voimassaoloaika päättyisi ennen kuin päätemaksujen lopullinen taso saavutettaisiin. Komission mielestä tämä on kohtuullinen kompromissi, joka varmistanee, että kuluttajien edut turvataan.

84) Lisäsopimukseen sisältyviä myöhästynyttä, kadonnutta ja vahingoittunutta postia koskevat määräykset varmistavat omalta osaltaan, että kuluttajat saavat kohtuullisen osuuden kertyvästä hyödystä. Vaikka on totta, että käyttöönotettuja toimenpiteitä voidaan edelleen parantaa, ne ovat ainakin joissakin sopimusmaissa tärkeä askel suojeltaessa kuluttajien oikeuksia.

85) Se, että sopimusta sovelletaan ainoastaan osapuolten väliseen ulkomaanpostiin, ei vaikuta edellä olevaan päätelmään. Mikään sopimuksen määräys ei estä osapuolia käsittelemästä kolmansien niille lähettämää ulkomaanpostia yhtä nopeasti kuin vastaavaa REIMS II -osapuolten lähettämää postia.

3. Välttämättömyys

86) Jotta kilpailunrajoitukselle voidaan myöntää EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 3 kohdan mukainen poikkeus, kilpailunrajoituksen on oltava välttämätön olennaisten tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Tämä edellyttää, että osapuolten sopimat päätemaksujen tasot todella perustuvat kustannuksiin, joita ulkomaanpostin jakelu aiheuttaa jakelun suorittavalle toiminnanharjoittajalle. REIMS II -sopimuksessa ei määrätä päätemaksujen ja varsinaisten kustannusten välisestä suorasta sidoksesta, vaan päätemaksut ilmoitetaan prosenttiosuutena kotimaanmaksuista. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että vieläkään ei ole tarpeeksi luotettavia tietoja osapuolille aiheutuvista kustannuksista. Useimmat osapuolet ovat vasta ottamassa käyttöön kustannuslaskentajärjestelmiä. Koska kustannuksista ei ole luotettavia tietoja, periaate, jonka mukaan päätemaksut sidotaan kotimaanmaksuihin, näyttää hyväksyttävältä (mitä komissio on itse asiassa ehdottanut). Vaikka poliittiset syyt ovat tietenkin aikaisemmin jossain määrin vaikuttaneet kotimaanpalveluista veloitettaviin tariffeihin, tariffit ovat loogisin mittari arvioitaessa jakelukustannuksia.

87) Komissio katsoo, että nykyisissä olosuhteissa sellaisen sopimuksen tekeminen, jossa päätemaksut asetetaan samaksi prosenttiosuudeksi kotimaanmaksuista ja (jos ei oteta huomioon joillekin osapuolille sovittuja erityisiä siirtymätoimenpiteitä) kaikkia osapuolia koskevin samoin ehdoin, on välttämätöntä osapuolten tavoitteleman hyödyn saavuttamiseksi. Kuten A osan taustaselvityksestä ilmenee(41), REIMS II -sopimuksen tekeminen on ollut pitkäaikainen ja työläs prosessi. Sen jälkeen kun CEPT-järjestely tehtiin yli 10 vuotta sitten, vain yksi toinen päätemaksusopimus on tehty joidenkin nykyisen sopimuksen osapuolten kesken. On huomattava, että tämä toinen sopimus (pohjoismainen sopimus) on myös monenvälinen sopimus. Toisin kuin televiestintäalan toiminnanharjoittajat, postilaitokset ovat harvoin tehneet kahdenvälisiä päätemaksusopimuksia. Komissio katsoo, että vaikka osapuolet olisivat voineet tehdä kahden- tai monenvälisiä päätemaksusopimuksia, näyttää epätodennäköiseltä, että kyseisillä järjestelyillä olisi saavutettu yhtä nopeasti ja tehokkaasti ne hyödyt, jotka nykyisen sopimuksen odotetaan tuovan.

88) Vaikka komissio hyväksyy sen, että REIMS II -sopimuksen tekeminen voidaan katsoa välttämättömäksi tavoitteiden saavuttamiseksi, on tutkittava, onko sovittu taso asianmukainen. Osapuolet eivät ole toimittaneet vakuuttavia todisteita, joiden perusteella voitaisiin päätellä, että päätemaksut on asetettava 80 prosenttiin kotimaanmaksuista. Osapuolet ovat päinvastoin myöntäneet, että kyseinen 80 prosenttia on ainoastaan arvio. Ei ole kuitenkaan todistettu, että tämä luku olisi riittävän tarkka arvio kustannuksista. Toisaalta komissio on yhtä mieltä siitä, että päätemaksujen taso on tähän asti ollut yleensä liian alhainen eivätkä toiminnanharjoittajat ole voineet kattaa jakelukustannuksia. Näiden olosuhteiden vuoksi komissio katsoo, että kohtuullisin ratkaisu on sallia päätemaksujen korotukset varmistaen kuitenkin, että lopullinen korotus 80 prosenttiin kotimaanmaksuista voidaan tehdä vasta kun komissiolla on ollut mahdollisuus tarkastella kysymystä uudelleen kustannuslaskentatietojen perusteella. Rajoittamalla poikkeuksen 31 päivänä joulukuuta 2001 päättyvään kauteen komissio voi varmistaa ehdotetun lopullisen korotuksen asianmukaisuuden ennen korotuksen voimaantuloa. Päätemaksujen tämän päätöksen mukainen enimmäistaso saa siten olla korkeintaan 70 prosenttia kotimaanmaksuista, mikä näyttää kohtuulliselta(42).

89) Postidirektiivin 14 artiklassa edellytetään jäsenvaltioiden varmistavan, että asianmukaiset laskentajärjestelmät otetaan käyttöön kahden vuoden kuluessa direktiivin voimaantulosta eli viimeistään 10 päivänä helmikuuta 2000. Ei ole kuitenkaan takuuta siitä, että riittävän luotettavia luku ja, joiden pitäisi kattaa ainakin yksi kokonainen kalenterivuosi, olisi käytettävissä vuoden 2001 toisella puoliskolla, jolloin komissiota pyydettäneen jatkamaan tämän päätöksen mukaisen poikkeuksen voimassaoloaikaa ja valtuuttamaan päätemaksujen korotus 80 prosenttiin kotimaanmaksuista. Postidirektiivi sitoo joka tapauksessa ainoastaan yhteisön jäsenvaltioita, ei Islantia ja Norjaa. Näyttää siten tarpeelliselta, että poikkeuslupaa koskevaan päätökseen liitetään edellytys, jonka mukaan osapuolten on otettava käyttöön kustannuslaskentajärjestelmä vuoden 1999 loppuun mennessä(43).

4. Kilpailun poistuminen

90) Kytkemällä päätemaksut kotimaantariffeihin ja asettamalla niiden lopullinen taso 80 prosenttiin kotimaantariffeista REIMS II -sopimuksen voidaan olettaa vähentävän suuresti tilanneharkintaan perustuvaa uudelleenpostitusta. Ei olisi kuitenkaan asianmukaista katsoa tätä kilpailun poistumiseksi, sillä kustannusperusteisen korvausjärjestelmän käyttöönotto ainoastaan palauttaisi normaalit kilpailuedellytykset.

III EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 86 ARTIKLAN 2 KOHTA JA ETA-SOPIMUKSEN 59 ARTIKLAN 2 KOHTA

91) EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan ja ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaan yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sovelletaan kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä.

92) Osapuolet väittävät, että REIMS II -sopimus on tarpeen, jotta ulkomaanpostin jakamisesta maksettu korvaus on kustannusperusteinen. Korvauksella rahoitetaan osapuolten yleinen palveluvelvoite. Osapuolten näkemyksen mukaan kilpailusääntöjen ahdas soveltaminen vaarantaisi niiden taloudellisen tasapainon ja estäisi niille määrätyn yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun suorittamisen. Osapuolet eivät ole kuitenkaan toimittaneet todisteita, joiden perusteella voitaisiin päätellä, että EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltaminen REIMS II -sopimukseen ulkomaanpostia koskevien palvelujen osalta (jotka keskimäärin muodostavat pienen osan osapuolten käsittelemästä postista) vaarantaisi niiden taloudellisen tasapainon. Osapuolet eivät ole myöskään todistaneet, että näiden määräysten (mukaan lukien niiden 3 kohta) soveltaminen estäisi niille uskottujen erityistehtävien hoitamisen. On kuitenkin muistettava, että EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohta edustaa poikkeusta ja sitä on näin ollen tulkittava ahtaasti(44). Sama pitää paikkansa ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan osalta.

IV POIKKEUKSEN VOIMASSAOLO; EHDOT JA VELVOITTEET

93) Asetuksen N:o 17 8 artiklan mukaan EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan nojalla tehtävä päätös annetaan määräajaksi, ja siihen voidaan liittää ehtoja ja velvoitteita.

1. Poikkeuksen voimassaolo

94) Yleensä poikkeuksen voimassaoloaika kattaa vähintään ajan, joka on tarpeen, jotta sopimus voidaan täyttää kokonaan. Tarkasteltavassa asiassa komissio on päätellyt, että poikkeusluvan voimassaoloajan on poikkeuksellisesti päätyttävä ennen päätemaksujen viimeistä korotusta (70 prosentista 80 prosenttiin kotimaantariffeista). Syynä tähän on se, että vaikka komissio yleensä ottaen on samaa mieltä siitä, että päätemaksuja on korotettava tasolle, joka kattaa palvelusta aiheutuvat kustannukset, tällä hetkellä ei ole riittäviä todisteita, jotka tukisivat väitettä, jonka mukaan päätemaksuja olisi korotettava 80 prosenttiin kotimaantariffeista. Koska todisteiden puute johtuu pääasiassa siitä, että useimmilla osapuolilla ei ole käytettävissään riittävän luotettavaa ja tarkkaa kustannuslaskentajärjestelmää, näyttää kohtuulliselta lykätä viimeistä korotusta, kunnes kyseiset tiedot ovat saatavilla ja kunnes komissiolla on ollut mahdollisuus arvioida näitä tietoja. Poikkeusluvan voimassaolo rajoitetaan siten kauteen, joka alkaa täytäntöönpanopäivänä eli 1 päivänä huhtikuuta 1999 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2001.

2. Ehdot

a) Sopimuksen täytäntöönpano

95) Kuten edellä selitetään(45), komissio katsoi, että osapuolten alun perin suunnittelemaa aikataulua oli muutettava ja siirtymäkautta lykättävä yhdellä vuodella, jotta vältetään äkilliset kielteiset vaikutukset tariffeihin. Osapuolet ovat suostuneet tähän(46) ja ehdottaneet 1 päivää huhtikuuta 1999 sopimuksensa täytäntöönpanopäiväksi. Koska tämä ei sisälly nykymuotoiseen sopimukseen, liitetään tähän päätökseen tätä koskeva ehto. Päätemaksut ovat siten korkeintaan 55 prosenttia kotimaanmaksuista vuoden 1999 loppuun. Enimmäismäärä on 65 prosenttia vuonna 2000 ja 70 prosenttia vuonna 2001. Osapuolten on muutettava vastaavasti sopimustaan mahdollisimman pian ja viimeistään vuoden 1999 päätemaksuja koskevaa lopullista selvitystä tehtäessä.

b) Pääsy tasolle 3

96) Pääsyllä tasolle 3 on huomattava merkitys kuluttajalle. Voidaan hyvin olettaa, että suuret postierät ja muut liikepostilajit muodostavat suurimman osan ulkomaanpostista. Sopimuksen kielteisten vaikutusten tasapainottamisen kannalta on tärkeää, että lähettävät postilaitokset voivat hyötyä jakelun suorittavan toiminnanharjoittajan kotimaanmaksuista kyseisen postin osalta. Sopimuksen 2 artiklan 6 kappaleessa velvoitetaan kaikkia osapuolia myöntämään pääsy tasolle 3(47). Pääsyn helpottamiseksi osapuolilla on velvollisuus lieventää kotimaisia ehtoja muiden osapuolten osalta silloin, kun nämä säännökset eivät ole perusteltuja ja kun ne voivat käytännössä estää muita osapuolia hyötymästä kotimaanmaksuista tai (jos tämä ei ole niiden toimivallassa) niiden on tehtävä parhaansa näiden säännösten poistamiseksi yhdessä asianomaisten kansallisten viranomaisten kanssa. Jotta osapuolet noudattavat tätä vaatimusta ja myöntävät toisilleen pääsyn tasolle 3, poikkeusta koskevaan päätökseen on sisällytettävä tätä koskeva ehto.

3. Velvoitteet

a) Kustannuslaskentajärjestelmät

97) Jotta voidaan varmistaa, että osapuolten sopimat päätemaksujen tasot perustuvat todella ulkomaanpostin jakelukustannuksiin, komissiolla on oltava käytettävissään luotettavat ja tarkat tiedot kustannuksista. Näin ollen on asianmukaista velvoittaa osapuolet ottamaan käyttöön vuoden 1999 loppuun mennessä avoin kustannuslaskentamenetelmä, joka varmistaa, että kaikki merkittävät kustannuserät voidaan tunnistaa ja kvantifioida ja että niitä voidaan verrata ja valvoa. Tällä velvoitteella olisi varmistettava, että osapuolet ottavat käyttöön postidirektiivin 14 artiklassa määritellyn asianmukaisen kustannuslaskentamenetelmän jo vuonna 1999.

b) Vuosittaiset selvitykset

98) Jotta komissio voi arvioida, toimiiko sopimus tyydyttävästi ja erityisesti noudatetaanko edellä mainittuja ehtoja, osapuolten on toimitettava vuosittain selvitys kotimaantariffien kehityksestä, ulkomaantariffeista ja kustannuksista sekä ulkomaisen postiliikenteen määrän kehityksestä kunkin vuoden 31 päivään maaliskuuta mennessä. Näissä selvityksissä olisi oltava tiedot tasolle 3 pääsyn toteuttamisesta (mukaan lukien esimerkiksi tason 3 ehtojen mukaiset sopimukset, jotka on tehty muiden maiden toiminnanharjoittajien kanssa, ja kansallisten asiakkaiden kanssa tehdyt vastaavat sopimukset). Samasta syystä osapuolten olisi ilmoitettava komissiolle johdanto-osan 95 kappaleessa olevan ehdon täyttämiseksi tehtävästä muutoksesta heti kun muutos on allekirjoitettu,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Julistetaan, että EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 3 kohdan nojalla EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta 1 päivästä huhtikuuta 1999 ja 31 päivään joulukuuta 2001 päätemaksuista tehtyyn REIMS II -sopimukseen, sellaisena kuin se on lisäsopimuksella muutettuna.

2 artikla

Edellä 1 artiklassa säädettyyn poikkeukseen liittyvät seuraavat ehdot ja velvoitteet:

1. Ehdot

a) Sopimusta ei saa panna täytäntöön ennen 1 päivää huhtikuuta 1999. Sopimuksen mukaista siirtymäkautta on lykättävä sen varmistamiseksi, että loppuvuoden 1999 päätemaksuja korotetaan enintään 55 prosenttiin kotimaantariffeista ja enintään 65 prosenttiin vuonna 2000 ja 70 prosenttiin vuonna 2001. Osapuolet muuttavat vastaavasti sopimustaan mahdollisimman pian ja viimeistään vuoden 1999 päätemaksuja koskevaa lopullista selvitystä tehtäessä.

b) Osapuolten on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet myöntääkseen toisilleen pääsyn tasolle 3. Tämän pääsyn helpottamiseksi osapuolten on lievennettävä kotimaisia ehtoja muiden osapuolten osalta silloin, kun nämä määräykset eivät ole perusteltuja ja kun ne voivat käytännössä estää muita osapuolia hyötymästä kotimaanmaksuista tai (jos tämä ei ole niiden toimivallassa) niiden on tehtävä parhaansa näiden sääntöjen poistamiseksi yhdessä asianomaisten kansallisten viranomaisten kanssa.

2. Velvoitteet

a) Osapuolten on otettava käyttöön vuoden 1999 loppuun mennessä direktiivissä 97/67/EY säädetty avoin kustannuslaskentamenetelmä, jolla varmistetaan, että kaikki merkittävät kustannuserät voidaan tunnistaa ja kvantifioida ja että niitä voidaan verrata ja valvoa.

b) Osapuolten on toimitettava vuosittain selvitys kotimaan tariffien kehityksestä, ulkomaanpostin tariffeista ja kustannuksista sekä ulkomaisen postiliikenteen määrän kehityksestä kunkin vuoden 31 päivään maaliskuuta mennessä. Näissä selvityksissä on oltava tiedot siitä, miten pääsy tasolle 3 toteutetaan (mukaan lukien esimerkiksi tason 3 ehtojen mukaiset sopimukset, jotka on tehty muiden maiden toiminnanharjoittajien kanssa, ja kansallisten asiakkaiden kanssa tehdyt vastaavat sopimukset). Osapuolten on ilmoitettava komissiolle edellä 1 alakohdan a alakohdassa säädetyn ehdon täyttämiseksi tehtävästä muutoksesta heti kun muutos on allekirjoitettu.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu seuraaville:

Post und Telekom Austria AG Postgasse 8 A - 1011 Wien

Post Danmark Tietgensgade 37 DK - 1566 Copenhagen V

Suomen Posti Oy/Posten Finland Ab Mannerheiminaukio 1 A P.O. Box 102 FIN - 00011 Posti

La Poste 4, Quai du Point du Jour F - 92777 Boulogne Billancourt Cedex

Deutsche Post AG

Generaldirektion

Heinrich-von-Stephan-Straße 1 D - 53175 Bonn

Hellenic Post - ELTA Apellou 1 GR - 101 88 Athens

Íslandspóstur hf IS - 150 Reykjavik

Poste Italiane S.p.A. Viale Europa, 190 I - 00144 Roma

Entreprise des Postes & Telecommunications 8a, avenue Monterey L - 2020 Luxembourg

Posten Norge BA P.O. Box 1181 Sentrum N - 0107 Oslo

CTT Correios de Portugal, S.A. Rua de S. José, 20 P - 1166 Lisboa Codex

Correos y Télégrafos c/Aduana 29 E - 28070 Madrid

The Post Office

Royal Mail International Headquarters

49 Featherstone Street UK - London EC1Y 8SY

La Poste/De Post Centre Monnaie/Muntcentrum B - 1000 Bruxelles/Brussel

Posten AB Vasagatan 7 SE - 10500 Stockholm

An Post

General Post Office

O'Connell Street IRL - Dublin 1

Tehty Brysselissä 15 päivänä syyskuuta 1999.

Komission puolesta

Karel VAN MIERT

Komission jäsen

(1) EYVL 13, 21.2.1962, s. 204/62

(2) EYVL L 148, 15.6.1999, s. 5.

(3) EYVL C 371, 1.12.1998, s. 7.

(4) EYVL L 15, 21.1.1998, s. 14.

(5) Yhdelle vastaanottajalle lähetetty postisäkki.

(6) Määritelmään sisältyvät myös painotuotteet ja kirjoja ja kirjasia sisältävät lähetykset, jotka painavat enintään 5 kilogrammaa, ja näkövammaisten kirjallisuuslähetykset, jotka painavat enintään 7 kilogrammaa.

(7) PriceWaterhouseCoopers, Liberalisation of incoming and outgoing intra-Community cross-border mail, joulukuu 1998.

(8) Edellä (alaviite 7) mainitun PriceWaterhouseCoopersin tutkimuksen mukaan osuus on 6,3 prosenttia. Tutkimuksessa ei kuitenkaan otettu huomioon kaikkien yhteisön jäsenvaltioiden tilannetta.

(9) Ks. ensimmäisen oikeusasteen tuomio 16.9.1998 asiassa T-110/95 IECC v. komissio, Kok. 1998, s. II-3605, 2 kohta.

(10) Special Drawing Right eli erityisnosto-oikeus. 1 SDR vastasi vuonna 1997 0,824:ää ecua.

(11) Paino (Reims Il -sopimuksessa käytettyjen lukujen perusteella) on 14,63 g.

(12) Tuomiosta on valitettu yhteisöjen tuomioistuimeen (C-449/98 P).

(13) Asia IV/35.849. Ilmoitus sopimuksesta julkaistiin EYVL:n numerossa C 42, 14.2.1996, s. 7.

(14) Pohjoismaiden postiliiton viisi jäsenmaata (Tanska, Suomi, Islanti, Norja ja Ruotsi) ovat soveltaneet vuodesta 1989 alkaen järjestelmää, jonka mukaan niiden postitoiminnan harjoittajat maksavat toisilleen näiden maiden välillä lähetetystä postista korvausta, joka on tietty prosenttiosuus (ensin 60, sitten 70) kotimaan postimaksusta jakelumaassa. Maksun taso on sidottu tarjotun palvelun laatuun sekä tulevan että lähtevän postin osalta. Jos laatuvaatimuksia ei täytetä, maksua alennetaan.

(15) Kreikan osalta korotukset olisivat olleet 7 prosenttia, 11 prosenttia, 15 prosenttia ja 20 prosenttia.

(16) Maissa, joissa postipalvelut on täysin vapautettu, joissa sovelletaan koko maan kattavaa yhtenäistä tariffia ja joissa peritään arvonlisäveroa kotimaan postipalveluista, päätemaksujen laskemiseen käytettävää kotimaanmaksua on korotettava prosenttimäärällä, joka on puolet arvonlisäveron määrästä, mutta kuitenkin enintään 12,5 prosenttia.

(17) International Post Corporation, Brysselissä sijaitseva kansainvälinen elin, joka (muun muassa) avustaa osapuolia REIMS II -sopimuksen täytäntöönpanossa.

(18) Yhdistyneen kuningaskunnan postilaitoksen jakamaa toisen luokan postia koskevat päätemaksut ovat kotimaan ensimmäisen luokan postista perittyjen alhaisten maksujen vuoksi vuoden 2000 loppuun asti poikkeuksellisesti ainoastaan 5 prosenttia ensimmäisen luokan maksuja alhaisempia. Yhdistyneen kuningaskunnan postilaitoksen on kuitenkin esitettävä ennen 31 päivää lokakuuta 2000 uusi tarjous 1 päivästä tammikuuta 2001 alkaen maksettaviksi päätemaksuiksi. Myös Islannin, Luxemburgin, Kreikan (vuoden 2003 loppuun asti) ja Espanjan (vuoden 2005 loppuun asti) postilaitoksille on myönnetty poikkeuslupa käsitellä kaikkea tulevaa postia ensimmäisen luokan postina ja periä vastaavasti ensimmäisen luokan postin päätemaksuja.

(19) Tämä korotus olisi toteutettu ainoastaan, jos postilaitos olisi saavuttanut laatutavoitteensa. Toisaalta ei olisi määrätty myöskään sakkoja.

(20) Luxemburgin postilaitosta varten vahvistettiin poikkeus, jos se olisi päättänyt soveltaa uusia tariffeja ennen 1 päivää lokakuuta 1998. Tätä poikkeusta ei ole kuitenkaan sovellettu, joten siitä on tullut merkityksetön.

(21) Säännöllistä lauantaijakelua harjoittavien julkisten postitoiminnanharjoittajien osalta myös lauantait katsotaan työpäiviksi.

(22) LAT (Latest Arrival Time) mahdollistaa lentopostilähetysten jakelun seuraavana työpäivänä. Critical Entry Time (CET) tarkoittaa viimeistä sallittua toimitusaikaa vaihtopisteessä tai lentopostiyksikössä, jossa on sensoriportit. Critical Tag Time (CTT) tarkoittaa aikaa, jolloin transponderien on viimeistään kuljettava sensoriporttien läpi.

(23) Näiden sääntöjen mukaan yksikään osapuolista ei voi soveltaa aikaisempaa CTT-aikaa kuin klo 16.00:ta maanantaista lauantaihin pääkaupungin tai muun suuren kaupungin päävaihtopisteessä. Varhaisempia CTT-aikoja muissa vaihtopisteissä voidaan perustella toiminnallisista syistä. CTT-aika lentopostiyksikössä voi olla aikaisempi kuin klo 16.00, mutta ei aikaisempi kuin klo 15.00.

(24) Tästä luokittelusta huolimatta Espanjaan ja Kreikkaan sovelletaan erityismääräyksiä (ks. johdanto-osan 32 kappale ja sitä seuraavat kohdat).

(25) Sakot lasketaan toistaiseksi kunkin julkisen postilaitoksen kokonaisuudessaan saavuttaman palvelunlaadun perusteella (eli suhteessa kaikkeen muilta osapuolilta vastaanotettuun postiin). Siirtymäkauden jälkeen nämä sakot perustuvat vastaanottavan postilaitoksen kunkin yksittäisen lähettävän postilaitoksen osalta saavuttamaan palvelunlaatuun.

(26) Oletetaan, että laatutavoitteen mukaan 90 prosenttia tulevasta ulkomaanpostista on jaettava seuraavana päivänä ja että todellisuudessa siitä jaetaan mainittuna aikana vain 87 prosenttia. Tämä tarkoittaa, että tavoitteena saavutetaan 97 prosenttia (87 on 97 prosenttia 90:stä). Tavoitteesta jäädään siis kolme prosenttia. Koska tämä luku sijoittuu 90 ja 100 prosentin välille, kustakin prosenttiyksiköstä peritään sakkoa 1,5 prosenttia. Sakon määrä on siis 3 x 1,5 % = 4,5 % maksettavista päätemaksuista. Tämä merkitsee, että asianomainen postilaitos voi veloittaa ainoastaan 95,5 prosenttia (100 % - 4,5 %) päätemaksuista, joihin se muutoin olisi oikeutettu. Vuonna 1998 (jolloin tason 1 päätemaksut olivat 55 prosenttia kotimaanmaksuista) kyseiselle postilaitokselle maksettaisiin näin ollen päätemaksuja, jotka vastaavat 52,5:tä prosenttia kotimaanmaksuista (95,5 prosenttia 55 prosentista).

(27) Samoja päätemaksuja sovelletaan Portugalista lähetettyihin postikortteihin.

(28) Palvelunlaatua on parannettava vähintään 10 prosenttiyksikköä, jos suoritus on korkeintaan 55 prosenttia (esimerkiksi 31:stä vähintään 41 prosenttiin), vähintään 5 prosenttiyksikköä, jos suoritus oli 55-80 prosenttia (esimerkiksi nousi 62 prosentista vähintään 67 prosenttiin), ja vähintään 3 prosenttiyksikköä, jos suoritus oli vähintään 80 prosenttia (esimerkiksi nousi 81 prosentista vähintään 84 prosenttiin).

(29) Espanjan postilaitos voi korottaa "olennaisen kasvun" mukaista määräänsä toiset viisi prosenttia joko vuonna 1999, 2000 tai 2001.

(30) Espanjan postilaitos (joka liittyi viimeisenä sopimukseen) allekirjoitti lisäsopimuksen 28 päivänä tammikuuta 1999.

(31) Ks. alaviite 3.

(32) Ks. esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa C-41/90, Höfner ja Elser v. Macroton, Kok, 1991, s. I-1979, 21 kohta.

(33) Tiettyä yhdenkaltaisuutta on niiden telealan sopimusten kanssa, joilla eri maiden teletoiminnan harjoittajat yleensä sopivat hinnasta (tilitysmaksu), joka veloitettiin kansainvälisten puhelujen välittämisestä.

(34) Näin on tapahtunut telealalla. Tietyn operaattorin soveltamat tilitysmaksut (ks. alaviite 33) vaihtelivat maasta riippuen.

(35) Ks. johdanto-osan 29 kappale.

(36) Ks. johdanto-osan 27 kappale

(37) Tavoite on hieman alempi (80 prosenttia) Kreikan, Islannin, Portugalin ja Espanjan kohdalla.

(38) Ks. johdanto-osan 98 kappale.

(39) Ks. johdanto-osan 96 kappale.

(40) Ks. johdanto-osan 95 kappale.

(41) Ks. johdanto-osan 7 kappale ja sitä seuraavat kappaleet.

(42) On muistettava, että tätä prosenttiosuutta käytetään myös pohjoismaisessa sopimuksessa.

(43) Ks. johdanto-osan 97 kappale.

(44) Ks. esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23.10.1997 asiassa C-157/94, komissio v. Alankomaat, Kok. 1997, s. 1-5699, 37 kohta.

(45) Johdanto-osan 83 kappale.

(46) Ks. osapuolten kirje 4.6.1999.

(47) Sopimuksen 2 artiklan 6 kappaleessa velvoitetaan osapuolet myöntämään kyseinen pääsy muille osapuolille. Kolmansien pääsyn osalta katso kilpailusääntöjen soveltamisesta postialalla ja tiettyjen postipalveluja koskevien valtion toimenpiteiden täytäntöönpanemisesta annetun komission tiedonannon 2.8 kohta (EYVL C 39, 6.2.1998, s. 2).