KOMISSION DIREKTIIVI 95/51/EY,

annettu 18 päivänä lokakuuta 1995,

direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta kaapelitelevisioverkkojen käyttöä jo vapautettujen telepalveluiden tarjontaan koskevien rajoitusten poistamiseksi

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 90 artiklan 3 kohdan,

sekä katsoo, että

(1) kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun komission direktiivin 90/388/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 94/46/EY (2), mukaisesti saatettiin vapaan kilpailun piiriin tietyt telepalvelut ja jäsenvaltioita kehotettiin toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet sen takaamiseksi, että kuka tahansa teletoiminnan harjoittaja saa tarjota näitä palveluja, siltä osin kuin on kyse puhelinliikenteestä suurelle yleisölle; direktiivissä annettiin jäsenvaltioille lupa pitää voimassa erityis- tai yksinoikeuksia; 22 päivänä heinäkuuta 1993 (3) annetussa neuvoston päätöslauselmassa vahvistetaan, että tämän poikkeuksen voimassaolo voidaan päättää 1 päivään tammikuuta 1998 myöntäen siirtymäkausi joillekin jäsenvaltioille.

Komission vuonna 1992 järjestämän televiestintäalan tilannetta koskevan yleisen lausuntokierroksen aikana, joka seurasi 21 päivänä lokakuuta 1992 annettua komission tiedonantoa, monet palvelujen tarjoajat ja niiden käyttäjät epäilivät niiden toimenpiteiden tehokkuutta, joilla saatetaan vapaan kilpailun piiriin televiestinnän alan ja erityisesti tietoliikenteen lisäarvopalvelut sekä yrityksille ja suljetuille käyttäjäryhmille tarjotut tieto- ja puhelinpalvelut,

(2) lainsäädännölliset rajoitukset, jotka estävät vaihtoehtoisen infrastruktuurin käytön vapautettujen palvelujen tarjoamiseen, ovat tämän jatkuvan pullonkaulatilanteen pääasiallinen syy, erityisesti kaapelitelevisioverkkojen käyttöä koskevat rajoitukset. Mahdolliset palvelujen tarjoajat joutuvat nyt turvautumaan teleorganisaation siirtokapasiteettiin - "kiinteisiin johtoihin" - joita tarjoavat teleorganisaatiot usein myös kilpailevat vapautettujen palvelujen alalla. Poistaakseen tämän ongelman Euroopan parlamentti 20 päivänä huhtikuuta 1993 (4) antamassaan päätöslauselmassa vetosi komissioon, jotta se mahdollisimman pian toteuttaisi tarvittavat toimenpiteet, jotta nykyisten kaapeliverkkojen infrastruktuuri voitaisiin käyttää hyväksi mahdollisimman tarkoin ja jotta viipymättä poistettaisiin jäsenvaltiossa voimassa olevat kaapeliverkkojen käyttöä muihin kuin varattuihin palveluihin koskevat rajoitukset,

(3) tämän päätöslauselman mukaisesti komissio on tehnyt kaksi tutkimusta kaapelitelevisioverkkojen ja vaihtoehtoisten infrastruktuurien käytöstä niiden telepalvelujen tuottamisessa, jotka jo ovat yhteisön lain mukaisesti vapaan kilpailun piirissä: "The Effects of the Liberalisation of Satellite Infrastructure on the Corporate and Closed User Group Market", Analysis, 1994 ja "L'impact de l'autorisation de la fourniture de services de télécommunications libéralisés par les cablo-opérateurs", IDATE, 1994. Tutkimusten keskeiset havainnot korostavat sitä, miten muun muassa kaapelitelevisioverkkojen avulla voidaan korjata niitä huolenaiheita, joita innovaatiovauhdin hidastuminen ja vapautettujen palvelujen viivästyminen on aiheuttanut Euroopan yhteisössä. Näiden verkkojen avaaminen auttaisi pääsemään kalliin hinnoittelun ja oikeanlaisen kapasiteetin puutteen ongelmista, jotka suurelta osin johtuvat useimmissa jäsenvaltioissa nykyisin vallitsevasta rajoitetusta infrastruktuurin tarjonnasta. Toimiluvallisten kaapelitelevisiotuottajien ylläpitämien verkkojen kautta voitaisiin tarjota enenevässä määrin muitakin palveluja kuin televisiolähetyksiä, jos lisäinvestoinnit toteutuisivat. USA:n markkinat tarjoavat esimerkin siitä, miten kuvansiirron ja televiestinnän yhdistäviä uusia palveluja syntyy, kun tietyt lainsäädännölliset esteet poistetaan,

(4) eräät jäsenvaltiot ovat tämän vuoksi poistaneet aikaisemmat joitakin kaapelitelevisioverkoissa tarjottavia datapalveluja ja/tai muita kuin varattuja puhelinpalveluja koskeneet rajoitukset. Eräs jäsenvaltio sallii puhelinliikenteen kaapelitelevisioverkossa. Muut jäsenvaltiot ovat kuitenkin pitäneet voimassa ankaria rajoituksia näissä verkoissa tarjottaville muille palveluille kuin televisiolähetyksille,

(5) jäsenvaltioiden määräämillä kaapelitelevisioverkon käyttöä muiden palvelujen kuin televisiolähetysten tarjoamiseen koskevilla nykyisillä rajoituksilla tähdätään siihen, ettei yleistä puhelinliikennettä tarjottaisi muussa kuin yleisessä kytkentäisessä puhelinverkossa teleorganisaatioiden pääasiallisen tulolähteen suojaamiseksi.

Useimmille yhteisön teleorganisaatioille annettiin yksinoikeudet yleisen puhelinliikenteen tarjoamiseen, jotta taattaisiin niille tarvittavat taloudelliset voimavarat rakentaa ja käyttää yleistä verkkoa eli sellaista verkkoa, joka on maantieteellisesti yleisesti kattava ja joka asetetaan jokaisen palvelujen tarjoajan tai käyttäjän käyttöön pyynnöstä kohtuullisen ajan kuluessa,

(6) koska nämä kaapelitelevisioverkkojen käyttörajoitukset johtuvat valtion toimenpiteistä ja niiden tavoitteena on kaikilla kansallisilla markkinoilla, joilla niitä esiintyy, suosia teleorganisaatioita, jotka ovat jäsenvaltioiden omistuksessa ja joille ne ovat myöntäneet erityis- tai yksinoikeuksia, nämä rajoitukset on arvioitava perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Kyseisessä artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot eivät toteuta eivätkä pidä voimassa tällaisia yrityksiä koskevia toimenpiteitä, jotka mitätöivät perustamissopimuksen määräysten ja varsinkin kilpailua koskevien sääntöjen tavoitteet. Siihen kuuluu kielto, jonka mukaan teleorganisaatiot eivät saa toteuttaa toimenpiteitä, jotka johtavat palvelujen vapaan kilpailun rajoittamiseen yhteisössä tai johtavat hallitsevan aseman väärinkäyttöön tietyn palvelun käyttäjän vahingoksi,

(7) yksinoikeuksien myöntäminen teleorganisaatioille telepalvelujen edellyttämän siirtokapasiteetin tarjoamiseen ja siitä johtuvat rajoitukset, jotka koskevat kaapelitelevisioverkkojen käyttämistä muuhun tarkoitukseen kuin yleisradio- ja televisiolähetyksiin, erityisesti uusiin palveluihin kuten vuorovaikutteinen televisio ja tilausvideopalvelu samoin kuin multimediapalvelut yhteisössä, joita ei muuten voida käyttää, rajoittavat väistämättä vapautta tarjota tällaisia palveluja jäsenvaltiosta toiseen. Tällaisia lainsäädännöllisiä rajoituksia ei voida pitää oikeutettuina edes yleispoliittisista syistä tai olennaisten vaatimusten vuoksi, koska varsinkin viimeksi mainittu, ja erityisesti kaapelitelevisio- ja televiestintäverkkojen yhteentoimivuuden olennainen vaatimus näitä verkkoja yhdistettäessä, voidaan taata vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä, kuten puolueettomilla, syrjimättömillä ja avoimilla ilmoittamista tai toimiluvan myöntämistä koskevilla edellytyksillä,

(8) toimenpiteet yksinoikeuksien myöntämiseksi teleorganisaatioille lähetyskapasiteetin tarjoamiseksi ja siitä johtuvat lainsäädännölliset rajoitukset, jotka koskevat kaapelitelevisioinfrastruktuurin käyttämistä vapaan kilpailun piiriin jo kuuluvien muiden telepalvelujen tarjoamiseen, ovat siten ristiriidassa perustamissopimuksen 90 artiklan kanssa silloin, kun sitä sovelletaan samanaikaisesti perustamissopimuksen 59 artiklan kanssa. Se, että rajoitukset koskevat poikkeuksetta kaikkia muita yrityksiä kuin asianomaisia teleorganisaatioita, ei riitä sulkemaan viimeksi mainitun suosituimmuuskohtelua perustamissopimuksen 59 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle. Ei ole tarpeen, että kaikkia jäsenvaltion yrityksiä suositaan ulkomaisiin yrityksiin nähden. Riittää, että tietyt kansalliset palveluntarjoajat hyötyvät suosituimmuuskohtelusta,

(9) perustamissopimuksen 86 artiklassa kielletään yhteismarkkinoille soveltumattomana kaikki sellainen yhden tai useamman yrityksen toiminta, joka merkitsee määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla,

(10) jokaisella asian kannalta merkityksellisellä kansallisella markkina-alueella teleorganisaatioilla on telepalvelujen siirtokapasiteetin suhteen määräävä asema, koska ne ovat ainoita yrityksiä, joiden yleiset televerot kattavat näiden valtioiden koko alueen. Toinen määräävään asemaan vaikuttava tekijä on markkinoiden epätavallinen luonne ja erityisesti niiden suuri pääomavaltaisuus. Kun otetaan huomioon verkon kaksinkertaistamisen edellyttämien investointien suuruus, tarve turvautua nykyisiin verkkoihin on suuri. Tämä korostaa asianomaisten teleorganisaatioiden rakenteellista valta-asemaa ja muodostaa mahdollisen esteen muiden markkinoille pääsylle. Kolmanneksi teleorganisaatiot hyötyvät markkinaosuuksiensa vuoksi myös televiestintävirtoja koskevista yksityiskohtaisista tiedoista, joita markkinoille pyrkivät uudet yritykset eivät saa. Näitä ovat tilaajien käyttötottumuksia koskevat tiedot, joita tarvitaan toiminnan kohdentamiseen erityisiin käyttäjäryhmiin, sekä kysynnän hintajoustoa kullakin markkinalohkolla ja maantieteellisellä alueella koskevat tiedot. Lopuksi asianomaisten teleorganisaatioiden yksinoikeus puhelinliikenteeseen lisää myös niiden määräävää asemaa läheisillä mutta erillisillä televiestinnän kapasiteettia koskevilla markkinoilla,

(11) pelkkä määräävän aseman luominen tietyillä markkinoilla myöntämällä yksinoikeus ei sinänsä ole ristiriidassa 86 artiklan kanssa. Jäsenvaltio ei kuitenkaan saa pysyttää lainsäädäntöön perustuvaa monopolia, jossa asianomainen yritys pakotetaan tai sitä taivutellaan käyttämään väärin määräävää asemaansa tavalla, joka saattaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan,

(12) muiden infrastruktuurien ja etenkin kaapelitelevisioverkkojen käyttöä telepalvelujen tarjoamiseen koskeva kielto on kannustanut teleorganisaatioita pitämään maksut korkeina verrattuna muiden maiden hintoihin; toisaalta Euroopan yhteiseen verkostoon liittyvät innovaatiot, kilpailukykyisten palvelujen tarjoaminen sekä niiden sovellusten toteuttaminen, jotka sisältyvät Kertomukseen Euroopasta ja maailmanlaajuisesta tietoyhteiskunnasta (Report on Europe and the global information society), edellyttävät alenevia infrastruktuurin, varsinkin kiinteiden yhteyksien, kustannuksia. Yhteisössä tällaisen tehokkaan infrastruktuurin tariffit ovat keskimäärin kymmenen kertaa korkeammat kuin vastaavan tehoisen ja vastaavan välimatkan kattavan verkoston tariffit Pohjois-Amerikassa. Koska näille tariffeille ei ole mitään perusteita kuten korkeat kustannukset, niitä on pidettävä 86 artiklan toisen kohdan a alakohdassa tarkoitettuna väärinkäyttönä.

Yhteisössä vallitsevat korkeat hinnat johtuvat suoraan niistä rajoituksista, joita jäsenvaltiot ovat määränneet muiden kuin teleorganisaatioiden ja erityisesti kaapelitelevisiotoimintaa harjoittavien toimijoiden infrastruktuurin käyttämiselle telepalvelujen tarjoamiseen. Näitä korkeita hintoja ei voida selittää ainoastaan taustalla olevilla kustannuksilla, kun otetaan huomioon tariffien suuret erot sellaisten jäsenvaltioiden välillä, joissa kustannusrakenteen voidaan olettaa olevan samanlainen,

(13) lisäksi ne valtioiden toimenpiteet, jotka estävät kaapelitelevisiotoiminnan harjoittajia tarjoamasta teleorganisaatioiden kanssa kilpailevaa siirtokapasiteettia vapaan kilpailun piiriin kuuluvien palvelujen tuottamiseksi, rajoittavat markkinoiden yleistä kapasiteetin tarjontaa ja poistavat teleorganisaatioilta kannusteen nostaa nopeasti verkkojensa kapasiteettia ja siten alentaa keskimääräiskustannuksia ja tariffeja. Koska teleorganisaatiot soveltavat korkeita tariffeja perusinfrastruktuuriin, jonka avulla kolmannet osapuolet voisivat tarjota vapaan kilpailun piiriin kuuluvia palveluja, ja koska tämän infrastruktuurin saatavuus on rajoitettu, nopeiden yrityskäyttöön tarkoitettujen verkkojen, yritys- ja yksityiskäyttöön tarkoitetun tietokantojen etäkäytön sekä uusien palvelujen, kuten etäpankkipalvelujen, etäopetuksen, tietokoneavusteisen markkinoinnin ja niin edelleen, laajamittaisen hyväksikäytön kehitys on viivästynyt. (Katso 25 päivänä lokakuuta 1994 annettu komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle "Vihreä kirja televiestinnän infrastruktuurin vapauttamisesta ja kaapelitelevisioverkoista: osa yksi".) Nykyiset teleorganisaatioiden verkot eivät pysty vastaamaan kaikeen näiden televiestintäpalvelujen tuottamiseen tarvittavan kapasiteetin mahdolliseen kysyntään markkinoilla, kuten näiden palvelujen käyttäjät ja tuottajat ovat tähdentäneet. (28 päivänä huhtikuuta 1993 annettu tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille kuulemismenettelystä, joka koskee katsausta televiestinnän tilanteeseen, s. 5 kohta 2. Nämä katsauksessa esitetyt toteamukset osoittivat, että pelkkä velvoite tarjota kiinteitä johtoja vaadittaessa ei riittänyt niiden rajoituksien välttämiseen, jotka koskevat pääsyä televiestintäpalvelujen markkinoille ja rajoittavat käyttäjän valinnan vapautta.)

Nykyiset rajoitukset, jotka estävät kaapelitelevisioverkkojen käytön näiden palvelujen tarjoamiseen, saavat aikaan tilanteen, jossa teleorganisaatioiden harjoittama lähetyskapasiteetin varaaminen yksinomaan yleisiin telepalveluihin rajoittaa perustamissopimuksen 86 artiklan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla uusien sovellusten käyttöönottoa yhteisössä; näitä sovelluksia, joita teleorganisaatioiden verkoissa ei usein voida tarjota riittävästi, ovat maksullinen katselukerta, vuorovaikutteinen televisio, tilausvideopalvelu ja multimediapalvelut, joissa audiovisuaalisuus ja televiestintä yhdistyvät.

Toisaalta, koska niiden palvelujen määrää, joita kaapelitelevisiotoiminnan harjoittajat voivat tarjota, on rajoitettu, nämä yritykset usein lykkäävät verkkoinvestointejaan ja erityisesti optisen kuidun käyttöä; nämä investoinnit voisivat olla kannattavia, jos niiden kustannukset voitaisiin jakaa useamman tuotetun palvelun kesken. Tämän vuoksi kaapelitelevisioverkkojen käytön rajoittaminen muihin palveluihin kuin televisiolähetyksiin hidastaa myös uusien televiestintämuotojen ja multimediapalvelujen kehitystä ja jarruttaa siten tämän alan teknistä kehitystä,

(14) lopuksi, kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on 19 päivänä maaliskuuta 1991 antamassaan tuomiossa asiassa C-202/88 Ranska vs. yhteisö (5) muistuttanut, perustamissopimuksessa tarkoitettu vääristymätön kilpailujärjestelmä voidaan taata ainoastaan, jos eri taloudellisten toimijoiden yhdenvertaiset mahdollisuudet turvataan. Jos yhdelle telepalveluja markkinoivalle yritykselle annetaan tehtäväksi tuottaa välttämätön raaka-aine, kuten välityskapasiteetti, kaikille telepalveluja tarjoaville yrityksille, se merkitsee itse asiassa, että sille suodaan valta oman mielensä mukaan päättää, mitä palveluja sen kilpailijat voivat tarjota, millaisin kustannuksin ja minä aikana; lisäksi se voi seurata niiden asiakkaita sekä liikennettä ja näin saavuttaa ilmeistä kilpailuetua,

(15) teleorganisaatiolle myönnetyt yksinoikeudet tarjota siirtokapasiteettia yleisiä telepalveluja varten ja niistä johtuvat kaapelitelevisioverkkojen käytön rajoitukset vapaan kilpailun piiriin kuuluvien palvelujen tuottamiseen ovat ristiriidassa perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdan kanssa silloin, kun kyseistä artiklaa sovelletaan samanaikaisesti perustamissopimuksen 86 artiklan kanssa. Perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdassa on 86 artiklaa koskeva poikkeus tapauksista, joissa viimeksimainitun soveltaminen oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estäisi teleorganisaatiota suorittamasta sille erityisesti määrättyjä tehtäviä. Tämän määräyksen mukaisesti komissio tutki kaapelitelevisioverkkojen käytön vapauttamisen vaikutuksen tele- ja multimediapalvelujen tuottamiseen.

Direktiivin 90/388/ETY mukaan jäsenvaltiot voivat tiettyyn päivämäärään asti edelleen varata puhelinliikenteen palvelun tarjoamisen kansalliselle teleorganisaatiolleen, jotta taataan riittävät tulot yleisen puhelinverkon luomiseksi. Puhelinliikenne määritellään direktiivin 90/388/ETY 1 artiklassa kaupalliseksi, yleiseen käyttöön tarkoitetuksi reaaliaikaisen puheen suoran siirron ja kytkennän tarjoamiseksi yleisten kytkentäisten liittymien välillä siten, että jokainen käyttäjä voi tällaiseen liittymään kytketyn laitteen avulla olla yhteydessä toiseen liittymään. Kun kaapelitelevisioverkkoja muutetaan kaikille tilaajille puhelinliikennepalveluita tarjoaviksi kytkentäisiksi verkoiksi, tällaisia verkkoja on myös pidettävä yleisinä kytkentäisinä verkkoina ja niiden liityntäpisteitä tällaisten verkkojen liityntäpisteinä. Kyseisestä puhelinpalvelusta tulisi siten puhelinliikennettä, jonka jäsenvaltiot edelleen voisivat estää kaapelitelevisioverkossa direktiivin 90/388/ETY 2 artiklan mukaisesti.

Näyttää siltä, että tällainen puhelinliikenteen tarjoamista kaapelitelevisioverkossa koskeva väliaikainen kielto voi olla perusteltu samasta syystä kuin kielto sen tarjoamisesta televerkoissa. Käänteisesti, kun kaapelitelevisioverkoissa tarjotaan valinnaisia äänipalveluita suljetulle käyttäjäryhmälle ja/tai avointa siirtokapasiteettia kiinteiden johtojen muodossa, nämä verkot eivät edusta yleisiä kytkentäisiä verkkoja ja jäsenvaltioiden ei pidä estää asianomaisia palveluita, vaikka niihin liittyy yhden yhteyskohdan käyttäminen yleisen kytkentäisen verkon kanssa.

Puhelinliikenteen lisäksi mikään muu vapautettujen palvelujen tarjoamista koskeva rajoitus ei 90 artiklan 2 kohdan mukaan ole perusteltu, varsinkin kun otetaan huomioon tällaisten tällä hetkellä omissa verkoissa tarjottavien, kaapelitelevisioverkkoihin suunnattavissa olevien palveluiden pieni panos teleorganisaatioiden liikevaihdossa. On muistettava, että puhelinliikennettä vapauttavissa toimenpiteissä olisi otettava huomioon tarve rahoittaa yleinen palvelu mukaan lukien tämän periaatteen kehittäminen (katso 3 päivänä toukokuuta 1995 Euroopan parlamentille ja neuvostolle annetun komission tiedonannon V.2 kohta),

(16) sen estämättä, että kaapelitelevisioverkkojen käyttöä koskevat nykyiset kiellot poistetaan, voidaan olettaa, että palvelujen tarjoamisen osalta käytetään samaa toimiluvan myöntämis- tai ilmoitusmenettelyä kuin tarjottaessa näitä palveluja yleisissä televerkoissa,

(17) lisäksi yleisölle suunnattujen audiovisuaalisten ohjelmien lähettämiseen näiden verkkojen kautta ja tällaisten ohjelmien sisältöön sovelletaan edelleen jäsenvaltioiden yhteisön oikeuden mukaisesti vahvistamia erityissääntöjä, ja sen vuoksi niihin ei sovelleta tämän direktiivin säännöksiä,

(18) myöntäessään samalle yritykselle oikeuden perustaa sekä kaapelitelevisio- että televerkko jäsenvaltiot saattavat asianomaiset yritykset tilanteeseen, jossa niillä ei ole minkäänlaista kannustetta ohjata käyttäjiä kyseisen palvelun tarjoamiseen parhaiten sopivaan verkkoon, niin kauan kuin niillä on vapaata kapasiteettia toisessa verkossa. Tässä tapauksessa yrityksen etujen mukaista on päinvastoin veloittaa ylisuuria maksuja kaapeli-infrastruktuurin käytöstä muiden kuin varattujen palvelujen tarjontaan omien televerkkojen liikenteen lisäämiseksi. Oikeudenmukaisen kilpailun luominen edellyttää usein kyseisten markkinoiden erityiset olosuhteet huomioon ottavia erityistoimenpiteitä. Ottaen huomioon jäsenvaltiosta toiseen vaihtelevan tilanteen kansalliset viranomaiset voivat parhaiten arvioida, mitkä toimenpiteet ovat sopivimpia ja erityisesti, onko välttämätöntä erottaa mainitut toiminnat toisistaan. Vapauttamisen alkuvaiheessa ristikkäisten avustusten yksityiskohtainen valvonta ja kirjanpidon avoimuus ovat välttämättömiä. Jotta mahdollista väärinkäyttöä voidaan seurata, jäsenvaltioiden on määrättävä ainakin näiden kahden toiminnan kirjanpidot erotettavaksi selvästi toisistaan, vaikka täydellinen rakenteellinen erottaminen on suositeltavampaa,

(19) jäsenvaltioiden olisi taattava avoimuus siltä osin kuin on kyse yhden toimintamuodon voimavarojen käyttämisestä määräävän aseman laajentamiseksi toisille markkinoille, jotta ne voisivat seurata edustussopimuksen avulla yksinoikeudella tietyllä alueella toimivien kaapelitelevisiotoiminnan avustusten väärinkäyttöä ja niiden liiketoimintaa telepalvelukapasiteetin tarjoajina. Verkkopalvelujen tarjoajien kirjanpidon monimutkaisuuden vuoksi on erittäin vaikeaa määrittää ristikkäisten avustusten määrää varattujen toimintojen ja vapaan kilpailun alaisten palvelujen välillä. Tämän vuoksi on tarpeen edellyttää näiltä kaapelitelevisiotoiminnan harjoittajilta erillistä kirjanpitoa, joissa erityisesti eritellään erikseen yksinoikeuden perusteella tarjottujen palvelujen tuottamiseen liittyvät kustannukset ja tulot sekä toisaalta vapaan kilpailun piirissä tarjottuihin palveluihin liittyvät kustannukset ja tulot, heti kun toiminnanharjoittajien teletoiminnan liikevaihto nousee merkittäväksi niiden toimilupa-alueella. Toistaiseksi yli 50 miljoonan ecun liikevaihtoa olisi pidettävä merkittävänä liikevaihtona. Jos tällainen vaatimus muodostuu kohtuuttomaksi taakaksi kyseiselle yritykselle, jäsenvaltiot voivat myöntää lykkäyksiä rajoitetuksi ajaksi sillä edellytyksellä, että lykkäysten perustelut on ilmoitettu komissiolle etukäteen.

Asianomaisten toiminnan harjoittajien olisi käytettävä sopivaa kustannuslaskentajärjestelmää, jonka kirjanpidon asiantuntijat voivat tarkastaa ja jolla varmistetaan kirjattujen lukujen tuottaminen.

Edellä mainittuun kirjanpidon erottamiseen on tätä tarkoitusta varten sovellettava ainakin avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin johtoihin 5 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/44/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna komission päätöksellä 94/439/EY (6), 10 artiklan 2 kohdassa säädettyjä periaatteita (7). Sekamuotoisten palvelujen, jotka koostuvat sekä varatuista palveluista että vapaan kilpailun piiriin kuuluvista palveluista, osalta olisi eroteltava kustannukset palvelulajeittain,

(20) tapauksessa, jossa asianomainen jäsenvaltio ei ole antanut toimilupaa yhdellekään kilpailevalle koteihin suunnatulle jakelujärjestelmälle, komissio harkitsee uudelleen, onko kirjanpitojen erottaminen toisistaan riittävä toimenpide väärinkäytösten välttämiseksi, ja arvioi, johtaako tällainen yhteinen tarjoaminen siirtokapasiteetin mahdollisen tarjonnan rajoituksiin kyseisen alueen palvelujen tarjoajien kustannuksella tai ovatko lisätoimenpiteet oikeutettuja, ja

(21) jäsenvaltioiden olisi pidättäydyttävä ottamasta käyttöön uusia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena tai seurauksena on tämän direktiivin tavoitteen vaarantuminen,

ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

Muutetaan direktiivi 90/388/ETY seuraavasti:

1. Muutetaan 1 artiklan 1 kohta seuraavasti:

a) korvataan viides luetelmakohta seuraavasti:

"- `telepalveluilla` palveluja, joiden tarjoaminen on kokonaan tai osittain viestien välitystä ja/tai reititystä televerkossa;"

b) lisätään viimeisen luetelmakohdan jälkeen seuraava:

"- `kaapelitelevisioverkoilla` sellaista johtimiin perustuvaa infrastruktuuria, jolle jäsenvaltio on antanut toimiluvan radio- tai televisiosignaalien lähettämiseen tai jakeluun yleisölle.

Tämän direktiivin säännökset eivät rajoita jäsenvaltioiden yhteisön oikeuden mukaisesti antamia yleiseen käyttöön tarkoitettujen audiovisuaalisten ohjelmien jakelua ja tällaisten ohjelmien sisältöä koskevia erityissääntöjä."

2. Lisätään 4 artiklaan toisen kohdan jälkeen seuraava:

"Jäsenvaltioiden on:

- poistettava kaikki kaapelitelevisioverkkojen tarjoamaa siirtokapasiteettia koskevat rajoitukset ja sallittava kaapelitelevisioverkkojen käyttö muiden telepalvelujen kuin puhelinliikenteen lähettämiseen,

- varmistettava, että kaapelitelevisioverkkojen liittäminen yleiseen televerkkoon, varsinkin kiinteisiin johtoihin, sallitaan ja että kaapelitelevisiotoiminnan harjoittajien tekemiä kaapelitelevisioverkkojen yhteenliittämisiä koskevat rajoitukset poistetaan."

2 artikla

Poistaessaan kaapelitelevision käyttöä koskevia rajoituksia jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet kirjanpidon avoimuuden varmistamiseksi ja syrjinnän estämiseksi tapauksessa, jossa yhdellä operaattorilla on yksinoikeus yleisen televerkon infrastruktuurin tarjoamiseen ja jossa tämä operaattori tarjoaa myös kaapelitelevision infrastruktuuria, sekä erityisesti kirjanpidon eriyttämisen varmistamiseksi kunkin verkon tarjoamisen ja sen telepalvelujen tarjoajana toimimisen osalta.

Jos operaattorilla on yksinoikeus tarjota kaapelitelevisioinfrastruktuuria tietyllä alueella, jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että kyseinen operaattori alkaa pitää erillistä kirjanpitoa toiminnastaan televiestinnän verkkokapasiteetin tarjoajana heti, kun sen televiestinnästä, lukuun ottamatta yleisradiotoimintaa tai televisiota, tietyllä maantieteellisellä alueella saama liikevaihto ylittää 50 miljoonaa ecua. Jos tällainen vaatimus muodostuu kohtuuttomaksi taakaksi kyseiselle yritykselle, jäsenvaltiot voivat myöntää lykkäyksiä rajoitetuksi ajaksi sillä edellytyksellä, että lykkäysten perustelut on ilmoitettu komissiolle etukäteen.

Jos yksi operaattori huolehtii molemmista ensimmäisessä kohdassa mainituista verkoista ja palveluista, komissio laatii ennen 1 päivää tammikuuta 1998 yleisen arvion tällaisen yhteisen tarjonnan vaikutuksesta tämän direktiivin tavoitteiden kannalta.

3 artikla

Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään yhdeksän kuukauden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta tiedot, joiden perusteella komissio voi vahvistaa, että 1 ja 2 artiklaa on noudatettu.

4 artikla

Tämä direktiivi tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1996.

5 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Brysselissä 18 päivänä lokakuuta 1995.

Komission puolesta

Karel VAN MIERT

Komission jäsen

(1) EYVL N:o L 192, 24.7.1990, s. 10

(2) EYVL N:o L 268, 19.10.1994, s. 15

(3) EYVL N:o C 213, 6.8.1993, s. 1

(4) EYVL N:o C 150, 31.5.1993, s. 39

(5) Kok. 1991, I-1271, 51 kohta

(6) EYVL N:o L 165, 19.6.1992, s. 27

(7) EYVL N:o L 181, 15.7.1994, s. 40