Komission suositus,

annettu 4 päivänä maaliskuuta 2002,

dioksiinien, furaanien ja PCB:iden vähentämisestä rehuissa ja elintarvikkeissa

(tiedoksiannettu numerolla K(2002) 836)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2002/201/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan toisen luetelmakohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Dioksiinien sallitut määrät rehuissa ja elintarvikkeissa on nykyisellään arvioitava nykyisen taustakuormituksen perusteella. Haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa 22 päivänä huhtikuuta 1999 annetulla neuvoston direktiivillä 1999/29/EY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2001/102/EY(2), ja tiettyjen elintarvikkeissa olevien vieraiden aineiden enimmäismäärien vahvistamisesta 8 päivänä maaliskuuta 2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 466/2001(3), sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2375/2001(4), vahvistetut rehujen ja elintarvikkeiden enimmäismäärät on taustakuormitus huomioon ottaen asetettu tiukasti mutta siten, että niitä voidaan noudattaa. Näillä enimmäismäärillä pitäisi ehkäistä liialliset altistustasot eläimillä ja ihmisväestöllä ja liiallisen määrän vierasaineita sisältävien rehujen ja elintarvikkeiden jakelu.

(2) Elintarvikealan tiedekomitea antoi 30 päivänä toukokuuta 2001 lausunnon elintarvikkeiden sisältämien dioksiinien ja niiden kaltaisten PCB:iden riskinarvioinnista. Lausunto perustuu uuteen tieteelliseen tietoon, jota oli saatu käyttöön tiedekomitean edellisen samasta aiheesta 22 päivänä marraskuuta 2000 antaman lausunnon jälkeen. Komitea vahvisti dioksiinien ja niiden kaltaisten PCB:iden siedettäväksi viikkosaanniksi (TWI) 14 pg Maailman terveysjärjestön (WHO) toksisuusekvivalenttia (TEQ) painokiloa kohti. Altistusarvioiden mukaan huomattavalla osalla yhteisön väestöstä ravinnon kautta tapahtuva saanti ylittää siedettävän saannin.

(3) Ravinnon kautta syntyvän ihmisten dioksiinialtistuksen vähentäminen on tämän vuoksi tärkeää ja välttämätöntä kuluttajien suojelun varmistamiseksi. Enemmän kuin 90 prosenttia ihmisten dioksiinialtistuksesta on peräisin elintarvikkeista. Eläinperäisten elintarvikkeiden osuus kokonaisaltistuksesta on tavallisesti noin 80 prosenttia. Eläimet saavat dioksiinia lähinnä rehuista. Koska elintarvikkeiden saastuminen on suorassa yhteydessä rehujen saastumiseen, olisi noudatettava yhtenäistä toimintamallia dioksiinin ilmaantuvuuden vähentämiseksi kaikissa elintarvikeketjun osissa eli rehuaineista tuotantoeläinten kautta ihmisiin.

(4) Olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla pyritään edelleen vähentämään dioksiinien esiintymistä ja joutumista ympäristöön, jotta voidaan rajoittaa ympäristön saastumisen vaikutusta rehujen ja elintarvikkeiden saastumiseen. Komissio antoi 24 päivänä lokakuuta 2001 tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille sekä talous- ja sosiaalikomitealle dioksiineja, furaaneja ja polykloorattuja bifenyylejä koskevasta yhteisön strategiasta (KOM(2001) 593 lopullinen)(5). Strategiassa keskitytään nykyisiin ja tuleviin toimenpiteisiin, joilla pyritään vähentämään dioksiinien ja PCB:iden joutumista ympäristöön.

(5) Toimenpiteet, jotka perustuvat yksinomaan rehujen ja elintarvikkeiden dioksiinien ja niiden kaltaisten PCB:iden enimmäismäärien asettamiseen, eivät riittävän tehokkaasti vähennä rehujen ja elintarvikkeiden sisältämien vierasaineiden määriä, ellei määriä aseteta niin vähäisiksi, että suuri osa tarjolla olevista rehuista ja elintarvikkeista todetaan eläinten tai ihmisten ravinnoksi sopimattomaksi. Yleisesti tunnustetaan, että dioksiinien aktiivinen vähentäminen rehuissa ja elintarvikkeissa edellyttää enimmäismäärien tueksi toimenpiteitä, joilla edistetään ennakoivaa toimintamallia, johon kuuluvat toimintarajojen ja tavoitetasojen asettaminen rehuille ja elintarvikkeille sekä päästöjen rajoittamistoimenpiteet. Toimintarajojen asettamisen pitäisi olla toimivaltaisille viranomaisille ja toimijoille tarkoitettu väline niiden tapausten saamiseksi esiin, joissa on asianmukaista määrittää saastumisen lähde ja toteuttaa toimenpiteitä sen vähentämiseksi tai poistamiseksi tilanteissa, joissa direktiivin 1999/29/EY tai asetuksen (EY) N:o 466/2001 säännöksiä ei ole noudatettu, sekä silloin, jos rehuissa ja elintarvikkeissa havaitaan tavanomaista taustakuormitusta korkeampia huomattavia dioksiinimääriä. Tämän toimintamallin pitäisi johtaa rehujen ja elintarvikkeiden dioksiinimäärien asteittaiseen vähenemiseen ja tavoitetasojen saavuttamiseen lopulta.

(6) Vaikka toksikologiselta kannalta raja-arvoja olisi sovellettava dioksiineihin, furaaneihin ja dioksiinin kaltaisiin PCB:ihin, direktiivissä 1999/29/EY ja asetuksessa (EY) N:o 466/2001 säädetyt enimmäismäärät on asetettu ainoastaan dioksiineille ja furaaneille eikä dioksiinin kaltaisille PCB:ille, koska jälkimmäisten esiintyvyydestä on saatavilla hyvin vähän tietoa. Tämän vuoksi - elintarvikealan tiedekomitean ja eläinten ravitsemusta käsittelevän tiedekomitean suosituksen mukaisesti - on välttämätöntä hankkia luotettavaa tietoa dioksiinin kaltaisten PCB:iden esiintymisestä mahdollisimman useantyyppisissä rehuaineissa, rehuissa ja elintarvikkeissa, jotta voitaisiin suhteellisen pian hankkia luotettava tietokanta. Näin pitäisi voida tarkistaa direktiivillä 1999/29/EY ja asetuksella (EY) N:o 466/2001 asetetut enimmäismäärät sekä tässä suosituksessa asetetut toimintarajat; tarkoituksena on vahvistaa ne myös dioksiinin kaltaisille PCB:ille.

(7) Toimintarajoja olisi tarkistettava 31 päivään joulukuuta 2004 mennessä, kun dioksiinin kaltaisten PCB:iden esiintymisestä rehuaineissa, rehuissa ja elintarvikkeissa on saatavilla riittävästi tietoa.

(8) Sen lisäksi, että toimintarajoja tarkistetaan dioksiinin kaltaisten PCB:iden sisällyttämiseksi mukaan, toimintarajoja olisi mukautettava määräajoin, jotta otettaisiin huomioon dioksiinin määrien laskusuuntaus sekä omaksuttu aktiivinen toimintamalli, jolla vähennetään asteittain niiden määriä rehuissa ja elintarvikkeissa.

(9) Tavoitetasot osoittavat ne saastumistasot, joihin on rehuissa ja elintarvikkeissa päästävä, jotta suurimmalle osalle yhteisön väestöä aiheutuva altistus saadaan laskemaan elintarvikealan tiedekomitean dioksiineille ja niiden kaltaisille PCB:ille asettamaan siedettävään viikkosaantiin. Tavoitetasojen asettamisessa olisi otettava huomioon tarkemmat tiedot siitä, mitä vaikutusta ympäristötoimenpiteillä ja saastumisen lähteisiin kohdistuvilla rehujen ja elintarvikkeiden tasolla toteutettavilla toimilla on dioksiinien ja niiden kaltaisten PCB:iden määrien vähentämiseen erilaisissa rehuaineissa, rehuissa ja elintarvikkeissa. Tavoitetasot olisi asetettava 31 päivään joulukuuta 2004 mennessä, jolloin on saatavilla enemmän tietoa ja jolloin toimintarajoja tarkistetaan ensimmäisen kerran; tarkoituksena on vahvistaa ne myös dioksiinin kaltaisille PCB:ille.

(10) On erittäin tärkeää, että kaikkien rehuaineiden, rehujen ja elintarvikkeiden seuranta hoidetaan yhtenäisesti kaikkialla yhteisön alueella. Tämän vuoksi yksityiskohtaiset ohjeet dioksiinien ja niiden kaltaisten PCB:iden seurannasta olisi vahvistettava rehujen osalta pysyvässä rehukomiteassa ja elintarvikkeiden osalta pysyvässä elintarvikekomiteassa. Ohjeet sisältävät muun muassa kunkin jäsenvaltion toteutettaviksi kuuluvien tarkastusten vähimmäistiheyttä, seurannan kohteena olevia rehuaineita, rehuja ja elintarvikkeita sekä tulosten raportointitapaa koskevia sääntöjä,

SUOSITTELEE SEURAAVAA:

1. Jäsenvaltioiden olisi suhteessa tuottamiensa, käyttämiensä ja kuluttamiensa rehuaineiden, rehujen ja elintarvikkeiden määriin seurattava satunnaisesti dioksiinien ja niiden kaltaisten PCB:iden esiintymistä rehuaineissa, rehuissa ja elintarvikkeissa. Seuranta olisi toteutettava rehujen osalta pysyvän rehukomitean ja elintarvikkeiden osalta pysyvän elintarvikekomitean vahvistamien ohjeiden ja määräaikojen mukaisesti.

2. Tilanteissa, joissa ei ole noudatettu direktiivin 1999/29/EY ja asetuksen (EY) N:o 466/2001 säännöksiä, ja silloin (3 kohdan mukaisesti), kun havaitaan liitteissä I ja II määritettyjä toimintarajoja suuremmiksi kohonneita dioksiiniarvoja, jäsenvaltioiden olisi yhteistyössä toimijoiden kanssa

a) aloitettava tutkimukset saastumisen lähteiden määrittämiseksi;

b) selvitettävä dioksiinin kaltaisten PCB:iden esiintyminen;

c) toteutettava toimenpiteitä saastumisen lähteiden vähentämiseksi tai poistamiseksi.

3. Jäsenvaltioiden, joissa dioksiinin taustakuormitus on erityisen suuri, olisi asetettava kansalliset toimintarajat kotimaiselle rehuaineiden, rehujen ja elintarvikkeiden tuotannolleen. Toimintarajat olisi asetettava siten, että noin 5 prosentissa 1 kohdassa tarkoitetussa seurannassa saaduista löydöksistä tehdään tutkimus saastumisen lähteen määrittämiseksi.

4. Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille löydöksistään, tutkimustensa tuloksista sekä saastumisen lähteiden vähentämiseksi tai poistamiseksi toteutetuista toimenpiteistä.

5. Jäsenvaltioiden olisi toimitettava 4 kohdassa tarkoitetut tiedot elintarvikkeiden osalta kunkin vuoden joulukuun 31 päivään mennessä ja rehujen osalta osana neuvoston direktiivin 95/53/EY(6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/46/EY(7) 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua komissiolle toimitettavaa vuosikertomusta paitsi, jos muut jäsenvaltiot tarvitsevat tietoja välittömästi, jolloin ne olisi toimitettava välittömästi.

Tehty Brysselissä 4 päivänä maaliskuuta 2002.

Komission puolesta

David Byrne

Komission jäsen

(1) EYVL L 115, 4.5.1999, s. 32.

(2) EYVL L 6, 10.1.2002, s. 45.

(3) EYVL L 77, 16.3.2001, s. 1.

(4) EYVL L 321, 6.12.2001, s. 1.

(5) EYVL C 322, 17.11.2001, s. 2.

(6) EYVL L 265, 8.11.1995, s. 17.

(7) EYVL L 234, 2.9.2001, s. 55.

LIITE I

Dioksiini (polykloorattujen dibentso-para-dioxiinien (PCDD:t) ja polykloorattujen dibentsofuraanien (PCDF:t) summa) ilmaistaan Maailman terveysjärjestön toksisuusekvivalentteina käyttäen toksisuusekvivalenssikertoimia (WHO-TEF, 1997)

>TAULUKON PAIKKA>

LIITE II

Dioksiini (polykloorattujen dibentso-para-dioxiinien (PCDD:t) ja polykloorattujen dibentsofuraanien (PCDF:t) summa) ilmaistaan Maailman terveysjärjestön toksisuusekvivalentteina käyttäen toksisuusekvivalenssikertoimia (WHO-TEF, 1997)

>TAULUKON PAIKKA>