Neuvoston asetus (EY) N:o 467/98, annettu 23 päivänä helmikuuta 1998, tiettyjen Kiinan kansantasavallasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa tai muovia, tuontiin sovellettavan lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottamisesta



Virallinen lehti nro L 060 , 28/02/1998 s. 0001 - 0029



NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 467/98, annettu 23 päivänä helmikuuta 1998, tiettyjen Kiinan kansantasavallasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa tai muovia, tuontiin sovellettavan lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo, että: A. MENETTELY (1) Komissio ilmoitti 22 päivänä helmikuuta 1995 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (2) aloittavansa polkumyynnin vastaisen menettelyn, joka koski tiettyjen Kiinan kansantasavallasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien jalkineiden tuontia yhteisöön, ja pani vireille asiaa koskevan tutkimuksen. (2) Menettelyn perustana olevan valituksen teki European Confederation of the Footwear Industry (CEC), joka edustaa kansallisten jalkinevalmistajien liittoja, joiden jäsenet (yhteensä 188 yritystä) edustavat pääosaa (53 prosenttia) tämän tutkimuksen kohteena olevasta yhteisön jalkinetuotannosta. Valitus sisälsi todisteita kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta, ja näitä todisteita pidettiin riittävinä menettelyn aloittamiseksi. (3) Komissio ilmoitti asiasta virallisesti niille viejille ja tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, näitä edustaville järjestöille sekä viejämaiden edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää kuulemista menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. (4) Viejämaiden viranomaiset sekä useat viejät, yhteisössä toimivat tuojat, niitä edustavat järjestöt ja kauppiaiden yhdistykset ilmaisivat näkökantansa kirjallisesti. Kaikkia määräajassa kuulemista vaatineita osapuolia kuultiin. (5) Valituksen tehneiden yhteisön tuottajien huomattavan lukumäärän vuoksi katsottiin neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 17 artiklan mukaisesti aiheelliseksi rajoittaa tutkimus muutamiin näistä tuottajista, jotka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Kyselylomakkeita, joita käytettiin tiedon keräämisessä ja yhteisön tuotannonalalle mahdollisesti aiheutuneen vahingon arvioimisessa, lähetettiin yhteisössä toimivien kansallisten tuottajien järjestöille ja 89:lle valituksen allekirjoittaneelle yhteisön tuottajalle (kaikista 188 allekirjoittaneesta tuottajasta). Näistä 89:stä yhteisön tuottajasta 87 tuottajaa antoi kattavat ja asian kannalta merkitykselliset vastaukset. Koska tarkistuksia oli vaikea suorittaa yksityiskohtaisesti kunkin edellä mainitun 87 yhteisön tuottajan, jäljempänä "ensimmäinen ryhmä", toimitiloissa, näistä tuottajista valittiin 15 tuottajan otos, "tarkistusotos", joiden vastaukset tarkistettiin yksityiskohtaisesti kunkin tuottajan toimitiloissa. (6) Lisäksi komissio lähetti kyselylomakkeita seuraaville: - valituksessa luetellut kiinalaiset, indonesialaiset ja thaimaalaiset tuottajat/viejät, - valituksessa luetellut hongkongilaiset viejät, - kyseessä olevien viejämaiden viranomaiset, - viejät, joita ei mainittu valituksessa mutta jotka tekivät itsensä tunnetuiksi ja pyysivät kyselylomaketta. Kaiken kaikkiaan kyselyvastauksia saatiin 13:lta Indonesian tuottajalta/viejältä, 17:ltä Kiinan kansantasavallan tuottajalta/viejältä ja kolmelta Thaimaan tuottajalta/viejältä. (7) Vastausten määrän, yhteensä 33, huomioon ottaen komissio ehdotti perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti, että tutkimus rajoitettaisiin kohtuulliseen määrään sellaisia tuottajia/viejiä, jotka edustavat suurinta edustavaa tuotannon määrää, joka voidaan kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Yhteistyöhön osallistuneiden tuottajien/viejien kanssa sovittiin, että otokseen valitaan neljä tuottajaa/viejää Kiinan kansantasavallasta ja seitsemän Indonesiasta. Koska vain kolme Thaimaan tuottajaa/viejää osallistui tutkimusyhteistyöhön, ne kaikki valittiin otokseen. (8) Lisäksi komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille tunnetuille tuojille. Näistä tuojista 14 vastasi kyselyyn. (9) Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin ja vahingon arviointia varten tarpeellisiksi katsomansa tiedot ja suoritti tutkimukset seuraavien yritysten toimitiloissa: (10) a) Yhteisön tuottajat Edellä johdanto-osan 5 kappaleessa mainittuun tarkistusotokseen kuului yhteensä 15 yhteisön tuottajaa, jotka sijaitsevat Ranskassa, Italiassa, Portugalissa, Espanjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kaikissa näissä maissa tuotetaan huomattavan paljon tutkimuksen kohteena olevia tuotteita. Yhteensä näiden jäsenvaltioiden tuotanto kattoi 89 prosenttia kyseisen tuotteen yhteisön kokonaistuotannosta vuonna 1994 eli johdanto-osan 13 kappaleessa määritetyn tutkimusajanjakson aikana. Tarkistusotoksen 15 yhteisön tuottajaa pyysivät henkilöllisyytensä salassa pitämistä sillä perusteella, että jotkut niiden asiakkaista, jotka samalla olivat jalkineiden tuojia ja huomattavia jälleenmyyjiä yhteisössä, olivat uhanneet niitä kaupallisilla kostotoimilla. Tutkimuksessa vahvistui, että joihinkin yhteisön tuottajiin oli kohdistettu voimakasta kaupallista painotusta, jotta he olisivat kieltäytyneet osallistumasta tutkimukseen ja peruneet valituksensa. Tämän vuoksi pidettiin aiheellisena olla ilmaisematta näiden 15 yhteisön tuottajan nimiä. Joidenkin viejien ja tuojien edustajat arvostelivat päätöstä olla ilmaisematta nimiä, koska heidän mielestään valituksen tehneen kotimaan tuotannonalan olisi oltava valmistautunut kohtaamaan kaupallisia "kostotoimia". Tältä osin on korostettava, että nimien salassapito myönnettiin, koska tuottajiin kohdistunut uhka oli paljon "normaaleissa" kaupallisissa suhteissa mahdollisesti esiintyvää uhkaa vakavampi. Lisäksi katsottiin, että tuottajien rajoitettu suojaaminen on erityisen aiheellista, kun kysymyksessä on otos, jossa muutamat valitut yhteisön tuottajat ovat erityisen alttiita edustaessaan paljon laajempaa tuottajaryhmää ja toimiessaan sen hyväksi. Ensimmäisessä ryhmässä olleiden 87 yhteisön tuottajan henkilöllisyys sen sijaan ilmaistiin sitä pyytäneille asianomaisille osapuolille. b) Etuyhteyttä vailla olevat tuojat/jälleenmyyjät - Atlex SA, Rouen (Ranska), - British Shoe Corporation Ltd, Leicester (Yhdistynyt kuningaskunta), - Chausseurop SA, Le Havre (Ranska), - Groupe André SA, Pariisi (Ranska), - Intermedium BV, Hoofddorp (Alankomaat). c) Etuyhteydessä oleva tuoja - Nick's Sports and Leisure Footwear Ltd, Warrington, (Yhdistynyt kuningaskunta). d) Viejät/tuottajat Indonesiassa - PT Dragon, - PT Emperor Footwear Indonesia, - PT Fortune Mate, - PT Golden Adishoes, - PT Indosepamas Anggun / PT Primashoes Ciptakreasi, - PT Kingherlindo. e) Viejät/tuottajat Thaimaassa - Bangkok Rubber, - CK Shoes, - PSR Footwear. f) Viejä Hongkongissa - Grosby (China) Ltd. (11) Asianomaisille osapuolille ilmoitettiin kirjallisesti olennaisista tosiseikoista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisten polkumyyntitullien käyttöön ottamista. Osapuolille myönnettiin myös määräaika, jonka kuluessa he voivat esittää näkökantansa yritysten nimien ilmaisemisesta. (12) Osapuolten näkökantoja tarkasteltiin, ja jos siihen oli aihetta, komissio muutti päätelmiään niiden huomioon ottamiseksi. (13) Polkumyynnin toteamiseksi koskeva tutkimus kattoi ajanjakson 1.1.1994-31.12.1994, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahinkoa koskeva tarkastelu koski vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson välistä aikaa. Lisäksi jäljempänä johdanto-osan 138-143 kappaleessa tarkoitettua lisätarkastelua varten otettiin huomioon joitakin vuosien 1995 ja 1996 kehityssuuntauksia. Tutkimuksen maantieteellinen laajuus oli yhteisö sellaisena, kuin se oli menettelyn alkaessa, eli tutkimuksessa otettiin huomioon kaikki 15 jäsenvaltiota. (14) Tutkimus kesti perusasetuksen 6 artiklan 9 kohdan mukaista normaalikestoa kauemmin useista eri lähteistä kerättyjen ja sittemmin tutkittujen tietojen määrän ja monimutkaisuuden vuoksi ja erityisesti tutkimuksessa tarkasteltujen useiden jalkinetyyppien vuoksi sekä sen vuoksi, että tutkimuksen yhteydessä oli suoritettava lisätarkastelu, jossa arvioitiin tutkimusajanjakson aikana Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tarkastelun kohteena olevien jalkineiden tuonnissa käyttöön otetun yhteisön laajuisen kiintiön vaikutuksia. Perusasetuksen 24 artiklan mukaan tätä tutkimusta ei tarvinnut suorittaa asetuksen 6 artiklan 9 kohdan mukaisessa pakollisessa enimmäismääräajassa. B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 1. Tarkasteltavana olevan tuotteen kuvaus (15) Menettelyssä tarkastellaan jalkineita (ei urheilujalkineita), jotka eivät peitä nilkkaa ja joiden sisäpohjan mitta on vähintään 24 cm ja joiden: - ulkopohjat ovat kumia, muovia tai keinonahkaa ja päälliset nahkaa ja jotka kuuluvat CN-koodiin ex 6403 99 93 (jalkineet, joita ei voida tunnistaa miesten tai naisten jalkineiksi), ex 6403 99 96 (miesten jalkineet) ja ex 6403 99 98 (naisten jalkineet), - joiden ulkopohjat ovat kumia tai muovia ja päällinen muovia (CN-koodi ex 6402 99 98, naisten kengät). On huomattava, että tässä menettelyssä ei tarkastella sellaisia edellä mainittuihin CN-koodeihin varsinaisessa tullinimikkeistössä kuuluvia jalkineita, jotka on tarkoitettu urheilukäyttöön ja joissa on muotin mukaan muulla kuin ruiskuvalumenetelmällä tehty yksi- tai useampikerroksinen pohja, joka on valmistettu synteettisistä materiaaleista, jotka on erityisesti suunniteltu vaimentamaan pysty- tai vaakasuuntaisten liikkeiden aiheuttamia iskuja ja joissa on esimerkiksi seuraavia teknisiä ominaisuuksia: kaasua tai nestettä sisältäviä ilmatiiviitä tyynyjä, iskuja vaimentavia tai tasoittavia mekaanisia osia tai pientiheyspolymeerien kaltaisia materiaaleja. (16) Käytännöllisistä syistä ja kerättyjen tietojen asianmukaisen kokoamisen ja käsittelyn vuoksi kutakin edellä mainittua CN-koodia pidettiin erillisenä "ryhmänä". Muodostettiin siis seuraavat neljä ryhmää: >TAULUKON PAIKKA> (17) Vaikka kunkin ryhmän jalkineisiin voi kuulua monia erilaisia tyylejä ja malleja, jotka on voitu tuottaa hyvin erilaisin tuotantomenetelmin, jalkineiden olennaiset ominaispiirteet, käyttötarkoitukset ja jalkineista kuluttajille muodostava näkemys pysyvät kuitenkin pääasiassa samoina. Tämän vuoksi tässä menettelyssä katsottiin vakiintuneen yhteisön käytännön mukaisesti, että kaikki nämä jalkineet edustavat samaa tuotetta. 2. Samankaltainen tuote (18) Tutkimuksessa ilmeni, että Indonesiassa ja Thaimaassa tuotetut ja maiden kotimarkkinoilla myydyt jalkineet - mikäli niitä oli myyty kotimarkkinoilla ja myyntiä koskevia tietoja oli saatavissa - olivat joko täysin tai lähes samanlaisia kuin kyseisistä maista yhteisöön viedyt jalkineet. (19) Vastaavasti katsottiin, että tämän tutkimuksen kohteena olevat Indonesiassa tuotetut ja yhteisöön viedyt jalkineet olivat samankaltaisia kuin Kiinan kansantasavallassa tuotetut ja yhteisöön viedyt jalkineet. Tämä on erityisen merkityksellistä, kun otetaan huomioon, että Indonesiaa käytettiin vertailumaana määritettäessä jäljempänä johdanto-osan 42 ja 43 kappaleessa mainittua Kiinan kansantasavallan tuotteiden normaaliarvoa. (20) Tutkimuksessa ilmeni myös, että yhteisössä tuotetut jalkineet ja kyseisistä kolmesta maasta tuodut jalkineet olivat samankaltaisia suunnittelultaan, yleisiltä ominaispiirteiltään ja käyttötarkoituksiltaan. Vaikka kyseisistä maista tuotujen ja yhteisössä tuotettujen tuotteiden välillä voidaan havaita joitakin vähäisiä eroja, nämä erot eivät vaikuta tuotteen olennaisiin ominaispiirteisiin, ominaisuuksiin ja käyttötarkoitukseen. (21) Jotkut asianomaiset osapuolet väittivät tältä osin, että tuodut ja yhteisössä tuotetut jalkineet kuuluvat eri tuoteluokkiin eivätkä kilpaile keskenään. He väittivät, että jalkineet, joita tuodaan keskimääräistä kalliimmalla hinnalla, eivät voi perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaan olla samankaltaisia kuin jalkineet, jotka tuodaan keskimääräisellä tai sitä halvemmalla hinnalla. (22) Tuojat ovat esittäneet tästä asiasta useita ilmeisen ristiriitaisia lausuntoja. Jotkut ovat väittäneet tuovansa heikompilaatuisia jalkineita, joita ei yksinkertaisesti löydy yhteisöstä, kun taas jotkut ovat väittäneet tilaavansa Kiinan kansantasavallasta, Indonesiasta ja Thaimaasta omien vaatimustensa mukaisia, itse suunnittelemiaan ja joskus jopa omista raaka-aineista valmistettuja viimeisteltyjä tuotteita. Tämä ristiriitaisuus osoittaa, että Kiinan kansantasavallassa, Indonesiassa ja Thaimaassa kyetään tuottamaan - itse asiassa tuotetaankin - ja että sieltä viedään yhteisöön kaikkia markkinoilla tarjolla olevia tuotteita. Tämän vuoksi ei voida hyväksyä väitettä, jonka mukaan kyseisistä kolmesta maasta tuodut ja yhteisössä tuotetut jalkineet kuuluisivat eri tuoteluokkiin. (23) Katsottiin siis, että tämän menettelyn kohteena olevat Kiinan kansantasavallassa, Indonesiassa ja Thaimaassa tuotetut jalkineet ja yhteisössä tuotetut jalkineet ovat perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. C. POLKUMYYNTI 1. Yleistä (24) Yhteisön toimielimet, jäljempänä "toimielimet", ovat vakiintuneesti katsoneet, että etuyhteydessä olevat tuottajat/viejät tai samaan ryhmittymään kuuluvat tuottajat/viejät kuuluvat samaan taloudelliseen kokonaisuuteen, jota varten vahvistetaan yksi polkumyyntimarginaali (ja tarpeen vaatiessa yksi tulli). Tätä käytäntöä noudatettiin myös tässä menettelyssä. Jos tällaisissa tapauksissa laskettaisiin yksittäisiä polkumyyntimarginaaleja ja polkumyyntitulleja, etuyhteydessä olevat tuottajat/viejät saattaisivat kiertää polkumyyntitoimenpiteitä kanavoimalla vientinsä yhteisöön sellaisen etuyhteydessä olevan (tai samaan ryhmittymään kuuluvan) tuottajan/viejän kautta, jonka polkumyyntitulli olisi kaikkein alhaisin. 2. Indonesia a) Otanta (25) Kuten johdanto-osan 7 kappaleessa todetaan, menettelyssä käytettiin perusasetuksen 17 artiklan mukaista otantaa, ja otokseen valittiin yhteistyöhön osallistuneiden tuottajien/viejien suostumuksella seitsemän Indonesian tuottajaa/viejää. (26) Tutkimusyhteistyöhön osallistuneiden mutta otoksen ulkopuolelle jääneiden indonesialaisten tuottajien/viejien kanssa sovittiin perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdan mukaisesti, että niihin sovellettaisiin otokseen kuuluvien tuottajien/viejien painotettua keskimääräistä polkumyyntimarginaalia. (27) Otokseen valituille ja tutkimusyhteistyöhön asianmukaisesti osallistuneille tuottajille/viejille ilmoitettiin, että heille vahvistettaisiin omat polkumyyntimarginaalit (ja tarpeen vaatiessa omat polkumyyntitullit). b) Normaaliarvo (28) Otokseen kuuluvien seitsemän indonesialaisen tuottajan/viejän yksittäisen normaaliarvon vahvistamista varten määritettiin ensin, oliko kunkin tuottajan kotimaan jalkinemyynti edustavaa verrattuna niiden yhteisöön viemien jalkineiden kokonaismyyntiin. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kotimaan myyntiä pidetään tavallisesti edustavana, kun kunkin tuottajan samankaltaisen tuotteen kokonaismyynti kotimaan markkinoilla on vähintään 5 prosenttia kyseisen tuotteen myynnin määrästä yhteisöön. Edustavuutta testattiin myös mallikohtaisesti. (29) Vain yksi yhteistyöhön osallistuneista ja otokseen kuuluneista indonesialaisista tuottajista/viejistä täytti perusasetuksen 2 artiklan 2 ja 4 kohdan edellytykset ja oli myynyt kotimarkkinoillaan riittävästi samankaltaisen tuotteen kahta mallia tavanomaisessa kaupankäynnissä tutkimusajanjakson aikana, mikä mahdollisti normaaliarvon laskemisen tähän perustuen. Koska kaikki nämä myynnit olivat kannattavia, normaaliarvo laskettiin kotimaan myynnissä tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. Tämän yrityksen muiden mallien normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti lisäämällä mallien tuotantokustannuksiin kahta edellä mainittua mallia koskevat myynti, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto. (30) Kuuden muun otokseen kuuluneen indonesialaisen tuottajan/viejän kotimaan jalkinemyynti ei tutkimusajanjakson aikana täyttänyt määrältään perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan edustavuutta koskevaa edellytystä. Tämän vuoksi katsottiin, että normaaliarvo oli aiheellista muodostaa perusasetuksen 2 artiklan 3 artiklan mukaisesti lisäämällä yhteisöön vietyjen mallien tuotantokustannuksiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa. Tältä osin katsottiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti, että kuuden muun otokseen kuuluneen indonesialaisen tuottajan/viejän normaaliarvon muodostamisessa olisi käytettävä sen tuottajan/viejän myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa, jonka myynti kotimaan markkinoilla oli riittävää. (31) Eräs otokseen mukaan otettavaksi suostunut tuottaja/viejä ei useista pyynnöistä huolimatta antanut tiedoksi mallikohtaisia kustannuksiaan. Koska tämän tuottajan/viejän osalta ei tämän vuoksi voitu laskea kotimaan myynnin kannattavuutta eikä laskennallisia normaaliarvoja, sitä koskevan polkumyyntimarginaalin määrittämisessä käytettiin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettävissä olevia tietoja, joita käsitellään jäljempänä johdanto-osan 41 kohdassa. c) Vientihinta (32) Kuusi seitsemästä otokseen kuuluneesta tuottajasta/viejästä suuntasi myyntinsä suoraan riippumattomille tuojille yhteisössä. Vientihinnat määritettiin siten perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti myydyistä jalkineista tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. Yksi otokseen otettu indonesialainen tuottaja/viejä myi tuotteensa Taiwanissa sijaitsevan, siihen etuyhteydessä olevan yhtiön välityksellä, ja sen vientihintaa oli tämän vuoksi oikaistava (katso johdanto-osan 36 kappale). d) Vertailu (33) Normaaliarvon ja otokseen kuuluneiden tuottajien/viejien vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja pyydettyjen ja hintojen vertailtavuuteen osoitetusti vaikuttavien erojen osalta. Näin ollen tarvittaessa tehtiin oikaisuja, joissa otettiin huomioon kuljetus, vakuutus, käsittely, lastaus ja liitännäiskustannukset sekä luottokustannukset, pankkimaksut, takuut/vakuudet ja kaupan portaat. (34) Yhden otokseen kuuluneen Indonesian tuottajan/viejän osalta vaadittiin kaupan porrasta koskevaa oikaisua. Kyseinen tuottaja/viejä vaati oikaisua sillä perusteella, että sen vientimyynti yhteisöön oli suurten tuotemäärien myyntiä jälleen- ja tukkumyyjille, kun taas kotimaan myynti oli pienten tuotemäärien myyntiä vähittäismyyjille ja kauppiaille. Tuottajan/viejän toimitiloissa suoritetun tarkastuksen aikana kuitenkin ilmeni, että kotimaassakin tuotteiden ostajina oli jälleen- ja tukkumyyjiä. Oikaisuvaatimus hylättiin, koska normaaliarvo ja vientihinta oli vahvistettu samassa kaupan portaassa eikä oikaisu tämän vuoksi ollut välttämätön tai perusteltu. (35) Myös kaksi muuta otokseen kuulunutta indonesialaista tuottajaa/viejää pyysi oikaisua sillä perusteella, että niiden vientimyynti, toisin kuin niiden kotimaan myynti, perustui OEM-merkkien myyntiin. Komissio tarkasti tämän yksityiskohtaisesti yritysten toimitiloissa suorittamissaan tutkimuksissa ja osoitti niissä selvästi, että vientimyynnille oli erilliset myyntikanavat ja että OEM-asiakkailta laskutettavat hinnat olivat säännönmukaisesti muita hintoja alhaisemmat. Koska OEM-asiakkaita koskevaa kaupan portaiden eroa ei voitu kvantitatiivisesti osoittaa kyseisten myyntikanavien puuttuessa Indonesian markkinoilta, myönnettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan ii alakohdan mukainen oikaisu vähentämällä oman tuotemerkin laskennallisesta normaaliarvosta määrä, joka vastaa 10 prosentin bruttovoittomarginaalia. (36) Yksi indonesialainen tuottaja/viejä vei jalkineita yhteisöön Taiwanissa sijaitsevan etuyhteydessä olevan myyntiyhtiön välityksellä. Ilmeni, että tuottajayhtiön myyntiyhtiöltään perimät hinnat eivät ole luotettavia näiden kahden yhtiön välisen suhteen vuoksi. Jotta vientihinta Indonesiasta yhteisöön olisi luotettava, Taiwanin yhteisöltä veloittamaa hintaa oikaistiin vapaasti Indonesiassa -tasolle. Koska etuyhteydessä olevan myyjän toimintaa voidaan verrata palkkioperusteisesti toimivan myyjän toimintaan, viiden prosentin oikaisu, joka perustui kyseisen yhtiön itse antamiin tietoihin, vähennettiin hinnoista, jotka etuyhteydessä oleva myyntiyhtiö peri riippumattomilta asiakkailta yhteisössä. Tätä osuutta pidettiin kohtuullisena, kun otettiin huomioon etuyhteydessä olevan myyjän panos viejän myyntitoimissa. Ei ole annettu tietoja, jotka osoittaisivat tämän luvun valinnan virheelliseksi. Vientihintoja oikaistiin näin ollen edellä esitetyn mukaisesti. e) Polkumyyntimarginaalit (37) Kunkin otokseen otetun indonesialaisen tuottajan/viejän polkumyyntimarginaalin laskemista varten verrattiin painotettuja keskimääräisiä normaaliarvoja ja tuottajien/viejien painotettuja keskimääräisiä vientihintoja, sillä tutkimuksessa ilmeni selvästi, että vientihintojen rakenteessa ei ollut perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisia huomattavia eroja eri ostajien, alueiden tai ajanjaksojen välillä. (38) Vertailussa vahvistui, että kaikki otokseen kuuluneet tuottajat/viejät olivat osallisina polkumyynnillä tapahtuvaan jalkineiden tuontiin tutkimusajanjakson aikana. Yritysten PT Indosepamas Anggun ja PT Primashoes Ciptakreasi välisen suhteen vuoksi näitä tuottajia/viejiä käsiteltiin yhtenä yhtiönä, joilla laskettiin yksi ainoa polkumyyntimarginaali edellä johdanto-osan 24 kappaleessa mainitun toimielinten vakiintuneen käytännön mukaisesti. Tuottajien/viejien osalta vahvistetut polkumyyntimarginaalit, jotka ilmaistaan prosentuaalisena osuutena cif-hinnasta yhteisön rajalla, ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (39) Otokseen kuulumattomien yhteistyöhön osallistuneiden tuottajien/viejien polkumyyntimarginaali perustui otokseen kuuluneiden tuottajien/viejien yksittäisten polkumyyntimarginaalien painotettuun keskimääräiseen marginaaliin lukuun ottamatta edellä johdanto-osan 31 kappaleessa mainittua tuottajaa/viejää (PT Kingherlindo), johon sovellettiin käytettävissä olevia tietoja. Kyseisen yhtiön polkumyyntimarginaalia ei perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdan mukaisesti otettu huomioon vahvistettaessa otoksen painotettua keskimääräistä marginaalia. Tällä tavoin vahvistettu ja prosentuaalisena osuutena cif-hinnasta yhteisön rajalla ilmaistu polkumyyntimarginaali oli 12,3 prosenttia. Tätä marginaalia sovelletaan seuraaviin tuottajiin/viejiin: - PT Bosaeng Jaya - PT Karet Murni Jelita - PT Koryo International - PT Lintas Adhikrida - PT Universal Wisesa - PT Volmacarol. (40) Niiden indonesialaisten tuottajien/viejien osalta, jotka eivät vastanneet komission kyselylomakkeeseen eivätkä muuten ilmoittautuneet, polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella. Indonesian tuottajien/viejien epätavallisen vähäisen yhteistyöhalukkuuden (yli 74 prosenttia ei toiminut yhteistyössä), riippumattomista lähteistä saatujen luotettavien tietojen puuttumisen vuoksi sekä yhteistyöstä kieltäytymisen palkitsemisen välttämiseksi katsottiin, että polkumyynnin jäännösmarginaalin perustaksi olisi otettava valituksen kohteena oleville yrityksille vahvistettu korkein polkumyyntimarginaali eli 50 prosenttia. (41) Määritettäessä johdanto-osan 31 kappaleessa mainitun yrityksen (PT Kingherlindo) polkumyyntimarginaalia katsottiin, että yrityksen osittainen yhteistyöhalukkuus olisi erotettava johdanto-osan 40 kappaleessa todetusta tuottajien/viejien täydellisestä yhteistyöhaluttomuudesta. Tämän vuoksi päätettiin, että tälle tuottajalle/viejälle lasketun marginaalin olisi oltava yhteistyöhaluttomien tuottajien/viejien marginaalia alhaisempi. Kyseinen marginaali perustui näin ollen jäännösmarginaalin ja otokselle lasketun painotetun keskimääräisen marginaalin aritmeettiseen keskiarvoon, joka oli 31,1 prosenttia. 3. Kiinan kansantasavalta a) Vertailumaan valinta (42) Normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti jossakin markkinatalousmaassa, jäljempänä "vertailumaa", toimivilta tuottajilta kerättyjen tietojen perusteella. (43) Valituksessa esitettiin, että Thaimaa olisi kaikkein soveltuvin vertailumaa. Useat tuojat ja kiinalaiset tuottajat/viejät kuitenkin vastustivat Thaimaan valintaa sillä perusteella, että taloudellisen kehityksen taso oli erilainen Kiinan kansantasavallassa kuin Thaimaassa. Kaksi järjestöä, the Foreign Trade Association (FTA) ja the Federation of the European Sporting Goods Industry (FESI), ja Kiinan tuottajat/viejät ehdottivat vertailumaaksi Indonesiaa. Lisäksi jotkut asianomaiset osapuolet ehdottivat menettelyn eri vaiheissa muitakin maita esittämättä kuitenkaan todisteita, joiden perusteella jokin näistä maista olisi ollut muita maita parempi valinta. Käytettävissä olevien maita koskevien tietojen tarkastelun jälkeen katsottiin perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti, että Indonesia olisi sopiva vertailumaa, koska sen markkinoilla näytti olevan useita hankkijoita ja koska Indonesiassa käytetyt tuotantomenetelmät muistuttivat tietyssä määrin Kiinan kansantasavallassa käytettyjä menetelmiä. Myöskään raaka-aineiden saatavuudessa ei näyttänyt olevan merkittäviä eroja. Lisäksi myynti Indonesian kotimaan markkinoilla oli edustavaa verrattuna vientiin Kiinan kansantasavallasta yhteisöön. Edelleen, Kiinan tuottajat/viejät olivat itse ehdottaneet Indonesian valintaa, eivätkä yhteisön tuottajatkaan olleet vastustaneet komissio aikomuksia tältä osin. b) Yksilöllinen kohtelu (44) Yhteisön toimielimillä on perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti tapana laskea maanlaajuiset polkumyyntimarginaalit muille kuin markkinatalousmaille lukuun ottamatta niitä tuottajia/viejiä, jotka pystyvät osoittamaan, että niille pitäisi myöntää yksilöllinen kohtelu eli että niille olisi vahvistettava erillinen vientihinta ja yksittäinen polkumyyntimarginaali. (45) Kaikki komissio kyselyyn vastanneet kiinalaiset tuottajat/viejät pyysivät yksilöllistä kohtelua. Pyyntöjen aiheellisuutta tarkastellessaan komissio pyrki tarkastamaan, olivatko menettelyyn osallistuneet tuottajat/viejät oikeudellisesti ja tosiasiallisesti niin riippumattomia valtioista, että tilannetta voitiin verrata markkinatalousmaissa vallitsevaan tilanteeseen ja että tämän vuoksi oli perusteltua poiketa yhtenäisen maanlaajuisen polkumyyntimarginaalin määrittämisen periaatteesta. Tuottajille/viejille esitettiin tätä varten yksityiskohtaisia kysymyksiä, joissa käsiteltiin yritysten omistussuhteita, johtoa, valvontaa ja kaupallisen politiikan määrittämistä. Yritystä Grosby (China) Limited lukuun ottamatta yksikään vastanneista tuottajista/viejistä ei kyennyt osoittamaan komissiota tyydyttävästi, että niiden toiminta olisi ollut niin riippumatonta Kiinan viranomaisista, että yksilöllinen kohtelu olisi voitu myöntää. Pyynnöt siis hylättiin ja asiasta ilmoitettiin tuottajille/viejille. (46) Grosby (China) Limited oli Hongkongin lainsäädännön mukainen oikeushenkilö, joka kuitenkin valmisti samankaltaisia tuotteita Kiinan kansantasavallassa sijaitsevassa tuotantoyksikössä. Kiinan kansantasavallassa ei ollut erillisiä oikeushenkilöitä, mutta siellä fyysisesti sijaitsevat tuotantohyödykkeet sisällytettiin varoina Hongkongin yrityksen tileihin. Komissio suoritti tarkastuksia yhtiön toimitiloissa Hongkongissa tutkiakseen sen toimintaa ja suhteita Kiinan valtioon. Kyseinen yhtiö pystyi osoittamaan komissiota tyydyttävästi erityisesti sen, että tehtaan hallinto ja valvonta oli niin tuotannon kuin markkinoinninkin osalta yhtiön käsissä ja että yhtiön toiminta oli riittävän riippumatonta Kiinan viranomaisista. Lisäksi osoitettiin, että Hongkongin yhtiö määritti yhteisöön vietyjen tuotteiden hinnat ja markkinointipolitiikan ilman, että Kiinan valtio olisi millään tavoin puuttunut asiaan. Edeltävien seikkojen perusteella katsottiin, että yritykselle Grosby (China) Limited voitiin myöntää yksilöllinen kohtelu ja että sille voitiin näin ollen laskea erillinen polkumyyntimarginaali poikkeuksena perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan mukaisesta periaatteesta, jonka mukaan muille kuin markkinatalousmaille lasketaan maanlaajuiset polkumyyntimarginaalit. c) Kiinan kansantasavaltaa koskeva maanlaajuinen polkumyyntimarginaali (47) Yhteensä 17 viejää Kiinan kansantasavallasta vastasi komission kyselyyn. Koska kyseiset tuottajat/viejät vastasivat ainoastaan 14,3:a prosenttia Kiinan kansantasavallan kokonaisviennistä, Kiinan kansantasavaltaa koskeva polkumyyntimarginaali päätettiin - erittäin vähäinen yhteistyöhalukkuus huomioon ottaen - vahvistaa perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti eli käytettävissä olevien tietojen perusteella. Saadakseen vahvistetuksi koko Kiinan kansantasavaltaa koskevan polkumyyntimarginaalin komissio laski ensin niiden 16:n yhteistyöhön osallistuneen tuottajan/viejän polkumyyntimarginaalin, joille ei myönnetty yksilöllistä kohtelua (katso jäljempänä i alakohta). Tämän jälkeen komissio vahvisti yhteistyöhön osallistumattomien tuottajien/viejien polkumyyntimarginaalin (katso jäljempänä ii alakohta). Maanlaajuinen Kiinan kansantasavaltaa koskeva polkumyyntimarginaali laskettiin sitten näiden kahden polkumyyntimarginaalin keskiarvon perusteella (katso jäljempänä iii alakohta). i) Yhteistyöhön osallistuneiden tuottajien/viejien polkumyyntimarginaali Otanta (48) Kuten johdanto-osan 7 kappaleessa todetaan, menettelyssä käytettiin perusasetuksen 17 artiklan mukaista otantaa, jossa otettiin huomioon 17 yhteistyöhön osallistunutta Kiinan kansantasavallan tuottajaa/viejää. Neljä tuottajaa/viejää valittiin yhteistyöhön osallistuneiden tuottajien/viejien suostumuksella. Koska yhdelle näistä tuottajista/viejistä, yritykselle Grosby (China) Limited, myönnettiin sittemmin yksilöllinen kohtelu (katso johdanto-osan 46 kappale), kyseinen yritys poistettiin otoksesta. Kolme jäljelle jäävää otokseen otettua Kiinan kansantasavallan tuottajaa/viejää ovat: - Fujian Footwear and Headgear Import & Export Corporation - Zhejiang Animal By-Products Import & Export Corporation - Zhangijiang Yitai. Normaaliarvo (49) Otokseen kuuluneiden kiinalaisten tuottajien/viejien normaaliarvon laskemisen perustana oli perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti myynti Indonesian kotimarkkinoilla sekä Indonesian osalta otokseen kuuluneiden tuottajien/viejien laskennalliset normaaliarvot. On huomattava, että kolmea asianomaista kiinalaista tuottajaa/viejää oli pyydetty antamaan yksityiskohtaiset selvitykset yhteisöön viedyistä jalkineista. Tuottajilta/viejiltä saatiin vain vähän tietoja, ja tämän vuoksi komission oli käytettävissään olevien tietojen perusteella vahvistettava, mitkä mallit olivat samanlaisia tai, jos samanlaisia malleja ei ollut, mitkä indonesialaiset mallit läheisimmin muistuttivat yhteisöön vietyjä kiinalaisia malleja. Komissio löysi tämän perusteella vertailukelpoiset mallit jalkineille, jotka edustavat 34,7:ää prosenttia asianomaisten kolmen tuottajan/viejän kokonaisviennistä. Näiden mallien osalta voitiin siis käyttää Indonesian polkumyyntimarginaalien määrittämistä varten vahvistettuja normaaliarvoja. (50) Jos kiinalaisille vientimalleille ei löytynyt vastineeksi samankaltaisia Indonesian kotimarkkinoilla myytyjä malleja, niiden laskennallinen arvo määritettiin lisäämällä verrattavissa olevien Indonesiasta vietyjen mallien tuotantokustannuksiin kohtuullinen määrä, myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa. Myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa koskeva marginaali määritettiin johdanto-osan 29 ja 30 kappaleessa esitetyn perusteella. Vientihinta - vientihinnan laskeminen (51) Tutkimuksesta ilmeni, että otokseen kuuluneet kolme kiinalaista tuottajaa/viejää suuntasivat vientinsä suoraan riippumattomille tuojille yhteisössä. Vientihinnat voitiin siten määrittää perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tuotteista tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. Vertailu (52) Normaaliarvon ja otokseen kuuluneiden tuottajien/viejien vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja hintojen vertailtavuuteen osoitetusti vaikuttavien erojen osalta. Näin ollen tarvittaessa tehtiin oikaisuja, joissa otettiin huomioon fyysiset ominaispiirteet, kuljetus, vakuutus, käsittely, lastaus ja liitännäiskustannukset sekä pakkaus ja luottokustannukset. Polkumyyntimarginaali (53) Ensin komissio laski polkumyyntimarginaalin kullekin otoksen kolmelle tuottajalle/viejälle. Tätä varten komissio vertaili keskenään normaaliarvoa vapaasti tehtaalla sekä yhteistyöhön osallistuneiden kiinalaisten tuottajien/viejien vientihintoja vapaasti laivassa Kiinan rajalla. Tämä vertailu perustui niiden yksittäisten jalkinemallien painotettuun keskimääräiseen myyntihintaan, joita otokseen kuuluvat tuottajat/viejät valmistivat ja veivät yhteisöön tutkimusajanjakson aikana ja joiden osalta oli löydetty verrattavissa oleva jalkinemalli. (54) Koska vientihinnoissa ei ollut huomattavia eroja eri ostajien, alueiden eikä ajanjaksojen välillä, normaaliarvon ja vientihinnan vertailu suoritettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotettujen keskiarvojen perusteella. Vertailussa vahvistui, että otokseen kuuluneet tuottajat/viejät olivat osallisina Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien jalkineiden polkumyynnillä tapahtuvaan tuontiin tutkimusajanjakson aikana. Painotettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosenttiosuutena cif-hinnasta yhteisön rajalla, on 45,2 prosenttia. ii) Yhteistyöhön osallistumattomien tuottajien/viejien polkumyyntimarginaali (55) Yhteistyöhön osallistumattomien tuottajien/viejien polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti eli käytettävissä olevien tietojen perusteella. Tässä tapauksessa katsottiin erityisen vähäisen yhteistyöhalukkuuden ja riippumattomilta lähteiltä saatujen luotettavien tietojen puuttumisen vuoksi, että oli kaikkien asianmukaisinta käyttää valituksen kohteena oleville yrityksille vahvistettua korkeinta polkumyyntimarginaalia. Polkumyyntimarginaaliksi saatiin näin ollen 50 prosenttia cif-hinnasta yhteisön rajalla. iii) Kiinan kansantasavaltaa koskeva maanlaajuinen polkumyyntimarginaali (56) Kuten johdanto-osan 47 kappaleessa todettiin, Kiinan kansantasavallalle laskettiin yksi yhtenäinen polkumyyntimarginaali, joka perustui yhteistyöhön osallistuneiden (45,2 prosenttia, katso johdanto-osan 54 kappale) ja yhteistyöhön osallistumattomien (50 prosenttia, katso johdanto-osan 55 kappale), tuottajien/viejien painotettuihin keskimääräisiin marginaaleihin. Kiinan kansantasavallan kaikille tuottajille/viejille - yritystä Grosby (China) Limited lukuun ottamatta - tällä tavoin vahvistettu polkumyyntimarginaali, ilmaistuna prosentuaalisena osuutena cif-hinnasta yhteisön rajalla, oli 47,6 prosenttia. d) Yrityksen Grosby (China) Limited polkumyyntimarginaali i) Normaaliarvo (57) Yrityksen Grosby (China) Limited osalta on huomattava, että normaaliarvo laskettiin samalla tavalla kuin muiden kiinalaisten yhteistyöhön osallistuneiden tuottajien/viejien normaaliarvo eli vertailumaassa (Indonesiassa) tuotettujen verrattavissa olevien mallien hintojen tai laskennallisten arvojen perusteella. ii) Vientihinta (58) Koska Grosby (China) Limited toteutti vientimyyntinsä siihen etuyhteydessä olevan tuojan Nick's Sports and Leisure Footwear Ltd (UK) välityksellä, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti eli sen hinnan perusteella, jolla tuodut tuotteet ensimmäistä kertaa jälleenmyydään riippumattomalle ostajalle. Oikaisuja tehtiin kaikkien tuonnin ja jälleenmyynnin välillä aiheutuneiden kustannusten ja odotettavissa olevan voiton osalta, jotta tulokseksi saataisiin luotettava vientihinta yhteisön rajalla. Voittomarginaalina käytettiin viiden prosentin marginaalia, koska vastaava marginaali oli sillä riippumattomalla tuojalla, jonka myynnin rakenne eniten muistutti yrityksen Nick's Sports and Leisure Foorwear Ltd (UK) rakennetta ja jonka toimitiloihin oli tehty tarkastuskäynti. iii) Vertailu (59) Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia tarkistuksia kuljetuksen ja vakuutuksen erojen huomioon ottamiseksi. iv) Polkumyyntimarginaali (60) Koska vientihinnoissa ei ollut huomattavia eroja eri ostajien, alueiden eikä ajanjaksojen välillä, normaaliarvon ja vientihinnan vertailu suoritettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotettujen keskiarvojen perusteella. Yrityksen Grosby (China) Limited polkumyyntimarginaaliksi saatiin tällä perusteella 1,3 prosenttia. 4. Thaimaa i) Yhteistyöhön osallistuvien tuottajien/viejien polkumyyntimarginaali a) Normaaliarvo (61) Kolmen yhteistyöhön osallistuneen thaimaalaisen tuottajan/viejän normaaliarvon vahvistamista varten määritettiin ensin, oliko kunkin kyseisen tuottajan/viejän kotimaan markkinoiden jalkinemyynti edustavaa verrattuna niiden yhteisöön viemien jalkineiden kokonaismyyntiin. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kotimaan myyntiä pidetään tavallisesti edustavana, kun kunkin tuottajan samankaltaisen tuotteen kokonaismyynti kotimaan markkinoilla vastaa vähintään viittä prosenttia kyseisen tuotteen myynnin määrästä yhteisöön. (62) Yhdenkään tuottajan/viejän kotimaan jalkinemyynti ei tutkimusajanjakson aikana täyttänyt määrältään perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan edustavuutta koskevaa edellytystä. Tämän vuoksi katsottiin, että normaaliarvo oli aiheellista muodostaa perusasetuksen 2 artiklan 3 artiklan mukaisesti lisäämällä yhteisöön vietyjen mallien tuotantokustannuksiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa. Kaksi tuottajaa/viejää olivat etuyhteydessä toisiinsa ja toinen näistä tuottajista/viejistä myi urheilujalkineita ja -välineitä eli samaan yleiseen tuoteryhmään kuuluvia tuotteita Thaimaan kotimaan markkinoilla. Näiden kahden tuottajan/viejän myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohdan mukaisesti kyseisten tuotteiden kotimaan myynnin perusteella. Koska kolmas yhteistyöhön osallistunut thaimaalainen tuottaja/viejä ei ollut myynyt tarkasteltavana olevia tuotteita eikä samaan yleiseen tuoteryhmään kuuluvia tuotteita kotimaan markkinoilla, sen myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti muulla hyväksyttävällä perusteella eli tässä tapauksessa kahden muun edellä mainitun tuottajan/viejän osalta vahvistettujen vastaavien lukujen perusteella. (63) Yksi kolmesta yhteistyöhön osallistuneesta thaimaalaisesta tuottajasta/viejästä tuotti ja vei jalkineita, jotka valmistettiin lähinnä raaka-aineista, jotka se oli saanut veloituksetta asiakkailtaan yhteisössä. Koska raaka-aineiden hintaa ei ollut ilmoitettu kyseiselle tuottajalle/viejälle, se ei voinut siirtää hintaa valmistuskustannuksiinsa. Yksi tuottaja/viejä ei puolestaan ollut myynyt jalkineita kotimaan markkinoilla, minkä vuoksi normaaliarvo oli muodostettava laskennallisesti. Koska raaka-ainekustannuksista ei ollut yksityiskohtaisia tietoja, komissio muodosti normaaliarvon käyttämällä saatavissa olevia yhtiön valmistuskustannuksia koskevia tietoja sekä johdanto-osan edellisessä kappaleessa määritettyjä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa. Koska sekä laskennallisessa arvossa että kyseisen tuottajan/viejän ilmoittamassa vientihinnassa ei ollut otettu huomioon juuri kyseessä olevia raaka-ainekustannuksia, saatuja arvoja voitiin suoraan verrata toisiinsa. b) Vientihinta (64) Tutkimuksesta ilmeni, että johdanto-osan 67 kappaleessa mainittua tapausta lukuun ottamatta vienti suunnattiin suoraan riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Vientihinnat vahvistettiin tämän vuoksi tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. c) Vertailu (65) Normaaliarvon ja tuottajien/viejien vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia tarkistuksia pyydettyjen ja hintojen vertailtavuuteen osoitetusti vaikuttavien erojen osalta. Näin ollen tarvittaessa tehtiin tarkistuksia, joissa otettiin huomioon kuljetus, vakuutus, käsittely, lastaus ja liitännäiskustannukset sekä luottokustannukset, pankkimaksut, takuut/vakuudet ja kaupan portaat. (66) Myös yksi thaimaalainen tuottaja/viejä pyysi oikaisua sillä perusteella, että sen vienti, toisin kuin sen kotimaan vientimyynti, perustui OEM-merkkien myyntiin. Tutkimus vahvisti, että vientimyynti tapahtui eri kaupan portaassa kuin kotimaan myynti. Tämän perusteella tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan ii alakohdan mukainen oikaisu vähentämällä oman tuotemerkin laskennallisesta normaaliarvosta määrä, joka vastaa 10 prosentin bruttovoittomarginaalia. (67) Yksi thaimaalainen tuottaja/viejä vei jalkineita yhteisöön USA:ssa sijaitsevan etuyhteydessä olevan myyntiyhtiön välityksellä. Ilmeni, että thaimaalaisen tuottajayhtiön amerikkalaiselta yhtiöltä perimät hinnat eivät ole luotettavia näiden kahden yhtiön välisen suhteen vuoksi. Jotta vientihinta Thaimaasta yhteisöön olisi luotettava, yhteisöltä veloitettua hintaa oikaistiin vapaasti Thaimaassa -tasolle. Koska etuyhteydessä olevan myyjän toimintaa voidaan verrata palkkioperusteisesti toimivan myyjän toimintaan, viiden prosentin oikaisu vähennettiin hinnoista, jotka etuyhteydessä oleva myyntiyhtiö peri riippumattomilta asiakkailta yhteisössä. Tätä osuutta pidettiin kohtuullisena ottaen huomioon etuyhteydessä olevan myyjän panos viejän myyntitoimissa. Ei ole annettu tietoja, jotka osoittaisivat tämän luvun virheelliseksi. Vientihintoja oikaistiin näin olen edellä esitetyn mukaisesti. d) Polkumyyntimarginaalit (68) Kunkin yhteistyöhön osallistuneen thaimaalaisen tuottajan/viejän polkumyyntimarginaalin laskemista varten komissio vertasi perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotettuja keskimääräisiä normaaliarvoja ja tuottajien/viejien painotettuja keskimääräisiä vientihintoja, sillä ilmeni selvästi, että vientihinnoissa ei ollut huomattavia eroja eri ostajien, alueiden tai ajanjaksojen välillä. (69) Vertailussa vahvistui, että yksi kolmesta yhteistyössä olleesta tuottajasta/viejästä oli osallisena polkumyynnillä tapahtuvaan jalkineiden tuontiin tutkimusajanjakson aikana. Tällä tavoin vahvistettu ja prosentuaalisena osuutena cif-hinnasta yhteisön rajalla ilmaistu polkumyyntimarginaali oli: - CK Shoes: 1,4 %. Tutkimuksessa kävi ilmi, että muut kaksi yhteistyöhön osallistunutta thaimaalaista tuottajaa/viejää olivat etuyhteydessä siten, että toinen tuottaja/viejä omisti toisen osakkeita. Lisäksi USA:ssa sijaitseva yhtiö omisti toisen tuottajan/viejän osakkeita. Molemmat tuottajat/viejät veivät kyseistä tuotetta yhteisöön tutkimusajanjakson aikana. Vaikka näillä tuottajilla/viejillä oli erilliset tuotantolaitokset, johdanto-osan 24 kappaleessa mainitun toimielinten vakiintuneen käytännön mukaisesti niille laskettiin vain yksi polkumyyntimarginaali. Polkumyyntimarginaaliksi saatiin näin ollen: - PSR Footwear / Bangkok Rubber Company: 0 %. ii) Yhteistyöhön osallistumattomien tuottajien/viejien polkumyyntimarginaali (70) Niiden thaimaalaisten tuottajien/viejien osalta, jotka eivät vastanneet komission kyselyyn eivätkä muuten ilmoittautuneet, polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella. Indonesian tuottajien/viejien epätavallisen vähäisen yhteistyöhalukkuuden (yli 99 prosenttia ei toiminut yhteistyössä) ja riippumattomista lähteistä saatujen luotettavien tietojen puuttumisen vuoksi sekä yhteistyöstä kieltäytymisen palkitsemisen välttämiseksi katsottiin, että polkumyynnin jäännösmarginaalin perustaksi olisi otettava valituksen kohteena oleville yrityksille vahvistettu korkein polkumyyntimarginaali eli 50 prosenttia. D. YHTEISÖN TUOTANNONALA (71) Kuten johdanto-osan 5 kappaleessa mainitaan, monien valituksen tehneiden yhteisön tuottajien mielestä oli asianmukaista kerätä yhteisön tuotannonalaa koskevia tietoja kolmesta lähteestä: yhteisössä toimivilta kansallisilta tuottajajärjestöiltä, ensimmäiseen ryhmään kuuluvilta 87:ltä yhteisön tuottajalta ja tarkistusotoksen 15:ltä yhteisön tuottajalta. Vahingon osoittimia tarkasteltiin asianmukaisella tasolla (siis laajimmillaan yleisten osoittimien perusteella ja suppeammin niiden osoittimien perusteella, joita saatiin vain yksittäisiltä yrityksiltä). Näin ollen: - Tuotanto, myynti, markkinaosuus ja työllisyystilanne yhteisössä vahvistettiin kunkin kansallisen jalkinevalmistajajärjestön tasolla, ja ne kattavat näin ollen samankaltaisten tuotteiden koko yhteisön tuotannon. - Yleiset hintoja, kustannuksia ja tuottavuutta koskevat suuntaukset vahvistettiin ensimmäisen ryhmän 87 yhteisön tuottajan osalta, jotka valittiin siten, että tarkasteltavina olevat neljä tuoteryhmää saataisiin mukaan mahdollisimman tasapuolisesti ja valinta kuvaisi eri kokoisia yrityksiä ja tuotantorakenteita pääasiallisesti tuottajajäsenvaltioissa. - Hinnan alittavuutta ja vahingon korjaavaa tasoa koskevat laskelmat suoritettiin tarkistusotokseen kuuluvilta 15:ltä yhteisön tuottajalta kerättyjen hintoja ja kustannuksia koskevien tarkkaan tarkistettujen tietojen perusteella. Otoksen tuottajat ovat kooltaan, tuotevalikoimiltaan sekä sijainniltaan edustavia (ne kaikki sijaitsevat suurimmissa tuottajajäsenvaltioissa). (72) Tietyt osapuolet väittivät, että edellä mainittu menettely on virheellinen siksi, että se poikkeaa perusasetuksen 5 artiklan 4 kohdan ja 4 artiklan 1 kohdan säännöksistä, joiden mukaan tutkittavana olevan yhteisön tuotannonalan edustavuuden määrittelyperusteena olisi käytettävä "pääosaa", ja tällöin vahinkoon liittyvien todisteiden olisi perustuttava tietoihin, jotka on saatu tuottajilta, jotka edustavat vähintään 25:tä prosenttia samankaltaisen tuotteen yhteisön kokonaistuotannosta. Erityisesti "yhteisön kokonaistuotantoa" kuvaavan luvun, jota oli käytetty valituksen tehneiden 188 yhteisön tuottajan edustavuutta arvioitaessa, väitettiin olevan epäluotettava. Erityisesti väitettiin, että asiasta valittaneiden 188 yhteisön tuottajan edustavuutta arvioitaessa käytetty yhteisön kokonaistuotantoluku ei ole luotettava. Myös komission suorittama otanta asetettiin kyseenalaiseksi, koska päätös otannasta tehtiin oletettavasti myöhäisessä vaiheessa, koska valituksen tehnyt tuotannonala ei ollut riittävän yhteistyöhaluinen tutkimuksen alkuvaiheessa. 1. Yhteisön kokonaistuotanto (73) Ensimmäiseksi on korostettava, että valituksen kannatuksen taso vahvistettiin ennen tutkimuksen aloittamista. Tutkimuksen aikana kävi ilmi, että 188 valituksen tehnyttä yhteisön tuottajaa edustavat yhä yli 25:tä prosenttia (53 %:a) yhteisön kokonaistuotannosta. Näin ollen valituksen tehneet yhteisön tuottajat edustavat perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti pääosaa samankaltaisten tuotteiden yhteisön kokonaistuotannosta. Lisäksi on korostettava, että samankaltaisten tuotteiden yhteisön kokonaistuotantoa kuvaava luku laskettiin mahdollisimman korkeaksi. Ilman luotettavia tietoja ei voitu tutkia, olisiko tiettyjen valituksen ulkopuolelle jääneiden tuottajien tuotanto pitänyt perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti jättää pois "kokonaistuotannosta" siksi, että ne olivat lähinnä tuojia eivätkä tuottajia yhteisössä. Tällaisten mahdollisten yhteisön tuottajien, joista jotkut ovat tiettävästi harjoittaneet huomattavaa tuontia, tiedetään myös tuottavan suhteellisen suuria määriä yhteisön alueella. Jos asiasta olisi ollut riittävästi tietoa, osa tästä "yhteisön kokonaistuotannosta" olisi jätetty pois laskuista. Näiden tuottajien pois jättäminen olisi kasvattanut valituksen tehneiden yhteisön tuottajien osuutta yhteisön tuotannosta. Tutkimuksessa kävi päinvastoin ilmi, että 188:sta valituksen tehneestä yhteisön tuottajasta 87 (siis johdanto-osan 5 kappaleessa määritellyn ensimmäisen ryhmän yhteisön tuottajat) ei ollut minkäänlaisessa etuyhteydessä mihinkään tuottajiin/viejiin eikä tuonut maahan merkittävässä määrin tutkimuksen kohteena olevaa tuotetta. 2. Otanta (74) Tältä osin on huomattava, että koska menettelyssä on mukana lukuisia mahdollisia osapuolia, menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa mainittiin selkeästi siitä, että tutkimus voitaisiin tehdä otannan avulla. Niinpä yhteistyötä viriteltiin tutkimuksen alkuvaiheesta lähtien (kansallisten järjestöjen kautta) 89 yhteisön tuottajan kanssa, jotka valittiin 188:sta valituksen tehneestä yhteisön tuottajasta. Merkityksellisiä vastauksia tuli 87 tuottajalta (joita johdanto-osan 5 kappaleessa kutsutaan ensimmäiseksi ryhmäksi). Heistä poimittiin 15 tarkistukseen, jossa yritysten vastaukset tutkittiin perusteellisesti niiden toimitiloissa (johdanto-osan 5 kappaleessa tarkoitettu tarkistusotos). On todettava, että perusasetuksen säännöksissä ei edellytetä, että otannassa kerätään merkityksellisiä tietoja yhteisön tuottajilta, jotka edustavat perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti pääosaa yhteisön kokonaistuotannosta. Perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdassa annetaan sitä vastoin mahdollisuus kerätä tietoja otoksesta, joka edustaa yhteisön tuotannonalaa. Tällaisten otantoja koskevien säännösten tarkoituksena on nimenomaan luoda tilanne, jossa siten valikoitujen yhteisön tuottajien tuotannon osuus voi tilanteen mukaan olla huomattavasti alle 25 prosenttia yhteisön kokonaistuotannosta. Joka tapauksessa yksistään ensimmäisen ryhmän 87 yhteisön tuottajaa edustavat 25,7:ää prosenttia samankaltaisten tuotteiden yhteisön tuotannosta, ja koska valitusta ei ole vastustettu, ne voidaan kelpuuttaa edustamaan yhteisön tuotannonalaa. 3. Päätelmä (75) Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että tutkitun yhteisön tuotannonalan edustavuus arvioitiin oikein perusasetuksen asiaa koskevien säännösten mukaisesti. E. VAHINKO 1. Yleinen huomio (76) Jäljempänä eritellyissä laskelmissa käytettyjä (tuontimääriä, arvoja ja jalkineparien hintoja koskevia) Eurostatin lukuja tarkistettiin mahdollisuuksien mukaan Taric-tietokannasta saatujen tietojen perusteella, jotta pois jäisivät erityisteknologiaa vaativat jalkineet (jotka eivät ole tämän menettelyn kohteena, kuten johdanto-osan 15 kappaleessa tarkennetaan). 2. Kulutus yhteisössä (77) Seuraavat tiedot laskettiin yhteen määritettäessä tutkimuksen kohteena olevien jalkineiden kokonaiskulutusta yhteisössä: - tarkasteltavana olevan tuotteen kaikkien yhteisön tuottajien kokonaismyynti yhteisössä (määrää laskettaessa käytettiin yhteisön jalkinetuottajien kansallisten järjestöjen antamia tietoja ja vientiä yhteisöstä koskevia Eurostatin antamia tietoja) ja - tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaistuonti yhteisöön kolmansista maista mukaan lukien Kiinan kansantasavalta, Indonesia ja Thaimaa. Tämän perusteella todettiin, että tarkasteltavana olevan tuotteen kulutus yhteisössä oli vähentynyt 327 miljoonasta jalkineparista vuonna 1991 307 miljoonaan pariin tutkimusajanjakson aikana, siis noin kuusi prosenttia. 3. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä ja markkinaosuus tutkimusajanjakson aikana (78) Kiinan kansantasavallasta tulevien ja tässä tutkimuksessa tarkasteltujen jalkineiden kokonaistuonti oli 28,6 miljoonaa paria tutkimusajanjakson aikana. Indonesiasta tulevien kyseisten tuotteiden tuonnin kokonaismäärä oli 15,9 miljoonaa paria tutkimusajanjakson aikana, ja vastaava Thaimaata koskeva luku oli 11,8 miljoonaa paria. Yhteisön kulutuksen perusteella laskettuna (katso johdanto-osan edellinen kappale) Kiinasta tulevan tuonnin osuus oli 9,3 prosenttia, Indonesiasta tulevan tuonnin osuus 5,2 prosenttia ja Thaimaasta tulevan tuonnin osuus 3,9 prosenttia yhteisön markkinoista tutkimusajanjakson aikana. 4. Kumulointi (79) Perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti tutkittiin, pitäisikö kyseisistä kolmesta maasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutuksia arvioida kumulatiivisesti. Kuten johdanto-osan edellisestä kappaleesta käy ilmi, Kiinan kansantasavallasta ja Indonesiasta tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuudet (9,3 % ja 5,2 %) eivät olleet vähäpätöisiä tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi molemmille maille vahvistettiin polkumyyntimarginaali, joka oli vähimmäistasoa suurempi (katso johdanto-osan 56 ja 38-41 kappale). Thaimaan markkinaosuus yhteisössä laski hieman vuosina 1991-1994 eikä ollut yhtä suuri kuin kahden muun tutkimuksen kohteena olleen maan. Silti sen osuus oli 3,9 prosenttia eli vähimmäistasoa suurempi samoin kuin maalle asetettu 50 prosentin polkumyynnin jäännösmarginaali (katso johdanto-osan 70 kappale). (80) Tutkimus osoitti myös, että Kiinan kansantasavallasta, Indonesiasta ja Thaimaasta tuoduilla jalkineilla oli yhtäläiset kilpailun edellytykset yhteisön markkinoilla. Kiinalaiset, indonesialaiset, thaimaalaiset ja yhteisön tuotteet ovatkin: - kuluttajan kannalta keskenään vaihdettavissa - myynnissä maantieteellisesti samalla alueella yhteistyössä - myynnissä samojen jakelukanavien kautta - samanaikaisesti tarjolla yhteisön markkinoilla - yleensä tarkoitettuja samaan yhteisön jalkinemarkkinoiden luokkaan (halpa- ja keskihintainen markkinalohko). Lisäksi kiinalaisia, indonesialaisia ja thaimaalaisia tuotteita myydään hinnoilla, jotka alittavat yhteisön tuotannonalan hinnat (katso johdanto-osan 86 kappale). (81) Kumulointi on aiheellista, ja näin ollen kaikkien kolmen maan polkumyyntituonnin vaikutuksia on arvioitava yhteisesti vahinkoa koskevassa analyysissä. 5. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin kumuloitu määrä, kumuloitu markkinaosuus ja kehitys (82) Kiinan kansantasavallasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevan tuonnin kokonaismäärä kasvoi 38,6 miljoonasta jalkineparista vuonna 1991 56,3 miljoonaan pariin tutkimusajanjakson aikana, mikä merkitsee yli 45 prosentin kasvua. Tämä vastaa niiden yhteisen markkinaosuuden kasvua 11,8 prosentista vuonna 1991 18,4 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. 6. Polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hinnat ja hinnan alittavuus (83) Kunkin kyseessä olevan neljän CN-koodin sisällä voi esiintyä erilaisia tuoteyhdistelmiä (katso johdanto-osan 17 kappale), ja siksi on suhtauduttava varauksellisesti sellaisiin yleisiin tutkimuksiin polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hintojen kehityksestä vuosina 1991-1994, joissa käytetään vain vastaavia jalkineryhmiä. Tässä asiassa tutkimuksesta ilmeni tuojilta ja tuojajärjestöiltä saatujen tietojen perusteella, että vähitellen oli siirrytty tuomaan hienostuneempia jalkineita, jolloin kaikki tuontihinnat olivat vastaavasti nousseet. (84) Hinnan alittavuutta tutkittiin vertaamalla ensin ryhmittäin toisaalta cif-tuontihintaa (Eurostatin lukujen perusteella siten, että johdanto-osan 76 kappaleessa olevan selostuksen mukaisesti erityisteknologiaa edellyttäneitä jalkineita ei sisällytetä tähän), joka tarkistettiin tullattuna ja asiakkaalle toimitettuna hintatason mukaisesti, ja toisaalta yhteisön tuottajien myyntihintoja yhteisössä samassa kaupan portaassa (siis jälleen- ja tukkumyyjille). Hinnan alittavuutta tutkittiin myös valitsemalla ne kiinalaiset, indonesialaiset ja thaimaalaiset mallit, joita polkumyyntiotoksen kolme thaimaalaista yhteistyöhön osallistunutta tuottajaa/viejää ja otoksen kiinalaiset ja indonesialaiset tuottajat/viejät veivät yhteisöön kaikkein eniten (ryhmiteltyinä 17 edustavaan niin kutsuttuun jalkineperheeseen, esimerkiksi: miesten nauhalliset kävelykengät), ja vertaamalla niiden hintoja asiakkaalle toimitettuna -hintatasolla yhteisössä sekä tarkistusotokseen kuuluneiden yhteisön tuottajien tuottamien samanlaisten ja verrattavissa olevien mallien hintoja. (85) Kun tuontihintoja oikaistiin suhteessa maksetun tullin sisältämään hintatasoon asiakkaalle toimitettuna, otettiin huomioon (tilanteen mukaan) tavanomainen tulli tai yleisen tullietuusjärjestelmän mukainen tulli sekä purkua, kuljetusta ja muita erityisesti tuonnin liitännäiskustannuksia koskeva marginaali sekä tuojien saamat voitot. Kyseistä tuotetta koskevat todisteet osoittivat, että kyseisen tuotteen cif-tuontihinnan ja yhteisön tuottajien hintojen ja kustannusten tasapuolinen vertailu edellyttää sitä, että cif-tuontihintaa on oikaistava kaksi prosenttia ylöspäin erilaisten kustannusten huomioimiseksi; sitä on siis korotettava 0,96 eculla jalkineparilta aiheutuneiden kustannusten keskimääräisen kiinteän määrän sekä tullien huomioon ottamiseksi. (86) Johdanto-osan 84 kappaleessa esitetyn hinnan alittavuuden määrittämiseksi käytettyjen menetelmien perusteella asetettiin keskimääräiset alittavuusmarginaalit (prosentuaalisesti yhteisön tuotannonalan hinnoista ilmaistuna), jotka ovat 25 prosenttia Kiinan kansantasavallalle ja 10 prosenttia Indonesialle ja Thaimaalle. 7. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrää ja sen vaikutuksia yhteisön hintoihin koskeva päätelmä (87) Kuten edellä osoitettiin, kyseisistä kolmesta maasta polkumyynnillä tapahtuva tuonti kasvoi määrältään yli 45 prosenttia vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson välillä. Samalla aikavälillä kulutus kuitenkin laski noin kuusi prosenttia. Vaikka tarkasteltujen neljän vuoden aikana oli havaittavissa tiettyä tuotevalikoiman kehitystä heijastanutta tuontihintojen nousua, tuontihinnat olivat silti selkeästi polkumyyntitasolla, joka alitti huomattavasti yhteisön tuottajien hintatason. 8. Yhteisön tuotannonalan tilanne Alkuhuomautus (88) Jäljempänä esitettyjen tietojen osalta on syytä huomauttaa, että kaikki ensimmäisen ryhmän ja tarkistusotoksen yksittäisiltä yhteisön tuottajilta kerätyt taloudelliset tiedot eivät vahingon määrittämisen kannalta vaikuta yhteisön jalkineteollisuuden tilaan. Esimerkiksi kun tuotetta tuotetaan tilausten mukaan, sitä ei yleensä ole varastossa, eikä varastoilla näin ollen ole suurta merkitystä vahinkoa koskevassa analyysissä, kuten oli laita kapasiteetin ja kapasiteetin käyttöasteen kohdalla (sillä käyttämätöntä kapasiteettia ei voida kohdentaa yksinomaan samankaltaiseen tuotteeseen). Siksi yhteisön tuotannonalaa koskevassa analyysissä otettiin perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti huomioon vain ne taloudelliset tekijät, joilla on vaikutuksia tämän nimenomaisen tuotannonalan tilaan. Tuotanto (89) Kansallisilta järjestöiltä saadut tiedot osoittivat, että yhteisön tuotanto laski 259 miljoonasta jalkineparista vuonna 1991 224 miljoonaan pariin tutkimusajanjakson aikana, eli 14 prosenttia. Myynnin määrä (90) Kansallisilta järjestöiltä ja Eurostatista saadut tiedot osoittavat, että myynti laski 22 prosenttia vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana (määrä laskettiin vähentämällä yhteisön kokonaistuotannosta vienti yhteisöstä). Liikevaihto (91) Tarkasteltavana olevan tuotteen myynnin arvo laski 16 prosenttia vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson välillä. Lasku oli merkittävä vaikkakin määrän laskua pienempi. Markkinaosuus (92) Johdanto-osan 77 kappaleessa esitetyistä kulutusluvuista sekä kansallisilta järjestöiltä ja Eurostatista saaduista tiedoista käy ilmi, että yhteisön tuottajien markkinaosuus yhteisön markkinoilla laski 64,5 prosentista vuonna 1991 ja 53,5 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Yhteisön tuottajahinnat (93) Kuten tuontihintoja koskevassa johdanto-osan 83 kappaleessa selitetään, kunkin kyseessä olevan neljän CN-koodin sisällä voi esiintyä erilaisia tuoteyhdistelmiä, ja siksi on suhtauduttava varauksellisesti sellaisiin yleisiin tutkimuksiin polkumyyntituontihintojen kehityksestä vuosina 1991-1994, joissa tutkimusperusteena käytetään vain jalkineryhmiä. Tämä pätee myös silloin, kun tällä tasolla analysoidaan yhteisön tuotannonalaan liittyviä tietoja. Tutkimus osoitti kuitenkin, että ryhmäkohtaisesti yhteisön tuottajien hinnoissa oli tiettyjä suuntauksia. Ainoastaan 1 ryhmään (jalkineet, joita ei voida tunnistaa miesten tai naisten jalkineiksi) kuuluvien tuotteiden yhteisön tuottajien painotettu keskimääräinen myyntihinta nousi merkittävästi vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Hinnannousu johtuu luultavasti siitä, että tähän ryhmään kuuluu paljon nuorten suosimia muotijalkineita, joilla on ollut runsaasti kysyntää viime vuosina. Toisaalta muihin ryhmiin kuuluvien tuotteiden hinnat pysyivät vakaina tai nousivat vain vähän. Nousu oli tarkasteltavana ajanjaksona joka tapauksessa keskimääräistä inflaatiotasoa pienempi eikä kuvaa tuotantokustannusten kasvua. Näin ollen voidaan päätellä, että hintoihin oli kohdistunut paineita. Kannattavuus (94) Ensimmäisen yhteisön tuottajien ryhmän samankaltaisten tuotteiden yhteisössä tapahtuneen myynnin kannattavuus (suhteessa liikevaihtoon) kasvoi 6,8 prosentista vuonna 1991 7,3 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Tarkistusotoksen yhteisön tuottajat vahvistivat tämän suhteellisen vakaan suuntauksen, sillä niiden marginaali kasvoi 8,1 prosentista 8,2 prosenttiin. Koska hintoihin kohdistui paineita, yhteisön tuottajat kykenivät säilyttämään kannattavuutensa vain siten, että toimintakykynsä säilyttäneet yhteisön tuottajat järkeistivät toimintaansa ja vähensivät kustannuksiaan huomattavasti. Vielä tärkeämpää on huomata, että tämän tuotannonalan kustannusrakenne on sellainen, että toimivat liikeyritykset ovat joko kannattavia tai kaatuvat kokonaan. Välittömät menot (raaka-aine, työvoima jne.) muodostavat jopa 80 prosenttia kengän tuotantokustannuksista. Jalkineita valmistetaankin vain tilausten mukaan, ja kunkin tilauksen on tuotettava välittömien kustannusten jälkeen riittävästi voittoa. Yritykset eivät siis voi toimia tappiollisesti muutamaa kuukautta kauempaa joutumatta lopettamaan toimintansa. Tämä selittää, miksi ensimmäisen ryhmän ja tarkistusotoksen yhteisön tuottajat eivät keskimäärin tuottaneet tappiota. Keskeisiä asioita ovat mainittu kustannusrakenne ja lukuisten sellaisten suurten jälleenmyyjien-tuojien vaikutus, jotka voivat valikoida ja vaihtaa hankintalähteitään minkä tahansa tilauksen osalta ainoastaan hinnan perusteella (Kiinan kansantasavallan, Indonesian ja Thaimaan polkumyyntihintojen tapauksessa). Tämä selittää, miksi tämä työvoimavaltainen tuotannonala, joka ei kestä pitkään jatkuvaa halvan polkumyyntituonnin painetta, on niin haavoittuva. Yhteisön tuotannonalan oli tämän vuoksi pakko koettaa säilyttää kannattavuutensa markkinaosuuden kustannuksella. Tämä oli mahdollista, ja kannattavuus pysyi vakaana noin seitsemässä prosentissa. Vaikka yhteisön tuottajien markkinaosuus yhteisön markkinoilla laski yli 11 prosenttia vuoden 1991 jälkeen, niillä oli silti 53 prosentin markkinaosuus vuonna 1994. Työllisyys ja yritysten lopettaminen (95) Edellä esitetyn vuoksi oli aiheellista tutkia erityisesti työllisyyden kehitystä ja liikeyritysten lopettamista. Kansallisilta järjestöiltä saadut tiedot osoittavat, että tarkastelun kohteena olevia jalkineita tuottavan alan työntekijöiden määrä laski noin 127 250 henkilöstä vuonna 1991 114 000 henkilöön tutkimusajanjakson aikana, mikä vastaa noin 10 prosentin laskua. Monet tämän tutkimuksen kohteena olevia jalkineita valmistavat yhteisön tuottajat lopettivat tuotantonsa vuosina 1991-1994. Kansallisilta tuottajajärjestöiltä tuli tarkempia tietoja 67 tehtaan lopettamisesta seitsemässä jäsenvaltiossa (Belgiassa, Ranskassa, Italiassa, Alankomaissa, Portugalissa, Espanjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa). Kaikki jäsenvaltiot eivät pidä yksityiskohtaisia tilastoja hyvin pienistä yrityksistä, joten lopettaneiden yritysten todellinen määrä saattaa olla paljon suurempi. 9. Vahinkoa koskevat päätelmät (96) Edellä mainitut, kansallisten jalkinetuottajajärjestöjen antamiin tietoihin perustuvat taloudelliset osoittimet näyttävät selkeästi, että yhteisön tuottajien tilanne heikkeni vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana (tuotannon, myynnin määrän, markkinaosuuden, työllisyyden ja liikeyritysten lopettamisen osalta). (97) Yksittäisiä yrityksiä (esimerkiksi kannattavuutta) koskevat luvut, joita tutkittiin vahinkoa koskevan analyysin loppuvaiheessa, koskevat toimintakykynsä säilyttäneitä ja siis kaikkein elinvoimaisimpia tuottajia. Tästä seuraa, että sellaisissa tiedoissa aliarvioidaan tutkimuksen kohteena olevan yhteisön jalkinetuotannon kokonaisvahinkotaso. Vasta kokonaistilannetta tarkasteltaessa näkyy tuottajien katoaminen, tuotannon ja myynnin lasku sekä työpaikkojen väheneminen eli vahingon koko laajuus. Ensimmäiseen ryhmään tai tarkistusotokseen kuuluvien yhteisön tuottajien näennäinen hyvinvointi saattaa myös johtua siitä, että ne ovat saaneet osan siitä markkinaosuudesta, joka kuului aiemmin niille yhteisön tuottajille, jotka lopettivat toimintansa tarkasteltujen neljän vuoden aikana. Näiden yhteisön tuottajien on lisäksi ollut pakko siirtyä tuottamaan tietyntyyppisiä jalkineita, jotka ovat tähän asti olleet vähemmän alttiita polkumyyntituonnin tuomille paineille (muotijalkineita, joille on ollut markkinarako). Monet asianomaiset osapuolet ovatkin väittäneet, että yhteisön tuottajat ovat menestyksekkäästi keskittyneet erikoistumaan korkeatasoisiin muotituotteisiin. Tästä otaksutaan seuraavan, että yhteisön tuottajat eivät enää kykene valmistamaan suuria määriä halpakustanteisia tuotteita, joita tämän menettelyn kohteena olevat viejämaat tuottavat. On totta, että monet yhteisön tuottajat ovat siirtäneet koko tuotantonsa tai osan siitä muotijalkinesektorille, koska ne ovat maantieteellisesti lähellä yhteisön markkinoita ja kykenevät nopeasti vastaamaan tämän sektorin kasvavaan, usein lyhytaikaiseen kysyntään. Joidenkin tuottajien on täytynyt yhteisön ulkopuolelta tulevan tuotannon takia kokonaan lakata tuottamasta vähemmän muodikkaita, halvempia ja lisäarvoltaan heikompia mutta tuotantomäärältään huomattavia jalkineita. Jotkut ovat puolestaan koettaneet tuottaa sekä muotijalkineita että tuotantomäärältään huomattavia "klassisia" artikkeleita. Vain näiden klassisten jalkineiden tuotannossa syntyy määriä, joita toimivankokoisen teollisen tai kaupallisen rakenteen ylläpitäminen edellyttää. (98) Näin ollen voidaan todeta, että kaiken kaikkiaan tutkimuksen kohteena olevia jalkineita tuottavat yhteisön tuottajat ovat kärsineet merkittäväksi katsottavaa vahinkoa. F. SYY-YHTEYS (99) Perusasetuksen 3 artiklan mukaisesti tutkittiin, aiheuttiko Kiinasta, Indonesiasta ja Thaimaasta polkumyynnillä tapahtuva tuonti yhteisön tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon, vai aiheuttivatko sen tai vaikuttivatko siihen muut tekijät. 1. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutukset (100) Polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia tarkasteltaessa on muistettava, että yhteisön jalkinemarkkinat ovat kyseisen tuotteen luonteen ja tiettyjen suurten jälleenmyyjien takia ainakin tukkumyynnin tasolla avoimet ja reagoivat herkästi hintaan. Lisäksi, kuten johdanto-osan 80 kappaleessa mainitaan, kyseisistä maista polkumyynnillä tapahtuva tuonti vaikuttaa lähinnä halpa- ja keskihintaiseen markkinalohkoon, jonka katsotaan yleisesti olevan kaikkein herkin hintavaihteluille ja jossa siis halpamyynnillä on väistämättä substituutiovaikutuksia. On myös muistettava, että tämän menettelyn kohteena olevat yhteisössä tuotetut jalkineet ja vastaavat Kiinan kansantasavallasta, Indonesiasta ja Thaimaasta tuodut jalkineet ovat välittömässä kilpailusuhteessa toisiinsa, sillä niitä myydään samojen myyntikanavien kautta, ja kuluttajan kannalta tuontituotteiden ja yhteisössä tuotettujen tuotteiden välillä on hyvin usein vain vähäisiä laatueroja. (101) Todettiin, että polkumyyntituonnin määrän ja markkinaosuuden kasvu sekä huomattava alihinnoittelu tapahtuivat samaan aikaan kuin yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni ja yleisesti heikkeni. Näin ollen voitiin päätellä, että polkumyynnillä kyseisistä maista tuleva halpatuonti on yhteydessä yhteisön tuotannonalan heikkenemiseen. 2. Muiden tekijöiden vaikutukset (102) Jottei polkumyyntituontia syytettäisi muiden tekijöiden aiheuttamasta vahingosta, tarkasteltiin myös, ovatko muut tekijät kuin Kiinan kansantasavallasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin oleva polkumyyntituonti voineet aiheuttaa yhteisön tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon tai vaikuttaa siihen. a) Tuonti muista kolmansista maista (103) Ensin tarkasteltiin, onko muista kuin tutkimuksen kohteena olevista kolmesta maasta peräisin oleva tuonti voinut vaikuttaa yhteisön tuotannonalan kärsimään merkittävään vahinkoon. Tässä yhteydessä tietyt asianomaiset osapuolet viittasivat erityisesti tuontiin Vietnamista yhteisöön. Eurostatin tiedot (oikaistuna siten, että johdanto-osan 76 kappaleessa olevan selvitykset mukaisesti erityisteknologiaa edellyttäviä jalkineita ei sisällytetty niihin) osoittivat, että kyseisten Vietnamista yhteisöön tuotujen tuotteiden määrä kasvoi noin 30 000 jalkineparista vuonna 1991 15,9 miljoonaan pariin vuonna 1994. Vietnamista peräisin olevan tuonnin määrä kasvoi, eikä voida kieltää, etteikö kyseinen tuonti olisi vaikuttanut haitallisesti yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. Kyseisen tuonnin tuotevalikoimaa ei tiedetä, ja siksi sen hinnoista ei ole luotettavia tietoja, joiden pohjalta olisi voitu tehdä päätelmiä. Sen vuoksi katsottiin, että Vietnamin vientihinnoista yhteisöön ei ollut riittävästi todisteita, joiden perusteella olisi ollut aiheellista laajentaa tätä tutkimusta koskemaan myös Vietnamia. (104) Lisäksi on syytä huomata, että kolmansien maiden, Vietnam mukaan luettuna mutta lukuun ottamatta Kiinan kansantasavaltaa, Indonesiaa ja Thaimaata, markkinaosuus yhteisössä kasvoi 12 prosenttia vuosina 1991-1994, kun taas tämän tutkimuksen kohteena olevien kolmen maan markkinaosuus kasvoi enemmän eli 46 prosenttia saman ajanjakson aikana. (105) Tästä voidaan päätellä, että vaikka muiden kolmansien maiden tuonti on saattanut edistää yhteisön tuotannonalan kärsimää vahinkoa, sen ei voida katsoa poistavan syy-yhteyttä kyseisten kolmen maan polkumyyntituonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon välillä. b) Yhteisön sisäinen kilpailu (106) Useat asianosaiset osapuolet ovat vedonneet siihen, että yhteisön sisällä italialaiset, portugalilaiset ja espanjalaiset tuottajat kilpailivat vahvasti muiden jäsenvaltioiden tuottajien kanssa, ja siksi eräät yhteisön tuottajat joutuivat epäsuotuisaan taloudelliseen tilanteeseen. On myös mainittu, että joidenkin jäsenvaltioiden valuuttojen kilpailukyvyn parantamiseksi suoritetut devalvoinnit ja komission päätös evätä valtiontuki Italian jalkineteollisuudelta (3) muun muassa sen hyvinvoinnin takia osoittavat osaltaan, että yhteisön tuotannonalan mahdollisesti kärsimä vahinko johtuu pitkälti siitä itsestään. (107) Edellä olevaa väitettäessä on kuitenkin tehtävä ero vilpittömän ja vilpillisen kilpailun välillä. Lisäksi on muistettava, että yhtenäismarkkinoilla on käytössä keinoja, joilla taataan yhteisön tuottajien välisen kilpailun rehellisyys. Yhteisön tuotannonalan kärsimää vahinkoa arvioitaessa on lisäksi otettu huomioon kyseisten tuotteiden yhteisön tuottajien tilanne kaikissa niissä jäsenvaltioissa, joissa tuotetaan merkittävässä määrin tämäntyyppisiä jalkineita. Arvion tulokset kuvaavat yhteisön tuotannonalan kokonaistilannetta. Näin ollen vahinkoarviossa käytetyt tiedot tasaavat yhteisön tuotannonalan tuloksen mahdollisia sisäisiä eroavaisuuksia. Tässä on syytä huomata, että jos sisäinen kilpailu olisi ollut ainoa markkinoita ohjaava voima, yhteisön tuotannonalan markkinaosuus ei olisi pienentynyt 64,5 prosentista vuonna 1991 53,3 prosenttiin vuonna 1994, sillä silloin toisten markkinaosuuden menetys olisi merkinnyt toisten osuuden kasvua. Tutkimus osoittaa, että vaikka tuotanto, markkinaosuus ja työllisyys ovat pienentyneet toisissa jäsenvaltioissa, tuottajien tilanne ei ole samanaikaisesti parantunut toisissa jäsenvaltioissa, kuten monet asian osapuolet ovat väittäneet. On myös korostettava, että komission päätös evätä valtiontuki Italian jalkineteollisuudelta perustui kyseisen tuotannonalan kokonaisarvioon eikä tämän tutkimuksen kohteena olevaa markkinalohkoa koskevaan arvioon. Päätös perustui lisäksi niihin vaikutuksiin, joita tällaisella toimenpiteellä olisi voinut olla sisämarkkinoiden toiminnan kannalta, ja siinä todetaan muun muassa alan vaikea työllisyystilanne kaikissa jäsenvaltioissa. (108) Lopullisen ilmoituksen jälkeen tietyt asianosaiset osapuolet esittivät, että koska toiset yhteisön tuottajat raportoivat erittäin huonosta kehityksestä viime vuosina ja toiset puolestaan säilyttivät liikevaihtonsa ennallaan, yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko saattaa johtua yritysten välisistä johtamisen laatueroista eikä kyseisen polkumyyntituonnin vaikutuksista. (109) Tässä on korostettava, että yritysten tuotevalikoimat vaihtelevat, ja siksi on normaalia, että kilpaileva polkumyynnillä tapahtuva halpatuonti ei vaikuta yhtä voimakkaasti kaikkiin yrityksiin. On myös normaalia, että kilpailuun perustuvilla markkinoilla toiset yritykset tekevät parempaa tulosta kuin toiset. Nimenomaan yhteisön tuottajien lukuisuus takaa kilpailun. Tutkimuksessa ei myöskään ilmennyt todisteita minkäänlaisesta huonosta johtamisesta (joka liittyisi esimerkiksi investointeihin tai työllisyyspolitiikkaan). Kuten edellä esitetään, sisäinen kilpailu ei voi olla syynä koko yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden pienenemiseen, eikä sen siis voida katsoa poistavan syy-yhteyttä polkumyyntituonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon välillä. c) Alihankinnan käyttö työvoimavaltaisessa toiminnassa. (110) Lisäksi esitettiin, että monet yhteisön tuottajat siirsivät osan työvoimavaltaisesta toiminnastaan kolmansiin maihin, joissa on alhaiset työvoimakustannukset, ja edistivät siten yhteisön tuotannonalan kärsimää kokonaisvahinkoa erityisesti työllisyyden osalta. Tässä suhteessa voidaan katsoa, että joidenkin tuottajien turvautuminen tällaiseen puolustustoimintaan pitääkseen kustannukset halpatuonnin kanssa kilpailukykyisellä tasolla, on lisätodiste polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttamasta paineesta. 3. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät (111) Vaikka tietyt tekijät ovat kyseisistä maista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ohella saattaneet edistää yhteisön tuotannonalan kärsimää vahinkoa, Kiinan kansantasavallasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevan polkumyyntituonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon välillä on silti syy-yhteys. Tämä päätelmä perustuu erilaisiin edellä esitettyihin seikkoihin ja erityisesti hinnan alittavuuden tasoon, kyseisten maiden saamaan huomattavaan markkinaosuuteen (ja vastaavasti yhteisön tuotannonalan kärsimään markkinaosuuden menetykseen) sekä kyseisten määrien huimaan kasvuun, joka johtui siitä, että monet yhteisön tuottajat joutuivat lopettamaan toimintansa. Tätä päätelmää tukee se, että kyseisiä tuotteita tuottavan yhteisön tuotannonalan kokonaistehokkuutta ei ole syytä epäillä, mistä on osoituksena muun muassa yhteisön tuottajien menestys yhteisön ulkopuolisilla vientimarkkinoilla (yhteisön tuotannonalan viennin määrä kasvoi 25 prosenttia 1991-1994). G. YHTEISÖN ETU (112) Komissio tutki kaikkien esitettyjen todisteiden perusteella, oliko polkumyyntiä ja vahinkoa koskevista päätelmistä huolimatta olemassa pakottavia syitä, joiden perusteella voitaisiin päätellä, että tässä erityistapauksessa toimenpiteiden käyttöönotto ei ole yhteisön edun mukaista. Tätä tarkoitusta varten tarkasteltiin perusasetuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti mahdollisten toimenpiteiden vaikutusta kaikkiin asianomaisiin osapuoliin ja myös toimenpiteistä luopumisen seurauksia. Arviointia suoritettaessa kiinnitettiin erityisesti huomiota tarpeeseen poistaa vahinkoa aiheuttavan polkumyynnin kauppaa vääristävät vaikutukset ja palauttaa tehokas kilpailu. 1. Vaikutukset yhteisön tuotannonalaan ja sen tavarantoimittajiin a) Yhteisön tuotannonalan etu (113) Jos Kiinasta, Indonesiasta ja Thaimaasta polkumyynnillä tulevan tuonnin vaikutusten korjaamiseksi ei toteuteta toimenpiteitä, yhteisön tuottajien aseman katsotaan väistämättä heikkenevän entisestään. Yhä useammille yhteisön tuottajille ja lopulta koko yhteisön tuotannonalalle koituu tappioita, minkä vuoksi lisää tehtaita suljetaan ja huomattava määrä työpaikkoja menetetään rationalisoinnista ja teknisistä parannuksista johtuvien työpaikanmenetysten lisäksi. On myös muistettava, että jos yhteisön markkinoilla on vähemmän tuottajia, kilpailu saattaa huomattavasti heiketä. (114) Tietyt asianomaiset osapuolet esittivät, että jalkineteollisuuden maailmanlaajuisen liikkuvuuden takia Kiinan kansantasavallan, Indonesian ja Thaimaan vastaiset polkumyyntitoimenpiteet eivät paranna yhteisön tuotannonalan tilannetta, koska hankintalähteet siirtyvät luultavasti muihin kolmansiin maihin, joissa työvoima on halpaa, kuten Bangladeshiin, Intiaan tai Vietnamiin. On myös esitetty, että nahka- tai muovipäällisiä jalkineita tuottavaa tuotannonalaa voidaan verrata tässä mielessä synteettisten käsilaukkujen valmistajiin, ja näin ollen neuvoston olisi myös tässä tapauksessa luovuttava toimenpiteistä (4). (115) Toimitusten siirtyminen eri maiden välillä on ollut tärkeä tekijä jalkinemarkkinoilla monta vuotta. Onkin huomattava, että yhteisön tuotannonala on voinut automatisoinnin ja rationalisoinnin avulla osittain korvata sen, että tuojat ovat jatkuvasti etsineet maita, joissa työvoima on halvinta. Näin ei kuitenkaan ollut tämän menettelyn kohteena olevista kolmesta maasta peräisin olevan polkumyyntituonnin kohdalla. Väitetystä tämän menettelyn ja synteettisten käsilaukkujen tapauksen yhtäläisyydestä on todettava, että tässä tapauksessa valituksen tehneellä yhteisön tuotannonalalla on yhä merkittävä markkinaosuus. Lisäksi useimpien vientiyritysten osakkeenomistajat ovat sellaisia, ja jalkinetuotannon vaatimat sijoitukset niin suuria, että näiden kahden tuotannonalan vertaaminen ei ole järkevää. Siksi neuvosto katsoo, ettei sen ole yhdenmukaisuuden vuoksi luovuttava toimenpiteistä tässä tapauksessa. Lisäksi se, että tuottajat/viejät saattoivat siirtää tuotantolaitoksensa muihin maihin välttyäkseen maksamasta polkumyyntitullia, ei sinänsä riitä neuvostolle perusteeksi luopua toimenpiteistä tapauksessa, jossa vientitavaraa on todettu tuodun polkumyynnillä yhteisön markkinoille ja sen on todettu aiheuttaneen merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Jos tällainen tilanne syntyisi, yhteisön tuotannonala voisi tehdä valituksen ja vaatia esimerkiksi, että käynnistettäisiin tällaisen tuonnin vastainen menettely tai perusasetuksen 13 artiklan mukainen kiertämistä koskeva tutkimus. (116) Lisäksi esitettiin, että jos toimenpiteitä toteutettaisiin, kiinalaiset, indonesialaiset ja thaimaalaiset tuottajat/viejät siirtyisivät tuottamaan jalkinetyyppejä, joiden tuotannossa yhteisön tuottajilla on tekniikkaan ja muotiin liittyvä etuasema, ja siten aiheuttaisivat lisävahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Tämäntyyppisellä perusteella ei voida tehdä päätelmää, että neuvoston olisi luovuttava toteuttamasta toimenpiteitä tilanteessa, jossa polkumyynti on aiheuttanut vahinkoa, sillä mikään ei takaa, etteivätkö edellä mainittujen maiden tuottajat/viejät päättäisi vastaisuudessa laajentaa valmistamaansa ja viemäänsä jalkinevalikoimaa. Monissa tuojien esityksissä korostettiin, että oli ollut havaittavissa laadukkaita ja vastaavasti kalliita tuontitavaroita suosiva suuntaus. Kuten edellä mainittiin, tämä suuntaus oli alkanut jo ennen tutkimusajanjaksoa. b) Yhteisön tuotannonalalle (raaka-aineita ja koneita) toimittavien yritysten etu (117) Tässä tutkimuksessa on ollut merkittävänä piirteenä se, että yhteisön tuottajat (ja heidän raaka-aineen, komponenttien jne. toimittajansa) sijaitsevat monissa jäsenvaltioissa maantieteellisesti lähekkäin. Yhden tehtaan sulkemisesta voi siksi seurata työnhakijatulva alueen muihin yrityksiin. (118) On esitetty, että jos toimenpiteitä toteutetaan, se vaarantaa jalkineteollisuuskoneiden yhteisön tuottajien myynnin Kiinan kansantasavaltaan, Indonesiaan ja Thaimaahan. Jalkinetuotantokoneiden toimittajien osalta ei ole todisteita siitä, että Kiinan kansantasavallan, Indonesian tai Thaimaan tuottajat/viejät olisivat suurimpia tai tärkeimpiä yhteisön laitevalmistajien asiakkaita. On joka tapauksessa huomattava, että yhteisön tuotannonala investoi selvästi automatisointiin ja erityisesti ruiskuvalumenetelmään. Tämä yhteisön jalkinevalmistusta edistävä tekninen parannus on sidoksissa yhteisössä tuotettuja koneita ja muotteja koskeviin investointeihin. 2. Vaikutus kuluttajiin (119) Tämän menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen jälkeen kuluttajajärjestöt eivät ole valittaneet asiasta, mutta tietyt asianomaiset osapuolet ovat esittäneet, että polkumyynnin vastaisista toimenpiteistä olisi haittaa yhteisön kuluttajille ja erityisesti pienituloisimmille kuluttajille. Tämä väite toimenpiteiden ennustettavasta vaikutuksesta kuluttajahintoihin tutkittiin perusteellisesti. Käytettävissä oleviin tietoihin perustuvan tutkimuksen tulokset ovat seuraavanlaiset: a) Absoluuttinen vaikutus (120) Ensinnäkin mitä tulee jalkinejälleenmyyjien maksamiin hintoihin, tavarantoimittajat eivät luultavasti voi nostaa hintojaan merkittävästi ilman että heidän markkinaosuutensa uhkaa pienentyä, koska kilpailu on kovaa, ja tavarantoimittaja on paljon sekä yhteisössä (yhteisön tuotannonalalla on yhä 53,3 prosentin markkinaosuus) että tämän menettelyn ulkopuolisissa kolmansissa maissa (joiden tuonnin kokonaismarkkinaosuus on 28,3 prosenttia). Indonesian ja Thaimaan osalta on syytä muistaa, että näille maille asetetut vahingon korjaavat tasot ovat huomattavasti Kiinan kansantasavallalle asetettua tasoa matalammat, koska ensin mainitun keskimääräinen tuontihinta oli 6,97 ecua parilta ja viimeksi mainitun 7,16 ecua parilta tutkimusajanjakson aikana. Kun otetaan huomioon ehdotetun tullin taso ja se, että Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien jalkineiden markkinaosuus on 9,3 prosenttia (keskimääräinen hinta oli 5,47 ecua parilta tutkimusajanjakson aikana), ehdotettujen toimenpiteiden voidaan arvioida nostavan tutkimuksen kohteena olevien jalkineiden hintaa keskimäärin korkeintaan 0,4 ecua parilta. Kuluttajien olisi siis maksettava vain ylimääräiset 0,4 ecua parilta, jos jälleenmyyjät päättävät säilyttää marginaalinsa muuttumattomina ja sälyttävät lisäkustannukset kuluttajien maksettaviksi. Tutkimuksen kohteena olevien jalkineiden keskimääräinen kulutus yhteisössä on alle yksi pari henkilöä kohden vuodessa, ja niinpä ehdotettujen toimenpiteiden vaikutus keskivertokuluttajan vuotuisiin kuluihin on vähäinen. b) Suhteellinen vaikutus, hinnan vaikutus kulutukseen (121) Laskelmat perustuvat tutkimuksen kohteena olevien jalkineiden keskimääräiseen hintaan toimitettuna jälleenmyyjän varastoon, joka on 13,5 ecua parilta. Tällöin tuonnin osalta otetaan huomioon kaupan portaan eroista johtuvat oikaisut tämän asetuksen johdanto-osan 85 kappaleen mukaisesti. Käytettäessä pienintä jäljempänä eritellyissä jakelukanavissa esiintynyttä voittomarginaalia, joka on 125 prosenttia, voidaan arvioida, että kyseisen tuotteen keskimääräinen kuluttajahinta on yli 30 ecua parilta, jolloin se sisältää kaikki kustannukset ja tullit tuonnin ja lopullisen asiakkaan välillä. Polkumyyntitullin vaikutus kuluttajahintaan olisi näin ollen noin 1,3 prosenttia. Kuten edellä selitetään, prosenttiosuutta tarkasteltaessa on otettava huomioon sekä kokonaisarvonnousu (0,4 ecua parilta) että yleinen hintakehitys vahingon tutkimusajanjakson aikana. Tarkasteltujen neljän vuoden aikana keskimääräinen markkinahinta toimitettuna jälleenmyyjän varastoon -tasolla laski polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vuoksi yli 10 prosenttia, kun tässä luvussa otetaan huomioon yleinen inflaatiotaso. (122) On aiheellista lisätä, että kuluttajat vertailevat eri liikkeissä samanaikaisesti tarjolla olevia hintoja mutta eivät tutkimuksen kohteena olevan tuotteen kohdalla ole yleensä yhtä tietoisia yleisen hintatason muutoksista. Edellä mainitusta hinnanlaskusta huolimatta kyseisen tuotteen kokonaiskulutus laski kuusi prosenttia. Tämä johtuu siitä, että kuluttajat kyllästyvät tuotteisiin, joita myydään jatkuvasti niin halvalla, että he tuskin reagoivat rajattuun hintatasoon kokonaismuutokseen. Siksi on syytä epäillä, vaikuttaisiko tulli ja siis korkeintaan 1,3 prosentin hinnannousu merkittävästi yhteisön markkinoiden kysynnän tämänhetkisiin suuntauksiin. (123) Kun muita tekijöitä ei ole esitetty, eivätkä kuluttajajärjestöt ole reagoineet, todettiin, että ehdotettujen toimenpiteiden vaikutukset kyseisten jalkineiden kuluttajille jäisivät luultavasti hyvin pieniksi. 3. Jälleenmyyntiin kohdistuva vaikutus a) Koko jälleenmyyntiin kohdistuva vaikutus (124) On esitetty, että toimenpiteet vaikuttaisivat varsin kielteisesti tuojiin. Yleisesti jakeluketjun kokonaistilanteesta on esitetty eriäviä mielipiteitä. On väitetty, että jakeluketjulla on yhteisössä suurempi merkitys kuin jalkineiden tuotannolla sekä liikevaihdon että työllisyyden kannalta. Ensinnäkin on palautettava mieliin, että jakeluketjulla on tietyn jalkinemäärän osalta pelkästään sen jälleenmyyntimarginaalista johtuen luontaisesti suurempi liikevaihto kuin valmistajilla, joilta se tuotteensa ostaa. Toiseksi kaikentyyppisten jalkineiden myyntiä sisältävän jälleenmyynnin työllistämislukuja ei voida verrata vain tutkimuksen kohteena olevan tuotteen yhteisön tuotannon työllistämislukuihin. Yhteisön kuluttajat eivät osta merkittäviä määriä kenkiä yhteisön ulkopuolelta. Siksi polkumyyntitullilla voi olla kielteisiä seurauksia jälleenmyyntiin kokonaisuudessaan vain, jos kulutus ja sen myötä liikevaihto merkittävästi laskevat, tai jos on paineita laskea jälleenmyyntimarginaaleja kuluttajahintojen nousun ja kulutuksen vähenemisen minimoimiseksi. Kuten edellä esitettiin, tarkasteltaessa mahdollisten toimenpiteiden odotettavia vaikutuksia tarkasteltavien jalkineiden kuluttajiin voidaan pitää erittäin epätodennäköisenä, että tarkasteltavien jalkineiden kulutus laskisi merkittävästi polkumyyntitoimenpiteiden takia, vaikka jälleenmyyntisektori säilyttäisikin nykyiset marginaalinsa. Kaiken kaikkiaan voidaan siis tehdä sellainen päätelmä, että mahdollisilla toimenpiteillä olisi hyvin vähäisiä vaikutuksia jakeluketjuun. Siitä huolimatta asiaa tutkittiin perusteellisesti yhteisön jalkineiden jälleenmyyntialan rakenteen kannalta. b) Yhteisön jalkineiden jälleenmyyntialan rakenne (125) Euroopan yhteisön jalkineiden jälleenmyyntialalla on neljä eri myyntikanavaa loppukäyttäjälle. Näitä ovat merkkiliikeketjut, itsenäiset vähittäiskauppiaat, erikoistumattomat supermarketit ja neljäntenä muut erikoistumattomat jälleenmyyjät (esimerkiksi vaatekaupat ja sekatavarakaupat). i) Itsenäiset vähittäiskauppiaat (126) Perinteinen jakelukanava muodostuu itsenäisistä vähittäiskauppiaista, jotka yleensä ostavat tukkukauppiailta. Kehityksen edetessä tukkukauppiaiden osuus kuitenkin usein häviää, kun vähittäiskauppiaat solmivat läheisempiä suhteita pienempiin määriin tuottajia tai liittyvät ostoryhmittymiin itsenäisyytensä säilyttäen. Vähittäiskauppiaat ovat haitallisessa kilpailutilanteessa, koska ne eivät voi vaikuttaa jalkinetoimittajien veloittamiin hintoihin ja koska ne tarvitsevat suuret marginaalit (150-200 prosenttia) kattaakseen kaupunkien keskusalueiden, joissa niiden jälleenmyyntiliikkeet yleensä toimivat, varsin korkeat kustannukset. Tietyissä jäsenvaltioissa ne ovat menettäneet asemiaan uusimmille kolmeen muuhun jakelukanavaryhmään kuuluville jälleenmyyjille, erityisesti merkkiliikeketjuille. Koska itsenäisillä vähittäiskauppiailla on kuitenkin vahva asema joissakin jäsenvaltioissa ja koska ne myyvät markkinoiden kalleimpia tuotteita ja ovat luoneet pysyvät liikesuhteet asiakkaisiinsa, ne ovat vielä ainakin lisäarvon ja työllistämisen (yli 250 000 henkeä) osalta tärkein yhteisön jakelukanavista, vaikka ei kuitenkaan tärkein määrällisellä markkinaosuudella mitattuna. ii) Merkkiliikeketjut (127) Merkkiliikeketjut, jotka joskus harjoittavat tuotantoa yhteisössä, ovat yleensä kussakin maassa yhden tai kahden suuren yrityksen omistuksessa, jotka omistavat lukuisia merkkejä ja joiden toiminta kattaa markkinat kokonaisuudessaan. Niillä on kaupungin ulkopuolella sijaitsevia supermarketteja tai halpamyyntiliikkeitä, jotka kestävät suurien myyntimääriensä, hintojensa ja erikoistumisensa ansiosta erikoistumattomien supermarkettien aiheuttaman paineen. Merkkiliikeketjut harjoittavat myyntiä myös kaupungin keskustoissa, missä ne korvaavat itsenäiset vähittäiskauppiaat tavallisilla liikkeillä, joiden kustannukset ovat alhaisemmat ja jotka vastaavat joidenkin asiakkaiden tarpeeseen hankkia ostoksensa ympäristöstä, joka olisi vaihtoehto halpamyyntiliikkeille. Merkkiliikeketjuilla on suuri valta-asema, ja ne voivat hankkia tavaran maailman markkinoilta, koske ne harjoittavat tuontia omaan laskuunsa ja koska niillä on suhteellisen alhaiset marginaalit - yleensä noin 25 prosenttia keskusliikkeen myyntikuluista ja keskimäärin 100 prosenttia kauppojen myyntikuluista. Näin ollen ne kykenevät markkinoille tullessaan nopeasti saamaan itselleen markkinaosuuden ja saavuttamaan yli viiden prosentin vuosittaisen kasvun. iii) Erikoistumattomat supermarketit (128) Erikoistumattomilla supermarketeilla, joiden myyntimäärät ovat suuret mutta joiden osuus jalkinemarkkinoista on myynnin arvon perusteella vähäisempi keskimääräisten myyntihintojen alhaisuuden vuoksi, on vahva osuus markkinoiden halvempien tuotteiden myynnistä. Vaikka ne joskus ostavat suoraan yhteisön ulkopuolisilta toimittajilta, ne yleensä hankkivat tuontitavaransa, jotka ovat tärkeä osa niiden myyntiä, erikoistuneilta tuojilta. Niiden perinteinen voittomarginaali on noin 100 prosenttia, mutta se voi vaihdella alennusmyynneistä saadusta 60 prosentista yhteisön tietyistä tuotteista saatuun yli 130 prosenttiin. Tuojan osuuden ja aiheutuneiden kulujen kiinteän osan vuoksi tämän myyntikanavan kautta tulevan tuonnin kuluttajahinta on tavallisesti kolme kertaa korkeampi kuin cif-hinta. iv) Muut myyntikanavat (129) Muut myyntikanavat, kuten postimyyntiliikkeet tai vaateliikkeet, ovat tulleet merkittäviksi tietyissä jäsenvaltioissa, mutta mikään niistä ei ole merkittävä koko yhteisön mittakaavassa. Tietyissä jäsenvaltioissa erikoistuneilla postimyyntiliikkeillä on samanlainen kustannusrakenne kuin merkkiliikeketjuilla. Myös koko yhteisön alueella toimivat pienten vaateliikkeiden ketjut myyvät jalkineita merkkitavarana yleensä korkeammalla marginaalilla kuin vaatteita. Kyseisen myynnin muotinäkökohdan huomioon ottaen ne kilpailevat merkkiliikeketjujen kanssa mutta eivät kuitenkaan niin paljon kuin suuret kaupungin keskustan liikkeet. c) Ehdotettujen toimenpiteiden erityisvaikutus eri myyntikanaviin (130) Itsenäisten vähittäiskauppiaitten osalta, jotka edelleen työllistävät eniten yhteisön jalkineiden jälleenmyynnin alalla, johdanto-osan 124 kappaleessa esitettyä päätelmää tukee se, että tavallisesti vain vähäinen osuus niiden kyseisen tuotteen hankinnoista on peräisin Kiinan kansantasavallasta, Indonesiasta tai Thaimaasta. On lisäksi todettava, että ne ovat ryhmittyneet kahdeksaa jäsenvaltiota edustavaksi liitoksi eikä kyseinen liitto eikä muukaan taho ole esittänyt polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönottamista vastustavia näkökantoja. (131) Merkkiliikeketjuja omistavat yritykset ovat asettaneet kyseenalaiseksi polkumyyntitullien käyttöönoton tarpeellisuuden. Vaikka yleinen päätelmä pätee myös niihin, jotkut niistä ovat itsenäisiä vähittäiskauppiaita riippuvaisempia polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista niiden tarkasteltavana olevan tuotteen hankinnassaan, mikä selittää sen, miksi ne pelkäävät toimenpiteillä olevan kielteisiä vaikutuksia niiden kilpailutilanteeseen jälleenmyynnissä. Mahdollisten toimenpiteiden välitön vaikutus näiden yritysten taloudelliseen tilanteeseen on vähäinen, jos tullin määrä siirretään kokonaisuudessaan kuluttajahintaan. Välillisiä taloudellisia vaikutuksia on odotettavissa ainoastaan, jos kyseisen hinnankorotuksen johdosta kuluttajat ostaisivat kyseistä tuotetta merkittävästi vähemmän. Jos näin tapahtuisi, vaikutukset olisivat vain vähäisiä, kuten johdanto-osan 122 kappaleessa selitetään. Lisäksi erikoistuneissa liikkeissä ei koskaan myydä pelkästään kyseistä tuotetta, joka erityisen alhaisten hintojensa vuoksi edustaa alle 12 prosenttia merkkiliikeketjuja omistavien ja yhteistyössä toimineiden yritysten liikevaihdosta. Tässä suhteessa pieni kyseisen tuotteen kysynnän lasku, joka sekin vaikuttaa epätodennäköiseltä, vaikuttaisi vain vähän yrityksiin kokonaisuudessaan erityisesti, jos kysyntä suuntautuisi ainakin osittain kalliimpiin jalkineisiin, joiden osalta absoluuttinen marginaali on todennäköisesti suurempi. (132) Kun otetaan huomioon, että erikoistumattomien supermarkettien ja liikkeiden myynti perustuu vieläkin vähäisemmässä määrin kyseisen tuotteen myyntiin, toimenpiteiden käyttöönoton ei edes markkinoiden kehittyessä edellä esitetyn mukaisesti pitäisi vaikuttaa näiden yritysten tilanteeseen. (133) Erikoistumattomille jakelukanaville tuontitavaroita toimittavien tuojien tilannetta tarkasteltiin, koska menettelyn kohteena olevista maista tuotujen tuotteiden myyntiin perustuva osuus niiden liikevaihdosta todettiin huomattavaksi. Näillä yrityksillä on yleensä hyvin suppea ja joustava rakenne, minkä vuoksi ne voivat myydä vain silloin, kun niiden ennakoitu myyntimarginaali kattaa aiheutuneet kustannukset. Tavaroiden alkuperämaa ei vaikuta niiden markkinoiden asiantuntemukseen eikä niiden suunnittelu- ja myyntikykyyn. Polkumyyntitoimenpiteet vaikuttavat jalkineiden jälleenmyyntiin kokonaisuudessaan, mutta kyseiset tuojat kykenevät hyötymään kaikista markkinatilanteista ja toimittamaan edelleen asiakkailleen kiinalaisia, indonesialaisia tai thaimaalaisia tuontitavaroita ja myös muita kuin polkumyynnillä tuotuja tavaroita sekä yhteisössä tuotettuja tavaroita. (134) Lopuksi voidaan todeta, että ei ole voitu vahvistaa kyseisiä jalkineita koskevien polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotolla olevan merkittävää vaikutusta koko jalkineiden jakeluketjun tai sen osan taloudelliseen tilanteeseen. 4. Yhteisön etua koskeva päätelmä (135) Asiaan liittyvien eri etujen tutkimisen jälkeen voidaan todeta, että on hyviä syitä toteuttaa toimenpiteitä kyseessä olevaa polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia vastaan eikä ole pakottavia perusteita olla niitä toteuttamatta. Jos yhteisön tuotannonalaa ei suojata asianmukaisesti vahingolliselta polkumyynniltä, tuotannonalan vaikeudet lisääntyvät, ja se saattaa hävitä tai siirtyä yhteisön ulkopuolelle. Polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotosta johtuvan rajoitetun hinnannousun ei voida katsoa olevan samaa suuruusluokkaa kuin tärkeän yhteisön tuotannonalan häviäminen kokonaan. Koska polkumyyntiä ja vahinkoa koskevan tutkimuksen päättämisestä on kulunut aikaa, on asianmukaista ottaa suoraan käyttöön kyseisen tuotteen tuontia koskeva lopullinen polkumyyntitulli ilman, että tukeudutaan ensin väliaikaiseen tulliin. H. LOPULLINEN TULLI 1. Polkumyyntitoimenpiteiden ja määrällisten rajoitusten samanaikainen soveltaminen a) Oikeudellisia näkökohtia (136) Tietyt asianosaiset osapuolet ovat esittäneet, että Kiinan kansantasavallasta tuotujen tutkimuksen kohteena olevien tuotteiden osalta ei pitäisi toteuttaa polkumyyntitoimenpiteitä, koska tuotteille oli tutkimusajanjakson aikana jo asetettu yhteisön laajuinen määrällinen kiintiö neuvoston asetuksella (EY) N:o 519/94 (5). (137) Yhteisön toimielimet eivät voi tukea tätä näkökantaa, joka niiden mielestä perustuu asetuksen (EY) N:o 519/94 tarkoituksen virheelliseen tulkintaan. Kyseisessä asetuksessa otettiin käyttöön uusi kauppajärjestelmä, jonka ansiosta poistettiin noin 4 617 edellisen järjestelmän mukaista kansallista rajoitusta, joita sovellettiin muihin kuin markkinatalousmaihin ja joista lähes kaikki koskivat Kiinan kansantasavaltaa. Rajoitukset korvattiin seitsemän kiinalaisen tuotteen osalta yhteisön kiintiöillä ja 26 muun tuotteen osalta yhteisön suorittamalla valvonnalla. Yleisesti ottaen ei voida katsoa, että nämä itsenäiset kiintiöt, jotka rajoittuvat ainoastaan muutamaan erityisen herkkään tuotteeseen, muodostaisivat poikkeuksen jostakin Kiinan kansantasavaltaa koskevasta hypoteettisesta vapaakauppajärjestelmästä, vaan niitä on pidettävä yhtenä keinona saavuttaa liberaalimpi ja ennen kaikkea yhdenmukaisempi kauppajärjestelmä Kiinan kansantasavallan kanssa; perusasetuksen mukaisilla toimenpiteillä sitä vastoin puututaan vahingolliseen polkumyyntiin. Vahinkoon, jota polkumyyntitoimenpiteillä yritetään korjata, ei siis ole suunnattu mitään muuta kaupallista puolustautumiskeinoa. Koska polkumyyntitutkimuksesta on ilmennyt, että polkumyynnin vahingolliset vaikutukset voidaan korjata polkumyyntitoimenpitein, toimenpiteiden käyttöön ottaminen saattaa olla perusteltua riippumatta siitä, sovelletaanko kyseisiin tuotteisiin jo joitakin määrällisiä rajoituksia. Tätä päätelmää oli kuitenkin vielä analysoitava myös taloudelliselta kannalta. b) Taloudellisia näkökulmia (kiintiöiden vaikutus tuonnin suuntauksiin) (138) Alustavien (ja ainoastaan vuotta 1995 koskevien) toteamusten vahvistamisen aikaan saatavissa olevista tiedoista ilmeni, että tutkimusajanjakson päätyttyä Kiinan kansantasavallasta tulevan tuonnin määrä oli merkittävästi pienentynyt ja että tuontihinnat olivat puolestaan nousseet. Näiden olosuhteiden katsottiin olleen niin poikkeukselliset, että niiden perusteella olisi edelleen tarkasteltava uusimpien tietojen pohjalta tutkimusajanjakson jälkeen ilmenneitä tuonnin suuntauksia. Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöön ottamista ei pidetty aiheellisena tähän lisätarkasteluun tarvittavana aikana. (139) Jotta kyseisten jalkineiden tuonnin suuntauksia olisi voitu tarkastella kiintiön käyttöön ottamista seuranneiden kahden vuoden ajalta, huomiota kiinnitettiin mm. seuraaviin metodologisiin seikkoihin: Ensinnäkin todettiin, että koska kiintiö annetaan vuosittain ja kalenterivuosiksi, ainoastaan joihinkin vuoden 1996 kuukausiin perustuvat arviot eivät olleet riittävän tarkkoja. Tämän vuoksi jäljempänä esitellyssä analyysissä käytettiin ainoastaan vuosikohtaisia vuotta 1995 ja vuotta 1996 koskevia tietoja, ja analyysi voitiin saattaa päätökseen vasta, kun tietoja oli myös koko vuodelta 1996. Toiseksi, asetuksessa (EY) N:o 519/94, sellaisena kuin se on muutettuna, otettiin käyttöön tiettyjä tässä menettelyssä tarkasteltuihin tullinimikkeistön otsakkeisiin kuuluvia jalkineita koskevia määrällisiä rajoituksia, joita ei kuitenkaan sovellettu jalkineisiin, joiden valmistuksessa on käytettävä "erityisteknologiaa" ja joiden myyntihinta paria kohden on määritelmän mukaisesti vähintään 9 ecua (alunperin 12 ecua) cif-tasolla. Kuten johdanto-osan 15 kappaleessa todetaan, tässä polkumyyntitutkimuksessa ei ole tarkasteltu jalkineita, joilla hinnastaan riippumatta on sama käyttötarkoitus ja samat ominaispiirteet kuin erityisteknologiaa edellyttävillä jalkineilla. (140) Jotta tuonnin määrä ja arvo olisi voitu määrittää vuosien 1995 ja 1996 osalta, Taric-tietojen perusteella ilmoitetusta kyseisiin CN-koodeihin kuuluvien tuotteiden kokonaistuonnista jätettiin huomioimatta erityisteknologiaa edellyttävät jalkineet. Koska täydellisiä Taric-tietoja ei ollut vuotta 1995 edeltävältä ajalta, aikaisempien vuosien osalta tehtiin oikaisuja, joissa vuosi 1995 otettiin viitevuodeksi. Kun verrataan lukuja, jotka koskevat Kiinan kansantasavallasta vuosina 1995 ja 1996 tullutta tuontia, ja lukuja, jotka koskevat kiintiön käyttöön ottamista edeltäneitä vuosia, voidaan tehdä seuraavat kaksi johtopäätöstä: Kuten odotettua, kiintiöllä oli selvä vaikutus Kiinan kansantasavallasta tulevan tuonnin määrään, joka pieneni eniten vuosina 1994-1995, jolloin tuonti väheni 28,6 miljoonasta parista 16,1 miljoonaan pariin. Yksityiskohtaisemmin voidaan todeta, että tuonnin määrä pieneni vuosina 1994-1995 kaikissa neljässä eri CN-koodeja vastaavassa tarkasteltavana olevan tuotteen ryhmässä. Tuonnin määrä kuitenkin kasvoi jälleen vuosina 1995-1996, jolloin se oli 19,1 miljoonaa jalkineparia. Li