FI Euroopan unionin virallinen lehti L 314/9

NEUVOSTON PÄÄTÖS,

tehty 8 päivänä marraskuuta 2007,

yhteisön pelastuspalvelumekanismin perustamisesta (uudelleen laadittu toisinto)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2007/779/EY, Euratom)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 308 artiklan,

ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 203 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),

ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Yhteisön mekanismin perustamisesta tiiviimmän yhteistyön edistämiseksi pelastuspalvelualan avustustoimissa (jäljempänä ’mekanismi’) 23 päivänä lokakuuta 2001 tehtyyn neuvoston päätökseen 2001/792/EY, Euratom (3) on tehtävä useita sisällöllisiä muutoksia, jotta Euroopan unionin toiminnasta hätätilanteissa tulisi aiempaa yhtenäisempää ja tehokkaampaa. Selkeyden vuoksi mainittu päätös olisi laadittava uudelleen.

(2) Viime vuosina on tapahtunut aiempaa huomattavasti enemmän sekä luonnonkatastrofeja että ihmisen aiheuttamia suuronnettomuuksia ja ne ovat olleet aiempaa vakavampia, mistä on aiheutunut ihmishenkien, omaisuuden, kulttuuriperintö mukaan lukien, menetyksiä, taloudellisen ja yhteiskunnallisen infrastruktuurin tuhoutumista sekä vahinkoja ympäristölle.

(3) Jäsenvaltioiden keskinäisen avunannon parantamisesta luonnonkatastrofin tai teknologisen suuronnettomuuden tapahtuessa 8 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston päätöslauselman (4) täytäntöönpanemiseksi toteutetut yhteisön toimet ovat edistäneet ihmisten, ympäristön ja omaisuuden suojelua. Teollisuusonnettomuuksien rajojen yli ulottuvista vaikutuksista 17 päivänä maaliskuuta 1992 tehty Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission yleissopimus, jonka yhteisö on hyväksynyt neuvoston päätöksellä 98/685/EY (5), on auttanut parantamaan teollisuusonnettomuuksien ennaltaehkäisemistä ja hallintaa.

(4) Mekanismin yleisenä tarkoituksena on antaa pyynnöstä tukea hätätilanteissa ja helpottaa jäsenvaltioiden ja yhteisön avustustoimien koordinoinnin parantamista, ottaen huomioon myös yhteisön eristyneiden, syrjäisimpien ja muiden alueiden tai saarien erityistarpeet. Viime vuosina huomattavasti aiempaa useammat maat ovat pyytäneet mekanismin kautta pelastuspalveluapua. Mekanismia olisi vahvistettava osoituksena aiempaa tehokkaammasta ja näkyvämmästä Euroopan solidaarisuudesta ja jotta se mahdollistaisi Euroopan nopean toiminnan valmiuden kehittämisen jäsenvaltioiden pelastuspalveluyksiköiden pohjalta 16 ja 17 päivänä kesäkuuta 2005 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston kehotuksen sekä Euroopan parlamentin 13 päivänä tammikuuta 2005 tsunamikatastrofista antamassa päätöslauselmassaan ilmaiseman kehotuksen mukaisesti.

(5) Kyseisessä mekanismissa otettaisiin asianmukaisesti huomioon asiaa koskeva Euroopan yhteisön lainsäädäntö ja kansainväliset sitoumukset. Tämä päätös ei tästä syystä saisi vaikuttaa jäsenvaltioille sellaisten kahden- tai monenvälisten sopimusten nojalla kuuluviin keskinäisiin oikeuksiin tai velvollisuuksiin, jotka liittyvät tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluviin asioihin.

(6) Mekanismilla olisi helpotettava pelastuspalvelutoimia kaikentyyppisissä vakavissa hätätilanteissa, mukaan luettuina sekä yhteisön alueella että sen ulkopuolella tapahtuvat luonnonkatastrofit ja ihmisen aiheuttamat suuronnettomuudet, terroriteot, teknologian aiheuttamat onnettomuudet ja säteilyonnettomuudet, ympäristökatastrofit, mukaan lukien onnettomuuksista aiheutuva meren pilaantuminen. Kaikissa näissä hätätilanteissa voidaan pyytää pelastuspalveluapua, jolla täydennetään hätätilanteesta kärsivän maan toimintavalmiuksia.

(7) Ennaltaehkäisyllä on huomattava merkitys suojautumisessa luonnonkatastrofeja, teknologian aiheuttamia suuronnettomuuksia ja ympäristökatastrofeja vastaan ja sen osalta olisi harkittava jatkotoimia. Yhteisön olisi avustettava jäsenvaltioita edistämällä osaltaan havainto- ja ennakkovaroitusjärjestelmien kehittämistä, jotta ne voisivat käynnistää katastrofitoimet mahdollisimman pienellä viiveellä ja tiedottaa vaarasta EU:n kansalaisille. Näissä järjestelmissä olisi otettava huomioon olemassa olevat tietolähteet, joihin niiden olisi myös perustuttava.

(8) Jäsenvaltioiden ja yhteisön tasolla on ryhdyttävä valmistelutoimiin, jotta pelastusryhmiä voidaan hätätilanteissa lähettää nopeasti paikalle ja koordinoida riittävän joustavasti ja jotta koulutusohjelman avulla varmistetaan arviointi- ja/tai koordinointiryhmien, pelastusryhmien ja muiden tarvittavien voimavarojen tehokas toimintakyky ja niiden keskinäinen täydentävyys.

(9) Muita valmistelutoimia ovat esimerkiksi tarvittavia lääkintäresursseja koskevien tietojen yhteen kokoaminen ja kannustaminen uuden tekniikan käyttöön. Nämä tiedot koskevat lääkintäresursseja, joita jäsenvaltiot voisivat antaa käyttöön vapaaehtoisesti kansanterveyden suojelemiseksi saatuaan mekanismin mukaisen pyynnön osallistua pelastuspalvelutoimiin. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 296 artiklan mukaisesti mikään jäsenvaltio ei ole velvollinen antamaan tietoja, joiden ilmaisemisen se katsoo keskeisten turvallisuusetujensa vastaiseksi.

(10) Nopean pelastuspalvelutoiminnan valmiuden edistämiseksi olisi harkittava uusien yhden tai usean jäsenvaltion voimavaroista koostuvien, täysimääräiseen yhteentoimivuuteen pyrkivien pelastuspalveluyksiköiden kehittämistä. Yksiköt organisoidaan jäsenvaltioissa näiden johdossa ja määräysvallassa.

(11) Jos yhteisön alueella syntyy vakava hätätilanne tai on olemassa välitön uhka tällaisesta tilanteesta, joka aiheuttaa tai voi aiheuttaa rajojen yli ulottuvia vaikutuksia tai joka voi johtaa yhden tai useamman jäsenvaltion esittämään avunpyyntöön, asiasta olisi asianmukaisesti ilmoitettava vakiintuneen ja luotettavan yhteisen hätäviestintä- ja tietojärjestelmän kautta.

(12) Mekanismin avulla pitäisi olla mahdollista käynnistää avustustoimia ja helpottaa niiden koordinointia, jotta voitaisiin parantaa ensisijaisesti ihmisten turvallisuutta mutta myös ympäristön ja omaisuuden, kulttuuriperintö mukaan lukien, suojelua ja näin vähentää ihmishenkien menetyksiä, vammoja, aineellisia vahinkoja sekä taloudellisia ja ympäristövahinkoja, mikä puolestaan tekee sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja yhteisvastuullisuuden tavoitteiden saavuttamisen entistä konkreettisemmaksi. Pelastuspalvelutoimien vahvistetun yhteistyön olisi perustuttava yhteisön pelastuspalvelurakenteeseen, joka koostuu seuranta- ja tiedotuskeskuksesta sekä komission hallinnoimasta yhteisestä hätäviestintä- ja tietojärjestelmästä ja jäsenvaltioiden yhteyspisteistä. Sen tulisi mahdollistaa tarkennettujen hätätilannetietojen kerääminen, tietojen jakaminen jäsenvaltioille ja pelastuspalvelutoimista saatujen kokemusten vaihtaminen.

(13) Jäsenvaltioiden yhteyspisteiden olisi oltava sellaisessa asemassa, että ne voivat tarjota tietoa hätätilanteesta kärsivän maan pyytämän pelastuspalveluavun saatavuudesta, mukaan luettuna tiedot sotilaallisten voimavarojen saatavuudesta.

(14) Riittävän kuljetuskaluston saatavuutta on parannettava, jotta nopean toimintavalmiuden kehittämistä voidaan tukea yhteisön tasolla. Yhteisön olisi tuettava ja täydennettävä jäsenvaltioiden toimia helpottamalla jäsenvaltioiden kuljetuskaluston yhdistämistä sekä osallistumalla tarvittaessa lisäkaluston rahoitukseen.

(15) Mekanismilla olisi edistettävä ja tuettava yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteisön alueen ulkopuolella toteuttamia pelastuspalvelun avustustoimia. Avustustoimet yhteisön alueen ulkopuolella voitaisiin suorittaa joko itsenäisesti tai osallistumalla jonkin kansainvälisen järjestön johtamaan operaatioon, minkä vuoksi yhteisön olisi kehitettävä suhteitaan asiaan liittyvien kansainvälisten järjestöjen kanssa.

(16) Jos Yhdistyneet Kansakunnat on mukana operaatiossa, sillä on yleinen koordinointirooli kolmansissa maissa toteutettavissa hätäaputoimissa. Mekanismin puitteissa tarjottavaa pelastuspalveluapua olisi koordinoitava Yhdistyneiden Kansakuntien ja muiden kansainvälisten toimijoiden kanssa, jotta käytettävissä olevien resurssien käyttö voidaan maksimoida ja jotta työn tarpeetonta päällekkäisyyttä voidaan välttää. Pelastuspalvelutoimien koordinoinnin parantaminen mekanismin avulla on edellytys yleisen koordinoinnin tukemiselle ja sen varmistamiselle, että Euroopan panos hätäaputoimiin kokonaisuutena on kattava. Vakavissa hätätilanteissa, joissa apua annetaan sekä mekanismin kautta että humanitaarisesta avusta 20 päivänä kesäkuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/96 (6) perusteella, komission olisi varmistettava yhteisön kaikkien toimien tehokkuus, johdonmukaisuus ja täydentävyys.

(17) Yhteisön mekanismia voitaisiin myös käyttää edistämään ja tukemaan kriisinhallintaa yhteisön pelastuspalvelumekanismin käytöstä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osastossa tarkoitetussa kriisinhallinnassa 29 päivänä syyskuuta 2003 annetun neuvoston ja komission yhteisen julistuksen mukaisesti. Tämä päätös ei vaikuta puheenjohtajavaltion toimivaltuuksiin eikä sen asemaan V osaston mukaisessa kriisinhallinnassa.

(18) Mekanismia voitaisiin käyttää pelastuspalvelutoimien yhteydessä myös EU:n kansalaisille annettavan konsuliavun tukena kolmansissa maissa ilmenevissä vakavissa hätätilanteissa, jos jäsenvaltioiden konsuliviranomaiset sitä pyytävät.

(19) Silloin kun sotilaallisten voimavarojen käyttö katsotaan tarkoituksenmukaiseksi, sotilaiden kanssa tehtävässä yhteistyössä noudatetaan yksityiskohtaisia käytäntöjä, menettelyjä ja perusteita, jotka neuvosto tai sen toimivaltaiset elimet ovat vahvistaneet antaakseen mekanismin käyttöön siviiliväestön suojelemiseksi tarvittavia sotilaallisia voimavaroja.

(20) Sotilaallisten voimavarojen käytössä olisi noudatettava myös YK:n asiaan liittyvien suuntaviivojen periaatteita.

(21) Ehdokasvaltioiden osallistumisen ja muiden kolmansien maiden sekä kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen kanssa tehtävän yhteistyön olisi oltava mahdollista.

(22) Tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet olisi hyväksyttävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (7) mukaisesti.

(23) Mekanismin tavoitteita, eli yhteisön ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistäminen pelastuspalvelun avustustoimissa vakavissa hätätilanteissa tai sellaisen tilanteen välittömästi uhatessa, ei voida riittävästi saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan ehdotettujen toimien laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, ottaen huomioon mekanismin toiminnasta saatavat hyödyt ihmishenkien menetysten ja vahinkojen vähentymisen osalta. Jos vakavasta hätätilanteesta kärsivän jäsenvaltion toimintavalmiudet eivät ole riittävät, kyseisen jäsenvaltion olisi voitava pyytää yhteisön mekanismia täydentämään sen omia pelastuspalveluresursseja. Yhteisö voi tämän vuoksi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(24) Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksessa ei anneta muita valtuuksia tämän päätöksen tekemiselle kuin EY:n perustamissopimuksen 308 artikla ja Euratomin perustamissopimuksen 203 artikla,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

LUKU I

Aihe ja soveltamisala

1 artikla

1. Tällä päätöksellä perustetaan yhteisön mekanismi, jäljempänä ’mekanismi’, jonka tarkoituksena on edistää yhteisön ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä pelastuspalvelun avustustoimissa vakavissa hätätilanteissa tai sellaisen tilanteen välittömästi uhatessa.

2. Mekanismin avulla varmistettava suojelu kattaa ensisijaisesti ihmisten mutta myös ympäristön ja omaisuuden, kulttuuriperintö mukaan luettuna, suojelun sekä yhteisön alueella että sen ulkopuolella tapahtuvien luonnonkatastrofien ja ihmisen aiheuttamien suuronnettomuuksien, terroritekojen, teknologian aiheuttamien onnettomuuksien ja säteilyonnettomuuksien sekä ympäristökatastrofien yhteydessä, onnettomuuksista aiheutuva meren pilaantuminen mukaan luettuna, ottaen huomioon myös yhteisön eristyneiden, syrjäisimpien ja muiden alueiden tai saarien erityistarpeet.

Mekanismi ei vaikuta voimassa olevan asiaa koskevan Euroopan yhteisön tai Euroopan atomienergiayhteisön lainsäädännön tai voimassa olevien kansainvälisten sopimusten mukaisiin velvoitteisiin.

2 artikla

Mekanismi koostuu useista tekijöistä ja toimista, mukaan lukien:

1) hätätilanteissa toteutettavia avustustoimia varten jäsenvaltioissa käytettävissä olevien pelastusryhmien ja muunlaisen tukitoiminnan kartoitus;

2) pelastusryhmille ja muulle tukitoiminnalle sekä arvioinnista ja/tai koordinoinnista vastaavien ryhmien (jäljempänä ’arviointi- ja/tai koordinointiryhmät’) asiantuntijoille tarkoitetun koulutusohjelman perustaminen ja toteuttaminen;

3) avustustoimien pääasiallisia näkökohtia käsittelevät työkokoukset, seminaarit ja pilottihankkeet;

4) arviointi- ja/tai koordinointiryhmien perustaminen ja paikalle lähettäminen;

5) vuorokauden ympäri tavoitettavissa olevan, välittömästi toimintavalmiin ja jäsenvaltioita ja komissiota mekanismin puitteissa palvelevan seuranta- ja tiedotuskeskuksen (MIC) perustaminen ja hallinnointi;

6) seuranta- ja tiedotuskeskuksen ja jäsenvaltioiden operatiivisten yhteyspisteiden välisen yhteydenpidon ja tietojenvaihdon mahdollistavan yhteisen hätäviestintä- ja tietojärjestelmän (CECIS) perustaminen ja hallinnointi;

7) myötävaikuttaminen sellaisten suuronnettomuuksien havainto- ja ennakkovaroitusjärjestelmien kehittämiseen, joilla voi olla vaikutusta jäsenvaltioiden alueisiin, jotta jäsenvaltiot ja yhteisö voivat toteuttaa nopeita toimia, sekä tällaisten järjestelmien perustamiseen toteuttamalla niiden tarvetta ja toteutettavuutta koskevia tutkimuksia ja arviointeja sekä toteuttamalla toimia sen edistämiseksi, että järjestelmät ovat yhteydessä sekä toisiinsa että seuranta- ja tiedotuskeskukseen ja yhteiseen hätäviestintä- ja tietojärjestelmään. Järjestelmissä otetaan huomioon olemassa olevat tieto-, seuranta- ja havaintolähteet, joihin ne myös perustuvat;

8) jäsenvaltioiden tukeminen tarvike- ja kuljetusresurssien hankkimisessa: a) antamalla ja jakamalla tietoa tarvike- ja kuljetusresursseista, joita jäsenvaltiot voivat asettaa käyttöön, helpottaakseen näiden tarvike- ja kuljetusresurssien yhdistämistä; b) avustamalla jäsenvaltioita sellaisten kuljetusresurssien yksilöimisessä, joita voidaan saada muista lähteistä, mukaan lukien kaupalliset markkinat, ja helpottamalla jäsenvaltioiden mahdollisuutta käyttää niitä; c) avustamalla jäsenvaltioita sellaisten tarvikkeiden yksilöimisessä, joita voidaan saada muista lähteistä, mukaan lukien kaupallisilta markkinoilta;

9) jäsenvaltioiden toimittamien kuljetusvälineiden täydentäminen tarjoamalla ylimääräisiä kuljetusresursseja, jotka ovat tarpeen nopean toiminnan varmistamiseksi vakavissa hätätilanteissa;

10) pelastuspalvelutoimien yhteydessä EU:n kansalaisille annettavan konsuliavun tukeminen kolmansissa maissa sattuvissa vakavissa hätätilanteissa, jos jäsenvaltioiden konsuliviranomaiset sitä pyytävät;

11) muut mekanismin edellyttämät tukevat ja täydentävät toimet, jotka mainitaan pelastuspalvelun rahoitusvälineen perustamisesta 5 päivänä maaliskuuta 2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/162/EY, Euratom (8) 4 artiklassa.

3 artikla

Tässä päätöksessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

1) ’vakavalla hätätilanteella’ tarkoitetaan tilannetta, jolla on tai voi olla haitallisia vaikutuksia ihmisiin, ympäristöön tai omaisuuteen ja jonka johdosta voidaan esittää mekanismin puitteissa annettavaa apua koskeva pyyntö;

2) ’avustustoimilla’ tarkoitetaan mekanismin puitteissa toteutettuja toimia, jotka toteutetaan vakavan hätätilanteen aikana tai sen jälkeen sen välittömien seurausten torjumiseksi;

3) ’valmiudella’ tarkoitetaan henkilöiden ja tarvikkeiden valmiina olemista ja ennalta toteutettuihin toimiin perustuvaa kykyä varmistaa tehokkaat ja nopeat avustustoimet hätätilanteessa;

4) ’ennakkovaroituksella’ tarkoitetaan oikea-aikaista ja tehokasta tiedottamista, jonka ansiosta voidaan toteuttaa toimia riskien välttämiseksi tai vähentämiseksi ja varmistaa valmius tehokkaisiin avustustoimiin;

5) ’yksiköllä’ tarkoitetaan etukäteen määriteltyä jäsenvaltioiden voimavarojen omavaraista ja itsenäistä, tehtävä- ja tarvelähtöistä järjestämistä tai jäsenvaltioiden liikkuvaa operatiivista ryhmää, jolla on sekä tarvittava henkilöstö että materiaali ja joka voidaan luokitella sen toimintaedellytysten perusteella tai niiden tehtävien perusteella, jotka se pystyy suorittamaan.

LUKU II

Valmius

4 artikla

1. Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltaisista yksiköistään ja erityisesti pelastuspalvelun tai muista pelastuspalveluun osallistuvista organisaatioistaan ne pelastusryhmät tai -yksiköt, jotka voivat olla käytettävissä toimiin tai jotka voidaan koota erittäin lyhyellä varoitusajalla ja lähettää paikalle yleensä 12 tunnin kuluessa avunpyynnön esittämisestä. Niiden on otettava huomioon, että ryhmän tai yksikön kokoonpanon olisi voitava vaihdella erittäin vakavan hätätilanteen luonteen ja siinä ilmenevien erityistarpeiden mukaan.

2. Jäsenvaltioiden on valittava asiantuntijat, jotka voidaan lähettää hätätilanteessa paikalle arviointi- ja/tai koordinointiryhmässä.

3. Jäsenvaltioiden on pyrittävä vapaaehtoisesti kehittämään yksiköitä, jotka mekanismin puitteissa palvelevat ensisijaisia avustus- tai tukitarpeita ja jotka

a) koostuvat yhden tai useamman mekanismiin osallistuvan valtion resursseista;

b) kykenevät suorittamaan tehtäviä toiminta-alueilla;

c) kykenevät suorittamaan tehtävänsä hyväksyttyjen kansainvälisten ohjeiden mukaisesti ja jotka tämän vuoksi i) voidaan lähettää paikalle erittäin lyhyellä varoitusajalla avunpyynnön jälkeen; ii) kykenevät toimimaan tietyn ajan omavaraisesti ja itsenäisesti, mikäli olosuhteet paikan päällä sitä edellyttävät;

d) ovat yhteentoimivia muiden yksiköiden kanssa;

e) on koulutettu ja harjoitettu täyttämään a ja d alakohdassa tarkoitetut yhteentoimivuusvaatimukset;

f) toimivat sellaisen henkilön johdolla, joka vastaa niiden toiminnasta;

g) kykenevät antamaan apua muille EU:n elimille ja/tai kansainvälisille elimille, erityisesti YK:lle.

4. Jäsenvaltioiden on tarkasteltava mahdollisuuksia tarjota tarvittaessa myös muunlaista toimivaltaisista yksiköistä mahdollisesti saatavaa apua, kuten erikoishenkilöstöä ja laitteita, joita tarvitaan jossain erityisessä hätätilanteessa, sekä tiedusteltava valtioista riippumattomilta järjestöiltä ja muilta asiaankuuluvilta organisaatioilta voimavaroja, jotka ne voisivat toimittaa.

5. Jäsenvaltiot voivat halutessaan ja asianmukaiset turvallisuusnäkökohdat huomioon ottaen toimittaa tietoja sotilaallisista voimavaroista, joita voitaisiin mekanismin puitteissa käyttää äärimmäisenä keinona osana pelastuspalveluapua, kuten kuljetuksissa ja logistisena tai lääketieteellisenä tukena.

6. Jäsenvaltioiden on toimitettava tarvittavat yleiset tiedot tämän artiklan 1–4 kohdassa tarkoitetuista ryhmistä, asiantuntijoista, yksiköistä ja muunlaisesta avustustoiminnasta kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tekemisestä ja tarvittaessa päivitettävä kyseiset tiedot sekä tiedot 5 artiklan 6 alakohdassa tarkoitetuista lääkintäresursseista.

7. Jäsenvaltioiden on toteutettava, halutessaan komission tuella, toimenpiteet, joita tarvitaan niiden tarjoaman pelastuspalveluavun nopean kuljetuksen varmistamiseksi.

8. Jäsenvaltioiden on nimettävä yhteyspisteet ja ilmoitettava nämä komissiolle.

5 artikla

Komissio suorittaa seuraavat tehtävät:

1) perustaa seuranta- ja tiedotuskeskuksen (MIC) ja hallinnoi sitä;

2) perustaa yhteisen hätäviestintä- ja tietojärjestelmän (CECIS) ja hallinnoi sitä;

3) edistää suuronnettomuuksien havainto- ja ennakkovaroitusjärjestelmien kehittämistä 2 artiklan 7 alakohdan mukaisesti;

4) luo valmiuden koota ja lähettää mahdollisimman lyhyessä ajassa pieniä asiantuntijaryhmiä, joiden tehtävänä on: a) arvioida apua pyytävän valtion pelastuspalvelutarpeet ottaen huomioon apu, jota voidaan saada jäsenvaltioilta ja mekanismilta; b) edistää tarvittaessa pelastuspalvelun avustusoperaatioiden koordinointia kyseisellä paikalla sekä pitää tarvittaessa yhteyttä apua pyytäneen maan toimivaltaisiin viranomaisiin;

5) perustaa koulutusohjelman, jolla on tarkoitus parantaa pelastuspalvelun avustusoperaatioiden koordinointia siten, että 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen avustusryhmien ja -yksikköjen tai 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun muun tarvittavan tuen yhteensopivuus ja keskinäinen täydentävyys varmistetaan ja 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen asiantuntijoiden toimintavalmiuksia lisätään. Ohjelmaan olisi sisällyttävä yhteisiä kursseja ja harjoituksia sekä vaihtojärjestelmä, jonka puitteissa yksittäisiä henkilöitä voidaan lähettää komennukselle muihin jäsenvaltioihin;

6) kokoaa ja yhdistää vakavissa hätätilanteissa tiedot jäsenvaltioiden valmiuksista ylläpitää seerumien ja rokotteiden tai muiden välttämättömien lääkintäresurssien tuotantoa sekä niiden varastoista, joita voidaan mahdollisesti käyttää pelastustoiminnassa;

7) perustaa ohjelman niistä kokemuksista, joita on saatu mekanismin puitteissa hoidetuista pelastuspalvelutoimista, ja levittää tiedot näistä kokemuksista tietojärjestelmän kautta;

8) edistää ja suosii mekanismin tarkoituksia varten uuden teknologian käyttöönottoa ja käyttöä;

9) toteuttaa 2 artiklan 8 ja 9 alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet;

10) luo valmiudet tarjota logistiikan perustukea arviointi- ja/tai koordinointiasiantuntijoille;

11) toteuttaa muita mekanismin kannalta tarpeellisia tuki- ja täydennystoimenpiteitä, jotka mainitaan päätöksen 2007/162/EY, Euratom 4 artiklassa.

LUKU III

Avustustoimet

6 artikla

1. Kun yhteisön alueella syntyy tai uhkaa syntyä vakava hätätilanne, joka aiheuttaa tai voi aiheuttaa rajojen yli ulottuvia vaikutuksia tai joka voi johtaa yhden tai useamman jäsenvaltion esittämään avunpyyntöön, sen jäsenvaltion, jossa hätätilanne on syntynyt, on viipymättä ilmoitettava asiasta komissiolle sekä niille jäsenvaltioille, joihin hätätilanteen vaikutukset voivat ulottua.

Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta, jos ilmoitusvelvollisuudesta on muuta määrätty Euroopan yhteisön tai Euroopan atomienergiayhteisön asiaa koskevan lainsäädännön tai voimassa olevien kansainvälisten sopimusten nojalla.

2. Kun yhteisön alueella syntyy tai uhkaa syntyä vakava hätätilanne, joka voi johtaa yhden tai useamman jäsenvaltion esittämään avunpyyntöön, sen jäsenvaltion, jossa hätätilanne on syntynyt, on viipymättä ilmoitettava asiasta komissiolle, kun seuranta- ja tiedotuskeskuksen kautta välitettävä avunpyyntö on ennakoitavissa, jotta komissio voi tarpeen vaatiessa ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille ja käynnistää toimivaltaisten yksikköjensä toiminnan.

3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu ilmoitus on tarvittaessa tehtävä yhteisen hätäviestintä- ja tietojärjestelmän välityksellä.

7 artikla

1. Kun yhteisön alueella syntyy vakava hätätilanne, jäsenvaltio voi pyytää apua seuranta- ja tiedotuskeskuksen kautta tai suoraan muilta jäsenvaltioilta. Avunpyynnön on oltava mahdollisimman täsmällinen.

2. Jos avunpyyntö esitetään tiedotus- ja seurantakeskuksen kautta, komission on tällaisen pyynnön vastaanotettuaan tarpeen mukaan ja viivytyksettä

a) toimitettava pyyntö edelleen muiden jäsenvaltioiden yhteyspisteisiin;

b) helpotettava ryhmien, asiantuntijoiden, yksiköiden ja muun avustustoiminnan tuen mobilisointia;

c) kerättävä hätätilannetta koskevia vahvistettuja tietoja ja levitettävä niitä jäsenvaltioille.

3. Avunpyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion on pikaisesti määritettävä, voiko se antaa pyydettyä apua, ja ilmoitettava tästä apua pyytävälle jäsenvaltiolle joko seuranta- ja tiedotuskeskuksen kautta tai suoraan ilmoittaen, missä laajuudessa ja millä ehdoin se voi antaa apua. Mikäli jäsenvaltio ilmoittaa asiasta suoraan apua pyytävälle jäsenvaltiolle, sen on ilmoitettava siitä myös seuranta- ja tiedotuskeskukselle. Seuranta- ja tiedotuskeskuksen on pidettävä jäsenvaltiot ajan tasalla.

4. Pyynnön esittävän jäsenvaltion on vastattava avustustoimien johtamisesta. Kyseisen jäsenvaltion viranomaisten on annettava ohjeita ja määriteltävä tarvittaessa pelastusryhmille tai -yksiköille annettujen tehtävien rajat. Tehtävien toteuttamisen yksityiskohdista päättää apua antavan jäsenvaltion nimeämä henkilö.

5. Kun apua pyytävä jäsenvaltio pyytää pelastusryhmiä johtamaan pelastustoimia puolestaan, jäsenvaltioiden ryhmät ja yhteisö pyrkivät koordinoimaan pelastustoimensa.

6. Jos avustustoimiin lähetetään arviointi- ja/tai koordinointiryhmiä, niiden on helpotettava pelastusryhmien välistä koordinointia ja pidettävä yhteyttä apua pyytävän jäsenvaltion toimivaltaisiin viranomaisiin.

8 artikla

1. Vakavan hätätilanteen sattuessa yhteisön ulkopuolella voidaan pyynnöstä soveltaa 7 artiklan säännöksiä myös yhteisön ulkopuolella toteutettaviin pelastuspalvelutoimiin.

Tällaiset pelastuspalvelutoimet voidaan suorittaa joko itsenäisinä avustustoimina tai osallistumalla kansainvälisen järjestön johtamaan pelastuspalveluoperaatioon.

Tähän artiklaan sisältyvät koordinointijärjestelyt koskevat ainoastaan mekanismin kautta kanavoitua apua.

Tämän artiklan nojalla toteutetut toimet eivät rajoita Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston nojalla toteutettavia toimia.

2. Kun 1 kohdassa tarkoitettua pelastuspalveluapua annetaan vastauksena seuranta- ja tiedotuskeskuksen kautta esitettyyn pyyntöön, Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajana toimivan jäsenvaltion (jäljempänä ’puheenjohtajavaltio’) on varmistettava yleinen koordinointi pelastuspalvelun avustustoimissa, ottaen huomioon 4 kohdassa tarkoitettu komission operatiivinen koordinointitehtävä.

3. Puheenjohtajavaltion on poliittisessa ja strategisessa koordinoinnissa erityisesti

a) arvioitava mekanismin mahdollisen käytön soveltuvuutta kriisinhallinnan helpottamiseen ja tukemiseen;

b) luotava, katsoessaan sen tarpeelliseksi, suhteet hätätilanteesta kärsivään kolmanteen maahan poliittisella tasolla ja pidettävä yhteyttä tuohon maahan hätätilanteen kaikissa vaiheissa avustustoimien yleiseen politiikkaan ja strategiaan liittyvissä asioissa.

Puheenjohtajavaltio voi pyytää jotakin toista jäsenvaltiota ottamaan kokonaan tai osittain vastuun poliittisesta ja strategisesta koordinoinnista tai pyytää komissiota tukemaan koordinointia.

4. Komissio huolehtii operatiivisesta koordinoinnista tiiviissä yhteistyössä puheenjohtajavaltion kanssa 3 kohdassa tarkoitetun poliittisen ja strategisen koordinoinnin puitteissa. Operatiiviseen koordinointiin kuuluvat tapauksen mukaan seuraavat toimet:

a) jatkuva vuoropuhelu jäsenvaltioiden yhteyspisteiden kanssa Euroopan pelastuspalvelutoiminnan tehokkaan ja yhtenäisen panoksen varmistamiseksi avustustoimien kokonaisuudessa mekanismin kautta, erityisesti: i) tiedottamalla jäsenvaltioille viipymättä kaikista avunpyynnöistä; ii) lähettämällä paikalle arviointi- ja/tai koordinointiryhmiä arvioimaan tilannetta ja avuntarvetta ja/tai helpottamaan mekanismin kautta kanavoitujen avustustoimien operatiivista koordinointia paikan päällä; iii) laatimalla tarvearviointeja yhteistyössä arviointi- ja/tai koordinointiryhmien ja muiden toimijoiden, kuten EU:n muiden yksiköiden, kanssa; iv) välittämällä asiaankuuluvat arvioinnit ja analyysit kaikille asianomaisille toimijoille; v) antamalla yleiskuvan jäsenvaltioiden ja muiden tahojen toteuttamista avustustoimista; vi) antamalla ohjeita siitä, minkä tyyppistä apua tarvitaan, jotta tarjottu pelastuspalveluapu on tarvearvioinnin mukainen; vii) auttamalla esimerkiksi kauttakulkuun ja tulliasioihin liittyvien avunannon käytännön ongelmien ratkaisemisessa;

b) yhteydenpito hätätilanteesta kärsivän kolmannen maan kanssa teknisistä yksityiskohdista, kuten täsmällisestä avuntarpeesta, tarjousten hyväksymisestä sekä avun paikallisen vastaanoton ja jakamisen käytännön järjestelyistä;

c) yhteydenpito tai yhteistyö Yhdistyneiden Kansakuntien humanitaaristen asiain koordinointitoimiston (UN OCHA) kanssa, mikäli se on toimissa mukana, ja muiden avustustoimiin osallistuvien toimijoiden kanssa mahdollisimman laajan synergian ja täydentävyyden saavuttamiseksi sekä päällekkäisyyksien ja puutteellisuuksien välttämiseksi;

d) yhteydenpito kaikkien asianomaisten toimijoiden kanssa erityisesti mekanismin mukaisten avustustoimien loppuvaiheessa, jotta sujuva tehtävien siirto helpottuisi.

5. Komissio voi tarvittaessa tapauskohtaisesti suorittaa ylimääräisiä operatiivisia tehtäviä puheenjohtajavaltion suostumuksella.

6. Komissio voi tiiviissä yhteistyössä puheenjohtajavaltion kanssa nimittää 4 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetut arviointi- ja/tai koordinointiryhmät. Ryhmät koostuvat asiantuntijoista ja ryhmän johtajasta, joiden osallistumisen jäsenvaltiot järjestävät tapauskohtaisesti. Komissio valitsee ryhmän asiantuntijat ja johtajan heidän pätevyytensä ja kokemuksensa perusteella, ottaen huomioon myös mekanismin puitteissa annetun koulutuksen tason, aiemman kokemuksen mekanismin mukaisista tehtävistä ja muista kansainvälisistä avustustoimista. Valinta perustuu myös muihin kriteereihin, kuten kielitaitoon, sen varmistamiseksi, että ryhmällä kokonaisuudessaan on kulloisenkin tilanteen edellyttämät taidot.

Seuranta- ja tiedotuskeskus pitää tiivistä yhteyttä arviointi- ja/tai koordinointiryhmiin ja antaa niille tukea ja ohjausta.

7. Puheenjohtajavaltio ja komissio huolehtivat tiiviistä yhteistyöstä ja ovat avustustoimien osalta jatkuvasti yhteydessä hätätilanteen kaikissa vaiheissa.

Operatiivinen koordinointi yhdistetään saumattomasti yleiseen koordinointiin, josta huolehtii UN OCHA, mikäli se on toimissa mukana, ja siinä on otettava huomioon UN OCHA:n johtoasema.

Mekanismin kautta tapahtuva koordinointi ei vaikuta osallistuvien jäsenvaltioiden ja hätätilanteesta kärsivän maan välisiin kahdenvälisiin yhteyksiin eikä jäsenvaltioiden ja YK:n väliseen yhteistyöhön. Tällaisia kahdenvälisiä suhteita voidaan käyttää myös mekanismin kautta tapahtuvaan koordinointiin.

Unionin tai yhteisön muiden välineiden kanssa on pyrittävä löytämään synergiaa ja täydentävyyttä. Komission on huolehdittava etenkin mekanismin mukaisten toimien sekä asetuksen (EY) N:o 1257/96 nojalla rahoitettujen toimien täydentävyydestä ja yhtenäisyydestä.

Vakavan hätätilanteen sattuessa yhteisön ulkopuolella sotilaallisten voimavarojen mahdollisessa käytössä pelastuspalvelun tukena olisi noudatettava YK:n asiaankuuluvien suuntaviivojen periaatteita.

8. Tässä artiklassa tarkoitetut puheenjohtajavaltion ja komission koordinointitehtävät eivät vaikuta jäsenvaltioiden toimivaltuuksiin eikä niiden vastuuseen omista ryhmistään, yksiköistään ja muusta tuesta, sotilaalliset voimavarat mukaan luettuina. Puheenjohtajavaltion ja komission suorittama koordinointi ei saa merkitä määräysten antamista jäsenvaltioiden ryhmille, yksiköille ja muille voimavaroille, jotka on lähetettävä vapaaehtoiselta pohjalta keskushallinnon tasolla ja paikan päällä suoritetun koordinoinnin mukaisesti.

9. Edellä 1–8 kohdassa tarkoitetun koordinoinnin mahdollistamiseksi ja kattavan panoksen varmistamiseksi avustustoimiin kokonaisuutena

a) kaikki jäsenvaltiot, jotka antavat 1 kohdassa tarkoitettua pelastuspalveluapua vastauksena seuranta- ja tiedotuskeskuksen kautta tehtyyn pyyntöön, tiedottavat seuranta- ja tiedotuskeskukselle kaikesta toiminnastaan; ja

b) jäsenvaltioiden paikan päällä olevat ryhmät ja yksiköt, jotka osallistuvat avustustoimiin mekanismin kautta, pitävät tiivistä yhteyttä seuranta- ja tiedotuskeskuksen paikan päällä oleviin koordinointi- ja/tai arviointiryhmiin.

9 artikla

Komissio voi tukea ja täydentää jäsenvaltioiden pelastuspalvelutoimia mekanismin yhteydessä toteuttamalla 2 artiklan 8 ja 9 alakohdassa tarkoitetut toimet.

LUKU IV

Loppusäännökset

10 artikla

Hakijamaat voivat osallistua mekanismiin.

Muut kolmannet maat sekä kansainväliset tai alueelliset järjestöt voivat tehdä yhteistyötä tämän mekanismin mukaisissa toimissa, jos näiden kolmansien maiden tai järjestöjen sekä yhteisön väliset sopimukset sen mahdollistavat.

11 artikla

Jäsenvaltioiden on tämän päätöksen soveltamiseksi nimettävä toimivaltaiset viranomaiset sekä ilmoitettava nämä komissiolle.

12 artikla

Komissio antaa 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti täytäntöönpanosäännöt erityisesti:

1) 4 artiklassa tarkoitetuista avustustoimia varten käytettävissä olevista voimavaroista;

2) 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetusta seuranta- ja tiedotuskeskuksesta;

3) 2 artiklan 6 kohdassa tarkoitetusta yhteisestä hätäviestintä- ja tietojärjestelmästä;

4) 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista arviointi- ja/tai koordinointiryhmistä, mukaan lukien asiantuntijoiden valintaperusteet;

5) 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta koulutusohjelmasta;

6) 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista yksiköistä;

7) 2 artiklan 7 alakohdassa tarkoitetuista havainto- ja ennakkovaroitusjärjestelmistä;

8) 5 artiklan 6 alakohdassa tarkoitetuista lääkintäresursseja koskevista tiedoista;

9) 7 artiklassa tarkoitetuista yhteisön sisällä toteutettavista pelastuspalvelutoimista sekä 8 artiklassa tarkoitetuista toimista yhteisön ulkopuolella.

13 artikla

1. Komissiota avustaa päätöksen 2007/162/EY, Euratom 13 artiklan mukaisesti perustettu komitea.

2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa.

Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.

14 artikla

Komissio arvioi päätöksen soveltamista kolmen vuoden välein sen tiedoksiantamispäivästä alkaen ja esittää arvioinnin johtopäätökset Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

Arvioinnin tuloksiin liitetään tarvittaessa ehdotuksia tähän päätökseen tehtäviksi muutoksiksi.

15 artikla

Kumotaan päätös 2001/792/EY, Euratom.

Viittauksia kumottuun päätökseen pidetään viittauksina tähän päätökseen liitteessä olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.

16 artikla

Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Brysselissä 8 päivänä marraskuuta 2007. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja R. PEREIRA

(1) Lausunto annettu 24. lokakuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(2) EUVL C 195, 18.8.2006, s. 40.

(3) EYVL L 297, 15.11.2001, s. 7.

(4) EYVL C 198, 27.7.1991, s. 1.

(5) EYVL L 326, 3.12.1998, s. 1.

(6) EYVL L 163, 2.7.1996, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

(7) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

(8) EUVL L 71, 10.3.2007, s. 9.