Komission päätös,

tehty 3 päivänä huhtikuuta 2002,

valtiontuesta, jonka Italia aikoo toteuttaa oliivintuotantoa harjoittavien tilojen hyväksi 17 päivänä elokuuta 1999 annetun lain N:o 290 4 pykälän mukaisesti

(tiedoksiannettu numerolla K(2002) 1188)

(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)

(2002/597/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

on mainitun artiklan(1) mukaisesti kehottanut asianosaisia esittämään huomautuksensa ja ottanut huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I MENETTELY

(1) Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa on ilmoittanut komissiolle 6 päivänä elokuuta 1998 päivätyllä ja 12 päivänä elokuuta 1998 vastaanotetuksi kirjatulla kirjeellä EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan nojalla määräaikojen pidentämistä maatalousalalla koskevasta lakiluonnoksesta. Valtiontuki kirjattiin numerolla 490/98.

(2) Komissio pyysi Italian viranomaisilta täydentäviä tietoja 1 päivänä lokakuuta 1998 ja 28 päivänä tammikuuta 1999 päivätyillä kirjeillä. Italian viranomaiset vastasivat 30 päivänä marraskuuta 1998 päivätyllä ja 4 päivänä joulukuuta 1998 vastaanotetuksi kirjatulla kirjeellä komission 1 päivänä lokakuuta 1998 päivättyyn kirjeeseen.

(3) Komissio kehotti 13 päivänä syyskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä Italian viranomaisia toimittamaan sille täydentävät tiedot, joita se oli pyytänyt 28 päivänä tammikuuta 1999 päivätyllä kirjeellään mutta joita se ei kyseiseen päivään mennessä ollut vielä saanut. Samassa kirjeessä komissio kehotti Italian viranomaisia myös vahvistamaan eräiden sanomalehtien julkaisemat tiedot, joiden mukaan Italian parlamentti oli hyväksynyt lakiehdotuksen 17 päivänä elokuuta 1999 laiksi N:o 290, joka julkaistiin 20 päivänä elokuuta 1999 Italian tasavallan virallisessa lehdessä N:o 195.

(4) Italian viranomaiset vahvistivat 25 päivänä lokakuuta 1999 päivätyllä ja 5 päivänä marraskuuta 1999 vastaanotetuksi kirjatulla kirjeellä, että lakiehdotus oli hyväksytty 17 päivänä elokuuta 1999 laiksi N:o 290. Samassa kirjeessä komissiolle toimitettiin lakiteksti ja joitakin komission 28 päivänä tammikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä pyytämiä tietoja.

(5) Kyseisten tietojen perusteella tukijärjestelmä kirjattiin ilmoittamattomien tukien luetteloon numerolla NN 155/99.

(6) Helmikuun 24 päivänä 2000 päivätyllä kirjeellä SG(2000) D/101808 komissio ilmoitti Italialle päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, joka koski 17 päivänä elokuuta 1999 annetun lain N:o 290 4 ja 5 pykälää, 11 päivänä maaliskuuta 1988 annetun lain N:o 67 (vuoden 1988 talousarviolaki) 15 pykälän 16 momenttia sekä 8 päivänä elokuuta 1991 annettua lakia N:o 252, koska nämä säädökset olivat oikeusperustana lain N:o 290/99 5 pykälässä tarkoitettujen etuuksien myöntämiselle. Lisäksi komissio ilmoitti samassa kirjeessä Italialle, että sillä ei ollut huomautettavaa 17 päivänä elokuuta 1999 annetun lain N:o 290 muista pykälistä (1, 2, 3, 6, 7 ja 8), koska ne eivät olleet perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.

(7) Samassa kirjeessä komissio kehotti Italiaa toimittamaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(2) 10 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti kaikki kyseisten toimenpiteiden soveltuvuuden arvioimiseen tarvittavat asiakirjat ja tiedot kuukauden kuluessa kirjeen vastaanottamisesta.

(8) Päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3). Komissio on kehottanut asianosaisia esittämään huomautuksensa tästä toimenpiteestä.

(9) Italian viranomaiset pyysivät 23 päivänä maaliskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä, että komission menettelyn käynnistämiseksi pyytämien tietojen toimittamiselle asetettua määräaikaa pidennettäisiin 30 päivällä.

(10) Italian viranomaiset esittivät komissiolle 18 päivänä toukokuuta 2000 päivätyllä kirjeellä huomautuksia menettelyn aloittamisesta.

(11) Komissio pyysi 17 päivänä heinäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellä lisätietoja Italian viranomaisten 18 päivänä toukokuuta 2000 päivätyllä kirjeellä esittämistä huomautuksista.

(12) Italian viranomaiset toimittivat 13 päivänä lokakuuta 2000 päivätyllä kirjeellä komissiolle tiedot, joita komissio oli pyytänyt 17 päivänä heinäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellä.

(13) Komissio pyysi täydentäviä tietoja 13 päivänä joulukuuta 2000 päivätyllä kirjeellä.

(14) Italian viranomaiset pyysivät 31 päivänä tammikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä, että komissio pidentäisi määräaikaa, jonka se oli asettanut 13 päivänä joulukuuta 2000 pyydettyjen tietojen toimittamiselle.

(15) Italian viranomaiset toimittivat pyydetyt tiedot 12 päivänä heinäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä.

(16) Komissio sai huomautuksia myös kolmansilta osapuolilta 30 päivänä kesäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellä, ja se toimitti tiedot Italialle ja tarjosi sille mahdollisuuden esittää niistä oma näkemyksensä. Italian viranomaiset eivät ole esittäneet erityisiä huomautuksia kyseisestä kirjeestä.

(17) Koska yhtäältä lain N:o 290/99 4 pykälässä säädetyt tukitoimenpiteet ja toisaalta saman lain 5 pykälässä ja lain N:o 67/88 15 pykälän 16 momentissa ja laissa N:o 252/91 säädetyt tukitoimenpiteet olivat luonteeltaan erilaiset eivätkä ne olleet toisiinsa yhteydessä, komissio päätti 12 päivänä maaliskuuta 2002 jakaa menettelyn kahteen erilliseen osaan: ensimmäisen osan numero on C/7A/2000, ja se koskee lain N:o 290/99 4 pykälää, ja toisen osan numero on C/7B/2000, ja se koskee lain N:o 290/99 5 pykälää, lain N:o 67/88 15 pykälän 16 momenttia sekä lakia N:o 252/91. Tämä päätös koskee yksinomaan 17 päivänä elokuuta 1999 annetun lain N:o 290 4 pykälässä tarkoitettuja tukitoimenpiteitä. Päätös ei kuitenkaan koske viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 1998 erääntyviä maatalous-, käyttöpääoma- ja kehittämislainatoimia, eikä se vaikuta näihin toimiin, joita varten 4 pykälässä säädetään määräaikojen pidentämisestä. Tämä päätös ei siis koske tukitoimia, joista on säädetty saman lain 5 pykälässä, 11 päivänä maaliskuuta 1988 annetun lain N:o 67 (vuoden 1988 talousarviolaki) 15 pykälän 16 momentissa sekä 8 päivänä elokuuta 1991 annetussa laissa N:o 252, jotka ovat oikeusperustana lain N:o 290/99 5 pykälän mukaisten etuuksien myöntämiselle; näitä tukia tarkastellaan edelleen valtiontuen N:o C/7B/2000 käsittelyn yhteydessä, ja niistä tehdään erillinen päätös.

II TUEN KUVAUS

(18) Elokuun 17 päivänä 1999 annetussa laissa N:o 290, joka julkaistiin 20 päivänä elokuuta 1999 Italian tasavallan virallisessa lehdessä N:o 195, pidennetään maatalousalan toimille asetettuja määräaikoja. Laissa on kahdeksan pykälää. Komissio ilmoitti 24 päivänä helmikuuta 2000 tekemässään päätöksessä, että se ei aio esittää huomautuksia lain 1, 2, 3, 6, 7 ja 8 pykälästä, koska ne eivät olleet EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Päätös 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisesta koski sen sijaan saman lain 4 ja 5 pykälää sekä 11 päivänä maaliskuuta 1988 annetun lain N:o 67 (vuoden 1988 talousarviolaki) 15 pykälän 16 kohtaa ja 8 päivänä elokuuta 1991 annettua lakia N:o 252, jotka ovat oikeusperustana lain N:o 290/99 5 pykälän mukaisten tukien myöntämiselle.

(19) Kuten johdanto-osan 17 kappaleessa esitetään, tämä päätös koskee yksinomaan 17 päivänä elokuuta 1999 annetun lain N:o 290 4 pykälän mukaisia tukia, joita on tarkasteltu valtiontukiasiana C/7A/2000.

Elokuun 17 päivänä 1999 annetun lain N:o 290 4 pykälä

(20) Elokuun 17 päivänä 1999 annetun lain N:o 290 4 pykälä sisältää toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on maatalousalan luotonantotoimien helpottaminen. Erityisesti pykälässä pidennetään 12 kuukaudella 31 päivänä maaliskuuta 1998 erääntyvien maatalous-, käyttöpääoma- ja kehittämislainojen takaisinmaksuaikaa. Tuensaajia ovat sellaiset pääasiallisesti oliivintuotantoa harjoittavat tilat Pugliassa, Calabriassa ja Sisiliassa, joita hoitaa tilan omistaja tai päätoiminen viljelijä tai oliivialan osuuskunta ja joita oliivien ja oliiviöljyn vakava markkinakriisi on erityisesti koetellut. Myös muiden oliivintuotantoalueiden tilat tai oliivialan osuuskunnat voivat hyötyä kyseisistä toimenpiteistä samoin säännöin ja menettelyin, jos ne ovat joutuneet vastaavalla tavalla kärsimään oliivialan vakavasta markkinakriisistä. Pykälässä määritellään pääasiallisesti oliivintuotantoa harjoittaviksi tiloiksi ja oliivialan osuuskunniksi ne, jotka saavat oliivintuotannosta vähintään 50 prosenttia myytävästä bruttotuotannosta.

(21) Lainaerien pidennetyn takaisinmaksuajan tueksi myönnetään julkista korkotukea Italian pääministerin 9 päivänä marraskuuta 1985 antaman asetuksen nojalla, joka sisältää säännöt suuntaviivoista ja koordinoinnista maatalousalan luotonantotoimiin sovellettavien tuettujen vähimmäisvuosikorkojen määrittelemiseksi. Korkojen maksuun tarkoitettua julkista korkotukea varten varattiin vuonna 1999 10 miljardin liiran suuruinen määräraha kansallisesta keskinäisen tuen rahastosta (Fondo di solidarietà nazionale).

(22) Alun perin, toisin sanoen komissiolle 30 päivänä marraskuuta 1998 osoitetulla kirjeellä, Italian viranomaiset perustelivat edellä mainitun 4 pykälän mukaiset toimet vahvistamalla, että "kyseiset järjestelyt ovat välttämättömiä, jotta voidaan auttaa Calabrian, Puglian ja Sisilian alueiden oliivintuottajia, jotka myös erityisten ympäristöolojensa vuoksi joutuivat tuotteidensa markkinoimisen yhteydessä kohtaamaan markkinointivuosina 1997-1998 vakavia ja kestämättömiä vaikeuksia, jotka johtuivat muissa kuin yhteisöön kuuluvissa Välimeren alueen maissa tuotetun oliiviöljyn merkittävästä tuonnista sekä jalostajien oliiveista maksamien hintojen äkillisestä laskusta, mikä aiheutti tiloille suuria tulonmenetyksiä ja muita toimintaa vaikeuttavia seurauksia". Italian viranomaiset lisäsivät samassa kirjeessä, että näistä syistä "oliivintuotantoa harjoittavat tilat ajautuivat niin suuriin taloudellisiin vaikeuksiin, että ne eivät kyenneet maksamaan takaisin 31 päivänä maaliskuuta 1998 erääntyviä maatalous-, käyttöpääoma- ja kehittämislainoja. Italian viranomaiset ovat näin ollen päättäneet pidentää 12 kuukaudella sellaisten lainojen takaisinmaksuaikaa, jotka erääntyvät 31 päivänä maaliskuuta 1998, joka on yleinen määräaika oliivien markkinointiin tarkoitettujen lainojen takaisinmaksussa, jotta saadaan korjatuksi taloudelliset vaikeudet, joita ovat kohdanneet sellaiset yksittäiset ja yhdistyneet oliivintuotantoa harjoittavat tilat, jotka eivät kykene hoitamaan tuotannon toteuttamisesta aiheutuneita velkoja". Samalla 30 päivänä marraskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä Italian viranomaiset ilmoittivat lisäksi, että kyseiset lainatuet olivat vastaavanlaisia kuin 14 päivänä helmikuuta 1992 annetun lain N:o 185(4) 4 pykälän mukaiset lainatuet, jotka voidaan toteuttaa silloin, kun yrityksille on koitunut niiden talousarvion kannalta taloudellisia vaikeuksia sellaisten tuhoisien tapahtumien vuoksi, jotka ovat vaarantaneet normaalin sadonkorjuun toteuttamisen. Italian viranomaisten mukaan "kyse olisi siis täysin satunnaisista tuista, koska ne liittyvät ainoastaan markkinointivuosiin 1997 ja 1998 ja koskevat ainoastaan kolmea aluetta: Puglia, Calabria ja Sisilia".

(23) Näiden huomautusten pohjalta Italian viranomaiset esittivät samassa 30 päivänä marraskuuta 1998 päivätyssä kirjeessä, että tukitoimenpide oli tässä tapauksessa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti "tukea luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi".

(24) Komissio antoi vastauksen 28 päivänä tammikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, jossa se muistutti Italian viranomaisia politiikasta, jota se noudattaa kansallisten tukien kohdalla silloin, kun maataloustuotannolle tai tuotantovälineille on koitunut vahinkoa, ja täsmensi, että jäsenvaltio ei mitenkään voi pitää kolmansista maista tapahtuvan tuonnin määrän lisääntymistä "poikkeuksellisena tapahtumana", koska muiden maiden aiheuttamista kilpailupaineista johtuva vaikea markkinatilanne kuuluu olennaisena osana markkinavoimien toimintaan.

(25) Seuraavassa 25 päivänä lokakuuta 1999 päivätyssä kirjeessä Italian viranomaiset täsmensivät, että "toimenpiteen perusteena eivät olleet markkinointiongelmat, jotka ovat tavanomainen osa avointen markkinoiden toimintaa, vaan mellakat ja yleinen levottomuus, jotka johtivat tie- ja rautatiesulkuihin, kuten käy ilmi kyseisten maakuntien maaherrojen esittämistä selonteoista. Levottomuus tarttui sitten koko yhteisöön, kun Puglian rannikoille saapui samanaikaisesti valtava määrä laittomia pakolaisia Albaniasta, mikä johti pelkoihin talouden romahtamisesta ja lisäsi yhteiskunnallista levottomuutta". Italian viranomaisten mukaan oli selvää, että "tällaisessa räjähdysalttiissa tilanteessa Italian viranomaiset eivät voineet tilanteeseen reagoimiseksi ratkaista pelkästään yleisiä järjestysongelmia, ja koska kyseessä oleva toimenpide liittyi juuri tähän tilanteeseen, se otettiin käyttöön välttämättömyyden ja kiireellisyyden sanelemin ehdoin". Italian viranomaisten päätelmä oli siis se, että kyse on "ylimääräisestä ja poikkeuksellisesta toimenpiteestä, jolla vastataan vakavaan, arvaamattomaan ja odottamattomaan tilanteeseen ja jonka voidaan selkeästi katsoa liittyvän perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti mahdollisiin poikkeuksellisiin tapahtumiin, ja komissiokin voi tulkita toimenpiteen niin, että se koskee myös niitä tapauksia, joihin liittyy sisäisiä levottomuuksia tai lakkoja. Yhteenvetona esillä olevaa toimenpidettä ei pidä tulkita tueksi, vaan pikemminkin toimenpiteeksi, jolla pyritään helpottamaan vaikeaa yhteiskunnallista tilannetta ja ehkäisemään vakavamman sekasorron syntymistä".

(26) Italian viranomaiset eivät toimittaneet mitään muita tietoja tästä erityistoimenpiteestä menettelyn aloittamisen jälkeen laadituissa kirjeissä. Ensimmäisessä kirjeessä(5), jonka Italian viranomaiset lähettivät menettelyn aloittamisen jälkeen, ne tyytyivät ilmoittamaan, että lain N:o 290 4 pykälän mukaista tukitoimenpidettä ei ollut toteutettu ja että toimenpiteeseen liittyviä tukia ei ollut myönnetty.

III ASIANOSAISTEN HUOMAUTUKSET

(27) Komissio vastaanotti yhdeltä asianosaiselta yhden ainoan kirjeen, joka oli päivätty 30 päivänä kesäkuuta 2000. Kirjeen oli lähettänyt kansallinen kotieläintuotannon yhteenliittymä Conazo (Consorzio Nazionale Zootecnico Sarl), joka toimii sellaisten yritysten edustajana, jotka saavat Italian viranomaisten myöntämää tukea komission aloittamaan menettelyyn liittyvien lakien N:o 252/91 ja 67/88 mukaisesti. Lähettämässään kirjeessä Conazo esitti huomautuksia ainoastaan 17 päivänä elokuuta 1999 annetun lain N:o 290 5 pykälästä sekä laeista N:o 252/91 ja 67/88, jotka eivät liity tähän päätökseen.

IV ARVIOINTI

(28) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä tai valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(29) Perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaa sovelletaan sellaisten tuotteiden tuotantoon ja myyntiin, joiden hyväksi Italian viranomaiset ovat päättäneet myöntää tukia. Rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä syyskuun 22 päivänä 1966 annetussa neuvoston asetuksessa N:o 136/66/ETY(6) itse asiassa säädetään, että jollei samassa asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 92-94 artiklaa (nykyistä 87-89 artiklaa sovelletaan oliivien ja oliiviöljyn tuotantoon ja kauppaan.

Tuen olemassaolo

(30) Tarkasteltavan lain 4 pykälässä säädetään pääasiallisesti oliivintuotantoa harjoittaville tiloille Pugliassa, Calabriassa ja Sisiliassa tarkoitettujen erityyppisten lainojen takaisinmaksuajan pidentämisestä sekä säädetään samasta edusta samoin ehdoin kaikkien muiden sellaisten oliivintuotantoalueiden tilojen tai oliivialan osuuskuntien hyväksi, jotka ovat joutuneet kärsimään oliivialan vakavasta kriisistä vastaavalla tavalla kuin edellä mainitut alueet. Lainaerien pidennetyn takaisinmaksuajan tueksi myönnetään julkista korkotukea, johon on varattu 10 miljardin liiran suuruinen määräraha. Lainaerien takaisinmaksuajan pidentäminen on tukea saaville maatalousyrityksille taloudellinen helpotus, jollaista ne eivät muussa tapauksessa saisi. Tämän helpotuksen ohella annetaan julkista korkotukea, joka keventää näiden yritysten taloudellista rasitetta, joka aiheutuu niiden ottamien lainojen täysimääräisestä korosta. Tästä näkökulmasta tarkasteltuna nämä kaksi helpotusta suosivat tukea saavia yrityksiä muihin sellaisiin maatalousyrityksiin verrattuna, jotka joutuvat samassa tilanteessa tukeutumaan omiin taloudellisiin voimavaroihinsa ja maksamaan lainaerät normaaleina eräpäivinä sekä lainojen käyvän koron. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan jonkin tietyn yrityksen aseman vahvistaminen valtion myöntämän taloudellisen tuen avulla saattaa vääristää kilpailua muihin sellaisiin yrityksiin verrattuna, jotka eivät saa vastaavanlaisia tukia(7).

(31) Kahdesta seuraavasta taulukosta käy lisäksi ilmi, että yhteisön oliivi- ja oliiviöljymarkkinoilla käydään runsaasti kauppaa; toimenpide saattaa siis vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

Italian kaupankäynti muiden EU-maiden kanssa

>TAULUKON PAIKKA>

Kokonaiskaupankäynti yhteisössä

>TAULUKON PAIKKA>

(32) Näin ollen komissio päätyy siihen, että toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan vastaisia.

(33) Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa mainittua kieltoa koskevat saman artiklan 2 ja 3 kohdassa esitetyt poikkeukset.

(34) Italian viranomaiset ovat johdonmukaisesti esittäneet, että lain N:o 290 4 pykälän mukaisesti maatalouslainojen takaisinmaksua helpottavat toimenpiteet kuuluvat perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan soveltamisalaan; kyseisessä kohdassa ilmoitetaan, että yhteismarkkinoille soveltuu luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi tarkoitettu tuki.

(35) Jotta voitaisiin vahvistaa, voidaanko perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaista poikkeusta tässä tapauksessa soveltaa, tarkasteltavana olevia tukia pitää arvioida maatalousalan valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen 11.2.1 kohdan mukaisesti (jäljempänä "suuntaviivat")(8), joka koskee tukia luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi. Kuten kyseisessä kohdassa on ilmoitettu, tällaisia tukia koskevat säännöt ovat poikkeuksia 87 artiklan 1 kohdassa määrätystä valtiontuen yhteismarkkinoille soveltumattomuutta koskevasta yleisperiaatteesta. Tästä syystä komissio on johdonmukaisesti katsonut, että perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdassa käytettyjä ilmaisuja "luonnonmullistus" ja "poikkeuksellinen tapahtuma" on tulkittava rajoittavasti.

(36) Komissio on toistaiseksi hyväksynyt maanjäristykset, lumivyöryt, maanvyöryt ja tulvat mahdollisiksi luonnonmullistuksiksi. Poikkeuksellisiksi tapahtumiksi tulkitaan sodat, maan sisäiset levottomuudet tai lakot sekä tietyin varauksin ja tapahtuman laajuudesta riippuen suuret ydin- tai teollisuusonnettomuudet sekä tulipalot, jotka aiheuttavat laajoja menetyksiä. Koska tämänkaltaisia tapahtumia on kuitenkin vaikea ennustaa, komissio arvioi 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla myönnettäviä tukia koskevat ehdotukset tapauskohtaisesti ja ottaa tässä yhteydessä huomioon aikaisemmin noudattamansa käytännön. Heti kun luonnonmullistus tai poikkeuksellinen tapahtuma on osoitettu, komissio sallii enintään sataprosenttisen tuen maksamisen aineellisten vahinkojen korvaamiseksi.

(37) Kuten jo menettelyn aloittamisen yhteydessä muistutettiin, edellä esitetyn osalta on ensinnäkin syytä panna merkille, että lain N:o 290 4 pykälässä puhutaan melko yleiseen sävyyn oliivien ja oliiviöljyn vakavasta markkinakriisistä, ja tällaisella sanamuodolla voitaisiin perustella myös toimet, joiden avulla pyritään selvittämään kyseisiä yrityksiä koetelleet minkälaiset häiriöt tai vaikeudet tahansa, vaikka kyse ei olisikaan Italian viranomaisten esittämistä poikkeuksellisista tapahtumista, jotka ovat edellytyksenä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan soveltamiselle.

(38) Esittääkseen kantansa kyseisestä kriisistä Italian viranomaiset puhuivat alussa 30 päivänä marraskuuta 1998 päivätyssä kirjeessä "vakavista ja kestämättömistä vaikeuksista, jotka johtuivat muissa kuin yhteisöön kuuluvissa Välimeren alueen maissa tuotetun oliiviöljyn merkittävästä tuonnista sekä jalostajien oliiveista maksamien hintojen äkillisestä laskusta, mikä aiheutti tiloille suuria tulonmenetyksiä ja näin ollen toimintaa vaikeuttavia muita seurauksia". Ne vakuuttivat, että tapahtuma oli ollut niin vakava ja poikkeuksellinen, että Italian parlamentti oli siitä syystä päättänyt hyväksyä 3 päivänä elokuuta 1998 lain N:o 313, jonka tarkoituksena on Italiassa tuotetun öljyn suojeleminen ja hyödyntäminen, mutta samalla ne lisäsivät, että italialaistuotannon suojelemiseen tähtäävät säännöt eivät olleet ratkaisseet oliivintuotantoa harjoittavien tilojen alansa kriisiin liittyviä ongelmia, vaan ne joutuivat niin pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin, että ne eivät kyenneet maksamaan takaisin 31 päivänä maaliskuuta 1998 erääntyviä maatalous-, käyttöpääoma- ja kehittämislainoja.

(39) Vastauksena näihin huomautuksiin komissio kiinnitti Italian huomion(9) siihen seikkaan, että jäsenvaltio ei voi pitää kolmansista maista tapahtuvan tuonnin määrän lisääntymistä ja sitä seuraavaa hintojen väistämätöntä alenemista ja markkinointiongelmia sellaisena poikkeuksellisena tapahtumana, jolla voitaisiin perustella tarkasteltavana olevien tukien tai minkään muun tuen myöntäminen ongelman vakavuudesta ja sen tuottajiin heijastuvista vaikutuksista huolimatta. Kilpailupaineista johtuva vaikea markkinatilanne kuuluu olennaisena osana markkinavoimien toimintaan. Tällaiset tilanteet vaikuttavat kaikkiin markkinoilla toimiviin tuottajiin, joten niiden on ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin tilanteen ratkaisemiseksi. Toimenpiteiden toteuttaminen joidenkin tiettyjen alueiden tai jopa koko jäsenvaltion alueen hyväksi johtaisi siihen, että markkinavaikeudet vain siirtyisivät tukea saavilta yrityksiltä muiden sellaisten jäsenvaltioiden yritysten rasitteeksi, jotka eivät voi hyötyä vastaavanlaisista tukimuodoista huolimatta siitä, että ne ovat samanlaisen kriisin koettelemia, ja näin ollen niiden on selvittävä markkinakriisistä omien resurssiensa ja apukeinojensa avulla. Luonteensa vuoksi tällainen tuki vääristäisi kilpailua ja vaikuttaisi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

(40) Vastauksena komission esittämiin vastaväitteisiin Italian viranomaiset muuttivat kantaansa 25 päivänä lokakuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, ja kuten 25 kohdassa jo esitettiin, ne täsmensivät, että toimenpiteen perusteena eivät olleet "markkinointiongelmat, jotka ovat tavanomainen osa avointen markkinoiden toimintaa, vaan mellakat ja yleinen levottomuus, jotka johtivat tie- ja rautatiesulkuihin, kuten käy ilmi kyseisten maakuntien maaherrojen esittämistä selonteoista". Italian viranomaiset selvensivät edelleen, että tilanne oli pahentunut entisestään, kun "Puglian rannikoille saapui samanaikaisesti valtava määrä laittomia pakolaisia Albaniasta, mikä johti pelkoihin talouden romahtamisesta ja lisäsi yhteiskunnallista levottomuutta". Italian viranomaiset siis katsovat, että kyse on yleistä järjestystä koskevasta toimenpiteestä, johon liittyy välttämättömyys- ja kiireellisyystekijöitä ja jonka pitäisi katsoa kuuluvan perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaiseen määritelmään sisäisistä levottomuuksista tai lakoista.

(41) Sen lisäksi, että Italian viranomaisten komissiolle ennen menettelyn aloittamista toimittamissa kahdessa kirjeessä esitetyt käsitykset ovat keskenään hyvin ristiriitaiset(10), on syytä panna merkille, että Italian viranomaiset eivät ole antaneet minkäänlaisia tietoja kirjeissään esittämiensä perustelujen tueksi eivätkä myöskään todisteita väitteistään, jotka ne olivat esittäneet menettelyn käynnistämisen jälkeen, vaikka komissio olikin kehottanut niitä toimittamaan kaikki tapauksen arvioimiseen tarvittavat tiedot.

(42) Italian viranomaisten antamat selvitykset eivät siis ole poistaneet niitä epäilyjä, jotka komissio ilmaisi menettelyn käynnistämisen yhteydessä, ja näin ollen komissio katsoo, ettei ole todistettu, että perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohtaa voitaisiin soveltaa lain N:o 290/99 4 pykälän mukaiseen toimenpiteeseen.

(43) Komission aiemman käytännön(11) perusteella Italian viranomaisten kuvaamien mellakoiden ja yleisen levottomuuden voitaisiin katsoa kuuluvan perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaiseen määritelmään sisäisistä levottomuuksista ja lakoista, mikä oikeuttaisi aineellisten vahinkojen korvaamisen sataprosenttisesti vahinkojen laajuudesta riippumatta. Vaikka onkin totta, että eräissä tapauksissa levottomuuksia ja lakkoja voidaan pitää "poikkeuksellisina tapahtumina" perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, pitää kuitenkin todistaa myös se, että tällaisia levottomuuksia on todella esiintynyt, ja toiseksi, että tällaisten levottomuuksien ja mahdollisten tuensaajien kärsimien vahinkojen välillä on suora yhteys.

(44) Italian viranomaiset eivät ole missään vaiheessa, ennen menettelyn aloittamista eivätkä sen jälkeen, esittäneet todisteita edellä kuvatun tueksi, vaan ne tyytyivät vain ilmoittamaan, että mellakat ja yleinen levottomuus johtivat tie- ja rautatiesulkuihin, kuten käy ilmi kyseisten maakuntien maaherrojen esittämistä selonteoista. Komissio ei ole saanut kyseisiä selontekoja, eivätkä Italian viranomaiset ole esittäneet mitään muutakaan asiakirjaa, jolla voitaisiin todistaa, että kyseiset tapahtumat olivat todellakin johtaneet hätätilaan. Italian viranomaiset eivät antaneet tietoa tapahtumien tarkoista päivämääristä, kestosta, tapahtumapaikoista eivätkä siitä, minkälaiset olot olivat kyseisten tapahtumien taustalla.

(45) Ei ole myöskään selvää, miksi tapahtumat koettelivat valikoidusti vain kyseisten alueiden oliivialaa eikä maatalousalaa kokonaisuudessaan tai jopa koko niiden talousrakennetta. Aiheutuneiden vahinkojen laajuudesta ei ole annettu minkäänlaisia tietoja, eikä minkäänlaista selvitystä ole annettu liioin siitä, miten on mahdollista, että kyseiset mellakat ja tiesulut ovat voineet vahingoittaa oliivien ja oliiviöljyn tuotantoa niin pahoin kuin Italian viranomaiset väittävät.

(46) Kun lisäksi ottaa huomioon, että Italian viranomaiset vakuuttavat, että toimenpide on luonteeltaan rajallinen sekä maantieteellisesti että ajallisesti, ei ole selvää, miksi ne päättivät kolmen pääasiallisen tuensaaja-alueen, toisin sanoen Calabrian, Puglian ja Sisilian oliivialan tilojen ja osuuskuntien, lisäksi soveltaa helpotuksia samoin ehdoin kaikkiin muihin oliivintuotantoalueiden tiloihin tai oliivialan osuuskuntiin, jos nämä ovat joutuneet kärsimään oliivialan vakavasta markkinakriisistä. Näin ollen tukea ei ole missään vaiheessa rajoitettu yksinomaan Puglian, Calabrian ja Sisilian yrityksiin, toisin sanoen sellaisten alueiden yrityksiin ja osuuskuntiin, jotka ovat Italian viranomaisten mukaan joutuneet kärsimään esitetyistä tapahtumista suoranaisesti. Toimenpiteen laajentaminen koskemaan kaikkien Italian alueiden kaikkia oliivitiloja ja -osuuskuntia voitaisiin perustella vain siinä tapauksessa, että tapahtumilla on ollut koko maan kattavia vaikutuksia, mitä Italian viranomaiset eivät ole kuitenkaan missään vaiheessa osoittaneet.

(47) Toimenpiteen kansallinen ulottuvuus vahvistaa komission käsitystä siitä, että se laadittiin vaikeuksissa olevien yritysten velkakriisin helpottamiseksi, joka oli syntynyt muista kuin Italian viranomaisten esittämistä syistä. Kyseisiä tukia oli näin ollen saatettu myöntää näiden yritysten pelastamiseksi, ja siksi niitä ei pitäisi arvioida perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, vaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettäviä valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen(12) perusteella.

(48) Komissio esitti tämänsuuntaisen kysymyksen pyytäessään ensimmäistä kertaa täydentäviä tietoja Italian viranomaisilta. Komission epäilyjä tuki se, että yhdessä alkuperäisen lakiluonnoksen (joka hyväksyttiin myöhemmin lain N:o 290 tavoin) kanssa lähetetyssä parlamentin työstä tehdyssä yhteenvedossa esittelijä huomautti, että pykälä (ent. 5 pykälä), jossa säädettiin toimenpiteistä maatalousalan luotonantotoimien helpottamiseksi, vastasi sitä pykälää, joka esitettiin jo aikaisemmassa lakiluonnoksessa ja joka poistettiin sen jälkeen, kun komissio oli esittänyt huomautuksensa Italialle 5 päivänä maaliskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Tässä yhteydessä esittelijä huomautti, että kyseiset tukitoimet saattoivat olla EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan vastaisia, ja pani lisäksi merkille, että oli olemassa "täsmälliset määräykset valtiontuista, jotka koskevat niitä yrityksiä, jotka sisältyvät komission asiakirjaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettäviä valtiontukia koskevista yhteisön suuntaviivoista". Näiden huomioiden pohjalta komissio katsoi, että kyseistä artiklaa voitaisiin tulkita tällä tavoin, ja näin ollen se päätti kehottaa Italian viranomaisia selvittämään asian. Italian viranomaiset eivät kuitenkaan reagoineet selvityspyyntöön millään tavoin ja korostivat edelleen, että perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohtaa voidaan soveltaa kyseiseen toimenpiteeseen.

(49) Komission epäilyt vahvistuivat menettelyn aloittamisen yhteydessä. Tässäkin tapauksessa huolimatta siitä, että se kehotti Italian viranomaisia lähettämään tietoja tässä yhteydessä lähettämässään kirjeessä, se ei saanut niiltä tietoja, eivätkä kyseiset viranomaiset yrittäneet millään tavoin perustella toimenpidettä vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettäviä valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen pohjalta. Toukokuun 18 päivänä 2000 päivätyllä kirjeellä Italian viranomaiset tyytyivät ilmoittamaan, että toimenpidettä ei ollut toteutettu eikä siihen liittyviä tukia ollut myönnetty. Niiden mukaan toimenpiteen toteuttamatta jättäminen oli päätös komission kanssa käydyille keskusteluille toimenpiteen luonteesta ja oikeusperustasta, jonka perusteella sitä oli määrä arvioida.

(50) Edellä esitetyn perusteella 17 päivänä elokuuta 1999 annetun lain N:o 290 4 pykälässä määrättyjen toimenpiteiden hyväksi ei voida myöskään soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista poikkeusta.

(51) Näin ollen komission on päädyttävä siihen, että 17 päivänä elokuuta 1999 annetun lain N:o 290 4 pykälän mukaiset tukitoimenpiteet ovat toimintatukea eivätkä sellaisina sovellu yhteismarkkinoille. Tämä päätös koskee luonteeltaan ainoastaan yleistä ja toteuttamatta jäänyttä tukijärjestelmää, joka ei aiemmin esitetystä syistä ole sovellettavien sääntöjen mukainen. Päätös ei estä arvioimasta mahdollisia yksittäisiä tukia, joita myönnetään yksittäisille yrityksille, jotka voivat mahdollisesti hyötyä poikkeuksesta, ja näistä tuista pitäisi ilmoittaa komissiolle perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan nojalla niiden yksilöllistä arviointia varten. Päätös ei myöskään koske 31 päivään maaliskuuta 1998 erääntyviä maatalous-, käyttöpääoma- ja kehittämislainoja eikä vaikuta näihin toimiin, joihin viitataan yllä mainitussa 4 pykälässä, jossa säädetään lainaerien takaisinmaksuajan jatkamisesta.

V PÄÄTELMÄT

(52) Edellä esitettyjen huomioiden perusteella 17 päivänä elokuuta 1999 annetun lain N:o 290 4 pykälän mukaiset tukitoimenpiteet eivät sovellu yhteismarkkinoille, eikä niihin voida näin ollen soveltaa mitään perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua poikkeusta.

(53) Tukea ei tarvitse periä takaisin, koska sitä ei ole otettu käyttöön eikä maksettu,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Valtiontuki, joka on tarkoitettu 17 päivänä elokuuta 1999 annetun lain N:o 290 mukaisten maatalousalan luotonantotoimien helpottamiseen, ei sovellu yhteismarkkinoille.

Tukea ei näin ollen saa myöntää.

2 artikla

Italian on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta toimet, jotka se on toteuttanut päätöksen noudattamiseksi.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.

Tehty Brysselissä 3 päivänä huhtikuuta 2002.

Komission puolesta

Franz Fischler

Komission jäsen

(1) EYVL C 148, 27.5.2000, s. 2.

(2) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

(3) EYVL C 148, 27.5.2000, s. 2.

(4) Kyseistä lakia tarkastellaan parhaillaan valtiontuen N:o C 12/95 puitteissa.

(5) Toukokuun 18 päivänä 2000 päivätty kirje.

(6) EYVL 172, 30.9.1966, s. 3025/66.

(7) Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, kun valtion taloudellinen tuki vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä kaupassa muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna. Asia C-730/79 (Kok. 1980, s. 2671, 11 ja 12 kohta).

(8) EYVL C 232, 12.8.2000, s. 19.

(9) Komission 28 päivänä tammikuuta 1999 päivätty kirje.

(10) Italian viranomaisten 28 päivänä lokakuuta 1998 ja 25 päivänä lokakuuta 1999 päivätyt komissiolle toimittamat kirjeet.

(11) Ks. esimerkiksi tuki C 3/94 - Ranska - Tiesulut.

(12) EYVL C 288, 9.10.1999, s. 2.