Euroopan keskuspankin päätös, tehty 7 päivänä lokakuuta 1999, petosten torjunnasta (EKP/1999/5)



Virallinen lehti nro L 291 , 12/11/1999 s. 0036 - 0038



EUROOPAN KESKUSPANKIN PÄÄTÖS, tehty 7 päivänä lokakuuta 1999, petosten torjunnasta (EKP/1999/5) (1999/726/EY) EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä "perussääntö") ja erityisesti sen 12.3 artiklan, ottaa huomioon Euroopan keskuspankin (EKP) johtokunnan ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan keskuspankin henkilöstökomitean lausunnon, sekä katsoo, että 1) EKP, samoin kuin Euroopan yhteisöjen toimielimet ja jäsenvaltiot, pitää erittäin tärkeänä yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista sekä toimenpiteitä petosten ja muun yhteisöjen taloudellisia etuja vahingoittavan laittoman toiminnan torjumiseksi, 2) Kölnissä kesäkuussa 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto piti erittäin toivottavana, että EKP osallistuisi Euroopan yhteisöjen toimielinten pyrkimyksiin torjua petoksia Euroopan unionissa, 3) EKP pitää erittäin tärkeänä omien taloudellisten etujensa suojaamista sekä toimenpiteitä petosten ja muun EKP:n taloudellisia etuja vahingoittavan laittoman toiminnan torjumiseksi, 4) näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on tarpeen käyttää kaikkia tarjolla olevia keinoja, erityisesti tutkimuksissa, joita EKP:n ja Euroopan yhteisöjen toimielinten tulee suorittaa, pysyttäen samalla ennallaan nykyinen EKP:n ja Euroopan yhteisöjen toimielinten välinen vastuun jako ja tasapaino, 5) Euroopan yhteisöjen toimielimet ja jäsenvaltiot ovat ryhtyneet toimiin petosten ja muun yhteisöjen taloudellisia etuja vahingoittavan laittoman toiminnan torjumiseksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen (jäljempänä "perustamissopimus") 280 artiklan nojalla, 6) EKP:n riippumattomuudesta määrätään perustamissopimuksessa ja perussäännössä; perustamissopimuksen ja perussäännön mukaisesti EKP:lla on oma talousarvio ja omat varat, jotka ovat erillisiä Euroopan yhteisöjen talousarviosta ja varoista, 7) petostentorjunnan keinojen tehostamiseksi komissio on päätöksellä 1999/352/EY, EHTY, Euratom(1) perustanut Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF), joka on komission yksikkö ja vastaa hallinnollisten tutkimusten suorittamisesta petostentorjunnan alalla, 8) petosten ja muun EKP:n taloudellisia etuja vahingoittavan laittoman toiminnan torjunta on EKP:n sisäisen tarkastuksen osaston keskeisiä tehtäviä, ja tämä osasto vastaa hallinnollisten tutkimusten suorittamisesta EKP:n sisällä tämän tavoitteen saavuttamiseksi, 9) EKP:n sisäisten petosten ja muun laittoman toiminnan torjumisella tarkoitetaan samanlaisia toimia, jotka on määritelty Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan yhteisöjen komission 25 päivänä toukokuuta 1999 tekemän toimielinten välisen sopimuksen(2) 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa, ja 10) tehostaakseen ja vahvistaakseen sisäisen tarkastuksen osaston toiminnan riippumattomuutta petosten ja muun EKP:n taloudellisia etuja vahingoittavan laittoman toiminnan torjumisessa, sisäisen tarkastuksen osasto raportoi näistä asioista petostentorjuntakomitealle, jonka jäsenet ovat erittäin päteviä ja riippumattomia ulkopuolisia henkilöitä, ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1 artikla EKP:n petostentorjuntakomitea 1. Perustetaan petostentorjuntakomitea, jotta voidaan vahvistaa sisäisen tarkastuksen osaston toiminnan ja raportoinnin riippumattomuutta kaikkien sellaisten asioiden osalta, jotka liittyvät petosten ja muun EKP:n taloudellisille eduille haitallisen laittoman toiminnan torjumiseen ja tutkimiseen sekä asianmukaisten EKP:n sisäisten standardien ja/tai menettelytapaohjeiden noudattamiseen. Petostentorjuntakomitean kokoonpanosta ja valtuuksista säädetään tässä artiklassa. 2. Petostentorjuntakomitea vastaa 1 kohdassa mainitun, sisäisen tarkastuksen osaston EKP:n sisällä suorittaman toiminnan säännöllisestä seurannasta ja toteuttamisesta. 3. Petostentorjuntakomitea koostuu kolmesta riippumattomasta ulkopuolisesta henkilöstä, joilla on erityispätevyys petostentorjuntakomitean toimintaan liittyvissä asioissa. Nämä henkilöt nimitetään tehtäviinsä EKP:n neuvoston päätöksellä, joka julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 4. Petostentorjuntakomitean jäsenten toimikausi on kolme vuotta, ja heidät voidaan nimittää uudeksi toimikaudeksi ainoastaan kerran. Toimikautensa päätyttyä petostentorjuntakomitean jäsenet jatkavat tehtävässään joko siihen saakka kunnes heidät nimitetään uudeksi toimikaudeksi tai kunnes heidän tilalleen on nimitetty uusi jäsen. 5. Tehtäviään suorittaessaan petostentorjuntakomitean jäsenet eivät pyydä eivätkä ota ohjeita EKP:n päätöksentekoelimiltä eivätkä Euroopan yhteisöjen toimielimiltä tai elimiltä eivätkä miltään hallitukselta taikka muulta toimielimeltä tai elimeltä. 6. Petostentorjuntakomitea nimittää itselleen puheenjohtajan ja vahvistaa työjärjestyksensä. Se tekee päätöksensä jäsentensä enemmistöllä. 7. Sisäisen tarkastuksen päällikkö toimittaa petostentorjuntakomitealle vuosittain toimintasuunnitelman edellä 1 kohdassa tarkoitetusta toiminnasta. Sisäisen tarkastuksen osasto tiedottaa petostentorjuntakomitealle säännöllisesti tästä toiminnasta ja erityisesti suorittamistaan tutkimuksista, niiden tuloksista ja niihin liittyvistä toimenpiteistä. Petostentorjuntakomitea voi tarvittaessa antaa sisäisen tarkastuksen osastolle tähän toimintaan liittyviä ohjeita. Mikäli jokin tutkimus on ollut vireillä yli kuusi kuukautta, sisäisen tarkastuksen päällikkö ilmoittaa petostentorjuntakomitealle syyt, joiden vuoksi tutkimusta ei ole vielä ollut mahdollista saattaa päätökseen sekä päivämäärän, jolloin tutkimuksen arvioidaan päättyvän. Petostentorjuntakomitea ilmoittaa tällaisista tapauksista EKP:n neuvostolle. Sisäisen tarkastuksen päällikkö ilmoittaa petostentorjuntakomitealle tapauksista, joissa EKP:n johto tai sen päätöksentekoelimet eivät ole noudattaneet suosituksia, jotka koskevat petosten torjuntaa ja tutkimista tai asianmukaisten EKP:n sisäisten standardien ja/tai menettelytapaohjeiden noudattamista. Sisäisen tarkastuksen päällikkö ilmoittaa petostentorjuntakomitealle tapauksista, joissa jonkin jäsenvaltion oikeusviranomaisille on toimitettava tietoja. 8. Petostentorjuntakomitea esittää vuosittain ainakin yhden toimintakertomuksen EKP:n neuvostolle, EKP:n ulkopuolisille tarkastajille sekä Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle. Komitea raportoi sisäisen tarkastuksen osaston suorittamien tutkimusten tuloksista ja niiden yhteydessä suoritetuista toimenpiteistä EKP:n neuvostolle, EKP:n ulkopuolisille tarkastajille sekä Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle. 9. Petostentorjuntakomitea vastaa suhteista Euroopan parlamentin ja neuvoston antaman asetuksen (EY) N:o 1073/1999(3) 11 artiklassa mainittuun Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) valvontakomiteaan. Näissä suhteissa noudatetaan EKP:n päätöksellä vahvistettuja periaatteita. 10. Petostentorjuntakomitea voi ilmoittaa toimivaltaiselle kansalliselle oikeusviranomaiselle tapauksista, joissa on perusteltua näyttöä siitä, että kansallisia rikosoikeudellisia lakeja on saatettu rikkoa. 2 artikla Velvollisuus raportoida petoksiin liittyvistä asioista Sisäisen tarkastuksen osasto vastaa tämän päätöksen ja EKP:ssa voimassa olevien menettelyjen mukaisesti kaikkien petoksiin ja muuhun EKP:n taloudellisille eduille haitalliseen laittomaan toimintaan sekä asianmukaisten EKP:n sisäisten standardien ja/tai menettelytapaohjeiden noudattamiseen liittyvien asioiden tutkimisesta ja niistä raportoimisesta. 3 artikla Riippumattomuus Jotta voidaan varmistaa, että sisäisen tarkastuksen osasto voi kaikissa petosten torjuntaan ja tutkimiseen liittyvissä asioissa suorittaa tutkimuksia ja raportoida tehokkaasti ja riittävän riippumattomasti, sisäisen tarkastuksen osasto raportoi petosasioista tämän päätöksen 1 artiklassa mainitulle petostentorjuntakomitealle. 4 artikla Tiedottaminen tutkituille henkilöille Mikäli petostutkimuksista aiheutuu joillekin henkilökohtaisia vaikutuksia, sisäisen tarkastuksen osasto ilmoittaa tästä asianosaisille nopeasti edellyttäen, että ilmoittamisesta ei koidu tutkimukselle haittaa. Sellaisia päätelmiä, joissa henkilöihin viitataan nimeltä, ei missään tapauksessa saa tehdä ennen kuin asianosaisille on annettu tilaisuus tulla kuulluksi kaikista heitä koskevista seikoista. Mikäli tutkimuksen tuloksena ilmenee, että sellaista henkilöä vastaan, johon petosväitteet ovat kohdistuneet, ei ole näyttöä, henkilöä koskeva tutkimus lopetetaan ilman jatkotoimia sisäisen tarkastuksen päällikön päätöksellä, jonka tämä antaa kirjallisesti tiedoksi asianosaiselle. 5 artikla Menettelytavat Tässä päätöksessä mainitut toimenpiteet tehdään noudattaen sekä perustamissopimuksia, erityisesti sopimuksen Euroopan unionista 6 artiklaa, että Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa ja ottaen asianmukaisesti huomioon Euroopan keskuspankin palvelussuhteen ehdot sekä lyhytaikaisen työsuhteen ehdot. EKP:ssa työskentelevillä on velvollisuus ja kenellä tahansa muulla on mahdollisuus ilmoittaa petostentorjuntakomitealle tai sisäisen tarkastuksen osastolle kaikista petoksista tai muusta EKP:n taloudellisille eduille haitallisesta toiminnasta. EKP:ssa työskenteleviä ei missään tapauksessa saa kohdella epäoikeudenmukaisesti tai syrjiä sen vuoksi, että he ovat myötävaikuttaneet tässä päätöksessä tarkoitettuun petostentorjuntakomitean tai sisäisen tarkastuksen osaston toimintaan. 6 artikla Valitukset Kuka tahansa EKP:n henkilöstöön kuuluva voi tehdä EKP:n johtokunnalle tai petostentorjuntakomitealle valituksen, mikäli sisäisen tarkastuksen osasto on osana tässä päätöksessä mainittua toimintaa joko teoillaan tai laiminlyönneillään vaikuttanut häneen vahingollisesti. 7 artikla Luottamuksellisuus Petostutkimusten aikana ilmenneet tiedot, olivatpa ne missä muodossa tahansa, ovat perussäännön 38 artiklassa mainitun salassapitovelvollisuuden alaisia. Petostentorjuntakomitean jäsenten tulee noudattaa tätä salassapitovelvollisuutta. 8 artikla Julkaisu ja voimaantulo Tämä päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan. Tehty Frankfurt am Mainissa 7 päivänä lokakuuta 1999. EKP:n puheenjohtaja Willem F. DUISENBERG (1) EYVL L 136, 31.5.1999, s. 20. (2) EYVL L 136, 31.5.1999, s. 15. (3) EYVL L 136, 31.5.1999, s. 1.