Komission asetus (EY) N:o 573/2002, annettu 3 päivänä huhtikuuta 2002, väliaikaisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta Intiasta peräisin olevan sulfaniilihapon tuonnissa



Virallinen lehti nro L 087 , 04/04/2002 s. 0005 - 0025



Komission asetus (EY) N:o 573/2002, annettu 3 päivänä huhtikuuta 2002, väliaikaisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta Intiasta peräisin olevan sulfaniilihapon tuonnissa EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97(1) ja erityisesti sen 12 artiklan, on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: A MENETTELY (1) Komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 6 päivänä heinäkuuta 2001 julkaistulla ilmoituksella(2), jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", tukien vastaisen menettelyn aloittamisesta Intiasta peräisin olevan sulfaniilihapon yhteisöön suuntautuvassa tuonnissa. (2) Menettely aloitettiin, koska Sorochimie Chimie Fine, jonka tuotanto muodostaa pääosan eli tässä tapauksessa yli 65 prosenttia yhteisön sulfaniilihapon tuotannosta, teki toukokuussa 2001 asiaa koskevan valituksen. Valituksessa esitetty näyttö kyseisen tuotteen tukemisesta ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi menettelyn aloittamiseen. (3) Samana päivänä ilmoitettiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella(3) myös Kiinan kansantasavallasta ja Intiasta peräisin olevaa samaa tuotetta koskevan rinnakkaisen polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta. (4) Ennen menettelyn aloittamista komissio ilmoitti asetuksen (EY) N:o 2026/97, jäljempänä "perusasetus", 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti Intian viranomaisille saaneensa asianmukaisesti todisteilla vahvistetun valituksen, jossa väitetään, että Intiasta peräisin olevan sulfaniilihapon tuettu tuonti aiheuttaa merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Kyseisiä viranomaisia kehotettiin aloittamaan neuvottelut valituksen sisällön selvittämiseksi ja molemminpuolisesti tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi. Neuvottelut kyseisten viranomaisten kanssa käytiin komission päätoimipaikassa Brysselissä, eivätkä Intian viranomaiset esittäneet niissä sellaista vakuuttavaa näyttöä, jolla valituksessa esitetyt väitteet voitaisiin kumota. Huomautukset, joita Intian viranomaiset esittivät valitukseen sisältyneiden tuonnin tukemista ja yhteisön tuotannonalalle aiheutunutta huomattavaa vahinkoa koskevien väitteiden johdosta, otettiin kuitenkin asianmukaisesti huomioon. (5) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille ja kauppiaille, joita asian tiedettiin koskevan, viejämaan edustajille sekä sulfaniilihapon käyttäjille, toimittajille ja yhteisön tuottajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. (6) Intian viranomaiset, vientiä harjoittavat tuottajat sekä yhteisön tuottajat, käyttäjät, tuojat ja kauppiaat esittivät kantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka olivat sitä edellä mainitun määräajan kuluessa pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi. (7) Koska Intiassa oli valituksessa esitettyjen tietojen perusteella ilmeisen monia tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittavia tuottajia, menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen mukaan tukia koskevaa tutkimusta varten aiottiin soveltaa otantamenetelmää. (8) Kuitenkin vain muutamat vientiä harjoittavat tuottajat ilmoittautuivat ja toimittivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa pyydetyt tiedot. Näin ollen otantamenetelmän käyttöä ei katsottu tarpeelliseksi. (9) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kaikille muille yrityksille, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Vastaukset saatiin kahdelta yhteisön tuottajalta, Intian viranomaisilta sekä yhdeltä vientiä harjoittavalta intialaiselta tuottajalta ja siihen etuyhteydessä olevalta tuojalta yhteisössä. Lisäksi komissio sai vastauksen seitsemältä käyttäjältä, yhdeltä toimittajalta ja yhdeltä jakelijalta, joilta saadut tiedot olivat riittävän yksityiskohtaisia ja edustavia käytettäviksi yhteisön edun määrittämiseen. Useat yritykset tyytyivät esittämään huomautuksia sen sijaan, että olisivat täyttäneet komission lähettämän kyselylomakkeen. Nämä huomautukset on otettu huomioon soveltuvin osin. (10) Komissio hankki ja tarkasti kaikki tuen, vahingon ja yhteisön edun määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Tarkastuskäyntejä tehtiin Intian viranomaisten ja seuraavien yritysten tiloihin: a) yhteisön tuottajat - Sorochimie Chimie Fine, Givet, Ranska - Quimigal SA, Estarreja, Portugali b) vientiä harjoittava tuottaja Intiassa - Kokan Synthetics and Chemical Private Ltd, Dapoli, Ratnagiri, Maharashtra c) käyttäjät - Bayer AG, Leverkusen, Saksa (11) Tukia ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän heinäkuuta 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2001 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahingon määrittämisessä tarvittava kehityssuuntien tarkastelu kattoi ajanjakson tammikuusta 1997 tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä "tarkastelujakso". B TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 1 Tarkasteltavana oleva tuote (12) Tarkasteltavana oleva tuote on sulfaniilihappo. Periaatteessa sulfaniilihappoa on olemassa kahta laatua, jotka määritetään niiden puhtausasteen mukaan: tekninen laatu ja puhdistettu laatu. Puhdistettua laatua pidetään joskus kaupan sulfaniilihapon suolana. Teknisellä ja puhdistetulla hapolla on samat kemialliset perusominaisuudet sikäli, että niiden kemiallinen kaava (C6H7NO3S) ja molekyylirakenne ovat samat, mutta puhtausasteeltaan ne eroavat hieman toisistaan (tekninen laatu on puhtausasteeltaan eli happopitoisuudeltaan vähintään 96-prosenttista ja puhdistettu laatu vähintään 99-prosenttista; tärkeimpiä epäpuhtauksia ovat aniliinin ja emäkseen liukenemattomien aineiden jäämät, joiden puhtausaste vaihtelee 2 prosentista alle 0,1 prosenttiin). Sulfaniilihapon teknistä ja puhdistettua laatua on saatavilla kuivina vapaasti virtaavina jauheina. Puhdistetun sulfaniilihapon suolaa myydään asiakkaan toivomusten mukaan joko jauheena tai liuoksena. Sulfaniilihappoa käytetään raaka-aineena optisten kirkasteiden, betonin lisäaineiden, elintarvikevärien ja erityisväriaineiden tuotannossa. Vaikka sulfaniilihapolla on eri käyttötarkoituksia, käyttäjät pitävät kaikkia sen laatuja ja muotoja toisensa kohtuudella korvaavina, useimmissa sovelluksissa niitä käytetään vaihdellen, ja niitä olisi näin ollen pidettävä tässä menettelyssä yhtenä tuotteena. 2 Samankaltainen tuote (13) Todettiin, että Intian kotimarkkinoilla myytävällä tuotteella ja Intiasta yhteisöön vietävällä tuotteella sekä yhteisön tuottajien yhteisössä valmistamalla ja myymällä tuotteella on periaatteessa samat kemialliset ominaisuudet ja samat käyttötarkoitukset, joten niitä on tarkasteltava perusasetuksen 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina. C TUET 1 Johdanto (14) Komissio tutki valitukseen sisältyvien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella seuraavaa neljää järjestelmää, joissa esitettyjen väitteiden mukaan oli myönnetty vientitukea: i) vientiteollisuuden vapaa-alueet (Export Processing Zones, EPZ) / vientiin suuntautuneet yksiköt (Export Oriented Units, EOU), ii) tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS), iii) tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS), iv) tuloverosta vapauttamisen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme). (15) Lisäksi tarkastuskäynnin aikana havaittiin kaksi muuta järjestelmää, joita koskevia väitteitä ei alun perin sisältynyt valitukseen ja joissa yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle oli nähtävästi myönnetty vastatoimeen oikeuttavia etuja. Kyseessä ovat seuraavat järjestelmät: v) Advance Licence / Advance Release Orders Scheme -järjestelmä ja vi) Maharashtran osavaltion kannustinjärjestelmä (Package Scheme of Incentives of the Government of Maharashtra). Näiden havaintojen perusteella Intian viranomaisille tarjottiin neuvotteluja, jotka käytiin 22 päivänä tammikuuta 2002. Neuvottelujen tuloksena komissio otti viimeksi mainitut kaksi järjestelmää mukaan tukia koskevaan tutkimukseen. (16) Johdanto-osan 14 kappaleessa mainitut järjestelmät i-iii ja 15 kappaleessa mainittu järjestelmä v perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade Development and Regulation Act) nro 22/1999. Tällä ulkomaankauppalailla (5 §) Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevissa asiakirjoissa, jotka kauppaministeriö julkaisee viiden vuoden välein ja joita päivitetään vuosittain. Yksi vienti- ja tuontipolitiikkaa koskeva asiakirja eli 1 päivän huhtikuuta 1997 ja 31 päivän maaliskuuta 2002 välisen ajanjakson kattava viisivuotissuunnitelma liittyy asianomaiseen tutkimusajanjaksoon. Lisäksi Intian viranomaiset ovat määritelleet Intian ulkomaankauppaa koskevat menettelyt tuonti- ja vientimenettelyjen käsikirjassa (osa 1), joka kattaa 1 päivän huhtikuuta 1997 ja 31 päivän maaliskuuta 2002 välisen ajanjakson. Johdanto-osan 14 kappaleessa mainittu tuloverosta vapauttamisen järjestelmä (iv) perustuu vuoden 1961 tuloverolakiin (Income Tax Act), jota muutetaan vuosittain annettavalla varainhoitolailla (Finance Act). Johdanto-osan 15 kappaleessa mainittu järjestelmä vi perustuu Maharashtran osavaltion ensimmäisen kerran vuonna 1964 käyttöön ottamaan kannustinpakettiin, joka koskee osavaltion kehittyville alueille perustettavia uusia yksikköjä tai siellä sijaitsevien yksikköjen laajentamista. (17) On syytä huomauttaa, että vähintään kaksi yritystä sekä tuottaa että vie tarkasteltavana olevaa tuotetta. Näistä kahdesta yrityksestä ainoastaan toinen, Kokan Synthetics & Chemicals Pvt. Ltd, toimi tässä menettelyssä yhteistyössä komission kanssa. Kyseinen yritys edustaa kuitenkin yli 80:tä prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen Intiasta peräisin olevasta tuonnista. 2 Vientiteollisuuden vapaa-alueiden (Export Processing Zones, EPZ) / vientiin suuntautuneiden yksikköjen (Export Oriented Units, EOU) järjestelmä a) Oikeusperusta (18) Vuonna 1965 käyttöön otettu EPZ/EOU-järjestelmä on vienti- ja tuontipolitiikan väline, johon sisältyy vientikannustimia. Tutkimusajanjakson aikana järjestelmää säänneltiin tullin tiedonannoilla nro 53/97, 133/94 ja 126/94. Järjestelmää selostetaan yksityiskohtaisesti vienti- ja tuontipolitiikkaa vuosina 1997-2002 koskevan asiakirjan luvussa 9 sekä asianomaisessa menettelykäsikirjassa. b) Tukikelpoisuus (19) Periaatteessa yritys voidaan perustaa EPZ/EOU-järjestelmän mukaisesti, mikäli se sitoutuu viemään tavaratuotantonsa ja palvelunsa kokonaisuudessaan. Kun yritykselle on myönnetty kyseinen asema, se voi saada tiettyjä etuja. Intiassa on seitsemän vientiteollisuuden vapaa-alueeksi määriteltyä aluetta. Vientiin suuntautuneet yksiköt voivat sijaita missä tahansa Intiassa. Ne toimivat tullivalvonnassa olevina yksikköinä tulliviranomaisten valvonnassa tullilain 65 §:n mukaisesti. Yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan kahdelle sen kolmesta tuotantoyksiköstä on myönnetty vientiin suuntautuneen yksikön asema. Vaikka EOU/EPZ-järjestelmän alaisuudessa toimivien yritysten yleensä edellytetään vievän koko tuotantonsa, Intian viranomaiset sallivat näiden yksikköjen myydä osan tuotannostaan kotimarkkinoilla tietyin edellytyksin. c) Käytännön toteutus (20) Vientiin suuntautuneen yksikön asemaa hakevien tai vientiteollisuuden vapaa-alueella sijaitsevien yritysten on jätettävä hakemus toimivaltaisille viranomaisille. Hakemuksessa on oltava yksityiskohtaiset tiedot viiden seuraavan vuoden osalta muun muassa suunnitelluista tuotantomääristä, arvioidusta viennin arvosta, tuontitarpeista ja kotimaisia tuotantopanoksia koskevista tarpeista. Jos viranomaiset hyväksyvät yrityksen hakemuksen, yritykselle toimitettavaan hyväksymisilmoitukseen liitetään asiaa koskevat ehdot. Vientiteollisuuden vapaa-alueilla sijaitsevat yritykset ja vientiin suuntautuneet yksiköt voivat tuottaa mitä tahansa tuotetta. Vientiteollisuuden vapaa-alueella olevan yrityksen ja vientiin suuntautuneen yksikön asemaa koskeva sopimus on voimassa viisi vuotta. Sopimus voidaan uusia useammaksi viisivuotiskaudeksi. (21) Vientiteollisuuden vapaa-alueella sijaitsevat yritykset ja vientiin suuntautuneet yksiköt saavat seuraavat edut: i) vapautus valmistukseen, tuotantoon, jalostukseen tai niiden yhteydessä käytettävien kaikenlaisten tavaroiden, myös tuotantohyödykkeiden, raaka-aineiden ja kulutustavaroiden, tuontitulleista edellyttäen, että tavaroita ei mainita kiellettyjen tuontitavaroiden luettelossa; ii) vapautus kotimaisista lähteistä hankittujen tavaroiden valmisteverosta; iii) vapautus viennistä saadusta myyntivoitosta yleensä kannettavasta tuloverosta tuloverolain 10A tai 10B §:n nojalla vuoteen 2010 asti; iv) paikallisilta markkinoilta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palauttaminen; v) ulkomaisen osakepääoman 100 prosentin osuus; vi) mahdollisuus myydä osa tuotannosta kotimarkkinoilla. (22) Vientiin suuntautuneiden yksiköiden tai vientiteollisuuden vapaa-alueella sijaitsevien yritysten olisi pidettävä määrätynmuotoista kirjaa kaikesta tarkasteltavana olevasta tuonnista, kaikkien tuotujen ainesten kulutuksesta ja käytöstä sekä kaikesta toteutuneesta viennistä. Nämä tiedot on pyydettäessä annettava määräajoin kehitystyöstä vastaavalle viranomaiselle (Development Commissioner). (23) Niillä on oltava myös valuuttamääräiset vähimmäisnettotulot, jotka määritetään prosentteina viennin määrästä ja vientituloksesta vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevien määräysten mukaisesti. Vientiin suuntautuneen yksikön / vientiteollisuuden vapaa-alueella sijaitsevan yrityksen kaikkien toimintojen on tapahduttava tullivalvonnassa olevissa tiloissa. d) EPZ/EOU-järjestelmää koskevat päätelmät (24) Tässä menettelyssä EPZ/EOU-järjestelmää käytettiin raaka-aineiden tuontiin ja tavaroiden hankkimiseen kotimarkkinoilta. Komissio totesi, että vientiä harjoittava tuottaja käytti ainoastaan helpotuksia, jotka liittyivät vapautukseen raaka-aineista kannettavista tullista, vapautukseen kotimaisista lähteistä hankittujen tavaroiden valmisteverosta sekä paikallisilta markkinoilta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palauttamiseen. Tämän vuoksi komissio tarkasteli tasoitustullin käyttöönoton mahdollisuutta yksinomaan näiden helpotusten osalta. Tältä osin vapautuksessa raaka-aineista kannettavista tulleista ja maksetun valtion liikevaihtoveron palauttamisessa on kyse tukien myöntämistä, koska mainitut helpotukset ovat Intian viranomaisten myöntämää taloudellista tukea siinä mielessä, että valtiolle muutoin syntyviä tuloja jää kantamatta ja järjestelmän käyttäjälle koituu niistä etua. Valmisteverosta vapauttamisesta todettiin, että muun kuin vientiin suuntautuneen yksikön tekemistä hankinnoista maksamat tullit hyvitetään tullinpalautuksina (CENVAT/MODVAT) ja käytetään kotimarkkinamyynnistä kannettavan valmisteveron maksamiseen. Vapauttamalla vientiin suuntautuneen yksikön sen tekemistä hankinnoista kannettavasta valmisteverosta valtio ei menetä lisätuloja eikä vientiin suuntautuneelle yksikölle koidu lisäetua. (25) Tämä tuki on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska sitä ei voi saada sitoutumatta tavaroiden vientiin, ja sen vuoksi sitä pidetään erityisenä ja näin ollen tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavana tukena. e) Tuen määrän laskeminen Vapautus raaka-aineiden tuontitulleista (26) Tuotujen ainesten laji ja määrät tarkastettiin tarkastuskäynnin aikana. Yritys pystyi osoittamaan kaikkien tutkimusajanjaksolla tuotujen ja tuontitulleista vapautettujen raaka-aineiden osalta, että ne käytettiin vietyjen tavaroiden tuotannossa. Lisäksi yritys osoitti, ettei se ollut tuonut tuotantopanoksia vietyjen tuotteiden tuotannossa tosiasiallisesti käytettyjä määriä enempää. (27) Edellä sanotun perusteella pääteltiin, että vapautus raaka-aineiden tuontitulleista myönnettiin asianomaiselle yritykselle perusasetuksen liitteiden I-III säännösten mukaisesti, koska kaikki tullittomasti tuodut raaka-aineet sisällytettiin vietyyn tuotteeseen eikä peruutettujen tullien määrä ylittänyt tuontitullien määrää. Paikallisilta markkinoilta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palauttaminen (28) Saatu etu laskettiin tutkimusajanjakson aikana tehdyistä hankinnoista palautettavan valtion liikevaihtoveron määrän perusteella. Tuen määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille. Yritys sai 1,4 prosentin edun. 3 Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS) a) Oikeusperusta (29) Tuontitullien hyvitysjärjestelmä tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1997 tullin tiedonannolla nro 34/97. Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus löytyy vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevan asiakirjan kohdista 7.14-7.17 sekä menettelykäsikirjan kohdista 7.32-7.53. Tuontitullien hyvitysjärjestelmä on 31 päivänä maaliskuuta 1997 lakkautetun Passbook-järjestelmän (PBS) seuraaja. Tuontitullien hyvitysjärjestelmiä on kahdenlaisia: - vientiä edeltävä tuontitullien hyvitysjärjestelmä, ja - viennin jälkeinen tuontitullien hyvitysjärjestelmä. Vientiä edeltävä tuontitullien hyvitysjärjestelmä (30) Intian viranomaiset vahvistavat, että vientiä edeltävä tuontitullien hyvitysjärjestelmä lakkautettiin 1 päivänä huhtikuuta 2000, joten järjestelmää ei sovellettu tutkimusajanjaksolla. Todettiin, ettei yritys saanut mitään etua vientiä edeltävän tuontitullien hyvitysjärjestelmän puitteissa. Näin ollen ei ole tarpeen selvittää, oikeuttiko kyseinen järjestelmä tasoitustullin käyttöönottoon vai ei. Viennin jälkeinen tuontitullien hyvitysjärjestelmä b) Tukikelpoisuus (31) Viennin jälkeistä tuontitullien hyvitysjärjestelmää voivat käyttää vientiä harjoittavat valmistajat (eli jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä) tai kauppiasviejät (eli kauppiaat). c) Viennin jälkeisen tuontitullien hyvitysjärjestelmän toteutus käytännössä (32) Kyseisessä järjestelmässä tukikelpoiset viejät voivat pyytää hyvityksiä, jotka lasketaan tiettynä prosenttimääränä vietyjen lopputuotteiden arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet tällaiset DEPB-prosenttimäärät useimmille tuotteille - myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle - tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien (Standard Input/Output norms, SION) perusteella. Lisenssi, josta ilmenee hyvityksen määrä, myönnetään ilman eri toimenpiteitä. (33) Viennin jälkeinen tuontitullien hyvitysjärjestelmä mahdollistaa kyseisten hyvitysten käytön kaikkien muiden (esimerkiksi raaka-aineiden tai tuotantohyödykkeiden) kuin tuontirajoitusten tai -kiellon alaisten tavaroiden myöhemmin tapahtuvaan tuontiin. Näin tuodut tavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai käyttää muutoin. (34) DEPB-lisenssit ovat vapaasti siirrettävissä, minkä johdosta ne usein myydään. DEPB-lisenssi on voimassa 12 kuukauden ajan sen antopäivästä. Yrityksen on maksettava toimivaltaiselle viranomaiselle maksu, joka on suuruudeltaan 0,5 prosenttia saadun DEPB-hyvityksen määrästä. d) Viennin jälkeistä tuontitullien hyvitysjärjestelmää koskevat päätelmät (35) Tämä järjestelmä on selvästi sidoksissa vientitulokseen. Kun yritys vie tavaroita, sille myönnetään hyvitys, jonka se voi käyttää minkä tahansa tavaroiden (raaka-aineiden tai tuotantohyödykkeiden) myöhemmästä tuonnista aiheutuvien tullien kuittaamiseen tai jonka se voi myydä. (36) Hyvitys lasketaan automaattisesti SION-arvojen perusteella riippumatta siitä, tuotiinko tuotantopanokset, maksettiinko niistä tullit tai käytettiinkö ne tosiasiallisesti ja missä määrin vientituotantoon. Yritykset voivatkin hakea lisenssiä riippumatta siitä, harjoittavatko ne tuontia tai hankkivatko ne tuotuja tavaroita muista lähteistä. (37) Viennin jälkeinen tuontitullien hyvitysjärjestelmä ei ole perusasetuksessa sallittu tullinperuutus- tai tullinpalautusjärjestelmä, koska viejää ei siinä velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotannossa eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Näin ollen näyttäisi siltä, että kyseessä on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettu tulleista karttuneen määrän ylittävä peruutus. Tosiasiassa tullinperuutus ei rajoitu vientituotteen tuotannossa käytetyistä tavaroista maksettaviin tuontitulleihin. (38) Nyt tarkasteltavana olevassa tapauksessa asianomainen yritys ei käyttänyt lisenssejään tavaroiden tuomiseen tullitta vaan sai etua myymällä lisenssinsä. (39) Edellä sanotun perusteella järjestelmässä on kyse tuesta, sillä kantamattomien tuontitullien muodossa ilmenevästä Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta koituu etua DEPB-lisenssin haltijalle, joka voi tuoda tavaroita tullitta käyttämällä viennistä saatuja hyvityksiä. Se on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva tuki, ja sen vuoksi se katsotaan 3 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetuksi erityiseksi tueksi. e) Tuen määrän laskeminen viennin jälkeisessä tuontitullien hyvitysjärjestelmässä (40) Yrityksen saama etu laskettiin lisenssissä myönnetyn hyvityksen määrän perusteella lisenssin myyntihinnasta riippumatta, koska lisenssin myynti on puhtaasti kaupallinen päätös, joka ei vaikuta järjestelmän puitteissa saadun edun määrään. Tuen määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille. Yritys sai 1,7 prosentin tuen. Etua laskettaessa siitä vähennettiin maksut, jotka oli suoritettava tuen saamiseksi. 4 Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS) a) Oikeusperusta (41) EPCGS-järjestelmän käyttöönotosta ilmoitettiin 1 päivänä huhtikuuta 1992. Tutkimusajanjakson aikana järjestelmää säänneltiin tullin tiedonannoilla nro 28/1997, 29/1997 ja 49/2000. Järjestelmää selostetaan yksityiskohtaisesti vienti- ja tuontipolitiikkaa vuosina 1997-2002 koskevan asiakirjan luvussa 6 sekä asianomaisessa menettelykäsikirjassa. b) Tukikelpoisuus (42) EPCGS-järjestelmää voivat käyttää vientiä harjoittavat valmistajat (eli jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä) ja kauppiasviejät (eli kauppiaat). Myös kauppiasviejiin etuyhteydessä olevat valmistajat ovat voineet käyttää järjestelmää 1 päivästä huhtikuuta 1997 alkaen. c) Päätelmät (43) Todettiin, että yhteistyössä toiminut tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittava tuottaja ei saanut etua tämän järjestelmän puitteissa. Tästä syystä kyseistä järjestelmää ei tarkasteltu lähemmin tässä tutkimuksessa. 5 Tuloverosta vapauttamisen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme, ITES) a) Oikeusperusta (44) Tuloverosta vapauttamisen järjestelmän oikeusperusta on vuoden 1961 tuloverolaki. Kyseisellä säädöksellä, jota muutetaan vuosittain varainhoitolailla, säädetään veronkannon perusteista sekä haettavissa olevista erinäisistä vapautuksista ja vähennyksistä. Yritykset voivat muun muassa hakea kyseisen säädöksen 10A, 10B ja 80HHC §:ssä tarkoitettuja vapautuksia, jotka koskevat viennistä saadun myyntivoiton vapautusta tuloverosta. b) Tukikelpoisuus (45) Säädöksen 10A §:ssä tarkoitettua vapautusta voivat hakea vapaakauppa-alueilla sijaitsevat yritykset, 10B §:ssä tarkoitettua vapautusta vientiin suuntautuneet yksiköt ja 80HHC §:n mukaista vapautusta mikä tahansa yritys, joka vie tavaroita. c) Käytännön toteutus (46) Saadakseen edellä mainitut verovähennykset/-vapautukset yrityksen on tehtävä asiaa koskeva hakemus antaessaan veroilmoituksensa veroviranomaisille verovuoden lopussa. Verovuosi kestää 1 päivästä huhtikuuta 31 päivään maaliskuuta. Veroilmoitus on annettava viranomaisille seuraavan marraskuun 30 päivään mennessä. Viranomaisten lopullinen veronmääritys voi viedä kolmekin vuotta veroilmoituksen antamisesta. Yritys voi hakea ainoastaan yhtä edellä mainituissa kolmessa pykälässä säädetyistä vähennyksistä. (47) Lain 10A, 10B ja 80HHC §:n mukaan yritykset voivat hakea vapautusta viennistä saatujen myyntivoittojen verotuksesta. d) Tuloverosta vapauttamisen järjestelmää koskeva päätelmä (48) Vientitukia koskevan esimerkkiluettelon (perusasetuksen liite I) e kohdan mukaan viennin yhteydessä maksettavista välittömistä veroista kokonaan tai osittain vapauttaminen katsotaan vientitueksi. Tuloverosta vapauttamisen järjestelmässä Intian viranomaiset antavat yritykselle taloudellista tukea jättämällä kantamatta välittömien verojen muodossa olevan valtiontulon, jotka olisi maksettava, mikäli yritys ei olisi hakenut vapautusta tuloverosta. Kyseisestä taloudellisesta tuesta koituu etua sen saajalle, joka voi maksaa vähemmän tuloveroa. (49) Tuki on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska sillä vapautetaan ainoastaan viennistä saadut myyntitulot verosta, ja sen vuoksi se katsotaan erityiseksi tueksi. e) Tuen määrän laskeminen (50) Lain 10A, 10B ja 80HHC §:n mukaista etua koskevat hakemukset tehdään verovuoden päättyessä jätettävän veroilmoituksen yhteydessä. Koska verovuosi kestää Intiassa 1 päivästä huhtikuuta 31 päivään maaliskuuta, katsottiin aiheelliseksi laskea kyseisen järjestelmän mukainen etu verovuoden 2000-2001 (1 päivästä huhtikuuta 2000 31 päivään maaliskuuta 2001) perusteella, mikä kattaa yhdeksän kuukautta tutkimusajanjaksosta. Viejän saama etu on sen vuoksi laskettu tavanomaisesti kannettavan veromäärän ja vapautuksen jälkeen kannetun veromäärän välisen erotuksen perusteella. Kyseisenä verovuonna sovellettiin 39,55 prosentin yhtiöveroa. Tuen määrä on jaettu verovuoden 2000-2001 kokonaisviennille. (51) Verovuonna 2000-2001 yritys sai tämän järjestelmän puitteissa 80HHC §:n mukaista etua, jonka määrä oli 0,3 prosenttia. 6 Advance Licence / Advance Release Orders Scheme -järjestelmä a) Oikeusperusta (52) Järjestelmä perustuu 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade Development and Regulation Act) nro 22/1999. Järjestelmä on kuvattu vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevan asiakirjan kohdissa 7.2-7.17 sekä menettelykäsikirjan kohdissa 7.2-7.32 ja 7.54. b) Tukikelpoisuus (53) Ennakkolisenssejä (advance licence) annetaan viejille (vientiä harjoittaville valmistajille tai kauppiasviejille), jotta nämä voisivat tuoda vientitavaroiden tuotannossa käyttämiään tuotantopanoksia tullitta. c) Käytännön toteutus (54) Tässä järjestelmässä sallittu tuonnin määrä määritetään prosenttiosuutena vietyjen lopputuotteiden määrästä. Ennakkolisensseissä sallittu tuonti ilmaistaan joko tuontiyksikköjen määränä tai arvona. Kummassakin tapauksessa sallittujen tullittomien hankintojen määrät vahvistetaan valtaosalle tuotteista - myös tässä tutkimuksessa tarkasteltavana olevalle tuotteelle - SION-arvojen perusteella. Ennakkolisensseissä eritellyt tuotantopanokset ovat asianomaisen viedyn lopputuotteen tuotannossa käytettyjä panoksia. (55) Ennakkolisenssin haltija, joka aikoo suoran tuonnin sijasta hankkia tuotantopanokset kotimaisista lähteistä, voi halutessaan käyttää niiden hankkimiseen niin sanottuja Advance Release Orders -asiakirjoja (ARO). Tällöin ennakkolisenssit katsotaan ARO:iksi, ja ne annetaan toimittajalle niissä eriteltyjen tuotantopanosten toimittamisen yhteydessä. ARO:t oikeuttavat toimittajan tiettyihin viejälle tavallisesti tarkoitettuihin etuihin, kuten tullien ja lopullisen valmistusveron palautukseen. d) Järjestelmää koskevat päätelmät (56) Kyseinen järjestelmä on selvästi sidoksissa vientitulokseen. Lisenssejä myönnetään ainoastaan vientiyrityksille, jotka voivat käyttää ne tuontitullien kuittaamiseen tai ennakoitavissa olevaan vientiin perustuviin tuotantopanosten hankintoihin. (57) Tarkastuksen aikana todettiin, että ARO:ita käytettiin tutkimusajanjaksolla sellaisten tuotantopanosten hankintoihin, joita ei käytetty sulfaniilihapon (tuote, jota varten ARO:t oli myönnetty) tuotannossa vaan myytiin kotimarkkinoilla. (58) Lisäksi todettiin, että käytössä ei ollut järjestelyä tai menettelyä sen tarkistamiseksi, käytetäänkö ARO:illa hankittuja tuotantopanoksia viedyn tuotteen tuotannossa, ja jos käytetään, mitä niistä, tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetun mukaisesti. (59) Näiden päätelmien perusteella Advance Licence -järjestelmään sisältyvät ARO:t eivät ole perusasetuksessa sallittu tullinperuutus-/tullinpalautusjärjestelmä, koska viejää ei siinä velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään ARO:illa hankkimiaan tuotantopanoksia tuotannossa. Koska tuontitullien peruuttamista ei ole rajattu viedyn tuotteen tuotannossa käytetyistä tavaroista maksettaviin tuontitulleihin, ehto, jonka mukaan tullinpalautusta voidaan soveltaa ainoastaan viedyn tuotteen tuotannossa tosiasiallisesti käytettyihin tavaroihin, ei täyty. (60) Tässä tapauksessa yhteistyössä toiminut yritys käytti ennakkolisenssejään hyvin vähän tullittomien tuotantopanosten tuontiin. Sen sijaan yritys muutti lisenssit ARO:iksi ja antoi ne paikallisille toimittajille, jotka saivat siten kaupallista hyötyä. ARO:iden kaupalliset hyödyt vastaavat niiden tullien määrää, joiden maksamiselta toimittaja välttyi tämän tullinpalautusjärjestelmän nojalla. (61) Järjestelmässä on kyse tuesta, koska kantamattomien tuontitullien muodossa ilmenevästä Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta koituu etua ARO:n haltijalle, joka voi tuoda tavaroita tullitta. Se on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva tuki, minkä vuoksi sitä pidetään perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisena erityisenä tukena. e) Tuen määrän laskeminen (62) Tuen määrä laskettiin ARO:iden avulla tutkimusajanjaksolla hankittuihin tuotantopanoksiin sovellettavien tuontitullien perusteella. Näin saatu määrä jaettiin tutkimusajanjakson kokonaisviennille. Yritys sai 3,2 prosentin tuen. 7 Maharashtran osavaltion kannustinjärjestelmä (Package Scheme of Incentives of the Government of Maharashtra) a) Oikeusperusta (63) Kannustaakseen teollisuuden hajaantumista osavaltion vähän kehittyneille alueille Maharashtran osavaltio on vuodesta 1964 myöntänyt kannustimia osavaltion kehittyville alueille perustettaville uusille yksiköille tai siellä jo sijaitsevien yksiköiden laajennuksille; kannustimet ovat osa järjestelmää, joka tunnetaan nimellä Package Scheme of Incentives. Järjestelmää on muutettu useita kertoja sen käyttöönoton jälkeen. Vuoden 1993 järjestelmä oli käytössä 1 päivästä lokakuuta 1993 31 päivään maaliskuuta 2001 ja viimeisin, vuoden 2001 järjestelmä otettiin käyttöön 31 päivänä maaliskuuta 2001 ja on voimassa 31 päivään maaliskuuta 2006. Peräkkäisten järjestelmien pääsisältönä on (31 päivään maaliskuuta 2001 asti) ollut liikevaihtoverohelpotusten myöntäminen osavaltion kehittyvillä ja kehityksestä jäljessä olevilla alueilla sijaitseville tuotannonaloille. b) Tukikelpoisuus (64) Voidakseen hyötyä järjestelmästä yritysten on investoitava vähän kehittyneille alueille joko perustamalla niille uusi tuotantolaitos tai tekemällä laajoja pääomasijoituksia olemassa olevan tuotantolaitoksen laajentamiseksi tai sen toiminnan monipuolistamiseksi. Kyseiset alueet luokitellaan eri ryhmiin niiden taloudellisen kehitysasteen mukaan (esim. vähän kehittynyt alue, vähemmän kehittynyt alue ja vähiten kehittynyt alue). Tärkein peruste kannustimen määrää vahvistettaessa on alue, jolla yritys sijaitsee tai jolle se aikoo sijoittautua, sekä investointien suuruus. c) Järjestelmän laillisuuden määrittäminen (65) Intian viranomaiset väittivät, ettei järjestelmä oikeuta tasoitustullin käyttöönottoon, koska se täyttää perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdassa olevan edellytyksen ja on siten Maharashtran osavaltion alueella myönnettävä alueellinen tuki. (66) Edellä mainitun artiklan mukaan tuen, jota annetaan alkuperämaan ja/tai viejämaan alueella sijaitseville epäsuotuisille alueille, on täytettävä tietyt edellytykset, jotta tuki ei olisi tasoitustoimenpiteiden alaista. Ensinnäkin i) tukia on annettava yleisen alueellisen kehittämisen yhteydessä, ii) asianomaisten alueiden on oltava selvästi määritettyjä yhtenäisiä maantieteellisiä alueita, joilla on tarkasti määriteltävissä oleva taloudellinen ja hallinnollinen omaleimaisuus, ja iii) alueita voidaan pitää epäsuotuisina puolueettomin ja objektiivisin arviointiperustein, jotka on selkeästi määriteltävä laissa tai muussa virallisessa asiakirjassa. Näihin perusteisiin on kuuluttava talouden kehittyneisyyden mittari, joka perustuu vähintään yhteen seuraavista tekijöistä: asukasta kohden laskettu tulo, kotitalouksien asukasta kohden laskettu tulo tai bruttokansantuote (mikään näistä ei saa olla yli 85 prosenttia asianomaisen alueen keskiarvosta) taikka työttömyysaste kolmen vuoden ajalta mitattuna (vähintään 110 prosenttia asianomaisen maan keskiarvosta). (67) On huomattava, että Intian viranomaiset eivät toimittaneet mitään konkreettisia tietoja puolueettomista ja objektiivisista arviointiperusteista, joita käytettäisiin asianomaisen osavaltion epäsuotuisten alueiden määrittämisessä. Tällaisten tietojen puuttuessa komission oli käytettävissä olevien tietojen perusteella pääteltävä, että ei ollut olemassa riittävää näyttöä Intian viranomaisten tämän alueellisen järjestelmän laillisuudesta esittämän väitteen tueksi. Näin ollen pääteltiin alustavasti, että kyseinen järjestelmä ei täytä perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdassa asetettua edellytystä. d) Järjestelmää koskevat päätelmät (68) Tätä järjestelmää voivat käyttää ainoastaan yritykset, jotka ovat investoineet tietyille määritetyille maantieteellisille alueille, joilla Maharashtran osavaltiolla on lainkäyttövalta. Näiden alueiden ulkopuolella sijaitsevat yritykset eivät voi käyttää sitä. Edun suuruus vaihtelee alueittain. Tästä syystä järjestelmä on erityinen perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti. (69) Tavarat ovat yleensä valtion liikevaihtoveron alaisia (osavaltioiden välisessä myynnissä) tai osavaltion liikevaihtoveron alaisia (osavaltion sisäisessä myynnissä), ja veron määrä riippuu osavaltio(i)sta, jo(i)ssa liiketoimet tehdään. Tavaroiden tuonnista tai viennistä ei peritä liikevaihtoveroa, kun taas kotimarkkinamyynnistä liikevaihtovero peritään kulloinkin sovellettavan määrän suuruisena. (70) Järjestelmän edellytykset täyttävät yksiköt on joko vapautettu verosta tai ne voivat lykätä kotimaan liiketoimista kannettavan osavaltion liikevaihtoveron maksamista. Maksua voidaan lykätä tiettyyn rahamäärään asti tai tietyn ajanjakson ajan riippuen siitä, kumpi saavutetaan ensin. Vapauttamisjärjestelyssä yksikön ei tarvinnut kantaa eikä maksaa liikevaihtoveroa, kun taas lykkäysjärjestelyssä liikevaihtovero kannettiin ja se piti maksaa 12 vuoden kuluttua sen kantopäivästä eikä kuukausittaisina eräpäivinä. (71) Tutkimuksen alaisena olevan yrityksen kaikki kolme yksikköä sijaitsivat vuoden 1993 kannustinjärjestelmässä määritellyn mukaisilla kehittyvillä alueilla. Järjestelmän mukaisesti yritys vapautettiin liikevaihtoverosta sen kotimaan hankintojen osalta ja sen annettiin lykätä kotimarkkinamyynnistään kannetun osavaltion liikevaihtoveron maksamista 12 vuodella veron kantovuodesta laskien. e) Tuen määrän laskeminen (72) Vientiä harjoittavalle tuottajalle liikevaihtoverosta vapauttamisesta koitunut etu on laskettu sen liikevaihtoveron määrän perusteella, joka tutkimusajanjaksolla olisi normaalisti kannettu mutta jonka Maharashtran osavaltio jätti kantamatta. Näin saatu edun määrä jaettiin tutkimusajanjakson kokonaismyynnille. (73) Maksun lykkäämistä koskevassa järjestelyssä osavaltion liikevaihtoveron lykätyn määrän katsotaan vastaavan Maharashtran osavaltion myöntämää samansuuruista korotonta lainaa. Niinpä vientiä harjoittavalle tuottajalle koitunut etu on laskettu sen korkoprosentin perusteella, joka vastaavasta kaupallisesta lainasta olisi tutkimusajanjaksolla pitänyt maksaa. Näin saatu edun määrä jaettiin tutkimusajanjaksolla kotimarkkinoille suuntautuneelle kokonaismyynnille. (74) Edellä esitetyn perusteella yrityksen tämän järjestelyn puitteissa saaman tuen määrä on 2,6 prosenttia. 8 Tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä (75) Perusasetuksen säännösten mukaisten, tutkimuksen kohteena olevan vientiä harjoittavan tuottajan tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä arvon perusteella ilmaistuna on 9,2 prosenttia. (76) Yhteistyössä toimimisen aste näytti Intian osalta olevan korkea (yli 80 prosenttia). Koska yhteistyössä toimimisen aste oli korkea, tuen jäännösmarginaali päätettiin vahvistaa yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan osalta todetun tuen tasolle eli 9,2 prosenttiin. >TAULUKON PAIKKA> D YHTEISÖN TUOTANNONALA (77) Sulfaniilihappoa valmistaa yhteisössä kaksi yritystä: valituksen tehnyt Sorochimie Chimie Fine, jäljempänä "Sorochimie", ja Quimigal S.A., jäljempänä "Quimigal". Olisi huomattava, että Sorochimie valmisti sulfaniilihappoa koko tarkastelujakson ajan. Quimigal sen sijaan aloitti sulfaniilihapon tuotannon ja myynnin vasta vuonna 1999. Tarkastelujakson alussa yhteisössä toimi useita muita sulfaniinihapon tuottajia. Kaikki nämä muut tuottajat kuitenkin lopettivat tuotannon tarkastelujakson aikana joko keskittyäkseen muihin toimintoihinsa tai koska ne alkoivat hankkia tarvitsemansa sulfaniilihapon ulkopuolisilta toimittajilta. Tästä syystä niitä ei ole otettu huomioon yhteisön tuotannonalaa määriteltäessä. On huomattava, että tämä merkittävä kehityskulku yhteisön markkinoilla johti siihen, että Sorochimie ja Quimigal onnistuivat lisäämään tuotantoaan ja myyntiään. (78) Vaikka Quimigal ei olekaan valituksen tekijä, se on ilmaissut tukevansa menettelyä ja toiminut tutkimuksen aikana täydessä yhteistyössä. Näin ollen katsotaan, että Quimigal ja Sorochimie täyttävät perusasetuksen 10 artiklan 8 kohdassa asetetut vaatimukset, koska ne vastasivat menettelyn aloittamispäivänä kaikesta sulfaniilihapon tuotannosta yhteisössä. Niiden katsotaan tämän vuoksi muodostavan saman asetuksen 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan, mitä nimitystä niistä käytetään jäljempänä. E VAHINKO 1 Yhteisön kulutus (79) Sulfaniilihapon todettavissa oleva kulutus yhteisössä laskettiin seuraavien seikkojen pohjalta: - tarkasteltavana olevan tuotteen johdanto-osan 81 kappaleen mukaisesti määritetty tuonti yhteisöön, - yhteisön tuotannonalan todennettu kokonaismyynti yhteisön markkinoilla, - tutkimuksessa yhteistyössä toimineiden, tarkasteltavana olevan tuotteen entisten yhteisön tuottajien todennetut vastaukset, ja - valituksessa esitetty muita, yhteistyöhön osallistumattomia entisiä tuottajia koskeva näyttö. (80) Sulfaniilihapon kulutus yhteisössä tutkimusajanjaksolla oli noin 11000 tonnia. Luku on noin 13 prosenttia korkeampi kuin tarkastelujakson alussa. Vuosien 1997 ja 1998 suhteellisen vakauden jälkeen kulutus laski hieman vuonna 1999 kunnes se vuonna 2000 ja tutkimusajanjaksolla nousi selvästi. 2 Tuonti Intiasta yhteisöön 2.1 Tuontia koskevat tiedot (81) CN-nimikkeeseen, johon tarkasteltavana oleva tuote nykyisin luokitellaan, kuuluu useita muitakin tuotteita. Näin ollen komissio käytti parhaita käytettävissä olleita tietoja ja määritti sulfaniilihapon tuontimäärät ja -hinnat seuraavassa esitetyn mukaisesti. Tuontia Intiasta koskevat tiedot perustuivat vastauksiin, jotka yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja antoi komission kyselylomakkeeseen. Kiinasta ja Yhdysvalloista peräisin olevan tuonnin määrät perustuivat valituksessa esitettyihin tietoihin, koska yhteistyö kiinalaisten tuottajien taholta oli vähäistä ja koska ainoa vientiä harjoittava yhdysvaltalainen tuottaja esitti yhteisöön tarkastelujaksolla suuntautunutta vientiään koskevan arvion luottamuksellisesti. Kyseistä tuontia koskevat hinnat perustuvat pääosin Eurostatin tietoihin, minkä lisäksi yhteistyössä toimineen kiinalaisen tuottajan vastaus komission kyselylomakkeeseen otettiin huomioon, tosin ainoastaan tutkimusajanjakson osalta. Unkarista ja Japanista peräisin olevan tuonnin määrää ja hintoja koskevat tiedot saatiin vertaamalla Eurostatin tietoja vastauksiin, joita käyttäjät antoivat komission kyselylomakkeeseen. Tutkimuksessa todettiin myös, että suurin osa Intiasta peräisin olevasta tuonnista oli ainoan yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan tuotantoa. Tämän vuoksi tuontia koskevat tiedot oli esitettävä indeksinä kyseisten tietojen luottamuksellisuuden säilyttämiseksi. Tutkimuksessa kävi ilmi, että edellä mainittuja maita lukuun ottamatta tarkastelujaksolla ei tapahtunut tuontia muista kolmansista maista. 3 Tarkasteltavana olevan tuonnin määrä ja hinnat (82) Kyseisen tuonnin määrä lähes kaksinkertaistui tarkastelujaksolla ja oli lopulta yli 1700 tonnia tutkimusajanjaksolla. Sen markkinaosuus kasvoi samaan aikaan noin 50 prosenttia, jolloin määrä vastasi noin 15 prosenttia yhteisön kulutuksesta. (83) Tarkasteltavana olevan tuonnin keskihinta nousi tarkastelujaksolla 7 prosenttia. Hinta oli alhaisimmillaan vuonna 1999. >TAULUKON PAIKKA> 3.1 Hinnan alittavuus (84) Hinnan alittavuuden arvioimista varten yhteisön tuotannonalan myynnin, joka suuntautui etuyhteydettömille asiakkaille yhteisön markkinoilla, hintojen laatukohtaista painotettua keskiarvoa verrattiin tarkasteltavana olevan tuonnin vastaavaan vientihintojen painotettuun keskiarvoon. Vertailu tehtiin sen jälkeen, kun hinnoista oli vähennetty hyvitykset ja alennukset. Yhteisön tuotannonalan hintoja oikaistiin noudettuna lähettäjältä -tasolle. Tarkasteltavana olevan tuonnin hinnat olivat cif-hintoja, joihin oli tehty asianmukaiset oikaisut tullien ja tuonnin jälkeisten kustannusten huomioon ottamiseksi. (85) Koska vientiä harjoittava intialainen tuottaja teki tiivistä yhteistyötä, hinnan alittavuus määritettiin koko Intian osalta kyseisen yrityksen tietojen perusteella. Intiasta peräisin olevan tuonnin hinnan alittavuus on tällä tavalla laskettuna 13 prosenttia. On syytä mainita, että tarkasteltavana oleva tuonti vaikutti yhteisön tuotannonalan hintoja alentavasti ja hinnankorotuksia estävästi, mistä syystä yhteisön tuotannonala kärsi tappioita koko tarkastelujakson ajan. 4 Yhteisön tuotannonalan tilanne 4.1 Alustavat huomiot (86) Liiketietojen luottamuksellisuuden säilyttämiseksi yhteisön tuotannonalan muodostavia kahta yritystä koskevat tiedot on täytynyt esittää indeksoidussa muodossa. Koska toinen yhteisön tuotannonalan muodostavista osapuolista aloitti tuotannon vasta vuonna 1999 eli tarkastelujakson puolivälissä, sitä koskevat tiedot päätettiin lisäksi esittää erillään Sorochimien tiedoista, jotta kehityssuuntien analyysi olisi mielekkäämpi. Niinpä kullekin tunnusluvulle esitetään kaksi indeksiä (joiden viitearvo on sata) niin, että Sorochimien osalta viitevuosi on 1997 ja Quimigalin osalta 1999 lukuun ottamatta investointeja, joita alettiin tehdä aiemmin. (87) Tutkittaessa vientituella tapahtuneen tuonnin vaikutuksia yhteisön tuotannonalaan arvioitiin perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikki taloudelliset tekijät ja tunnusluvut, joilla oli yhteyttä tuotannonalan tilanteeseen. 4.2 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste (88) Yhteisön tuotannonalan tuotantomäärä oli tutkimusajanjaksolla yli kaksinkertainen tarkastelujakson alun tuotantomäärään verrattuna. Tämä selittyy sillä, että Sorochimien tuotanto nousi tarkastelujaksolla 51 prosenttia, ja sillä, että Quimigal tuli markkinoille vuonna 1999. Yhteisön tuotannonalan tuotantokapasiteetti kasvoi sekin tarkastelujaksolla, mutta vähemmän kuin itse tuotanto. Nämä kaksi tekijää yhdessä johtivat siihen, että yhteisön tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste nousi kyseisen jakson aikana. Quimigalin kapasiteetin käyttöaste nousi voimakkaasti perustamisajanjakson jälkeen. Molemmat yritykset saavuttivat kapasiteettinsa osalta tyydyttävän käyttöasteen tutkimusajanjaksolla. >TAULUKON PAIKKA> 4.3 Varastot (89) Sorochimien varastojen määrä vuoden lopussa oli tutkimusajanjakson lopussa absoluuttisesti mitattuna korkeampi kuin vuonna 1997. Sen sijaan prosentteina tuotannosta ilmaistuna varastojen määrä laski kyseisellä ajanjaksolla (15 prosentista 11 prosenttiin). Quimigalin varastojen määrä laski sen markkinoille tulon jälkeen ja oli tutkimusajanjaksolla noin 5 prosenttia sen tuotannosta. Yhteisön tuotannonalan varastojen määrää vuoden lopussa ei pidetä poikkeavana kyseisentyyppiselle tuotannonalalle. >TAULUKON PAIKKA> 4.4 Myynnin määrä, markkinaosuus ja kasvu (90) Yhteisön tuotannonalan myynti nousi tutkimusajanjaksolla 75 prosenttia vuoden 1997 myynnistä. On syytä muistaa, että osa noususta selittyy Quimigalin ilmestymisellä markkinoille. Erikseen tarkasteltuna Sorochimien myynti yhteisön markkinoilla nousi lähes 40 prosenttia tarkastelujaksolla. (91) Yhteisön tuotannonala kasvatti osuuttaan yhteisön markkinoista lähes 50 prosentilla tarkastelujaksolla. Suurimmillaan markkinaosuus oli vuonna 2000. Osa markkinaosuudesta menetettiin kuitenkin tutkimusajanjaksolla vientituella tapahtuneelle tuonnille, koska sen määrä kasvoi nopeammin kuin markkinat kokonaisuudessaan. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden kasvu oli pääosin seurausta Quimigalin tuotannon käynnistymisestä toden teolla. Myös Sorochimie onnistui tarkastelujaksolla lisäämään markkinaosuuttaan, koska muutamat muut yhteisön tuottajat vetäytyivät markkinoilta. Niinpä molempien yritysten kasvu oli nopeampaa kuin kulutuksen kasvu. Tähän kuitenkin päästiin nostamalla kapasiteetin käyttöaste korkeaksi ja lisäämällä suolojen myyntiä, koska vientituella tapahtunut tuonti esti niitä hyödyntämästä täysimääräisesti sulfaniilihapon yhteisön tuotannon rakenneuudistusta ja toteuttamasta kapasiteetin lisäyssuunnitelmiaan (katso johdanto-osan 96 kappale). >TAULUKON PAIKKA> 4.5 Myyntihinnat ja kustannukset (92) Sorochimien keskimääräinen myyntihinta laski tarkastelujaksolla 9 prosenttia. Hinta laski jyrkästi vuosien 1997 ja 1998 välillä, minkä jälkeen se alkoi uudelleen nousta, tosin hitaasti. Vuosien 1997 ja 1998 välisen kehityskulun taustalla on toisaalta aniliinin (hinnan puolesta tärkein raaka-aine) hinnan vähäinen lasku ja toisaalta yhteisön markkinoilla vallinnut hintapaine, jonka aiheutti vientituella tapahtunut tuonti, jonka määrä kasvoi kyseisellä ajanjaksolla yli 50 prosenttia. Sorochimien keskimääräinen myyntihinta nousi hieman vuodesta 1999 alkaen yrityksen hyötyessä sekä yhteisön kulutuksen kasvusta että tiettyjen tuottajien poistumisesta markkinoilta. Nousu oli kuitenkin vähäisempää kuin aniliinin hinnannousu; aniliini on puolestaan kustannusten perusteella merkittävin raaka-aine sulfaniilihapon tuotannossa. Näin tarkasteltavana olevalle tuonnille määritetty hinnan alittavuus tutkimusajanjaksolla osoittaa polkumyynnin vaikuttaneen Sorochimien omia hintoja alentavasti, koska se ei pystynyt saamaan takaisin tärkeimmän raaka-aineensa hinnannousua täysimääräisenä. Quimigalin keskimääräinen myyntihinta nousi nopeammin kuin Sorochimien, mutta on muistettava, että yritys joutui aloittamaan suhteellisen alhaisella myyntihinnalla vuonna 1999, jolloin sen myyntimäärät olivat nekin suhteellisen vähäisiä sen yrittäessä vakiinnuttaa markkina-asemansa. Myyntihintansa noususta huolimatta se ei kuitenkaan onnistunut kattamaan tuotantokustannuksia kokonaisuudessaan, ja sen toiminta jatkuikin tutkimusajanjaksolla tappiollisena. >TAULUKON PAIKKA> 4.6 Kannattavuus (93) Yhteisön tuotannonala teki tappiota koko tarkastelujakson vuoden 2000 ollessa tappiollisin. On syytä muistaa, että tarkasteltavana olevan tuonnin määrä yhteisön markkinoilla on ollut merkittävä ja sen hinnat alhaisia tarkastelujakson alusta asti, mistä on osoituksena tuonnin markkinaosuus (noin 10 prosenttia vuonna 1997) ja hinnat, jotka tutkimusajanjaksolla ovat olleet noin 13 prosenttia yhteisön tuotannonalan hintoja alhaisempia. Sorochimien tappiot tutkimusajanjaksolla nettomyynnissä etuyhteydettömille yhteisön asiakkaille olivat prosentteina kyseisestä myynnistä ilmaistuina yksinumeroisia kun taas Quimigalin tappiot olivat kaksinumeroisia. Quimigalin nettomyyntituottoihin sisältyy uudelleenlasketut tasapoistot 10 vuoden aikana, jotta poikkeuksellisia perustamisvaiheen kuluja ei oteta huomioon nopeutettujen kuoletusten muodossa. Lisäksi, koska kapasiteetin käyttöaste oli tutkimusajanjaksolla suhteellisen korkea, tarkastelluissa tiedoissa ei ole otettu huomioon perustamisvaiheen vähäisten määrien vaikutusta yksikkökustannuksiin. (94) On selvää, että yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuus riippuu sen mahdollisuuksista saada tuotannostaan korkeampi myyntihinta ja siten katkaista sen pitkittynyt tappiollinen jakso. 4.7 Investoinnit ja pääoman saanti (95) Oheisesta taulukosta käy ilmi, että yhteisön tuotannonala jatkoi investointien tekemistä sulfaniilihapon tuotantotoimintaansa koko tarkastelujakson ajan. Sorochimien tapauksessa investoinnit liittyivät pääasiassa olemassa olevien tuotantohyödykkeiden ylläpitoon. On huomattava, että Quimigal teki merkittäviä investointeja ennen toimintansa käynnistämistä vuonna 1999. Yritys teki päätöksen sulfaniilihappomarkkinoille menemisestä useita vuosia aiemmin, jolloin hinnat yhteisön markkinoilla olivat korkeammat. (96) Vientituella tapahtunut tuonti on vaikuttanut Sorochimien mahdollisuuksiin hankkia pääomaa; investointisuunnitelmia kapasiteetin lisäämiseksi on jouduttu lykkäämään, koska tarvittavia varoja ei ole voitu perustella nykytilanteessa, jossa sulfaniilihapon tuotantotoiminnan tuotto on riittämätöntä. Myös Quimigalin on täytynyt lykätä laajentumissuunnitelmiaan vallitsevan markkinatilanteen takia. >TAULUKON PAIKKA> 4.8 Investointien tuotto ja kassavirta (97) Koska yhteisön tuotannonala on ollut koko tarkastelujakson ajan tappiollinen, myös investointien tuottoa kuvaava luku, joka ilmaisee tuloksen prosentteina sulfaniilihapon tuotantoon sijoitettujen varojen keskimääräisestä nettokirjanpitoarvosta tilikauden alussa ja lopussa verojen jälkeen, on pysynyt negatiivisena. (98) Sorochimie tuotti voittoa koko tarkastelujakson ajan, tosin vuosina 1998-2000 vain vähäisessä määrin. Quimigal tuotti voittoa vuonna 1999, jolloin se aloitti myynnin, mutta vuonna 2000 ja tutkimusajanjaksolla kassavirta muuttui negatiiviseksi. 4.9 Työllisyys, tuottavuus ja palkat (99) Oheisesta taulukosta näkyy, kuinka monta työntekijää molemmilla yhteisön tuotannonalan muodostavilla yrityksillä oli sulfaniilihapon tuotannossa, sekä keskimääräiset kokonaistyövoimakustannukset työntekijää kohden. Tuottavuutta kuvaava luku on laskettu tuotantotonneina työntekijää kohden. (100) Kokonaisuutena tarkasteltuna työntekijöiden määrä yhteisön tuotannonalalla oli tutkimusajanjaksolla ja tarkastelujakson alussa sama. On kuitenkin syytä huomauttaa, että kehitys kyseisissä kahdessa yrityksessä oli erilainen: Sorochimie menetti yhtä monta työpaikkaa kuin Quimigal markkinoille tullessaan loi. (101) Yhteisön tuotannonala paransi tuottavuuttaan merkittävästi tarkastelujaksolla. Tähän päästiin, kun Quimigal saavutti tavoittelemansa tuotantomäärän tutkimusajanjaksolla ja kun tuotannonalalla tehtiin ponnisteluja kilpailukyvyn parantamiseksi. >TAULUKON PAIKKA> 4.10 Tuen määrä (102) Kun otetaan huomioon vientituella tapahtuneen tuonnin määrä ja hinta, tosiasiallisten, itsessään huomattavien, tukimarginaalien vaikutuksia ei voida pitää vähäpätöisinä. 4.11 Vahinkoa koskevat päätelmät (103) Tuonnin määrä Intiasta kasvoi yli 90 prosenttia tarkastelujakson aikana. Sen markkinaosuus kasvoi tutkimusajanjakson aikana 50 prosenttia, jolloin se nousi yli 15 prosenttiin. (104) Markkinaosuus kasvoi nopeasti vuosien 1997 ja 1998 välillä. Samaan aikaan Sorochimien keskimääräisissä myyntihinnoissa tapahtui jyrkin pudotus, kun sen oli markkina-asemansa säilyttämiseksi kilpailtava aggressiivisesti vientituella tapahtuvaa tuontia vastaan. Vaikka Sorochimie pystyi myöhemmin nostamaan myyntihintojaan ja lisäämään myyntinsä määrää toisten toimijoiden ollessa pakotettuja vetäytymään markkinoilta, sen toiminta jatkui tappiollisena markkinoiden matalan hintatason takia. Näin huolimatta sen tehokkuuden parantamispyrkimyksistä, mistä tuottavuuden nousu on osoitus. (105) Quimigal ei missään vaiheessa onnistunut kattamaan kustannuksiaan, vaikka sen tappiot vähenivätkin jossain määrin johtuen sen myyntihinnan noususta, joka tosin ei ollut riittävä. (106) On siis selvää, että vientituella tapahtuneen tuonnin määrä ja hinta estivät yhteisön tuotannonalaa saamasta riittävää tuottoa sulfaniilihappoa koskevasta liiketoiminnastaan. Tästä on osoituksena se, että sille aiheutui tappiota koko tarkastelujakson ajan. Tämän tilanteen suorana seurauksena se ei kyennyt panemaan laajentamissuunnitelmiaan täytäntöön. (107) Edellä sanotun perusteella päätellään alustavasti, että yhteisön tuotannonala on kärsinyt perusasetuksen 8 artiklassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa, joka ilmenee hintojen alenemisena ja hinnankorotusten estymisenä, tappiollisen vaiheen pitkittymisenä, investointien riittämättömänä tuottona sekä laajentumissuunnitelmien lykkääntymisenä. F VAHINGON SYY-YHTEYS 1 Johdanto (108) Perusasetuksen 8 artiklan 7 kohdan mukaisesti komissio tarkasteli, onko Intiasta peräisin oleva vientituella tapahtuva tuonti aiheuttanut vahinkoa yhteisön tuotannonalalle siinä määrin, että sitä voidaan pitää merkittävänä. Vientituella tapahtuneen tuonnin lisäksi tutkittiin muut tiedossa olevat tekijät, jotka saattoivat aiheuttaa samaan aikaan vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, sen varmistamiseksi, että kyseisten muiden tekijöiden mahdollisesti aiheuttaman vahingon ei katsota johtuvan vientituella tapahtuneesta tuonnista. 2 Tuetun tuonnin vaikutukset (109) Vientituella tapahtuvan tuonnin määrä kasvoi yli 90 prosenttia tarkastelujakson aikana. Se kasvoi erityisen nopeasti vuosien 1997 ja 1998 välillä, jolloin sen hinta laski 8 prosenttia. Tämä lisäys johti Sorochimien myyntihinnan nopeaan laskuun sen yrittäessä säilyttää markkinaosuutensa. Vientituella tapahtuvan tuonnin matala hintataso ja määrän lisääntyminen yhteisön markkinoilla vaikutti hinnankorotuksia estävästi yhteisön tuotannonalaan, sillä se ei voinut ottaa tuotantokustannustensa koko nousua huomioon myyntihinnoissaan. Yhteisön tuotannonala ei voinut lisätä tuotantokapasiteettiaan kuten sen olisi pitänyt, vaikka muut yhteisön tuottajat vetäytyivät markkinoilta ja kysynnän määrän havaittiin kasvaneen koko tarkastelujakson aikana. 3 Muiden tekijöiden vaikutus 3.1 Polkumyynnillä tapahtunut tuonti Kiinasta (110) Samanaikaisessa polkumyynnin vastaisessa tutkimuksessa pääteltiin alustavasti, että Kiinasta polkumyynnillä tapahtunut tuonti aiheutti merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. (111) Kiinasta polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin katsotaan alustavasti tämän vuoksi vaikuttaneen yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon. 3.2 Muista yhteisön ulkopuolisista maista kuin Intiasta ja Kiinasta peräisin oleva tuonti (112) Lukuun ottamatta vuotta 1999, jolloin yhteisön kulutus laski alimmalle tasolleen tarkastelujakson aikana, muista yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevan tuonnin määrä pysyi suhteellisen vakaana noin 2000 tonnissa. Sen markkinaosuus pieneni tämän vuoksi kaikkiaan noin 21 prosentista vuonna 1997 tutkimusajanjakson 18 prosenttiin. Käytettävissä olevien tietojen perusteella ainoastaan Yhdysvalloista ja Unkarista tapahtunut tuonti ylitti yhden prosentin yhteisön kulutuksesta tutkimusajanjakson aikana. On huomattava, että ainoa sulfaniilihapon tuottaja Japanissa lopetti tuotteen valmistuksen tarkastelujakson aikana. Tuonti kyseisestä maasta tutkimusajanjakson aikana ei ollut merkittävää (vähemmän kuin 100 tonnia). Tuontia Japanista ei ole tämän vuoksi otettu enempää huomioon tässä tutkimuksessa. (113) Yhdysvalloista peräisin oleva tuonti kasvoi huomattavasti saavuttaen noin 10 prosentin markkinaosuuden tutkimusajanjakson aikana. Tämä tapahtui sen jälkeen kun joitakin aiemmin yhteisössä tehtyjä tuotantotoimia siirrettiin muualle. Yhdysvalloista peräisin olevan tuonnin hinnat olivat huomattavasti korkeammat kuin yhteisön tuotannonalan. (114) Unkarista peräisin oleva tuonti väheni lähes puoleen tarkastelujakson aikana. Sen keskimääräinen myyntihinta oli huomattavasti korkeampi kuin vientituella tapahtuneen tuonnin ja suunnilleen sama kuin yhteisön tuotannonalan hinta. (115) Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että muista yhteisön ulkopuolisista maista ja erityisesti Yhdysvalloista ja Unkarista peräisin oleva tuonti ei vaikuttanut yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon. 3.3 Kulutustottumuksissa tapahtuneet muutokset (116) Sulfaniilihapon todettavissa oleva kulutus yhteisössä kasvoi tarkastelujakson aikana noin 10000 tonnista vuonna 1997 noin 11000 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Yhteisön tuotannonala kykeni samaan aikaan kasvattamaan markkinaosuuttaan, koska muut yhteisön tuottajat poistuivat markkinoilta. Tämän perusteella kulutuksen kehitys ei vaikuttanut yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon. 3.4 Yhteisön tuotannonalan vientitulokset (117) Viennin prosenttiosuus Sorochimien kokonaismyynnistä oli tutkimusajanjakson aikana sama kuin tarkastelujakson alussa eli noin kolmannes. Se kasvoi vuosina 1998 ja 1999 tiettyjen kertaluonteisten sopimusten ansiosta. Samalla tavalla mitattu Quimigalin viennin määrä oli tutkimusajanjakson aikana suurempi, noin puolet koko myynnistä. Yhteisön tuotannonalan viennin hintataso vastasi tutkimusajanjakson aikana yhteisön markkinoilla tapahtuneen myynnin hintatasoa. Tämän vuoksi päätellään alustavasti, että yhteisön tuotannonalan vientitulokset eivät vaikuttaneet yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon. 3.5 Quimigalin tulo yhteisön markkinoille (118) Muistutetaan, että Quimigal, joka on toinen yhteisön tuotannonalan muodostavista yrityksistä, aloitti sulfaniilihapon tuotannon ja myynnin vuonna 1999 aikaisemman päätöksen mukaisesti, joka oli tehty aikaan, jolloin sulfaniilihapon hinta yhteisön markkinoilla oli korkeampi. On väitetty, että ainakin osa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneesta vahingosta johtuisi Quimigalista eikä tarkasteltavana olevasta tuonnista, koska Quimigalin myyntihinnat olivat melko alhaiset ja yksikkökustannukset korkeat sen toiminnan ensimmäisinä vuosina. Tämä väite on hylättävä, koska erittäin matalaan hintaan polkumyynnillä tapahtunut tuonti yhteisön markkinoille pakotti kyseisen yrityksen tarjoamaan tuotantoaan melko samanlaiseen hintaan, jotta se kykeni saavuttamaan tavoittelemansa markkinaosuuden kohtuullisessa ajassa. Quimigal on kyennyt sittemmin nostamaan hintojaan hiukan. (119) Lisäksi jotta yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon ei katsottaisi virheellisesti johtuvan polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista, kaikkien poikkeuksellisten Quimigalin toiminnan perustamiskustannusten vaikutus eliminoitiin kuten on selostettu kannattavuutta koskevassa 4.6 kohdassa. (120) Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että Quimigalin tulo markkinoille ei vaikuttanut yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon. 4 Syy-yhteyttä koskevat päätelmät (121) Tutkimuksessa on käynyt ilmi, että vientituella Intiasta suurina määrinä yhteisön markkinoille tapahtunut tuonti vaikutti yhteisön tuotannonalan keskimääräisiä myyntihintoja voimakkaasti alentavasti. Yhteisön tuotannonalan oli pakko alentaa hintojaan huomattavasti säilyttääkseen osuutensa markkinoista ja varmistaakseen tyydyttävän kapasiteetin käyttöasteen. Se, että yhteisön tuotannonala kykeni kasvattamaan markkinaosuuttaan, johtuu useiden muiden yhteisön tuottajien poistumisesta sulfaniilihappomarkkinoilta. Vaikka yhteisön tuotannonala kykeni nostamaan hintojaan vuodesta 1998 alkaen, korotukset eivät olleet riittäviä, jotta tuotanto olisi palautunut kannattavaksi, koska polkumyynnillä ja vientituella tapahtuva tuonti vaikutti hinnankorotuksia estävästi. Samaan aikaan vientituella Intiasta tapahtuvan tuonnin määrä jatkoi kasvuaan. (122) Vaikka tuonti Kiinasta vaikutti yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon, koska sen kasvu yhteisön markkinoilla ja matala hinta vaikutti hinnankorotuksia estävästi, päätellään alustavasti, että tuonti Intiasta erikseen tarkasteltuna aiheutti merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Tuonti Intiasta kasvoi tarkastelujakson aikana merkittävästi sekä määrällisesti että markkinaosuudella mitattuna. Muistutetaan, että tämän tuonnin keskimääräinen hinta oli tutkimusajanjakson aikana 13 prosenttia alempi kuin yhteisön tuotannonalan. Tämän vuoksi päätellään alustavasti, että tuonti Intiasta aiheutti merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, jolle ovat olleet ominaisia matalat myyntihinnat, kannattavuuden puute ja investointien negatiivinen tuotto. (123) Sen sijaan kulutustottumusten muutos ja yhteisön tuotannonalan vientitulokset eivät vaikuttaneet yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon. G YHTEISÖN ETU 1 Yleiset huomiot (124) Komissio tutki, olisiko vahingollista tukea koskevista päätelmistä huolimatta olemassa pakottavia syitä, joiden perusteella olisi pääteltävä, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa olisi yhteisön edun mukaista. Tätä varten tarkasteltiin kaikki toimitetut tiedot huomioon ottaen, perusasetuksen 31 artiklan 1 kohdan mukaisesti, mahdollisten toimenpiteiden ja myös niiden toteuttamatta jättämisen vaikutuksia kaikkien tähän menettelyyn osallistuvien osapuolten kannalta. 2 Tutkimus (125) Komissio lähetti kyselylomakkeet tuojille, raaka-aineen toimittajille, tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjäteollisuudelle sekä muille asianomaisille osapuolille, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. (126) Yhteensä lähetettiin 27 kyselylomaketta, mutta vastauksia saatiin määräaikana ainoastaan 9. Kuten johdanto-osan 9 kappaleessa on todettu, useat yritykset tyytyivät esittämään ainoastaan huomautuksia sen sijaan, että olisivat täyttäneet komission lähettämän kyselylomakkeen. Nämä huomautukset on tapauksen mukaan otettu huomioon. (127) Vastaukset saatiin asetetussa määräajassa seuraavilta seitsemältä tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjältä: - Bayer AG, Leverkusen, Saksa - Ciba Spezialitätenchemie Grenzach GmbH, Grenzach Wyhlen, Saksa - Manuel Vilaseca SA, Barcelona, Espanja - SA Robama, Barcelona, Espanja - Sika Limited, Welwyn Garden City, Yhdistynyt kuningaskunta - SIPO srl, Milano, Italia - SKW Polymers GmbH, Trostberg, Saksa; yhdeltä myyjältä: - Twinstar Chemicals Ltd, Harrow, Yhdistynyt kuningaskunta; yhdeltä sulfaniilihappoteollisuuden raaka-aineiden toimittajalta: - Quimigal SA, Estarreja, Portugali. 3 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköinen vaikutus yhteisön tuotannonalaan (128) Muistutetaan, että yhteisön tuotannonala muodostuu kahdesta yrityksestä, joilla on tuotantolaitokset Ranskassa ja Portugalissa. (129) Huolimatta yhteisön tuotannonalalle tutkimusajanjakson aikana aiheutuneesta merkittävästä vahingosta ei ole syytä epäillä sen elinkelpoisuutta ja kilpailukykyä pitkällä aikavälillä markkinoilla, joilla vallitsee terveen kaupan tavanomaiset olosuhteet. Yhteisön tuotannonalalla on suunnitelmia lisätä tuotantokapasiteettiaan yhteisössä voidakseen vastata kasvavaan yhteisön kysyntään. Näitä suunnitelmia on kuitenkin täytynyt lykätä yhteisön matalan hintatason vuoksi, joka johtuu vientituella tapahtuvasta tuonnista. (130) On syytä muistaa, että yhteisön tuotannonalan tappiollinen tilanne johtuu sen vaikeuksista kilpailla tarkastelujakson aikana markkinaosuuttaan kasvattaneen vientituella alhaiseen hintaan tapahtuneen tuonnin kanssa. Vientituella tapahtuneen tuonnin aiheuttama paine pakotti myös useat yhteisön tuottajat lopettamaan sulfaniilihapon tuotannon. (131) Toimenpiteiden käyttöönoton katsotaan palauttavan markkinoille terveen kilpailun. Yhteisön tuotannonalan pitäisi sen jälkeen pystyä lisäämään myyntinsä määrää ja nostamaan hintaa, mikä kasvattaisi tuoton tasolle, jolla tuotantolaitoksiin investoinnin jatkaminen olisi perusteltua. (132) Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, on melkein varmaa, että tarkastelujakson aikana havaitut yhteisön tuotannonalan tappiot jatkuvat. Se ei kykene investoimaan uuteen tuotantokapasiteettiin eikä kilpailemaan tehokkaasti yhteisön ulkopuolelta tulevan tuonnin kanssa. Olisi huomattava, että Sorochimie on pyytänyt suojaa velkojiltaan sen liiketoimintaan liittyvien vaikeuksien takia, ja sen nykyistä kaupankäyntiä valvoo paikallisen kauppatuomioistuimen nimeämä viranomainen. Yrityksen voi olla mahdotonta jatkaa toimintaansa, jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön. (133) Tässä yhteydessä olisi huomattava, että Intiasta tapahtuvaan tuontiin on Yhdysvalloissa sovellettu polkumyyntitoimenpiteitä ja tukien vastaisia toimenpiteitä maaliskuusta 1993. Yhteisön markkinoita lukuun ottamatta tälle viennille katsotaan olevan vain vähäiset markkinat muissa maissa. (134) Tästä syystä päätellään alustavasti, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönotto on yhteisön tuotannonalan edun mukaista. 4 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköinen vaikutus myyjiin (135) Komissio sai yhden vastauksen yritykseltä, joka toi tarkasteltavana olevaa tuotetta viime aikoihin saakka ja on myynyt myös yhteisön tuotannonalan tuottamaa sulfaniilihappoa. Yritys huomautti, että toimenpiteiden käyttöönotto yhteisössä saattaisi johtaa joidenkin käyttäjien tuotantolaitosten siirtämiseen yhteisön ulkopuolelle tai poistumiseen tiettyjen lopputuotteiden markkinoilta. Se pelkäsi tämän vuoksi menettävänsä liiketoimintaa yhteisössä. Kuten tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjien osalta on jäljempänä päätelty, tällaiset muutokset ovat epätodennäköisiä, ja tämän vuoksi pääteltiin alustavasti, että toimenpiteiden käyttöönotolla ei ole vakavaa vaikutusta sulfaniilihapon myyjiin yhteisössä. 5 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköinen vaikutus sulfaniilihappoteollisuuden raaka-ainetoimittajiin (136) Komissio sai kyselylomakkeeseen ainoastaan yhden vastauksen sulfaniilihappoteollisuuden raaka-aineen (aniliini) toimittajalta. Vastauksen antoi Quimigal, joka on myös toinen kahdesta sulfaniilihapon tuottajasta yhteisössä. Sen aniliinin myynti sulfaniilihapon tuottajille muodosti tutkimusajanjakson aikana hyvin pienen osan sen koko aniliinin myynnistä yhteisössä. Tästä huolimatta yritys korosti sen sulfaniilihappoteollisuudelle tapahtuvan (koti- ja ulkomaisen) myynnin tärkeyttä. (137) Koska sulfaniilihappoteollisuuden raaka-aineiden toimittajien yhteistyö oli vähäistä ja ottaen huomioon ainoan yhteistyössä toimineen toimittajan erityisen aseman, päätellään alustavasti, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönotolla ei ole suuria edullisia eikä haitallisia seurauksia toimittajille. 6 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköinen vaikutus käyttäjiin (138) Sulfaniilihappoa käytetään moniin eri tarkoituksiin. Sitä käytetään optisten kirkasteiden, betonin lisäaineiden ja erityisväriaineiden valmistuksessa. Yhteisön tuotannonalan, yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien ja yhden sulfaniilihapon entisen yhteisön tuottajan toimittamien tietojen analyysi osoitti, että merkittävin käyttäjäryhmä olivat optisten kirkasteiden valmistajat, joiden osuus oli noin 65 prosenttia arvioidusta yhteisön kulutuksesta. Betonin lisäaineiden osuus oli noin 15 prosenttia yhteisön kulutuksesta ja erityisväriaineiden 10 prosenttia. Lopun myynnin, johon sisältyy myös myynti jälleenmyyjille, aiottu käyttötarkoitus oli tuntematon. (139) Komissio pyrki arvioimaan toimenpiteiden mahdollisen taloudellisen vaikutuksen yhteistyössä toimineiden käyttäjien toimintaan ottaen huomioon niiden sulfaniilihappohankintojen alkuperän sekä sulfaniilihapon osuuden niiden kokonaistuotantokustannuksista tutkimusajanjakson aikana. Tätä varten katsottiin, että Intiasta tapahtuvan tuonnin hinnat nousisivat tässä tutkimuksessa ja samanaikaisessa polkumyyntitutkimuksessa ehdotetun tullin määrällä kuten Kiinasta tapahtuvan tuonnin hinnat. (140) Koska useat käyttäjät esittivät saman näkökannan vastustaen toimenpiteiden käyttöönottoa sillä perusteella, että tuotantokapasiteetti yhteisössä on riittämätön yhteisön kysyntään verrattuna, tätä näkökohtaa päätettiin käsitellä kaikkien käyttäjäalojen osalta 7 kohdassa. 6.1 Optiset kirkasteet (141) Optisia kirkasteita tuottavilta yhteisön yrityksiltä saatiin kolme vastausta kyselylomakkeeseen ja kirjallisia huomautuksia neljänneltä. Optiset kirkasteet ovat yleisiä fluoresoivia vaalenteita, joita ulkopuoliset asiakkaat käyttävät pääasiassa paperi- ja detergenttiteollisuudessa. Vaikka yhden kyselylomakkeen vastauksissa ei annettu kattavia tietoja vastaajan kannattavuudesta tarkastelujakson aikana, kahden muun yrityksen osalta havaitut kehityssuuntaukset katsotaan merkityksellisiksi, koska näiden kahden yrityksen osuus on puolet kaikkien kolmen vastaajan sulfaniilihapon kulutuksesta tutkimusajanjakson aikana. (142) Yhteistyössä toimineet optisten kirkasteiden tuottajat käyttävät joko puhdasta sulfaniilihappoa tai puhdasta sulfaniilihapon suolaliuosta. Noin puolet niiden hankinnoista tapahtui tutkimusajanjakson aikana yhteisön tuotannonalalta ja puolet muista lähteistä asianomaiset maat mukaan luettuina. (143) Sulfaniilihappoa käytetään ainoastaan tietynlaisissa optisissa kirkasteissa ja vaihtelevissa määrin. Kun kaikkien kolmen yhteistyössä toimineen käyttäjän toimittamat tiedot yhdistettiin, havaittiin, että sulfaniilihapon osuus oli noin 10 prosenttia niiden sellaisten optisten kirkasteiden valmistuskustannuksista, joihin tarvitaan sulfaniilihappoa. Sen jälkeen määritettiin johdanto-osan 139 kappaleessa esitettyä menetelmää käyttäen, että toimenpiteet nostaisivat sulfaniilihappoa sisältävien optisten kirkasteiden valmistuskustannuksia vain hieman yli prosentilla ja niiden kokonaiskustannuksia (jolloin huomioon on otettu myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset) jonkin verran alle prosentilla. (144) Optisten kirkasteiden tuottajat väittivät, että markkinoilla olevat kirkastetyypit ovat heikosti eriytyneet. Optisia kirkasteita käsitellään tämän vuoksi yhtenä hyödykkeenä, ja tuottajien välinen kilpailu on voimakasta. Tätä näyttivät tukevan kahden vastaajan toimittamat kannattavuutta koskevat tiedot, joista käy ilmi, että sulfaniilihappoa sisältävien optisten kirkasteiden myynnin tuotto oli heikentynyt huomattavasti tarkastelujakson aikana huolimatta sulfaniilihapon saatavuudesta polkuhintaan ja samaan aikaan havaitusta kokonaistuotantokustannusten yleisemmästä laskusta. (145) Väitettiin, että jos toimenpiteet otetaan käyttöön, optisten kirkasteiden tuottajat niissä yhteisön ulkopuolisissa maissa, joissa tällaisia toimenpiteitä ei ole käytössä, saisivat merkittävän hintaedun. Yksi tuottaja väitti, että jos sen optisten kirkasteiden liiketoimien jo nyt heikko tuotto heikkenee toimenpiteiden vuoksi entisestään, sen olisi harkittava, voiko se pysyä markkinoilla. (146) Ei ole itsestäänselvää, että optisten kirkasteiden tuottajat yhteisön ulkopuolella saisivat erityistä kilpailuetua yhteisössä sijaitseviin kilpailijoihin nähden, jos toimenpiteet otetaan käyttöön. Tämä on kyseenalaista varsinkin, jos otetaan huomioon, että sulfaniilihapon tuontiin sovelletaan jo useita polkumyyntitulleja yhdessä suurimmista optisten kirkasteiden tuottajamaista, Yhdysvalloissa. Olisi myös huomattava, että ottaen huomioon sen, että yhteisössä sijaitsevien optisten kirkasteiden tuottajien kokonaiskustannusten nousu olisi jonkin verran alle prosentin ja että optisten kirkasteiden osuus paperintuotannon kustannuksista on pieni, ei ole osoituksia siitä, että näiden tuotteiden tuotannon jatkaminen yhteisössä vaarantuisi. Ottaen huomioon niiden huomattavat investoinnit yhteisössä sijaitseviin tuotantolaitoksiinsa viime vuosina sekä markkinoiden ja niiden asiakaskunnan suuruuden on selvää, että nämä tuottajat pysyvät voimakkaasti mukana yhteisön markkinoilla. (147) Tämän vuoksi päätellään alustavasti, että toimenpiteiden käyttöönotolla ei olisi suuria kielteisiä vaikutuksia tähän käyttäjäryhmään. 6.2 Betonin lisäaineet (148) Komissio sai vastaukset kyselylomakkeeseen kahdelta betonin lisäaineita tuottavalta yritykseltä ja kirjallisia huomautuksia kolmannelta. Betonin lisäaineita käytetään betonin tiettyjen ominaisuuksien ja erilaisiin olosuhteisiin reagoimisen parantamiseen. (149) Yhteistyössä toimineiden käyttäjien tiedoista käy ilmi, että sulfaniilihappoa käytettiin kaikenlaisten betonin lisäaineiden tuottamiseen. Kun molempien yritysten tiedot yhdistettiin ja otettiin huomioon niiden tuotevalikoima ja tuotannon määrä, todettiin, että sulfaniilihapon osuus oli noin 15 prosenttia niiden valmistuskustannuksista. Sen jälkeen määritettiin johdanto-osan 139 kappaleessa esitettyä menetelmää käyttäen, että toimenpiteet nostaisivat betonin lisäaineiden valmistuskustannuksia vain hieman yli kahdella prosentilla ja niiden kokonaiskustannuksia (jolloin huomioon on otettu myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset) tätä vähemmän. (150) Ainoastaan toinen vastaajista toimitti tietoja, jotka koskivat sulfaniilihappoa sisältävien tuotteiden kannattavuutta. Komissio ei tämän vuoksi kyennyt arvioimaan tarkasti toimenpiteiden taloudellista vaikutusta tähän käyttäjäryhmään. On kuitenkin huomattava, että sulfaniilihappoa sisältävien tuotteiden liikevaihto on hyvin pieni osa (vähemmän kuin 5 prosenttia) komission kysylylomakkeeseen vastanneiden kahden yrityksen kokonaisliikevaihdosta. Niinpä näiden yritysten koko toiminta ei vaarannu, vaikka tunnustetaan, että toimenpiteillä on jonkin verran vaikutusta niiden betonin lisäaineita koskevaan liiketoimintaan. Tätä tukee myös se, että kumpikaan yritys ei väittänyt, ettei se kykenisi sisällyttämään hinnannousua omiin kustannuksiinsa tai siirtämään sitä asiakkaille. (151) Samat kaksi yhteistyössä toiminutta käyttäjää vastustivat voimakkaasti toimenpiteiden käyttöönottoa. Sen lisäksi, että ne esittivät jäljempänä 7 kohdassa käsitellyn huolensa sulfaniilihapon riittävästä saatavuudesta yhteisössä, ne väittivät, että ne menettäisivät kilpailukykyään maailmanmarkkinoilla betonin lisäaineiden tuottajille sellaisissa yhteisön ulkopuolisissa maissa, joissa Intiasta ja Kiinasta peräisin olevaa sulfaniilihappoa on saatavilla ilman tulleja. (152) Tämä väite oli hylättävä useista syistä. Ensinnäkään kumpikaan yritys ei toimittanut väitteen tueksi todisteita kuten tietoja yhteisön ulkopuolella sijaitsevien betonin lisäaineiden tuottajien aiheuttaman kilpailu-uhkan vakavuudesta. Lisäksi kun otettiin huomioon johdanto-osan 149 kappaleessa mainittu ennakoitavissa oleva korotus näiden yritysten kokonaiskustannuksiin, ei katsottu, että toimenpiteillä olisi kovinkaan haitallista vaikutusta niiden kilpailukykyyn. (153) Kolmannen tuottajan kanta oli moniselitteisempi. Vaikka se korosti sitä, että sen kilpailukyky riippui tietyssä määrin hinnasta, jolla se pystyy hankkimaan raaka-aineensa, se tunnusti, että on tärkeää säilyttää sulfaniilihapon kilpailukykyinen tuotantopohja yhteisössä kyseisen raaka-aineen saatavuuden takaamiseksi. (154) Tästä syystä päätellään alustavasti, että toimenpiteiden käyttöönotolla ei ole vakavia haitallisia vaikutuksia tämän käyttäjäalan toimintaan. 6.3 Väriaineiden tuottajat (155) Komissio vastaanotti vastaukset kolmelta väriaineiden tuottajalta, joista yksi oli vastannut komissiolle myös optisten kirkasteiden tuottajana. Kirjallisia huomautuksia saatiin lisäksi neljänneltä tuottajalta. Ne olivat ostaneet suhteellisen pieniä määriä sulfaniilihappoa tutkimusajanjakson aikana. Määrästä noin puolet oli yhteisöstä peräisin olevaa sulfaniilihappoa ja loppu oli peräisin asianomaisista maista. Kun kyseisten kolmen yrityksen tiedot yhdistettiin ja otettiin huomioon niiden tuotevalikoima ja tuotannon määrä, todettiin, että sulfaniilihapon osuus oli 5-10 prosenttia niiden sulfaniilihappoa sisältävien väriaineiden valmistuskustannuksista. Näiden tuotteiden liikevaihto oli puolestaan noin kolmannes kyseisten yritysten kokonaisliikevaihdosta. (156) Sen jälkeen määritettiin johdanto-osan 139 kappaleessa esitettyä menetelmää käyttäen, että toimenpiteet nostaisivat sulfaniilihappoa sisältävien väriaineiden valmistuskustannuksia vain hieman yli prosentilla ja niiden kokonaiskustannuksia (jolloin huomioon on otettu myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset) jonkin verran alle prosentilla. Koska yksikään näistä yrityksistä ei toimittanut komissiolle yksityiskohtaisia tietoja väriaineita koskevan liiketoimintansa kannattavuudesta, toimenpiteiden mahdollista vaikutusta niiden taloudelliseen tilanteeseen kokonaisuudessaan ei kuitenkaan ollut mahdollista määrittää tarkasti. (157) Yksi vastaaja toimitti kuitenkin kirjallisia huomautuksia väriaineita koskevan liiketoiminnan voimakkaasta kilpailusta ja olosuhteista, joissa tätä liiketoimintaa harjoitetaan pienellä voittomarginaalilla. Tämä väitti, että Intiasta ja Kiinasta peräisin olevat väriaineet aiheuttivat voimakasta hintakilpailua mahdollisesti polkumyynnin ja vientituen takia ja että sulfaniilihapon hinnan nousulla saattaisi olla vakavat seuraukset väriaineiden tuotannon jatkumiselle yhteisössä. Mahdollisen polkumyynnin ja tukitoimien esiintyminen jatkojalostustuotteiden markkinoilla (tätä koskevaa näyttöä ei toimitettu) ei saa kuitenkaan estää aiheellisten kaupan suojakeinojen käyttöä polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin yhteisön tuotannonalan muodostaville sulfaniilihapon tuottajille aiheuttaman vahingon korjaamiseksi. (158) Kannattavuutta koskevien tietojen puuttuessa ja koska sulfaniilihapon hinnalla on suhteellisen pieni vaikutus kaikkien väriaineiden kokonaistuotantokustannuksiin, päätellään alustavasti, että tasoitustullien käyttöönotolla ei ole vakavia haitallisia seurauksia tälle käyttäjäalalle. 6.4 Päätelmät (159) Edellä esitettyjen sulfaniilihapon eri käyttäjiä tässä tutkimuksessa koskevien päätelmien perusteella päätellään alustavasti, että toimenpiteiden käyttöönotto vaikuttaisi hieman niiden taloudelliseen tilanteeseen, mutta ei vaarantaisi niiden toiminnan jatkumista tai johtaisi niiden tuotannon siirtämiseen yhteisön ulkopuolelle. 7 Kilpailua ja kauppaa vääristävät vaikutukset (160) Komissio tarkasteli toimenpiteiden mahdollisia kilpailua ja kauppaa vääristäviä vaikutuksia tutkimuksen päätelmien ja asianomaisten osapuolten esittämien huomautusten perusteella. Huomautukset koskivat pääasiassa tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisöön tuonnin jatkuvaa tarvetta, koska yhteisön tuotannonala ei kykene kattamaan koko kysyntää. Yksi käyttäjä esitti myös huolen, että Intiasta ja Kiinasta tapahtuvien toimitusten väheneminen antaisi Sorochimielle mahdollisuuden määrätä hinnat yhteisön markkinoilla amerikkalaisten kilpailijoidensa kanssa. (161) Toimenpiteiden tarkoitus ei ole estää tuontia yhteisöön vaan varmistaa, että tuonti ei tapahdu vahingolliseen tuettuun hintaan. On myönnettävä, että eri alkuperää oleva tuonti kattaa jatkossakin merkittävän osan yhteisön kysynnästä. On myös huomattava, että yhteisön tuotannonalalla on suunnitelmia lisätä kapasiteettiaan, jos sen sulfaniilihapon myynnin tuotto saavuttaa kohtuullisen tason. Tämän vuoksi on erittäin todennäköistä, että yhteisön tuotannonala kykenee toteuttamaan nämä investointisuunnitelmat, jos vientituella tapahtuvan tuonnin vahingolliset vaikutukset poistetaan ottamalla toimenpiteet käyttöön. On tärkeää huomata, että sulfaniilihapon tuotanto on jo keskittynyt melko harvoihin maihin maailmassa. Tässä tutkimuksessa on havaittu, että tuotantoa on yhteisön ulkopuolella ainoastaan Intiassa, Kiinassa, Yhdysvalloissa ja Unkarissa. Tämän vuoksi on kaikkien yhteisön käyttäjien edun mukaista, että yhteisön tuotannonalan annetaan toimia terveen kilpailun olosuhteissa, jotta tuotetta voidaan jatkossakin toimittaa yhteisön sisällä. (162) Toinen, hintojen sopimista koskeva väite on hylättävä pelkkänä arvailuna. Väitteen tueksi ei ole toimitettu näyttöä. Lisäksi jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, yhteisön tuotannonala saattaa joutua lopettamaan tuotantonsa. Jos näin kävisi, tuotteiden toimittajien määrä yhteisön markkinoilla vähenisi entisestään ja jäljelle jäävät toimittajat voisivat tämän ansiosta nostaa hintojaan. (163) Väliaikaisten tasoitustullien käyttöönotto edistäisi edellä esitetyn perusteella käyttäjäteollisuuden valinnan mahdollisuuksien ja kilpailun ylläpitämistä yhteisön markkinoilla. 8. Yhteisön etua koskevat päätelmät (164) Edellä esitetyistä syistä päätellään alustavasti, että ei ole yhteisön edun mukaisia pakottavia syitä, joiden perusteella tasoitustulleja ei pitäisi tässä tapauksessa ottaa käyttöön. H VÄLIAIKAISET TUKIEN VASTAISET TOIMENPITEET 1 Vahingon korjaava taso (165) Jotta vältyttäisiin vientituella tapahtuvan tuonnin aiheuttamilta lisävahingoilta, katsottiin asianmukaiseksi ottaa käyttöön tasoitustoimenpiteet väliaikaisten tullien muodossa. (166) Tullien suuruutta määrittäessään komissio otti huomioon todetut tukimarginaalit ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon korjaamiseksi tarvittavan tullin määrän. (167) Komissio määritti tätä varten vahinkoa aiheuttamattoman hinnan, joka perustuu yhteisön tuotannonalan tuotantokustannuksiin (ottamatta huomioon poikkeuksellisia kustannuksia, jotka liittyvät Sorochimien vaikeuksiin liima-alalla, tai Quimigalin perustamiskustannuksia) ja kuuden prosentin voittomarginaaliin. Katsottiin, että tämäntyyppisen kemian alan on mahdollista kohtuudella saavuttaa tällainen voittomarginaali. Vahinkoa aiheuttamatonta hintaa verrattiin edellä esitettyihin hinnan alittavuutta määriteltäessä käytettyihin polkumyynnillä ja vientituella tapahtuvan tuonnin hintoihin. Vahinkomarginaalin määrittämiseksi tämän vertailun tuloksena saadut erot ilmaistiin tämän jälkeen prosentteina koko cif-tuonnin arvosta. 2 Väliaikaiset toimenpiteet (168) Koska vahingon poistava taso on korkeampi kuin määritetty tukimarginaali, väliaikaisten toimenpiteiden olisi perustuttava jälkimmäiseen. Tämän vuoksi sovelletaan seuraavia tulleja: Intia (kaikki yritykset): 9,2 prosenttia. I LOPPUSÄÄNNÖKSET (169) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi on vahvistettava määräaika, jonka kuluessa menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa ilmoittautuneet asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi huomattava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt tullien käyttöönottoa koskevat päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua tarkastelemaan uudelleen mahdollisista lopullisista tulleista päätettäessä, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön väliaikainen tasoitustulli Intiasta peräisin olevan CN-nimikkeeseen ex 2921 42 10 (Taric-koodi 2921 42 10 60 ) kuuluvan sulfaniilihapon tuonnissa. 2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava väliaikainen tasoitustulli on 9,2 prosenttia. 3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista. 2 artikla Asianomaiset osapuolet voivat 20 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella tämä asetus on annettu, ja ne voivat saman ajan kuluessa esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla komission kuulemiksi suullisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2026/97 30 artiklan soveltamista. Asetuksen (EY) N:o 2026/97 31 artiklan 4 kohdan mukaisesti asianomaiset osapuolet voivat yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä esittää huomautuksia tämän asetuksen soveltamisesta. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Asetuksen 1 artiklaa sovelletaan neljän kuukauden ajan. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 3 päivänä huhtikuuta 2002. Komission puolesta Pascal Lamy Komission jäsen (1) EYVL L 288, 21.10.1997, s. 1. (2) EYVL C 190, 6.7.2001, s. 5. (3) EYVL C 190, 6.7.2001, s. 2.