Neuvoston direktiivi 91/132/ETY, annettu 4 päivänä maaliskuuta 1991, haitallisten aineiden ja tuotteiden suurimmista sallituista pitoisuuksista rehuissa annetun direktiivin 74/63/ETY muuttamisesta



Virallinen lehti nro L 066 , 13/03/1991 s. 0016 - 0017

Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 37 s. 0003

Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 37 s. 0003



NEUVOSTON DIREKTIIVI, annettu 4 päivänä maaliskuuta 1991, haitallisten aineiden ja tuotteiden suurimmista sallituista pitoisuuksista rehuissa annetun direktiivin 74/63/ETY muuttamisesta (91/132/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen(1), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3), sekä katsoo, että direktiivin 74/63/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 87/238/ETY(5), soveltamisalan ulkopuolelle on nimenomaisesti suljettu torjunta-ainejäämät, torjunta-ainejäämät rehuissa voivat, samoin kuin tiettyjen jo valvottavina olevien aineiden ja tuotteiden jäämät, vaarantaa ihmisten terveyden, koska yleensä on kyse vaarallisia vaikutuksia omaavista myrkyllisistä aineista tai valmisteista, on aiheellista jättää huomiotta se tosiasia, että torjunta-aineita - päinvastoin kuin useimpia muita haitallisia aineita ja tuotteita, joita koskevia sääntöjä on jo annettu - käytetään harkitusti suojaamaan kasveja, sillä niitä ei lisätä rehuihin tai niiden osiin; siitä huolimatta niiden mahdollinen esiintyminen on vaara samalla tavoin kuin niiden aineiden ja tuotteiden, joista säädetään direktiivissä 74/63/ETY, sen vuoksi torjunta-aineita tulisi käyttää siten, ettei niistä aiheudu vaaraa ihmisten terveydelle, sikäli kuin eräät jäsenvaltiot ovat jo päättäneet tiettyjen torjunta-ainejäämien suurimmista sallituista pitoisuuksista rehuissa, kyseiset pitoisuudet ovat erilaisia ja ovat esteenä rehujen vapaalle liikkuvuudelle yhteisössä; sen vuoksi on suotavaa lähentää voimassa olevat säännökset sisällyttämällä nämä edellä mainittuun direktiiviin, joka soveltuu hyvin tähän tarkoitukseen, näyttää perustellulta säätää ensivaiheessa tiettyjen torjunta-aineissa käytettävien tai käytettyjen erityisen haitallisten ja vahingollisten aktiivisten aineiden, nimittäin orgaanisten klooriyhdisteiden, suurimmista sallituista pitoisuuksista rehuissa; sen vuoksi jäsenvaltiot saavat pitää voimassa määräämänsä enimmäispitoisuudet sellaisten torjunta-ainejäämien osalta, joita ei ole luetteloitu liitteessä I olevassa B osassa, kunnes annettujen säännösten mukaisesti tehdään yhteisön päätös niiden osalta liitteiden muuttamisesta, ja yhteisön tuomioistuin on mitätöinyt 16 päivänä marraskuuta 1989 tapauksesta 11/88 antamassaan tuomiossa direktiivin 87/519/ETY(6); sen vuoksi on tarpeen antaa uusi direktiivi asianmukaisin oikeudellisin perustein, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiiviä 74/63/ETY seuraavasti: 1. Korvataan 1 artiklan 2 kohdan c alakohta seuraavasti: "c) torjunta-ainejäämien suurimpien sallittujen pitoisuuksien vahvistamista eläinten rehuksi tarkoitetuissa tuotteissa siltä osin kuin jäämiä ei ole luetteloitu liitteessä I olevassa B osassa." 2. Lisätään liitteessä I olevaan B osaan kohdat seuraavasti: >TAULUKON PAIKKA> 3. Korvataan liitteessä I olevan C osan taulukon kolmannen sarakkeen otsikko seuraavasti: "Enimmäispitoisuus mg/kg (ppm) rehusta, jonka kosteuspitoisuus on 12 %". 2 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä elokuuta 1991. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 4 päivänä maaliskuuta 1991. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja R. STEICHEN (1) EYVL N:o C 210, 23.8.1990, s. 5 (2) EYVL N:o C 48, 25.2.1991 (3) EYVL N:o C 31, 6.2.1991, s. 44 (4) EYVL N:o L 38, 11.2.1974, s. 31 (5) EYVL N:o L 110, 25.4.1987, s. 25 (6) EYVL N:o L 304, 27.10.1987, s. 38