Komission asetus (EY) N:o 616/1999, annettu 23 päivänä maaliskuuta 1999, väliaikaisen polkumyynnin käyttöönotosta Korean tasavallasta peräisin olevan, läpimitaltaan alle 1 mm:n ruostumattoman teräslangan tuonnissa



Virallinen lehti nro L 079 , 24/03/1999 s. 0001 - 0012



KOMISSION ASETUS (EY) N:o 616/1999, annettu 23 päivänä maaliskuuta 1999, väliaikaisen polkumyynnin käyttöönotosta Korean tasavallasta peräisin olevan, läpimitaltaan alle 1 mm:n ruostumattoman teräslangan tuonnissa EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 905/98 (2), ja erityisesti sen 7 artiklan, on kuullut asiassa neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: A. MENETTELY (1) Komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 25 päivänä kesäkuuta 1998 julkaistulla ilmoituksella (3) Korean tasavallasta, jäljempänä "Korea", peräisin olevan, läpimitaltaan alle 1 mm:n ruostumattoman teräslangan tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta. Samana päivänä pantiin vireille rinnakkainen tukien vastainen tutkimus. (2) Menettely aloitettiin valituksen perusteella, jonka Euroopan rauta- ja terästeollisuuden liitto (EUROFER) oli jättänyt toukokuussa 1998 sellaisten yhteisön tuottajien puolesta, joiden tuotanto edustaa pääosaa yhteisön ruostumattoman teräslangan tuotannosta. Valitukseen sisältyneet todisteet kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin kuulemisen jälkeen riittäviksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen. (3) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille valituksen tehneille yhteisön tuottajille, vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille, tavarantoimittajille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä asianomaisille järjestöille ja viejämaiden edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Mahdollisuus tulla kuulluiksi myönnettiin kaikille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet. (4) Komissio lähetti kyselylomakkeen kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja sai vastauksia useilta yhteisössä ja viejämaissa toimivilta yrityksiltä. (5) Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin, vahingon ja yhteisön edun alustavan määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja teki tarkastuskäynnit seuraavien yritysten toimitiloihin: a) Yhteisön tuottajat - AB Sandvik Steel, Sandviken, Ruotsi - Bekaert N.V., Zwevegem, Belgia - Gusab Stainless, Mjölby, Ruotsi - Sprint-Metal, Pariisi, Ranska - Sprint Metal Edelstahlzieherei GmbH, Hemer, Saksa - Rigby-Maryland Stainless Ltd., Liversedge, Yhdistynyt kuningaskunta - Rodacciai S.p.a ja Rodasider S.r.l, Bosisio Parrini, Italia - Società Italiana Kanthal S.p.a, Cinisello Balsamo, Italia b) Korealaiset vientiä harjoittavat tuottajat - Dae Sung Rope MFG. Co. Ltd., Pusan - Korea Sangsa Co. Ltd., Seoul/Pusan - Korea Welding Electrode Co. Ltd., Seoul - Kowel Special MFG Steel Wire Co. Ltd., Pusan - Seah Metal Products Co. Ltd., Chang Won - Shine Metal Co. Ltd., Pusan c) Vientiä harjoittaviin tuottajiin etuyhteydessä olevat yhteisön tuojat - Kos Europe GmbH, Düsseldorf, Saksa d) Yhteisön tuojat, jotka eivät ole etuyhteydessä vientiä harjoittaviin tuottajiin - Trio Handels GmbH, Eppstein, Saksa - Bodo Trading GmbH, Dreieich, Saksa (6) Polkumyyntiä koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 1997 ja 31 maaliskuuta 1998 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 1994 ja 31 päivän maaliskuuta 1998 välisen ajanjakson, jäljempänä "tarkasteltavana oleva ajanjakso". B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 1. Tarkasteltavana oleva tuote (7) Tarkasteltavana oleva tuote on ruostumatonta terästä oleva lanka, jossa on vähintään 2,5 painoprosenttia nikkeliä; tämä tuote on muu kuin lanka, jossa on vähintään 28 mutta enintään 31 painoprosenttia nikkeliä ja vähintään 20 mutta enintään 22 painoprosenttia kromia. Sen läpimitta on alle 1 mm. Tuote luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin ex 7223 00 19. (8) Tuotteen määritelmä perustuu lähinnä sen fyysisiin ominaisuuksiin kylmänä viimeisteltynä lankana ja sen luokitukseen tiettyyn ruostumattoman teräksen laatuun. Ruostumaton teräslanka saadaan muokkaamalla teräslankoja ohuemmiksi. Tuote on useimmiten poikkileikkaukseltaan pyöreä. Ruostumatonta teräslankaa muokataan terästangoista useilla menetelmillä. Ruostumattoman teräslangan mekaaniset tai kemialliset ominaisuudet (vetolujuus, läpimitta, ruostumattoman teräksen laatu) sekä pinnan ulkomuoto (kiiltävä, himmeä, päällystetty) voivat vaihdella asiakkaiden vaatimusten mukaan, minkä tuloksena on suuri määrä tuotelajeja, jäljempänä myös "mallit". Näistä eroavuuksista huolimatta kaikkia ruostumattomia teräslankoja pidetään yhtenä tuotteena. (9) Läpimitaltaan alle 1 mm:n ruostumatonta teräslankaa valmistetaan vetämällä ja pienentämällä läpimittaa koneella, jossa on useita voideltuja kierreleukoja. Alle 1 mm:n ruostumattoman teräslangan tuotanto on huomattavasti kalliimpaa kuin läpimitaltaan suurempien (vähintään 1 mm) tuotteiden tuotanto, koska siihen kuuluu useita valmistusvaiheita ja koska se on hyvin työvoimavaltaista. (10) Myös käyttäjät muokkaavat ruostumatonta teräslankaa, josta ne valmistavat esimerkiksi erittäin ohuita suodatinkappaleita, sidoslankaa, jousia ja niin edelleen. Näitä puolivalmiita tuotteita käytetään esimerkiksi ajoneuvo- ja tekstiilialalla, sähkömekaanisella alalla, lääkinnällisissä laitteissa ja niin edelleen. (11) Tutkimuksessa todettin alustavasti, että läpimitaltaan vähintään 1 mm:n ruostumattomat teräslangat ja alle 1 mm:n ruostumattomat teräslangat eroavat toisistaan fyysisiltä ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan. Fyysiset erot koskevat lähinnä vetolujuutta, päällystettä ja venyvyyttä. Tämän lisäksi ohuita lankoja käytetään lähinnä tietyissä tarkkuusvälineissä kuten lääkinnällisissä ja kirurgisissa laitteissa, hienosuodattimissa ja niin edelleen; paksumpia lankoja käytetään sen sijaan rakennusalalla, laakereita varten, ajoneuvoalalla sekä tietyissä mekaanisissa laitteissa ja kodinkoneissa. Näin ollen vaikuttaa siltä, että ohuet ja paksut langat ovat ainoastaan hyvin rajoitetusti keskenään vaihdettavissa. Edelleen tutkitaan kuitenkin, onko mahdollista erottaa kyseiset tuotteet toisistaan selkeästi. 2. Samankaltainen tuote (12) Tutkimuksessa todettiin, että Koreassa tuotettu ja myyty tai yhteisöön viety ruostumaton teräslanka sekä valituksen tehneiden yhteisön tuottajien yhteisössä tuottama ja myymä ruostumaton teräslanka ovat tosiasiallisesti samanlaisia fyysisiltä ominaispiirteiltään ja käyttötarkoitukseltaan, minkä vuoksi ne ovat neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. C. POLKUMYYNTI 1. Normaaliarvo (13) Normaaliarvoa määritettäessä tutkittiin ensin kyseisten maiden kunkin yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan osalta, oliko se myynyt kyseistä tuotetta edustavia määriä kotimarkkinoilla perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla eli oliko kyseinen myynti enemmän kuin 5 prosenttia sen yhteisöön viemästä tuotemäärästä. Tämän jälkeen tutkittiin jokaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta, oliko kunkin tuotelajin kokonaismyynti kotimarkkinoilla vähintään 5 prosenttia saman lajin viennistä yhteisöön. Niiden tuotelajien osalta, jotka täyttivät tämän 5 prosentin edustavuutta koskevan ehdon, arvioitiin, oliko tuotetta myyty riittävässä määrin tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jos tuotelajia kohti määritetty yksikkökustannukset ylittävillä hinnoilla tapahtunut myynti kotimarkkinoilla oli vähintään 80 prosenttia myynnin kokonaismäärästä, normaaliarvo määritettiin kaikessa kotimarkkinoilla myynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotelajia kohti määritettyjen kannattavien liiketoimien määrä oli vähemmän kuin 80 prosenttia mutta vähintään 10 prosenttia kokonaismyynnistä, normaaliarvo määritettiin ainoastaan kannattavassa kotimarkkinoilla myynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotelajia kohti määritetty kotimarkkinoilla myynnin määrä oli vähemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön suuntautuneen viennin määrästä tai jos kotimarkkinoilla myynnistä vähemmän kuin 10 prosenttia oli kannattavaa, kyseisten tuotelajien myyntiä kotimarkkinoilla pidettiin riittämättömänä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti ja se jätettiin tästä syystä huomiotta. Tällöin normaaliarvo määritettiin muiden asianomaisen maan tuottajien vastaavasta, edustavassa määrin kotimarkkinoilla myymästä tuotelajista tavanomaisessa kaupankäynnissä veloittamien hintojen painotetun keskiarvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Jos asianomaisen maan muut tuottajat eivät myyneet vastaavaa tuotelajia riittävästi tai edustavassa määrin kotimarkkinoilla, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti asianomaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle kyseisen viedyn tuotelajin valmistamisesta aiheutuneiden kustannusten perusteella siten, että näihin kustannuksiin lisättiin kohtuullinen määrä myynti- ja yleiskustannuksia sekä voittoa. Myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset määritettiin edustavan kotimarkkinoilla myynnin perusteella ja voittomarginaali edustavan, tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen kotimarkkinoilla myynnin perusteella. 2. Vientihinta (14) Jos tuotetta vietiin suoraan yhteisön riippumattomille tuojille, vientihinnat määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti näiden tuojien tosiasiallisesti maksamien tai niiden maksettavaksi tulevien hintojen perusteella. (15) Jos tuotetta vietiin vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä oleville yhteisön tuojille, vientihinnat muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti niiden hintojen perusteella, joilla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomille yhteisön ostajille. Tässä yhteydessä tehtiin oikaisuja tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten, myös kohtuullisten myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton määrän, huomioon ottamiseksi. Voiton määrä vahvistettiin yhteistyössä toimineiden etuyhteyttä vailla olevien yhteisön tuojien toimittamien voittoa koskevien tietojen perusteella. (16) Tässä yhteydessä eräs etuyhteydessä oleva tuotetta yhteisöön tuova korealainen yritys pyysi, että sen myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksista vähennettäisiin sen Koreassa olevalta emoyritykseltä saadut palkkioiden määrät. Todettiin, että Koreasta tälle yhteisössä toimivalle etuyhteydessä olevalle tuojalle maksetut palkkiot perustuivat tosiasiassa emoyhtiön suoraan myyntiin riippumattomille yhteisön asiakkaille, eikä etuyhteydessä oleva tuoja ollut toimittanut mitään palveluja kyseisen myynnin yhteydessä. Näin ollen kyseisiä palkkioita ei otettu huomioon laskennallisia vientihintoja määritettäessä. 3. Vertailu (17) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon oikaisujen muodossa hintojen vertailuvuuteen vaikuttavat väitetyt ja osoitetut eroavuudet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Tämän perusteella tehtiin oikaisut välillisten verojen, tuontiverojen, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten, myynninjälkeisten kustannusten ja palkkioiden huomioon ottamiseksi. (18) Kuusi yritystä pyysi oikasun tekemistä tuontimaksujen huomioon ottamiseksi. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan mukaisesti pyyntö hylättiin kokonaisuudessaan yhden yrityksen osalta, koska yritys ei kyennyt todistamaan, että kyseiset maksut oli maksettu raaka-aineita tuotaessa ja että raaka-aineet sisältyivät fyysisesti kyseiseen kotimarkkinoilla myytyyn tuotteeseen. Viiden muun yrityksen osalta oikaisu tehtiin osittain siltä osin kuin todistettiin, että raaka-aineet, joista tuontitulleja maksettiin, sisältyivät fyysisesti kyseiseen kotimarkkinoilla myytyyn tuotteeseen ja että tuontitulleja ei ollut kannettu tai ne palautettiin yhteisöön viedyn tuotteen osalta. (19) Yksi yritys pyysi oikaisun tekemistä kaupan portaiden erojen huomioon ottamiseksi sillä perusteella, että se myi tuotetta kotimarkkinoilla suoraan asiakkaille, kun taas yhteisön markkinoilla osa sen myynnistä tapahtui etuyhteydessä olevan tuojan välityksellä. Väitettiin, että koska kaikki etuyhteydessä olevalle tuojalle aiheutuneet kustannukset vähennettäisiin vientihinnasta vertailua varten, myös kotimarkkinoilla myynnissä aiheutuneet välilliset myyntikustannukset olisi voitava vähentää kotimarkkinoiden hinnasta. Tätä pyyntöä ei voitu tutkimuksen alustavassa vaiheessa hyväksyä, koska kyseinen vientiä harjoittava tuottaja ei kyennyt perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdassa edellytetyllä tavalla osoittamaan, että laskennallinen vientihinta koski eri kaupan porrasta kuin normaaliarvo ja että tämä ero vaikutti hintojen vertailtavuuteen. 4. Polkumyyntimarginaalit (20) Painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 10 ja 11 kohdan mukaisesti vientihintojen painotettuun keskiarvoon. Niiden menettelyn piiriin kuuluneiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta, jotka eivät vastanneet komission kyselylomakkeeseen eivätkä ilmoittautuneet muulla tavoin, polkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Yhteistyön laajuuden määrittämiseksi tehtiin vertailu Eurostatin tilastojen ja yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien toimittamien, yhteisöön suuntautuvan viennin määrää koskevien tietojen välillä. Tämän tuloksena todettiin, että yhteistyö oli laajaa. Komissio katsoi tämän vuoksi, että yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntimarginaali voitiin vahvistaa yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn korkeimman polkumyyntimarginaalin suuruiseksi, koska ei ollut mitään syytä uskoa, että yhteistyöhön osallistumattoman vientiä harjoittavan tuottajan polkumyynti olisi ollut vähäisempää kuin korkein todettu taso. Tätä menettelytapaa pidettiin välttämättömänä, koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen ja estää toimenpiteiden kiertäminen. (21) Polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ovat: >TAULUKON PAIKKA> D. VAHINKO 1. Yhteisön tuotannonalan määritelmä Yhteisön tuottajat (22) Perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu yhteisön tuotanto koostuu seuraavista tuottajista: - tuottajat, joiden puolesta valitus tehtiin ja jotka toimivat tutkimuksessa yhteistyössä, jäljempänä "yhteistyössä toimineet valituksen tekijät", - tuottajat, joiden puolesta valitus tehtiin ja jotka eivät toimineet tutkimuksessa yhteistyössä, jäljempänä "yhteistyöhön osallistumattomat valituksen tekijät", ja - muut yhteisön tuottajat, jotka eivät ole valituksen tekijöitä ja jotka eivät toimineet menettelyssä yhteistyössä, mutteivät myöskään vastustaneet menettelyä. Yhteisön tuotannonala (23) Yhteistyössä toimineet valituksen tekijät täyttävät perusasetuksen 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut edustavuuden vaatimukset, koska niiden osuus kyseisen tuotteen tuotannosta yhteisössä on yli 75 prosenttia; niiden katsotaan tämän vuoksi muodostavan yhteisön tuotannonalan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti. 2. Alustavat huomiot: kilpailunäkökohdat (24) Eräät asianomaiset osapuolet ovat väittäneet kolmessa rinnakkaisessa ruostumatonta teräslankaa koskevassa polkumyyntitutkimuksessa ja tukien vastaisessa tutkimuksessa, jotka koskevat läpimitaltaan vähintään 1 mm:n ruostumatonta teräslankaa sekä kyseessä olevaa tuotetta eli läpimitaltaan alle 1 mm:n teräslankaa (AS-385), että kaikki yhteisön tuotannonalan tämän menettelyn yhteydessä toimittamat tiedot ovat epäluotettavia niin kutsutun seostelisäjärjestelmän yhtenäisen soveltamisen vuoksi ja että tämän vuoksi ei olisi mahdollista toteuttaa tarkkaa vahingon arviointia. Kyseiset osapuolet perustivat väitteensä komission asiassa IV/35.814 (Seostelisä) tekemässä päätöksessä (4) esitettyihin päätelmiin, joissa todetaan, että ruostumatonta terästä olevien levytuotteiden tuottajat yhteisössä olivat muuttaneet "yhteisesti seostelisän viitearvojen laskukaavaa. Tämän menettelytavan tavoitteena ja seurauksena on ollut sekä rajoittaa että vääristää tavanomaista kilpailua yhteismarkkinoilla". Kyseiset osapuolet tunnustivat, että edellä mainittu päätös koski levytuotteita (eikä pitkiä tuotteita kuten ruostumattomia teräslankoja), mutta väittivät kuitenkin, että ensinnäkin myös ruostumattoman teräslangan osalta oli olemassa yhdenmukaistettu menettelytapa ja toiseksi, että vaikkei teräslangan osalta todettaisikaan tällaista menettelytapaa, olemassa olevalla levytuotteita koskevalla laittomalla menettelytavalla olisi yhteisvaikutuksia tai myöhempään jalostusasteeseen liittyviä vaikutuksia ruostumattomaan teräslankaan. Koska väitteillä saattoi olla merkitystä tämän menettelyn kannalta, komissio tarkasteli asian mahdollista vaikutusta kerättyjen tietojen luotettavuuteen. Koska ruostumatonta teräslankaa ei teknisistä syistä valmisteta levytuotteista, levytuotteiden osalta todetun yhdenmukaistetun menettelytavan myöhemmän jalostusasteen vaikutusten mahdollisuus on kyseenalainen. Lisäksi ei ole saatu näyttöä siitä, että ruostumattoman teräslangan raaka-aineen toimittajat olisivat soveltaneet edellä mainittua yhdemukaistettua menettelytapaa. Lisäksi levytuotteita ja ruostumatonta teräslankaa tuottavat suurelta osin eri tuottajat, ja ruostumattoman teräslangan tuottajia on huomattavasti enemmän kuin teräslevytuotteiden tuottajia. Asianomaiset vientiä harjoittavat tuottajat tekivät pääosasto IV:lle valituksen (IV/E-1/37.271) 5 päivänä lokakuuta 1998, mutta PO IV ei ole kuitenkaan pannut vireille tutkimusta EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan väitetystä rikkomisesta kyseisen tuotteen osalta. Valitus on nimittäin jatkoa PO IV:lle 3 päivänä helmikuuta 1998 jätetylle valitukselle (IV/E-1/36.930), joka koskee ruostumattomasta teräksestä valmistettuja tankoja (jotka myös kuuluvat pitkiin tuotteisiin); valituksen tekijöille lähetettiin 28 päivänä lokakuuta 1998 komission asetuksen (EY) N:o 99/63 6 artiklan nojalla valituksen hylkäämistä koskeva kirje, vaikkakaan lopullista päätöstä ei ole vielä tehty. Edellä mainitun päätöksen mukaisesti seostelisäjärjestelmän soveltaminen voi olla laitonta ainoastaan, jos sitä sovelletaan yhdenmukaistetulla tavalla. Tässä tutkimuksessa on kuitenkin ilmennyt, että yhteisön tuotannonala ei sovella seostelisää yhdenmukaisesti: toiset yritykset soveltavat sitä kaikkiin asiakkaisiinsa tai vain osaan niistä, toiset eivät sovella sitä lainkaan. Lisäksi yhteisön tuotannonalan eri edustajien myyntihintoja vertailtaessa todettiin, että samojen tuotelajien (mallien) myyntihinnat vaihtelivat. Niissäkin tapauksissa, joissa seostelisää sovelletaan, se on ainoastaan pieni osa kyseisen tuotteen kokonaishinnasta. Komissio päättelee tämän vuoksi, ettei ole näyttöä siitä, että vahinkoa koskevat tiedot olisivat epäluotettavia seostelisän soveltamisen vuoksi. 3. Yhteisön kulutus (25) Arvioidessaan kyseisen tuotteen todettavissa olevaa kulutusta yhteisössä komissio käytti hyväkseen yhteistyössä toimineen yhteisön tuotannonalan ja EUROFERin toimittamia tietoja kyseisen tuotteen myynnin määrästä. Nämä tiedot on lisätty asianomaisen maan yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien toimittamien tietojen sekä Eurostatin tietojen perusteella määritettyihin tuontilukuihin. (26) Vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana ruostumattoman teräslangan todettavissa oleva kulutus yhteisössä oli 17 171 tonnia vuonna 1994, 20 045 tonnia vuonna 1995, 17 857 tonnia vuonna 1996, 20 088 tonnia vuonna 1997 ja 21 810 tonnia tutkimusajanjaksona. Kyseisen tuotteen kulutus yhteisössä kasvoi siis 27 prosenttia vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. 4. Tuonnin määrä ja markkinaosuus (27) Polkumyynnillä tapahtuva tuonti kehittyi seuraavasti: 1 158 tonnia vuonna 1994, 1 875 tonnia vuonna 1995, 2 847 tonnia vuonna 1996, 3 977 tonnia vuonna 1997 ja 4 415 tonnia tutkimusajanjaksona, mikä vastaa 281 prosentin kokonaislisäystä; tuonnin määrä oli tutkimusajanjaksona siis lähes nelinkertainen vuoteen 1994 verrattuna. (28) Myös koreasta tulevan tuonnin markkinaosuus on kasvanut huomattavasti ja jatkuvasti niin, että se oli 7 prosenttia vuonna 1994, 9 prosenttia vuonna 1995, 16 prosenttia vuonna 1996, 20 prosenttia vuonna 1997 ja 20 prosenttia tutkimusajanjaksona; tämä vastaa 185 prosentin kokonaislisäystä vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Olisi huomattava, että vaikka ainoastaan kahden korealaisen yrityksen todettiin myyvän tavaraa polkumyynnillä, koko maata koskeva painotettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali oli yli vähimmäistasoa, ja markkinaosuus oli perusasetuksen 5 artiklan 7 kohdassa edellytettyä tasoa suurempi. 5. Tuonnin hinnat a) Hintojen kehitys (29) Vientiä harjoittavien tuottajien keskimääräiset myyntihinnat ovat kehittyneet seuraavasti: hinnat nousivat vuosina 1994-1995 4,35 ecusta 5,02 eucuun kilolta, mutta laskivat tämän jälkeen tasaisesti niin, että ne olivat 4,83 ecua kilolta vuonna 1996, 4,66 ecua vuonna 1997 ja 4,67 ecua tutkimusajanjaksona. b) Hinnan alittavuus Menetelmä (30) Yhteisön tuotannonalan ja vientiä harjoittavien tuottajien samanlaisten mallien myyntihintoja, jotka on määritetty asiakkaalle toimitetun tavaran hinnan perusteella, on vertailtu tutkimusajanjakson osalta. Asiakkaalle toimitetun tavaran vientihinta on saatu lisäämällä cif-vientihintoihin kohtuullinen prosenttiosuus, joka kattaa vakuutus- ja rahtikustannukset yhteisön rajalta lopulliselle asiakkaalle. (31) Vientimaan koko maata koskeva hinnan alittavuuden marginaali on laskettu yhteisössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta todettujen hinnan alittavuuden marginaalien painotetun keskiarvon perusteella. Hinnan alittavuuden marginaali (32) Hinnan alittavuuden marginaalin painotetuksi keskiarvoksi on Korean osalta määritetty 12,1 prosenttia (yksittäisten marginaalien vaihteluväli 10,6-31,1 prosenttia). 6. Yhteisön tuotannonalan tilanne a) Tuotanto (33) Yhteisön tuotannonalan kokonaistuotanto kehittyi seuraavasti: 12 664 tonnia vuonna 1994, 14 289 tonnia vuonna 1995, 11 651 tonnia vuonna 1996, 12 915 tonnia vuonna 1997 ja 14 138 tonnia tutkimusajanjaksona, eli kokonaislisäys oli 11 prosenttia. Se seurasi siten markkinoiden kehitystä heijastaen vuoden 1995 poikkeuksellista markkinatilannetta, sitä seurannutta laskusuuntausta ja markkinoiden nousevaa kehityssuuntausta tutkimusajanjaksona. b) Kapasiteetin kättöaste (34) Yhteisöen tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste nousi huippuunsa vuonna 1995 (89,1 prosenttia), mutta laski merkittävästi vuonna 1996 (69,9 prosenttia). Vaikka se alkoi nousta tutkimusajanjaksoon mennessä (80,5 prosenttia), se ei palautunut entiselleen. c) Myyntimäärät (35) Yhteisön tuotannonalan myyntimäärien kehitys pysyi suhteellisen vakaana vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana (myynti nousi hieman eli 11 312 tonnista 11 884 tonniin), mutta edellä mainittu poikkeuksellinen markkinatilanne vaikutti myyntiin tietyissä määrin vuonna 1995 (12 511 tonnia) ja tutkimusajanjaksona (11 884 tonnia). Myynnin kehitys ei kuitenkaan noudattanut todettavissa olevan yhteisön kulutuksen kasvua, joka oli 27 prosenttia vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana: yhteisön tuotannonalan myynti lisääntyi samana aikana ainoastaan 5 prosenttia. d) Markkinaosuudet (36) Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus laski vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana tasaisesti 12 prosenttiyksikköä (66 prosentista 54 prosenttiin), mikä osoittaa, että yhteisön tuotannonala ei hyötynyt yhteisön kulutuksen lisääntymisestä eikä poikkeuksellisesta markkinatilanteesta vuonna 1995 (vuosina 1995-1996 markkinaosuus laski 62 prosentista 58 prosenttiin) ja tutkimusajanjaksona; se kärsi polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin lisääntymisestä eikä enää kyennyt saavuttamaan entistä markkina-asemaansa. e) Hinnat (37) Yhteisön tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat nousivat 5,04 ecusta kilolta vuonna 1994 5,78 ecuun vuonna 1995 ja 5,86 eucuun vuonna 1996. Koreasta peräisin oleva halpatuonti lisääntyi huomattavasti vuodesta 1996 alkaen, ja suurin osa yhteisön tuotannonalan edustajista piti hintansa entisellään, kun taas toiset laskivat hintojaan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hintojen mukaisiksi. Vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana yhteisön tuotannonalan keskimääräiset hinnat ovat laskeneet huomattavasti (5,21 ecua vuonna 1997 ja 5,19 ecua tutkimusajanjaksona), mikä osoittaa, että yhteisön tuotannonala on kärsinyt hintojen laskusta. Halpatuonnin lisääntymisen vuoksi yhteisön tuotannonalalla ei ollut muuta mahdollisuutta kuin lopettaa tiettyjen standardituotantomallien tuotanto ja myynti ja keskittyä tiettyihin markkinasektoreihin, joilla hinnat (mutta myös tuotantokustannukset) olivat korkeammat ja kilpailu Koreasta tulevan tuonnin kanssa ei ollut yhtä ankaraa. Näin ollen voidaan olettaa, että hintojen lasku olisi ollut vieläkin korostuneempi, jos yhteisön tuotannonala olisi jatkanut kaikkien tuotemalliensa valmistamista. f) Työllisyys (38) Yhteisön tuotannonalan työntekijöiden määrä on vähentynyt jatkuvasti sen jälkeen, kun vuoden 1995 markkinatilanteen vuoksi kyseisen tuotteen tuotantoon suoraan liittyvien työntekijöiden määrä yhteisössä kasvoi ensin merkittävästi. Työntekijöiden määrä lisääntyi vuosina 1994-1995 499:stä 566:een ja vähentyi tämän jälkeen 521:een tutkimusajanjaksoon mennessä. g) Investoinnit (39) Investoinnit nousivat huippuunsa vuonna 1995 (4,592 miljoonaa ecua), mutta laskivat merkittävästi vuonna 1996 (1,498 miljoonaa ecua). Vaikka ne lisääntyivät taas (vuonna 1997 niiden arvo oli 2,532 miljoonaa ecua ja tutkimusajanjaksona 2,481 miljoonaa ecua), ne eivät palautuneet entiseellen. h) Kannattavuus (40) Yhteisön tuotannonalan kannattavuus laski vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana (3,6 prosentista vuonna 1994 tutkimusajanjakson -0,6 prosenttiin), vaikka sen kehityksessä näkyikin myös vuoden 1995 myönteinen tilanne (8,5 prosenttia). Yhteisön tuotannonalalle aiheutuu tappioita huolimatta edellä mainitusta vuoden 1997 lopun (-0,8 prosenttia) ja tutkimusajanjakson välisenä aikana tapahtuneesta markkinatilanteen kohentumisesta. Voidaan olettaa, että suuntaus olisi ollut vieläkin huonompi, jos yhteisön tuotannonala olisi jatkanut sellaisten mallien tuotantoa ja myyntiä, joihin Koreasta peräisin olevassa viennissä sovellettiin kaikkein aggressiivisinta hinnoittelupolitiikkaa. 7. Vahinkoa koskeva päätelmä (41) Vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana yhteisön tuotannonalan myynti pysyi suhteellisen vakaana. Vaikka myynnissä näkyikin tietyssä määrin vuonna 1995 tapahtunut markkinoiden kehitys ja vaikka se kasvoi hieman tutkimusajanjaksoon mennessä, vuonna 1996 se laski huomattavasti eikä seurannut yhteisön kulutuksen merkittävää kasvua 17 171 tonnista 21 810 tonniin (27 prosenttia) kyseisenä aikana. Tämän seurauksena yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni jatkuvasti. (42) Vaikka yhteisön tuotannonalan tuotanto hieman lisääntyikin ja sen myynnin määrä ja hinnat pysyivät suhteellisen vakaina, kannattavuus heikkeni niin, että vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana aiheutui tappioita, eikä tuotannonala pystynyt hyötymään kyseisenä aikana tapahtuneesta markkinoiden laajenemisesta. (43) Tämän vuoksi päätellään alustavasti, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa. E. SYY-YHTEYS 1. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutus (44) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrän merkittävä lisääntyminen (+281 prosenttia) samoin kuin sen markkinaosuuden merkittävä kasvu (7 prosentista 20 prosenttiin) vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana sekä todettu merkittävä hinnan alittavuus (painotettu keskiarvo 12,1 prosenttia, vaihteluväli 10,6-31,1 prosenttia) tapahtuivat samanaikaisesti yhteisön tuotannonalan tilanteen heikkenemisen (markkinaosuuksien pienenemisen, hintojen laskun ja kannattavuuden heikkenemisen) kanssa. (45) Yhteisön ruostumattoman teräslangan markkinat kasvoivat 27 prosenttia vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Yhteisön tuotannonalan myynnin määrä kasvoi markkinoiden laajentuessa kuitenkin ainoastaan 5 prosenttia eikä siis täysin mukaillut markkinoiden kehitystä. Koreasta tulevan tuonnin määrä sen sijaan lisääntyi huomattavasti (+281 prosenttia) kyseisenä aikana, ja sen markkinaosuus kasvoi huomattavasti (122 prosenttia vuosina 1995-1997). Tämä tapahtui samaan aikaan kun yhteisön tuotannonalalla vallitsi laskusuuntaus: se menetti markkinaosuuksiaan ja joutui vähentämään investointejaan ja laskemaan hintojaan vuodesta 1996 alkaen, mistä aiheutui taloudellista tappiota vuonna 1997. (46) Koreasta peräisin olevan halpatuonnin vuoksi vuonna 1996 suurin osa yhteisön tuotannonalan edustajista pyrki pitämään hintansa entisellään, kun taas eräät laskivat hintojaan. Molemmat taktiikat johtivat kannattavuuden heikkenemiseen joko suoraan (alemmat hinnat) tai välillisesti (korkeista hinnoista johtuva myyntimäärien lasku ja siitä johtuen korkeammat tuotantokustannukset tonnia kohti). Vuodesta 1996 alkaen kaikki yhteisön tuottajat alensivat myyntihintojaan merkittävästi, millä oli jälleen kielteisiä vaikutuksia niiden kannattavuuteen, vaikka ne pyrkivätkin keskittymään tiettyihin markkinasektoreihin, jotta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutukset eivät olisi olleet vieläkin voimakkaammat. Tämä osoittaa selvästi markkinoiden alttiuden hintavaihteluille ja korealaisten tuottajien hintojen alittavuuden keskeisen merkityksen. 2. Muiden tekijöiden vaikutukset (47) Perusasetuksen 3 artiklan 7 kohdan mukaisesti komissio on tarkastellut, onko muilla tekijöillä kuin polkumyynnillä tapahtuneella tuonnilla mahdollisesti ollut vaikutusta yhteisön tuotannonalan tilaan, ottaen erityisesti huomioon yhteistyöhön osallistumattomien yhteisön tuottajien sekä muista maista tulevan tuonnin osuuden asiaan. a) Muut yhteisön tuottajat (48) Vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että muut valitukseen osallistumattomat yhteisön tuottajat ovat saaneet osaltaan vaikuttaa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon, koska niiden myyntimäärät ja markkinaosuus ovat huomattavat. Tältä osin todettiin, että kyseisten muiden yhteisön tuottajien myynnin määrä pysyi varsin vakaana vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana ja itse asiassa pieneni 21 prosenttia vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Lisäksi niiden markkinaosuus pieneni huomattavasti 23 prosentista 16 prosenttiin vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tämä osoittaa selvästi, etteivät nekään pystyneet hyötymään yhteisön markkinoiden laajentumisesta. Niiden suhteen ei ole saatavilla tietoja siitä, alittivatko niiden myyntihinnat mahdollisesti yhteisön tuotannonalan myyntihinnat, mutta ruostumattoman teräslangan markkinoiden avoimuuden vuoksi voidaan päätellä, että yhteistyöhön osallistumattomien yhteisön tuottajien tilanteen kehitys on todennäköisesti noudattanut yhteisön tuotannonalan tilanteen kehitystä. Tämä väite olisi näin ollen hylättävä. b) Kolmansista maista tuleva tuonti (49) Vientiä harjoittavat tuottajat väittivät myös, että kolmansista maista, erityisesti Sveitsistä, tuleva tuonti on saattanut osaltaan vaikuttaa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon. (50) Sveitsistä tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuus pysyivät vakaana vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana; sen osuus yhteisön koko kulutuksesta kyseisenä aikana oli 3 prosenttia, kun taas Koreasta tulevan tuonnin osuus kasvoi kyseisenä aikana 7 prosentista 20 prosenttiin. Sveitsin hintojen ei tutkimuksessa havaittu alittavan yhteisön tuotannonalan myyntihintoja. Muiden kolmansien yksittäisten maiden myyntimäärät ja pienet markkinaosuudet joko pysyivät vakaina tai kasvoivat hieman kyseisenä aikana, eikä yhteisön tuotannonalan myyntihintojen alittavuudestakaan ole näyttöä. Tämä väite olisi näin ollen hylättävä. c) Muut tekijät (51) Komissio tarkasteli myös, oliko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko mahdollisesti voinut osittain johtua muistakin kuin edellä mainituista tekijöistä; tällaisia muita tekijöitä voisivat olla erityisesti kysynnän supistuminen, kulutustottumusten muuttuminen, teknologian kehitys ja yhteisön tuotannonalan vientitulos ja tuottavuus. (52) Kysynnän kehityksen ja kulutustottumusten muutoksesta on aiemmin todettu, että ruostumattoman teräslangan markkinat ovat kasvaneet vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana ja että yhteisön tuotannonala ei hyötynyt tästä kasvusta, kun taas vientiä harjoittavien tuottajien myynnin määrä lisääntyi ja markkinaosuus suureni huomattavasti. (53) Teknologian kehityksen ja yhteisön tuotannonalan tuottavuuden suhteen on todettu, että vuoden 1994 ja tutkimusjakson välisenä aikana yhteisön tuotannonala on pyrkinyt pitämään tuotantonsa ja investointinsa entisellään, jottei sen kilpailukyky heikkenisi. Yhteisen tuotannonalan viennin määrä on pysynyt vakaana tarkasteltavana olevana ajanjaksona, ja sen myynti on osoittautunut kannattavammaksi vientimarkkinoilla kuin yhteisön markkinoilla. (54) Näin ollen voidaan päätellä, että muiden tekijöiden kuin polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus ei ollut riittävän suuri poistamaan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon välistä syy-yhteyttä. 3. Syy-yhteyttä koskeva päätelmä (55) Edellä todettujen seikkojen perusteella päätellään alustavasti, että Koreasta polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. (56) Tämä ei kuitenkaan vaikuta komission päätelmiin Intiasta ja Koreasta peräisin olevan, läpimitaltaan alle 1 mm:n ruostumattoman teräslangan tuontia koskevan rinnakkaisen, tukien vastaisen menettelyn suhteen. F. YHTEISÖN ETU 1. Yleishuomio (57) Yhteisön etua tutkiakseen komissio tarkasteli kahta toimintamallia eli todennäköisimpiä vaikutuksia siinä tapauksessa, että polkumyyntitoimenpiteet toteutetaan, ja todennäköisimpiä vaikutuksia siinä tapauksessa, että kyseisiä toimenpiteitä ei toteuteta. Tässä yhteydessä tarkasteltiin erityisesti, millainen vaikutus polkumyyntitoimenpiteillä mahdollisesti olisi yhteisön tuotannonalaan, raaka-aineiden toimittajiin ja kyseisen tuotteen käyttäjiin. 2. Yhteisön tuotannonala ja muut yhteisön tuottajat a) Yleistä (58) Yhteisön tuotannonala on osoittautunut rakenteellisesti elinkelpoiseksi tuotannonalaksi, joka kykenee mukauttamaan tuotevalikoimaansa markkinoiden muuttuvien kilpailuolosuhteiden mukaisesti ja keskittymään sektoreihin, joilla polkumyynnillä tapahtuva tuonti aiheuttaa vähemmän kilpailua. (59) Tästä rakenteellisesti elinkelpoisesta taustasta huolimatta ei kuitenkaan voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että tuotannonala vähentäisi kyseisen tuotteen tuotantoaan yhteisössä, jos polkumyyntitoimenpiteitä ei toteutettaisi. Tämä päätelmä on perusteltu, kun otetaan huomioon polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista aiheutuneen kannattavuuden heikkenemisen pitkäaikaisuus. Jos toimenpiteitä ei toteuteta, polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hintoja laskeva vaikutus tekee edelleenkin tyhjiksi yhteisön tuotannonalan pyrkimykset saavuttaa jälleen tyydyttävästi kannattavuusmarginaali. b) Työllisyys (60) Yhteisön tuotannonalan tilanne on heikentynyt jatkuvasti vuodesta 1995. Mikäli tämä suuntaus jatkuu, yhteisön tuotannonala saattaa joutua lopettamaan tuotantonsa yhteisössä, ja noin 500 kyseisen tuotteen tuotantoon suoraan liittyvää yhteisön työpaikkaa voisi vaarantua. Jos taas toimenpiteet otettaisiin käyttöön, tuotannonala voisi jatkaa ja kehittää toimintaansa yhteisössä. c) Tutkimus ja kehitys (T& K) (61) Kyseinen tuote edellyttää jatkuvia tutkimuksia ja kehitykseen tehtäviä investointeja, jotka liittyvät lähinnä tuotantoprosessiin eli ympäristöä ja energiaa säästävien valmistustekniikoiden kehittämiseen. Tältä osin yhteisön tuotannonala on joutunut vähentämään investointejaan huomattavasti, ja kielteinen kehitys jatkuu, jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön. 3. Etuyhteyttä vailla olevat tuojat (62) Etuyhteyttä vailla olevat kyseisen tuotteen tuojat yhteisössä toimivat tutkimuksessa rajoitetussa määrin yhteistyössä. Yhteistyössä toimineiden yritysten osalta kyseiseen tuotteeseen ei suoraan liittynyt työllisyysvaikutusta eikä merkittäviä investointeja. (63) Tämän perusteella voidaan alustavasti päätellä, että mahdolliset polkumyyntitoimenpiteet eivät todennäköisesti vaikuta merkittävästi etuyhteyttä vailla oleviin tuojiin. 4. Tavarantoimittajat (64) Seuraavat kuusi tavarantoimittajaa toimivat tutkimuksessa yhteistyössä, ja komissio todensi niiden toimittamat tiedot. - Acciaierie Valbruna s.r.l, Vicenza, Italia - Acciaierie Bolzano s.r.l, Bolzano, Italia - Cogne Acciai Speciali, Aosta, Italia - Fagersta Stainless AB, Fagersta, Ruotsi - Roldan SA, Madrid, Espanja - Ugine Savoie Imphy, Ugine, Ranska (65) Vastaukset saatiin myös seuraavilta kahdelta yhteisön tuotannonalan tavarantoimittajilta: Avesta Sheffield Ltd (Sheffield, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Krupp Edelstahlprofile (Siegen, Saksa). Nämä tavarantoimittajat esittivät väitteen, että niille molemmille aiheutui vahinkoa suorasta kilpailusta, joka johtui viime vuosina huomattavasti lisääntyneestä teräslankojen tuonnista kolmansista maista, sekä kyseisen tuotteen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin alhaisemman jalostusasteen vaikutuksista. Koska ruostumattoman teräslangan alan kilpailu oli kiivasta, yhteisön tuotannonala oli pyrkinyt saamaan raaka-ainetta halvemmalla ja etsinyt tavarantoimittajia yhteisön ulkopuolisista maista eli Koreasta, Intiasta ja Taiwanista sekä kohdistanut hintapaineita tavarantoimittajiinsa saadakseen raaka-ainetta halvemmalla. (66) Kyseiseen tuotteeseen sovellettavilla polkumyyntitulleilla autettaisiin yhteisön ruostumattomasta teräksestä valmistettujen tankojen toimittajia parantamaan heikentynyttä taloudellista tilaansa ja saamaan toimintansa taas kannattavaksi, minkä ansiosta ne voisivat toteuttaa tarvittavat investoinnit. 5. Käyttäjät (67) Käyttäjät ovat teräslangan muokkaajia, joiden puolivalmisteita käytetään tarkkuusvälineissä, suodattimissa, tietyissä kodinkoneissa, lääketieteellisiin tarkoituksiin ja niin edelleen. Lähetettyyn 60 kyselylomakkeeseen saatiin ainoastaan neljä vastausta seuraavilta yrityksiltä: - Bever GmbH, Kirchhunden, Saksa - Tucai SA, Barcelona, Espanja - Tubiflex, Orbassano, Italia - Max Rhodius GmbH, Weissenburg, Saksa. (68) Yhteistyön vähäisyyden perusteella on oikeutettua päätellä, että mahdolliset polkumyyntitullit eivät todennäköisimmin vaikuta merkittävästi tuotetta käyttävään tuotannonalaan joko siksi, että kyseinen raaka-aine ei ole niille merkittävä kustannustekijä tai siksi, että niiden ruostumattomaan teräslankaan liittyvä korkeamman jalostusasteen tuotteiden tuotanto on ainoastaaan pieni osa niiden koko tuotannosta. Lisäksi voidaan olettaa, että koska kyseisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin ehdotetaan sovellettavaksi suhteellisen alhaisia tulleja, koska yhteisössä toimii useita kilpailevia tuottajia ja tavaraa tuodaan myös muista kolmansista maista, toimenpiteet eivät todennäköisesti johda ruostumattoman terälangan yleisen hintatason suureen nousuun. 6. Kilpailua ja kauppaa vääristävät vaikutukset (69) Mahdollisten polkumyyntitullien kauppaan kohdistuvien vaikutusten osalta todettakoon, että vaikka yhteisön tuotannonala vie kyseistä tuotetta muihin kolmansiin maihin, sitä ei viedä kyseiseen maahan muun muassa siksi, että siellä sovelletaan korkeita tulleja ruostumattoman teräslangan tuonnissa. Vallitsevan kansainvälisen tilanteen vuoksi yhteisön markkinat ovat lisäksi yksi niistä harvoista avoimista markkinoista, joilla teräksen kysyntä on edelleen runsasta. (70) Mahdollisten toimenpiteiden yhteisön kilpailuun kohdistuvien vaikutusten osalta mainittakoon, että eräät asianomaiset osapuolet ovat väittäneet, että tullien käyttöönotto johtaisi kyseessä olevien vientiä harjoittavien tuottajien häviämiseen yhteisön markkinoilta, mikä heikentäisi huomattavasti kilpailua ja nostaisi ruostumattoman teräslangan hintoja. (71) Kun otetaan huomioon vientiä harjoittavien tuottajien edellä todettu markkina-asema, ehdotettujen tullien suhteellinen alhaisuus, yhteisön tuottajien runsaus sekä markkinoiden avoimuus, voidaan päätellä, että yhteisön tuottajilla on vastaisuudessakin runsaasti vahvoja kilpailijoita markkinoilla. Näin käyttäjillä on tulevaisuudessakin mahdollisuus valita kyseisen tuotteen toimittajansa useista tarjokkaista. (72) Eräät asianomaiset osapuolet ovat myös väittäneet, että toimenpiteiden käyttöönotto ei voi olla yhteisön edun mukaista, kun otetaan huomioon edellä mainitut väitteet seostelisän laskukäytännöistä. Tältä osin viitataan johdanto-osan 24 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa esitettyihin huomioihin. 7. Yhteisön etua koskeva päätelmä (73) Edellä olevat syyt huomioon ottaen päätellään alustavasti, ettei ole pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön polkumyyntitulleja. G. VÄLIAIKAISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET 1. Vahingon korjaava taso (74) Komissio pitää polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevien päätelmien perusteella tarpeellisena ottaa käyttöön väliaikaiset polkumyyntitullit, jotta estettäisiin polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista aiheutuvien lisävahinkojen syntyminen yhteisölle. (75) Tullien tasoa määrittäessään komissio otti huomioon todetut polkumyyntimarginaalit ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon poistamiseksi tarvittavan tullin määrän. Tarvittava hinnankorotus määritettiin vertaamalla hinnan alittavuuden laskemisessa käytettyä painotettua keskimääräistä tuontihintaa (katso johdanto-osan 30 kappale ja sitä seuraavat kappaleet) yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla myymien eri mallien vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan. Vahinkoa aiheuttamaton hinta on saatu lisäämällä yhteisön tuotannonalan myyntihintaan sen keskimääräinen tosiasiallinen tappio ja lisäämällä siihen 5 prosentin voittomarginaali. Tämän suuruinen voittomarginaali on todettu vähimmäisedellytykseksi aiemmissa tämän kaltaista tuotannonalaa koskevissa tapauksissa. Tästä vertailusta johtuvat mahdolliset erot ilmaistiin tämän jälkeen prosentteina cif-kokonaistuontiarvosta. 2. Väliaikaiset toimenpiteet (76) Edellä esitettyjen seikkojen perusteella katsotaan, että olisi otettava käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli todettujen polkumyyntimarginaalien suuruisena, mutta tullin ei kuitenkaan pitäisi olla vahinkomarginaaleja korkeampi perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti. (77) Rinnakkaisen tukien vastaisen menettelyn osalta todettakoon, että neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti tasoitustullin määrän on vastattava tukien määrää, paitsi jos vahinkomarginaali on alhaisempi. (78) Mainitun asetuksen (EY) N:o 2026/97 24 artiklan 1 kohdan ja perusasetuksen 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti mihinkään tuotteeseen ei saa samanaikaisesti soveltaa sekä polkumyynti- että tasoitustulleja polkumyynnistä tai vientituesta johtuvan saman tilanteen korjaamiseksi. Koska kyseisen tuotteen tuonnissa olisi otettava käyttöön polkumyyntitullit, on tarpeen selvittää, aiheutuvatko tuki- ja polkumyyntimarginaalit samasta tilanteesta ja jos aiheutuvat, niin missä määrin. (79) Tässä tapauksessa useiden tutkittujen tukijärjestelmien on todettu olevan mainitun asetuksen (EY) N:o 2026/97 3 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettua vientitukea. Tällaisina tuet vaikuttavat korealaisten vientiä harjoittavien tuottajien vientihintoihin ja johtavat polkumyyntimarginaalien kasvuun. Toisin sanoen määritetyt polkumyyntimarginaalit johtuvat kokonaan tai osaksi vientitukien olemassaolosta. Tässä tilanteessa ei pidetä asianmukaisena, että käyttöön otettaisiin sekä tasoitus- että polkumyyntitullit, jotka vastaisivat täysimääräisesti todettuja tuki- ja polkumyyntimarginaaleja. Polkumyyntitulleja on tämän vuoksi oikaistava niiden tosiasiallisten polkumyyntimarginaalien huomioon ottamiseksi, jotka ovat jäljellä vientitukien vaikutusta tasoittavien tasoitustullien käyttöönoton jälkeen. (80) Edellä esitettyjen seikkojen perustella ehdotetut väliaikaiset tullit, jotka ilmoitetaan prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ja joissa otetaan huomioon tukien vastaisen menettelyn tulokset, ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> Koska yhteistyö oli laajaa, yhteistyöhön osallistumattomiin vientiä harjoittaviin tuojiin olisi sovellettava korkeinta määritettyä yrityskohtaista polkumyyntitullia. Tämän todettiin olevan 17,0 prosenttia. H. LOPPUSÄÄNNÖS (81) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi on vahvistettava määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi on huomattava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat väliaikaisia ja että niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen mahdollisista lopullisista tulleista päätettäessä. ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli, jota sovelletaan tuotaessa Koreasta peräisin olevaa, CN-koodiin 7223 00 19 (Taric-koodi 7223 00 19.10) kuuluvaa ruostumattomasta teräksestä valmistettua lankaa, jonka läpimitta on alle 1 mm ja jossa on vähintään 2,5 painoprosenttia nikkeliä, ei kuitenkaan lankaa, jossa on vähintään 28 mutta enintään 31 painoprosenttia nikkeliä ja vähintään 20 mutta enintään 22 painoprosenttia kromia. 2. Tätä polkumyyntitullia on oikaistu komission asetuksessa (EY) N:o 619/1999 (5) alustavasti määritettyjen tasoitustullien käyttöönoton jälkeen jäljellä olevien tullien tosiasiallisten polkumyyntimarginaalien huomioon ottamiseksi. 3. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava tulli on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> 4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä. 5. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista. 2 artikla Asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää komissiolta saada tulla kuulluiksi 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan soveltamista. Asianomaiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 23 päivänä maaliskuuta 1999. Komission puolesta Leon BRITTAN Varapuheenjohtaja (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1 (2) EYVL L 128, 30.4.1998, s. 18 (3) EYVL C 199, 25.6.1998, s. 8 (4) Komission päätös 98/247/EHTY (EYVL L 100, 1.4.1998). (5) Ks. tämän virallisen lehden sivu 60