FI Euroopan unionin virallinen lehti L 61/22

KOMISSION PÄÄTÖS,

annettu 29 päivänä syyskuuta 2010,

tukiohjelmasta C 4/09 (ex N 679/97), jota Ranska on toteuttanut radioviestinnän hyväksi

(tiedoksiannettu numerolla K(2010) 6483)

(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2011/147/EU)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan (1),

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta (2) ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (3),

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Ranskan tasavalta ilmoitti 2 päivänä lokakuuta 1997 päivätyllä kirjeellä komissiolle tukiohjelmasta N 679/1997, toisin sanoen asetusluonnoksesta, jolla oli tarkoitus muuttaa jo olemassa olevaa radioviestinnän tukiohjelmaa (4). Komissio hyväksyi 10 päivänä marraskuuta 1997 tekemällään päätöksellä (5) kyseisen radioviestinnän tukiohjelman voimassaolon jatkamisen kymmeneksi vuodeksi.

(2) Komissio hyväksyi 28 heinäkuuta 2003 tekemällään päätöksellä tukiohjelman muuttamisen (6). Ranskan viranomaisten ehdottamassa muutoksessa oli kyse muun muassa tukiohjelman rahoituksen muuttamisesta (7). Komissio totesi mainitussa päätöksessä, että ehdotetulla tavalla muutettu tukiohjelma soveltui sisämarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Kyseinen muutos tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 2003 kymmeneksi vuodeksi.

(3) Euroopan unionin tuomioistuimen 22 päivänä joulukuuta 2008 antamassa tuomiossa todettiin 10 päivänä marraskuuta 1997 tehty komission päätös pätemättömäksi vuosien 1997–2002 osalta. Komissio on sen jälkeen toteuttanut tarvittavat toimenpiteet todetun lainvastaisuuden poistamiseksi ja tutkinut Ranskan viranomaisten toimittamat tiedot uudelleen (josta yksityiskohtainen kuvaus kohdassa 3 ”Menettelyn aloittamisen syyt”).

(4) Komissio ilmoitti Ranskan tasavallalle 11 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely tästä tuesta.

(5) Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (8). Komissio on pyytänyt asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä tuesta.

(6) Ranskan tasavalta toimitti huomautuksensa toimenpiteestä 23 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä.

(7) Komissio ei ole saanut huomautuksia muilta asianomaisilta.

2. TUEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS

(8) Kyseessä on tukiohjelma sellaisten pienten ranskalaisten paikallisradioasemien hyväksi, jotka täyttävät lähialuetta käsittelevää yhteiskunnallista viestintää koskevaa tehtäväänsä ja joiden liikevaihdosta enintään 20 prosenttia on peräisin mainos- tai sponsorointiviesteistä saadusta liiketulosta.

(9) Tuki rahoitettiin varoilla, jotka saatiin radio- ja televisiolähetyksissä esitetyistä mainoksista kannetusta veronluonteisesta maksusta.

(10) Toimivaltainen viranomainen eli radioviestinnän tukirahasto (Fonds de soutien à l'expression radiophonique, FSER) voi myöntää kolmenlaista tukea: a) Ranskan audiovisuaalialan neuvoston (Conseil supérieur de l'audiovisuel) valtuuttama, paikallisradioasemille myönnettävä perustamistuki, jonka enimmäismäärä on vahvistettu maksutaulukossa, b) yritystuki, jonka määrä vahvistetaan tukien myöntämisestä vastaavan tukirahaston lautakunnan laatiman (nousevan ja myöhemmin alenevan) maksutaulukon perusteella ja jota voidaan korottaa määritetyissä rajoissa ottaen huomioon palvelun ansiot aputoimien alalla, koulutus-, yhdistys- ja kulttuuritoiminnassa tai lähialuetta käsittelevässä yhteiskunnallisessa viestinnässä, c) investointituki, joka ei saa ylittää 50:tä prosenttia tukikelpoisen radioaseman laitteiden uudistamiseen käytetystä summasta ja jota voi myöntää vain kerran viidessä vuodessa ja jonka enimmäismäärä on vahvistettu maksutaulukossa.

(11) Tukiohjelma otettiin käyttöön vuonna 1989, ja sitä on muutettu useita kertoja. Tukiohjelman muuttamisesta on aina ilmoitettu komissiolle, joka on hyväksynyt muutokset vuosina 1990, 1992, 1997 ja 2003.

2.1 Tukiohjelman edunsaajat

(12) Ranskan viranomaisten ilmoittamalla luonnoksella pannaan täytäntöön tukiohjelma, josta säädetään viestinnän vapaudesta 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86–1067 80 §:ssä, sellaisena kuin se on muutettuna 17 päivänä tammikuuta 1989 annetun lain nro 89–25 25 §:llä ja 29 päivänä joulukuuta 1990 annetun lain nro 90–1170 27 §:llä. Kyseisessä pykälässä säädetään seuraavaa: ”Radiolähetystoiminnalle, jonka kokonaisliikevaihdosta enintään 20 prosenttia on peräisin radiossa esitetyistä mainos- tai sponsorointiviesteistä saadusta liiketulosta, myönnetään tukea Conseil d'Étatn asetuksessa vahvistettujen edellytysten mukaisesti. Tämä tuki rahoitetaan radio- ja televisiomainonnasta saatavista tuloista kannettavalla maksulla. Korvauksia, joita radiolähetystoiminta saa kollektiivisia tai yhteisen edun mukaisia toimenpiteitä tukevien viestien esittämisen johdosta, ei oteta huomioon tämän pykälän 1 momentissa asetetun enimmäismäärän määrittämisessä.”

2.2 Tukiohjelman rahoitustapa

(13) Ranskan viranomaisten 2 päivänä lokakuuta 1997 ilmoittama tukiohjelman rahoitusta koskeva asetusluonnos hyväksyttiin 29 päivänä joulukuuta 1997 asetukseksi nro 97–1263, joka koskee veronluonteisen maksun käyttöönottoa radioviestinnän tukirahaston hyväksi (9). Kyseisen asetuksen 1 §:ssä säädetään seuraavaa: ”Radio- ja televisiolähetyksissä esitetyistä mainoksista kannetaan 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen viiden vuoden ajan veronluonteista maksua [jäljempänä mainosvero], jolla rahoitetaan sellaisten radiopalvelujen lähetysluvanhaltijoiden tukirahastoa, joiden kokonaisliikevaihdosta enintään 20 prosenttia on peräisin radiossa esitetyistä mainos- tai sponsorointiviesteistä saadusta liiketulosta. Tämän maksun tavoitteena on radioviestinnän edistäminen.” Saman asetuksen 2 §:ssä säädetään seuraavaa: ”Maksun määrä lasketaan niiden summien perusteella, joita mainostajat maksavat mainostensa lähettämisestä Ranskan alueelle, lukuun ottamatta provisiota ja arvonlisäveroa. Maksuvelvollisia ovat mainosajan myynnistä vastaavat henkilöt. Maksun määrä määritellään valtiovarain- ja viestintäministerien yhteisessä asetuksessa tulotasoittain maksuvelvollisten mainosajan myyjien neljännesvuosittain saamien tulojen perusteella seuraavien rajojen mukaisesti: […]” Saman asetuksen 4 §:ssä säädetään, että verohallinto määrittää, panee maksuun ja perii 2 §:ssä mainitun veron radioviestinnän tukirahaston lukuun noudattamalla samoja sääntöjä, takuita ja seuraamuksia kuin arvonlisäveron osalta.

(14) Näitä säännöksiä muokattiin komissiolle ilmoitetun tukiohjelman muuttamisen yhteydessä. Komissio hyväksyi tukiohjelman muuttamisen 28 päivänä heinäkuuta 2003 antamallaan päätöksellä (10). Uusien sääntöjen mukaan kyseinen veronluonteinen maksu kohdistuu vain Ranskan alueelle sijoittautuneisiin mainosajan myyjiin.

3. MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT

(15) Komissio hyväksyi vuonna 1997 antamallaan päätöksellä N 679/1997 tukiohjelman muuttamisen. Tukiohjelmaa rahoitetaan radiossa ja televisiossa esitetyistä mainoksista kannettavalla veronluonteisella maksulla. Kyseisessä päätöksessä ei arvioida rahoitusmenettelyä. Vuoden 1997 päätös oli voimassa vuoteen 2003, jolloin se korvattiin uudella päätöksellä NN42/2003 (11).

(16) Régie Networks, suuren ranskalaisen radioaseman NRJ:n mainostoimintaan keskittynyt tytäryhtiö, nosti 3 päivänä elokuuta 2004 kanteen lyonilaisessa tuomioistuimessa vuonna 2001 suorittamastaan maksusta (152 524 euroa). Kyseessä on tuomioistuimelle jätetty ennakkoratkaisupyyntö, joka koskee tuen hyväksymisestä 10 päivänä marraskuuta 1997 tehdyn komission päätöksen pätevyyttä.

(17) Yhteisöjen tuomioistuimen 22 päivänä joulukuuta 2008 antamassa tuomiossa (12) vuoden 1997 päätös todettiin pätemättömäksi, koska komissio ei ollut arvioinut kyseisen tukiohjelman rahoitustapaa.

(18) Tuomioistuin muistuttaa antamansa päätöksen 89 kohdassa, että komission suorittamassa tukitoimen arvioinnissa on välttämättä otettava huomioon tuen rahoitustapa silloin, kun se kuuluu erottamattomasti toimenpiteeseen. Tuomioistuin täsmentää antamansa tuomion 99 kohdassa, että maksu on erottamaton osa tukitoimenpidettä silloin, kun maksun ja tuen välillä on sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä säädetty varojen osoittamista koskeva sellainen sitova yhteys, jonka mukaisesti maksun tuotto osoitetaan väistämättä tuen rahoittamiseen ja se vaikuttaa suoraan tuen suuruuteen ja tämän seurauksena arviointiin tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille.

(19) Varmistettuaan, että kaikki nämä ehdot täyttyvät, tuomioistuin toteaa antamansa tuomion 112 kohdassa, että mainosvero on erottamaton osa radioviestinnän tukiohjelmaa, joka kyseisellä verolla on tarkoitus rahoittaa. Komission on siis välttämättä otettava huomioon tuen rahoitustapa kyseistä tukiohjelmaa koskevassa arvioinnissa. Komissio ei tehnyt sitä asiassa N:o NN 42/03 antamassaan päätöksessä.

(20) Sen jälkeen, kun tuomiossa todettiin 10 päivänä marraskuuta 1997 tehty komission päätös pätemättömäksi, komissio on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet todetun lainvastaisuuden poistamiseksi ja tutkinut Ranskan viranomaisten toimittamat tiedot uudelleen. Siitä seurasi, että komissio aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn 11 päivänä helmikuuta 2009 numerolla C4/2009 (13).

4. RANSKAN HUOMAUTUKSET

(21) Ranskan viranomaiset toimittivat komissiolle 23 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä seuraavat huomautukset: a) Kyseisenä aikana kerättyjen ja maksettujen varojen määrä on vuosittain keskimäärin 20 miljoonaa euroa, joka jaetaan yli 500 tuensaajalle. b) Viranomaiset eivät kiistä sitä, että ulkomaiset operaattorit, jotka harjoittavat radiolähetystoimintaa Ranskassa muissa jäsenvaltioissa sijaitsevilta radioasemilta tai äänitarkkaamoista käsin, ovat myös maksaneet kyseisen veronluonteisen maksun, mutta kyseisiä operaattoreita ei pystytä tunnistamaan. c) Tukea ei voida periä takaisin kahdesta syystä. Ensinnäkin tuesta on ilmoitettu asianmukaisesti, ja komissio on sen hyväksynyt useaan otteeseen, mistä tuensaajille on syntynyt siihen perusteltu luottamus. Toiseksi Ranskan viranomaisten olisi mahdotonta periä maksetut summat takaisin tuensaajilta niiden tämänhetkisen taloudellisen tilanteen vuoksi.

4. TUEN ARVIOINTI

4.1 Tuen arvioinnin oikeusperusta

(22) Tukiohjelman arviointi perustuu SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohtaan.

4.2 SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki

(23) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa: ”Jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.”

(24) Tapausta arvioidaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa esitettyjen edellytysten perusteella.

a) Valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty tuki

Tukiohjelma rahoitetaan varoilla, joita saadaan lainsäädännössä säädetystä veronluonteisesta maksusta, jonka veroviranomaiset perivät ja joka kannetaan radio- ja televisiolähetyksissä esitetyistä mainoksista.

Tuki on siis myönnetty Ranskan valtion varoista.

b) Kilpailun vääristyminen tai uhkaava vääristyminen jonkin yrityksen tai tuotannonalan suosimisen vuoksi

Tukiohjelma koskee ainoastaan radiolähetystoimintaa. Tukiohjelmasta saavat tukea toimijat, joiden kokonaisliikevaihdosta mainostulojen osuus on enintään 20 prosenttia. Nämä palvelut kilpailevat kuulijamääristä ja mainostuloista erityisesti Ranskan alueella toimivien sellaisten muiden radioasemien kanssa, joiden liiketulot ylittävät tukikynnyksen ja jotka eivät saa valtiontukea tukiohjelmasta.

Tuki siis vääristää tai ainakin uhkaa vääristää tukea saavien palveluntarjoajien ja sellaisten palveluntarjoajien, jotka eivät kyseistä tukea saa, välistä kilpailua.

c) Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan

Tukiohjelmasta tukea saavien toimijoiden Ranskan alueella lähettämät radiolähetykset voidaan kuulla myös muissa jäsenvaltioissa, tosin vain raja-alueilla. Joka tapauksessa näyttää siltä, että lainsäädännössä säädetty ja ilmoitettu veronluonteinen maksu kannetaan myös muista jäsenvaltioista Ranskan alueelle lähetettyjen radiolähetysten mainostuloista.

Siitä seuraa, että ilmoitettu tukiohjelma vaikuttaa tai uhkaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

d) Päätelmä valtiontuesta

Edellä esitetyn perusteella komissio arvioi, että Ranskan viranomaisten ilmoittama radioviestinnän tukiohjelma kuuluu SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan määräysten soveltamisalaan. Siltä osin kuin kyseinen tukiohjelma on valtiontukea komission on arvioitava sen soveltuvuutta sisämarkkinoille. Edellä mainitun Régie Networksiä koskevan tuomion mukaisesti mainosvero, jolla kyseistä tukea rahoitetaan, on otettava huomioon arvioitaessa kyseisen tukiohjelman soveltuvuutta sisämarkkinoille.

4.3 Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla

(25) Ilmoitetun tukitoimenpiteen tavoite ja soveltamisala eivät selvästikään täytä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdassa eivätkä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa mainittuja edellytyksiä.

(26) Tukiohjelman tavoitteena on tukea Ranskan alueella radiolähetyksiä lähettäviä radioasemia tukemalla erityisesti sellaisia radioasemia, joiden mainostulot ovat heikoimmat. Näin tukiohjelmalla pyritään takaamaan tiedotusvälineiden monimuotoisuus Ranskan alueella, mikä on oikeutettu yleinen tavoite. Tuensaajien saamaa tukea voitaisiin siis arvioida SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla. Siinä määrätään seuraavaa: ”Sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää: … tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin ja kilpailun edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla …”. Tässä tapauksessa komission on tasapainotettava toimenpiteen myönteiset ja kielteiset vaikutukset.

(27) Aikaisemmissa päätöksissään komissio on todennut kyseisen tukiohjelman vaikutukset myönteisiksi ja todennut sen soveltuvan sisämarkkinoille lähinnä sen vuoksi, että tukiohjelmalla edistetään tarkoin määritetyn yhteisen edun tavoitetta. Sillä pyritään tukemaan Ranskan alueella radiolähetyksiä lähettävien radioasemien monimuotoisuutta. Tukiohjelmasta tuetaan pieniä radioasemia, joilla on paikallinen kuulijakunta, ja siinä otetaan huomioon yhteiskunnalliset, kulttuuriset ja paikalliset edut, jotka muodostavat oikeutetun yleisen tavoitteen. Lisäksi paikallisia radioasemia suosivan tukiohjelman mahdollisesti aiheuttama kilpailun vääristyminen on pientä eikä muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Kun otetaan huomioon näiden radioasemien koko, kilpailun vääristyminen niiden ja toisessa jäsenvaltiossa vastaavia palveluja tarjoavien välillä on erityisen vähäistä. Sen vuoksi tukiohjelman vaikutus kaupankäyntiin on hyvin pieni.

(28) Asetuksen nro 97–1263 3 ja 6 §:n tarkastelusta käy kuitenkin ilmi, että tukiohjelman rahoittaminen veronluonteisella maksulla on erottamaton osa toimenpidettä, kuten tuomioistuin totesi asiassa Régie Networks antamassaan tuomiossa (99–112 kohta).

(29) Tuomioistuin muistuttaa asiassa Régie Networks antamansa tuomion 89 kohdassa seuraavaa: ”… tuen rahoitustapa voi tehdä koko tukiohjelman, joka sillä on tarkoitus rahoittaa, yhteismarkkinoille soveltumattomaksi. Näin ollen tukea ei voida tarkastella erillään sen rahoitustavan vaikutuksista. Päinvastoin komission suorittamassa tukitoimenpiteen arvioinnissa on välttämättä otettava huomioon tuen rahoitustapa silloin, kun se kuuluu erottamattomasti toimenpiteeseen (ks. vastaavasti mm. em. yhdistetyt asiat van Calster ym., tuomion 49 kohta ja asia C-345/02, Pearle ym., tuomio 15.7.2004, Kok. 2004, s. I-7139, 29 kohta).”

(30) Tämän seurauksena komission on otettava edellä mainittu maksu huomioon tutkiessaan tukiohjelman soveltuvuutta sisämarkkinoille. Tältä osin mainosajan myyjiltä perittävä maksu näyttää olevan ristiriidassa sen komission säännöllisesti soveltaman ja yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 47/69, Ranska vastaan komissio (Kok. 1970, s. 487), 25 päivänä kesäkuuta 1970 vahvistaman yleisperiaatteen kanssa, jonka mukaan maahan tuotavat tavarat ja palvelut on vapautettava kaikista veronluonteisista maksuista, joilla on tarkoitus rahoittaa tukiohjelmaa, josta hyötyvät vain kotimaiset yritykset. Tuomioistuin totesi tämän asiassa Régie Networks antamansa tuomion 115 kohdassa.

(31) Komission mukaan se, että muista jäsenvaltioista Ranskan alueella analogisia radiolähetyksiä lähettäviä radioasemia ei ole vapautettu kyseisestä maksusta, ja se, että ne eivät voi saada ilmoitetusta tukiohjelmasta myönnettyä tukea, muuttavat kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Vaikka ilmoitetun tukiohjelman tuen yleinen tavoite olisi oikeutettu ja tukiohjelman voitaisiin katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, samaa ei voida sanoa sen rahoitustavasta.

5. PÄÄTELMÄT

(32) Näistä syistä komissio päättelee, että kyseinen tukiohjelma voidaan todeta sisämarkkinoille soveltuvaksi erityisesti SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla. Sitä vastoin komissio ei voi hyväksyä tukiohjelman rahoitustapaa.

(33) Komissio ottaa huomioon, että Ranskan viranomaiset väittävät 23 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyssä kirjeessään, että on mahdotonta tunnistaa (tukiohjelmaa rahoittavien veronluonteisen maksun suorittajien joukosta) niitä ulkomaisia operaattoreita, jotka ovat harjoittaneet radiolähetystoimintaa Ranskassa muissa jäsenvaltioissa sijaitsevilta radioasemilta tai äänitarkkaamoista käsin kyseisen tukiohjelman kattaman ajanjakson aikana. Komissio myöntää, että niiden tunnistaminen saattaa olla vaikeaa hallinnollisista syistä, koska tapahtumat ovat vanhoja. Ranskan viranomaisten toimittamien selvitysten perusteella ajan kuluminen ei kuitenkaan tässä tapauksessa näyttäisi olevan ylivoimainen este maksuvelvollisten tunnistamiselle. Sitä vastoin Ranskan viranomaiset ovat todenneet, ettei ole aina mahdollista määrittää niiden hallussa olevien tietojen perusteella, toimivatko maksuvelvolliset Ranskan alueelta vai toisesta jäsenvaltiosta käsin. Tällaisessa tapauksessa viranomaisten on ilmoitettava kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta jokaiselle maksun maksaneelle erikseen erityisoikeudesta saada korvausta siinä tapauksessa, että tämä on lähettänyt ohjelmaa Ranskaan toisesta jäsenvaltiosta käsin. Viranomaisten on hyödynnettävä kaikkia käytettävissään olevia keinoja maksuvelvollisten tunnistamiseksi. Koska ei kuitenkaan ole varmaa, että Ranskan viranomaiset pystyvät tunnistamaan kaikki maksuvelvolliset operaattorit, heidän on myös julkaistava ilmoituksia korvaustoimenpiteistä, jotta asianomaiset operaattorit voivat ilmoittautua.

(34) Mikään ei estä Ranskaa huolehtimasta siitä, että tuntemattomat operaattorit voivat käyttää oikeuttaan saada korvaus perusteettomasti vuosina 1997–2002 maksetuista maksuista. Ranska voi korjata tukiohjelman rahoitustavan ristiriidan korvaamalla sisämarkkinoille soveltumattomien maksujen määrän seuraavia edellytyksiä noudattaen: — Ranskan on ilmoitettava erityisoikeudesta saada korvausta jokaiselle asianomaiselle operaattorille erikseen, silloin kun Ranskan viranomaiset pystyvät ne tunnistamaan, sekä laitettava ilmoituksia alan lehtiin Euroopan unionin alueella (14), — maksuvelvollisilla on oltava ilmoituksen julkaisemisesta kolme vuotta aikaa tehdä korvaushakemus (15), — korvaus on suoritettava viimeistään kuuden kuukauden kuluessa hakemuksen jättämispäivästä (16), — korvattaviin määriin on lisättävä korot, jotka lasketaan maksun perimispäivästä korvauksen varsinaiseen maksamispäivään ja joiden laskennassa käytetään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 9 artiklassa tarkoitettua korkoa (17), — Ranskan viranomaisten on hyväksyttävä kaikki kohtuulliset todisteet, jotka operaattorit toimittavat osoitukseksi maksun maksamisesta, — oikeuteen saada korvausta ei voida liittää muita ehtoja, — Ranskan viranomaiset lähettävät komissiolle säännöllisesti kertomuksen korvausmenettelyn edistymisestä joka kuudes kuukausi tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Ranskan toteuttama tukiohjelma soveltuu sisämarkkinoille, edellyttäen, että 2 artiklassa säädetyt ehdot täytetään.

2 artikla

Poistaakseen syrjinnän, joka on kohdistunut ulkomaisiin radio-ohjelmien lähettäjiin näiden jouduttua maksamaan mainosveroa Ranskan valtiolle tukiohjelmasta hyötymättä, Ranskan viranomaisten on korvattava ulkomaisille operaattoreille niiltä perityt veronluonteiset maksut vuosina 1997–2002. Viranomaisten on ilmoitettava korvausmahdollisuudesta kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä kaikille maksuvelvollisille operaattoreille, silloin kun operaattorit pystytään tunnistamaan, ja julkaistava ilmoituksia, jotta asianomaiset operaattorit voivat ilmoittautua, sekä annettava kolmen vuoden määräaika korvaushakemuksen tekemiselle (18). Tämän jälkeen Ranskan on viimeistään kuuden kuukauden kuluessa korvaushakemuksen jättämisestä korvattava operaattoreille niiden toimittamien todisteiden perusteella sisämarkkinoille soveltumattomien maksujen määrä lisättynä koroilla, joiden laskennassa käytetään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 9 artiklassa tarkoitettua korkoa.

3 artikla

Ranskan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.

Ranskan on lähetettävä komissiolle säännöllisesti kertomus 2 artiklassa tarkoitetun korvausmenettelyn edistymisestä joka kuudes kuukausi tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä kolmen vuoden määräajan päättymiseen asti 2 artiklassa mainittujen viimeisten ilmoitusten julkaisemisesta.

4 artikla

Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.

Tehty Brysselissä 29 päivänä syyskuuta 2010. Komission puolesta Joaquín ALMUNIA Varapuheenjohtaja

(1) Joulukuun 1 päivänä 2009 EY:n perustamissopimuksen 87 artiklasta tuli Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen eli SEUT-sopimuksen 107 artikla ja perustamissopimuksen 88 artiklasta SEUT-sopimuksen 108 artikla. Kyseiset kaksi määräyskokonaisuutta ovat asiasisällöltään samanlaiset. Tässä päätöksessä SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklaan tehtyjä viittauksia on tarvittaessa pidettävä viittauksina EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaan.

(2) EYVL L 1, 3.1.1994, s. 3.

(3) EUVL C 223, 16.9.2009, s. 15. http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri = OJ:C:2009:223:0015:0019:EN:PDF.

(4) Asetus 92–1053, 30. syyskuuta 1992.

(5) Ranskan viranomaisille lähetetty, 10. marraskuuta 1997 päivätty kirje valtiontuesta N 679/97, EYVL C 120, 1.5.1999, s. 2; http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri = OJ:C:1999:120:0002:0002:FI:PDF.

(6) Valtiontuki N:o NN 42/03 (ex N752/02), EUVL C 219, 16.9.2003, s. 3. http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri = OJ:C:2003:219:0002:0003:FI:PDF. http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/comp-2003/nn042-03.pdf.

(7) Ks. johdanto-osan 14 kappale.

(8) Katso alaviite 1.

(9) Ranskan virallinen lehti, 30.12.1997, s. 19194.

(10) Valtiontuki NN 42/03 (ex N752/02) (EUVL C 219, 16.9.2003, s. 3). Ks. alaviite 5.

(11) Katso alaviite 10.

(12) Asia C-333/07, Régie Networks, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri = Celex:62007C0333:FI:HTML.

(13) Katso alaviite 1.

(14) Vuoden 2003 tilanne.

(15) Tämä on Ranskassa tavanomainen määräaika, kun on kyse veroviranomaisten ja verovelvollisten välisistä kysymyksistä, ja sitä voidaan pitää kohtuullisena.

(16) Tämä määräaika on annettu komission päätöksessä, tehty 14 päivänä joulukuuta 2004, Ranskassa käyttöön otetusta lihanostosta perittävästä maksusta (renderointimaksu). Se vaikuttaa kohtuulliselta eikä tässä tapauksessa ole syytä poiketa siitä.

(17) EUVL L 140, 30.4.2004, s. 1.

(18) Johdanto-osan 34 kappaleessa täsmennettyjen ehtojen perusteella.