Komission asetus (EY) N:o 1084/98, annettu 28 päivänä toukokuuta 1998, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen tankojen tuonnissa



Virallinen lehti nro L 155 , 29/05/1998 s. 0003 - 0013



KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1084/98, annettu 28 päivänä toukokuuta 1998, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen tankojen tuonnissa EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 905/98 (2), ja erityisesti sen 7 artiklan, on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta, sekä katsoo seuraavaa: A. MENETTELY (1) Komissio ilmoitti elokuussa 1997 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (3), jäljempänä `menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus`, polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Intiasta peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen tankojen, jäljempänä `terästangot`, tuonnissa yhteisöön ja pani vireille asiaa koskevan tutkimuksen. (2) Menettely aloitettiin valituksen perusteella, jonka oli tehnyt Euroopan rauta- ja terästeollisuuden liitto (EUROFER) edustaen tuottajia, joiden tuotanto muodostaa pääosan yhteisön terästankojen tuotannosta. Valitukseen sisältyneet todisteet polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäviksi oikeuttamaan menettelyn aloittamisen. (3) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille yhteisön tuottajille, vientiä harjoittaville tuottajille ja tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä viejämaan edustajille ja valituksen tekijälle; asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Useat intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ja eräät yhteisön tuottajat, tuojat ja tavarantoimittajat esittivät kantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka esittivät kuulemispyynnön menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi. (4) Komissio lähetti kyselylomakkeen kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja sai vastauksia monilta yhteisössä ja Intiassa toimivilta yrityksiltä. (5) Komissio hankki ja tarkisti kaikki alustavan tutkimuksensa kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti tutkimuksia seuraavien yritysten toimitiloissa: a) Yhteisön tuottajat - Cogne Acciai Speciali Srl, Aosta, Italia, - Krupp Edelstahlprofile GmbH, Siegen, Saksa, - Rodacciai SpA, Bosisio Parrini, Italia, - Sprint Metal Edelstahlziehereien GmbH, Hemer, Saksa, - Trafilerie Bedini Srl, Peschiera Borromeo, Italia, - Ugine-Savoie SA, Ugine, Ranska. Rodacciai SpA -yritys perui lupauksensa yhteistyössä toimimisesta toimitiloihinsa tehdyn tarkastuskäynnin aikana, eikä sen toimittamia tietoja voitu siten ottaa tutkimuksessa huomioon. b) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat - Bhansali Brightbars Pvt Ltd/Bhansali Ferromet Pvt Ltd, Mumbai (Bombay), - Facor (Ferro Alloys Corp. Ltd), Nagpur, - Grand Foundry Ltd, Mumbai (Bombay), - Isibars Ltd, Mumbai (Bombay), - Mukand Ltd, Mumbai (Bombay), - Panchmahal Steel Ltd, Baroda, - Raajratna Metal Industries Ltd, Ahmedabad, - Venus Wire Industries Ltd, Mumbai (Bombay), - Viraj Alloys Ltd, Mumbai (Bombay). c) Vientiä harjoittaviin intialaisiin tuottajiin etuyhteydessä olevat yhteisön tuojat - Isibars GmbH, Düsseldorf, Saksa, - Mukand International Ltd, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta. d) Yhteisön tuojat, jotka eivät ole etuyhteydessä vientä harjoittaviin intialaisiin tuottajiin - Thyssen Schulte GmbH, Dortmund, Saksa, - Ibero Edelstahlhandel & Co KG, Mülheim, Saksa, - Metaalcompagnie "Brabant", Valkenswaard, Alankomaat. Tutkimuksen aikana todettiin, että Ibero Edelstahlhandel ja Thyssen Schulte olivat itse asiassa etuyhteydessä yhteisön tuottajiin. (6) Menettelyn aloittamisen jälkeen intialainen tuottaja Sindia Steels Ltd pyysi, että sitä kohdeltaisiin asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä `perusasetus`, 11 artiklan 4 kohdan mukaisesti uutena viejänä. Komissio hankki ja tarkisti tämän jälkeen kaikki alustavan tutkimuksensa kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti tutkimuksia kyseisen yrityksen toimitiloissa. (7) Polkumyyntiä koskeva tutkimus kattoi 1 päivän lokakuuta 1996 ja 30 päivän kesäkuuta 1997 välisen ajanjakson, jäljempänä `tutkimusajanjakso`. Vahinkoa koskeva tutkimus kattoi ajanjakson vuodesta 1994 tutkimusajanjakson loppuun. (8) Komissio pani 30 päivänä lokakuuta 1997 vireille samaa Intiasta peräisin olevaa tuotetta koskevan tukien vastaisen tutkimuksen (4). Tämä tutkimus on edelleen käynnissä. B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 1. Tarkasteltavana oleva tuote (9) Tarkastelun kohteena ovat ruostumattomasta teräksestä valmistetut tangot, jotka eivät ole enempää valmistetut kuin kylmänä muokatut tai kylmänä viimeistellyt ja joissa on vähintään 2,5 painoprosenttia nikkeliä ja jotka ovat poikkileikkaukseltaan ympyrän muotoisia, sekä poikkileikkaukseltaan muun muotoiset vastaavat tangot; nämä tuotteet luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 7222 20 11, 7222 20 21, 7222 20 31 ja 7222 20 81. (10) Ruostumattomassa teräksessä on runsaasti nikkeliä, kromia ja joskus myös molybdeeniä. Nämä seosaineet suojaavat ruostumatonta terästä korroosiolta. Terästankoja käytetään useilla tuotannonaloilla kuten autoteollisuudessa, rakentamisessa, koneenrakennuksessa ja kemianteollisuudessa. (11) Erilaisia terästankotyyppejä, jotka eroavat toisistaan seosainepitoisuudeltaan, muodoltaan, toleranssiltaan ja läpimitaltaan, on runsaasti. Kaikki nämä erilaiset tyypit voidaan kuitenkin laajasti ottaen luokitella terästangoiksi, koska ne ovat fyysisiltä, kemiallisilta ja teknisiltä perusominaisuuksiltaan samanlaisia ja koska niiden käyttötarkoitus ja jakelukanavat ovat samat. Niitä voidaan tästä syystä pitää tässä tutkimuksessa yhtenä ainoana tuoteluokkana. 2. Samankaltainen tuote (12) Komissio totesi, että Intiassa tuotetut ja myydyt terästangot ja yhteisössä tuotetut ja myydyt terästangot olivat perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti samanlaisia kuin Intiasta yhteisöön viedyt terästangot, koska ne olivat fyysisiltä, kemiallisilta ja teknisiltä ominaisuuksiltaan sekä käyttötarkoituksiltaan samanlaisia. C. POLKUMYYNTI 1. Normaaliarvo (13) Normaaliarvoa määritettäessä tutkittiin ensin kunkin vientiä harjoittavan tuottajan osalta, oliko se myynyt asianomaista tuotetta edustavia määriä kotimarkkinoilla perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla eli oliko kyseinen myynti enemmän kuin 5 prosenttia sen yhteisöön viemästä tuotemäärästä. (14) Tämän jälkeen tutkittiin jokaisen tuottajan osalta, oliko kunkin tuotetyypin kokonaismyynti kotimarkkinoilla vähintään 5 prosenttia saman tyypin viennistä yhteisöön. Niiden tuotetyyppien osalta, jotka täyttivät tämän 5 prosentin edustavuutta koskevan ehdon, arvioitiin, oliko tuotetta myyty riittävässä määrin tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jos tuotetyyppiä kohti määritetty yksikkökustannukset ylittävillä hinnoilla tapahtunut myynti oli vähintään 80 prosenttia kotimaanmyynnin kokonaismäärästä, normaaliarvo määritettiin kaikessa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotetyyppiä kohti määritettyjen kannattavien liiketoimien määrä oli vähemmän kuin 80 prosenttia mutta vähintään 10 prosenttia kokonaismyynnistä, normaaliarvo määritettiin ainoastaan kannattavassa kotimaanmyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos tuotetyyppiä kohti määritetty kotimaanmyynnin määrä oli vähemmän kuin 5 prosenttia yhteisöön suuntautuneen viennin määrästä tai jos kotimaanmyynnistä vähemmän kuin 10 prosenttia oli kannattavaa, kyseisen tuotetyypin myyntiä kotimarkkinoilla pidettiin riittämättömänä perusasetuksen 2 artiklan 2 ja 4 kohdan mukaisesti ja se jätettiin tästä syystä huomiotta. Tällöin normaaliarvo määritettiin muiden asianomaisen maan vientiä harjoittavien tuottajien vastaavasta, edustavassa määrin kotimarkkinoilla myymästä tuotetyypistä tavanomaisessa kaupankäynnissä veloittamien hintojen painotetun keskiarvon perusteella. Jos asianomaisen maan muut vientiä harjoittavat tuottajat eivät myyneet vastaavaa tuotetyyppiä edustavassa määrin kotimarkkinoilla, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti kaikkien asianomaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle kyseisen viedyn tuotetyypin valmistamisesta aiheutuneiden kustannusten perusteella siten, että näihin kustannuksiin lisättiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa. Nämä myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voiton määrä vahvistettiin yleensä samankaltaisen tuotteen muiden tyyppien edustavan, tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen kotimaanmyynnin perusteella. Jos kyseinen vientiä harjoittava tuottaja ei kuitenkaan myynyt samankaltaista tuotetta kotimarkkinoilla edustavia määriä tai jos tämä myynti ei tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton määrä määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti niiden tosiasiallisten määrien painotettuna keskiarvona, jotka oli vahvistettu tarkasteltavana olevalle tuotteelle muiden tutkimuksen kohteena olevien vientiä harjoittavien tuottajien edustavan, tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen kotimaanmyynnin perusteella. (15) Yhden yrityksen, joka ei myynyt kyseistä tuotetta kotimarkkinoilla, ilmoittamat tuotantokustannukset todettiin epäluotettaviksi. Tästä syystä sen tuotantokustannukset määritettiin niiden tuotetyyppien osalta, joiden normaaliarvo oli muodostettava laskennallisesti, perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti muille vientiä harjoittaville tuottajille saman tuotetyypin valmistamisesta aiheutuneiden keskimääräisten painotettujen kustannusten perusteella lisäämällä näihin kustannuksiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa. Myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton määrä vahvistettiin edellä selostetulla tavalla perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti. 2. Vientihinta (16) Jos tuotetta vietiin suoraan yhteisön riippumattomille tuojille, vientihinnat määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti näiden riippumattomien asiakkaiden tosiasiallisesti maksamien tai niiden maksettavaksi tulevien hintojen perusteella. (17) Jos tuotetta vietiin vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä oleville yhteisön tuojille, vientihinnat muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti sen hinnan perusteella, jolla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomille ostajille. Tässä yhteydessä tehtiin oikaisuja tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten, myös kohtuullisen myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton määrän, huomioon ottamiseksi. Voiton määrä vahvistettiin yhteistyössä toimineiden riippumattomien yhteisön tuojien toimittamien voittoa koskevien tietojen perusteella aina, kun näitä tietoja pidettiin luotettavina. 3. Vertailu (18) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon oikaisujen muodossa hintojen vertailtavuuteen vaikuttavat väitetyt ja osoitetut eroavuudet. Nämä oikaisut tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti tuontimaksujen ja välillisten verojen, kuljetus-, vakuutus-, käsittely- ja liitännäiskustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten, palkkioiden ja valuutan muuntamisen osalta. (19) Eräät yritykset esittivät oikaisun tekemistä valuutan muuntamiseen liittyvien tekijöiden osalta perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisesti sillä perusteella, että niiden vientinsä laskutuksessa käyttämät ulkomaanvaluutat olivat tutkimusajanjaksona devalvoituneet merkittävästi suhteessa Intian rupiaan. Nämä yritykset vaativat, että tilauksen päivämäärää olisi pidettävä myyntipäivänä ja että polkumyyntilaskelmissa olisi käytettävä vaihtokurssia, jota sovellettiin 60 päivää ennen tilauksen päivämäärää. Koska nämä yritykset eivät kuitenkaan toimittaneet todisteita, jotka osoittaisivat, että ne olivat tilauksen ajankohtana ryhtyneet varotoimenpiteisiin valuuttakurssiriskiltä suojautumiseksi, katsottiin, että tämä riski oli epäsuorasti hyväksytty. Tästä syystä yritysten pyyntö hylättiin alustavasti, mutta asiaa tutkitaan edelleen. (20) Eräät yritykset vaativat oikaisua maahantuoduista raaka-aineista kannettavien tuontitullien huomioon ottamiseksi. Tämä vaatimus perustui niin kutsuttuun "Pass Book Scheme" -ohjelmaan. Sen mukaan raaka-aineista maksettavat tuontitullit hyvitetään kyseiset raaka-aineet sisältäviä valmiita tuotteita vietäessä myöntämällä tuleville tuontimäärille vapautus tuontitullista. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan mukaisesti tämä oikaisu tehtiin kuitenkin ainoastaan, jos pystyttiin osoittamaan, että materiaalit, joista tuontitulleja maksettiin, sisältyivät fyysisesti kyseiseen kotimarkkinoilla myytyyn tuotteeseen ja että näitä tuontitulleja ei kannettu tai ne palautettiin yhteisöön viedyn tuotteen osalta. (21) Yksi yritys pyysi oikaisun tekemistä kaupan portaiden erojen mukaisesti sillä perusteella, että se myi tuotetta kotimarkkinoilla sekä jakelijoille että loppukäyttäjille, kun taas sen vientimyynti suuntautui pelkästään jakelijoille. Yritys väitti, että sen kotimaisilta loppukäyttäjiltä veloittamat hinnat olivat pysyvästi korkeammat kuin kotimaisilta jakelijoilta veloitetut hinnat. Tähän pyyntöön ei suostuttu, koska asianomainen yritys ei pystynyt osoittamaan, että väitetyissä kaupan eri portaissa kotimarkkinoilla esiintyisi hintojen pysyviä ja selviä eroja. Todettiin jopa, että tiettyjen tuotetyyppien keskimääräinen hinta kotimaisille loppukäyttäjille oli alempi kuin kotimaisilta jakelijoilta veloitettu keskimääräinen hinta. 4. Polkumyyntimarginaali (22) Polkumyyntimarginaalit vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa ja vientihintojen painotettua keskiarvoa vapaasti tehtaalla -tasolla ja samassa kaupan portaassa. (23) Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina vapaasti yhteisön rajalla -nettohinnasta olivat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (24) Tutkimuksen kuluessa todettiin, että Bhansali Brightbars ja Bhansali Ferromet olivat etuyhteydessä toisiinsa. Koska vaarana oli, että jos yrityksille vahvistettaisiin kaksi erillistä polkumyyntimarginaalia, polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä voitaisiin pyrkiä kiertämään ohjaamalla yhteisöön suuntautuva vienti sen yrityksen kautta, jonka polkumyyntimarginaali oli alempi, yrityksille päätettiin vahvistaa yksi yhteinen polkumyyntimarginaali molemmille erikseen määritettyjen marginaalien painotetun keskiarvon perusteella. (25) Niiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta, jotka eivät vastanneet komission kyselylomakkeeseen eivätkä ilmoittautuneet muulla tavoin, polkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Yhteistyön laajuuden määrittämiseksi tehtiin vertailu Eurostatin tilastojen ja yhteistyössä toimineiden tuottajien yhteisöön suuntautuvaa vientiä koskevien tietojen välillä. Koska yhteistyö oli laajaa, komission yksiköt katsoivat, että yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntimarginaali voitiin vahvistaa korkeimman kyseisen maan yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn polkumyyntimarginaalin perusteella, koska ei ollut mitään syytä uskoa, että yhteistyöhön osallistumattoman vientiä harjoittavan tuottajan polkumyynti olisi ollut vähäisempää kuin korkein todettu taso. Tätä menettelytapaa pidettiin välttämättömänä, koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen ja toimenpiteiden kiertäminen. Yhteistyöhön osallistumattomien intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien väliaikaiseksi polkumyyntimarginaaliksi on tämän perusteella vahvistettu 17,7 prosenttia vapaasti yhteisön rajalla -hinnasta. (26) Johdanto-osan 6 kappaleessa mainitun vientiä harjoittavan tuottajan osalta todettiin, että kaikki perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset uutta viejää koskevan tarkastelun vireille panemiseksi täyttyivät. Komissio katsoi, että tässä nimenomaisessa tapauksessa olisi tähän tuottajaan ja kaikkiin samat edellytykset täyttäviin yrityksiin sovellettava polkumyyntimarginaali määritettävä eritasoiseksi kuin yhteistyöhön osallistumattomien vientiä harjoittavien tuottajien polkumyyntimarginaali, joka on niiden yhteistyöhaluttomuudesta johtuen ja toimenpiteiden kiertämisen estämiseksi korkein mahdollinen. Tämän vuoksi katsottiin tarkoituksenmukaiseksi soveltaa tähän yritykseen yhteistyössä toimineiden intialaisten yritysten painotettua keskimääräistä polkumyyntimarginaalia, joka on 15,5 prosenttia. D. VAHINKO 1. Yhteisön tuotannonala (27) Niiden viiden yhteisön tuottajan, jotka olivat tukeneet valitusta ja toimineet täysin yhteistyössä komission kanssa (katso johdanto-osan 5 kappale), yhteenlaskettu terästankojen tuotanto muodostaa 45 prosenttia kyseisen tuotteen kokonaistuotannosta yhteisössä. Nämä yritykset muodostavat siten perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan. 2. Yleisiä huomioita (28) On huomattava, että tutkimusajanjakson pituus on ainoastaan yhdeksän kuukautta. Tästä syystä tutkimusajanjaksoon liittyvät tulokset on vuositason vertailun mahdollistamiseksi ekstrapoloitu 12 kuukaudelle, jäljempänä `ekstrapoloitu tutkimusajanjakso`. 3. Yhteisön kulutus (29) Terästankojen todettavissa oleva kulutus yhteisössä tammikuusta 1994 kesäkuuhun 1997 määritettiin laskemalla yhteen yhteisön kokonaistuotanto ja kokonaistuonti ja vähentämällä tästä määrästä kokonaisvienti. Tässä määrityksessä komissio käytti hyväkseen yhteisön tuotannonalan, muiden yhteisössä sijaitsevien tuottajien ja Euroferin toimittamia tietoja sekä Eurostat-tilastoja. (30) Yhteisön kokonaiskulutus vuodesta 1994 kesäkuuhun 1997 oli 117 039 tonnia vuonna 1994, 146 025 tonnia vuonna 1995, 113 448 tonnia vuonna 1996 ja 148 457 tonnia ekstrapoloidun tutkimusajanjakson aikana. 4. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä ja markkinaosuus (31) Tuonti Intiasta kehittyi seuraavasti: 7 597 tonnia vuonna 1994, 11 170 tonnia vuonna 1995, 10 329 tonnia vuonna 1996 ja 8 311 tonnia ekstrapoloidun tutkimusajanjakson aikana, mikä vastaa 2 732 tonnin eli 36 prosentin kokonaislisäystä vuodesta 1994 vuoteen 1996. (32) Intiasta peräisin olevan tuonnin markkinaosuus (määritetty Eurostat-tietojen perusteella) kasvoi jatkuvasti siten, että se oli 6,5 prosenttia vuonna 1994, 7,6 prosenttia vuonna 1995 ja 9,1 prosenttia vuonna 1996. Markkinaosuuden kasvu vuodesta 1994 vuoteen 1996 on siten 40 prosenttia. Tutkimusajanjaksona markkinaosuus pieneni pysyen kuitenkin edelleen merkittävänä (5,6 prosenttia). 5. Polkumyynnillä Intiasta tuotavien tuotteiden hinnat ja hinnan alittavuus (33) Eurostat-tietojen perusteella on voitu todeta, että tuonti Intiasta on vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana tapahtunut hinnoilla, jotka ovat olleet pysyvästi alempia kuin yhteisön tuotannonalan soveltamat hinnat. Tutkimusajanjaksoa koskenut yksityiskohtainen tarkastelu vahvistaa tämän tuloksen. (34) Kunkin yhteistyössä toimineen intialaisen viejän tutkimusajanjaksona toteuttaman myynnin osalta suoritettiin yksityiskohtainen tarkastelu, jonka tarkoituksena oli selvittää, alittivatko näiden viejien soveltamat hinnat yhteisön tuotannonalan myyntihinnat. Tämä tarkastelu suoritettiin vertaamalla tuotetyypeittäin vientihintojen painotettua keskiarvoa yhteisön tuotannonalan riippumattomilta osapuolilta veloittamien hintojen painotettuun keskiarvoon. Jos vienti tapahtui etuyhteydessä olevien yritysten välityksellä, vientihintoja oikaistiin asianmukaisesti tuonnin ja ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle tapahtuneen myynnin välisten kustannusten huomioon ottamiseksi. Tuotteet ryhmiteltiin tätä vertailua varten eli tuotetyyppeihin teräslajin, muodon, läpimitan ja toleranssin perusteella. (35) Intialaisten tuottajien vientihintoja oikaistiin tarvittaessa kuljetus- ja käsittelykustannuksia vastaavasti vapaasti yhteisön rajalla tullattuna -hinnan määrittämiseksi. (36) Yhteisön tuottajien myyntihintoja oikaistiin kaupan portaiden erojen mukaisesti, koska intialaisten tuottajien todettiin myyvän pelkästään kauppiaille, kun taas yhteisön tuotannonala myi sekä kauppiaille että käyttäjille myöntäen merkittäviä alennuksia kauppiaille. Tämä oikaisu tehtiin alentamalla yhteisön tuotannonalan loppukäyttäjiltä veloittamia hintoja kauppiaille myönnettyjä alennuksia vastaavasti. Lisäksi yhteisön tuotannonalan myyntihintoja oikaistiin tarvittaessa kuljetuskustannusten huomioon ottamiseksi. (37) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat pyysivät oikaisun tekemistä väitettyjen laatuerojen huomioon ottamiseksi, mutta tätä oikaisua ei voitu tehdä, koska asianomaisen tuotteen kemiallinen koostumus määritellään kansainvälisissä standardeissa. Pyyntö oli luonteeltaan yleinen, mikä tarkoittaa sitä, että intialaiset tuottajat eivät toimittaneet yrityskohtaisia tietoja, mistä syystä tietoja ei voitu asianmukaisesti todentaa. (38) Lisäksi intialaiset tuottajat pyysivät oikaisun tekemistä 1) toimitusaikojen erojen ja 2) hinnoittelujärjestelmien erojen mukaisesti (intialaisten tuottajien myyntihinnat ovat kiinteitä, kun taas yhteisön tuottajat käyttävät perushintaa, johon lisätään niin kutsuttu "seostelisä" nikkeli-, kromi- ja molybdeenikustannusten kattamiseksi); tähän pyyntöön ei kuitenkaan voitu suostua, koska näiden tekijöiden ei voitu osoittaa vaikuttavan hintojen vertailtavuuteen. (39) Kahden intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan pyytämää oikaisua maksuehtojen erojen huomioon ottamiseksi ei myöskään voitu tehdä. Nämä intialaiset tuottajat väittivät, että niiden maksuehdoissa vaadittiin yhteisön tuotannonalan soveltamista ehdoista poiketen, että maksu oli suoritettava noin 30 päivää ennen tavaroiden toimittamista. Komission tutkimuksissa kuitenkin todettiin, että asianomaisten intialaisten tuottajien soveltamissa maksuehdoissa edellytettiin maksun suorittamista 60 päivää lähetyspäivän jälkeen. Koska tavaroiden kuljetus Intiasta yhteisöön ei keskimäärin ylitä 30 päivää, intialaiset tuottajat saivat tavaroista maksun toimituksen jälkeen eivätkä sitä ennen, aivan kuten yhteisön tuotannonalakin. (40) Lopuksi intialaiset tuottajat pyysivät, että Intialle yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP) mukaisesti myönnetty vapautus kyseisen tuotteen 4,2 prosentin suuruisesta tullista otettaisiin huomioon hinnan alittavuuden ja vahingon korjaavan tason laskemisessa (katso johdanto-osan 75 kappale). Näiden tuottajien mukaan intialaisten tuotteiden vientihintaan olisi lisättävä 4,2 prosenttia, ikään kuin tuonti Intiasta ei kuuluisi yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisalaan. Tähän pyyntöön ei voitu suostua, koska hinnan alittavuus lasketaan markkinoilla tosiasiallisesti maksettujen hintojen perusteella. Hypoteettisia tulleja ei tästä syystä voida ottaa huomioon. Asiaa koskevassa lainsäädännössä, erityisesti asetuksen (EY) N:o 3281/94 13 artiklassa, todetaan, että yleisen tullietuusjärjestelmän mukaisen kohtelun myöntäminen ei estä vahingollisen polkumyynnin vastaisten toimien toteuttamista. (41) Asianmukaisesti oikaistujen painotettujen keskimääräisten vientihintojen ja yhteisön tuotannonalan painotettujen keskimääräisten myyntihintojen vertailu osoitti, että intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien hinnat alittivat yhteisön tuottajien hinnat seuraavasti: >TAULUKON PAIKKA> (42) Bhansali Brightbars- ja Bhansali Ferromet -yrityksille päätettiin edellä johdanto-osan 24 kappaleessa esitetyistä syistä vahvistaa yksi yhteinen hinnan alittavuuden marginaali molemmille erikseen määritettyjen marginaalien painotetun keskiarvon perusteella. (43) Tutkimuksen kuluessa tietyt intialaiset tuottajat väittivät, että hinnan alittavuuden marginaalien laskeminen tämän tutkimuksen yhteydessä on turhaa, kun otetaan huomioon äskettäisessä kilpailuasioita koskevassa komission päätöksessä esitetyt tulokset (Asia IV/35.814 - Seostelisä) (5). Päätöksessä todetaan, että ruostumatonta terästä olevien levytuotteiden tuottajat yhteisössä olivat muuttaneet "yhteisesti seostelisän viitearvojen laskukaavaa. Tämän menettelytavan tavoitteena ja seurauksena on ollut sekä rajoittaa että vääristää tavanomaista kilpailua yhteismarkkinoilla". Olisi kuitenkin huomattava, että tämä päätös ei koske polkumyyntitutkimuksen kohteena olevaa tuotetta. Terästangot kuuluvat ruostumattomasta teräksestä valmistettuihin pitkiin tuotteisiin, eivätkä edellä mainitussa komission päätöksessä tarkoitettuihin levytuotteisiin. Intialaiset yritykset vahvistivat tämän eron, mutta väittivät, että myös terästankojen osalta oli olemassa yhteinen käytäntö. Kaksi yritystä jättivät muodollisen valituksen neuvoston asetuksen N:o 17 (6) artiklan mukaisesti. Komissiolle ei kuitenkaan tässä vaiheessa toimitettu tai sen käyttöön annettu ratkaisevia todisteita siitä, että terästankojen tuottajat olisivat "yhteisesti sopineet terästankojen hinnoittelujärjestelmästä". Tässä yhteydessä on syytä korostaa, että ruostumatonta terästä olevien levytuotteiden ja terästankojen tuottajat ovat suurelta osin eri yrityksiä. Lisäksi todettiin yhteisön tuotannonalan myyntihintoja vertailtaessa, että samojen tuotetyyppien myyntihinnat vertailukelpoisille asiakasryhmille vaihtelivat merkittävästi saman ajanjakson aikana. Lisäksi myyntihinnat vaihtelivat eri ajanjaksoina (ja olivat laskusuunnassa vuodesta 1995 lähtien), mikä johti yhteisön tuotannonalan muodostavien tuottajien osalta siihen, että kannattavuus oli erilainen eri ajanjaksoina. Tästä syystä komissio päätteli, että intialaisten tuottajien väitteistä huolimatta ei tutkimuksen tässä vaiheessa ollut olemassa mitään viitteitä siitä, että hinnan alittavuuden laskelmat olisivat turhia. 6. Yhteisön tuotannonalan tilanne 6.1. Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste (44) Yhteisön tuotannonalan kokonaistuotanto vuodesta 1994 vuoden 1997 kesäkuuhun oli seuraava: 60 800 tonnia vuonna 1994, 65 459 tonnia vuonna 1995, 53 070 tonnia vuonna 1996 ja 66 640 tonnia ekstrapoloidun tutkimusajanjakson aikana. (45) Yhteisön tuotannonalan kokonaistuotannon todettiin vaihdelleen viimeksi kuluneina vuosina kysynnän ja Intiasta peräisin olevan halpatuonnin muutoksia vastaavasti. Vuotta 1995 voidaan tuotantomäärinä mitattuna luonnehtia menestyksekkäästi vuodeksi yhteisön tuotannonalalle, mikä johtui erittäin korkeasta kysynnästä, kun taas vuonna 1996 tuotanto laski merkittävästi. Tämä johtui siitä, että yhteisön kulutus laski vuonna 1996 ja että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat myivät tuotteitaan erittäin alhaisilla hinnoilla, jotka alittivat yhteisön tuotannonalan myyntihinnat. Tutkimusajanjaksona yhteisön tuotannonalan tuotanto kasvoi jälleen kysynnän kasvun seurauksena, mutta myyntihinnat jäivät aiempaa alhaisemmalle tasolle. (46) Tuotantokapasiteetin ja sen käyttöasteen kehityksestä voidaan todeta, että yhteisön tuotannonala käyttää samoja koneita myös muiden tuotteiden valmistukseen. Tuotantokapasiteettia ja sen käyttöastetta on tästä syystä vaikea arvioida tarkasti kyseessä olevan tuotteen osalta. Näin ollen näiden kahden tekijän perusteella ei katsottu olevan tarkoituksenmukaista tehdä päätelmiä. 6.2. Myyntimäärät (47) Yhteisön tuotannonalan riippumattomille osapuolille yhteisössä myymä tuotemäärä oli 31 659 tonnia vuonna 1994, 33 264 tonnia vuonna 1995, 22 988 tonnia vuonna 1996, 21 081 tonnia tutkimusajanjaksona ja 28 108 tonnia ekstrapoloidun tutkimusajanjakson aikana; etuyhteydessä oleville osapuolille myytiin 12 977 tonnia vuonna 1994, 13 675 tonnia vuonna 1995, 11 930 tonnia vuonna 1996, 13 092 tonnia tutkimusajanjaksona ja 17 456 tonnia ekstrapoloidun tutkimusajanjakson aikana. (48) Myynnin riippumattomille osapuolille yhteisössä samoin kuin riippumattomille ja etuyhteydessä oleville osapuolille suuntautuvan myynnin yhteismäärän todettiin noudattavan samanlaista kehityssuuntaa kuin tuotannon määränkin. Myyntimäärät vaihtelivat muutaman viimeksi kuluneen vuoden aikana ja vuonna 1996 oli todettavissa erityisen merkittävä vähennys. Tämä kehityssuunta kääntyi vasta tutkimusajanjakson merkittävien hinnanalennusten jälkeen, jotka johtivat myyntimäärien kasvuun tänä ajanjaksona vuoteen 1996 verrattuna. (49) Tämän kehityksen myötä myynti riippumattomille osapuolille laski yli 11 prosenttia vuoden 1994 ja ekstrapoloidun tutkimusajanjakson välillä. Tässä yhteydessä todettiin, että yhteisön tuotannonala ei ollut pystynyt hyötymään markkinoiden yleisestä kasvusta. 6.3. Markkinaosuus (50) Intiasta peräisin olevan tuonnin markkinaosuus kasvoi merkittävästi vuodesta 1994 vuoteen 1996 (katso edellä), kun taas yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni samana ajanjaksona. Kun otetaan huomioon sekä etuyhteydessä oleville että riippumattomille osapuolille suuntautunut myynti, voidaan todeta, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus oli 38,1 prosenttia vuonna 1994, 32,1 prosenttia vuonna 1995 ja 30,8 prosenttia vuonna 1996. Markkinaosuuden menetys oli näin ollen 19,2 prosenttia. Markkinaosuus oli alimmillaan tutkimusajanjaksona (30,7 prosenttia). (51) Kun otetaan huomioon ainoastaan riippumattomille osapuolille suuntautunut myynti, voidaan todeta, että markkinaosuus pieneni merkittävästi ollen 27,0 prosenttia vuonna 1994, 22,8 prosenttia vuonna 1995 ja 20,1 prosenttia vuonna 1996. Tämä vastaa 25,6 prosentin menetystä markkinaosuudessa. Markkinaosuus oli alimmillaan tutkimusajanjaksona (18,9 prosenttia). 6.4. Myyntihinnat (52) Yhteisön tuotannonalan myyntihinnat ovat olleet laskussa vuodesta 1995 lähtien. Estääkseen markkinaosuuden jatkuvat menetykset yhteisön tuotannonala on laskenut hintojaan 21 prosentilla vuodesta 1995 lähtien. Indeksilukuina ilmaistuna myyntihinnat laskivat 134:stä vuonna 1995 126:een vuonna 1996 ja edelleen 106:een tutkimusajanjaksona (indeksiluku 100 vastaa hintaa vuonna 1994). 6.5. Kannattavuus (53) Tutkimus osoitti, että yhtä poikkeusta lukuun ottamatta yhteisön tuotannonalan muodostavien tuottajien taloudellinen tilanne oli parempi vuonna 1994 kuin tutkimusajanjaksona. Kaikkien yritysten voittomarginaalit pienenivät merkittävästi, varsinkin vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välillä, ja erityisesti yksi yritys kärsi tuntuvia tappioita tutkimusajanjaksona. Tutkimusajanjakson painotettu keskimääräinen voittomarginaali oli epätyydyttävä kaikkien tuottajien osalta yhtä lukuun ottamatta, koska myyntihinnat olivat laskeneet. Voittomarginaalin kehitys indeksiluvuin ilmaistuna on seuraava: 100 vuonna 1994, 312 vuonna 1995, 151 vuonna 1996 ja 73 tutkimusajanjaksona. 6.6. Työllisyys ja varastot (54) Yhteisön tuotannonalan työntekijämäärä pysyi suhteellisen vakaana ollen 603 henkilöä vuonna 1994 ja 592 henkilöä tutkimusajanjaksona. Eräissä tapauksissa irtisanomiset pystyttiin välttämään ainoastaan työaikaa lyhentämällä. (55) Varastot kasvoivat yli 3 000 tonnilla vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä siten, että niiden määrä oli tutkimusajanjakson lopussa 10 923 tonnia. 7. Päätelmät (56) Edellä selostetusta voidaan päätellä yhteisön tuotannonalan kärsivän merkittävää vahinkoa. Tärkeimmät vahingon osoittimet ovat intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien merkittävä alihinnoittelu, tästä johtuva yhteisön tuotannonalan myyntihintojen lasku, epätyydyttävä kannattavuus, intialaisten tuottajien markkinaosuuden merkittävä kasvu vuosina 1994-1996 ja yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden vastaava pieneneminen, myyntimäärien lasku ja varastojen kasvu. E. SYY-YHTEYS 1. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus (57) Intiasta peräisin olevan tuonnin markkinaosuuden nopea kasvu (40 prosenttia vuosina 1994-1996) ja todettu merkittävä hinnan alittavuus (jopa 16,3 prosenttia) osuvat yksiin yhteisön tuotannonalan tilanteen heikkenemisen kanssa, erityisesti siltä osin, kuin on kyse markkinaosuuden menetyksistä, hintojen laskusta ja epätyydyttävästä kannattavuudesta. (58) Intiasta polkumyynnillä tapahtuva tuonti jätti menestyksekkään vuoden 1995 jälkeen yhteisön tuotannonalalle kaksi vaihtoehtoa: säilyttää hinnat entisellään tai lähteä mukaan hinnanalennuksiin kannattavuuden kustannuksella. Vuonna 1996 eräät yhteisön tuottajat yrittivät pitää myyntihintansa korkeina, kun taas toiset alensivat niitä. Molemmat taktiikat johtivat kannattavuuden heikkenemiseen joko suoraan (alemmat hinnat) tai välillisesti (myyntimäärien lasku ja siitä johtuen korkeammat yleiskustannukset myytyä tonnia kohti). Tutkimusajanjaksona kaikki yhteisön tuottajat laskivat edelleen hintojaan, millä oli jälleen kielteisiä vaikutuksia kannattavuuteen. Tämä osoittaa selvästi markkinoiden alttiuden hintavaihteluille ja intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien harjoittaman alihinnoittelun keskeisen merkityksen. (59) Tietyt intialaiset tuottajat huomauttivat, etteivät ne olleet aiheuttaneet merkittävää vahinkoa, koska ne myivät tuotetta vain rajoitetulle määrälle kauppiaita, kun taas yhteisön tuottajat kävivät kauppaa myös sellaisten tuotteen käyttäjien ja kauppiaiden kanssa, jotka eivät kuuluneet intialaisten tuottajien asiakkaisiin. Tästä syystä intialaisten tuotteiden ja yhteisön tuotteiden välinen kilpailu oli rajallista ja sen piiriin kuului vain 35 prosenttia yhteisön kokonaismarkkinoista. Tämä väite on kuitenkin ristiriidassa sen tosiseikan kanssa, että markkinat ovat avoimet ja reagoivat nopeasti hintojen muutoksiin ja että intialaiset tuottajat voivat halutessaan käydä kauppaa muiden yhteisössä toimivien ostajien kanssa. 2. Muut tekijät (60) Komissio tutki, voisiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtua muista tekijöistä kuten markkinoiden yleisestä kehittymisestä, yhteisön tuotannonalan omasta toiminnasta tai muista kolmansista maista peräisin olevasta tuonnista. (61) Tietyt intialaiset tuottajat väittivät, että valituksen tehneen yhteisön tuotannonalan toiminta oli tehotonta, ja ottivat tässä yhteydessä esille erityisesti tuotantokapasiteetin alhaisen käyttöasteen. Kapasiteetin käyttöastetta ei kuitenkaan, kuten edellä todettiin, katsottu voitavan käyttää ratkaisevana vahingon osoittimena. Kapasiteetin käytön mahdollinen väheneminen sijoittuisi joka tapauksessa samaan ajankohtaan kuin yhteisön tuotannonalan myyntimäärien merkittävä lasku ja osuisi näin yksiin polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin lisääntymisen kanssa. (62) Tutkimuksen kuluessa selvitettiin myös, oliko johdanto-osan 27 kappaleessa määritettyyn yhteisön tuotannonalaan kuulumattomien yhteisön tuottajien tilanne erilainen kuin yhteisön tuotannonalan tilanne. Todennettavissa olevien tietojen puutteen vuoksi ja ottaen huomioon terästankojen markkinoiden avoimuuden yhteisössä - erityisesti hintojen osalta - pääteltiin, että kehitys on muiden yhteisössä sijaitsevien tuottajien osalta ollut todennäköisesti samankaltaista kuin yhteistyössä toimineiden tuottajien osalta. (63) Lisäksi todettiin, että tuonnilla muista kolmansista maista ei ole ollut ratkaisevaa vaikutusta yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. Tämä tuonti on joko ollut määrältään vähäpätöistä tai sen hinnat ovat olleet korkeammat. Ainoastaan tuonti Venäjältä näyttää tapahtuneen keskimäärin alhaisemmilla hinnoilla kuin tuonti Intiasta, mutta tutkimusajanjakson tuontimäärä oli vain 1,2 prosenttia yhteisön markkinoista. (64) Intialaiset tuottajat ovat lopuksi vielä väittäneet, että terästankojen tuotannon pääasiallisen raaka-aineen muodostavien kuumavalssattujen tankojen hinnat ja terästankojen hinnat eivät ole viime vuosina laskeneet samassa tahdissa. Tämän väitetään aiheuttaneen vaikeuksia integroitumattomille tuottajille, koska ne ovat joutuneet hankkimaan raaka-aineensa korkeammilla hinnoilla. Integroitumattomien tuottajien kokemien vaikeuksien ei tästä syystä voitu katsoa johtuvan Intiasta peräisin olevasta tuonnista. Tätä viimeksi mainittua väitettä ei perusteltu, joten sitä ei voitu ottaa huomioon tutkimuksen tässä vaiheessa. 3. Päätelmä (65) Koska alihinnoittelu, yhteisön tuotannonalan hintojen lasku ja epätyydyttävä kannattavuus sekä Intiasta peräisin olevan tuonnin markkinaosuuden merkittävä kasvu vuodesta 1994 vuoteen 1996 (kehitys, jonka suunta kääntyi vasta yhteisön tuotannonalan alennettua hintojaan) ja yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden vastaava pieneneminen osuivat ajallisesti yksiin, pääteltiin, että polkumyynnillä tapahtunut tuonti oli sinällään aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. F. YHTEISÖN ETU (66) Voidakseen arvioida, olisiko polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönotto kokonaisuutena katsoen yhteisön edun vastaista, komissio tarkasteli perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti toimenpiteiden toteuttamisen ja toteuttamatta jättämisen vaikutuksia eri osapuolten etuihin. (67) Toimenpiteitä ei voida ottaa käyttöön, jos yhteisön toimielimet voivat kaikkien toimitettujen tietojen perusteella selkeästi päätellä, että toimenpiteiden soveltaminen ei ole yhteisön edun mukaista. (68) Asian tutkimiseksi komissio lähetti kyselylomakkeet 59:lle terästankojen käyttäjälle, mutta ei saanut kyselyynsä lainkaan perusteltuja vastauksia. Tämän katsottiin osoittavan, että tutkimuksen tulos ei todennäköisesti vaikuttaisi merkittävästi tuotteen käyttäjien tilanteeseen joko siksi, että terästangot eivät ole niille merkittävä kustannustekijä tai siksi, että terästankoihin liittyvä jatkojalostus muodostaa vain pienen osan niiden kokonaistuotannosta. Polkumyynnin vastaisista toimenpiteistä johtuvat mahdolliset hinnankorotukset olisivat joka tapauksessa kohtuullisia, koska sekä yhteisössä että sen ulkopuolella on suuri määrä kilpailijoita. (69) Lisäksi otettiin yhteyttä neljääntoista yritykseen, jotka toimittavat raaka-aineita terästankojen tuottajille yhteisössä. Saaduista vastauksista voidaan päätellä, että hyvän kauppatavan mukaisen kaupan palauttaminen toisi tälle varhaisemman jalostusasteen teollisuudelle hyötyjä niin tuotannon, myynnin, työllisyyden kuin kannattavuudenkin osalta. (70) Lopuksi on väitetty, että polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönotto ei voi olla yhteisön edun mukaista, kun otetaan huomioon edellä mainitut väitteet seostelisän laskukäytännöistä. Tältä osin viitataan edellä esitettyihin huomioihin. Lisäksi tarkastelussa otettiin huomioon se seikka, että yksikään tuotteen käyttäjä ei vastannut komission kyselylomakkeeseen ja väittänyt, että yhteisön tuotannonalan terästangoista veloittamat hinnat olisivat perusteettoman korkeita. (71) Lyhyesti sanottuna ei ole olemassa mitään todisteita siitä, etteikö polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönotto olisi yhteisön edun mukaista. G. VÄLIAIKAINEN TULLI (72) Komissio pitää polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevien päätelmien perusteella tarpeellisena ottaa käyttöön väliaikaiset polkumyynnin vastaiset toimenpiteet. (73) Toimenpiteiden tasoa määritettäessään komissio otti huomioon todetut polkumyyntimarginaalit ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon poistamiseksi tarvittavan tullin määrän. (74) Komissio katsoi, että polkumyynnillä tuotavien tuotteiden hinnat olisi nostettava vahinkoa aiheuttamattomalle tasolle. Tarvittava hinnankorotus määritettiin vertaamalla hinnan alittavuuden määrittämisessä käytettyä painotettua keskimääräistä tuontihintaa (katso johdanto-osan 34 kappale ja sitä seuraavat kappaleet) yhteisön tuotannonalan painotettuihin keskimääräisiin tuotantokustannuksiin, joihin oli lisätty kohtuullinen määrä voittoa. Tässä yhteydessä voittomarginaaliksi vahvistettiin 5 prosenttia liikevaihdosta. Komissio piti tätä voittotasoa riittävänä kyseessä olevan tuotteen luonteen huomioon ottaen. (75) Vertailun tuloksena saatiin seuraavat vahinkomarginaalit (jotka ilmaistaan suhteessa vapaasti yhteisön rajalla -tason hintoihin): >TAULUKON PAIKKA> (76) Bhansali Brightbars- ja Bhansali Ferromet -yrityksille päätettiin vahvistaa yksi yhteinen vahinkomarginaali molemmille erikseen määritettyjen marginaalien painotetun keskiarvon perusteella. (77) Uuden viejän, Sindia Steels Ltd:n, osalta katsottiin, että koska vertailukelpoisia tietoja ei ollut, vahinkomarginaali olisi laskettava yhteistyössä toimineiden intialaisten yritysten vahinkomarginaalien painotetun keskiarvon perusteella. Vahinkomarginaaliksi saatiin näin 22 prosenttia. (78) Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaan tullin on vastattava polkumyyntimarginaalia, ellei vahinkomarginaali ole tätä alempi. Yhteistyössä toimineisiin tuottajiin sovellettavat tullit ovat siten seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> Sindia Steels Ltd -yrityksen osalta tulli on 15,5 prosenttia. (79) Yhteistyöhön osallistumattomiin yrityksiin sovellettava tulli katsottiin aiheelliseksi vahvistaa korkeimman määritetyn tullin mukaiseksi 17,7 prosentiksi, koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen. H. LOPPUSÄÄNNÖS (80) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi vahvistettava määräaika, jonka kuluessa ne asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi huomattava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen komission mahdollisesti esittämistä lopullisista tulleista päätettäessä, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli, jota sovelletaan tuotaessa Intiasta CN-koodeihin 7222 20 11, 7222 20 21, 7222 20 31 ja 7222 20 81 kuuluvia ruostumattomasta teräksestä valmistettuja terästankoja, jotka eivät ole enempää valmistettuja kuin kylmänä muokattuja tai kylmänä viimeisteltyjä ja joissa on vähintään 2,5 painoprosenttia nikkeliä ja jotka ovat poikkileikkaukseltaan ympyrän muotoisia, sekä poikkileikkaukseltaan muun muotoisia vastaavia tankoja. 2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava tulli on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> 3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista. 2 artikla Asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää komissiolta saada tulla kuulluiksi yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan soveltamista. Asianomaiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan 6 kuukauden ajan. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 28 päivänä toukokuuta 1998. Komission puolesta Leon BRITTAN Varapuheenjohtaja (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1 (2) EYVL L 128, 30.4.1998, s. 18 (3) EYVL C 264, 30.8.1997, s. 2 (4) EYVL C 328, 30.10.1997, s. 16 (5) 21. tammikuuta 1998 tehty komission päätös (EYVL L 100, 1.4.1998, s. 55). (6) EYVL 13, 21.2.1962, s. 204/62