2002/901/EY: Komission päätös, tehty 19 päivänä kesäkuuta 2002, Alankomaiden myöntämästä valtiontuesta Alankomaiden hinaajatoiminnoille yhteisön merisatamissa ja sisävesireiteillä (tiedoksiannettu numerolla K(2002) 2158) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro L 314 , 18/11/2002 s. 0097 - 0107



Komission päätös, tehty 19 päivänä kesäkuuta 2002, Alankomaiden myöntämästä valtiontuesta Alankomaiden hinaajatoiminnoille yhteisön merisatamissa ja sisävesireiteillä (tiedoksiannettu numerolla K(2002) 2158) (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2002/901/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan, ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(1), on edellä mainittujen säännösten mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(2) ja ottaa huomioon niiden huomautukset, sekä katsoo seuraavaa: 1. MENETTELY (1) Komissiolle toimitettiin 17 päivänä huhtikuuta 2000 kantelu, jossa Alankomaiden väitetään ottaneen sääntöjenvastaisesti käyttöön yhteisön satamissa ja sisävesireiteillä suoritettavia hinaustoimintoja koskevan tonnistoveron, joka sisältää valtiontukea. Kolme muuta osapuolta(3) ilmaisi huolestuneisuutensa tästä asiasta, ja yksi heistä teki muodollisen kantelun. (2) Komissio esitti Alankomaiden viranomaisille 12 päivänä syyskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä useita alustavia kysymyksiä, joista keskusteltiin tapaamisen yhteydessä ja joihin annettiin muodollinen vastaus 8 päivänä marraskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä sekä samana päivänä päivätyllä oikaisulla. (3) Huhtikuun 17 päivänä 2000 päivätyn kantelun tekijä on myös esittänyt tähän päivään saakka useita lisätietoja, jotka ovat johtaneet moniin tapaamisiin kantelijan ja komission yksiköiden välillä. (4) Saksan lähetettyä 18 päivänä tammikuuta 2001 päivätyn kirjeen pidettiin Saksan viranomaisten kanssa 29 päivänä maaliskuuta 2001 kokous, jossa kyseistä asiaa käsiteltiin. (5) Käytettävissään olleiden tietojen perusteella komission yksiköt pitivät vielä 19 päivänä huhtikuuta 2001 kokouksen Alankomaiden viranomaisten kanssa. (6) Komissio ilmoitti Alankomaille 11 päivänä heinäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa kyseisen tuen vuoksi EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely. (7) Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(4). Komissio kehotti asianomaisia esittämään asiasta huomautuksensa. (8) Komissio vastaanotti Alankomaiden viranomaisten ensimmäiset huomautukset sekä 51 huomautusta asianomaisilta. Komissio toimitti huomautukset Alankomaille, jolle annettiin tilaisuus vastata huomautuksiin. Alankomaat toimitti huomautuksensa 18 päivänä huhtikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin vastaanotetuksi 22 päivänä huhtikuuta 2002 (numerolla A/57 255). 2. YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA 2.1 Komission päätökset asioissa N 394/88, N 384/91, N 738/95, NN 89/97 ja N 8/98 (9) Alankomaat ilmoitti ensimmäisen kerran 23 päivänä elokuuta 1988 päivätyllä kirjeellä alankomaalaisten alusten kilpailuaseman parantamiseksi toteutetusta verotoimenpiteestä. Alankomaat viittasi komission vuonna 1985 neuvostolle antamaan yhteisön yhteistä meriliikennepolitiikkaa koskevaan tiedonantoon. Komissio hyväksyi kyseiset toimenpiteet 2 päivänä joulukuuta 1988 päivätyllä kirjeellä. (10) Komissio päätti 12 päivänä joulukuuta 1994 olla vastustamatta tuloveron alentamista 19 prosentilla ja sosiaaliturvamaksun alentamista 5 prosentilla (niin kutsuttua verotoimenpidettä) (asia N 384/91). (11) Komissio ilmoitti Alankomaille 12 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä (nro SG(96) D/3852) päätöksestään olla vastustamatta tuloveron uutta alentamista 38 prosenttiin ja sosiaaliturvamaksun uutta alentamista 10 prosenttiin (yhteiseltä nimeltään "verotoimenpide") sekä niin kutsutun tonnistoveron käyttöönottoa (asia N 738/95). (12) Kuten kohdassa 11 mainitussa 12 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyssä komission kirjeessä oli ennakoitu, komissio arvioi ja hyväksyi tonnistoveron uudelleen ja ilmoitti siitä Alankomaille 31 päivänä heinäkuuta 1997 päivätyllä kirjeellä (nro SG(97) D/6453) (asia NN 89/97). (13) Komissio ilmoitti Alankomaille 20 päivänä toukokuuta 1998 päivätyllä kirjeellä (nro SG(98) D/4032) päätöksestään olla vastustamatta asiassa nro N 738/95 hyväksytyn verotoimenpiteen mukaisen tuen korottamista 38 prosentista 40 prosenttiin (asia N 8/98). 2.2 Verotoimenpide ja tonnistovero (14) "Verotoimenpide" tarkoittaa yhteisön merenkulkijoita koskevien, tavallisesti työnantajan maksamien tuloverojen ja sosiaaliturvamaksujen alentamista. Kyseisen toimenpiteen tarkoituksena on parantaa Alankomaiden kauppalaivaston kilpailukykyä. (15) "Tonnistovero" on valinnainen toimenpide, joka liittyy varustamoihin sovellettavaan yhtiöverotukseen ja tarkoittaa sitä, että meriliikenteen harjoittamisesta saatu voitto määritellään vakiomääräisenä kyseisen varustamon liikenteessä olevan tonniston perusteella ottamatta huomioon todellista voittoa tai toiminnasta aiheutuvia kustannuksia. Myös tämän toimenpiteen tarkoituksena on parantaa Alankomaiden kauppalaivaston kilpailukykyä. (16) Komission asiassa N 738/95 ja asiassa NN 89/97 (tonnistoveron uudelleen hyväksyminen, ks. jäljempänä) tekemät päätökset eivät kumpikaan koske erityisesti hinaajatoimintoja tai hinaajia. 2.3 Alat, joita ilmoitukset koskevat (17) Edellä 2.2 kohdassa mainittujen asioiden yhteydessä Alankomaiden viranomaisilta saadut ilmoitukset ja tiedot koskevat selvästi liikennettä, jota harjoitetaan (pääasiassa) merellä. Niihin sisältyy myös lisäselvityksiä, joiden mukaan verotoimenpidettä ja tonnistoveroa sovellettaisiin pääasiassa merellä suoritettaviin hinaajatoimintoihin. (18) On myös syytä mainita, että komissiolle tässä yhteydessä ilmoitettu verolaki on nimeltään "valtameriliikennettä koskeva verolaki" ("Belastingwetten in het belang van zeescheepvaart"). Jäljempänä kuvataan, missä määrin edellä mainittuihin asioihin liittyvien ilmoitusten yhteydessä toimitetut tiedot koskivat yksinomaan merellä harjoitettavaa meriliikennettä. 2.3.1 Asiaan N 384/91 liittyvä ilmoitus (19) Ensimmäinen tätä asiaa koskeva ilmoitus liittyy asiaan N 384/91, joka hyväksyttiin vuonna 1995. Ilmoitetun lain(5) mukaan "meriliikenteessä olevalla aluksella tarkoitetaan alusta, jolle on myönnetty rekisteröintitodistuksista annetun lain ('Zeebrievenwet') 3 pykälän 1 kohdassa tarkoitettu rekisteröintitodistus, ... jolla harjoitetaan meriliikennettä osana yritystoimintaa tai joka on tarkoitettu hinaajaksi tai suorittamaan pelastustoimenpiteitä merellä ja tarjoaa kyseisiä palveluja meriliikenteessä toimiville aluksille, lukuun ottamatta luotsipalveluihin käytettäviä aluksia". (20) Kyseistä pykälää koskevassa perusteluosassa (sivulla 11) sanotaan, että meriliikenteessä olevaa alusta on käytettävä merellä osana merikuljetuksia tarjoavan yrityksen liiketoimintaa tai sen aiottuna ja todellisena käyttötarkoituksena on oltava meriliikenteessä olevia aluksia palveleva hinaustoiminta tai pelastustoiminta. Meriliikenteessä oleva alus, jota käytetään sekä merellä että sisävesireiteillä, katsotaan merellä käytettäväksi, jos sen pääasiallinen toiminta tapahtuu merellä... 2.3.2 Asiaan N 738/95 liittyvä ilmoitus (21) Alankomaiden viranomaisten ilmoituksen mukaan ainoa muutos verotoimenpiteen osalta vuoden 1995 lakiin - asian N 348/91 ja asian N 738/95 välillä - koski tuen määrää. Voimassa ollut meriliikenteessä olevan aluksen määritelmä jäi muuttumattomana asian N 738/95 perustaksi. (22) Sama koskee asiassa N 738/95 hyväksytyn verotoimenpiteen tuki-intensiteetin lisäämistä verrattuna asiaan N 8/98, jossa mikään muu kuin tuki-intensiteetti ei ollut muuttunut. (23) Vuoden 1964 tuloverolain, jonka muuttamisesta ilmoitettiin asiana nro N 738/95, 8C pykälän 2 kohdassa(6) säädetään: "Tässä [tonnistoveroon liittyvässä] pykälässä meriliikenteen voitoilla tarkoitetaan voittoja aluksen käytöstä tavaroiden tai henkilöiden kuljetukseen kansainvälisessä meritse tapahtuvassa liikenteessä ... sekä voittoja aluksen käytöstä hinaukseen tai yleisen avun tarjoamiseen merellä edellä tarkoitetuille aluksille." (24) Kohdassa 23 mainitun lainmuutoksen(7) perusteluosan 8c pykälän 2 kohdassa annetaan seuraava tulkinta: "Tonnistoveron perustaa määritettäessä meriliikenteen voitoilla tarkoitetaan voittoja aluksen käytöstä tavaroiden tai henkilöiden kuljetukseen kansainvälisessä meritse tapahtuvassa liikenteessä ... sekä voittoja aluksen käytöstä hinaukseen tai merellä tapahtuvaan yleisen avun tarjoamiseen aluksille." (25) Kyseisessä perusteluosassa oli myös seuraava kohta: "Kansainvälinen meritse tapahtuva liikenne: Vuoden 1964 tuloverolain 50 pykälässä ja vuoden 1969 yritysverotusta koskevan lain 19 pykälässä annettujen määritelmien mukaisesti tarkasteltavana olevassa laissa meritse tapahtuva kansainvälinen liikenne tarkoittaa alankomaalaisen sataman ja ulkomaisen sataman välistä liikennettä sekä kahden ulkomaisen sataman välistä liikennettä. Se ei tarkoita kahden alankomaalaisten sataman välistä liikennettä eikä siihen liittyvää liikennettä satamasta varastopaikalle tai satamasta tavaran vastaanottajalle. Alusta on käytettävä merellä tapahtuvassa tavara- ja henkilöliikenteessä. Kyseisissä säädöksissä aluksen, jolla liikennöidään sekä merellä että sisävesireiteillä, katsotaan olevan merellä käytettävä alus, jos pääosa sen toiminnasta tapahtuu merellä..." (26) Lopuksi todetaan: "Hinaus ja yleisen avun tarjoaminen: Myös alukset, jotka on tarkoitettu käytettäväksi hinaukseen tai yleisen avun tarjoamiseen merellä liikennöiville aluksille, otetaan huomioon määritettäessä tonnistoveron perustaa." 2.3.3 Asiassa NN 89/97 annetut tiedot (27) Tonnistoveron uudelleen hyväksymistä varten toimitetut asiakirjat koskevat lähinnä toimenpiteen tehokkuutta, eivätkä tuen kelpoisuusehdot niiden vuoksi muutu. 2.3.4 Asiaan N 8/98 liittyvä ilmoitus (28) Asiassa N 8/98 ilmoitettu tuki koskee asiana N 738/95 ilmoitetun verotoimenpiteen tuki-intensiteetin lisäämistä (38 prosentista 40 prosenttiin). 2.4 Menettelyn aloittamisen perusteet (29) Komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn tässä asiassa (asia nro C 56/01), koska se ei katsonut hyväksyneensä meriliikenteen valtiontukea Alankomaiden hinaajatoiminnoille yhteisön satamissa eikä yhteisön sisävesireiteillä asiassa n 738/95, asiassa NN 89/97 eikä millään muullakaan tätä kysymystä koskevalla päätöksellä(8). (30) Kyseinen komission päätös perustui muun muassa Alankomaiden viranomaisten toimittamiin tietoihin (8 päivänä marraskuuta 2000 päivätty kirje), joiden mukaan tietylle määrälle edellä mainittuja satamassa tapahtuvia hinaajatoimintoja myönnettiin meriliikenteen valtiontukea tai niille voitiin myöntää sellaista tukea osana asian N 738/95 ja asian NN 89/97 mukaisia tukiohjelmia. (31) Siksi asiassa C 56/01 tehdyssä päätöksessä kyseinen tuki (hinaajatoiminnot yhteisön satamissa ja niiden lähellä sekä yhteisön sisävesireiteillä) luokiteltiin uudeksi tueksi, jota pidettiin alustavasti perustamissopimuksen vastaisena. Alankomaita kehotettiin myös keskeyttämään kyseisen tuen maksaminen sääntöjenvastaisesta tuesta kilpailijoille aiheutuvan mahdollisen vahingon rajoittamiseksi. 3. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET (32) Komissio vastaanotti menettelyn aikana a) Alankomaiden alustavat huomautukset, b) 51 muun asianomaisen huomautukset ja c) Alankomaiden huomautukset kyseisten 51 asianomaisen huomautuksista. 3.1 Alankomaiden alustavat huomautukset (33) Alankomaat vastasi menettelyn aloittamista asiassa C 56/01 koskevaan päätökseen 7 päivänä elokuuta 2001 päivätyllä kirjeellä. Alankomaiden viranomaiset ovat yleisesti katsoen eri mieltä komission päätöksestä luokitella kyseiset tukitoimet "uudeksi" tueksi, koska ne katsovat, että a) sekä verotoimenpide että tonnistovero olivat kumpikin hyväksyttyjä tai uudelleen hyväksyttyjä komission päätöksillä, b) asiaa N 738/95 koskevassa ilmoituksessa tonnistoveroa todettiin sovellettavan aluksiin, joita käytetään hinausavun tarjoamiseen meriliikenteessä oleville aluksille; kyseisten hinaajien määrittelyn tonnistoveron alaisiksi tulisi perustua hinaajan rakenteeseen ja varustukseen, eikä tämä välttämättä riipu aluksen toimintojen suorittamisesta merellä, ja että c) 30 kappaleessa mainitussa 8 päivänä marraskuuta 2000 päivätyssä kirjeessä vain toistetaan sama näkökohta. (34) Alankomaiden viranomaiset ilmoittavat lisäksi, että hinaus sisävesireiteillä tapahtuu merisatamista poikkeavilla alueilla ja sisävesireiteillä käytettävät hinaajat eivät sovellu käytettäväksi merellä. Toisin kuin sisävesireiteillä tapahtuvassa hinauksessa meriliikennelakia sovelletaan hinaajiin siitä hetkestä alkaen, kun ne antavat apua meriliikenteessä oleville aluksille, ja aina silloin, kun kyseistä apua annetaan. (35) Lisäksi Alankomaiden viranomaiset toteavat, että alankomaalaisen hinauspalveluja tarjoavan yrityksen jokin aika sitten tapahtunut vetäytyminen Hampurin satamasta osoittaa, että verotoimenpiteet eivät ole kilpailuaseman kannalta määrääviä tekijöitä. Alankomaiden viranomaiset huomauttavat myös, että tietyt muutkin maat soveltavat samaa verokäytäntöä, joka on voimassa Alankomaissa. 3.2 51 muun asianomaisen huomautukset (36) Tiivistelmä 51 muulta asianomaiselta vastaanotetuista huomautuksista on jäljempänä ryhmiteltynä huomautusten tyypin mukaan. (37) Erilliset itsenäiset huomautukset on saatu seuraavilta asianomaisilta: 1. Arnold Ritscher, 2. Bremer Rhederverein, 3. Freie Hansestadt Bremen, 4. Freie und Hansestadt Hamburg, 5. Handelskammer Hamburg, 6. J. Johanssen & Son, 7. [...](9), 8. Rhenus AG & Co, 9. Ständige Vertretung der Bundesrepublik Deutschland, 10. Unternehmensverband Hafen Hamburg, 11. Unterweser Reederei GmbH, 12. Verband Deutscher Reeder, 13. Wirtschaftsverband Weser, 14. Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe, 15. ja 16. (kyseiset nimet ovat luottamuksellista tietoa). Toimitetut huomautukset voidaan tiivistää seuraavasti(10): (38) Väitteiden mukaan kyseisen tuen alankomaalaiset vastaanottajat saavat merkittävää kilpailuetua (väitteiden tueksi esitetään Saksan hallituksen toimittama Price Waterhouse Cooperin (PWC) laatima tutkimus), joka antaa niille mahdollisuuden päästä vahvaan markkina-asemaan Saksan satamahinaustoimintojen markkinoilla. Tilanne on pakottanut saksalaiset yhtiöt myymään omaisuuttaan ja vähentämään henkilöstöään. Tuki hyödyttää alankomaalaisten hinausalan yritysten lisäksi Alankomaiden satamia. Tuki ei myöskään voi olla yhteisön meriliikennettä koskevien suuntaviivojen mukaista, koska sitä sovelletaan kansallisessa liikenteessä sisämaan vesireiteillä ja/tai satamissa eikä se liity yhteisön ja yhteisön ulkopuolisten alusrekistereiden väliseen kilpailuun. Näin ollen kyseinen tuki olisi perittävä takaisin. (39) White & Case toimitti erään saksalaisen hinausalan yrityksen puolesta seuraavat huomautukset. Lyhyesti sanottuna White & Case väitti muun muassa, että on erotettava toisistaan avomerellä ja satamassa tapahtuvat hinaustoiminnot, koska kyseessä ovat eri markkinat ja eripituiset sopimukset, ja niistä vastaavat usein samaan yhtiöön kuuluvat erilliset yksiköt. Yhteisön satamahinaajien ja kolmansien maiden lipun alla purjehtivien satamahinaajien välillä ei ole käytännöllisesti katsoen minkäänlaista kilpailua. Alankomaalaisilla satamahinaajatoiminnoilla on kuitenkin kilpailuetu muihin yhteisössä toimintaansa harjoittaviin kilpailijoihin nähden, koska ne saavat sääntöjenvastaista tukea, joka antaa niille mahdollisuuden kilpailla aggressiivisesti markkinoilla. (40) Erityisesti hinaajien jaottelua koskevasta kysymyksestä White & Case esittää, että vaikka teknisiä arviointiperusteita käytettäisiin hinaajan tukikelpoisuuden määrittämiseen, se ei välttämättä merkitse, että merikelpoinen mutta pääasiassa satamassa toimiva hinaaja olisi oikeutettu saamaan tukea. Tämä olisi vastoin laissa toistuvasti esitettyä periaatetta, jonka mukaan tukikelpoiset toiminnot on suoritettava pääasiassa merellä. White & Case viittaa Alankomaiden kansallisissa tuomioistuimissa käsiteltyihin oikeustapauksiin, joissa hallituksen edustajat (veroviranomaiset) ovat väittäneet, että satamissa tapahtuva hinaustoiminta ei kelpaa kyseisen tuen kohteeksi. Kansallinen tuomioistuin on kuitenkin kumonnut viranomaisten kannan ja pitänyt satamissa tapahtuvaa hinaustoimintaa tukikelpoisena. (41) Alankomaiden satamissa tapahtuville hinaajatoiminnoille myönnetty meriliikenteen tuki on katsottava uudeksi tueksi periaatteessa vuoden 1995 ilmoituksen jälkeen ja ainakin 5 päivän tammikuuta 1999 jälkeen, jolloin Alankomaiden viranomaiset suostuivat mukauttamaan kaiken aikaisemman lainsäädännön vastaamaan vuonna 1997 annettuja meriliikenteen valtiontukea koskevia yhteisön uusia suuntaviivoja. Tämän käsityksen tueksi esitetyn väitteen mukaan kaikki ilmoitettua tekstiä koskevat epäilykset koituvat ilmoituksen tekijävaltion vahingoksi, koska jäsenvaltio on vastuussa ilmoituksen sisällön täydellisyydestä ja selkeydestä. Tässä mielessä jäsenvaltiota on pidettävä oikeusvarmuuden takaajana. Kyseinen tuki on meriliikenteen valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen vastainen, koska suuntaviivoissa keskitytään tarkastelemaan yhteisössä rekisteröityjen ja muualla kuin yhteisössä rekisteröityjen alusten väliseen kilpailuun liittyviä näkökohtia. Satamissa tapahtuva hinaustoiminta ei oikeastaan kuulu sentyyppisen kilpailun piiriin. Edellä esitetyn perusteella ja koska Alankomaat ei voi vedota luottamuksensuojaan, White & Case päättelee, että komission olisi määrättävä perittäväksi takaisin kaikki sääntöjenvastaiset tuet, joista kyseiset toimijat ovat hyötyneet, vaikka tuki olisi myönnetty vuoden 1995 ilmoitusta edeltävien sääntöjen perusteella. (42) Erilliset itsenäiset huomautukset on saatu seuraavilta yhtiöiltä: 18. Birger Gran, 19. Hual, 20. Hydro Belgium SA, 21. Krogstads Shippings, 22. Minerva Marine Inc., 23. Mitsui OSK Shipping (Europe) Ltd, 24. NYK Bulkship (Europe) Ltd., 25. Gemeentelijk Havenbedrijf Rotterdam, 26. Sanko Kisen (Europe) BV, 27. Simpson, Spence & Young Ltd, 28. Stolt-Nielsen Transportation Group BV, 29. Thenamaris (Ships Management) Inc., 30. Vopak, 31. Wallenius Wilhelmsen. Huomautukset voidaan tiivistää seuraavasti(11): (43) Yritykset korostavat, että kyseinen tuki oli komission hyväksymä, että mahdolliset yritykset puuttua pitkälle säänneltyjen mutta vapaiden markkinoiden toimintaan johtaisivat vakaviin seurauksiin, että markkinoiden todellinen vapaus voi toteutua vain, jos markkinat ovat avoimet ja yritysten pääsy niille on vapaa, että alankomaalaisten yritysten tulo Saksan hinaajamarkkinoille vastaa vapaan palvelujen tarjoamisen periaatetta, joka on vahvistettu komission satamia koskevassa lainsäädäntöehdotuksessa, ja että vain vapaa markkinatilanne voi taata mahdollisimman tehokkaan suhteen hintojen, laadun ja palveluntason välillä. Näin ollen kyseiset markkinat toimivat niin, että niillä säilyvät korkeat turvallisuus- ja laatustandardit ja hinnat pysyvät pitkällä aikavälillä kilpailukykyisinä. (44) Erilliset itsenäiset huomautukset on saatu seuraavilta yhtiöiltä: 32. Cape Reefers, 33. Coerclerici Armatori, 34. Maritime Services Aleuropa GmbH, 35. Pan Ocean Shipping Co. Ltd., 36. Polsteam (Benelux). Niiden huomautukset voidaan tiivistää seuraavasti(12): (45) Kyseisen tuen väitetään olleen hyväksytty ja näin ollen meriliikenteen valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen mukainen. Tällä tavoin jostakin jäsenvaltiosta olevat hinauspalvelujen tarjoajat voivat kilpailla samoin kustannuksin kuin avoimiin rekistereihin kuuluvat hinauspalvelujen tarjoajat, mutta kuitenkin parempien turvallisuus- ja laatunormien mukaisesti. (46) Tarkasteltavana olevan asian vireilletuloon johtanut kantelu perustuu yksinomaan siihen, että saksalainen hinausalan yritys ei voi hyötyä samoista veroeduista kuin alankomaalaiset yritykset, koska Saksa ilmeisesti pidättäytyy myöntämästä vastaavia veroetuja. (47) Kantelijan ajatustapa, jonka mukaan hinaajatoimintojen tukikelpoisuus riippuu paikasta, jossa hinauspalveluja tarjotaan, on liian rajoittava, eikä vastaa taloudellisia ja toiminnallisia realiteetteja. Ainoa merkityksellinen ero voi perustua erityyppisten hinaajien teknisiin ominaisuuksiin. (48) Saksan hinausalan markkinoita suojaava protektionistinen asenne johtaa kilpailun vähenemiseen ja nostaa hinauspalvelujen hintoja. (49) Hinausalan markkinat ovat kansainväliset, ja niillä kilpailevat kansainväliset satamat. (50) Erilliset itsenäiset huomautukset on saatu seuraavilta yhtiöiltä: 37. Kotug Europe BV; 38. Kotug Schleppreederei GmbH; 39. Adriaan Kooren BV; 40. Bais Maritiem BV; 41. Belgische Redersvereniging; 42. Corus Services; 43. Multraship BV; 44. Nissan Carrier Europe BV; 45. Scheepvaart & Industrie Vereniging Noordzeekanaalgebied; 46. Koninklijke Vereniging van Nederlandse Reders; 47. Smit International NV; 48. Unie van Redding- en Sleepdienst in Nederland BV; 49. Wagenborg Sleepdienst BV; 50. Wijsmuller Marine Service BV; 51. Zeeland Seaports Huomautukset voidaan tiivistää seuraavasti(13): (51) Tuen väitetään olevan voimassa olevaa tukea, koska komissio on sen hyväksynyt. Voimassa olevaa tukea ei voida periä takaisin. Hyväksytyn tuen pitäminen uutena tukena rikkoo luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita. Hyväksytty tuki on meriliikenteen valtiontukia koskevien sääntöjen tavoitteiden mukainen, koska sen tarkoituksena on luoda kaikille kansainvälisessä kilpailutilanteessa toimiville varustamoille yhtäläiset toimintaedellytykset. (52) Merikelpoisiksi luokiteltujen hinaajien osuus alankomaalaisista hinaajista on edelleen alle 10 prosenttia, eikä tukitoimenpiteitä sovelleta niistä kaikkiin. (53) Satamien markkinarakenne on nyt avoin, ja niissä toimivat yhteisön ulkopuolella rekisteröidyt hinaajat. Toimenpiteen soveltaminen hinaajiin, jotka avustavat satamissa valtameriliikenteessä olevia aluksia, on aivan oikein, koska markkinat ovat avoimet. Tästä syystä yhtäläisten toimintaedellytysten on oltava voimassa sekä satamissa että niiden ulkopuolella. Puhtaasti maantieteellistä arviointiperustetta, varsinkaan toiminta-alueen mukaan, ei tulisi käyttää hinaajien luokitteluun muiksi kuin merellä toimiviksi aluksiksi, jos niiden miehistöllä on todistukset meriliikenteessä olevilla aluksilla vaadittavasta ammattipätevyydestä. Jos meriliikenteen valtiontuki kuitenkin evätään hinaajilta, se johtaa tariffien nousuun. Kyseiset tukitoimenpiteet varmistavat meriliikenteessä vaadittavien laatunormien noudattamisen ja pienentävät avoimiin rekistereihin kuuluvien halpatyövoimaa käyttävien hinaajien suhteellista kilpailuetua. (54) Huomautuksissa kehotetaan välttämään tuen määräämistä takaisin perittäväksi. Määräyksessä, joka koskee nykyisten sääntöjen muuttamista uusien sääntöjen mukaisiksi, olisi varattava riittävästi aikaa nykyisten liiketoimintajärjestelyjen mukauttamiseksi uusiin sääntöihin. 4. ALANKOMAIDEN HUOMAUTUKSET 51 MUUN ASIANOMAISEN HUOMAUTUKSIIN (55) Alankomaat esitti 18 päivänä huhtikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä huomautukset, joiden pääkohdat ovat tiivistettynä seuraavat: (56) Alankomaiden viranomaiset väittävät, että tuki on edistänyt vain vähän alankomaalaisten hinaajatoimintojen menestystä Saksan satamissa. Toimenpide on tehokas myös siinä mielessä, että se mahdollistaa yhteisön merenkulkijoiden työllistymisen ja vahvistaa yhteisön varustamoita. Lisäksi muut yhteisön hinaajatoimintojen harjoittajat voivat hyötyä veroluontoisista tuista menestyäkseen paremmin kansainvälisessä kilpailussa. (57) Alankomaiden viranomaiset väittävät myös, että meriliikenteessä oleville aluksille tarjottavien hinauspalvelujen on oltava suuntaviivojen mukaisia riippumatta siitä, missä palvelua tarjotaan. Yhteisön satamahinausyhtiöiden/satamahinaajatoimintojen kansainvälinen asema heikkenisi, jos ne eivät saisi tukea. Sitä, että Saksa on päättänyt soveltaa verotoimenpiteitään vain muissa eurooppalaisissa satamissa mutta ei Saksan satamissa, ei voida käyttää perusteena vastustaa Alankomaiden Saksan satamissa soveltamia verotoimenpiteitä. Alankomaiden viranomaiset eivät hyväksy White & Casen väitettä, jonka mukaan hinaajatoimintojen on tapahduttava merellä, jotta niihin voitaisiin soveltaa verotoimenpiteitä. Ne eivät myöskään hyväksy verohelpotusten laajuutta koskevan PWC:n tutkimuksen tuloksia. Alankomaiden viranomaiset huomauttavat olevan hyvin tavallista, että erityyppisistä palveluista - kuten hinauspalveluista merellä ja satamissa - vastaavat eri yhtiöt. Viranomaiset huomauttavat myös, että hinaajilla on päivittäin 3-4 tehtävää, jotka tapahtuvat joskus satamassa ja joskus merellä, joten ne eivät koskaan täyttäisi ehtoa, jonka mukaan toiminnan on tapahduttava pääasiallisesti merellä. (58) Alankomaiden viranomaiset toimittivat myös JBR:n raportin, joka koskee pääasiassa markkinatilannetta ja jossa todetaan, että Kotugin pääsy Saksan hinauspalvelujen markkinoille on lähinnä yrityksen oman strategian ja kokemuksen ansiota. Alankomaalaisten yritysten tultua Saksan hinauspalvelujen markkinoille hinnat laskivat ja laatu parani. Lisäksi väitetään, että saksalaiset yhtiöt aliarvioivat kilpailun merkityksen ja reagoivat liian myöhään. (59) Alankomaiden viranomaisten toimittaman Loyens & Loeffin toisen raportin mukaan Saksan hallituksen toimittama PWC:n kertomus ei perustu paikkansapitäviin oletuksiin eikä paikalliseen markkinatilanteeseen. 5. ARVIOINTI TUESTA 5.1 Tuen olemassaolo EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan nojalla (60) Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan "jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan." (61) Alankomaalaisten viranomaisten valtion varoista myöntämät tuet Alankomaiden hinaajatoiminnoille yhteisön satamissa ja sisävesireiteillä suosivat tiettyjä yrityksiä, koska toimenpidettä sovelletaan erityisesti tiettyihin hinaajatoimintoihin.(14) Tässä yhteydessä myönnetyt tuet uhkaavat vääristää kilpailua ja voivat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska niiden saajayhtiöt voivat olla rekisteröityjä muussa kuin siinä maassa, jossa ne tarjoavat palvelujaan(15). Näistä syistä satamissa ja sisävesireiteillä harjoitettaville hinaajatoiminnoille myönnettävät tuet ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. 5.2 Arvioinnin oikeusperusta (62) Vuonna 1997 annetuissa meriliikenteen valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa(16), jäljempänä "suuntaviivat", on yksityiskohtaiset tiedot siitä, mitä meriliikenteen tukia voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina. (63) Asetus (EY) N:o 659/1999. 5.3 Sääntöjenvastainen tuki (ilmoittamaton tuki) (64) Koska Alankomaiden viranomaiset ovat vahvistaneet, että kyseinen tuki on myönnetty, on selvitettävä, onko tuesta ilmoitettu vai onko se sääntöjenvastaista tukea. 5.3.1 Ilmoituksen/ilmoitusten laajuus (65) Asioihin N 738/95 ja NN 89/97 liittyvän ilmoituksen ja niihin liittyvien tietojen yhteydessä Alankomaat ilmoitti tukiohjelmista, jotka kohdistuivat lähes yksinomaan merellä suoritettaviin toimintoihin. Tämä käy ilmi analysoitaessa edellä kuvattujen, ohjelmia koskevien ilmoitusten yleistä laajuutta ja niiden eri osatekijöitä. Ainoana poikkeuksena aluksen käyttämistä meriliikenteessä koskevasta ehdosta on se, että sekä merellä että satamissa ja sisävesireiteillä liikennöivän aluksen katsotaan olevan merellä käytettävä alus, jos pääosa sen toiminnasta tapahtuu merellä. (66) On myös huomattava, että asian N 738/95 yhteydessä ilmoitettu laki on nimeltään "Laki joidenkin meriliikenteeseen liittyvien verolakien muuttamisesta" (Wijziging van enige belastingwetten in het belang van de zeescheepvaart). (67) Tästä Alankomaiden viranomaisten antaman ilmoituksen yleisestä ja erityisestä sisällöstä ei ole löydettävissä tietoja, joiden mukaan komissio olisi voinut epäillä, että tukea maksettaisiin myös muille kuin yksinomaan tai pääasiassa merellä tapahtuvan valtameriliikenteen harjoittajille. (68) Seuraavat asiaan liittyvät tiedot kävivät ilmi, kun Alankomaat ilmoitti vastustavansa komission päätöstä aloittaa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely. Komission asiassa N 384/91 hyväksymän lain perusteluosan siinä sanamuodossa, jonka Alankomaiden hallitus esitti Alankomaiden parlamentille, on lause, jossa selvennetään väärinkäsitysten välttämiseksi, että hinaajien, jotka soveltuvat hinaajapalvelujen tarjoamiseen merellä ja joilla on siihen lupa, ei tarvitse tukea saadakseen käytännössä harjoittaa kyseistä toimintaa merellä. Tätä lausetta ei kuitenkaan ollut perusteluosan komissiolle toimitetussa versiossa. Näin ollen on selvää, että komissio ei ollut ennalta saanut Alankomailta asianmukaisesti tietoa sen aikeista myöntää tukea myös kyseisissä tapauksissa. 5.3.2 Tulkinta Alankomaissa: hallitus vastaan tuomioistuimet (69) Alankomaiden viranomaisten esittämästä väitteestä, jonka mukaisesti asiassa N 738/95 annettuun ilmoitukseen sisältyi tieto hinaajien kelpuuttamisesta saamaan kyseistä tukea aluksen teknisten ominaisuuksien perusteella eikä sen toimintojen suorittamispaikan perusteella, komissio huomauttaa, että kyseinen kanta ei ollut sama, jota Alankomaiden hallitus itse virallisesti puolusti alankomaalaisissa tuomioistuimissa. Perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn yhteydessä komissiolle toimitettiin seuraavat tiedot. Komission hyväksymien tukiohjelmien (eli Alankomaiden lakien) soveltamista satamissa ja sisävesireiteillä harjoitettaviin toimintoihin käsiteltiin Alankomaiden tuomioistuimissa. Kyseisissä oikeuskäsittelyissä Alankomaiden viranomaiset katsoivat, että tukea ei voitu myöntää, jos kyseisiä aluksia ei käytetty lainkaan tai juuri lainkaan merellä.(17). Yhdessä näistä oikeuskäsittelyistä Alankomaiden viranomaiset jopa vetosivat Alankomaiden korkeimpaan oikeuteen puolustaessaan kantaansa. Ilmeisesti Alankomaiden korkein oikeus hylkäsi hallituksen kannan ja määritteli satamissa toteutettavat hinaajatoiminnot tukikelpoisiksi(18). (70) Edellä esitetty osoittaa, että jopa Alankomaiden viranomaiset itse ovat puolustaneet virallisesti kantaa, jonka mukaan tukea ei pitäisi myöntää tilanteissa, joita tämä päätös koskee. Alankomaiden viranomaiset eivät myöskään missään vaiheessa ilmoittaneet komissiolle Alankomaiden oikeustapausten tuloksista eivätkä maininneet niistä myöskään 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn yhteydessä. Näin ollen a) kyseisen Alankomaiden lain tulkinta on muuttunut kansallisella tasolla ilman, että komissiolle olisi ilmoitettu asiasta, ja b) Alankomaiden hallitus on ilmeisesti ilmoittanut komissiolle tuesta, johon sen itsensäkään ei ollut alun perin tarkoitus sisällyttää satamissa tapahtuvia hinaajatoimintoja. Edellä mainittu lain perusteluosaan sisältyvä huomautus (ks. 68 kappale), joka saattaa olla merkki kannan muuttumisesta, ei sisältynyt komissiolle ilmoitettuun tekstiin(19). (71) Edellä esitetyistä syistä komissio päättelee kyseisessä asiassa, että Alankomaiden viranomaiset eivät ole ilmoittaneet sille yhteisön satamissa ja satamien lähellä sekä sisävesireiteillä tapahtuville hinaajatoiminnoille myönnettävästä tuesta ja että kyseinen tuki ei tästä syystä ole komission hyväksymä. 5.4 Luokittelu uudeksi tueksi (72) On myös selvitettävä, onko kyseinen tuki asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklassa tarkoitettua olemassa olevaa tukea vai uutta tukea. (73) Tukea ei voida 12 päivän syyskuuta 1999 jälkeisen ajanjakson osalta (ks. 74 kappale) luokitella asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdassa tarkoitetuksi olemassa olevaksi tueksi seuraavista syistä: a) Tukea ei ole otettu käyttöön ennen perustamissopimuksen voimaantuloa. b) Tuki ei ole komission hyväksymä. c) Tuesta ei ollut annettu asianmukaista ilmoitusta, eikä komissio ollut näin ollen katsonut sitä alustavan tutkimuksensa perusteella tueksi, yhteismarkkinoille soveltuvaksi tueksi eikä muodollisen tutkintamenettelyn kohteena asianmukaisten määräaikojen puitteissa olevaksi asiaksi. Tästä syystä tukea ei voida pitää komission hyväksymänä. d) Tuki ei ollut muuttunut valtiontueksi yhteismarkkinoiden kehityksen johdosta eikä sen seurauksena, että kyseinen ala olisi yhteisön lainsäädännössä vapautettu kilpailulle. (74) On mahdollista, että tuki myönnettiin hinaajille, jotka eivät toimi pääasiassa merellä, jo yli kymmenen vuotta ennen kuin komissio lähetti ensimmäisen Alankomaiden viranomaisille osoitettuja kysymyksiä sisältävän kirjeensä (12 päivänä syyskuuta 2000). Siinä tapauksessa kyseistä tukea olisi pidettävä asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdan iv alakohdan nojalla voimassa olevana tukena, jota ei voida periä takaisin. (75) Syyskuun 12 päivän 1990 jälkeen myönnetty tuki hinaajille, jotka eivät toimi pääasiassa merellä, on asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan c kohdassa tarkoitettua uutta tukea, johon kuuluvat kaikki tuet - toisin sanoen tukiohjelmat ja yksittäiset tuet - jotka eivät ole voimassa olevaa tukea, mukaan lukien voimassa olevan tuen muutokset. Erityisesti Alankomaiden hallituksen Alankomaiden parlamentille esittämien tulkintojen ja/tai alankomaalaisten tuomioistuinten antamien tuomioiden perusteella komissiolle esitettyä tukiohjelmaa oli itse asiassa muutettu, eikä asiasta ollut ilmoitettu komissiolle. 5.5 Tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille (76) Suuntaviivojen pääasiallisena tarkoituksena ovat toimenpiteet yhteisön laivaliikennealan kilpailukyvyn säilyttämiseksi ja parantamiseksi suhteessa muiden kuin yhteisön jäsenvaltioiden laivaliikenteen harjoittajiin ja alusrekistereihin ja samalla sen varmistaminen, että jäsenvaltioiden välinen kilpailu vääristyy mahdollisimman vähän. 5.5.1 Meriliikenne (77) Kun suuntaviivoissa(20) tarkastellaan yhteisön politiikan taustalla olevaa meriliikennealaa koskevaa filosofiaa, niissä viitataan neuvoston asetukseen (ETY) N:o 4055/86(21) ja neuvoston asetukseen (ETY) N:o 3577/92(22), joiden sisältämien määritelmien mukaisesti meriliikennepalveluilla tarkoitetaan "matkustajien tai tavaroiden kuljettamista meritse"(23) (komission lisäämä alleviivaus). 5.5.2 Hinaajatoiminta avomerellä (78) Avomerellä tapahtuville hinaajatoiminnoille on usein luonteenomaista, että hinauspalvelujen tarjoaja vastaa yksin hinaajatoiminnoista, koska hinauksen kohde (esimerkiksi hinattava alus, hinattava öljynporauslautta, tyhjä aluksen runko) ei kykene itsenäisesti liikkumaan eikä vaikuttamaan liikkumiseen. Näin ollen avomerellä tapahtuvaa hinausta voidaan pitää tavaran (ja mahdollisesti henkilöiden) kuljettamisena meritse. Tällä perusteella voidaan väittää, että avomerellä tapahtuva hinaus tulisi luokitella suuntaviivoissa tarkoitetun yhteisön lainsäädännön mukaiseksi meriliikenteeksi. 5.5.3 Hinaajatoiminta satamissa (79) Satamassa tapahtuvaa hinausta ei selvästi voida pitää edellä mainittujen määritelmien mukaisena toimintana, koska se ei tapahdu merellä. Lisäksi suuntaviivoissa rajoitutaan selvästi käsittelemään tukia, jotka voidaan hyväksyä yhteisön jäsenvaltioiden kauppalaivastojen kilpailuaseman parantamiseksi maailmanlaajuisilla meriliikennemarkkinoilla. Valtiontuki satamassa tapahtuvalle hinaajatoiminnalle ei ole kyseisen politiikan mukaista. 5.5.4 Satamissa tapahtuvia hinaajatoimintoja ja meriliikenteen valtiontukea koskevat säännöt (80) Suuntaviivat "koskevat kaikkea EY:n jäsenvaltion myöntämää tai EY:n jäsenvaltion varoista myönnettävää tukea meriliikenteelle." Komissio sai tämän menettelyn käynnistäneen kantelun johdosta tietää, että jäsenvaltiot saattavat myöntää tukea satamissa tapahtuville hinaajatoiminnoille. Sen vuoksi komissio on alkanut yksittäisissä päätöksissään nimenomaisesti muistuttaa jäsenvaltioita siitä, että suuntaviivoissa ei missään nimessä säädetä satamissa tapahtuville hinaajatoiminnoille myönnettävän valtiontuen soveltuvan yhteismarkkinoille. Yhdistyneen kuningaskunnan tonnistoveroa koskevassa päätöksessä (asia nro N 790/99)(24) satama-alueella kolmansille tarjotut kaupalliset palvelut, kuten muun muassa alusten hinaus satamissa, on erityisesti poissuljettu. Eräässä Belgiaa koskevassa päätöksessä (asia nro N 142/00)(25) arvioitiin verotoimenpiteen soveltamista muun muassa hinaajatoimintoihin. Kyseisessä päätöksessä komissio hyväksyi verotoimenpiteen soveltamisen merellä tapahtuviin hinaajatoimintoihin ja sulki pois verotoimenpiteen soveltamisen satamissa tapahtuviin hinaajatoimintoihin. (81) Ottaen huomioon edellä esitetty analyysi, jonka tuloksena on, että yhteisön satamissa ja sisävesireiteillä tapahtuvia hinaajatoimintoja ei voida pitää asetuksessa (ETY) N:o 4055/86 ja asetuksessa (ETY) N:o 3577/92 tarkoitettuna meriliikenteenä ja ottaen huomioon edellä mainitut komission päätökset komissio tekee sen päätelmän, että yhteisön satamissa ja sisävesireiteillä tarjottaville hinauspalveluille myönnettävää meriliikenteen valtiontukea ei voida hyväksyä. 5.5.5 Muiden perustamissopimuksen määräysten soveltaminen (82) Lisäksi on arvioitava, onko yhteisön satamissa ja sisävesireiteillä tapahtuville hinaajatoiminnoille myönnettävä meriliikenteen valtiontuki jonkin muun perustamissopimuksen määräyksen mukaista. (83) Koska toimenpide on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, on tutkittava, voidaanko siihen mahdollisesti soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 2 tai 3 kohdassa ja 86 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia. (84) Kyseistä tukea ei voida arvioida perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan mukaisesti, koska se ei ole yksittäisille kuluttajille myönnettävää sosiaalista tukea, sitä ei ole otettu käyttöön luonnonmullistuksen aiheuttaman vahingon korvaamiseksi eikä sitä ole myönnetty Saksan jaosta aiheutuneiden vaikutusten korvaamiseksi. (85) Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen poikkeuksen nojalla voidaan kuitenkin hyväksyä tuki taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma. Kyseistä tukea ei ole kuitenkaan myönnetty osana tukiohjelmaa, jonka ensisijaisena tarkoituksena on alueellisen kehityksen edistäminen. Vaikka näin olisikin ollut, 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista poikkeusta ei joka tapauksessa voitaisi soveltaa tukiohjelmaan, joka ei ole erityisiä arkoja aloja, kuten meriliikennettä, koskevien yhteisön suuntaviivojen mukainen, ja sitä tarkasteltavana oleva ohjelma ei ole. (86) Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisen poikkeuksen mahdollisesta soveltamisesta on todettava, että kyseistä tukea ei ole tarkoitettu Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai Alankomaiden taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen, eikä siihen liity mitään tämänkaltaisiin hankkeisiin viittaavia piirteitä. (87) Arvioitaessa mahdollisuuksia soveltaa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista poikkeusta, joka koskee tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, todetaan, että yhteisön satamissa ja sisävesireiteillä tarjottaville hinauspalveluille myönnettävä toimintatuki voi muuttaa kaupankäynnin edellytyksiä siinä määrin, että yhteinen etu kärsii, ja että mitkään erityiset yhteisön säännökset eivät salli kyseisten tukien myöntämistä. Erityisesti voidaan todeta, että tilanne, jonka vuoksi tämä päätös tehdään, osoittaa sen, että tuki selvästi vaikuttaa haitallisesti jäsenvaltioissa toimivien yritysten väliseen kilpailuun, eikä yhteisön ulkopuolisten valtioiden alusten taholta tuleva kilpailu ole riittävä peruste tuen myöntämiselle. (88) Perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohtaa ei myöskään voitaisi soveltaa tähän asiaan, koska tuki on osa ohjelmaa, joka liittyy tiettyyn toimialaan. Kyseinen toimiala muun muassa harjoittaa toimintaa toisessa jäsenvaltiossa eikä näytä olevan palvelu, joka edistäisi yleisiä taloudellisia tarkoituksia. Alankomaat ei ole myöskään vedonnut 86 artiklan 2 kohtaan. (89) Näin ollen komissio katsoo, että tarkasteltavana oleva tuki ei täytä mainittujen poikkeusten ehtoja, ja toteaa, että Alankomaiden viranomaiset eivät ole ilmoittaneet komissiolle vetoavansa kyseisiin poikkeuksiin. (90) Komissio on myös tutkinut asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan nojalla, olisiko tuen takaisinperintä yhteisön lainsäädännön jonkin yleisen periaatteen vastaista. Tässä yhteydessä komissio on erityisesti todennut, että saadessaan tukea hinaajatoimintojen kehittämiseen Saksan satamissa tuensaajayhtiöt ovat todennäköisesti tienneet, että Alankomaiden viranomaiset ovat Alankomaiden korkeimpaan oikeuteen saakka puolustaneet näkemystä, jonka mukaan komission hyväksymiä tukiohjelmia ei ollut tarkoitettu sovellettaviksi kyseisiin toimintoihin. Ne olisivat joka tapauksessa voineet olla tietoisia tästä, koska kyseiset tiedot ovat julkisesti saatavilla. Lisäksi niiden olisi pitänyt tietää, että suuntaviivat koskevat meriliikennettä. 6. PÄÄTELMÄT (91) Komissio päättelee, että kyseinen valtiontuki on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea ja että tuki on sääntöjenvastaista, koska kyseinen uusi tuki on otettu käyttöön tekemättä siitä perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrättyä ilmoitusta. (92) Komissio katsoo myös, että Alankomaiden alankomaalaisille hinaajatoiminnoille yhteisön satamissa ja niiden lähellä sekä yhteisön sisävesireiteillä myöntämä meriliikenteen valtiontuki ei ole suuntaviivojen mukaista eikä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan määräysten mukaista. (93) Koska Alankomaiden alankomaalaisille hinaajatoiminnoille yhteisön satamissa ja niiden lähellä sekä yhteisön sisävesireiteillä myöntämä sääntöjenvastainen tuki on perustamissopimuksen vastainen, tuki on asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan nojalla perittävä takaisin, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Alankomaiden pääasiassa yhteisön satamissa ja niiden lähellä sekä yhteisön sisävesireiteillä harjoitettavien Alankomaiden hinaajatoimintojen - joita ei harjoiteta pääasiassa merellä - hyväksi toteuttama niin kutsuttu verotoimenpide ja tonnistovero eivät sovellu yhteismarkkinoille. 2 artikla Alankomaiden on lopetettava 1 artiklassa tarkoitetun tukiohjelman kyseisten toimenpiteiden käyttö. 3 artikla 1. Alankomaiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitetun ja tuensaajille sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin tuensaajilta. Takaisinperintä ei koske ennen 12 päivää syyskuuta 1990 myönnettyä tukea. 2. Tuki on maksettava takaisin viipymättä kansallisen oikeuden mukaisten menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen päivästä, jona tuki asetettiin tuensaajan/tuensaajien käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintäpäivään. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon. 4 artikla Alankomaiden on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä 19 päivänä kesäkuuta 2002. Komission puolesta Loyola De Palacio Varapuheenjohtaja (1) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1. (2) EYVL C 298, 24.10.2001, s. 5. (3) Kirje, joka on päivätty 4.8.2000 ja jonka energian ja liikenteen pääosasto kirjasi saapuneeksi 9.8.2000. Muodollinen kantelu, joka on päivätty 4.4.2001 ja jonka komission sihteeristö kirjasi saapuneeksi 6.4.2001. (4) Ks. alaviite 2. (5) Vuoden 1994 laivaliikennelakiin liittyvä vero- ja sosiaalivakuutusmaksuohjelma. (6) Vuoden 1964 tuloverolain, vuoden 1969 yritysverotusta koskevan lain sekä laivaliikenteeseen sovellettavien vero- ja sosiaalivakuutusmaksujen alennusta koskevan vuoden 1955 lain muutos (laki joidenkin meriliikenteeseen liittyvien verolakien muuttamisesta). Valtiovarainministeriön verotusasiain pääosaston välittömiä veroja käsittelevä lainsäädäntöneuvottelukunta, nro WDB95/166, Haag, 13.6.1955: käsiteltäväksi ministerineuvostossa. (7) Perustelut vuoden 1994 tuloverolain, vuoden 1969 yritysverotusta koskevan lain sekä laivaliikenteeseen sovellettavien vero- ja sosiaalivakuutusmaksujen alennusta koskevan vuoden 1955 lain muutosta varten (laki joidenkin meriliikenteeseen liittyvien verolakien muuttamisesta). (8) Alankomaat valitti tästä päätöksestä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle (asia C-368/01). (9) Liikesalaisuus. (10) On huomattava, että kaikki tiivistelmässä esitetyt huomautukset eivät ole jokaisen yksittäisen asianomaisen esittämiä. Koska yhtäläisyyksiä kuitenkin on jonkin verran, huomautukset on ryhmitelty yhteen. (11) Ks. alaviite 9. (12) Ks. alaviite 9. (13) Ks. alaviite 9. (14) Vaikka tukea pidettäisiin osana suurempaa kokonaisuutta kuten tonnistovero tai verotoimenpide, se olisi silti alakohtainen, koska sitä sovelletaan vain yhteen tiettyyn merisatama-alan toimintoon. (15) Tarkasteltavana olevassa erityistapauksessa alankomaalaiset hinausalan yritykset ovat harjoittaneet satamahinaajatoimintoja Saksan satamissa (Hampurissa ja Bremenissä). (16) EYVL C 205, 5.7.1997, s. 5. (17) Haagin tuomioistuimen 5.6.1997 asiassa 23850 antama tuomio nro 96/0195. (18) Alankomaiden korkeimman oikeuden 17.2.1999 antama tuomio (LJN-numero: AA2667, asia 33504). (19) Toisaalta satama- ja sisävesiliikennesektorit ja toisaalta meriliikennesektori eroavat toisistaan sikäli, että kahteen ensiksi mainittuun sektoriin ei sovelleta meriliikenteen valtiontukea koskevia yhteisön suuntaviivoja. (20) 1.1 kohdan toinen alakohta. (21) EYVL L 378, 31.12.1986, s. 4. (22) EYVL L 364, 12.12.1992, s. 7. (23) Asetuksen (ETY) N:o 4055/86 1 artiklan 4 kohta: "Tätä asetusta sovellettaessa jäsenvaltioiden välisinä merikuljetuspalveluina sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisinä merikuljetuspalveluina pidetään, jos niitä yleensä tarjotaan maksua vastaan: a) yhteisön sisäistä liikennettä: matkustajien tai tavaroiden kuljettamista meritse jonkin jäsenvaltion sataman ja jonkin toisen jäsenvaltion sataman tai rannikon edustalla sijaitsevan laitteiston välillä; b) yhteisön ja kolmansien maiden välistä liikennettä: matkustajien tai tavaroiden kuljettamista meritse jonkin jäsenvaltion sataman ja jonkin kolmannen maan sataman tai rannikon edustalla sijaitsevan laitteiston välillä." Asetuksen (ETY) N:o 3577/92 2 artikla: "Tässä asetuksessa tarkoitetaan: 'meriliikenteen palveluilla jäsenvaltiossa (meriliikenteen kabotaasi)' palveluja, joita tavallisesti tarjotaan korvausta vastaan ja jotka käsittävät: a) mannerkabotaasin: matkustaja- tai tavaraliikenne meritse sellaisten satamien välillä, jotka sijaitsevat yhden ja saman jäsenvaltion mantereella tai sen pääasiallisella alueella, saarilla poikkeamatta; b) offshore-toimintaa palvelevan kuljetuksen: matkustaja- tai tavaraliikenne meritse jäsenvaltion satamien ja kyseisen jäsenvaltion aluevesillä sijaitsevien laitteistojen ja rakennelmien välillä; c) saarikabotaasin: matkustaja- tai tavaraliikenne meritse: - yhden ja saman jäsenvaltion mantereella ja yhdellä tai useammalla saarella sijaitsevien satamien välillä, - yhden ja saman jäsenvaltion saarilla sijaitsevien satamien välillä." (24) Yhdistyneelle kuningaskunnalle osoitettu kirje, 2.8.2000 (SG(2000) D/105768). (25) Belgialle osoitettu kirje, 27.7.2000 (SG(2000) D/105460).