Komission tiedonanto rakennerahastoista ja niiden yhteensovittamisesta koheesiorahaston kanssa

Ohjelmien laatimisohjeet ohjelmakaudeksi 2000-2006

(1999/C 267/02)

JOHDANTO

Ohjelmien laatimisohjeiden tarkoitus

Unionin rakenne- ja koheesiopolitiikan päätavoite on taloudellisten ja sosiaalisten eroavuuksien vähentäminen. Tällä tuetaan kansallisen ja alueellisen tason politiikkaa heikoimmassa asemassa olevilla alueilla sekä kansallisilla ja alueellisilla työmarkkinoilla. Vaikka kehitystavoitteiden määritteleminen onkin ensisijaisesti jäsenvaltioiden ja alueiden tehtävä, Euroopan unionin osarahoittamissa ohjelmissa edellytetään myös yhteisön tavoitteiden huomioon ottamista taloudellisen ja sosiaalisen koheesion euroopan laajuisen luonteen vuoksi.

Rakennerahastoja koskevista yleismääräyksistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 artiklan 10 3 kohdan mukaisesti komissio on hyväksynyt seuraavat laajat indikatiiviset ohjeet sovituille ja asiaankuuluville yhteisön toiminta-aloille rahastojen tavoitteiden mukaisesti.

Tarkoituksena on auttaa kansallisia ja alueellisia viranomaisia rakennerahastojen tavoitteiden 1, 2 ja 3 ohjelmatyön ja koheesiorahastoyhteyksien valmistelussa. Ohjeissa pyritään esittämään komission toimintalinjat, jotka perustuvat sekä ohjelmien toteuttamisesta saatuihin kokemuksiin että yhteisön nykyiseen rakennetukipolitiikkaan. Toimintalinjojen avulla yhteisön tuki voidaan käyttää tehokkaimmin kansallisella ja alueellisella tasolla. Tämä dokumentti muodollistaa komission 3. helmikuuta 1999 hyväksymän ohjeluonnoksen.

Rakennerahastojen tukiohjelmat ohjelmakaudella 2000-2006 pannaan täytäntöön uuden asetuksen säännösten mukaisesti kunkin kolmen tavoitteen osalta. Ohjeet perustuvat kuitenkin teemakohtaisiin toimintalinjoihin, sillä ne on kunkin tavoitteen osalta otettava huomioon eri tavalla jäsenvaltioiden ja alueiden erityistilanteiden mukaan.

Taloudellisesta ja sosiaalisesta koheesiosta: kasvua ja kilpailukykyä työllisyyttä varten

Taloudellisesta ja sosiaalisesta lähentymisestä on nyt osittain rakennerahastoista ja koheesiorahastosta vuoden 1988 uudistuksen jälkeen myönnetyn tuen ansiosta näkyvissä selviä merkkejä erityisesti kehityksessä jälkeen jääneillä tavoite 1 -alueilla. Alueiden välillä on kuitenkin edelleen merkittäviä tulotasoon, perusrakenteisiin ja tietopääomaan sekä yritysten kilpailukykyyn liittyviä eroja, jotka pitää ottaa huomioon. Vaikka työttömyys onkin unionissa vähentynyt, työttömyysaste on kuitenkin yleisesti korkea ja alueelliset erot luvattoman suuret. Työpaikkojen luominen on siis edelleen unionin tärkein rakennepoliittinen haaste.

Uuden ohjelmakauden ohjelmilla on edelleen voitava vähentää kaikkia näitä eroja ja vahvistettava alueiden pitkän aikavälin kehityksen varmistavia edellytyksiä, sillä työllisyyttä voidaan lisätä ja säilyttää ainostaan tukemalla alueiden kestävää kehitystä ja kilpailukyvyn parantamista.

Euroopan työllisyysstrategia

Työpaikkojen luomiseen soveltuvien strategioiden kehittämistä helpottaa Amsterdamin sopimuksessa määrätyn Euroopan työllisyyssrategian edellyttämien jäsenvaltioiden kansallisten toimintasuunnitelmien toteuttaminen. Näitä suunnitelmia, jotka laaditaan neuvoston hyväksymien työllisyyttä koskevien yhteisten suuntaviivojen mukaan, käytetään rakennerahastojen ja erityisesti Euroopan sosiaalirahaston työllisyyspoliittisten tukitoimien yleisenä viitekehyksenä.

Investointiedellytykset ja EMU:n vaikutukset

Jäsenvaltioiden pyrkimykset makrotaloudellisen tasapainon säilyttämiseksi ovat tärkeitä investointiedellytysten luomisen kannalta. Koska tämä edellyttää talousarviota koskevan kurinalaisuuden jatkamista suurten julkisten investointien tarve erityisesti infrastruktuurien osalta voi edellyttää valtiontalouksien uudelleenjärjestelyjä. Sopivia keinoja talousarviomenojen kasvattamiseksi yksityissektorilta saatavan osarahoituksen avulla olisi myös tutkittava.

Talous- ja rahaliitto (EMU) lisää euroalueella sijaitsevien alueiden integroitumista yhteismarkkinoille, joilla monipuolinen elinkeinorakenne, yrittäjäystävällinen toimintaympäristö ja unionin alueen kilpailutilanteen tarpeisiin soveltuva työväestö ovat entistäkin tärkeämpiä. Tämä on otettava huomioon alueellisissa ohjelmissa.

Kaksi horisontaalista periaatetta: kestävä kehitys ja tasavertaiset mahdollisuudet

Amsterdamin sopimuksen mukaisesti unionin rahoitusvälineiden on toimittava samanaikaisesti ja pitkän aikavälin tähtäimellä taloudellisen kasvun, sosiaalisen koheesion ja ympäristönsuojelun, toisin sanoen kestävän kehityksen, edistämiseksi. Eurooppa-neuvoston kokouksessa Wienissä vahvistettiin lisäksi ympäristöasioiden integroimiselle rakenne- ja maatalouspolitiikkan Agenda 2000 -asiakirjan yhteydessä annettava poliittisesti ensisijainen asema. Tämä tarkoittaa sitä, että ympäristönäkökohtien ja erityisesti yhteisön ympäristö- ja luonnonsuojelulainsäädännön noudattamisen on oltava osa rakennerahastoista ja koheesiorahastosta tuettavien toimenpidekokonaisuuksien määritelmää ja toteuttamista. Unionin on näin helpompi myös noudattaa mm. Kiotossa antamiaan ilmastonmuutoksia koskevia kansainvälisiä sitoumuksiaan.

Miesten ja naisten välinen tasa-arvo on Amsterdamin sopimukseen sisältyvä demokraattinen perusperiaate. Sen ottaminen osaksi kaikkea politiikkaa ei enää ole vaihtoehtoista vaan pakollista. Kaikkiin rakennerahasto-ohjelmiinkin on näin ollen yleisesti kuuluttava tasavertaiset mahdollisuudet. Tämä koskee sekä pyrkimyksiä tasa-arvon lisäämiseen ja erityistoimenpiteitä naisten auttamiseksi että yleisen politiikan hyödyntämistä ottamalla aktiivisesti ja avoimesti ja suunnitteluvaiheessa huomioon niiden mahdolliset vaikutukset naisten ja miesten asemaan.

Tehokkuuden lisääminen kumppanuusstrategian avulla

Yhdennetty lähestymistapa kehittämiseen ja uudistamiseen on otettava huomioon ohjelmatyön menettelyissä täytäntöönpanojärjestelmän tehokkuuden lisäämiseksi.

Ensimmäinen edellytys, joka jäsenvaltioiden laatimien suunnitelmien on täytettävä, on sellaisten yhdennettyjen kehitys- ja uudistusstrategioiden tunnistaminen, joissa hyödynnetään parhalla mahdollisella tavalla toimintalinjojen ja toimintakokonaisuuksien yhteisvaikutukset johdonmukaisen kokonaiskuvan aikaansaamiseksi. Näissä monivuotisissa yhdennetyissä strategioissa on keskityttävä kolmeen päätoimintalinjaan: alueiden talouksien kilpailukyky pysyvien työpaikkojen luomiseksi, työllisyyden ja sosiaalisen koheesion lisääminen pääasiassa henkilöresursseihin panostamalla sekä kaupunki- ja maaseutukehitys Euroopan alueen tasapainoisen kehittämisen osana.

Eräs rakennerahasto-ohjelmien onnistumisen avaintekijöistä on hajautettujen, tehokkaiden ja laajojen yhteistyökumppanuuksien luominen. Kumppanuuksilla, joihin kuuluu tarvittaessa kumppanien taitotason nostaminen, maksimoidaan yhteisvaikutukset, lisätään kaikkien alue- ja paikallistason osallistujien sitoutumista ja otetaan käyttöön monenlaisia taloudellisia ja henkisiä voimavaroja erityisesti yleiskattavien tukien järjestelmässä.

Ohjeiden rakenne ja analyyttinen perusta

Nämä ohjeet rakentuvat edellä mainittujen kolmen pääperiaatteen varaan: ensinnäkin alueiden kilpailukyky, toiseksi sosiaalinen koheesio ja työllisyys sekä kolmanneksi kaupunki- ja maaseutualueiden kehittäminen (mukaan lukien erityistoimet kalastusalueilla). Niissä otetaan lisäksi huomioon kuudennessa kausikertomuksessa yhteisön alueiden sosiaalisesta ja taloudellisesta tilanteesta ja kehityksestä esitetyt analyysit. Nykyisiin ohjelmiin (1994-1999) liittyvistä hyvistä käytännöistä esitetään malliesimerkkejä.

Komissio on vakaasti sitä mieltä, että nämä ohjeet voivat olla hyödyksi määriteltäessä kehityksen johdonmukaisia ja tasapainoisia toimintalinjoja seuraavan kauden ohjelmia varten.

ENSIMMÄINEN OSA: ALUEIDEN KILPAILUKYKY KASVUN JA TYÖLLISYYDEN EDELLYTYKSENÄ

I. Alueiden kilpailukyvyn perusedellytysten luominen

Alueiden kilpailukyvyn parantamiseen ja kasvun työllistävän vaikutuksen lisäämiseen liittyvien tavoitteiden saavuttamiseksi alueilla on edistettävä sopivien perusedellytysten ja yrittäjyyteen kannustavan toimintailmapiirin syntymistä. Tämä tarkoittaa sitä, että yrityksillä on tuotoksen ja työllisyysvaikutuksen maksimoimiseksi oltava käytössään monenlaisia epäsuoria tukivälineitä sellaisilla aloilla kuin fyysinen infrastruktuuri, televiestintä ja tietotekniikka sekä tutkimus, tekninen kehitys ja innovaatio.

Näiden alojen tukitoimissa pitäisi ottaa huomioon seuraavat yleiset seikat:

- EAKR:sta ja EIP:sta tuettavissa investoinneissa liikenteeseen sekä energia- ja televiestintäinfrastruktuureihin on painotettava erityisesti yhteyksiä Euroopan laajuisiin verkkoihin ja eri verkkojen yhteenliittämistä, jos tällaisia yhteyksiä tarvitaan.

- Koheesiorahaston tukea saavissa jäsenvaltioissa koheesiorahaston tuki pitää koordinoida EAKR:sta ja mahdollisesti EIP:sta saatavan tuen kanssa.

- Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia on mahdollisuuksien mukaan edistettävä infrastruktuurien kehittämisessä ja palvelujen tarjoamisessa (katso tekstikehys uusista rahoitusjärjestelyistä).

- Ohjelmasta vastaavien viranomaisten on kaikissa tapauksissa varmistettava, että myönnetty tuki noudattaa yhteisön kilpailusääntöjä.

A. Liikenteen infrastruktuurit: verkkojen ja järjestelyjen parantaminen

Tehokkaat liikenneverkot ja -järjestelyt ovat oleellinen osa talouden kehittämisessä. Liike-elämä tarvitsee kustannus-tehokkuussuhteeltaan hyvää ja luotettavaa pääsyä markkinoille tuotantohyödykkeitänsä ja tuotantoansa varten, ja kansalaiset puolestaan tarvitsevat hyviä henkilöliikenneyhteyksiä työmatkoja, koulutusta, ostosten tekoa ja vapaa-aikaa varten.

Tämän vuoksi tulevissa aluekehitysohjelmissa olisi edistettävä sellaisia liikenteen parannuksia, joilla poistetaan liikeyritysten ja matkustajien rajoituksia ottaen samalla huomioon rakennerahastojen ja koheesiorahaston nykyisen ohjelmakauden loppuun mennessä jo saavutettu merkittävä edistys. Näillä investoinneilla pitäisi pyrkiä vähentämään kuljetuskustannuksia, liikenneruuhkia ja matkustusaikoja sekä parantamaan verkkokapasiteettia ja suoritus- ja palvelutasoa turvallisuus mukaan lukien.

Liikenteen toimintalinjojen - erityisesti vähemmän kehittyneillä alueilla - pitäisi seuraavalla ohjelmakaudella koskea tehokkuutta, liikennemuotojen välistä tasapainoa, liikenneyhteyksiä ja kestävää kehitystä:

- Tehokkuus: Tähänastisesta edistymisestä huolimatta liikennejärjestelmien tehokkuutta on edelleen lisättävä. Monissa tapauksissa tämä tarkoittaa liikenteen infrastruktuurin nykyaikaistamista tai kunnostamista. Liikennejärjestelmien hoidon parantamiseen olisi kuitenkin kiinnitettävä yhtä lailla huomiota. Tähän voi sisältyä älykkäiden liikennejärjestelmien kehittämistä ja teknisten standardien yhdenmukaistamisella saavutettavan yhteentoimivuuden edistämistoimia. Lopputuloksena pitäisi olla eri liikennemuotojen yhdentäminen johdonmukaiseksi liikennejärjestelmäksi matkustajien ja rahdin kuljettamiseksi.

- Liikennemuotojen välinen tasapaino: Suurin osa rakennerahastojen ja koheesiorahaston liikenneinvestoinneista kohdistuu nykyisin maantiekuljetusten alalle. Seuraavalla ohjelmakaudella käytettävissä olevia varoja voitaisiin jakaa tasapuolisemmin eri liikennemuotojen välillä. Tasapainoa kaivataan myös suurten liikennehankkeiden ja liikennejärjestelmien pienempien paikallistason parannushankkeiden välillä. Yleisesti olisi asetettava ensisijalle johdonmukaisten intermodaalisten ja yhdistettyjen kuljetusjärjestelmien kehittäminen liikenteen solmukohdat mukaan lukien.

- Liikenneyhteydet: Liikenneohjelmissa pitäisi mahdollisuuksien mukaan ottaa huomioon tarve alueiden liikenneyhteyksien parantamiseen. Euroopan laajuisten verkkojen täydentämiseen tukikelpoisilla alueilla annettavan tuen lisäksi on tärkeää kiinnittää huomiota verkon liittymiin. Myös liikuntaesteisten henkilöiden yhteystarpeisiin on kiinnitettävä huomiota.

- Kestävä kehitys: Liikenteen alalla myönnettävä yhteisön rahoitus tulisi liittää niihin jatkuviin strategioihin, joita jäsenvaltiot ovat laatineet kestävien liikennejärjestelmien aikaansaamiseksi. Tähän kuuluu välttämättömänä osana sekä liikenteen ympäristövaikutuksen vähentäminen että kestävämpiin liikennemuotoihin siirtymisen kannustaminen. Aluekehitysohjelmien on erityisesti oltava johdonmukaisia kasvihuonekaasujen vähentämistä koskevien yhteisön sitoumusten kanssa, sillä niiden noudattaminen asettaa vaatimuksia erityisesti maa- ja ilmakuljetusten aloilla.

Koheesiorahaston ja EAKR:n tuki on koordinoitava mahdollisimman hyvin koheesiorahaston tukea saavissa jäsenvaltioissa. Koheesiorahasto on myös merkittävässä asemassa Euroopan laajuisten liikenneverkkojen toteuttamisessa erityisesti koheesioon eniten vaikuttavien verkon käytävien ja solmukohtien osalta. Koheesiorahaston tuki on keskitettävä ensisijaisesti tällaisiin hankkeisiin.

Vähiten kehittyneitä alueita lukuun ottamatta liikenteen perusrakenteet ovat EU:ssa yleisesti kunnossa, vaikka joillakin maaseutualueilla ja maantieteellisesti erityisen hankalilla alueilla on vielä aukkoja palvelujen saatavuudessa ja julkisessa kaupunkiliikenteessä on joitakin puutteita. Tällaisissa tapauksissa liikenteen infrastruktuuri-investoinnit olisi rajattava ja keskitettävä pääasiassa pienimuotoisiin hankkeisiin. EAKR voisi tarvittaessa yhteistyössä EIP:n kanssa keskittyä tältä osin seuraaviin toimiin: paikallisyhteyksien luominen alueiden välisten tai paikallisten yhteyksien parantamiseksi, liikenteen infrastruktuurien yhteensopivuuden ja yhteentoimivuuden parantaminen, intermodaalisten kuljetusten ja liikenteen solmukohtien kehittäminen sekä kaupunkialueiden ja alueiden julkisen liikenteen järjestelmien tukeminen.

Multimodaaliset liikennejärjestelmät

Multimodaaliset liikennejärjestelmät ovat tärkeässä asemassa Alankomaiden tavoite 2 -ohjelmissa. Esimerkiksi idässä sijaitsevaan Gelderlandin maakuntaan kuuluvan Arnhem-Nijmegenin alueen keskeisen sijainnin ja merkittävien eurooppalaisten kuljetusväylien läheisyyden vuoksi kuljetus- ja jakelutoiminta on keskeinen tekijä alueen kehitysstrategiassa. Ohjelman ensimmäinen toimintalinja tähtääkin alueen multimodaalisen tehokkuuden parantamiseen. Se kuului ohjelmaan jo vuosina 1994-1996, ja sitä jatkettiin toisella ohjelmakaudella 1997-1999, jolloin ohjelmaa laajennettiin siten, että siihen sisältyi tähän liittyvät liikenteen infrastruktuurit sekä jakelu ja logistiikka "EuroTradePort"-alueen lähellä sijaitsevien liikealueiden kehittäminen ja parantaminen mukaan lukien.

B. Energia: verkot, tehokkuus ja uusiutuvat energialähteet

Kestävän aluekehityksen edistäminen edellyttää tehokasta, monimuotoista ja kilpailukykyistä energiahuoltoa, jotta energianhankinnan varmuutta, joustavuutta ja laatua voitaisiin parantaa ja energiakustannuksia vähentää.

Rakennerahastojen investoinnit vähemmän kehittyneillä alueilla olisi keskitettävä seuraaviin kohteisiin:

- Energiaverkot: Energiansiirtoverkkojen infrastruktuurien kehittäminen vähentää riippuvuutta tietystä ulkopuolisesta välittäjästä ja syrjäiseen asemaan liittyviä vaikutuksia kaikkein syrjäisimmillä alueilla. Tästä syystä ensisijaisessa asemasssa ovat yhteyksien luominen, erityisesti Euroopan laajuisia verkkoja painottaen, sähkönjakeluverkkojen parantaminen sekä kaasun siirto- ja jakeluverkkojen täydentäminen ja parantaminen. Erityisesti olisi kiinnitettävä huomiota sellaisiin yhteyksiin, jotka edistävät sähkö- ja kaasumarkkinoiden vapautumista ja jotka toimivat perustamissopimuksen kilpailusääntöjen mukaisesti.

- Energiatehokkuus: Tehokkaampaan energian käyttöön olisi pyrittävä hyödyntämällä merkittävät yleiskustannusten alennukset ja energiaintensiteetin vähentämisen mahdollistavaa tekniikkaa. Energian tuotantokapasiteetin tarpeettoman lisäämisen välttämiseksi toimenpidekokonaisuuksissa pitäisi aluksi keskittyä kysyntään, jolloi kohdennetulla tuella voitaisiin edistää energiaa säästävien laitteiden kehittämistä, niiden hankintaa pk-yrityksiin sekä niiden käyttöä kodeissa ja julkisissa rakennuksissa. Teollisuudelle energiaa säästävään ja innovatiiviseen tekniikkaan, kuten yhdistettyyn lämmön ja sähkön tuotantoon tai jäähdytykseen ja sähköntuotantoon, tehtäviin investointeihin annettavat tuet voitaisiin liittää vapaaehtoisiin sopimuksiin, auditointeihin, energiamerkintöjen käyttöön ja parhaiden käytäntöjen aloitteisiin. Energiaa säästävään tekniikkaan tehtäviin investointeihin olisi hyödyllistä liittää koulutustoimia.

- Uusiutuvat energialähteet: Investoinneilla uusiutuviin energialähteisiin edistetään paikallisten voimavarojen kehittämistä ja vähennetään riippuvuuttaa energian tuonnista samalla, kun luodaan uusia paikallisia työllistymismahdollisuuksia. Kohdennettua tukea voitaisiin käyttää pk-yritysten uusiutuvan energia käyttövälineiden hankintaan esimerkiksi matkailun alalla, jossa on merkittävät mahdollisuudet uusiutuvan energian käytön lisäämiseen. Komission valkoisessa kirjassa uusiutuvia energialähteitä koskevasta yhteisön strategiasta ja toimintasuunnitelmasta kehotetaankin jäsenvaltioita varmistamaan, että energia-alan alaohjelmien kokonaistalousarviosta käytetään vähintään 12 prosenttia uusiutuvien energialähteiden käytön tukemiseen.

Vähiten kehittyneitä alueita lukuun ottamatta yhteisössä on yleisesti hyvät energiantuotannon perusrakenteet. Tästä syystä investoinnit pitäisi keskittää pienimuotoisiin innovatiivisiin infrastruktuurihankkeisiin. Toimintalinjoihin kuuluvat uusiutuvien energialähteiden käytön lisääminen, investointituet SO2 ja CO2-päästöjen vähentämiseen, auditointien käyttö sekä pk-yritysten ja kaupunkien tehokkaan energiahuollon edistäminen. Tässä yhteydessä voitaisiin hyödyntää enemmän paikallisia ja alueellisia energialaitoksia.

Vaihtoehtoiset energialähteet

Désiraden saarelle Guadeloupen alueelle 270 metrin korkeuteen avomerelle päin asennetuilla 20:llä 25 kilowatin tuuligeneraattorilla voidaan tuulivoimalla tuottaa sähköä jopa 80 prosenttia saaren tarpeista. Näillä turistialueella sijaitsevilla generaattoreilla säästetään vuosittain noin 220 tonnia polttoöljyä ja ne ovat ympäristöystävällisiä: vähän melua eikä yhtään saasteita.

Uusiutuvaan energiaan liittyvä hanke Itävallassa

Uusiutuvaan energiaan liittyvät hankkeet ovat muodostaneet innovatiivisen osan useissa rakennerahastosta osarahoitettavissa maaseudun kehittämisohjelmissa. Esimerkiksi Zalmissa (Tirolin alueella Itävallassa) maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyy tuki erään pienen ja syrjäisen yhteisön kattavaa uusiutuvan energian strategiaa varten. Hankkeeseen kuuluu järjestelmä lämmön ja sähkön tuottamiseksi jätepuulastuja polttamalla. Tulevaisuudensuunnitelmiin kuuluu aurinkolämpöjärjestelmän asentaminen. Energia käytetään sekä taloudelliseen toimintaan (alkutuotteiden varastosiiloihin) että kotitalouksien tarpeisiin.

C. Televiestintä: kohti tietoyhteiskuntaa

Tietoyhteiskunnan nopea kehitys on avannut uusia mahdollisuuksia talouden kehittämiseen. Yritysten sijoittautumismahdollisuudet ovat laajentuneet ja myös syrjäiset ja maaseutualueiden yhteisöt voivat houkutella alueelleen korkealuokkaisia työpaikkoja merkittävästi lisääviä toimintoja ja säilyttää ne alueellaan.

Tehokas televiestinnän perusinfrastruktuuri on eräs tietoyhteiskunnasta osalliseksi pääsyn avaintekijöistä. Julkisen tuen tarve ei kuitenkaan ehkä ole yhtä tärkeää kuin muiden infrastruktuurien osalta, sillä televietintäinvestoinnit ovat syrjäisimmilläkin alueilla useimmiten tuottavia. Tästä syystä ne pitäisi pääasiassa rahoittaa teletoiminnan harjoittajien omista varoista tai tarvittaessa EIP:n lainoilla.

Jos televiestintäalan julkista tukea pidetään tarpeellisena, siinä on noudatettava avoimia sääntöjä, joilla pyritään välttämään kilpailun vääristymiä samaan aikaan, kun sallitaan julkisten varojen ohjaaminen sellaisille aloille, joilla investoinnit markkinaehdoin eivät houkuta. Julkiset tuet ovat yleisesti perusteltavissa vain silloin, kun ei ole uusia kilpailukykyisiä kiinteiden yhteyksien tarjoajia, olemassa oleva infrastruktuuri ei riitä nykystandardien mukaiseen tiedonsiirtoon ja ääniviestintään ja kiinteiden verkkojen nykyaikaistamiseen tarvittavat investoinnit jäisivät muuten tekemättä.

Tietoyhteiskunnan kehittämisessä ei ole kyse ainoastaan sopivien laitteiden tarjoamisesta vaan tekniikan yhdentämisestä osaksi johdonmukaista politiikkaa tieto- ja tietoliikenneteknologian vallankumouksen hyödyntämiseksi taloudellisesti, sosiaalisesti ja kulttuurisesti. Tästä syystä rakennerahastoista rahoitettavissa tukitoimissa pitäisi maksimoida kaupallisten organisaatioiden - erityisesti pk-yritysten - tietoyhteiskunnasta saamat todelliset liiketaloudelliset edut kannustamalla samalla yksityisiä kansalaisia uusien tietoverkkojen käyttöön ja helpottamalla niiden käyttöä. Tällaisilla toimilla pitäisi pyrkiä seuraaviin tavoitteisiin:

- Uusien palvelujen ja innovatiivisten sovellusten edistäminen. Tärkeitä aloja ovat sähköinen kauppa ja Internetin käyttö kaupanteon välineenä organisaatioiden välisen tiedonsiirron (OVT) kehittäminen mukaan lukien sekä etätyötä helpottavat sovellukset. Ala tarjoaa myös julkishallinnolle sellaisia hyötymahdollisuuksia kuin julkisten palvelujen tarjoaminen ja tiedotus tietoliikennevälineillä. Näiden lisäksi on tärkeää lisätä tietoisuutta ja pätevyyttä pilotti- ja mallitoimilla, joissa kuullaan paikallisia väestönosia laajasti, annetaan paikallishallinnoille tilaisuus vaihtaa teknologiansiirrosta ja tietoyhteiskunnasta saamiaan kokemuksia ja hyviä käytäntöjä, järjestetään kiertäviä esittelykampanjoita jne.

- Potentiaalisten käyttäjien välineistäminen. Koulutus on avaintekijä niiden taitojen kehittämisessä, joilla synnytetään uutta taloudellista toimintaa ja taataan käyttäjille maksimaalinen hyöty tietoyhteiskunnasta. Tähän kuuluu etäopetus ja etäopiskelu tietoliikennevälineiden avulla (multimediapaketit, viihteelliset koulutussovellukset jne.). Taitojen lisääminen koulutuksen avulla on tärkeää myös liikealalla.

Televiestinnän infrastruktuurin julkinen tuki avoimilla markkinoilla

Televiestintämarkkinoiden vapauttamista seurannut kilpailutilanne Irlannissa ei ollut riittävä kehittyneiden televiestinnän infrastruktuurien, esim. laajakaistaverkon, saannin varmistamiseksi syrjäisillä tai taloudellisesti kannattamattomilla alueilla. Tästä syystä EAKR:n avoimena tarjouskilpailuna toteutettu tukitoimi oli perusteltu, jotta kaikki televiestinnän tarjoajat olivat samalla lähtöviivalla kilpailemassa infrastruktuurin hankintatuesta tiettyjen ennalta vahvistettujen perusteiden mukaisesti. Kilpailuttamiseen perustuvalla tarjousmenettelyllä varmistettiin, että hankkeet, joita ei olisi toteutettu pelkästään kaupallisin perustein, toteutetaan ja syrjäiset alueet pääsevät osallistumaan tietoyhteiskuntaan täysipainoisesti. Näin aikaansaadun infrastruktuurin parannuksen avulla useammilla kaupungeilla ja kylillä on valmiudet siirtyä informaation aikakauteen ja kokea puolestaan Ennisin, Irlannin ensimmäisen informaation aikakauden kaupungin, saavuttama menestys. Tämän pilottihankkeen avulla haluttiin nähdä, mitä tapahtuu, kun kansalaiset voivat vapaasti käyttää kehittyneitä viestintäpalveluja.

Telematiikalla kilpailukykyä maatiloille

Joutsan kunnan järjestämä pieni mutta hyvin menestynyt hanke Keski-Suomessa tarjoaa noin 50 paikalliselle viljelijälle koulutusta ja tukipalveluja tietokoneen käytössä. Osallistujille annetaan heidän lähtötasonsa mukaan peruskoulutusta tai edistyneempiä kursseja tietokonepohjaisesta liikkeenhoidosta, tuotannon suunnittelusta ja verkottumisesta. Joidenkin tavoitteena on yhdistää tilanhoito ja etätyö. Yksivuotisen hankkeen kokonaisbudjetti on noin 130000 euroa, josta EAKR:n rahoitusosuus on 60 prosenttia.

D. Korkealaatuisen ympäristön infrastruktuurit

Euroopan ympäristökeskuksen jokin aikaa sitten julkaisemasta raportista Europe's Environment: The Second Assessment käy ilmi, että ympäristöön ja ihmisten terveyteen haitallisesti vaikuttavien aineiden päästöt ovat useimmissa maissa vähentyneet huomattavasti. Euroopan ympäristö, pääasiassa veden, ilman ja maaperän laatu, on kuitenkin edelleen uhattuna. Ympäristöön liittyvien infrastruktuurien rakennus- tai nykyaikaistamishankkeita tarvitaan erityisesti vähiten kehittyneillä alueilla jo senkin vuoksi, että ympäristöalan korkealaatuiset infrastruktuurit ovat tärkeässä asemassa alueiden sosioekonomisessa kehityksessä.

Rakennerahastoista ja koheesiorahastosta pitäisi ensisijaisesti antaa tukea asianomaisissa yhteisön direktiiveissä vahvistettujen ympäristövaatimusten noudattamiseen erityisesti vesihuollon ja jätteenkäsittelyn aloilla. Koheesiorahastomaissa rahaston tuki pitää koordinoida EAKR:n tuen kanssa. Luonnononnettomuuksille, kuten tulville, alttiilla alueilla on edistettävä ennaltaehkäiseviä väestönsuojelutoimenpiteitä.

Vesihuollon ja jätteenkäsittelyn aloja koskevat erityiset toimintalinjat uudella ohjelmakaudella ovat seuraavat:

- Vesihuolto: Tämän alan ympäristöinfrastruktuurien tarkoituksena on taata riittävä juomaveden tarjonta sekä yhdyskuntajätevesien keräys-, käsittely- ja viemärijärjestelmä. Hankkeissa pitäisi noudattaa vesihuoltoa koskevasta kehysdirektiivistä tehdyn ehdotuksen, joka on tarkoitus hyväksyä vuonna 1999, periaatteita.

Juomaveden osalta olisi kiinnitettävä enemmän huomiota nykyisen infrastruktuurin tehokkuuden parantamiseen tappioiden (vuotojen) rajoittamiseksi ja vesijohtoveden laadun parantamiseksi.

Yhdyskuntajätevesien huoltojärjestelmiä suunniteltaessa on kiinnitettävä erityistä huomiota seuraaviin seikkoihin: tyhjennysaukkojen sijainti ja päästöjen ympäristövaikutukset, vedenkäsittelyssä syntyvän lietteen käsittely kestävällä tavalla sekä valuma- ja sadevesien hoito.

Vesihuoltopalveluissa on tärkeää veden todellista vähäisyyttä ja kysyntää vastaava oikea hinnoittelu. Erityisesti olisi kiinnitettävä huomiota sellaisiin yhdennettyihin vesihankkeisiin, joissa otetaan huomioon sekä veden laatu että veden määrä joen valuma-alueella myös ylikansallisesti.

- Jätteenkäsittely: Tähän sisältyy kiinteän jätteen, yhdyskunta- ja teollisuusjätteen sekä vaarallisen jätteen huolto ja käsittely yhteisön politiikkaa ja lainsäädäntöä noudattaen (esim. yhteisön jätehuoltostrategia, jätteitä koskeva kehysdirektiivi, vaarallisia jätteitä koskeva direktiivi, asetus jätteiden kuljettamisesta, jne.). Jäteinfrastruktuurien rahoituksessa olisi noudatettava vahvistettua periaatteiden arvojärjestystä, jonka mukaan jätteen syntymisen ja sen haittavaikutusten ehkäiseminen on tärkeysjärjestyksessä ensimmäisenä, ja sitä seuraavat jätteen hyödyntäminen kierrätyksen, uusio- tai hyötykäytön avulla ja viimeisenä jätteen turvallinen käsittely.

Keskeinen tekijä jätteitä koskevissa direktiiveissä on se, että jäsenvaltiot velvoitetaan laatimaan jätehuoltosuunnitelmat koko alueelleen. Myönnettäessä yhteisön rahoitusta jätehuoltoinfrastruktuureihin olisi ennakkoedellytyksenä oltava kansallisen ja alueellisen jätehuoltopolitiikan konkreettisten tavoitteiden toteuttamisstrategian sisältävien suunnitelmien hyväksyminen. Ensisijaisesti olisi pyrittävä materiaalin hyödyntämiseen energian hyödyntämisen sijaan, silloin kun se on ympäristön kannalta kestävää.

Saastuneet alueet, kuten vanhat tai laittomat kaatopaikat, ovat merkittävä uhka ympäristölle ja ihmisen toiminnalle. Jäsenvaltioiden pitäisi pyrkiä ratkaisemaan tämä ongelma ottamalla käyttöön asianmukaisia puhdistustoimenpiteitä.

Jäteveden käsittely

Cagliarissa Sardiniassa osarahoitettavassa mielenkiintoisessa jäteveden keräys- ja käsittelyhankkeessa yhdistetään kolme tärkeää näkökohtaa: kierrätys, suojelu ja ympäristöedut. Ensinnäkin käsittelyjärjestelmässä Cagliarin jätevesiä voidaa käyttää uudelleen kasteluun kesäkuukausina. Vuoden muina kuukausina taasen vesi varastoidaan, fosfaatteja vähentävän jatkokäsittelyn jälkeen, olemassa olevaan makean veden säiliöön, josta sitä voidaan käyttää kuivien kausien vesipulaan. Kolmanneksi hankkeesta saadaan sen yhdennettyyn luonteeseen liittyvän ympäristöhyödyn lisäksi muita ympäristöetuja, koska jätevettä ei enää lasketa Välimereen.

Saastuneiden alueiden hyötykäyttö

Viisi uutta länderiä ja Itä-Berliini ovat olleet huomattavaan saastuneita. Vesi, ilma ja maaperä on saastunut pahoin erityisesti siitä syystä, että lakisääteistä suojelua ei ole ollut ja entisessä keskusjohtoisessa järjestelmässä keskityttiin lyhyen aikavälin taloudellisiin tavoitteisiin. Ympäristön puhdistusurakka on valtava. Euroopan unionin rahoitustukea käytetään tästä johtuvien rakenteellisten ongelmien ratkaisemiseen joillakin alueilla, mikä parantaa kohteiden laatua sijaintipaikkoina. Toimenpiteet koskevat usein teollisuus- ja sotilasalueiden puhdistusta ja hyödyntämistä. Parchimissa (Mecklenburg-Vorpommern) EAKR:n tuella on puhdistettu ja uudistettu hylättyjä sotilastukikohtia. Toimenpiteisiin kuului vanhan sotilaslentokentän suuren polttoainevaraston purkaminen sekä pohjaveden puhdistaminen ja sen laadun parantaminen purkamisen jälkeen innovatiivista ja kustannustehokasta tekniikkaa käyttäen. Tukitoimen avulla vältettiin ympäristöön kohdistuneet uhat ja saatiin luotua edellytykset teollisuuspuiston perustamiselle.

SAASTUTTAJA MAKSAA -PERIAATTEEN SOVELTAMINEN

Saastuttaja maksaa -periaatteen soveltaminen horisontaalisesti kaikessa yhteisön politiikassa on vahvistettu selkeästi. Tästä syystä komission ehdotuksiin rakennerahastojen uudistamisesta ja koheesiorahaston tarkistuksesta sisältyy säännöksiä saastuttaja maksaa -periaatteen soveltamisesta rakennerahatojen tukitoimissa. Koska periaatteen soveltamisessa on tällä hetkellä suuria eroja jäsenvaltioiden välillä, johdonmukaisen ja yhtenäisen yhteisön tason puiteasiakirjan puuttuessa yhteisön rahoituksen käyttöön saattaa liittyä epätasa-arvoista kohtelua.

Komissio aikookin piakkoin esittää näistä erillisenä teknisenä selvityksenä puiteasiakirjan saastuttaja maksaa -periaatteen soveltamista varten. Soveltamiseen liittyy pääasiassa tuen osuuksien erityttäminen koheesiorahastosta ja rakennerahastoista rahoitettujen erilaisten infrastruktuuritoimien välillä. Periaatetta on sovellettava myös muilla tukialoilla, kuten teollisuudessa ja maataloudessa, ja silloin kun on havaittavissa ympäristöhaittoja.

Puiteasiakirja rakentuu seuraaville perusajatuksille:

- tuen osuuksia eriyttämällä pitäisi edistää sellaisen järjestelmän käyttöönottoa, jossa jätteen käsittelystä ja/tai ehkäisevistä toimista aiheutuvat kustannukset maksavat ne, jotka tuottavat jätteet,

- saastuttaja maksaa -periaatteen soveltamisen on oltava yhteensopivaa taloudellisen ja sosiaalisen koheesion tavoitteiden kanssa,

- puiteasiakirjaa on kehitettävä asteittain ja sen pitäisi koskea yhteisön rahoituksen piiriin kuuluvia infrastruktuurialoja,

- siinä on otettava huomioon maksujen sosiaalinen hyväksyntä,

- siinä on otettava huomioon perustamissopimuksen määräykset luonnovarojen, erityisesti veden ja energian varovaisesta ja järkevästä käytöstä.

Komissio pitää myös ensisijaisena tehtävänä yhteisen puiteasiakirjan laatimisen jatkamista saastuttaja maksaa- periaateen soveltamisesta yleisesti yhteisön politiikkojen toteuttamisessa.

E. Tutkimus, tekninen kehitys ja innovaatio: tuotantoperustan nykyaikaistaminen

Vilkas toiminta tutkimuksen ja teknisen kehityksen (TTK) sekä innovaation aloilla on tärkeä osa kipailukykyisimpien alueellisten talouksien tuotantoympäristöä. TTK- ja innovaatiovalmiuksien lisäämiseen integroidusti kaikilla rakennerahastojen toiminta-aloilla pitäisikin kiinnittää entistä enemmän huomiota rakenteellista tukea suunniteltaessa. Yleisesti voidaan sanoa, että alueista tulevat menestymään ne, joilla on innovaatiostrategia ja joilla on tarjota yrityksille apua niiden omien varojen ja asiantuntijuuden yhdistämisessä valtion virastojen varojen ja asiantuntijuuden kanssa, jatko- ja lisäkoulutusta, yritystukeen keskittyviä organisaatioita ja muita yrityksiä uuden tekniikan tehokkaan käytön varmistamiseksi, tutkimus- ja kehitystoimintaa sekä tuote- ja prosessikehitystoimintaa.

TTK- ja innovaatiotoimien tehokkuuden lisääminen talouskehityksen kannalta - erityisesti vähiten kehittyneillä alueilla - seuraavalla suunnittelukaudella edellyttää selkeästi määriteltyjä toimintalinjoja kaikilla seuraavilla aloilla:

- Innovaatioiden lisääminen: Kohdennettuja toimia pitäisi olla monenlaisia, ja niihin voivat kuulua uudet rahoitusmuodot (esim. pääomasijoittaminen) yritysten perustamisen kannustamiseksi, yritysten irtautumiset/oheisyritykset sekä innovatiivinen kehitys, erikoistuneet yrityspalvelut, teknologiansiirto ja siihen liittyvät palvelut, toimenpiteet yritysten ja yliopistojen/tutkimuslaitosten välisten tuottavien yhteyksien kannustamiseksi, kaupalliselta ja yhteisötason etujen kannalta tehokkaampi tietotekniikan käyttö sekä toimenpiteet TTK-toiminnan aloittamisen kannustamiseksi pienyrityksissä.

- Verkottuminen ja teollinen yhteistyö: Teknologiansiirron ja uusien tekniikoiden levittämisen avulla saatava tietovirta on myös tärkeä tekijä alueiden kilpailukyvyn lisäämisessä. Rakennerahastoista pitäisi tukea pk-yrityksiä erityisesti sellaisten valmiuksien hankkimisessa, joita ne tarvitsevat oman kasvunsa lisäämiseen ja niiden teollisten ja kaupallisten yritysryppäiden ja toimitusketjujen vahvistamiseen, joihin ne kuuluvat. Yhteisön ja TTK:een sekä innovaatioon erikoistuneiden kansainvälisten verkkojen yhteistyötä pitäisi lisätä entisestään.

- Inhimillisten valmiuksien kehittäminen: TTK:n ja innovaation alalla on kiinnitettävä huomiota elinikäiseen oppimiseen sekä tietojen ja valmiuksien jatkuvaan ylläpitoon. Pk-yritysten tarpeiden osalta on tärkeää ottaa käyttöön liikkeenjohdon kehittämisohjelmia uuden tekniikan ja siihen liittyvien organisatoristen järjestelyjen omaksumisen helpottamiseksi. Käytettävissä olevien koulutus- ja harjoittelumahdollisuuksien määrä vaikuttaa innovaation tasojen lisäämiseen. Tästä syystä akateemisen loppututkinnon suorittaneiden, johtajien, tutkijoiden ja insinöörien koulutukseen ja liikkuvuuteen tähtäävät ohjelmat on asetettava etusijalle.

- TTK- ja innovaatiotoimien vahvistaminen tehokkaalla politiikalla: Edellä mainittujen kolmen toimintalinjan lisäksi on tarpeen kehittää myös politiikan ohjausta. TTK- ja innovaatiotuen tehokkuuden ja laadun parantamiseksi voitaisiin ottaa käyttöön tulosvastuullisia tukijärjestelmiä. Aluetason tilastollisia välineitä olisi parannettava. Uusia täytäntöönpanojärjestelmiä, joissa käytetään pisteytystä ja esikuvia, olisi pohdittava tuen tehostamiseksi järjestelmällisellä tavalla.

Verkottuminen tekniikan kehittämistä varten

Kahdeksan teknologiakeskuksen verkko Baskimaassa on vuodesta 1992 saanut EAKR:n ja ESR:n tukea välinehankintoihin ja tutkimushankkeisiin. Toimintaa on kuudella alalla, jotka ovat teollisuustuotanto, tietoliikenne/televiestintä, materiaalitekniikka, ympäristö/kierrätys, teollinen bioteknologia ja energia. Verkossa toimii vuosittain 1100 tutkijaa (josta noin viidesosa saa tukea) ja siinä toteutetaan 450 tutkimushanketta, jotka työllistävät niihin liittyvissä yrityksissä noin 1700 henkilöä.

Innovaatioauditointi

Alueellisen innovaatiostrategian (Regional Innovation Strategy - RIS) osana 350 yritystä suoritti Walesissa "innovaatioauditoinnin" yrityspalvelujen avulla, ja tähän RIS-menettelyyn osallistui yli 600 organisaatiota. Näin löydettiin lähes 70 uutta hanketta, ja rakennerahastojen teolliseen tavoite 2 -ohjelmaan Etelä-Walesissa sisältyy nyt 56 miljoonan euron määrärahat vuosina 1997-1999 innovaatioon liittyviä hankkeita varten.

II. Kilpailukykyisiä yrityksiä työpaikkojen luomiseen

Kilpailukykyisten yritysten luominen tai laajentaminen on pysyvien työpaikkojen syntymisen ja siten alueiden talouskehityksen edellytys. Kaikki rakennerahastot toimivat tämän tavoitteen saavuttamiseksi tavoite 1 ja 2-alueilla ja ESR puolestaan koko unionin alueella. Vaikka kaikki työpaikkoja luovat lähteet ovat tärkeitä, palvelualan - joka on synnyttänyt nettomääräisesti eniten työpaikkoja unionissa viime vuosina - kasvava merkitys on otettava huomioon yhteisön ohjelmissa.

Moniin yrityksille kohdistettuihin tukitoimiin liittyy rahoitustuen tai muiden etujen myöntäminen kaupallista toimintaa harjoittaville yrityksille. Näissä tapauksissa ohjelmaa hallinnoivien viranomaisten on varmistettava, että myönnetty tuki on yhteisön kipailusääntöjen mukaista.

A. Yritystuki: pk-yritykset etusijalla

Rakennerahastoista tuotantosektorille annettava tuki on keskitettävä erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yritykset) jättämättä suuryritystenkään tarpeita huomiotta, sillä niillä on usein kiinteä yhteys pk-yrityksiin. Rahastojen yritystukien osalta toimintalinjat ovat seuraavat:

- Pääomatukien osuuden vähentäminen: Yrityssektorin kehittäminen ja erityisesti pk-yritysten perustamisen ja kehittämisen kannustaminen edellyttää ohjelman hallintoviranomaisilta monenlaisia toimia. Perinteisesti on painotettu pääomatukia erityisesti sisäisten investointien lisäämiseksi. Tulevaisuudessa pääomatukien, etenkin rakennerahastoista rahoitettavien, osuuden pitäisi olla pienempi. Esimerkkinä tästä voidaan nykyiseltä ohjelmakaudelta mainita Irlanti, jossa EAKR:n tuki sisäisten investointien lisäämiseen lopetettiin vuonna 1998.

Vaihtoehtoisten rahoituslähteiden kuten takaisinmaksettavien ennakoiden, riskipääoman ja pääomasijoittamisen, lainapääoman ja jatkuvan luoton sekä keskinäisten takausjärjestelyjen (ks. jäljempänä tekstikehys uusista rahoitusjärjestelyistä) käyttöä olisi edistettävä. Yrityksille ja erityisesti pk-yrityksille tarjottavien tukijärjestelyjen päällekkäisyyksiä olisi kuitenkin vältettävä, mikä saattaa edellyttää järkiperäistämistä tehokkuuden parantamiseksi.

- Tuen täytäntöönpanon parantaminen: Laadullisiin ja järestelyihin liittyviin näkökohtiin, erityisesti tuen täytäntöönpanojärjestelmiin ja tuotantoympäristöön yleisesti, olisi myös kiinnitettävä enemmän huomiota. Täytäntöönpanojärjestelmän tehokkuuden parantamiseksi etenkin vähiten kehittyneillä alueilla tai sellaisilla alueilla, joilla ei ole voimaksasta yrittäjäperinnettä, suositellaan noudatettavan seuraavia periaatteita:

- Koska pk-yritykset ovat luonteeltaan hyvin erilaisia, olisi ensisijaisena tavoitteena pidettävä tuen parempaa kohdentamista kunkin pk-yrityksen luokan tai sektorin erityistarpeilen mukaan. Pk-yrityksille on kehitettävä yhdennettyjä ja selvästi tunnistettavia tukipaketteja, joihin kuuluu sellaisia toimenpiteitä kuin rahoituksen saannin helpottaminen, yritystukipalvelut ja koulutustoimenpiteet ja jotka on räätälöity pk-yritysten tarpeisiin niiden eri kehtitysvaiheissa (käynnistys, kasvu tai siirtymä). Tämä edellyttää EAKR:n ja ESR:n toimenpidekokonaisuuksien yhdentämistä. Tukea olisi kohdistettava myös mikroyrityksille ja erityisryhmille kuten nuorille yrittäjille tai naisyrittäjille tai epäsuotuisassa asemassa oleviin ryhmiin kuuluville yrittäjille. Yhteisön ohjelmilla pitäisi tukea uusia tuotteita ja tuotantomenetelmiä, mihin voisi kuulua tuki tiettyjen erityissektoreiden pk-yritysten yritysryppäiden luomiseen.

- Tukea pitäisi tarpeen mukaan keskittää niille pätevyyden aloille, joilla kyseisen alueen voi realistisesti olettaa saavuttavan erityisosaamista ja kaupallista etua. Tietyt sektorit ovat kuitenkin yleisen merkittävyytensä vuoksi etusijalla melkein kaikilla alueilla. Nähin kuuluvat työpaikkoja luovan vaikutuksensa vuoksi tietoyhteiskunta ja palvelut yleensä. Kaupalla on palvelualoilla erityinen asema alueellisella tasolla, sillä se tarjoaa myyntiväylän paikalliselle tuotannolle, esimerkiksi käsityöläisille, auttaa paikallisyhteisöjen yhteiskuntarakenteen säilyttämisessä ja vaikuttaa yleensä merkittävästi työllisyyteen.

- Suurempien ja pienempien yritysten välistä riippuvuutta ei voida unohtaa kattavassa tuotantosektorin kehittämisstrategiassa. Suuryritysten tukemista olisi näin ollen jatkettava, mutta suhteessa niiden alueen taloudelle esimerkiksi muiden yritysten ja etenkin pk-yritysten kanssa luotujen verkkojen avulla antamaan lisäarvoon. Henkilöresurssien kehittämisstrategiat olisi kohdistettava tällaisten verkkojen tuottavuuden lisäämiseen.

- Jos toimen luonteeseen tai kestoon liittyviä sopimusehtoja ei noudateta, tuensaaja pitäisi pääsääntöisesti velvoittaa maksamaan tukisumma takaisin kokonaan tai osittain. Yhteisön rahastoja ei yleensä pitäisi käyttää tuotannon tai muun toiminnan siirtämiseen unionin alueella.

- Yksityissektorin osallistuminen strategioiden suunnitteluun: Tähänastisen tuen arvioinneista on voitu todeta, että pk-yrityssektorin kehittämiseen tähtäävien ohjelmien laatu on parantunut silloin, kun ne on laadittu ja toteutettu laajassa yhteistyökumppanuudessa, johon osallistuu edustajia myös yksityisyrityksistä ja yrityspalveluja tarjoavista organisaatioista. Yritysten ja yliopistojen yhteistyöhön perustuvien tutkimustulosten hyödyntämisessä pitäisi vastaavasti olla laajoja kumppanuuksia (ks. edellä I osan E kohta).

Investointitukena ja yritysten tukitoimenpiteinä toteutettavan suoran tuen lisäksi olisi kiinnitettävä enemmän huomiota työvoiman ammattitaitoon yleisesti. Nykyiset ja tulevat pullonkaulat (ammattitaitoisen työvoiman tarve) alueellisilla työmarkkinoilla on tunnistettava selkeästi ja irtisanomisten ja työttömyyden uhkiin puututtava aikaisessa vaiheessa. Näitä aiheita käsitellään enemmän tämän asiakirjan toisessa osassa.

Mikroyritysten tukijärjestelmä

Portugalissa PPDR-ohjelmassa ("aluekehityksen edistäminen") on rahoitettu RIME-nimellä kutsuttavien mikroyritysten tukijärjestelmää. Yritysten tavoitteena on edistää työpaikkojen luomista sellaisissa paikallisyhteisöissä, joissa esiintyy maaltamuuttoon liittyviä ongelmia ja erityisiä kehittämisongelmia. Järjestelmällä pyritään luomaan ja/tai nykyaikaistamaan mikro- ja lähipalvelut, maaseutumatkailu ja ekologia.

Suurten ja pienten yritysten välinen yhteistyö

Belgian tavoite 2-alueeseen kuuluvassa Turnhoutissa toteutettavaan Plato-hankkeeseen kuulu johtajien tai "suojeluenkeleiden" lainaaminen suuryrityksistä etenkin uusille pk-yrityksille, jotta ne voisivat hyötyä kyseisten henkilöiden laajasta kokemuksesta ja tiedoista. Suurten yhtiöiden koulutetut johtajat ovat tarjonneet apuaan eri aloilla markkinoinnista laajentamisstrategioihin. Hankkeeseen osallistui 265 pk-yritystä kaudella 1996-1998. Apua annettiin sekä työryhmissä että epävirallisempien henkilökontaktien avulla. Hanke on ollut niin onnistunut, että sitä on laajennettu useissa muissa maissa, mm. Alankomaissa ja Irlannissa, sijaitseviin yrityksiin. Se mainittiin äskettäin yhtenä työpaikkojen luomisen kannalta onnistuneimmista hankkeista Euroopan komission järjestämässä työllisyyskilpailussa.

UUDET RAHOITUSJÄRJESTELYT

Uusissa rakennerahastoasetuksissa painotetaan tarvetta kehittää keinoja, joiden avulla yhteisön talousarviosta rahoitettavista toimista saadaan irti suurin mahdollinen hyöty turvautumalla mahdollisimman pitkälle yksityisiin rahoituslähteisiin, erityisesti riskipääomaan ja pääomasijoittamiseen sekä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksiin, niin investointeihin käytettävissä olevien varojen lisäämiseksi kuin sen varmistamiseksi että yksityissektorin asiantuntijuus voidaan hyödyntää tukijärjestelmien hallinnoinnissa.

Riskipääoma ja pääomasijoittaminen. Jäsenvaltioita kehotetaan kiinnittämään erityistä huomiota seuraaviin seikkoihin: hankesuoritusten seuranta, jotta uusien rahoitusjärjestelyjen vaikutus aluekehitykseen voidaan arvioida tarkemmin; yksityissektorin osallistuminen hankkeiden kestävyyden varmistamiseksi; jokapäiväisestä päätöksenteosta vastaa itsenäisesti riippumattomista ja pätevistä henkilöistä koostuva hankejohto; aluekehitystavoitteisiin sopivat tiukat hankevalintaperusteet ja rahoitustuen liittäminen pk-yritysten neuvontapalvelujen ja erilaisten rahoituvälineiden tarjoamiseen, jotta näillä olisi käytössään joustava ja kestävä tuki yrityksen eri kehitysvaiheissa. Tarvittaessa voidaan hakea Euroopan investointirahaston tukea.

INVEST-toimenpidekokonaisuudessa (Hainaut) neljä pääomasijoitusrahastoa tarjoaa käynnistyspääomaa tai pääomatukea uusien toimintojen aloittamiseksi tai toimintojen kehittämiseksi ja monipuolistamiseksi nykyisissä yrityksissä. Näistä rahastoista voidaan myöntää yrityksille myös varoja teollisen tutkimuksen tai teknisen innovaation tulosten toteuttamiseksi tarvittaviin investointeihin. Niistä voidaan antaa avustusta myös rajat ylittävissä yhteyksissä esimerkiksi osallistumalla alueiden välisiin hankkeisiin tai perustamalla useilla alueilla toimivia yrityksiä. Avustus annetaan pääomaosakkuuksina, lainoina ja vaihtojoukkovelkakirjoina. Tuote mukautetaan aina tapauksen mukaan kunkin yrityksen erityistarpeiden täyttämiseksi.

Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet. Riittävät tulolähteet, joihin liittyy hyväksyttävä epävarmuustekijä, ovat suoraan sidoksissa yksityissektorin osallistumiseen. Yksityissektori on syytä saada mukaan mahdollisimman aikaisessa vaiheessa, ja etenkin infrastruktuurihankkeissa jo suunnitteluvaiheessa, hankkeeseen liittyvät riskit on jaettava niille, jotka parhaiten pystyvät ne kantamaan, kuten julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuussopimuksissa selkeästi mainitaan, hankkeeseen välittömästi liittyvää kohdeväestöä on kuultava ja se on saatava mukaan ennen yksityiskohtaisen suunnitelman esittämistä, julkiset edut on suojattava riittävästi sopimuksella tai lainsäädännöllä, EU:n julkisia hankintoja ja kilpailua koskevia säännöksiä on noudatettava ja EAKR:n määrärahojen tarve on sovitettava yhteen kyseisen varainhoito-ohjelman sitoumusten kanssa, sillä vastaava julkinen/yksityinen meno-osuus maksetaan yleensä vasta paljon myöhemmin. Komissio voi tarvitaessa laatia teknisen asiakirjan siitä, miten tätä rahoitusmuotoa voidaan käyttää.

Hyvä esimerkki julkisen ja yksityisen sektorin onnistuneesta kumppanuudesta on Vasco da Gama -sillan rakentaminen Portugalissa. Tässä noin 900 miljoonaa euroa maksavassa hankkeessa rakennetaan toinen Tajo-joen ylityskohta Lissabonissa, ja työt aloitettiin build-own-operate and transfer -järjestelystä (BOOT) tehdyn käyttöoikeussopimuksen perusteella. Käyttöoikeus myönnettiin Lusopontelle, joka on portugalilaisten, ranskalaisten ja brittiläisten rakennusyhtiöiden yhteisyritys. Sopimusehtojen mukaan Lusoponte rakentaa sillan ja vastaa sen toiminnasta enintään 33 vuoden ajan ennen kuin omistusoikeus siirretään valtiolle. Käyttöoikeussopimuksen mukaan Lusoponte vastaa myös olemassa olevan Ponte 25 de Abril -sillan toiminnoista ja huollosta. Hanketta rahoittavat koheesiorahasto, EIP ja osakkeenomistajat siten, että Portugalin valtion osuus maksetaan vanhan sillan käyttömaksuista.

B. Yritystukipalvelut: apua yritysten perustamiseen ja kehittämiseen

Yritystukipalvelujen merkitys kasvun ja yrityssiirtojen synnyttämiseksi erityisesti pk-yrityksissä tunnustetaan yleisesti. Näiden palvelujen avulla yritykset voivat kasvattaa kilpailukykyään ja pystyvät tunnistamaan uusia markkinoita. Ne auttavat myös luomaan tasa-arvoisen kilpailutilanteen sisämarkkinoiden toteutumisen kannalta oleellisilla aloilla, kuten julkisissa hankinnoissa, jossa Pk-yritysten rooli on merkittävä. Rakennerahastojen toimenpidekokonaisuuksiin näiden palvelujen tukemiseksi pitäisi kuulua teknologian siirron tukeminen, markkinoinnin ja kansainväistymisen edistäminen (suoraa vientitukea lukuun ottamatta), organisaatiota ja johtoa koskevat innovaatiot sekä tuki rahoitusvälineiden (esim. käynnistyspääoma ja keskinäiset takausjärjestelyt) luomiseen ja kehittämiseen. Tästä syystä toimintalinjojen pitäisi olla seuraavanlaisia:

- Yritysten tarpeiden tunnistaminen: Tähän kuuluu kehitettävien palvelutyyppien ja niiden elinten tunnistaminen, jotka parhaiten pystyvät vastaamaan yritysten tarpeisiin ja auttamaan niitä kehityssuunnitelmien toteuttamisessa. Pk-yrityksissä pidetään yleensä parempana järjestelyä, jossa yhdestä virastosta saa tietoa ja neuvoja tukimahdollisuuksista sekä erityisvirastojen yhteystiedot. Jotta nämä virastot voisivat toimia tehokkaasti, niiden on pystyttävä tarjoamaan pk-yrityksille kohdennettua ja räätälöityä tietoa ja palvelua asianmukaisten neuvojen lisäksi.

- Yhteisvaikutusten hyödyntäminen: Muun muassa palvelukeskusten, teknologiansiirtokeskusten tiedekeskusten, yliopistojen ja tutkimuskeskusten toiminnassa - jota useinkaan ei ole koordinoitu - on varaa parantaa synergiaa. Yhteistyöllä voidaan parantaa niiden tarjoamien palvelujen laatua etenkin tehokkaalla henkilöstökoulutuksella, parhaiden käytäntöjen levittämisellä (myös Internetissä) ja kannustamalla asiakaskeskeisyyttä.

- Kansainvälisen yhteistyön lisääminen: Tarkoituksena on edistää yritysten välistä yhteistyötä Euroopan laajuisen ja kansainvälisen ulottuvuuden kehittämiseksi, jotta yritykset voivat lujittaa asemaansa Euroopan yhtenäismarkkinoilla.

Yrityksille tarjottavien jukisten tukipalvelujen lisäksi yksityiset yrityspalvelut (joihin kuuluvat tietokoneisiin, markkinointiin, tehniikkaan, työnvälitykseen liittyviä sekä muita ammatillisia ja kaupallisia palveluja) voivat lisätä merkittävästi yritysten kilpaulukykyä ja ovat sinällään merkittävä työllistäjä (alan osuuden arvioidaan olevan 10 % unionin kokonaistyöllisyydestä).

Yrityspalvelut ovat yleensä keskittyneet vauraammille ja keskeisemmille alueille, joilla tällaisten palvelujen kysyntä on ollut suurinta. Rakennerahasto-ohjelmissa pitäisi yrittää tunnistaa yrityspalvelujen tasapainoisemman saannin esteet. Tähän voidaan pyrkiä selvittämällä alueiden yrityspalvelutarpeet, kehittämällä henkilöresursseja tarpeen mukaan ja edistämällä tietoyhteiskuntaa yritysten tukivälineenä.

Käytännön tukea yrityksille

Autoalan testaus- ja sertifiointikeskus IDIADA Kataloniassa kehitettiin (rakennustyöt ja laitteisto) alueella vuodesta 1992 toteutettujen EAKR-ohjelmien avulla. Keskuksessa on testiradat ja laboratoriot, joissa yritykset voivat testata tuotteiden suorituskykyä ja turvallisuutta sekä validoida niiden osia ja ajoneuvoja. Tällä hetkellä 150 henkilöä työllistävää keskusta käyttää 275 yritystä.

150 yritys- ja innovaatiokeskusta: yhdennettyä palvelua yrityksen perustamiseen

Noin 150 yritys- ja innovaatiokeskusta (Business and Innvoation Centre - BIC) tarjoavat onnistuneita innovatiivisten yritysten käynnistämiseen ja kehittämiseen tähtäävien kattavien yritystukipalvelujärjestelmien organisaatiomalleja. Julkisen ja yksityisen sekä paikallisen ja alueellisen yhteistyöhön pohjalta toimivat yritys- innovaatiokeskukset toimivat aloillansa yritysten tarpeiden ja erikoistuneiden palvelujen välisenä linkkinä. Niiden avulla edistetään myös yritysten kansainvälistymistä (markkinointi ja alueiden välinen yhteistyö). Näiden keskusten laajeneminen kaikille tukialueille ja niiden laajempi käyttö alueohjelmien toteuttamisessa auttaa lisäksi yritysten luomisen ja kehittämisen hyvien käytäntöjen levittämistä. Yritys- ja innovaatiokeskuksilla on yhteistyösopimuksia muiden yhteisön verkkojen kuten innovaatiokeskusten, euroneuvontakeskusten ja paikallisten Leader-toimintaryhmien kanssa.

89 alueellista työllisyyssopimusta

Strategiaan ja kumppanuuten perustuva lähestymistapa on omaksuttu useimpien alueellisten työllisyyssopimusten toimintasuunnitelmissa. Näitä sopimuksia on 89 ja ne kattavat lähes 10 % unionin väestöstä. Esimerkiksi Länsi-Brabantin alueellisen työllisyyssopimuksen (Clabecqin valimo) pohjalta saatiin aikaiseksi erittäin laajaa kumppanuutta hyödyntävä yhdennetty hanke, johon osallistuvat kaikki päätoimijat ammattiyhdistykset mukaan lukien.

C. Erityisen kehityskelpoisia aloja: ympäristö, matkailu ja kulttuuri, osuus- ja yhteisötalous

Edellä käsitellyissä toimenpidekokonaisuuksissa pyritään lisäämään erityisesti pk-yritysten kilpailukykyä ja siten myös työllistävää vaikutusta. Nykyisistä ohjelmista saadun kokemuksen perusteella tietyillä aloilla on erityisen hyvät mahdollisuudet työpaikkojen luomiseen, mutta näitä ei ole vielä käytetty täysimääräisesti hyväksi. Työllistämisen suuntaviivoissa kiinnitetään erityistä huomiota uusien työllistymistilaisuuksien hyödyntämisen tarpeeseen. Alla esiteltävät kolme, pääasiassa palvelusektorin toiminta-alaa tarjoavat esimerkkejä siitä, miten työpaikkoja voidaan luoda lisää.

Kilpailukykyä ympäristön parantamisesta

Ympäristön laatu on tärkeä aluekehityksen ja kilpailukyvyn osatekijä. Ympäristön laatuun liittyvien kysymysten ottaminen huomioon tuotantoinvestoinneissa takaa järkevän luonnonvarojen käytön parantaa taloudellista suorituskykyä ja kilpailukykyä työpaikkoja samalla säilyttäen ja luoden. Ympäristöön liittyvät tuotteet tai menetelmät jo sinänsä uutena työpaikkojen lähteenä tarjoavat alueille lisämahdollisuuksia. Erityisiin ympäristön parantamisen ja teollisuus- ja palvelualan investoinnit yhdistäviin toimiin pitäisi kuulua seuraavaa:

- Ehkäisevä toiminta: Rakennerahastoista liiketoimintaan (erityisesti pk-yrityksille) annettavalla tuella pitäisi edistää luonteeltaan ennaltaehkäiseviä investointeja siten, että tällaisille investoinneille myönnettävä tuen osuus olisi suurempi. toimintalinjoihin pitäisi kuulua luonnonvarojen tehokas ja kestävä käyttö, jätteen vähentäminen ja uudelleenkäyttö, ilman saastumisen vähentäminen sekä kestävien tuotteiden politiikan soveltaminen. Rahastoista voitaisiin lisäksi antaa tukea innovatiivisten, ympäristöystävällisten tuotteiden ja palvelujen kehittämiseen ja markkinointiin.

- Puhdas teknologia: Jäsenvaltioissa tulisi suosia toimenpiteitä, jotka nopeuttavat siirtymistä vanhasta, saastuttavasta ja poistumassa olevasta tekniikasta uuteen ja puhtaaseen tekniikkaan.

- Ympäristönhoito: Etenkin pk-yrityksille pitäisi myöntää rahallista tukea sellaisten ympäristöpalvelujen kuin ympäristöauditointien käyttöä varten.

- Teollisuusalueet: Mahdollisesti saastuneiden hylättyjen teollisuusalueiden kunnostamista olisi suosittava viheralueiden kunnostamisen sijaan.

- Koulutus: Tämä on välttämätöntä ympäristöön liittyvien näkökohtien edellyttämien taitojen parantamiseksi liikealalla ja uusien työllistymismahdollisuuksien (tai tuotantosuunnan muutosten) edistämiseksi.

EU:n kilpailusäännöissä suhtaudutaan ympäristöön liittyviin valtiontukiin tavallisesti myönteisesti. Tällaisten tukitoimenpiteiden valmistelun helpottamiseksi komissio on laatinut ympäristönsuojeluun myönnettävää valtion tukea koskevat yhteisön suuntaviivat.

Matkailusta ja kulttuurista hyötyä aluekehitykselle

- Kestävä laadukas matkailu: Matkailu on yksi Euroopan ja koko maailman voimakkaimmin kasvavista teollisuudenaloista niin tuotoksen kuin työpaikkojen luomisen kannalta. Useille unionin alueille, maaseutuyhteisöille ja kaupungeille matkailu tarjoaakin merkittäviä taloudellisia etuja. Tasapainoista ja kestävää matkailun kehittämistä pitäisi tukea erityisesti seuraavin keinoin:

- matkailuun liittyvien infrastruktuurien nykyaikaistaminen ja niiden tehokkuuden parantaminen;

- taitojen ja ammattiprofiilien parantaminen matkailijoiden odotusten ja matkailuteollisuuden tarpeiden täyttämiseksi;

- yritysten välisten kumppanuuksien, julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön ja verkottumisen kannustaminen matkailuun liittyvien eri palvelujen yhdentämiseksi "matkailuketjuun".

Matkailun kehittämistä on suunniteltava huolellisesti, jotta sen ympäristölliset, sosiaaliset ja taloudelliset vaikutukset kohdealueen kantokykyyn otettaisiin huomioon. Ympäristönäkökohtien sekä ympäristön ja kulttuuriperinnön suojeluun liittyvien seikkojen yhdentäminen kehityssuunnitelmiin on välttämätöntä kestävän ja laadukkaan matkailun kannustamiseksi.

- Kulttuurista taloudellista kasvua: Kulttuuri liittyy läheisesti matkailuun, sillä alueen kulttuuriperintö paitsi luo paikallista tai alueellista identiteettiä myös houkuttaa matkailijoita. Kulttuuri tarjoaa näin lisää työllistämismahdollisuuksia, mikä on erittäin tärkeää niille yhteisön epäedullisessa asemassa oleville alueille, joilla on paljon kulttuuripotentiaalia. Kulttuurinäkökohdat tulisikin ottaa huomioon matkailun kehittämissuunnitelmissa. Alueiden tai paikallisviranomaisten tiedonvaihdon avulla voidaan siirtää tietoa kulttuurista sekä kulttuurimatkailun kehittämisestä ja yhteisistä ratkaisuista. Alueen kulttuuriperinnön avulla alueen houkuttavuutta ulkopuolisten investoijien kannalta voidaan yleisesti lisätä.

Kulttuurilla on lisäksi yhä suurempi meritys yksityisten taloudessa sinällään, mikä tarjoaa merkittävän mahdollisuuden kasvuun ja työpaikkojen luomiseen. Jäsenvaltioissa olisikin hyödynnettävä paremmin innovatiivisia ja luovia kulttuurituotteita (esim. kulttuuriin liittyvät online-palvelut, tiedonvälitys ja tietoyhteiskunta tai design) ja otettava näiden alojen toimenpidekokonaisuuksia mukaan alueohjelmiin. Kulttuurialan ammatteihin liittyvä joustava koulutus on kulttuurialojen toimivuuden edellytys, ja sen avulla perinteisiä toimintoja voidaan säilyttää tai nykyaikaistaa ja ottaa käyttöön aivan uusia, esimerkiksi tietoyhteiskuntaan liittyviä toimintoja.

Matkailu osaksi paikallista elinkeinoelämää

Matkailuun tarkoitettu rakennerahastojen tuki Piemontessa kohdistettiin neljälle strategiselle alueelle, jotka ovat Maggiore-järvi, Val di Susan hiihtoalue, Torinon kaupunki ja Canavesen linnakierros, ja joilla on suuret mahdollisuudet matkailun kehittämiseen. Matkailun kehittämishankkeissa sovellettiin integroitua lähestymistapaa rahoittamalla erilaisia infrastruktuurihankkeita paikalliskohteiden houkuttavuuden lisäämiseksi, tukijärjestelyjä pienille ja keskisuurille yrityksille sekä matkailun edistämiohjelmia. Lisäarvoa saatiin paikallis- ja aluehallinnon toimivasta kumppanuudesta ja toimien keskittämisestä rajatulle alueelle saaduista suuremmista vaikutuksista.

Perintökohteen säilyttäminen

Lousiosin laaksossa Kreikan Peloponnesoksessa on jo viiden vuosisadan ajan sijainnut useita vuoripurojen vesivoimaa käyttäviä tuotantolaitoksia. Peloponnesoksen toimenpideohjelman 1994-1999 osana rakennettiin uudelleen joukko tuotantorakennuksia ja niiden laitteisto kunnostettiin. Paikalla avattiin vesivoiman käyttöä esittelevä ulkoilmamuseo, joka tarjoaa opetuksellisia matkailuelämyksiä. Museovieraat saavat tietoa vesivoimasta sekä ruudin ja nahan tuotannosta. Matkailijat voivat kävellä Lousiosin rinteille avatuilla ja huolellisesti hoidetuilla poluilla. Hanke on kokonaisuudessaan ollut merkittävän kehityksen alullepanijana alueella sen houkuttamien matkailijoiden ja koulujen ansiosta.

Osuus- ja yhteisötalous: uusia työpaikkoja luovia palveluja

Kaikki taloudelliseen toimintaan osallistuvia ei aina voi selkeästi luokitella joka julkiseen tai yksityiseen sektoriin kuuluviksi. On olemassa useita sellaisia organisaatioita kuten osuuskuntia, keskinäisiä yhtiöitä, yhdistyksiä ja säätiöitä samoin kuin yrityksiä ja yksilöitä, jotka tekevät jäsenhankintoja tai toimivat joidenkin yhteiskuntaryhmien yhteneväisten tarpeiden täyttämiseksi. Jotkut näistä toimivat kilpailumarkkinoilla (luottolaitokset, keskinäiset vakuutusyhtiöt jne.) ja jotkus taas tuottavat lähempänä julkista sektoria olevia palveluja, esim. terveys- ja sosiaalipalveluja, lähipalveluja, urheilu- ja vapaa-ajantoimintaa.

Vaikka osuus- ja yhteisötalouden muodostavat kokonaisuudet on luotu vastaamaan erityisiin sosiaalisiin tarpeisiin, niiden taloudellinen merkitys on myös suuri etenkin työllisyyden alalla. Tällä hetkellä osuus- ja yhteisötalouksien osuudeksi Euroopan unionin kokonaistyöllisyydestä arvioidaan 5 %, ja tämän osuuden odotetaan selkeästi kasvavan.

Kansallisista tukijärjestelmistä sekä yhteisön pilottihankkeista ja joidenkin alueellisten työllisyyssopimusten toimintasuunnitelmista saatujen kokemusten perustella toimintalinjojen tällä alalla pitäisi olla seuraavanlaisia:

- Aktiivinen tuki palvelujen luomiseksi ja kehittämiseksi: Tähän liittyy ensinnäkin uusien lupaavien toiminta-alojen kartoittaminen ja toiseksi asianmukaisten tukipalvelujen, niin tiedotuksen ja neuvonnan kuin taloudellisen ja teknisen avun, tarjoaminen potentiaalisille ja nykyisille palvelujen tarjoajille.

- Organisaatio ja kestävyys: Etenkin vasta aktiivista toimintansa aloittavien henkilöiden palveluyritykset tarvitsevat käynnistämisen jälkeen yleensä jatkuvaa tukea jonkin aikaa erityisesti johtamisen ja koulutuksen aloilla. Lopullisena tavoitteena pitäisi kuitenkin yleensä olla palveluyrityksen toimiminen kestävällä pohjalla. Julkisen tuen pitäisi tästä syystä olla asteittain vähenevää kyseisen palvelun erityistarpeet huomioon ottaen.

Jäsenvaltioiden nuorten työllistämiseksi, sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi ja paikallispalvelujen kehittämiseksi tekemien aloitteiden avulla osuus- ja yhteisötalouden alalla toimivista organisaatioista ja yrityksistä on tullut alue- ja paikallisviranomaisten merkittäviä uusia yhteistyökumppaneita. Rakennerahastoista annettavan tuen yleistavoitteena pitäisi olla tämän kumppanuuden vahvistaminen ja lisääminen.

Innovatiivista lastenhoitoa

Alunperin nuorten lasten vanhemmille tarkoitettu hanke eräällä Belfastin köyhällä alueella on poikinut EAKR:n tuen jälkeen jatkuvan kaupallisen lastenhoitohankkeen. Paikallisen kehittämisryhmän tavoitteena on katkaista köyhyyden kehä rohkaisemalla vanhempia, pääasiassa äitejä, tuomaan lapsensa paikallisiin leikkikeskuksiin. Näissä keskuksissa äidit voivat kanssasisartensa avustuksella täydentää koulutustaan, jotta he voisivat auttaa lapsiaan. Jotkut jatkavat kouluttautumista esimerkiksi lastenhoitoalalla. EAKR:sta on myönnetty rahoitusta kahden monitoimirakennuksen rakentamiseen. Toinen niistä on lähellä kaupungin kauppakeskusta, ja sinne on tarkoitus sijoittaa kaupallinen lastenhoitokeskus, jonka tuotoilla taasen pyöritetään päätoimintaa toisessa rakennuksessa, jonne maksukykyiset keskiluokkaiset vanhemmat eivät sen sijainnin vuoksi toisi lapsiaan hoitoon. Kun rakennustyöt saadaan valmiiksi, jotkut äideistä saavat lastenhoitoalan koulutuksensa päätökseen ja voivat aloittaa työt keskuksessa.

TOINEN OSA: EUROOPAN TYÖLLISYYSSTRATEGIA AVAINASEMASSA YHTEISÖSSÄ

Euroopan sosiaalirahasto on EU:n tärkein rahoitusväline henkilöresurssien kehittämisessä koko unionin alueella ja rakennerahastojen kaikkien ensisijaisten tavoitteiden yhteydessä. Sillä on kaksi tehtävää. Ensinnäkin sen tavoitteena on lisätä työllistymismahdollisuuksia sisämarkkinoilla ja tämän ansiosta edistää elintason parantumista. Toiseksi sen tehtävänä yhtenä rakennerahastoista on taloudellisen ja sosiaalisen koheesion parantamisen tukeminen yleisesti. Jäljempänä lueteltuja toimintalinjoja sovelletaan EU:n koko alueella, vaikka joissakin alueellisissa ohjelmissa taikka tavoitteen 3 alueellisella tasolla toteutettavan ohjelmatyön tai täytäntöönpanon yhteydessä on otettava huomioon myös paikallisia erityispiirteitä. Lisäksi on tärkeää varmistaa, että ESR:n tuki ja muilla kuin tavoite 1 ja 2-alueilla rahoitettavat maaseudun kehittämistoimet ovat toisiaan täydentäviä ja yhteisvaikutteisia.

Komissio on ehdottanut, että rakennerahastojen tavoitteella 3, jolla tuetaan koulutusjärjestelmien ja työllisyyden mukauttamista ja nykyaikaistamista, tulisi olla seuraavat tehtävät:

- ensinnäkin sen tulisi toimia poliittisena viitekehyksenä kaikille henkilöresurssien kehittämiseen tähtääville toimille jonkin valtion koko alueella riippumatta siitä, kuuluvatko alueet tavoitealueisiin. Tätä kehystä noudattaen jäsenvaltio ehdottaa millä tavoin rakennerahastot (pääasiassa, muttei yksinomaan ESR) voisivat edistää työllisyyden kasvua sekä taloudellista ja sosiaalista koheesiota;

- toiseksi sen tulisi toimia ohjelmatyön ja rahoituksen välineenä, jonka avulla Euroopan sosiaalirahasto tarjoaa taloudellista ja horisontaalista tukea tietyllä maantieteellisellä alueella (koko jäsenvaltiossa muilla kuin tavoite 1 -alueilla) toteutettaville työllisyyttä koskeville kansallisille toimintasuunnitelmille.

Tämän alan toimia kehitetään myös henkilöresursseja koskevan yhteisöaloitteen osana.

I. Tavoite 3: Viitekehys henkilöresurssien kehittämisessä useampien ja parempien työpaikkojen luomiseksi

Koska ESR:n tehtävänä on tukea työllisyyttä lisäävien toimien toteuttamista, se on EU:n tärkein rahoitusväline, jolla jäsenvaltioita autetaan kehittämään ja panemaan täytäntöön Euroopan työllisyysstrategiaan kuuluvia työllisyyttä koskevia suuntaviivoja. Mainittu strategia tarjoaa kehyksen:

- jonka mukaisesti jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkoihin kuuluvat toimintalinjat siirretään kansallisiin toimintasuunnitelmiin,

- joka ohjaa näiden toimintalinjojen (mukaan lukien tavoitteen 3 mukaisesti tuettavat toimintalinjat) toteuttamiseen tähtääviä toimia ja

- jota tulisi soveltaa työllisyyteen liittyviin toimiin koko Euroopan unionissa ja kaikissa jäsenvaltioissa.

Kansallisiin toimintasuunnitelmiin siirretyn työllisyysstrategien ja ESR:sta tuettujen henkilöresurssien kehitystavoitteiden olisi ehdottomasti oltava johdonmukaisia. Wienin huippukokouksen päätelmissä suositettiinkin, että ESR:n uudistuksessa olisi pyrittävä parantamaan työllisyysstrategian tukea. Kansalliset toimintasuunnitelmat liittävät kansallisen työllisyysstrategian ja kansalliset politiikan välineet Euroopan tasolla toteutettaviin koheesiota ja työllisyyttä koskeviin tavoitteisiin.

Ehdotettuun henkilöresursseja koskevaan kokonaisstrategiaan kuuluu kolme erityisen tärkeää yleislinjaa:

- on olennaista saattaa miesten ja naisten tasavertaiset mahdollisuudet osaksi kaikkea asiaan liittyvää toimintaa,

- tietoyhteiskunnasta on pyrittävä saamaan työllisyyshyöty yhteiskunnalle kokonaisuudessaan ja

- Euroopan sosiaalirahaston osuutta paikallisen kehittämisen edistämisessä (esimerkiksi alueellisten työllisyyssopimusten avulla) on lisättävä. Tätä lähestymistapaa noudattaen olisi mahdollista täydentää ja tehostaa kansallisten toimintasuunnitelmien osana toteutettavia toimia asianmukaisella alueellisella tasolla.

Näitä periaatteita noudattaen ESR-asetuksessa luetellut viisi toiminta-alaa kattavat alueet, joilla jäsenvaltioiden tulisi toteuttaa toimia, jotka tukevat työllisyyttä koskevien suuntaviivojen neljää pilaria.

Olisi myös huomattava, että yrityksissä toteutettavia koulutusta ja työllisyyttä edistäviä toimia voidaan pitää valtiontukena, ja niiden on oltava kilpailusääntöjen mukaisia.

A. Aktiivinen työmarkkinapolitiikka työllisyyden lisäämiseksi

Tällä toiminta-alalla jäsenvaltioiden on osoitettava, kuinka ne pystyvät kehittämään konkreettisia ehdotuksia toteutettavista toimista työllisyyttä koskevissa suuntaviivoissa esitettyjen aktiivisten ja ennalta ehkäisevien strategioiden perusteella.

Aktiivisuuden lisääminen ja ennaltaehkäisy perustuvat henkilökohtaisten ominaisuuksien mukaan "räätälöityyn" tukeen. Tällainen kohdentaminen edellyttää riskiryhmien tunnistamista mahdollisimman aikaisessa vaiheessa ja monien erilaisten toimenpiteiden yhdistämistä. Toimenpidekokonaisuuteen voivat kuulua esimerkiksi haastattelut lähtötilanteen kartoittamiseksi, henkilökohtaisen toimintasuunnitelman mukaan määräytyvä koulutus, ammatinvalinnanohjaus ja apu työpaikan hakemisessa sekä työharjoittelu.

Työttömille on tärkeää tarjota koulutusta tai muuta aktiiviseen työllistävyyteen liittyvää tukea ennen työttömyyden pitkittymistä. Nuorten työllistettävyyden edistäminen on ratkaisevassa asemassa nuorten työttömyyttä torjuttaessa. Näin ollen on tärkeää parantaa nuorten kykyä vastata teknisiin ja taloudellisiin muutoksiin ja tarjota heille työmarkkinoita vastaavat valmiudet tarvittaessa toteuttamalla tai kehittämällä oppisopimuskoulutusta.

Alueellisilla ja paikallisilla työllisyyspalveluilla on keskeinen asema ammattitaitoon liittyvien pullonkaulojen ja syrjäytymisen ehkäisemisessä sekä rakenteellisiin muutoksiin sopeutumisen edistämisessä. Ne olisikin asetettava etusijalle arvioitaessa nuorten valmiuksia ja ammattitaidon tasoa sekä ansiotyössä olevien koulutustarpeita ja työttömien uudelleenkoulutustarpeita. Tämä on syytä ottaa huomioon kehitettäessä erityisiä ja yksilöllisiä tarpeita vastaavaa koulutusta ja integroitumismahdollisuuksia samoin kuin suunniteltaessa paikallisten ja alueellisten yritysten tarpeita vastaavaa jatkokoulutusta. Työllisyyspalvelut ovatkin erityisen tärkeässä asemassa rakenteellista murroskautta läpikäyvillä alueilla.

Tähän toiminta-alaan kuuluvien toimenpiteiden yhteydessä ESR:n tukea voitaisiin käyttää innovatiivisemmin kuin perinteisesti on tehty. Toimenpiteisiin voisi kuulua erilaisia palveluja, kuten valmentavaa koulutusta, ohjausta, työllisyystöitä, apua työpaikkojen hakemisessa ja työllisyystukia, jotka yhdistettäisiin toisiinsa joustavalla ja monipuolisella tavalla.

B. Kaikille avoin yhteiskunta

Euroopan työllisyysstrategiassa jäsenvaltioiden tavoitteeksi on vahvistettu kaikille avoimien työmarkkinoiden kehittäminen. Tässä yhteydessä erityistä huomiota olisi kiinnitettävä vammaisten, etnisten vähemmistöjen ja muiden työmarkkinoilla epäedullisessa asemassa olevien ryhmien tai henkilöiden tarpeisiin sekä asianmukaisen ennalta ehkäisevän ja aktiivisen politiikan kehittämiseen näiden ryhmien työmarkkinoille siirtymisen helpottamiseksi. Työttömyyden vähentäminen ja tällaisten ryhmien työmarkkinoille siirtymisen (paluun) parantaminen ei ole yleensä kuitenkaan mahdollista, jollei puututa myös muihin syrjäytymisen muotoihin. Syrjäytymisen takana on usein monia eri syitä, joten ainoastaan yhtenäistettyä ja monipuolista intergraatiostrategiaa noudattaen päästään tehokkaisiin tuloksiin. On tärkeää tukeutua tällä alalla toimivien kansalaisjärjestöjen tukeen, sillä näin voidaan päästä lähemmäksi kyseisten ryhmien todellisia tarpeita kuin lakisääteisten viranomaisten toiminnalla. Samalla tavoin paikallisia ryhmiä ja niiden hankkeita tukemalla voidaan päästä tehokkaasti kosketuksiin niiden kanssa, jotka ovat vaarassa syrjäytyä tai jotka ovat jo syrjäytyneet. Komission esityksessä ESR-asetukseksi korostetaan asianmukaisesti syrjäytymisen tehokasta torjuntaa sen perimmäisistä syistä riippumatta.

Sosiaalista osallisuutta edistävistä hankkeista hyviä toimintamalleja

Portugalissa Integrar-alaohjelmasta, joka saa kaudella 1994-1999 ESR:n tukea 279 miljoonaa euroa, tuetaan monialaisia hankkeita, joiden tavoitteena on heikoimmassa asemassa olevien yhteisöjen ja ryhmien taloudellisen ja sosiaalisen aseman kehittäminen. Tämä tapahtuu osana sosiaalista syrjäytymistä koskevaa kansallista strategiaa, jonka hallitus on asettanut etusijalle, ja Integrar-ohjelmasta rahoitetaan koulutusta ja ammatillista suuntautumista koskevia aktiivisia toimenpiteitä, joiden kohderyhmänä ovat pitkäaikaistyöttömät, joiden vähimmäistoimeentulosta vastaa valtio. Integrarin tavoitteena on tukea toimia, joilla pyritään poistamaan syjäytymiseen johtavia tekijöitä sekä edistämään työmarkkinoille pääsyä, ammatillista koulutusta koskevia ohjelmia ja yhteiskuntaan sopeuttamiseen tähtääviä toimia, joiden kohteena ovat heikoimmassa asemassa olevat yhteisöt ja yhteiskuntaryhmät.

Kattavan lähestymistavan mukaisesti alaohjelman tärkeimpiin toimintalinjoihin kuuluu erityisten toimien toteuttaminen tietojen levittämiseksi kohdeväestölle, jolla on usein suuria vaikeuksia tiedonsaannissa, yhteiskuntaan sopeutumisen helpottamiseksi ja/tai syrjäytymisen ehkäisemiseksi sekä ammattiauttajien kouluttaminen, jotta nämä voisivat toimia kentällä heikoimmassa asemassa olevien ryhmien tukena ja keskittyä näiden erityisongelmien ratkaisemiseen. Innovatiivista ohjelmassa on:

a) perinteisten koulutusta ja työllisyyttä koskevien toimenpiteiden mukauttaminen sellaisten ihmisten perustarpeita vastaaviksi, jotka eivät pysty osallistumaan perinteisiin toimiin (esimerkiksi heikoimmassa asemassa oleville ryhmille suunnatut asumista, yleissivistävää koulutusta ja terveydenhuoltoa koskevat tukitoimet, erityiset koulutusohjelmat vammaisille), jotta voitaisiin lisätä näiden ryhmien osallistumista perinteisiin työmarkkinatukitoimiin ja parantaa heidän onnistumismahdollisuuksiaan,

b) yhteisöjen kehittämistä koskeva metodologia, joka perustuu ongelmien ja niiden sosiaalisen laajuuden huomioon ottamiseen alueellisella tasolla.

C. Työllistettävyyden, taitojen ja liikkuvuuden lisääminen elinikäisen oppimisen avulla

Tähän toiminta-alaan kuuluvat strategiat, joilla pyritään laajentamaan pätevöitymismahdollisuuksia, tukemaan koulutusmahdollisuuksien monipuolistamista ja tehostamista sekä parantamaan koulutuksen ja koulutusjärjestelmien laatua.

Ammattitaitoisen ja mukautumiskykyisen työvoiman kehittämiseksi olisi parannettava mahdollisuuksia elinikäiseen oppimiseen erityisesti viestinnän ja tietotekniikan aloilla. Tässä yhteydessä olisi kehitettävä kansallisesti hyväksyttyjä tutkintotodistuksia, jotka tekevät opintojen jatkamisen joustavammaksi.

Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen laatu vaikuttaa olennaisesti nuorten työmarkkinoille pääsyyn. Koulutusjärjestelmiä parannettaessa olisi otettava huomioon nuorten kyky mukautua ja siirtyä työmarkkinoille. Koulutusjärjestelmien olisi pystyttävä tarjoamaan jokaiselle vähintään tarvittavat perustaidot (erityisesti luku, ja kirjoitustaito sekä laskutaito). Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä nuoriin, joilla on oppimisvaikeuksia. Taitotason parantamista peruskoulutuksen ja ammatillisen koulutuksen avulla voidaan tukea, jos se liittyy selkeästi työmarkkinoiden toiminnan ja/tai henkilön työllistettävyyden paranemiseen.

Kehityksessä jälkeen jääneillä alueilla koulutusjärjestelmien edellytysten ja tehokkuuden kokonaisvaltainen parantaminen on tärkeä osa niiden kilpailukyvyn tehostamista. Säännölliset investoinnit tällä alalla ovat tuottaneet ajan mittaan erinomaisia tuloksia.

D. Mukaustumiskyvyn ja yrittäjyyden kehittäminen

Tällä toiminta-alalla jäsenvaltioiden tulisi osoittaa, kuinka ne voivat yhteistoimin työmarkkinaosapuolten kanssa pyrkiä nykyaikaistamaan työn organisointia ja työmuotoja ja parantaa työvoiman mahdollisuuksia mukautua taloudellisiin muutoksiin. Työllisyysmahdollisuuksien lisäämisen ja parantamisen vuoksi on myös tärkeää tukea yrittäjyyttä ja koulutustarjonnan laajentamista.

ESR:sta annettavalla tuella olisi erityisesti autettava työntekijöitä mukautumaan uuden tekniikan ja uusien markkinaedellytysten mukanaan tuomiin muutoksiin. Tämä koskee varsinkin työttömyysuhan alla eläviä työntekijöitä. Erityisen tärkeää tällä alalla on työmarkkinoiden tarpeiden ennakointi sekä koulutuksen ja neuvonnan järjestäminen pk-yritysten työntekijöille. Nämä toimet edellyttävät kumppanuuden tehostamista ja työmarkkinaosapuolten mukanaoloa ja yhteistyötä samoin kuin eri ammattiryhmien välisen työaikajaon uudistamista ja työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista uudella tavalla.

Integroitumiseen, ammatilliseen (perus- tai jatko)koulutukseen sekä taloudellisen kehityksen ja uudistamisen vuoksi tarvittavaan uudelleenkoulutukseen tähtäävät toimet ja toimenpiteet on yhdistettävä. Tämä koskee sekä yritysten tukemista (esimerkiksi innovaatio) että tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen perusedellytyksiä (esimerkiksi alueellisten innovaatiota ja teknistä kehittämistä koskevien strategioiden kehittäminen). Tällaista ennakoivaa ja aktiivista lähestymistapaa tarvitaan erityisesti rakenteellista muutoskautta elävillä alueilla.

Yrittäjyyden ja työpaikkojen luomisen lisäämiseksi olisi toteutettava toimenpidekokonaisuuksia, joihin kuuluu sekä kysyntään (esimerkiksi taloudellisen tai muunlaisen tuen tarjoaminen henkilöille, jotka haluavat ryhtyä itsenäisiksi ammatinharjoittajiksi tai perustaa oman yrityksen) että tarjontaan (esimerkiksi kohdennetut viestintä-, koulutus- ja neuvontatoimet) vaikuttavia toimia. Tärkeitä ovat myös yrittäjyyskoulutus ja yrittäjille tarkoitetut tukipalvelut.

Yrittäjyyttä (itsenäinen ammatinharjoittaminen mukaan lukien) voitaisiin myös tukea, ja jäsenvaltioiden olisi toteutettava toimenpiteitä, jotta työpaikkojen luomisen synnyttämiä mahdollisuuksia voitaisiin käyttää täysin hyödyksi paikallisella tasolla, osuus- ja yhteisötalouden alalla, ympäristöteknologian alalla, maaseutualueilla ja markkinoilla tarvittavilla uusilla toiminta-alueilla.

Kumppanuus ja ennakointi Ruotsin tavoitteessa 4

Kaudella 1994-1999 tavoitteessa 4 on pyritty helpottamaan työvoiman mukautumista teollisiin muutoksiin. Ratkaiseva tekijä tavoitteen 4 menestyksekkäälle toteuttamiselle Ruotsissa on johdon ja työntekijöiden aktiivinen yhteistyö hankkeiden suunnittelussa ja täytäntöönpanossa. Kumppanuusperiaatteen mukaisesti molemmat osapuolet tunnustavat muutoksen mukanaan tuomat edut. Tavoitteen 4 avulla on onnistuttu toteuttamaan työmarkkinaosapuolten ja viranomaisten kiinteä yhteistyö, jota ei aikaisemmin ollut olemassa. Noin 80 prosenttia toimintaan osallistuvista yrityksistä ei saanut ennen tätä minkäänlaista julkista tukea tai neuvontaa.

Ruotsin tavoite 4 -ohjelman talousarvio on 173 miljoonaa euroa; siitä tuetaan pääasiassa alle 50 henkilöä työllistävissä pk-yrityksissä toteutettavia innovatiivisia toimenpiteitä, jotka pannaan täytäntöön kahdessa vaiheessa. Aluksi laaditaan yrityskohtainen toimintasuunnitelma, jonka perusteella toteutetaan koulutustoimia avainasemassa olevien työntekijöiden/johtajien kouluttamiseksi uusiin tehtäviin sekä yhtiön muun henkilöstön ja työttömyysuhan alla olevien henkilöiden ammattipätevyyden parantamiseksi. Useat tutkimukset ovat osoittaneet, että 80 prosenttia työntekijöistä on osallistunut tilanteen yhteiseen analysointiin. Toinen menestykseen vaikuttava tekijä on se, että työsuunnitelma on yrityksen itsensä laatima ja perustuu sen omiin tarpeisiin. Ruotsin reseptin mukaan yksilöiden vaikutusmahdollisuuksien lisääminen parantaa heidän mukautumiskykyään myös toisessa vaiheessa toteutettavien toimien osalta.

E. Naisia kannustavat toimet

Vaikka tasa-arvoseikat on tärkeää sisällyttää kaikkiin rakennerahastoista tuettaviin toimiin, tarvitaan sen täydennykseksi erityisiä kannustavia toimia, joiden on perustuttava seuraaviin tekijöihin:

- valtavirtaistamisen yhteydessä tehty analyysi, joka koskee naisten ja miesten välisiä eroja kyseisellä alalla tai alueella ja niitä erityisiä tekijöitä, jotka rajoittavat toimenpiteistä saatavan hyödyn tasavertaista jakautumista, ja

- tähän analyysiin perustuvat tavoitteet, joilla pyritään korjaamaan epätasapaino.

Tämän jälkeen olisi vahvistettava indikaattorit, joiden perusteella seurataan ja arvioidaan tasavertaisuustavoitteen toteutumista. Ohjelmat ja toimenpiteet olisi suunniteltava siten, että ne kattavat kaikki tasavertaisten mahdollisuuksien ja osallistumisen tiellä olevat sukupuolisidonnaiset esteet, jotta voitaisiin varmistaa, että syrjintää ei enää esiinny ja että sukupuolten välinen tasa-arvo lisääntyy. Miesten ja naisten tasapainoinen osallistuminen päätöksentekoon olisi myös varmistettava. Näihin tavoitteisiin voidaan päästä toteuttamalla toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan naisten urakehitystä ja pääsyä johtoportaan tehtäviin, korjaamaan naisten ja miesten edustuksen epätasapainoa tietyillä talouselämän sektoreilla ja ammateissa, lisäämään naisten työllisyyttä ja rohkaisemalla naisten yrittäjyyttä.

Tällä alalla ei pitäisi keskittyä yksinomaan koulutustoimiin vaan olisi toteutettava mahdollisimman monenlaisia tukitoimenpiteitä, jotta strategiaa voitaisiin tukea kattavasti. Jäsenvaltioiden olisikin varmistettava, että aktiivisesta työmarkkinapolitiikasta on hyötyä myös naisille suhteessa näiden osuuteen työttömyydestä. Jäsenvaltioiden olisi kiinnitettävä erityistä huomiota uuden yrityksen perustamisesta tai itsenäisenä ammatinharjoittajana toimimisesta haaveilevien naisten tiellä oleviin esteisiin ja varmistettava, että naiset pystyvät käyttämään hyödykseen työn organisoinnin joustavuutta.

Toiminnan olisi noudatettava Euroopan työllisyysstrategian päätavoitteita ja täydennettävä työvoiman työllistettävyyteen tähtääviä yleisiä toimia.

Työllistettävyyden ja yrittäjyyden kehittäminen naisten keskuudessa

Espanjassa Santa Perpétua de Magodan kaupunginhallitus ja työntekijöiden liitto käynnistivät ohjelman, jolla autetaan uranvalinnassa ja työnhaussa noudattaen yhdennettyä lähestymistapaa, jossa yhdistyvät sekä naisten että alueen paikallisyritysten tarpeet. Aluksi tiedotettiin olemassa olevista vaihtoehdoista, jonka jälkeen naisille järjestettiin henkilökohtaista neuvontaa ja ryhmäkeskusteluja. Tämän jälkeen alkoi 400-500-tuntinen koulutus, johon kuului käytännön harjoittelua ja teoriaa esimerkiksi kunnallispalvelujen tai hallintotekniikan aloilla.

Yksi työmarkkinoille siirtyvien naisten kohtaamista suurimmista esteistä on hoitopalvelujen puute. ESR:n tuella Liègessa (Belgia) koulutukseen osallistuvien naisten lapsille järjestettiin päivähoitopaikkoja.

Naiset ovat vähemmistönä yrittäjien joukossa. Suomessa ESR tuki hankkeita, joilla rohkaistiin naisia oman yrityksen perustamiseen. Hankkeeseen kuului yli 25-vuotiaille naisille järjestetty kuuden kuukauden yrittäjyyskoulutus ja neljän viikon käytännön harjoittelu jossakin yrityksessä.

II. Erityistoimet tavoite 1 ja 2 -alueilla

Euroopan työllisyysstrategiaa ei panna täytäntöön yksinomaan kansallisten politiikkojen avulla, vaan myös alueelliset ja paikalliset viranomaiset osallistuvat oman toimivaltansa rajoissa työllisyyttä koskevien suuntaviivojen täytäntöönpanoon. Näin ollen kyseisiä suuntaviivoja täytäntöönpantaessa voidaan korostaa voimakkaasti alueellista ulottuvuutta, joka voidaan yhdistää konkreettisiin toimenpiteisiin alueellisten tavoite 2 -ohjelmien kautta.

Työllisyyden ja henkilöresurssien kehittämisen alla tehtävän ohjelmatyön on vastattava erityisesti seuraavia vaatimuksia:

- sen on perustuttava paikalliseen tai alueelliseen tarveharkintaan ja alhaalta ylöspäin ohjattaviin järjestelyihin,

- tuettavat toimet on yhdistettävä muista rakennerahastoista tuettavaan toimintaan,

- on pyrittävä välttämään toimenpiteiden tai toimien kaksinkertaista rahoitusta tavoitteesta 3.

Tavoite 2 -alueiden koulutustarpeet olisi pyrittävä tunnistamaan samanaikaisesti rakennerahastojen investointitukea saavien yritysten kehittämis- tai uudelleenjärjestelytavoitteiden asettamisen kanssa. Tähän toimintaan voisi kuulua erityistoimia seuraavilla aloilla, mikäli ne täydentävät tavoitteessa 3 toteutettavia yleisiä toimenpiteitä:

- Kehitetään tarkoituksenmukaisia koulutusta ja työelämään siirtymistä koskevia aloitteita ja sovitetaan jatkuvan koulutuksen tarjonta paikallisten ja alueellisten yritysten muuttuviin tarpeisiin osana tavoiteen 2 mukaista rakennemuutosta tai rakenneuudistuksen ennakointia.

- Kannustetaan tavoite 2 -alueilla toimivia yrityksiä ilmaisemaan koulutustarpeensa ja reagoidaan niihin asianmukaisella tavalla (yrityksille myönnetään tukea nuorten kouluttamiseen tai vanhojen työntekijöiden kouluttamiseen uusiin tehtäviin ja samanaikaisesti pyritään kiinnittämään huomiota uudenlaisen toiminnan kehittämiseen - kuten uusien tuotteiden tai tuotantoprosessien kehittäminen - tai markkinoiden tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntämiseen ottaen huomioon myös tekniikan alan koulutustarpeet).

- Tuetaan paikallisia ja alueellisia viranomaisia näiden pyrkiessä tehostamaan yritysten tarpeiden määrittämistä ja muotoilua ja osallistuessa koulutus- ja työllisyysjärjestelmien mukauttamiseen paikallisia ja alueellisia tarpeita vastaaviksi.

Tämä alhaalta ylöspäin ohjattava toiminta voidaan liittää myös tavoite 1 -alueilla toteutettaviin toimiin.

KOLMAS OSA: MAASEUDUN JA KAUPUNKIEN KEHITTÄMINEN JA SEN MERKITYS TASAPAINOISELLE ALUEKEHITYKSELLE

Yhteisön alueen sopusointuisen kehityksen taustalla on taloudellisen yhdentymisen syventyminen ja yhä kansainvälisemmiksi muuttuvat markkinat.

Siihen vaikuttavat myös yhteisön eri politiikat, kukin omalla tavallaan. Tämä pätee rakennerahastojen tukitoimiin erityisesti kaupunkien kehittämiseen yhdennettyä alueellista lähestymistapaa noudattaen sunnatun tuen osalta ja kahden tavoitteen - eurooppalaisen maatalousmallin sekä taloudellisen ja sosiaalisen koheesion - toteuttamiseen tähtäävän maaseudun kehittämiseen suunnatun tuen osalta.

Ei ole itsestään selvää, että tämä tuki täydentäisi koko yhteisön alueen tasapainoisempaa kehitystä. Näin ollen onkin tarpeen kannustaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa, jonka tavoitteena on kaupunkien ja maaseudun kehittämisen yhteisvaikutus tasapainoisemman aluekehityksen varmistamiseksi.

Jäsenvaltiot ovat laatineet epävirallisen asiakirjaehdotuksen, joka sisältää ohjeelliset suuntaviivat Euroopan alueen kehittämisestä pitkällä aikavälillä (Euroopan aluekehityssuunnitelma). Sen mukaan rakennerahastoista olisi edelleen tuettava ydinalueiden ja syrjäisten alueiden välisten kehityserojen vähentämistä, sillä taloudellinen toiminta keskittyy yhä enemmän unionin tiettyyn osaan ja tietyille suurkaupunkialueille. Kunkin alueen kehitysstrategiaan olisi myös liitettävä ohjeelliset suuntaviivat, jotta ne tulisivat otetuiksi huomioon laajemmassa kontekstissa koko unionissa eikä pelkästään kyseisessä maassa. Samalla tavoin on tärkeää ottaa huomioon ensisijaisia investointikohteita valittaessa niistä koituvat ylikansalliset vaikutukset erityisesti liikenteen alalla.

Kunkin alueen kehittämisen ansiosta syntyy vähitellen yhä useampia taloudellisen yhdentymisen alueita, jotka jakautuvat entistä tasaisemmin koko unionin alueelle, ja nykyisen keskus- ja reuna-aluejaon korvaa vähitellen Euroopan laajuinen alue, jossa on monia keskuksia.

A. Kaupunkien kehittäminen yhdennetyn aluepolitiikan osana

Kaupunkialueilla on ratkaisevan tärkeä merkitys Euroopan taloudelle. Ne ovat viestinnän, kaupan, luovuuden, innovaation ja kulttuurin keskuksia, mutta ne myös kuluttavat kohtuullisesti enemmän energiaa ja uusiutumattomia luonnonvaroja ja tuottavat liikaa jätteitä ja saasteita. Varsinkin keskikokoiset kaupungit myös vaikuttavat huomattavasti maaseutualueisiin.

Komission jokin aika sitten antamassa tiedonannossa "Kaupunkien kestävä kehittäminen Euroopan unionissa: Toimintakehys" (erityisesti toimet 1, 8 ja 18) vahvistetaan perusedellytykset kaupunkialueilla toteutettaville rakennerahastojen tukitoimille. Koska tämä toiminta muodostaa osan alueellista kehittämistä ja uudistamista koskevasta yhdennetystä strategiasta, sen avulla tulisi pyrkiä toteuttamaan neljä toisistaan riippuvaista tavoitetta:

- hyvinvoinnin ja työllisyyden lisääminen kaupunkialueilla parantamalla kaupunkien asemaa alueellisina kasvukeskuksina

- yhteiskuntaan sopeutumisen, tasavertaisuuden ja uudistamisen tukeminen kaupunkialueilla

- kaupunkiympäristön suojelu ja kohentaminen keinona parantaa elämänlaatua, suojella ihmisten terveyttä sekä paikallisia ja maailmanlaajuisia ekosysteemejä (kestävät liikennejärjestelmät, uusiutuvat energialähteet ja järkiperäinen energiahallinto mukaan luettuina)

- hyvän kaupunkihallinnon ja kansalaisten vaikutusmahdollisuuksien lisääminen.

Tätä lähestymistapaa sovelletaan tavoite 1 ja 2 -alueilla siten, että rakennerahastoista tuettavat eri ohjelma-asiakirjat sisältävät yhdennettyjä toimenpidekokonaisuuksia, joihin kuuluu alueen tärkeimpien kaupunkialueiden kehittämiseen tähtääviä yhdennettyjä toimenpiteitä. Näillä toimenpiteillä voidaan vaikuttaa merkittävästi alueellista kehittämistä ja uudistamista koskevan yhdennetyn lähestymistavan muodostumiseen.

Varsinkin kaupunkien ongelmallisimpien alueiden kehittämiseen voitaisiin myöntää erityistä tukea osana yhdennettyä alueellista menettelyä, joka vastaa Urban-yhteisöaloitteessa noudatettavaa lähestymistapaa. Mallina voitaisiin käyttää myös kyseisestä yhteisöaloitteesta saatua käytännön kokemusta innovatiivisista toimenpiteistä ja yhteistyökumppanuudesta.

Lisäksi ESR:sta tuettujen tavoitteen 3 toimenpiteiden tulisi vaikuttaa merkittävästi sosiaaliseen koheesioon myös niissä kaupungeissa, jotka eivät kuulu tavoitteisiin 1 ja 2.

Vaikeuksissa olevien kaupunkialueiden kehittäminen

Ile de Francen alueella sijaitseva Aulnay-sous-Bois on saanut julkista ja yksityistä tukea 5000 kaupungin vuokra-asunnon ongelmien ratkaisemiseksi. Tähän suureen kaupunkihankkeeseen kuuluu Urban-hankkeesta tuettavia täydentäviä ja kehittämiseen tähtääviä toimenpiteitä. Yhden toimenpiteen tavoitteena on lisätä turvallisuutta ja kehittää uusia asukaspalveluja, kuten aluekeskuksia, jotka tarjoavat paikallisten yhdistysten käyttöön henkilökuntaa, viestintäpalveluja ja tiloja. On myös käynnistetty aloite suurikokoisten esineiden ja kierrätettävän jätteen keräämiseksi.

B. Maaseudun kehittäminen nykyaikaistamisen, talouden monipuolistamisen ja ympäristönsuojelun edistämiseksi

Vaikka jotkin unionin elinvoimaisimmista alueista voidaan lukea maaseutuun kuuluviksi, monilla muilla maaseutualueilla esiintyy usein huomattavia sosiaalis-taloudellisia ongelmia, kuten heikko väestörakenne, niukat työmahdollisuudet ja peruspalvelujen puutteellisuus. Monet näistä ongelmista johtuvat jo useita vuosikymmeniä kestäneistä suurista rakenteellisista muutoksista - erityisesti maatalouden taloudellisen merkityksen vähenemisestä alueen tulojen ja työllisyyden kannalta katsottuna. Tätä nykyä Euroopan viljelijöistä noin kolme neljännestä työskentelee osa-aikaisesti ja tarvitsee lisätuloja muista lähteistä.

Maaseutualueet kattavat yhä EU:n alueesta noin neljä viidesosaa. Maatalous on maaseutualueiden suurin maankäyttäjä ja tälläkin hetkellä merkittävä taloudellinen vaikuttaja monilla alueilla.

Lisäksi on kiinnitetty yhä enemmän huomiota maatalouden monialaisuuteen. Maatalouden, metsätalouden ja muun tuottavan toiminnan taloudellisen merkityksen rinnalla maataloudella on myös tärkeä yhteiskunnallinen tehtävä, sillä se tuottaa laadukkaita tuotteita ja tarjoaa vapaa-ajanvietto- ja virkistysmahdollisuuksia kaupunkilaisille. Maatalous vaikuttaa myös merkittävästi ympäristön laadun ja kulttuuriperinnön suojelemiseen. Maaseutualueet ovat erittäin tärkeitä Euroopan alueen kehittämiselle.

Yksi maaseudun kehittämispolitiikan tärkeimmistä tavoitteista koko EU:n kannalta on varmistaa eurooppalaisen maatalousmallin kestävyys. Se muodostaa yhteisen maatalouspolitiikan toisen pilarin. Tämä edellyttää samanaikaisesti sekä monialaisen maatalouden kehittämisen että maatalousalan laajemman sosiaalisen ja alueellisen tilanteen tukemista.

Eniten kärsivillä tavoite 1 ja 2 -alueilla maaseutupolitiikan avulla olisi pyrittävä toisaalta kehittämään kilpailukykyinen ja ympäristöystävällisiä tuotantotapoja käyttävä maatalousala ja toisaalta tukemaan maatilojen ja maaseudun elinkeinoelämän suuntautumista uusille aloille ja tukeutumista uusiin työllisyyslähteisiin. Maaseudun tämänsuuntainen kehittäminen on edelleenkin koheesiopolitiikan tärkeä osatekijä ja voi samanaikaisesti täydentää markkinapolitiikan nykyaikaistamista ja uudistamista YMP:n mukaisesti.

Tällaisilla tukikelpoisilla alueilla rakennerahastojen ja EMOTR:n tukiosaston olisi tuettava kilpailukykyisen maaseudun talousrakenteen monipuolistamista rohkaisemalla uudenlaiseen toimintaan suuntautumista yhdennettyjen ohjelmien avulla. Toimintalinjoihin kuuluvat:

- Maatalousalan lujittaminen maa- ja metsätalouden kilpailukyvyn varmistamiseksi tukemalla nykyaikaistamiseen tähtääviä investointeja (maa- ja metsätalouden tuotteiden jalostus ja kaupan pitäminen mukaan luettuina), pyrkimällä kustannusten alentamiseen ja tuotteiden laadun parantamiseen, maatalouden mukanaan tuoman lisäarvon korottamiseen ja maatilojen säilyttämiseen (pääasiassa varmistamalla, että nuoret viljelijät voivat jatkaa tilanpitoa) ja maaseutuympäristön suojeluun (maatalouden ympäristötoimenpiteet mukaan luettuina).

- Maaseutualueiden kilpailukyvyn tukeminen parantamalla yhteyksiä ja tukemalla niiden elinkeinoelämän suuntautumista uudenlaiseen toimintaan ja työpaikkojen luomista. Tähän toimintaan kuuluu matkailualan ja sellaisten pienyritysten tukeminen, jotka tuottavat laadukkaita erikoistuotteita. Kehittämismahdollisuuksia löytyy myös uusiutuvien energialähteiden alalla mukaan luettuna energiantuotanto yhdyskuntajätteistä suuria kaupunkikeskuksia lähellä sijaitsevilla maaseutualueilla.

- Ympäristön ja Euroopan maaseutuperinnön säilyttäminen: ympäristönsuojelu on asetettava etusijalle maaseutupolitiikassa, jonka tavoitteena on erityisesti maaseutuympäristön ja luonnonvarojen sekä perinteisten maaseutualueiden säilyttäminen, maaseutumatkailun edistäminen ja kylien kunnostaminen.

Maaseudun eri kehitysstrategiat eivät pysty yksinään kattamaan kaikkia maaseutualueiden ongelmia, sillä monet niistä esiintyvät vain paikallisella tasolla. Maaseutualueita koskevaan uuteen yhteisöaloitteeseen kuuluu pääohjelmia täydentäviä toimia, joilla tuetaan paikallisella tasolla yhteistyössä suunniteltuja ja toteutettavia toimia. Tavoitteena on rohkaista uusien maaseudun kehittämismallien luomista ja kehittämistä sekä niiden levittämistä verkkojen kautta ja tukea paikallisten toimijoiden välistä yhteistyötä eri alueilla ja jäsenvaltioissa.

Uudenlaista maataloustoimintaa Pohjois-Italiassa

Pohjois-Italiassa sijaitsevassa Val Bormidassa kokeiltiin innovatiivisia ratkaisuja sellaisen väestön tukemiseksi, jonka perinteisestä maataloudesta peräisin olevat tulot laskivat jatkuvasti. Innovaatiot perustuivat mahdollisuuteen tuottaa lääkekasveja kyseisellä alueella. EU:n maaseudun kehittämisohjelmista tuettiin kahta uutta hanketta, jotka koskivat tuotantolinjan perustamisessa ja kuivattujen kasvien pakkaamisessa tarvittavien laitteiden hankintaa sekä uusien lajikkeiden löytämiseksi ja laadunvalvonnan parantamiseksi tarvittavien selvitysten toteuttamista.

1990-luvun puolivälissä haihtuvia öljyjä tuotettiin 1500 kilogrammaa verrattuna noin 10 vuotta aikaisemmin tuotettuun 120 kilogrammaan. Samanaikaisesti tuotanto sai myös luonnonmukaisesti viljellyn tuotteen laatunimikkeen, joka takaa sille vankan markkina-aseman ja paremman tuoton. Tämän ansiosta alueelle on syntynyt uusi markkinarako, joka tarjoaa seitsemän uutta työpaikkaa. Se on vaikuttanut myös luonnonympäristön säilyttämiseen vuoristoalueella, jossa viljelykäyttöön on otettu vähemmän viljavaa maata yhteensä 100 hehtaaria.

Maaseutuyhteisöille tukea Nordrhein-Westfalenissa

Yksi maaseutualueiden ongelmista on tärkeimpien taloudellisten ja sosiaalisten palvelujen keskittäminen, vaikka joukkoliikenneyhteyksiä kaupunkeihin vähennetään jatkuvasti. Tietyissä jäsenvaltioissa tavoite 5b -ohjelmista on tuettu peruspalvelujen palauttamista maaseudulle. Esimerkiksi Nordrhein-Westfalenissa sijaitsevan Ottenhausenin kylän leipomo ja ruokakauppa suljettiin vuonna 1995, minkä vuoksi kyläläisten oli tehtävä ostoksensa kauempana. Tämä puolestaan aiheutti erityisiä ongelmia niille, joiden ei ollut helppoa liikkua paikasta toiseen. Paikallisten asukkaiden tuella ja EMOTR:n osarahoituksen ansiosta kylään avattiin uusi kauppa, jonka tarjoama palveluvalikoima on aikaisempaa laajempi. Siellä myydään elintarvikkeita ja taloustarvikkeita, paikallisten viljelijöiden tuotteita ja luonnonmukaisesti viljetyjä tuotteita. Siellä on tarjolla monenlaisia palvelumuotoja, kuten posti, suutari ja räätäli, pesula ja ympäristöasiain neuvontakeskus. Tällä tavoin pystytään tarjoamaan keskitetysti vanhuksille ja lastensa kanssa liikkuville äideille erittäin tärkeitä palveluja. Toiminta edistää myös paikallisten tuotteiden myyntiä. Toiminta on keskitetty vanhaan tallirakennukseen, joten myös osa kylän arkkitehtonisesta perinteestä on onnistuttu pelastamaan.

Veden kierrätystä Kanariansaarilla

Esteenä Kanariansaarten kehittämiselle on vesipula, veden korkea hinta ja vesivarojen epätasainen jakautuminen saarilla. Yli 80 prosenttia käytettävissä olevasta vedestä saadaan maanalaisista lähteistä. Nämä maanalaiset vesivarannot ovat vähenneet viime aikoina, minkä vuoksi talteen otetun veden ja sateen mukanaan tuoman veden välinen tasapaino on muuttunut ja veden suolapitoisuus on vähitellen noussut. Vähiten sadetta saavilla saarilla on ollut pakko poistaa suolaa merivedestä vesitoimitusten takaamiseksi. Maatalous käyttää 60 prosenttia käytettävissä olevasta vedestä.

Vesipula ja veden huonolaatuisuus sekä matkailualan kasvun mukanaan tuoma kilpailu ovat vaikuttaneet maataloustoiminnan taantumiseen. Teneriffalla on suoritettu teknistä toteutettavuutta ja taloudellista kannattavuutta mittaava tutkimus, joka koskee käsitellyn veden tehokkaampaa puhdistamista ja sen käyttöä eri alueilla. Tutkimuksen perusteella viranomaiset päättivät investoida kauko-ohjattuihin vedenjakeluverkkoihin, kolmivaiheiseen puhdistuskäsittelyyn ja kasteluveden suodattamiseen ja saivat tätä varten EMOTR:n tukea. Investoinnin ansiosta maatalousala saa käyttöönsä uusia vesivaroja. Se on vaikuttanut myös matkailuun, viheralueiden kunnossapitoon ja elämänlaadun paranemiseen.

C. Maaseutu- ja kaupunkialueiden yhteisvaikutukset: tasapainoinen kehitys

Kaupunki- ja maaseutualueita on kehitettävä toisiaan täydentävästi, jotta itse unionia voitaisiin kehittää parhaalla mahdollisella tavalla. Rakennerahastoista tuettavilla kaikilla alueilla on pyrittävä yhteisvaikutukseen, joka ilmenee Euroopan unionin alueen kehittämisenä samanaikaisesti monessa eri keskuksessa ja tästä syystä tasapainoisemmin. Maaseutualueiden on voitava nauttia erityispalveluista, joita ainoastaan kaupungit voivat tarjota. Kaupunkilaisten on saatava ostaa maaseudulla tuotettuja elintarvikkeita ja voitava nauttia sen luonnosta sekä matkailu- ja virkistysmahdollisuuksista.

Rakennerahastojen osuutta yhdennetyssä aluekehityksessä on lisättävä tukemalla kaupunkikeskusten verkkoja sekä kaupunkien ja maaseutualueiden välisten yhteyksien parantamista. Tavoitteena on samanaikaisesti vähentää kaksinkertaisia ponnisteluja samankaltaisten hankkeiden toteuttamisessa ja tukea kestävän kehittämisten tavoitteet paremmin huomioon ottavaa tehokkaampaa maankäyttömallia. Harvaan asutuilla alueilla on erityisen tärkeää parantaa keskikokoisten kaupunkikeskusten asemaa. Ne ovat ainoita paikkoja, joissa on taloudellisesti kannattavaa tarjota palveluja. Yhteensovittaminen kansallisten ohjelmien kanssa voi myös osoittautua tarpeelliseksi, mikäli rakennerahastoista tuetut ohjelmat kattavat alueet vain osittain.

Tavoite 1 -alueiden maantieteellinen laajuus on niin kattava, että kaupunki- ja maaseutualueita on mahdollista kehittää kokonaisvaltaisesti ja toisiaan täydentävästi. Tällainen lähestymistapa olisi omaksuttava myös tavoite 2 -alueilla, joilla sen soveltamista helpottaisi yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen käyttö uuden tavoitteen 2 yhteydessä. Siihen voitaisiin turvautua laadittaessa strategioita, joilla pyritään maaseutu- ja kaupunkialueiden väliseen tasapainoon alueellisella tasolla.

Kaupunki- ja maaseutualueiden kehittämiseen tähtäävän yhdennetyn lähestymistavan sisällyttäminen rakennerahastojen eri ohjelma-asiakirjoihin ei kuitenkaan korvaa alueellisten ohjelmien tarvetta. Tietyn alueen eri osien erityispiirteet huomioon ottavan menettelyn tulisi pikemminkin muodostaa perusta kokonaisvaltaisille ja yhdennetyille alueellisille strategioille.

Sen tulisi edistää voimakkaasti integroituneiden alueiden syntymistä kansainvälisellä tasolla erityisesti tehokkaiden valtioiden välisten, kansallisten ja aluellisten infrastruktuurien ansiosta. Interreg III -yhteisoaloitteen tulisi täydentää tätä kehitystä tukemalla Euroopan laajuista ja varsinkin rajat ylittävää yhteistyötä, joka tähtää unionin alueen tasapainoiseen kehittämiseen.

HERKÄT ALUEET JA RANNIKKOSEUDUT

Kun rakennerahasto-ohjelmiin kuuluu herkkiä alueita tai rannikkoseutuja, on tärkeää, että näillä ohjelmilla pyritään yhdessä muiden alakohtaisten ohjelmien kanssa varmistamaan tällaisten alueiden kestävä kehitys. Alueellista ja taloudellista kehittämistä koskevan strategian yhteydessä rakennerahastot voisivat tukea näiden alueiden suojelemiseksi tarvittavia toimia, liikenneyhteydet ja "luontomatkailu" mukaan luettuina.

Rannikkoalueiden hoitoa koskeviin ensisijaisiin tavoitteisiin kuuluvat saasteiden vähentäminen ja vaurioituneiden alueiden kunnostaminen, rantojen edustojen, kaivausten ja muiden vesialtaita ja merenpohjaa muuttavien toimien valvonta sekä luontotyyppien suojelu.

D. Erityistoimenpiteet kalastusalueilla

Rakenteelliset toimet kalastusalalla (vesiviljely sekä sen tuotteiden jalostus ja kaupan pitäminen mukaan luettuina) muodostavat yhteisen kalastuspolitiikan olennaisen osan. Niiden tavoitteena on ohjata ja nopeuttaa alan rakenneuudistusta järkiperäistämällä ja nykyaikastamalla tuotantoa sekä toteuttamalla toimenpiteitä, joilla on pysyvä vaikutus alaan.

Kalastuslaivaston osalta ohjelmissa on otettava huomioon seuraavat toimintalinjat:

- Kalastuskapasiteetti perustuu jatkossakin kalastuslaivastoja koskeviin monivuotisiin ohjausohjelmiin (MOO IV vuoteen 2