ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

Vuonna 2004 esiintyi ensin ennakoimatonta ylijäämää, joka johtui odotettua suuremmista tuloista, kuten kertaluonteisista tekijöistä, sekä vajausta julkisissa menoissa. Tämän jälkeen tarkistukseen liittyvän strategian odotetaan johtavan vähäiseen, yleisesti ottaen vakaaseen alijäämään vuodesta 2005 alkaen. Sekä meno- että tulosuhde on pienentymässä ohjelmakauden aikana, vaikka vuonna 2005 menosuhde kasvaa viimeaikaisten julkista taloutta koskevien toimenpiteiden johdosta. Samalla pannaan täytäntöön merkittävää julkisten investointien ohjelmaa, jonka seurauksena julkiset investoinnit ovat ohjelmakaudella keskimäärin hieman alle 4 prosenttia suhteessa BKT:hen (mikä vastaa hieman alle 5:tä prosenttia BKTL:stä). Kun suhdannekierroksen arvioitu vaikutus tasoitetaan yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen, suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema on ylijäämäinen koko ennustejaksolla lukuun ottamatta pientä alijäämää vuonna 2005. On kuitenkin huomattava, että tuotantokuilusta, ja siten suhdannetasoitetusta rahoitusasemasta, tehtyihin arvioihin sisältyy poikkeuksellisen suuri epävarmuusmarginaali Irlannin talouden erityispiirteiden vuoksi. Tarkistuksen mukaan julkisen talouden rahoitusasema vahvistuu ja makrotaloudellinen skenaario on suotuisampi kuin edellisessä ohjelmassa.
4)

Ohjelmassa esitettyjen julkista taloutta koskevien ennusteiden riskit näyttävät olevan pitkälti tasapainossa. Belgian hallitus ei ole vielä ilmoittanut, mitä toimenpiteitä se aikoo toteuttaa pitääkseen vuoden 2006 talousarvion tasapainossa, kun tulot vähenevät 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen sen seurauksena, että vuonna 2001 aloitetun välillisten verojen uudistuksen täytäntöönpano jatkuu edelleen ja että useat pienemmät kertaluonteiset toimenpiteet vaikuttavat myönteisesti vuoden 2005 talousarvioon (yhteensä noin 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen). Vaikka makrotalouden skenaario onkin realistinen, Belgian julkisen talouden rahoitusasema on edelleen suhteellisen herkkä talouskasvun muutoksille (herkkyys 0,6). Myös perusmenojen hillintään kohdistuu joitakin riskejä lähinnä sosiaaliturvajärjestelmään liittyen. Vuonna 2004 terveydenhoitobudjetti ylittyi (vaikka vuotuinen reaalikasvutavoite, 4,5 prosenttia, oli jo korkea), mikä kertoo terveydenhoitomenojen kasvun jatkuvan voimakkaana. Vuoden 2004 lopulla on ilmoitettu uusista toimenpiteistä terveydenhoidon kustannusten alentamiseksi (yhteensä 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen), mutta niiden vaikutusta on vielä vaikeaa arvioida. Toisaalta sosiaaliministerillä on lähes koko vuoden 2005 ajan valtuudet toteuttaa tarvittavia toimia kuulematta parlamenttia (tai muita tahoja), jotta mahdolliseen menojen ylittymiseen voidaan puuttua nopeasti. Yleisemmällä tasolla Belgian hallituksen uskottavuus on lisääntynyt, kun se on pitänyt kiinni sitoumuksestaan toteuttaa toimenpiteitä pitääkseen talousarvion tasapainossa.
4)

Tämänhetkisten tietojen perusteella näyttäisi siltä, että Saksan viranomaisten marraskuussa 2004 ilmoittamien toimenpiteiden pitäisi olla riittäviä alijäämän supistamiseksi 2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005, kun lokakuussa 2004 laaditun komission yksiköiden talousennusteen mukainen alijäämäennuste on 3,4 prosenttia. Julkisen talouden rahoitusasema pysyy edelleen haavoittuvana. Liiallisen alijäämän korjaaminen edellyttää kaikkien suunniteltujen toimenpiteiden täysipainoista toteuttamista ja myös lisätoimenpiteitä, jos ilmenee haittatekijöitä, jotka voisivat vaarantaa alijäämän supistumisen alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Julkisen talouden toteutuma vuoden 2005 jälkeisinä vuosina voi olla ohjelmassa ennustettua huonompi, vaikka julkisen talouden alijäämän odotetaan pysyttelevän edelleen alle 3 prosentissa suhteessa BKT:hen. Tarkistetussa ohjelmassa ennustettu sopeuttaminen on vähäistä huolimatta Saksan toteuttamista tuntuvista rakenneuudistuksista, joiden odotetaan pienentävän keskipitkän aikavälin menoja, sillä suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema vahvistuu ohjelmakauden lopulla vain alle 0,5 prosenttiyksikköä. Julkisen talouden sopeuttamistoimiin liittyvät odotukset näyttävät ohjelmakauden lopulla lisäksi melko optimistisilta. Marraskuussa 2004 julkistetut kertaluonteiset toimenpiteet, joilla on tarkoitus supistaa alijäämä alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005, heikentävät lisäksi jossain määrin julkisen talouden rahoitusasemaa ohjelmakauden lopulla ja sen jälkeen.
4)

Ranskan viranomaisten toteuttamien toimenpiteiden pitäisi tämänhetkisten tietojen perusteella riittää siihen, että alijäämä saadaan supistettua alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Ranskan julkisen talouden rahoitusasema säilyy kuitenkin haavoittuvana. Liiallisen alijäämän korjaaminen edellyttää, että kaikki suunnitellut toimenpiteet toteutetaan tehokkaasti ja että epäsuotuisan kehityksen ilmetessä toteutetaan lisätoimenpiteitä. Lisäksi vuodeksi 2005 ennustettu alijäämän supistuminen on pääasiassa seurausta kertaluonteisesta tuloerästä, jonka suuruus on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuodeksi 2005 ennustettu julkisen talouden sopeuttaminen on näin ollen melko vähäistä. Julkisen talouden toteutuma voi vuoden 2005 jälkeen olla ohjelmassa ennustettua heikompi. Etenkin vaikuttaa siltä, että vuoden 2006 alijäämätavoite on vaarassa jäädä nykyistä politiikkaa noudatettaessa toteutumatta, kun otetaan huomioon vuodeksi 2006 suunnitellut veronalennukset ja se, ettei kyseisenä vuonna ole enää odotettavissa merkittäviä kertaluonteisia tuloja. Koska edellisissä tarkistetuissa ohjelmissa asetetut menotavoitteet jäivät selvästi saavuttamatta, myös vuosiksi 2006–2008 asetettujen meno- ja alijäämätavoitteiden saavuttaminen vaikuttaa nykyisen politiikan valossa vaikealta. Rakenneuudistuksia on toteutettu (Loi Organique relative aux Lois de Finances, terveydenhuoltojärjestelmän hallinnasta vastaava riippumaton varoituskomitea). Nämä uudistukset ovat selkeitä esimerkkejä oikeansuuntaisesta kehityksestä ja auttanevat osaltaan budjettitavoitteiden saavuttamisessa.
(6)

Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen ylijäämän (eli suhdannekorjatun rahoitusaseman, josta on vähennetty kertaluonteiset ja muut tilapäiset toimenpiteet) ennustetaan heikentyvän hieman ohjelmakauden kolmen ensimmäisen vuoden aikana 2 prosentista (vuonna 2005) 1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2006—2008; vuonna 2009 ylijäämä kääntyy taas kasvuun, mikäli tuotantokuilu kasvaa arvioiden mukaisesti. Ohjelman ennusteiden mukaan rakenteellinen ylijäämä on noin 1 prosenttia suhteessa BKT:hen ohjelmakauden loppuun mennessä; ( 3 ) tätä voidaan pitää ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteena, koska se vastaa keskipitkän aikavälin tavoitteille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä määritettyjä periaatteita. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (noin 1 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, sen pitäisi tuottaa riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen asianmukaisuutta arvioitaessa voidaan todeta, että se sijoittuu euroalueen jäsenvaltioille ja valuuttakurssimekanismiin (ERM II) osallistuville jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös huomattavasti vaativampi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä. Vähimmäisvaatimukset selvästi ylittävää keskipitkän aikavälin tavoitetta perustellaan ohjelmassa sillä, että pyrkimyksenä on julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistaminen ja että Suomessa väestön vanhenemisen vaikutukset alkavat tuntua suhteellisen pian.
(9)

Unkarin julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän huomattavia riskejä, jotka johtuvat väestön ikääntymisestä aiheutuviksi ennustetuista julkisista menoista. Julkinen bruttovelka suhteessa BKT:hen on tätä nykyä lähellä viitearvoa, ja sen arvioidaan kasvavan vuoteen 2050 ulottuvalla ajanjaksolla. Unkari uudisti eläkejärjestelmänsä 1990-luvun lopulla, ja tavoitteena oli hillitä eläkemenojen kasvua tulevaisuudessa. Tämä on auttanut vähentämään väestön ikääntymisen vaikutuksia julkiseen talouteen. Julkiset eläkemenot saattavat kuitenkin olla tarkistetussa ohjelmassa arvioitua suurempia, joten on tärkeää seurata tarkkaan tekijöitä, joiden arvellaan tasapainottavan tällaisia huomattavia menoja. Lisäksi on seurattava eläkekehitystä ja muita ikääntymisestä aiheutuvia menoja. Nykyinen mittava rakenteellinen alijäämä lisää myös osaltaan julkisen talouden kestävyyteen liittyviä riskejä. Sen vuoksi julkista taloutta on tarpeen vakauttaa huomattavasti keskipitkällä aikavälillä ja parantaa edelleen julkisen talouden rahoitusasemaa, jotta voidaan vähentää julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvia riskejä (4).
(5)

Ohjelmassa tavoitteena on supistaa alijäämä alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuonna 2007, kuten neuvosto 5 päivänä heinäkuuta 2004 suositti perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti. Julkisen talouden alijäämän (ilman eläkeuudistuksen kustannuksia) ennustetaan supistuvan vuoden 2005 4,1 prosentista suhteessa BKT:hen (mukaan luettuina velkojen peruutukset, jotka ovat 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen) 2,9 prosenttiin vuonna 2006 ja tämän jälkeen jyrkästi 1,6 prosenttiin vuonna 2007 ja olevan 1,3 prosenttia vuonna 2008. Tilanne on perusjäämän osalta samantapainen, sillä sen odotetaan kasvavan – 2,3 prosentista suhteessa BKT:hen (– 1,5 prosentista suhteessa BKT:hen ilman velkojen peruutuksia, jotka ovat 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen) vuonna 2005 0,7 prosenttiin vuonna 2008. Julkisen talouden sopeuttaminen on ensi sijassa menoperusteista. Julkisten menojen odotetaan supistuvan suhteessa BKT:hen 3,4 prosenttiyksikköä vuosina 2005—2008 (2,6 prosenttiyksikköä pois luettuina velkojen peruutukset, jotka ovat 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005). Julkisen talouden tulojen arvioidaan pysyvän yleisesti ottaen vakaina vuoteen 2007 asti ja vähenevän sitten 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Toiseen pilariin kuuluva rahastoiva eläkejärjestelmä on luokiteltava julkisen talouden ulkopuolelle ennen kevään 2007 ilmoitusajankohtaa. Tämän luokittelun vaikutus talousarvioon on arviolta 0,8 prosenttia vuonna 2005, 1,3 prosenttia vuonna 2006, 1,4 prosenttia vuonna 2007 ja 1,4 prosenttia vuonna 2008. Suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen painottuu ohjelmakauden loppuun, pääasiassa vuoteen 2007.
(2)

BKT:n kasvu on viime vuosikymmenellä ollut keskimäärin noin 2 prosenttia, ja inflaatio on pääosin vastannut euroalueen inflaatiota. Työllisyyden kasvu on viime vuosina voimistunut, ja työttömyys on lähellä viime vuosikymmenen alhaisinta tasoa. Kokonaistuotannon kasvu on ohjelman perustana olevan makrotaloudellisen skenaarion mukaan 2,4 prosenttia vuonna 2006 ja keskimäärin 1,6 prosenttia tämän jälkeisellä ohjelmakaudella. Skenaario vaikuttaa käytettävissä olevien tietojen perusteella maltilliselta, etenkin teknisin perustein arvioitujen vuosien 2007 ja 2008 kasvulukujen osalta. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.
(2)

Espanjan kokonaistuotannon vuotuinen kasvu kymmenen viime vuoden aikana oli keskimäärin 3 prosenttia ja kuului sen vuoksi EU:n korkeimpiin. Uusien työpaikkojen määrä lisääntyi vuosittain 3 prosenttia, mikä tuki vahvaa kasvua. Tuottavuuden kasvu on sitä vastoin ollut Espanjassa euroaluetta heikompaa ( prosenttia verrattuna euroalueen 1 prosenttiin). Vaikka YKHI-inflaatio hidastui lähelle 3 prosentin tasoa vuonna 2004, se on pysytellyt koko ajan euroalueen keskiarvon yläpuolella. Tärkeimpiä (kauppa)kumppaneita nopeampi inflaatio ja pienempi tuottavuuden kasvu ovat heikentäneet Espanjan kilpailukykyä, mikä on vaikuttanut yhdessä voimakkaan kotimaisen kysynnän kanssa ulkoisen rahoitusaseman heikkenemiseen ja painumiseen 6 prosenttia alijäämäiseksi suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Julkisen talouden vakauttaminen 1990-luvun jälkipuoliskolta lähtien on hillinnyt kyseistä kehitystä.
(2)

BKT henkeä kohti ja työllisyysaste ovat kasvaneet Irlannissa huomattavan nopeasti kymmenen viime vuoden aikana. Viime vuosina Irlannin talous on edelleen kasvanut hieman alle 5 prosenttia vuodessa eli kasvuvauhti on euroalueen nopeimpia. Lisäksi työllisyys on nousussa ja inflaatio on nopeasti lähentynyt euroalueen keskiarvoa. Julkisen talouden kehityksestä voidaan todeta, että julkisen talouden rahoitusasema on yleisesti ottaen ollut vakaa. Kymmenen viime vuoden aikana julkisen talouden rahoitusasema on useimpina vuosina ollut ylijäämäinen ja velkasuhde on supistunut huomattavasti (alle 30 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005).
(8)

Komission yksiköiden yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti ja ohjelmassa annettujen tietojen perusteella tekemien laskelmien mukaan rakenteellista rahoitusasemaa (eli suhdannetasoitettu rahoitusasema kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä lukuun ottamatta) on tarkoitus parantaa ohjelmakauden aikana noin 3 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Tiukan ja jonkin verran etupainotteisen finanssipoliittisen virityksen odotetaan säilyvän koko ohjelmankauden ajan: rakenteellinen alijäämä on tarkoitus supistaa 5 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2005 noin 3 prosenttiin vuonna 2006, edelleen lähes 2 prosenttiin vuonna 2007, 1 prosenttiin vuonna 2008 ja 1 prosenttiin vuonna 2009. Suunnitellut finanssipoliittiset toimet on tarkoitettu toteuttaa negatiivisen tuotantokuilun kapenemisen avulla. Ohjelmassa asetetaan vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitetuksi julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi ”vähintään – 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen”. Tätä tavoitetta ei ole tarkoitus saavuttaa ohjelmakauden aikana. Koska ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite on vähimmäistavoitetta (noin 1 prosentti BKT:stä) haasteellisempi, sen täyttämisen pitäisi tarjota varmuusmarginaali liiallista alijäämää vastaan. Ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite on nykyisen arvion perusteella asianmukaisella tasolla, koska se on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja koska se kuvastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.
(7)

Tarkistetussa ohjelmassa esitetyllä julkisen talouden strategialla pyritään supistamaan alijäämä vuoteen 2006 mennessä alle perustamissopimuksen mukaisen viitearvon, joka on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen, kuten neuvosto on perustamissopimuksen 104 artiklan 9 kohdan mukaisesti vaatinut. Strategialla pyritään myös vakauttamaan julkista taloutta kohti tasapainoista rahoitusasemaa. Julkisen talouden sopeuttaminen on etupainottunut vuodelle 2006. Alijäämä, jonka arvioidaan olevan 4,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, supistuu 2,6 prosenttiin vuonna 2006 ja tämän jälkeen 1,7 prosenttiin vuonna 2008. Perusylijäämän aikajänne on samankaltainen, ja perusylijäämä kasvaa 0,9 prosentista 2,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Talouden ennakoituun sopeuttamiseen päästään verotulojen kasvun ja menoleikkausten ansiosta (korkomaksut ja julkinen kulutus). Kertaluonteisia tuloja arvellaan syntyvän 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Suotuisa makrotalouden skenaario selittää osittain sen, että talouden sopeuttaminen on nykyisessä tarkistuksessa etupainotteista edelliseen tarkistukseen verrattuna.
(8)

Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (ts. suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan paranevan ohjelmakauden aikana keskimäärin yli prosenttia suhteessa BKT:hen vuodessa eli vuoden 2005 noin 3 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen noin prosenttiin vuonna 2009. Se, ettei rakenteellinen rahoitusasema parannu vuonna 2007, kuvastaa Kyproksen nettoaseman odotettua heikentymistä suhteessa EU:n talousarvioon, kun EU:hun liittymisen yhteydessä myönnetyt väliaikaiset korvaavat avustukset päättyvät vuonna 2006. Ohjelmassa asetetaan keskipitkän aikavälin tavoite julkisen talouden rahoitusasemalle. Tavoitteeksi on määritelty prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen ja tarkoituksena on saavuttaa se vuoteen 2009 mennessä. Koska tämä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arvioitu noin 2 prosentin alijäämäksi suhteessa BKT:hen) vaativampi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on asianmukaisella tasolla, koska se on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja koska se heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.
(2)

Vuosina 1995—2004 Italian bruttokansantuote kasvoi keskimäärin 1 prosentin vuosivauhtia, mikä on alle euroalueen 2 prosentin keskiarvon. Viimeisten 10 vuoden aikana Italiassa on koettu tuottavuuden kasvun selvä hidastuminen, kilpailukyvyn asteittainen heikentyminen, joka on johtanut vientimarkkinaosuuksien menetykseen, sekä vuoden 2000 jälkeen tuotantoteollisuuden merkittävä supistuminen. Italia teki paljon töitä julkisen talouden vakauttamiseksi 1990-luvulla ja vähensi julkisen talouden alijäämän 12 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 1990 alle 2 prosenttiin vuosikymmenen lopussa. Alijäämä nousi kuitenkin jälleen yli 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2001, 2003 ja 2004 ja pysyi tällä tasolla ainoastaan huomattavien kertaluonteisten toimenpiteiden ( 2 ) ansiosta. Perusylijäämä oli 5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 1999, mutta putosi 1,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004. Julkisen velan suhde BKT:hen oli enimmillään 125 prosenttia vuonna 1994 ja alkoi tämän jälkeen supistua. Supistuminen on kuitenkin hidastunut huomattavasti. Vuoden 2004 lopussa velkaa oli 106 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(12)

Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät muodostavan keskitason riskin Alankomaiden julkisen talouden kestävyydelle. Nykyinen velkataso on alle perustamissopimuksessa asetetun viitearvon, joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja Alankomaiden julkisen talouden rahoitusasemassa viime aikoina tapahtunut parannus on auttanut lieventämään pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvia riskejä. Viime aikoina toteutetut työkyvyttömyyseläkejärjestelmän uudistukset auttavat myös karsimaan julkisia menoja pitkällä aikavälillä. Ennustetulla tulojen kasvulla, joka johtuu ennen kaikkea viivästyneestä eläkkeiden verotuksesta, eivät kuitenkaan riitä kompensoimaan julkisten menojen kasvua pitkällä aikavälillä, vaikka tulojen kasvu otettaisiinkin kokonaan huomioon. Julkista taloutta on sen vuoksi ehkä vakautettava vielä lisää ikääntymisen aiheuttamien vaikutusten tasaamiseksi.
(2)

BKT:n kasvu on ollut kymmenen viime vuoden aikana 1,4 prosenttia vuodessa eli yli puoli prosenttiyksikköä euroalueen keskiarvoa vähemmän. Kasvupotentiaali on heikentynyt jatkuvasti tällä kaudella. Talouden toimeliaisuutta on tukenut vahva vienti, mutta sitä on haitannut heikko kotimainen kysyntä. Vuosikymmenen alun pitkän taantuman jälkeen kysyntä ja kokonaistuotanto olivat suurimmillaan lyhyen ajan vuonna 2000 ja myös vuonna 2004, mutta heikkenivät taas sen jälkeen. Koska myös uusien työpaikkojen luominen oli vähäistä, työttömyysaste kasvoi 9 prosenttiin työvoimasta. Vuonna 2005 julkisen talouden alijäämä ylitti perustamissopimuksessa määrätyn 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen neljäntenä peräkkäisenä vuotena. Julkinen velka, joka oli noin 40 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 1991, on ylittänyt perustamissopimuksessa määrätyn 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuodesta 2002.
(13)

Ohjelmassa esitetyt julkista taloutta koskevat toimet ovat pääpiirteissään yhdenmukaiset vuosien 2005—2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Julkisen talouden velkasuhde on edelleen suhteellisen alhainen, mutta alijäämä on liian suuri. Alijäämä on edelleen pyrittävä vakiinnuttamaan, jotta myös velkasuhde pystyttäisiin vakauttamaan. On myönteistä, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa pohditaan parhaillaan, miten maan yleisen eläketurvan saatavuus, rahoituksen kestävyys ja yhteiskunnallinen kattavuus voidaan varmistaa. Lisäksi lähentymisohjelmassa kaavaillaan toimenpiteitä julkisen talouden laadun parantamiseksi. Näillä pyritään tehostamaan julkisten varojen käyttöä parantamalla varainhallintaa, toteuttamalla virkasiirtoja ja vähentämällä julkisen hallinnon työntekijöiden määrää.
(2)

Alun rohkeat uudistukset ja talouden vakauttamispyrkimykset hyödyttivät Viroa 1990-luvun puoliväliin saakka, mutta Venäjän jouduttua talouskriisiin vuonna 1998 kasvu hidastui Virossa vuonna 1999 ja maa kärsi väliaikaisen takaiskun. Rahoitus- ja yrityssektorin kattavat rakenneuudistukset olivat lisänneet talouden kykyä reagoida markkinavoimiin ja kansainvälistä avoimuutta, ja kasvu käynnistyi nopeasti uudelleen vuonna 2000. Kymmenen viime vuoden aikana reaalinen bruttokansantuote on kasvanut vuosittain keskimäärin noin 6 prosenttia eli paljon nopeammin kuin EU:n vuotuinen keskiarvo, joka on 1,7 prosenttia. Eniten makrotalouden tasapainoa on horjuttanut huomattava ulkoinen vaje, joka oli 10,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004. Julkisen talouden kehitykselle oli tunnusomaista kaiken kaikkiaan varovainen finanssipolitiikan viritys, joka johti huomattavaan julkisen talouden ylijäämään.
(2)

Slovenian taloudessa koettiin 1990-luvun alussa talouden siirtymävaiheesta johtuva laskusuhdanne, jonka jälkeen BKT:n kasvu on ollut vahvaa, viimeisen vuosikymmenen aikana keskimäärin lähes 4 prosenttia vuodessa. Vuoden 2005 loppua kohti inflaatiopaineita on hillitty ja kuluttajahintojen nousu lähestyi EU:n keskiarvoa. Julkisen talouden rahoitusasema heikkeni vuonna 1997, ja se on siitä lähtien pysynyt alijäämäisenä. Vuosina 2000—2004 alijäämä oli ESA95:n pohjalta keskimäärin 3 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(11)

Julkisen velan arvioidaan olevan 94 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoden 2005 lopussa, joten velkasuhde on paljon yli perustamissopimuksessa asetetun viitearvon, joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde pienenee 16 prosenttiyksikköä ohjelmakauden aikana, eli se olisi ohjelmakauden lopussa alle 80 prosenttia suhteessa BKT:hen. Velkasuhteen kehitys ei ehkä ole niin suotuisaa kuin ohjelmassa on ennustettu, jos heikkenemisriskit toteutuvat. Velkasuhde vaikuttaa kuitenkin pienenevän riittävästi ja nopeasti kohti viitearvoa. Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä ja tarpeesta säilyttää perusylijäämä suurena pitkän ajan, näyttävät Belgiassa olevan julkisen talouden kestävyyden kannalta keskisuuri riski (4). Bruttovelka on vähenemässä, mutta se on edelleen selvästi viitearvon yläpuolella, ja tarkistuksessa ennakoitu velkasuhteen tasainen supistaminen on tarpeen. Belgian strategia, jossa julkisen talouden hoidossa keskitytään pitkän aikavälin ongelmiin ja myös velan vähentämiseen, vähentää epäilemättä kestävyyteen liittyviä riskejä. Ikääntymisrahastoa koskevalla lailla vahvistetaan poliittista sitoutumista, sillä siinä asetetaan oikeudellisesti sitovat julkisen talouden tavoitteet. Lisäksi hiljattain toteutetut toimenpiteet todellisen eläkeiän nostamiseksi ja työllisyyden lisäämiseksi vaikuttavat myönteisesti kestävyyteen. Nykyinen julkisen talouden rahoitusasema ei ehkä kuitenkaan ole riittävän vahva kattamaan väestön ikääntymisestä johtuvaa menojen huomattavaa kasvua, minkä vuoksi on tärkeää, että perusylijäämä säilyy tulevina vuosina suurena.