KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) 2020/689,

annettu 17 päivänä joulukuuta 2019,

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/429 täydentämisestä tiettyjen luetteloitujen ja uusien tautien seurantaa, hävittämisohjelmia ja taudista vapaata asemaa koskevien sääntöjen osalta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon tarttuvista eläintaudeista sekä tiettyjen eläinterveyttä koskevien säädösten muuttamisesta ja kumoamisesta (”eläinterveyssäännöstö”) 9 päivänä maaliskuuta 2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/429 (1) ja erityisesti sen 29 artiklan, 31 artiklan 5 kohdan, 32 artiklan 2 kohdan, 37 artiklan 5 kohdan, 39 artiklan, 41 artiklan 3 kohdan, 42 artiklan 6 kohdan ja 280 artiklan 4 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Eläinterveyssäännöstössä vahvistetaan eläinten välillä tarttuvien ja eläimestä ihmiseen tarttuvien eläintautien ehkäisemistä ja torjuntaa koskevat säännöt. Tässä asetuksessa vahvistettuja sääntöjä tarvitaan täydentämään eläinterveyssäännöstön II osan 2, 3 ja 4 luvussa vahvistettuja seurantaa, hävittämisohjelmia ja taudista vapaata asemaa koskevia sääntöjä sekä IX osassa vahvistettuja siirtymäjärjestelyjä koskevia sääntöjä siltä osin kuin on kyse olemassa olevista seuranta- ja hävittämisohjelmista ja voimassa olevasta taudista vapaasta asemasta.

(2) Säännöt ovat sisällöllisesti sidoksissa toisiinsa, ja monia niistä on tarkoitus soveltaa yhdessä. Yksinkertaisuuden ja avoimuuden vuoksi ja jotta helpotettaisiin sääntöjen soveltamista ja vältettäisiin moninkertaiset säännöt, ne olisikin vahvistettava yhdessä säädöksessä eikä useissa erillisissä säädöksissä, joissa on useita ristiviittauksia ja päällekkäisyyksien vaara.

(3) Seuranta on olennainen osa kaikkia hävittämisohjelmia, ja useimmiten taudista vapaa asema onkin onnistuneen seuranta- ja hävittämisprosessin tulos. Lisäksi seurantaa tarvitaan muiden toimenpiteiden ohella, jotta kerran saavutettu taudista vapaa asema voidaan säilyttää. Seurantaa, hävittämisohjelmia ja taudista vapaata asemaa koskevilla säännöillä, siirtymäsäännöt mukaan lukien, on usein sama tarkoitus, ja niissä viitataan toimijoiden, eläinlääkärien ja toimivaltaisten viranomaisten toisiaan täydentäviin toimiin. Näin ollen nämä säännöt on aiheellista koota yhteen delegoituun asetukseen.

(4) Seuranta on keskeinen osa tehokasta ja vaikuttavaa taudinehkäisy- ja taudintorjuntapolitiikkaa. Toimijoiden ja toimivaltaisen viranomaisen olisi yhdessä vastattava seurannan toteutuksesta. Lisäksi seuranta olisi suunniteltava siten, että sen avulla saavutetaan tavoitteet, jotka koskevat luetteloitujen ja uusien tautien taudinpurkausten varhaista havaitsemista, ja voidaan osoittaa, että taudista vapaan aseman myöntämistä, säilyttämistä ja väliaikaista tai pysyvää peruuttamista koskevia kriteerejä noudatetaan.

(5) Toimivaltaisen viranomaisen olisi otettava käyttöön luetteloitujen ja uusien maaeläintautien yleinen seurantajärjestelmä, joka perustuu kohteena olevassa eläinpopulaatiossa esiintyvien tautitapausten ilmoittamiseen ja tutkimiseen.

(6) Maaeläimiä koskevia yleisiä seurantavaatimuksia olisi täydennettävä yksityiskohtaisemmilla vaatimuksilla sen mukaan, minkälaisia tuloksia seurannalla on tarkoitus saavuttaa. Vaatimukset olisi suunniteltava palvelemaan esimerkiksi unionin seurantaohjelmia, pakollisia ja valinnaisia hävittämisohjelmia, taudista vapaan aseman osoittamista ja taudintorjuntatoimenpiteitä ja muita erilaisia tarkoituksia, joita tiettyjen pitopaikkojen hyväksyntään ja eläinten ja eläinperäisten tuotteiden siirtoihin liittyy.

(7) Vesieläimiä koskevien yleisten seurantavaatimusten suunnitteluun sovelletaan samankaltaista, joskaan ei täysin samanlaista, lähestymistapaa kuin maaeläinten osalta. Kaikissa vesiviljelypitopaikoissa on pantava täytäntöön perusseurantajärjestelmä, joka perustuu kohteena olevassa eläinpopulaatiossa esiintyvien tautitapausten ilmoittamiseen ja tutkimiseen. Lisäksi luetteloitujen ja uusien vesieläintautien seurannan on sisällettävä tiettyjä taudintorjuntatoimenpiteitä, kun toimenpiteitä on tarpeen toteuttaa vesiviljelypitopaikoissa.

(8) Kaikkiin vesiviljelypitopaikkoihin sovelletaan yleisiä seurantavaatimuksia ja tiettyihin hyväksyttyihin vesiviljelypitopaikkoihin sovelletaan lisäksi erityisiä seurantavaatimuksia. Näitä erityistoimenpiteitä on esimerkiksi riskiperusteisen seurantaohjelman täytäntöönpano silloin, kun pitopaikassa arvioidaan olevan luetteloidun tai muun kuin luetteloidun vesieläintaudin tartunta- tai leviämisvaara.

(9) Tiettyjen luetteloitujen tautien hävittämisohjelmien toteutukseen liittyy niin ikään erityisiä seurantavaatimuksia, joiden avulla pyritään saavuttamaan ja säilyttämään kyseisistä taudeista vapaa asema.

(10) Lisäksi jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus toteuttaa luokan C vesieläintautien seurantaohjelmia pitopaikkatasolla, vaikka ne olisivat jättäytyneet hävittämisohjelman ulkopuolelle. Seurantaohjelmat eroavat hävittämisohjelmista siinä, että ne perustuvat kohdennetun seurannan järjestelmään, joka on kattava muttei kuitenkaan ominaisuuksiltaan kaikilta osin yhteneväinen hävittämisohjelman kanssa. Seurantaohjelmassa, toisin kuin hävittämisohjelmassa, ei voi saavuttaa virallisesti taudista vapaata asemaa.

(11) Tässä asetuksessa vahvistetut erityiset hävittämis- ja seurantaohjelmat edistävät niiden terveysvaatimusten noudattamista, jotka koskevat tiettyjä eläinten ja eläinperäisten tuotteiden unionissa tapahtuvia siirtoja ja tietyissä tapauksissa unioniin saapuvien eläinten ja eläinperäisten tuotteiden siirtoja.

(12) Eläinterveyssäännöstön mukaan luetteloituja tauteja koskevia sääntöjä on sovellettava luetteloituihin lajeihin. Seuranta ei välttämättä ole tarpeen kaikkien luetteloituihin lajeihin kuuluvien eläinluokkien osalta, etenkään kun on kyse luonnonvaraisista eläimistä tai tietyistä pidettävien eläinten luokista. Siksi tässä asetuksessa olisi vahvistettava säännöt, joilla täsmennetään sitä, mikä on seurannan kannalta asianmukainen kohteena oleva eläinpopulaatio. Kohteena olevaa eläinpopulaatiota olisi myös voitava laajentaa muihin kuin luetteloituihin lajeihin kuuluviin pidettäviin eläimiin, jotta varmistetaan, että uudet taudit havaitaan varhaisessa vaiheessa.

(13) Lisäksi poikkeusten avulla olisi voitava rajata kohteena olevia maaeläinpopulaatioita entisestään tiettyjä seurantatarkoituksia varten, etenkin silloin, kun on kyse i) unionin seurantaohjelmista, ii) pakollisista tai valinnaisista hävittämisohjelmista tai iii) eläinterveysvaatimuksista, jotka koskevat unioniin saapumista tai unionin sisäisiä siirtoja ja jotka perustuvat seurantaan.

(14) Diagnoosimenetelmät sekä näytteenotto, tekniikat, validointi ja tulkinta niiden yhteydessä ovat luonteeltaan hyvin teknisiä ja muuttuvat usein tieteellisten standardien kehityksen vuoksi. Jotta ne pysyisivät varmasti ajan tasalla, diagnoosimenetelmiä koskevien sääntöjen olisi oltava joustavia sen suhteen, mitä menetelmiä on käytettävä ja millä tavoin. Eläintautien alalla käytetään eri diagnoosimenetelmiä riippuen siitä, minkä tahon määrittämiä tieteellisiä standardeja sovelletaan. Sen vuoksi on tärkeää täsmentää, mikä on menetelmien hierarkkinen järjestys, ja ottaa siinä huomioon näytteenottoa, analyysejä, testejä ja diagnooseja koskevat yleiset periaatteet, jotka vahvistetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2017/625 (2).

(15) Sen varmistamiseksi, että kaikkia resursseja hyödynnetään mahdollisimman hyvin, ja tarpeettomien hallinnollisten rasitteiden sekä toimijoille ja toimivaltaisille viranomaisille aiheutuvien turhien kustannusten välttämiseksi olisi luetteloitujen ja uusien tautien havaitsemisen perustuttava tietoihin, joita kerätään osana virallista valvontaa ja muita virallisia toimia, joiden ensisijainen tarkoitus ei ole kyseisten tautien seuranta.

(16) Toimivaltaisen viranomaisen vastuulla on vahvistaa tauti tapausmäärittelyn mukaisesti. Sitä varten olisi suoritettava asianmukaiset tutkimukset epäillyn taudin esiintymisen vahvistamiseksi tai poissulkemiseksi. Tutkimuksia tarvitaan silloin, kun tautivahvistus johtaa taudintorjuntatoimenpiteisiin, ja tietyissä muissa tilanteissa tautivahvistuksen seurauksista riippuen. Tässä asetuksessa olisikin tärkeää vahvistaa ne muut olosuhteet, joissa tautivahvistus on tarpeen.

(17) Luetteloitujen tautien ja tapauksesta riippuen uusien tautien epäiltyjen ja vahvistettujen tapausten määrittelyt ovat erityisen tärkeitä. Niiden avulla toimijat, eläinlääkärit ja muut seurantaan osallistuvat sidosryhmät voivat tunnistaa olosuhteet, joissa on tarpeen tehdä ilmoitus toimivaltaiselle viranomaiselle ja joissa toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava taudintorjuntatoimenpiteitä. Näin ollen on tarpeen vahvistaa yleiset kriteerit epäillyn tapauksen ja vahvistetun tapauksen määrittelylle ja vahvistaa tarpeen mukaan myös tautikohtaisia määritelmiä tiettyjen tautien erityispiirteiden perusteella.

(18) Unionin seurantaohjelma on seurantaohjelma, jolla on merkitystä koko unionin kannalta. Se on tarpeen, jotta tietyn taudin seurantaa eri puolilla unionia voidaan yhdenmukaistaa, kun kyseessä on tauti, joka aiheuttaa erityistä kansanterveyteen tai eläinterveyteen liittyvää huolta. Onkin tarpeen vahvistaa kriteerit, joiden täyttyessä tauti voidaan ottaa mukaan unionin seurantaohjelmaan.

(19) Komission päätöksessä 2010/367/EU (3) säädetään siipikarjassa ja luonnonvaraisissa linnuissa esiintyvän lintuinfluenssan valvontaohjelmia koskevista vähimmäisvaatimuksista ja sen liitteissä vahvistetaan tekniset suuntaviivat. Tämän asetuksen liitteessä on tarkoitus antaa vastaavanlaiset tekniset suuntaviivat. Tämä asetus ei kuitenkaan ole yhtä yksityiskohtainen, sillä halutaan varmistaa, että lintuinfluenssan seurantaa voidaan mukauttaa muuttuviin tilanteisiin. Tästä syystä unionin seurantaohjelmia koskevat tekniset vaatimukset lintuinfluenssan osalta keskittyvät yksinomaan tavoitteisiin, soveltamisalaan ja menetelmiin sovellettaviin periaatteisiin.

(20) Eläinterveyssäännöstössä vahvistetaan säännöt luokan B ja C tautien pakollisten ja valinnaisten hävittämisohjelmien soveltamiselle jäsenvaltioissa. Näillä taudeilla tai tautiryhmillä on omat erityispiirteensä. Niiden hävittämisen olisi perustuttava kyseisen taudin osalta laadittuun taudintorjuntastrategiaan. Sen olisi sisällettävä ainakin i) lopullisen tavoitteen eli taudista vapaan aseman saavuttamisen kannalta tarpeellinen seuranta, ii) soveltamisaika, iii) hävittämisohjelman kohteena olevan eläinpopulaation määrittely, iv) alue, jolla hävittämisohjelmaa sovelletaan, ja v) erityiset taudinehkäisy- ja taudintorjuntatoimenpiteet, joita tautiin sovelletaan hävittämisvaiheen aikana.

(21) Jos hävittämisohjelman täytäntöönpanoalueella on jäsenvaltion ulkoraja, toimivaltaisen viranomaisen olisi pyrittävä torjumaan riski taudin kulkeutumisesta jäsenvaltioon sen rajojen ulkopuolelta.

(22) Hävittämisohjelman tarkoitus on, että sen piiriin kuuluva alue saavuttaa taudista vapaan aseman. Maaeläinten ollessa kyseessä ohjelma kattaisi ihanteellisessa tapauksessa koko sen jäsenvaltion alueen, jossa tautia esiintyy. Jos tämä ei ole mahdollista, olisi määriteltävä, minkä laajuinen alueen on vähintään oltava. Alueen vähimmäispinta-alan määrittelyssä olisi otettava huomioon aiemmista hävittämisohjelmista saatu kokemus. Lisäksi aluetta olisi voitava mukauttaa taudin erityispiirteiden perusteella.

(23) Toimivaltaisen viranomaisen olisi asetettava ohjelmalle laadulliset tai määrälliset tavoitteet. Lopullisten tavoitteiden olisi perustuttava taudista vapaan aseman myöntämistä koskeviin kriteereihin, kun taas välitavoitteisiin voi kuulua myös muita toimia tai vaiheita, jotka ovat taudista vapaan aseman saavuttamisen kannalta tärkeitä ja jotka ilmentävät ohjelman etenemistä.

(24) Toimivaltaisen viranomaisen olisi määritettävä hävittämisohjelmille soveltamisaika. Luokan C tautien valinnaisten hävittämisohjelmien osalta säädetään soveltamisen enimmäisajasta, jotta estetään suhteettomat ja pitkäaikaiset häiriöt unionin sisäisissä siirroissa. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin käynnistää hävittämisohjelman ennen kuin komissio on hyväksynyt sen, mutta se ei saisi panna tuossa vaiheessa täytäntöön unionin sisäisiä siirtoja koskevia rajoituksia. Jäsenvaltioille olisi lisäksi annettava mahdollisuus pyytää komissiota jatkamaan soveltamisaikaa perustelluista syistä.

(25) Tiettyjen tautien hävittämisstrategia saattaa perustua taudista vapaan aseman myöntämiseen pitopaikkatasolla. Kyseisiin tauteihin liittyvät tautikohtaiset toimenpiteet olisi ryhmiteltävä ja ilmoitettava, mitkä ovat toimijoille ja toimivaltaisille viranomaisille aiheutuvat velvoitteet.

(26) Taudin hävittämisohjelman kohteena oleva eläinpopulaatio olisi määritettävä tautikohtaisesti. Myös toimivaltaisen viranomaisen mahdollisuudesta ottaa tiettyjä täydentäviä eläinpopulaatioita mukaan ohjelmaan olisi säädettävä tautikohtaisesti.

(27) Toimijalla on ensisijainen vastuu siitä, että pitopaikka saavuttaa ja säilyttää taudista vapaan aseman, sillä toimija on taudista vapaaseen asemaan liittyvien etuuksien ensisijainen saaja. Toimijan olisikin noudatettava tiettyjä velvoitteita saadakseen ja säilyttääkseen taudista vapaan aseman.

(28) Kun toimija täyttää taudista vapaan aseman saavuttamiseksi edellytetyt yleiset ja tautikohtaiset kriteerit, on toimivaltaisen viranomaisen tehtävänä myöntää taudista vapaa asema. Vastaavasti, kun nämä tietyt kriteerit eivät enää täyty, on toimivaltaisen viranomaisen tehtävänä peruuttaa asema väliaikaisesti tai kokonaan.

(29) Toimijoiden ja toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudet hävittämisohjelmien yhteydessä olisi lisäksi tarvittaessa määriteltävä yksityiskohtaisesti siten, että eri tautiprofiilit otetaan huomioon. Tautikohtaiset vaatimukset ovat luonteeltaan teknisiä, ja ne vahvistetaan erikseen kunkin taudin osalta tämän asetuksen liitteissä.

(30) Komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2018/1882 (4) Brucella abortus-, B. melitensis- ja B. suis -tartunnat ja Mycobacterium tuberculosis complex -tartunta luetteloidaan taudeiksi, joiden osalta hävittämisohjelma on pakollinen, ja nautojen tarttuva leukoosi, Aujeszkyn tautiviruksen aiheuttama tartunta, naudan tarttuva rinotrakeiitti / tarttuva pustulaarinen vulvovaginiitti ja naudan virusripuli taudeiksi, joiden osalta hävittämisohjelma on valinnainen. Näiden tautien hävittämisohjelmien olisi perustuttava taudista vapaan aseman myöntämiseen pitopaikoille.

(31) Taudista vapaan aseman myöntämiseen pitopaikkatasolla perustuvien hävittämisohjelmien olisi katettava kaikki pitopaikat, joissa pidetään kohteena olevan eläinpopulaation eläimiä. Toimivaltaisen viranomaisen olisi kuitenkin voitava jättää tietyntyyppiset pitopaikat ja teurastamot hävittämisohjelman ulkopuolelle, kunhan toteutetaan asianmukaisia riskinvähentämistoimenpiteitä.

(32) Kun kyseessä on hävittämisohjelma, joka perustuu taudista vapaan aseman myöntämiseen pitopaikkatasolla, toimivaltaisen viranomaisen olisi voitava määrittää eri epidemiologisille yksiköille eri terveystilanne.

(33) Maaeläinten tapauksessa vaatimukset taudista vapaan aseman osoittamiseksi pitopaikkatasolla perustuvat siihen, että tartuntoja ei esiinny, mikä varmistetaan testauksella ja seurannalla, eläinten sekä sukusolujen ja alkioiden pitopaikkaan tuomista koskevilla edellytyksillä ja tarvittaessa rokottamista koskevilla rajoituksilla. Kun taudista vapaan aseman säilyttämisen edellytykset eivät enää täyty, kyseisen aseman peruuttamiseen väliaikaisesti tai kokonaan sekä sen palauttamiseen sovelletaan erityisiä vaatimuksia. Yksityiskohtaiset tautikohtaiset vaatimukset ja taudista vapaan aseman myöntämistä ja säilyttämistä varten käytettävien diagnoosimenetelmien luettelo ovat luonteeltaan hyvin teknisiä. Tästä syystä ne vahvistetaan liitteissä.

(34) Edellytykset, jotka koskevat taudista vapaan aseman myöntämistä, säilyttämistä sekä peruuttamista väliaikaisesti tai kokonaan pitopaikkatasolla, vahvistetaan seuraavissa ennen tämän asetuksen soveltamispäivää voimassa olleissa unionin säädöksissä: nautojen luomistaudin ja nautatuberkuloosin osalta neuvoston direktiivi 64/432/ETY (5) ja lampaiden ja vuohien luomistaudin osalta neuvoston direktiivi 91/68/ETY (6). Eläinterveyssäännöstö kumosi kyseiset säännökset. Komission delegoidussa asetuksessa (EU) 2018/1629 (7) luomistautiin ja nautatuberkuloosiin liittyvät eri taudinaiheuttajat yhdenmukaistetaan Maailman eläintautijärjestön (8) (OIE) julkaiseman maaeläinten terveyttä koskevan säännöstön, jäljempänä ’maaeläinsäännöstö’, kanssa. Niihin viitataan nyt Brucella abortus-, Brucella melitensis- ja Brucella suis -tartuntana sekä Mycobacterium tuberculosis complex -tartuntana. Näin ollen on asianmukaista tarkistaa teknisiä vaatimuksia, jotka liittyvät näiden tautien tilanteeseen, jotta ne saadaan vastaamaan maaeläinsäännöstöä ottaen samalla huomioon näiden tautien aiemmista hävittämisohjelmista saadut kokemukset.

(35) Kun kyseessä on maaeläimiin sovellettava taudin hävittämisohjelma, joka perustuu taudista vapaan aseman myöntämiseen pitopaikkatasolla, toimivaltaisen viranomaisen olisi tautiepäilyn tai -vahvistuksen yhteydessä pantava täytäntöön toimenpiteet taudin leviämisen estämiseksi. Nämä toimenpiteet olisi toteutettava ensisijaisesti siinä pitopaikassa, jossa epäiltyä tapausta pidetään, mutta toimivaltaisen viranomaisen olisi voitava laajentaa toimenpiteet koskemaan myös muita eläimiä tai pitopaikkoja, jos on olemassa riski taudin leviämisestä.

(36) Kun taudintorjuntatoimenpiteitä toteutetaan epäillyn tai vahvistetun tapauksen takia, toimivaltaisen viranomaisen olisi kiellettävä eläinten siirto tietyissä tapauksissa. Eläinten hyvinvoinnin huomioon ottamiseksi ja taudintorjuntatoimenpiteiden kestävyyden edistämiseksi toimivaltaisen viranomaisen olisi kuitenkin voitava myös sallia tiettyjen eläinten siirto pois pitopaikasta, jossa epäiltyä tai vahvistettua tapausta pidetään.

(37) Kun tautitapaus on vahvistettu, vähintään kaikki vahvistetuiksi tapauksiksi tunnustetut eläimet olisi poistettava. Kun nämä eläimet tapetaan, toimivaltaisen viranomaisen olisi voitava päättää, teurastetaanko ne, jolloin niiden liha päästetään elintarvikeketjuun, vai lopetetaanko ne, jolloin lihaa ei päästetä elintarvikeketjuun.

(38) Kun kyseessä ovat tietyt taudit, jotka voivat levitä tartunnan saaneiden eläinperäisten tuotteiden tai fomiittien kautta tai jotka voivat vaikuttaa kansanterveyteen, toimivaltaisen viranomaisen olisi toteutettava tartunnan saaneissa pitopaikoissa toimenpiteitä, joilla estetään kyseisten tautien leviäminen tuotteiden tai fomiittien kautta. Tämän vuoksi tässä asetuksessa olisi säädettävä toimenpiteistä, joilla näitä riskejä vähennetään.

(39) Kun kyseessä ovat maaeläimet ja pitopaikkatasolla on saavutettu taudista vapaa asema, seurantatoimia olisi ohjelman tehostamiseksi voitava keventää asteittain sen jälkeen, kun pitopaikka on pysynyt taudista vapaana tietyn ajan.

(40) Nautojen tarttuvaan leukoosiin, jäljempänä ’EBL’, sovellettiin ennen tämän asetuksen soveltamispäivää voimassa olleiden unionin sääntöjen nojalla pakollista hävittämistä. Nyt tämä tauti luokitellaan täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/1882 mukaisesti valinnaisen hävittämisen piiriin kuuluvaksi.

(41) Ennen tämän asetuksen soveltamispäivää voimassa olleet unionin säännöt sisältävät vakiintuneet ja tehokkaat periaatteet ja kriteerit, jotka koskevat virallisesti EBL:stä vapaan aseman tunnustamista, säilyttämistä, peruuttamista ja palauttamista. Monet jäsenvaltiot sovelsivat onnistuneesti näitä sääntöjä EBL:n aiempien hävittämisohjelmien toteuttamisen yhteydessä. Näitä sääntöjä on verrattu maaeläinsäännöstöön, ja ne on sisällytetty tähän asetukseen.

(42) Jäsenvaltioiden ja vyöhykkeiden, joissa EBL:ää ei ole esiintynyt useisiin vuosiin ja jotka ovat siten saavuttaneet EBL:stä vapaan ja vakaan eläinterveystilanteen, olisi myös jatkossa osoitettava tartuntojen puuttuminen. Riskiperusteinen seuranta on asianmukainen tapa varmistaa, että tauti havaitaan varhaisessa vaiheessa, jos sitä alkaa jälleen esiintyä, ja sen avulla lujitetaan EBL:stä vapaata asemaa. Jäsenvaltioiden olisikin otettava soveltuva seurantajärjestelmä käyttöön tämän asetuksen soveltamispäivästä alkaen.

(43) Ennen tämän asetuksen soveltamispäivää voimassa olleisiin unionin sääntöihin sisältyy Aujeszkyn tautiviruksen aiheuttamia tartuntoja, jäljempänä ’ADV’, koskevia lisätakeita unionin sisäisessä sikojen kaupassa. Jotkin jäsenvaltiot ovat soveltaneet kyseisiä sääntöjä hyvällä menestyksellä ja hävittäneet ADV-tartunnat alueellaan pidettävästä sikapopulaatiosta. Tässä asetuksessa vahvistettavassa ADV-tartuntojen hävittämisstrategiassa otetaan huomioon maaeläinsäännöstö ja ADV-tartuntojen hävittämisessä toimiviksi osoittautuneet kriteerit.

(44) Tässä asetuksessa vahvistettavat naudan tarttuvaa rinotrakeiittia / tarttuvaa pustulaarista vulvovaginiittia (IBR/IPV) koskevat säännöt perustuvat komission päätökseen 2004/558/EY (9), jossa säädetään lisätakeista yhteisön sisäisessä nautaeläinten kaupassa. Niihin sisältyy esimerkiksi vaatimuksia, jotka koskevat naudan 1-tyypin herpesvirusinfektiosta (BoHV-1) vapaan aseman saavuttamista, säilyttämistä ja palauttamista pitopaikkatasolla. Sääntöjen kehittämisessä on otettu huomioon maaeläinsäännöstön standardit ja EFSAn tieteellinen lausunto (10).

(45) Ennen tämän asetuksen soveltamispäivää voimassa olleisiin unionin sääntöihin ei sisälly naudan virusripulia, jäljempänä ’BVD’, koskevia säännöksiä, sukusolujen ja alkioiden kauppaa koskevia säännöksiä lukuun ottamatta. Täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2018/1882 BVD luetteloidaan luokan C taudiksi, joka kuuluu valinnaisen hävittämisen piiriin. Siksi tässä asetuksessa vahvistetaan säännöksiä, jotka koskevat BVD:n hävittämisohjelmia ja BVD:stä vapaan aseman myöntämistä ja säilyttämistä.

(46) Maaeläinsäännöstö ei sisällä BVD:tä käsittelevää lukua eikä kriteerejä, jotka koskisivat BVD:stä vapaata asemaa tai eläinten siirtoja tältä osin. OIE:n julkaisemassa maaeläinten diagnostisia testejä ja rokotteita käsittelevässä käsikirjassa on kuitenkin BVD:tä käsittelevä luku. Nämä diagnostiset standardit on otettu huomioon tämän asetuksen BVD:tä koskevissa säännöksissä.

(47) Täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2018/1882 raivotautiviruksen aiheuttama tartunta luetteloidaan luokan B taudiksi. Siksi tässä asetuksessa on säännöksiä, jotka koskevat pakollisia hävittämisohjelmia ja taudista vapaan aseman myöntämistä ja säilyttämistä raivotautiviruksen aiheuttaman tartunnan ollessa kyseessä.

(48) Luonnonvaraiset ketut ovat EU:ssa raivotautiviruksen ensisijaisia kantajia. Siksi hävittämisohjelmien toimenpiteissä on asianmukaista keskittyä ensisijaisesti luonnonvaraisten kettujen populaatioon. Kaikki muutkin nisäkäslajit ovat kuitenkin tartunnoille alttiita, ja täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2018/1882 luetteloidaan tämän taudin osalta monia muitakin eläinlajeja. Toimivaltaisten viranomaisten olisi otettava muita eläinpopulaatioita mukaan hävittämisohjelmiin, jos ihmisten tai eläinten terveys on vaarassa.

(49) Raivotautiviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmien taudintorjuntastrategia perustuu pääasiallisesti kohteena olevan eläinpopulaation rokottamiseen ja sitä tukeviin muihin tärkeisiin toimiin, kuten seurantaan, taudintorjuntatoimenpiteiden toteuttamiseen, lemmikkieläinten siirtojen valvontaan ja rokotusten tehokkuuden seurantaan. Rokotussäännökset ovat luonteeltaan hyvin teknisiä, joten ne vahvistetaan liitteessä.

(50) Täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2018/1882 sinikieliviruksen aiheuttama tartunta (serotyypit 1–24) luetteloidaan luokan C taudiksi, jonka osalta hävittämisohjelma on valinnainen. Tämä merkitsee muutosta taudin torjuntapolitiikkaan, sillä ennen tätä asetusta sovellettavassa neuvoston direktiivissä 2000/75/ETY (11) säädettiin sen välittömästä hävittämisestä. Tässä asetuksessa vahvistetaan uusia säännöksiä, joissa otetaan huomioon taudin uusi asema.

(51) Sinikieliviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmien taudintorjuntastrategia perustuu pääasiallisesti kohteena olevan eläinpopulaation rokottamiseen ja sitä tukeviin muihin toimiin, kuten seurantaan, taudintorjuntatoimenpiteiden toteuttamiseen, eläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden siirtojen valvontaan sekä tartunnanlevittäjille altistumisen minimoimiseen.

(52) Lausunnossaan (12), joka käsittelee torjuntaa ja seurantaa sekä eläinten siirtoja sinikieliviruksen aiheuttamien tartuntojen tapauksessa, EFSA osoittaa, että hävittämisen onnistumiseksi rokotuskattavuuden olisi oltava vähintään 95 prosenttia taudille alttiista nauta- ja lammaseläimistä vähintään viiden vuoden ajan. Näin ollen on odotettavissa, että sinikieliviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmiin kuuluu rokotuskampanja, mutta tässä asetuksessa olisi jätettävä joustonvaraa kunkin tapauksen erityispiirteiden huomioon ottamiseksi.

(53) Sellaiset jäsenvaltiot tai niiden vyöhykkeet, jotka ovat vapaita sinikieliviruksen aiheuttamista tartunnoista tai mukana niiden hävittämisohjelmassa, olisi suojattava niin, ettei mikään sinikieliviruksen serotyypeistä pääse kulkeutumaan niiden alueelle pidettävien eläinten tai sukusolujen ja alkioiden siirtojen yhteydessä. Tämän vuoksi hävittämisohjelmia koskevissa säännöksissä olisi vahvistettava vaatimukset, jotka koskevat pidettävien eläinten tai sukusolujen ja alkioiden tuomista sellaisiin jäsenvaltioihin tai niiden vyöhykkeille, jotka ovat vapaita sinikieliviruksen aiheuttamista tartunnoista tai mukana niiden hävittämisohjelmassa. Tämä olisi otettava huomioon myös taudista vapaan aseman säilyttämisen kriteereissä. Samoja periaatteita olisi sovellettava eläinten siirtoihin sellaisten jäsenvaltioiden tai niiden vyöhykkeiden kautta, jotka ovat vapaita sinikieliviruksen aiheuttamista tartunnoista tai mukana niiden hävittämisohjelmassa.

(54) Paikalliset tilanteet voivat jatkossakin olla hyvin erilaisia, joten toimivaltaisen viranomaisen olisi lisäksi voitava sallia eläinten sekä sukusolujen ja alkioiden tuominen tapauskohtaisten vaatimusten täyttymisen perusteella edellyttäen, ettei niiden tuonti vaaranna terveystilannetta määräpaikassa. Näin ollen tässä asetuksessa on asianmukaista säätää vaatimuksista ja edellytyksistä, jotka mahdollistavat tuonnin sallimisen. Näiden vaatimusten olisi perustuttava eläinten sekä sukusolujen ja alkioiden tilanteeseen ja oltava riippumattomia alkuperäjäsenvaltiosta tai -vyöhykkeestä.

(55) Luokan B tai C vesieläintautien hävittämisohjelmissa olisi otettava huomioon seurantavaatimukset, joita edellytetään taudista vapaan aseman saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi, ohjelmaan otettavan alueen ja eläinpopulaation tiedot sekä ohjelman välitavoitteet ja lopulliset tavoitteet. Hävittämisohjelman olisi sisällettävä torjuntatoimet, jotka on toteutettava tartunnan saaneissa vesieläinten pitopaikoissa.

(56) Vesieläintautien hävittämisohjelmilla tulisi olla välitavoitteet ja lopulliset tavoitteet, joiden avulla arvioidaan edistymistä taudista vapaan aseman saavuttamisessa. Tarvittaessa näissä tavoitteissa olisi otettava huomioon riski, jonka luonnonvaraiset eläimet aiheuttavat hävittämisohjelman onnistumiselle. Varsinkin kaikki mahdollisuudet poiketa ehdotetusta kuuden vuoden soveltamisajasta olisi otettava huomioon suunniteltaessa ohjelman välitavoitteita ja lopullisia tavoitteita.

(57) Vesieläinten ollessa kyseessä hävittämisohjelmaan otettava populaatio koostuu täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2018/1882 luetteloiduista lajeista. Toimivaltaisella viranomaisella olisi kuitenkin oltava mahdollisuus jättää täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2018/1882 tartunnanlevittäjiksi luetellut lajit ohjelman ulkopuolelle, jos se on suorittanut riskinarvioinnin ja todennut kyseisisistä eläimistä aiheutuvan riskin vähäiseksi.

(58) Toimivaltaisella viranomaisella olisi oltava mahdollisuus ottaa mukaan täydentäviä vesieläinpopulaatioita, jos kyseisistä eläimistä aiheutuu merkittävä riski terveystilanteelle. Lisäksi sen olisi voitava jättää tietyt pitopaikat, joista aiheutuva riski on pieni, hävittämisohjelman ulkopuolelle, jos tämä ei vaaranna ohjelman onnistumista.

(59) Kun jäsenvaltio on päättänyt osallistua luokan C taudin hävittämisohjelmaan, toimijoiden on noudatettava edellytyksiä, jotka koskevat luetteloituihin lajeihin kuuluvien eläinten tuontia, ilmoitettava luetteloitujen tautien epäillyistä tapauksista, noudatettava taudintorjuntatoimia, kun tautia epäillään tai se vahvistetaan, ja toteutettava muut toimivaltaisen viranomaisen mahdollisesti edellyttämät toimenpiteet, esimerkiksi rokottaminen.

(60) Kun taudista vapaassa tai hävittämisohjelman piiriin kuuluvassa jäsenvaltiossa, vyöhykkeellä tai lokerossa epäillään luetteloidun vesieläintaudin esiintymistä tai se vahvistetaan, toimivaltaisen viranomaisen olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet taudin torjumiseksi. Tässä asetuksessa olisikin vahvistettava toimenpiteitä koskevat säännöt. Niihin on sisällytettävä rajoitusvyöhykkeen perustaminen, kun luetteloitu tauti on vahvistettu hävittämisohjelmaan osallistuvassa pitopaikassa tai taudista vapaaksi vahvistetussa pitopaikassa, sekä vähimmäisvaatimukset, joita sovelletaan rajoitusvyöhykkeiden maantieteellisten rajojen määrittämiseen, ja näiden rajojen määrittämiseen vaikuttavat tekijät.

(61) Kun luetteloitu vesieläintauti on vahvistettu sellaisessa jäsenvaltiossa, vyöhykkeellä tai lokerossa, joka on taudista vapaa tai mukana hävittämisohjelmassa, toimivaltainen viranomainen suorittaa tartunnan saaneissa pitopaikoissa ja muissa rajoitusvyöhykkeellä sijaitsevissa pitopaikoissa perusteelliset tarkastukset. Tässä asetuksessa säädetään, minkälaisia nämä tarkastukset ovat ja miten joustavasti toimivaltainen viranomainen suhtautuu siirtoihin. Joustonvaraa on ainoastaan tilanteissa, joissa määränpäänä olevassa pitopaikassa tai sinne kuljetettavina olevien vesieläinten terveystilanne ei ole vaarassa.

(62) Kun pitopaikassa on puhjennut vesieläintauti ja kyseinen pitopaikka joko jatkaa hävittämisohjelmaa tai käynnistää hävittämisohjelman, vesieläimet, jotka ovat kuolleita tai kuolemaisillaan tai joissa esiintyy kliinisiä merkkejä, on tärkeää poistaa pitopaikasta toimivaltaisen viranomaisen määräämässä ajassa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1069/2009 (13) mukaisesti. Näin taudintorjunnassa voidaan onnistua.

(63) Eläinterveyssäännöstön nojalla komission on kehitettävä yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat taudista vapaan aseman myöntämistä jäsenvaltioille, vyöhykkeille ja lokeroille. Näiden sääntöjen olisi sisällettävä tautikohtaiset kriteerit, joilla osoitetaan, että kohteena oleva eläinpopulaatio on taudista vapaa, ja yleiset kriteerit, joiden avulla kohteena olevan eläinpopulaation terveystilannetta valvotaan tehokkaasti.

(64) Yleiset kriteerit kattavat alueellisen soveltamisalan, seurannan, bioturvaamisen, taudintorjuntatoimenpiteet sekä pitopaikkojen rekisteröintiä ja hyväksymistä, eläinten jäljitettävyyttä ja siirtoihin sovellettavia vaatimuksia koskevien eläinterveyssäännöstössä vahvistettujen toimintasääntöjen johdonmukaisen täytäntöönpanon.

(65) Tässä asetuksessa vahvistetaan tautikohtaiset kriteerit, jotka perustuvat luetteloitujen lajien puuttumiseen taikka taudinaiheuttajan tai tartunnanlevittäjän kyvyttömyyteen selvitä hengissä. Nämä kriteerit olisi laadittava sillä tavalla joustaviksi, että toimivaltainen viranomainen voi oikeuttaa taudista vapaan aseman saavuttamisen tapauskohtaisesti. Näin ollen tässä asetuksessa vahvistetaan yleiset vaatimukset, joiden perusteella jäsenvaltio voi pyytää taudista vapaan aseman myöntämistä koko alueelleen tai sen vyöhykkeelle tai vesiviljelyeläinten tapauksessa lokerolle.

(66) Tässä asetuksessa vahvistetaan hävittämisohjelman tulosten ja aiempien tietojen ja seurantatietojen pohjalta tautikohtaiset kriteerit. Kyseiset kriteerit perustuvat myös seurannan tuloksiin, taudin kulkeutumisen estämiseksi toteutettaviin toimenpiteisiin ja rokotteiden käyttöä koskeviin edellytyksiin.

(67) Teknisen luonteensa vuoksi nämä kriteerit vahvistetaan liitteissä ja ryhmitellään taudin mukaan ja yhdessä taudista vapaan aseman säilyttämistä koskevien kriteerien kanssa.

(68) Tässä asetuksessa on asianmukaista vahvistaa taudista vapaan aseman myöntämistä ja säilyttämistä koskevat nykyaikaistetut vaatimukset, joissa otetaan huomioon ennen tämän asetuksen soveltamispäivää voimassa olleet unionin säännöt, maaeläinsäännöstö, OIE:n vesieläinsäännöstö ja silloin, kun asiaa koskevia säännöksiä ei ennestään ole, paras saatavilla oleva tieteellinen näyttö.

(69) Täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2018/1882 Varroa spp. -punkin esiintyminen luetteloidaan luokan C taudiksi, joka kuuluu valinnaisen hävittämisen piiriin. Tässä asetuksessa vahvistetaan Varroa spp. -punkin esiintymisestä vapaan aseman saavuttamista ja säilyttämistä koskevat säännökset.

(70) Täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2018/1882 Newcastlen tautiviruksen aiheuttama tartunta luetteloidaan luokan A taudiksi, jonka osalta on toteutettava välittömästi hävittämistoimenpiteitä. Tämän vuoksi tässä asetuksessa ei ole säännöksiä, jotka koskisivat Newcastlen tautiviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmia. Toimivaltaisen viranomaisen olisi kuitenkin voitava myöntää Newcastlen tautiviruksen aiheuttamasta tartunnasta vapaa asema ilman rokotuksia aiempien tietojen ja seurantatietojen perusteella.

(71) Vesieläinten tapauksessa lokeroita on kahdenlaisia. Ympäröivien vesien terveystilanteesta riippumattomat lokerot toimivat tiukasti määritellyissä olosuhteissa, joiden avulla varmistetaan, ettei ympäröivien vesien terveystilanne vaikuta lokeroiden toimintaan. Ympäröivien vesien terveystilanteesta riippuvaisiin lokeroihin ympäröivien vesien terveystilanne puolestaan vaikuttaa, ja niiden toimintaolosuhteet ovat joustavammat. Ympäröivien vesien terveystilanteesta riippuvainen lokero voidaan kuitenkin perustaa vasta sen jälkeen, kun toimivaltainen viranomainen on arvioinut useita epidemiologisia tekijöitä ja toteuttanut tarvittavat riskinvähentämistoimenpiteet, joilla estetään taudin kulkeutuminen lokeroon.

(72) Vesieläinten osalta ja ottaen huomioon, että ympäröivistä vesistä riippumattomiin yksittäisiin pitopaikkoihin liittyy vähemmän riskejä, tässä asetuksessa säädetään erityisistä säännöksistä, jotka koskevat ympäröivien vesien terveystilanteesta riippumattomia lokeroita, jotka aloittavat vesiviljelytoiminnan ensimmäistä kertaa tai uudelleen tuotantotauon jälkeen. Niiden tapauksessa taudista vapaa asema olisi vahvistettava välittömästi, kunhan tietyt edellytykset täyttyvät. Lisäksi vahvistetaan säännöksiä, jotka koskevat ympäröivien vesien terveystilanteesta riippumattomia lokeroita, joissa tauti on puhjennut. Sen varmistamiseksi, että taudinpurkaus on hoidettu onnistuneesti eläinten poistamisen jälkeen tehdyllä puhdistuksella, desinfioinnilla ja tyhjillään pitämisellä, otanta lokeroon tuoduista uusista eläimistä olisi testattava ennen kuin taudista vapaa asema voidaan vahvistaa.

(73) Kun taudista vapaan aseman säilyttämisen edellytykset eivät enää täyty tautiepäilyn tai -vahvistuksen takia, toimivaltaisen viranomaisen olisi toteutettava taudintorjuntatoimenpiteitä. Näitä toimenpiteitä olisi toteutettava taudintorjunnan eri vaiheissa alkaen siitä, kun taudinpurkausta epäillään, ja aina siihen asti, kun tilanne on ratkaistu ja taudista vapaa asema palautettu.

(74) Jos toimivaltainen viranomainen havaitsee, että jäsenvaltion, vyöhykkeen tai lokeron taudista vapaan aseman säilyttämisen edellytyksiä on rikottu, olisi toteutettava toimenpiteitä tilanteen korjaamiseksi. Toimivaltaisella viranomaisella olisi oltava mahdollisuus peruuttaa taudista vapaa asema väliaikaisesti silloin, kun tilanne on vielä korjattavissa ilman, että komission tarvitsee peruuttaa taudista vapaata asemaa kokonaan.

(75) Kun jäsenvaltio haluaa saada luetteloidusta vesieläintaudista vapaan aseman koko alueelleen tai sellaiselle vyöhykkeelle, joka kattaa yli 75 prosenttia sen alueesta tai joka ulottuu toisen jäsenvaltion tai kolmannen maan alueelle, sen on haettava komissiolta sille hyväksyntää. Kaikissa muissa tapauksissa sovelletaan omaan ilmoitukseen perustuvaa järjestelmää.

(76) Kun vesieläintaudeista vapaa asema perustuu omaan ilmoitukseen eikä kyseisen vyöhykkeen tai lokeron taudista vapaa asema edellytä komission hyväksyntää, toimitaan tavalla, jonka tarkoitus on tehdä menettelystä avoimempi sekä helpottaa ja mahdollisesti myös nopeuttaa taudista vapaan aseman vahvistamista jäsenvaltion kannalta. Koko menettely hoidetaan sähköisesti, ellei jokin toinen jäsenvaltio tai komissio esitä huolenaiheita, joita ei pystytä ratkaisemaan riittävän hyvin. Jos joitakin huolenaiheita ei pystytä ratkaisemaan riittävän hyvin, ilmoitus siirretään pysyvän kasvi-, eläin-, elintarvike- ja rehukomitean tarkasteltavaksi.

(77) Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöksiä, jotka koskevat jäsenvaltion tai sen vyöhykkeiden taudista vapaan aseman hyväksymistä. Niiden sisältö saattaa erota säännöistä, jotka ovat olleet voimassa ennen tämän asetuksen soveltamispäivää. Asianmukaisia siirtymäsäännöksiä tarvitaan sen varmistamiseksi, että siirtyminen taudista vapaan aseman hyväksymistä koskevasta nykyisestä järjestelmästä uusiin vaatimuksiin on sujuva.

(78) Jotta seurantaa, hävittämisohjelmia ja taudista vapaata asemaa koskevaa unionin lainsäädäntöä sovellettaisiin yhdenmukaisesti ja jotta se olisi selkeää ja avointa, tällä asetuksella olisi kumottava komission päätös 2000/428/EY (14), komission päätös 2002/106/EY (15), komission päätös 2003/422/EY (16), komission päätös 2006/437/EY (17), komission asetus (EY) N:o 1266/2007 (18), komission päätös 2008/896/EY (19) ja komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/1554 (20).

(79) Eläinterveyssäännöstöä sovelletaan 21 päivästä huhtikuuta 2021 alkaen. Tämän vuoksi myös tässä asetuksessa vahvistettuja sääntöjä olisi sovellettava mainitusta päivästä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

I OSA

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla Kohde ja soveltamisala 1. Tällä asetuksella täydennetään asetuksessa (EU) 2016/429 säädettyjä maaeläinten, vesieläinten ja muiden eläinten tiettyjen luetteloitujen ja uusien tautien seurantaa, hävittämisohjelmia ja taudista vapaata asemaa koskevia sääntöjä. 2. Tämän asetuksen II osan 1 luvussa vahvistetaan asetuksen (EU) 2016/429 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tautien ja kyseisen asetuksen 6 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen uusien tautien seurantaa koskevat säännöt seuraavien seikkojen osalta: a) seurannan suunnittelu, mukaan lukien kohteena oleva eläinpopulaatio ja diagnoosimenetelmät; b) tautivahvistus ja tapausmäärittely; c) unionin seurantaohjelmat. 3. Tämän asetuksen II osan 2 luvussa vahvistetaan asetuksen (EU) 2016/429 9 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuja maaeläintautien hävittämisohjelmia koskevat säännöt seuraavien seikkojen osalta: a) taudintorjuntastrategia, alue, eläinpopulaatiot, tavoitteet ja soveltamisaika; b) toimijoiden ja toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudet; c) taudintorjuntatoimenpiteet tautiepäilyn ja -vahvistuksen yhteydessä. 4. Tämän asetuksen II osan 3 luvussa vahvistetaan asetuksen (EU) 2016/429 9 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuja vesieläintautien hävittämisohjelmia koskevat säännöt seuraavien seikkojen osalta: a) taudintorjuntastrategia, alue, eläinpopulaatiot, tavoitteet ja soveltamisaika; b) toimijoiden ja toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudet; c) taudintorjuntatoimenpiteet tautiepäilyn ja -vahvistuksen yhteydessä. 5. Tämän asetuksen II osan 4 luvussa vahvistetaan asetuksen (EU) 2016/429 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista tietyistä maaeläintaudeista ja vesieläintaudeista vapaata asemaa koskevat säännöt seuraavien seikkojen osalta: a) kriteerit jäsenvaltioiden tai vyöhykkeiden taudista vapaan aseman hyväksymiselle; b) kriteerit lokeroiden, joissa pidetään vesiviljelyeläimiä, taudista vapaan aseman hyväksymiselle; c) kriteerit taudista vapaan aseman säilyttämiselle; d) taudista vapaan aseman väliaikainen peruuttaminen, peruuttaminen kokonaan ja palauttaminen. 6. Tämän asetuksen III osassa vahvistetaan siirtymä- ja loppusäännökset seuraavien seikkojen osalta: a) taudista vapaan aseman hyväksyminen niiden jäsenvaltioiden, vyöhykkeiden ja lokeroiden osalta, joilla on ennen tämän asetuksen soveltamispäivää voimassa olleen lainsäädännön mukaisesti tunnustettu olevan taudista vapaa asema; b) hävittämisohjelmien hyväksyminen niiden jäsenvaltioiden, vyöhykkeiden ja lokeroiden osalta, joilla on ennen tämän asetuksen soveltamispäivää voimassa olleen lainsäädännön mukaisesti hyväksytty hävittämis- tai seurantaohjelma.

2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan 1) ’luokan E taudilla’ asetuksen (EU) 2016/429 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettua luetteloitua tautia, joka edellyttää seurantaa unionissa; 2) ’kohteena olevalla eläinpopulaatiolla’ sitä luetteloidun lajin eläinpopulaatiota, joka on määritelty lajin ja soveltuvissa tapauksissa luokan perusteella seurantatoimien tai hävittämisohjelmien kohteeksi tai tietystä taudista vapaaksi; 3) ’täydentävällä eläinpopulaatiolla’ sellaista luetteloituihin lajeihin kuuluvaa pidettävien tai luonnonvaraisten eläinten populaatiota, johon kohdistetaan valinnaisia taudinehkäisy-, seuranta- ja taudintorjuntatoimenpiteitä, joita tarvitaan kohteena olevan eläinpopulaation taudista vapaan aseman saavuttamiseksi tai säilyttämiseksi; 4) ’luokan A taudilla’ asetuksen (EU) 2016/429 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua luetteloitua tautia, jota ei tavanomaisesti esiinny unionissa ja jonka osalta on toteutettava välittömästi hävittämistoimenpiteitä heti, kun se havaitaan; 5) ’luokan B taudilla’ asetuksen (EU) 2016/429 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua luetteloitua tautia, jota on torjuttava kaikissa jäsenvaltioissa tavoitteena sen hävittäminen koko unionista; 6) ’luokan C taudilla’ asetuksen (EU) 2016/429 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua luetteloitua tautia, joka on merkityksellinen joidenkin jäsenvaltioiden kannalta ja joka edellyttää toimenpiteitä, jotta estettäisiin sen leviäminen virallisesti tautivapaisiin unionin osiin tai unionin niihin osiin, joilla on hävittämisohjelma kyseistä luetteloitua tautia varten; 7) ’nautaeläimellä’ tai ’nautaeläimiin kuuluvalla eläimellä’ eläintä, joka kuuluu johonkin sukuihin Bison, Bos (mukaan lukien alasuvut Bos, Bibos, Novibos, Poephagus) ja Bubalus (mukaan lukien alasuku Anoa) kuuluvista sorkka- ja kavioeläinten lajeista, sekä näiden lajien risteytyksenä syntynyttä jälkeläistä; 8) ’lammaseläimellä’ tai ’lammaseläimiin kuuluvalla eläimellä’ eläintä, joka kuuluu johonkin sukuun Ovis kuuluvista sorkka- ja kavioeläinten lajeista, sekä näiden lajien risteytyksenä syntynyttä jälkeläistä; 9) ’vuohieläimellä’ tai ’vuohieläimiin kuuluvalla eläimellä’ eläintä, joka kuuluu johonkin sukuun Capra kuuluvista sorkka- ja kavioeläinten lajeista, sekä näiden lajien risteytyksenä syntynyttä jälkeläistä; 10) ’kiertävällä sirkuksella’ näyttelyä tai tivolia, jossa on eläimiä tai eläinnäytöksiä ja jonka on tarkoitus siirtyä jäsenvaltioiden välillä; 11) ’eläinnäytöksellä’ näytöstä, jossa esiintyy näyttelyä tai tivolia varten pidettäviä eläimiä ja joka voi olla osa sirkusta; 12) ’sikaeläimellä’ tai ’sikaeläimiin kuuluvalla eläimellä’ eläintä, joka kuuluu johonkin asetuksen (EU) 2016/429 liitteessä III luetelluista heimoon Suidae kuuluvista sorkka- ja kavioeläinten lajeista; 13) ’kuljetusvälineellä’ maantieajoneuvoa tai raideliikennevälinettä, vesi- ja ilma-alusta; 14) ’koiralla’ Canis lupus -lajin pidettävää eläintä; 15) ’kissalla’ Felis silvestris -lajin pidettävää eläintä; 16) ’fretillä’ Mustela putorius furo -lajin pidettävää eläintä; 17) ’kausittain sinikieliviruksesta vapaalla alueella’ jonkin jäsenvaltion koko aluetta tai sen vyöhykettä, jolle toimivaltainen viranomainen on myöntänyt 40 artiklan 3 kohdan mukaisesti sinikieliviruksen aiheuttamista tartunnoista (serotyypit 1–24) väliaikaisesti vapaan aseman tartunnanlevittäjistä vapaan kauden perusteella ja koska on osoitettu, ettei tautia esiinny luetteloiduissa eläinlajeissa; 18) ’tartunnanlevittäjiltä suojatulla pitopaikalla’ osaa pitopaikan tiloista tai kaikkia sen tiloja, jotka on suojattu Culicoides-lajien hyönteisiltä asianmukaisin fyysisin ja hallinnollisin keinoin, ja pitopaikalla on toimivaltaisen viranomaisen 44 artiklan mukaisesti myöntämä tartunnanlevittäjiltä suojatun pitopaikan asema; 19) ’sumppualuksella’ vesiviljelytoiminnassa käytettyä alusta, jossa on vesisäiliö elävien kalojen vedessä varastointia ja kuljetusta varten; 20) ’tyhjillään pitämisellä’ tautienhallintatarkoituksessa toteutettavaa toimenpidettä, jolla pitopaikka tyhjennetään luetteloituihin lajeihin kuuluvista vesiviljelyeläimistä ja, silloin kun se on mahdollista, vedestä; 21) ’hakukelpoisuuskaudella’ ajanjaksoa ennen kuin toimivaltainen viranomainen toimittaa taudista vapaata asemaa koskevan hakemuksen tai soveltuvissa tapauksissa ennen kuin 83 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu alustava ilmoitus julkaistaan sähköisesti; 22) ’muilla kuin luetteloiduilla lajeilla’ eläinlajeja tai eläinlajiryhmiä, joita ei mainita komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/1882 liitteessä olevassa luettelossa jonkin tietyn taudin yhteydessä; 23) ’parvella’ kaikkea siipikarjaa, jonka yksilöillä on sama terveystilanne ja jota pidetään samoissa tiloissa tai samassa tarhassa ja joka muodostaa yhden ainoan epidemiologisen yksikön, tai kaikkia tällaisia vankeudessa pidettäviä lintuja; sisätiloissa pidettävän siipikarjan osalta tähän käsitteeseen sisältyvät kaikki linnut, jotka jakavat saman ilmatilan; 24) ’DIVA-rokotuksella’ (Differentiating Infected from Vaccinated Animals) rokottamista sellaisella rokotteella, jonka avulla ja asianmukaista serologista diagnoosimenetelmää käytettäessä tartunnan saaneet eläimet voidaan havaita rokotetussa eläinpopulaatiossa; 25) ’DIVA-rokotetuilla eläimillä’ eläimiä, jotka on rokotettu DIVA-rokotusmenettelyn mukaisesti; 26) ’sukusolujen ja alkioiden hyväksytyllä pitopaikalla’ asetuksen (EU) 2016/429 97 artiklan 1 kohdan mukaisesti hyväksyttyä siemennesteen keräysasemaa, alkionkeruuryhmää, alkiontuotantoryhmää, sukusolujen ja alkioiden käsittelypaikkaa tai sukusolujen ja alkioiden varastointiasemaa; 27) ’siemennesteellä’ eläimen tai eläinten käsittelemätöntä, käsiteltyä tai laimennettua siemennestettä; 28) ’munasoluilla’ oogeneesin sellaisia kehitysvaiheita, joissa soluissa on haploidi (yksinkertainen) peruskromosomisto, mukaan lukien sekundaariset oosyytit ja munasolut; 29) ’alkiolla’ kehityksensä alkuvaiheessa olevan eläimen alkiota, joka on siirrettävissä vastaanottajaeläimeen; 30) ’tartunnanlevittäjistä vapaalla kaudella’ tietyllä alueella ajanjaksoa, jona Culicoides-lajien hyönteisiä ei esiinny, määritettynä liitteessä V olevan II osan 1 luvun 5 jakson mukaisesti; 31) ’tarhamehiläisillä’ Apis mellifera -lajin eläimiä; 32) ’siitossiipikarjalla’ vähintään 72 tunnin ikäistä siipikarjaa, joka on tarkoitettu siitosmunien tuotantoon; 33) ’vuosittaisella satunnaisseurannalla’ seurantaa, johon kuuluu joka vuosi ainakin yhden tutkimuksen järjestäminen kohteena olevalle eläinpopulaatiolle siten, että tutkittavat yksiköt valitaan todennäköisyyksiin perustuvia näytteenottomenetelmiä käyttäen.

II OSA

SEURANTA, HÄVITTÄMISOHJELMAT JA TAUDISTA VAPAA ASEMA

1 LUKU

Seuranta

1 jakso

Seurannan suunnittelu, kohteena oleva eläinpopulaatio ja diagnoosimenetelmät

3 artikla Seurannan suunnittelu 1. Toimivaltaisen viranomaisen on suunniteltava maaeläinten ja muiden eläinten luetteloitujen ja uusien tautien seuranta ottaen huomioon a) yleiset seurantavaatimukset, jotka perustuvat i) asetuksen (EU) 2016/429 18 artiklan 1 kohdassa säädettyyn ilmoittamiseen; ii) asianmukaisiin eläinlääketieteellisiin tutkimuksiin, jotka suoritetaan, kun esiintyy lisääntynyttä kuolleisuutta ja muita vakavan taudin merkkejä tai tuotantomäärien merkittävää vähentymistä määrittämättömästä syystä; iii) toimivaltaisen viranomaisen suorittamaan tutkimukseen epäiltäessä luokan E tautia tai, tapauksesta riippuen, uutta tautia; iv) 4 artiklan mukaisiin seurannan kohteena oleviin eläinpopulaatioihin; v) 7 artiklan mukaiseen virallisen valvonnan ja muiden virallisten toimien merkitykseen; b) erityiset seurantavaatimukset, i) jotka sisältyvät unionin seurantaohjelmiin; ii) jotka ovat osa pakollisia tai valinnaisia hävittämisohjelmia; iii) joita noudattamalla osoitetaan taudista vapaa asema ja säilytetään se; iv) jotka sisältyvät taudintorjuntatoimenpiteisiin; v) jotka liittyvät tiettyjen pitopaikkojen hyväksymiseen; vi) joita sovelletaan maaeläinten siirtoihin unionissa tai niiden unioniin saapumiseen. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on suunniteltava vesieläinten luetteloitujen ja uusien tautien seuranta ottaen huomioon a) yleiset seurantavaatimukset, jotka perustuvat i) asetuksen (EU) 2016/429 18 artiklan 1 kohdassa säädettyyn ilmoittamiseen; ii) asianmukaisiin eläinlääketieteellisiin tutkimuksiin, jotka suoritetaan, kun esiintyy lisääntynyttä kuolleisuutta ja muita vakavan taudin merkkejä tai tuotantomäärien merkittävää vähentymistä määrittämättömästä syystä; iii) toimivaltaisen viranomaisen suorittamaan tutkimukseen epäiltäessä luokan E tautia tai, tapauksesta riippuen, uutta tautia; iv) 4 artiklan mukaisiin seurannan kohteena oleviin eläinpopulaatioihin; v) 7 artiklan mukaiseen virallisen valvonnan ja muiden virallisten toimien merkitykseen; vi) taudintorjuntatoimenpiteisiin; b) erityiset seurantavaatimukset, i) jotka sisältyvät liitteessä VI olevan I osan 1 luvussa tarkoitettuun riskiperusteiseen seurantaohjelmaan, mukaan lukien riskiluokitus ja säännölliset eläinterveyskäynnit, joista säädetään liitteessä VI olevan I osan 2 ja 3 luvussa; ii) jotka sisältyvät hävittämisohjelmiin, joista säädetään liitteessä VI olevan II osan 1–6 luvussa; iii) joita noudattamalla osoitetaan taudista vapaa asema ja säilytetään se; iv) joita noudattamalla osoitetaan siten kuin liitteessä VI olevan III osan 1–6 luvussa tarkoitetuissa seurantaohjelmissa edellytetään, että pitopaikoissa, jotka eivät ole mukana ii alakohdassa tarkoitetussa hävittämisohjelmassa tai joilla ei ole iii alakohdassa tarkoitettua taudista vapaata asemaa, ei ole tartuntaa; v) joita sovelletaan vesieläinten siirtoihin unionissa tai niiden unioniin saapumiseen.

4 artikla Kohteena oleva eläinpopulaatio 1. Toimivaltaisen viranomaisen on yksilöitävä 3 artiklassa tarkoitetun seurannan kohteena oleva eläinpopulaatio kunkin luetteloidun taudin ja tarvittaessa myös kunkin uuden taudin osalta ja sisällytettävä mukaan a) luetteloituihin lajeihin kuuluvat pidettävät eläimet; b) luetteloituihin lajeihin kuuluvat luonnonvaraiset eläimet, jos i) niihin sovelletaan unionin seurantaohjelmaa taikka pakollista tai valinnaista hävittämisohjelmaa tai taudista vapaan aseman myöntämisen tai säilyttämisen edellyttämää seurantaa; ii) toimivaltainen viranomainen katsoo, että ne aiheuttavat riskin muiden lajien terveystilanteen heikentymisestä jäsenvaltiossa, vyöhykkeellä tai lokerossa; tai iii) seurantaa tarvitaan unioniin saapumiseen tai unionin sisäisiin siirtoihin sovellettavien eläinterveysvaatimusten arvioimiseksi. 2. Sen varmistamiseksi, että muissa kuin 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuissa lajeissa esiintyvät uudet taudit havaitaan varhaisessa vaiheessa, toimivaltaisen viranomaisen on sisällytettävä kohteena olevaan eläinpopulaatioon sellaisten lajien pidettäviä eläimiä, jotka eivät ole kyseisen luetteloidun taudin osalta luetteloituja lajeja, jos seuraavat kriteerit täyttyvät: a) ne siirretään toisessa jäsenvaltiossa, vyöhykkeellä tai lokerossa sijaitseviin pitopaikkoihin; ja b) toimivaltainen viranomainen katsoo, että jos uutta tautia alkaa esiintyä kyseisessä lajissa, siihen kuuluvista eläimistä aiheutuu niiden lukumäärän tai siirtotiheyden vuoksi riski muiden pidettävien eläinten terveystilanteen heikentymisestä toisessa jäsenvaltiossa, vyöhykkeellä tai lokerossa.

5 artikla Tiettyjen pidettävien maaeläinten jättäminen kohteena olevan eläinpopulaation ulkopuolelle 1. Poiketen siitä, mitä 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi, silloin kun kyseessä on muun kuin luokan A taudin seuranta, rajata kohteena olevan eläinpopulaation sellaisiin luetteloituihin lajeihin kuuluvien pidettävien eläinten luokkiin, joihin sovelletaan kyseiseen tautiin liittyviä a) unionin seurantaohjelmia; b) pakollisia tai valinnaisia hävittämisohjelmia taikka taudista vapaan aseman myöntämisen tai säilyttämisen edellyttämää seurantaa; tai c) eläinterveysvaatimuksia, jotka koskevat unioniin saapumista tai unionin sisäisiä siirtoja ja jotka perustuvat seurantaan. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut pidettävien eläinten luokat voivat perustua eläinten ikään, sukupuoleen, sijaintiin tai niiden tuotantotyyppiin.

6 artikla Diagnoosimenetelmät 1. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että näytteenotto, tekniikat, validointi ja diagnoosimenetelmien tulkinta seurannan yhteydessä ovat seuraavien mukaisia: a) asetuksen (EU) 2016/429 mukaisesti annettu erityislainsäädäntö sekä tiedot ja ohjeet, joita Euroopan unionin vertailulaboratorioiden ja komission verkkosivuilla on saatavilla aiheeseen liittyen; b) kun kyse on tapauksista, joita a alakohdassa tarkoitettu lainsäädäntö, tiedot ja ohjeet eivät pidä sisällään, Maailman eläintautijärjestön (OIE) julkaisema maaeläinten diagnostisia testejä ja rokotteita käsittelevä käsikirja (21), sellaisena kuin se on muutettuna, tai Maailman eläintautijärjestön julkaisema vesieläinten diagnostisia testejä käsittelevä käsikirja (22), sellaisena kuin se on muutettuna; c) kun kyse on tapauksista, joissa ei sovelleta tämän kohdan a tai b alakohtaa, asetuksen (EU) 2017/625 34 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja 34 artiklan 3 kohdassa säädetyt menetelmät. 2. Taudista vapaan aseman myöntämiseen ja säilyttämiseen sovellettavat diagnoosimenetelmät vahvistetaan a) liitteessä III olevassa 1 jaksossa Brucella abortus-, B. melitensis- ja B. suis -tartunnan osalta; b) liitteessä III olevassa 2 jaksossa Mycobacterium tuberculosis complex (Mycobacterium bovis, M. caprae ja M. tuberculosis) -tartunnan (MTBC) osalta; c) liitteessä III olevassa 3 jaksossa nautojen tarttuvan leukoosin (EBL) osalta; d) liitteessä III olevassa 4 jaksossa naudan tarttuvan rinotrakeiitin / tarttuvan pustulaarisen vulvovaginiitin (IBR/IPV) osalta; e) liitteessä III olevassa 5 jaksossa Aujeszkyn tautiviruksen (ADV) aiheuttaman tartunnan osalta; f) liitteessä III olevassa 6 jaksossa naudan virusripulin (BVD) osalta; g) liitteessä VI olevan II osan 1 luvun 5 jakson 2 kohdassa virusperäisen verenvuotoseptikemian (VHS) osalta; h) liitteessä VI olevan II osan 1 luvun 5 jakson 2 kohdassa tarttuvan vertamuodostavan kudoksen kuolion (IHN) osalta; i) liitteessä VI olevan II osan 2 luvun 5 jakson 2 kohdassa ISA-viruksen HPRΔ-kannan aiheuttaman tartunnan osalta; j) liitteessä VI olevan II osan 3 luvun 5 jakson 2 kohdassa nilviäisten marteilioosin (Marteilia refringens) osalta; k) liitteessä VI olevan II osan 4 luvun 5 jakson 2 kohdassa Bonamia exitiosa -loisen aiheuttaman tartunnan osalta; l) liitteessä VI olevan II osan 5 luvun 5 jakson 2 kohdassa Bonamia ostreae -loisen aiheuttaman tartunnan osalta; m) liitteessä VI olevan II osan 6 luvun 5 jakson 2 kohdassa valkopilkkutautiviruksen (WSSV) aiheuttaman tartunnan osalta.

7 artikla Virallisen valvonnan ja muiden virallisten toimien merkitys eläinten terveyden seurannassa 1. Toimivaltaisen viranomaisen on tämän asetuksen 3 artiklassa tarkoitetussa seurannan suunnittelussa tarvittaessa sisällytettävä suunnitelmaan asetuksen (EU) 2017/625 2 artiklassa määritellyn virallisen valvonnan ja virallisten toimien tulokset. Edellä mainittuun viralliseen valvontaan ja muihin virallisiin toimiin sisältyvät muun muassa seuraavat: a) ante mortem- ja post mortem -tarkastukset; b) rajatarkastusasemilla tehtävät tarkastukset; c) markkinoiden ja eläinten kokoamisen yhteydessä tapahtuva virallinen valvonta ja muut viralliset toimet; d) elävien eläinten kuljetuksen aikana tapahtuva virallinen valvonta ja muut viralliset toimet; e) kansanterveyteen liittyvät tarkastukset ja näytteenotto pitopaikoissa; f) muu virallinen valvonta, jonka yhteydessä pitopaikkoja, eläimiä tai näytteitä tarkastetaan tai tutkitaan. 2. Jos toimivaltainen viranomainen epäilee luetteloitua tautia tai uutta tautia 1 kohdassa tarkoitetun virallisen valvonnan tai muiden virallisten toimien yhteydessä, sen on varmistettava, että kaikki asianomaiset viranomaiset saavat tiedon asiasta. Tämä on tehtävä a) välittömästi, kun kyseessä on luokan A tauti tai uusi tauti; b) viipymättä, kun kyseessä on jokin muu tauti.

2 jakso

Tautivahvistus ja tapausmäärittely

8 artikla Luetteloitujen tautien, luokan A taudit pois lukien, ja tiettyjen uusien tautien virallista vahvistamista koskevat kriteerit ja tautivahvistusta seuraava taudinpurkauksen vahvistaminen 1. Epäiltäessä luetteloitua tautia, luokan A taudit pois lukien, tai uutta tautia toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava tutkimus vahvistaakseen tai sulkeakseen pois kyseisen taudin esiintymisen, kun a) on tarpeen määrittää jäsenvaltion taikka sen vyöhykkeen tai lokeron terveystilanne; tai b) kyseisen taudin esiintymistä koskevia tarpeellisia tietoja on tarpeen kerätä johonkin seuraavista tarkoituksista: i) toimenpiteiden täytäntöönpano eläinten tai ihmisten terveyden suojelemiseksi; ii) eläinten tai tuotteiden siirtoihin sovellettavien eläinterveysvaatimusten täytäntöönpano; tai iii) unionin seurantaohjelmassa vahvistettujen vaatimusten noudattaminen. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava 1 kohdassa tarkoitetun taudin taudinpurkaus, kun se on luokitellut eläimen tai eläinryhmän kyseisen taudin vahvistetuksi tapaukseksi 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

9 artikla Tapausmäärittely 1. Toimivaltaisen viranomaisen on luokiteltava eläin tai eläinryhmä luetteloidun taudin tai uuden taudin epäillyksi tapaukseksi, kun a) kliinisissä, post mortem- tai laboratoriotutkimuksissa todetaan, että kliiniset merkit, post mortem -tarkastuksessa todetut vauriot tai histologiset löydökset viittaavat kyseiseen tautiin; b) diagnoosimenetelmän avulla saatu tulos tai tulokset osoittavat, että tautia todennäköisesti esiintyy eläimestä tai eläinryhmästä otetuissa näytteissä; tai c) on osoitettu epidemiologinen yhteys vahvistettuun tapaukseen. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on luokiteltava eläin tai eläinryhmä luetteloidun taudin tai uuden taudin vahvistetuksi tapaukseksi, kun a) eläimeltä tai eläinryhmästä otetusta näytteestä on eristetty muu kuin rokotekantaan viittaava taudinaiheuttaja; b) näytteessä, joka on otettu eläimeltä tai eläinryhmästä, jossa esiintyy kyseisen taudin taudinkuvaan sopivia kliinisiä merkkejä tai jolla on epidemiologinen yhteys epäiltyyn tai vahvistettuun tapaukseen, on tunnistettu kyseiseen taudinaiheuttajaan liittyvä antigeeni tai nukleiinihappo, joka ei johdu rokotuksesta; tai c) näytteestä, joka on otettu eläimeltä tai eläinryhmästä, jossa esiintyy kyseisen taudin taudinkuvaan sopivia kliinisiä merkkejä tai jolla on epidemiologinen yhteys epäiltyyn tai vahvistettuun tapaukseen, on saatu epäsuoraa diagnoosimenetelmää käyttäen positiivinen testitulos, joka ei johdu rokotuksesta. 3. Tautikohtaiset määritelmät luetteloitujen tautien epäillyille ja vahvistetuille tapauksille vahvistetaan maaeläinten osalta liitteessä I ja vesieläinten osalta liitteessä VI olevan II osan 1–6 luvun 5 jakson 3 kohdassa. 4. Jos 3 kohdassa tarkoitettua tautikohtaista määritelmää ei ole, luetteloitujen tautien ja tapauksesta riippuen uusien tautien epäiltyjen ja vahvistettujen tapausten määrittelyyn sovelletaan 1 ja 2 kohdassa vahvistettuja kriteerejä.

3 jakso

Unionin seurantaohjelma

10 artikla Unionin seurantaohjelmien kriteerit ja sisältö 1. Luokan E tautiin on sovellettava (EU) 2016/429 28 artiklan mukaista unionin seurantaohjelmaa, jos seuraavat kriteerit täyttyvät sen osalta: a) siitä aiheutuu eläinten ja mahdollisesti myös ihmisten terveydelle koko unionin alueella erityinen uhka, jolla voisi olla vakavia taloudellisia vaikutuksia viljelijäväestöön ja talouteen yleisesti; b) sen tautiprofiili kehittyy herkästi, etenkin ihmisten ja eläinten terveydelle aiheutuvan riskin osalta; c) tartunnan saaneet luonnonvaraiset eläimet aiheuttavat erityisen uhan taudin kulkeutumisesta osaan unionin aluetta tai koko unionin alueelle; d) sen leviämisessä tapahtuvasta kehityksestä ja taudinaiheuttajan luonteesta on erittäin tärkeää hankkia seurannan avulla säännöllisesti ajantasaista tietoa, jotta siihen liittyviä riskejä voidaan arvioida ja riskinvähentämistoimenpiteitä mukauttaa tarpeen mukaan. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on pantava asianomaista tautia koskevat unionin seurantaohjelmat täytäntöön siten, että niiden sisältö on liitteen II mukainen.

11 artikla Unionin seurantaohjelmien toimittamisen ja niitä koskevan raportoinnin yhteydessä annettavat tiedot 1. Toimivaltaisen viranomaisen on annettava unionin seurantaohjelman toimittamisen yhteydessä ainakin seuraavat tiedot: a) kuvaus taudin epidemiologisesta tilanteesta ennen päivää, jona ohjelma pantiin täytäntöön, ja tiedot taudin epidemiologisesta kehityksestä; b) ohjelman kohteena oleva eläinpopulaatio sekä ohjelman epidemiologiset yksiköt ja vyöhykkeet; c) toimivaltaisen viranomaisen organisaatio, ohjelman täytäntöönpanon valvonta, ohjelman täytäntöönpanon aikana sovellettava virallinen valvonta ja kaikkien asianomaisten toimijoiden, eläinlääkinnän ammattilaisten, eläinlääkärien, eläinterveyslaboratorioiden ja muiden asianomaisten luonnollisten ja oikeushenkilöiden roolit; d) sen maantieteellisen ja hallinnollisen alueen kuvaus ja määrittely, jolla ohjelma pannaan täytäntöön; e) indikaattorit, joilla ohjelman edistymistä mitataan; f) käytetyt diagnoosimenetelmät, testattujen näytteiden lukumäärä, testaustiheys ja otantamallit; g) riskiperusteisen kohdennetun seurannan suunnittelussa huomioon otettavat riskitekijät. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on annettava unionin seurantaohjelmaa koskevan raportoinnin yhteydessä ainakin seuraavat tiedot: a) edellä 1 kohdan b ja d–f alakohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella toteutettujen toimenpiteiden kuvaus ja kyseisten tietojen avulla saadut tulokset; ja b) taudin epidemiologisen kehityksen seurannan tulokset, kun kyseessä on epäilty tai vahvistettu tapaus.

2 LUKU

Luokan B ja C maaeläintautien hävittämisohjelmat

1 jakso

Yleiset säännökset

12 artikla Taudintorjuntastrategia luokan B ja C maaeläintautien hävittämiseksi 1. Perustaessaan luokan B taudin pakollista hävittämisohjelmaa tai luokan C taudin valinnaista hävittämisohjelmaa maaeläinten ollessa kyseessä toimivaltaisen viranomaisen on käytettävä ohjelman perustana taudintorjuntastrategiaa, joka sisältää seuraavat seikat kunkin taudin osalta: a) hävittämisohjelman piiriin kuuluva alue ja eläinpopulaatio, joista säädetään 13 artiklan 1 kohdassa; b) hävittämisohjelman kesto, josta säädetään 15 artiklassa, mukaan lukien ohjelman lopulliset tavoitteet ja välitavoitteet, joista säädetään 14 artiklassa; ja c) tautikohtaiset vaatimukset, jotka vahvistetaan i) 16–31 artiklassa Brucella abortus-, B. melitensis- ja B. suis -tartunnan, MTBC-tartunnan, EBL:n, IBR/IPV:n, ADV-tartunnan ja BVD:n osalta; ii) 32–36 artiklassa raivotautiviruksen aiheuttaman tartunnan osalta; iii) 37–45 artiklassa sinikieliviruksen aiheuttaman tartunnan osalta. 2. Toimivaltainen viranomainen voi sisällyttää hävittämisohjelmaan koordinoituja toimenpiteitä, joita toteutetaan toisen jäsenvaltion tai kolmannen maan kanssa jaetulla yhteisellä maa- tai rannikkorajalla ja joilla varmistetaan ohjelman tavoitteiden saavuttaminen ja tulosten pysyvyys. Jos tällaista koordinointia ei tehdä, toimivaltaisen viranomaisen on mahdollisuuksien mukaan sisällytettävä hävittämisohjelmaan tehokkaita riskinvähentämistoimenpiteitä, kuten tehostettua seurantaa.

13 artikla Alueellinen soveltamisala ja eläinpopulaatiot 1. Toimivaltaisen viranomaisen on määritettävä hävittämisohjelman soveltamisala, mukaan lukien a) sen piiriin kuuluva alue; ja b) kohteena oleva eläinpopulaatio ja tarvittaessa täydentävät eläinpopulaatiot. 2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun hävittämisohjelman piiriin kuuluvan alueen on oltava a) jäsenvaltion alue kokonaisuudessaan; tai b) yksi tai useampi vyöhyke sillä edellytyksellä, että jokainen vyöhyke kattaa yhden tai useamman hallinnollisen yksikön, joiden yhteispinta-ala on vähintään 2 000 km2, ja ainakin yhden asetuksen (EU) 2016/429 21 artiklan mukaisesti määritetyn alueen. 3. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi määrittää vyöhykkeen koon pienemmäksi kuin 2 000 km2, jos a) vähimmäispinta-ala ei ole merkittävästi pienempi kuin 2 000 km2; tai b) alueella on tautiprofiilin kannalta merkityksellisiä luonnonesteitä.

14 artikla Lopulliset tavoitteet ja välitavoitteet 1. Toimivaltaisen viranomaisen on sisällytettävä hävittämisohjelmaan laadulliset ja määrälliset lopulliset tavoitteet, jotka kattavat kaikki tautikohtaiset vaatimukset, joita taudista vapaan aseman myöntäminen edellyttää ja joista säädetään 72 artiklassa. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on sisällytettävä hävittämisohjelmaan laadulliset ja määrälliset vuotuiset tai monivuotiset välitavoitteet, joiden avulla voidaan seurata edistymistä lopullisten tavoitteiden saavuttamisessa. Välitavoitteisiin on sisällytettävä a) kaikki 1 kohdassa tarkoitetut tautikohtaiset vaatimukset; ja b) tarvittaessa lisävaatimuksia, jotka eivät sisälly taudista vapaan aseman myöntämisen kriteereihin ja joiden avulla voidaan arvioida hävittämisen edistymistä.

15 artikla Soveltamisaika 1. Hävittämisohjelmalla on oltava tietty soveltamisaika, jonka määrittelyssä toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon alkutilanne ja 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut välitavoitteet. 2. Luokan C tautien tapauksessa hävittämisohjelman soveltamisaika saa olla enintään kuusi vuotta siitä päivästä, jona komissio on hyväksynyt ohjelman ensimmäisen kerran asetuksen (EU) 2016/429 31 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa komissio voi jäsenvaltioiden pyynnöstä jatkaa hävittämisohjelman soveltamisaikaa vielä kuudella vuodella.

2 jakso

Hävittämisohjelmia koskevat vaatimukset, kun taudista vapaa asema myönnetään pitopaikkatasolla

16 artikla Taudintorjuntastrategia, joka perustuu taudista vapaaseen asemaan pitopaikkatasolla 1. Toimivaltaisen viranomaisen on suunniteltava hävittämisohjelmaan kuuluva taudintorjuntastrategia, jota sovelletaan pitopaikoissa pidettävään kohteena olevaan eläinpopulaatioon ja joka koskee seuraavia maaeläintauteja: a) Brucella abortus-, B. melitensis- ja B. suis -tartunta; b) MTBC-tartunta; c) EBL; d) IBR/IPV; e) ADV-tartunta; f) BVD. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen hävittämisohjelmaan kuuluvien taudintorjuntastrategioiden on perustuttava seuraaviin: a) 18–31 artiklassa vahvistettujen tautikohtaisten toimenpiteiden toteuttaminen, kunnes kaikki asianomaiset pitopaikat saavuttavat taudista vapaan aseman; b) toimivaltaisen viranomaisen suorittama taudista vapaan aseman myöntäminen, väliaikainen peruuttaminen tai peruuttaminen kokonaan kaikkien asianomaisten pitopaikkojen osalta; c) bioturvaamistoimenpiteiden ja muiden riskinvähentämistoimenpiteiden toteuttaminen; d) rokotusohjelmien vapaaehtoinen täytäntöönpano.

17 artikla Kohteena olevat ja täydentävät eläinpopulaatiot tiettyjen tautien hävittämisohjelmissa 1. Toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava pakollista hävittämisohjelmaa seuraaviin kohteena oleviin eläinpopulaatioihin: a) kun kyseessä on Brucella abortus-, B. melitensis- tai B. suis -tartunta, pidettävät nautaeläimet, pidettävät lammaseläimet ja pidettävät vuohieläimet; b) kun kyseessä on MTBC-tartunta, pidettävät nautaeläimet. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava valinnaista hävittämisohjelmaa seuraaviin kohteena oleviin eläinpopulaatioihin: a) kun kyseessä on EBL, pidettävät nautaeläimet; b) kun kyseessä on IBR/IPV, pidettävät nautaeläimet; c) kun kyseessä on ADV-tartunta, pidettävät sikaeläimet; d) kun kyseessä on BVD, pidettävät nautaeläimet. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on otettava mukaan täydentäviä eläinpopulaatioita, jos se katsoo, että kyseisistä eläimistä aiheutuisi merkittävä riski 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen eläinten terveystilanteelle.

18 artikla Toimijoiden velvollisuudet tiettyjen tautien hävittämisohjelmien yhteydessä 1. Niiden pitopaikkojen toimijoiden, joissa 17 artiklassa tarkoitettujen kohteena olevien eläinpopulaatioiden eläimiä pidetään, teurastamot pois lukien, on noudatettava seuraavia yleisiä ja tautikohtaisia vaatimuksia, jotta pitopaikka voi saavuttaa ja säilyttää taudista vapaan aseman: a) yleiset vaatimukset: i) kyseessä olevan taudin seuranta kohteena olevissa ja täydentävissä eläinpopulaatioissa niin kuin toimivaltainen viranomainen on 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrännyt; ii) kohteena olevien eläinpopulaatioiden eläinten siirtojen yhteydessä sen varmistaminen, ettei pitopaikkojen terveystilanne vaarannu kuljetuksen takia taikka kohteena olevien tai täydentävien eläinpopulaatioiden eläinten tai niistä saatavien tuotteiden pitopaikkaan tuomisen takia; iii) kohteena olevaan eläinpopulaatioon kuuluvien pidettävien eläinten rokottaminen kyseessä olevaa tautia vastaan; iv) taudintorjuntatoimenpiteet tautiepäily- ja tautivahvistustapauksissa; v) mahdolliset muut toimenpiteet, joita toimivaltainen viranomainen pitää tarpeellisina, tapauksesta riippuen esimerkiksi fyysiset suojelutoimenpiteet tai hallinnolliset toimenpiteet, joiden avulla eläimet erotellaan niiden terveystilanteen mukaan; b) tautikohtaiset vaatimukset, jotka vahvistetaan i) liitteessä IV olevan I osan 1 ja 2 luvussa Brucella abortus-, B. melitensis- ja B. suis -tartunnan osalta; ii) liitteessä IV olevan II osan 1 luvussa MTBC-tartunnan osalta; iii) liitteessä IV olevan III osan 1 luvussa EBL:n osalta; iv) liitteessä IV olevan IV osan 1 luvussa IBR/IPV:n osalta; v) liitteessä IV olevan V osan 1 luvussa ADV-tartunnan osalta; vi) liitteessä IV olevan VI osan 1 luvussa BVD:n osalta. 2. Niiden teurastamojen toimijoiden, joissa 17 artiklassa tarkoitettujen kohteena olevien eläinpopulaatioiden eläimiä pidetään ja teurastetaan, on noudatettava 1 kohdan a alakohdan i, iv ja v alakohdassa vahvistettuja yleisiä vaatimuksia.

19 artikla Poikkeukset, jotka koskevat taudista vapaan aseman myöntämistä pitopaikoille Poiketen siitä, mitä 18 artiklassa säädetään, ja sillä edellytyksellä, että asianomaisten kohteena olevien eläinpopulaatioiden tapauksessa noudatetaan 18 artiklan 1 kohdan a alakohdassa vahvistettuja yleisiä vaatimuksia, toimivaltainen viranomainen voi päättää, ettei 18 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja taudista vapaan aseman saavuttamista ja säilyttämistä koskevia toimijoiden velvollisuuksia sovelleta seuraavien pitopaikkojen toimijoiden tapauksessa: a) suljetut pitopaikat; b) pitopaikat, joissa eläimiä pidetään ainoastaan kokoamistarkoituksissa; c) pitopaikat, joissa eläimiä pidetään ainoastaan eläinnäytöksiä varten; d) kiertävät sirkukset.

20 artikla Toimivaltaisen viranomaisen velvollisuus myöntää taudista vapaa asema tai peruuttaa se väliaikaisesti tai kokonaan 1. Toimivaltainen viranomainen myöntää taudista vapaan aseman pitopaikkatasolla sen perusteella, täyttääkö pitopaikan toimija 18 artiklassa vahvistetut vaatimukset. 2. Toimivaltainen viranomainen peruuttaa pitopaikkatasolla taudista vapaan aseman väliaikaisesti tai kokonaan, jos väliaikaisen tai kokonaan tapahtuvan peruuttamisen edellytykset täyttyvät. Kyseiset edellytykset vahvistetaan a) liitteessä IV olevan I osan 1 ja 2 luvun 3 ja 4 jaksossa Brucella abortus-, B. melitensis- ja B. suis -tartunnan osalta; b) liitteessä IV olevan II osan 1 luvun 3 ja 4 jaksossa MTBC-tartunnan osalta; c) liitteessä IV olevan III osan 1 luvun 3 ja 4 jaksossa EBL:n osalta; d) liitteessä IV olevan IV osan 1 luvun 3 ja 4 jaksossa IBR/IPV:n osalta; e) liitteessä IV olevan V osan 1 luvun 3 ja 4 jaksossa ADV-tartunnan osalta; f) liitteessä IV olevan VI osan 1 luvun 3 ja 4 jaksossa BVD:n osalta. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on täsmennettävä a) testausjärjestelmän yksityiskohdat, tarvittaessa myös 18 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut tautikohtaiset vaatimukset, kun kyseessä on taudista vapaan aseman peruuttaminen väliaikaisesti tai kokonaan; ja b) enimmäisajanjakso, jonka ajaksi taudista vapaa asema voidaan väliaikaisesti peruuttaa, jos 2 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä rikotaan. 4. Toimivaltainen viranomainen voi määritellä saman pitopaikan eri epidemiologiset yksiköt eri luokkiin niiden terveystilanteen mukaan sillä edellytyksellä, että pitopaikan toimija a) on ilmoittanut ennen 21 ja 24 artiklassa tarkoitettua tautiepäilyä tai -vahvistusta toimivaltaisen viranomaisen harkittavaksi ne pitopaikassa olevat epidemiologiset yksiköt, jotka on tarkoitus erottaa toisistaan terveystilanteen perusteella; b) on perustanut järjestelmän, jonka avulla toimivaltainen viranomainen voi pyynnöstä jäljittää eläinten sekä sukusolujen ja alkioiden siirtoja epidemiologisiin yksiköihin, niistä pois ja niiden välillä; ja c) on erottanut epidemiologiset yksiköt toisistaan fyysisin ja hallinnollisin toimenpitein ja toteuttaa kaikki asiaankuuluvat riskinvähentämistoimenpiteet, joita toimivaltainen viranomainen on vaatinut.

21 artikla Taudintorjuntatoimenpiteet tiettyjä tauteja epäiltäessä 1. Kun toimivaltainen viranomainen epäilee tietyn taudin esiintymistä, sen on suoritettava tutkimuksia, käynnistettävä epidemiologinen selvitys ja peruutettava väliaikaisesti sen pitopaikan taudista vapaa asema, jossa tautia epäillään, siihen asti, että tutkimukset ja epidemiologinen selvitys on saatu valmiiksi. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tutkimusten ja epidemiologisen selvityksen tulosten valmistumiseen asti toimivaltaisen viranomaisen on a) kiellettävä kyseisen kohteena olevan eläinpopulaation eläinten siirrot pois pitopaikasta, paitsi jos se on sallinut niiden välittömän teurastuksen nimetyssä teurastamossa; b) mikäli se pitää tätä taudin leviämisriskin torjumisen kannalta tarpeellisena i) määrättävä epäiltyjen tapausten eristäminen kyseisessä pitopaikassa, jos se on teknisesti mahdollista; ii) rajoitettava kyseisen kohteena olevan eläinpopulaation eläinten tuomista pitopaikkaan; iii) rajoitettava kyseisestä kohteena olevasta eläinpopulaatiosta saatavien tuotteiden siirtoja pitopaikkaan tai sieltä pois. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on jatkettava 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä siihen asti, että taudin esiintyminen on suljettu pois tai vahvistettu.

22 artikla Taudintorjuntatoimenpiteiden laajentaminen tiettyjä tauteja epäiltäessä 1. Toimivaltaisen viranomaisen on, mikäli se pitää sitä tarpeellisena, ulotettava 21 artiklassa säädetyt toimenpiteet koskemaan a) asianomaisia täydentäviä eläinpopulaatioita, joita pidetään kyseisessä pitopaikassa; b) muita pitopaikkoja, joilla on epidemiologinen yhteys pitopaikkaan, jossa tautia epäillään. 2. Jos epäillään taudin esiintymistä luonnonvaraisissa eläimissä, toimivaltaisen viranomaisen on, mikäli se pitää sitä tarpeellisena, ulotettava 21 artiklassa säädetyt toimenpiteet koskemaan tartuntavaaralle alttiita pitopaikkoja.

23 artikla Poikkeukset taudintorjuntatoimenpiteistä tiettyjä tauteja epäiltäessä 1. Poiketen siitä, mitä 21 artiklan 1 kohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa päättää olla peruuttamatta väliaikaisesti taudista vapaata asemaa koko pitopaikan osalta, jos pitopaikassa on 20 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja eri epidemiologisia yksiköitä. 2. Poiketen siitä, mitä 21 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi sallia asianomaisen kohteena olevan eläinpopulaation eläinten siirron pitopaikkaan, joka on toimivaltaisen viranomaisen virallisessa valvonnassa, sillä edellytyksellä, että seuraavia vaatimuksia noudatetaan: a) eläimiä siirretään ainoastaan suoralla kuljetuksella; b) eläimet pidetään määränpäänä olevassa pitopaikassa suljetuissa tiloissa, eivätkä ne ole kosketuksissa sellaisiin pidettäviin eläimiin, joiden terveystilanne on parempi, eivätkä kyseisen taudin osalta luetteloituihin lajeihin kuuluviin luonnonvaraisiin eläimiin. 3. Poiketen siitä, mitä 21 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi luokan C taudin ollessa kyseessä sallia asianomaisen kohteena olevan eläinpopulaation eläinten siirron sillä edellytyksellä, että ne siirretään, tarvittaessa suoralla kuljetuksella, pitopaikkaan, joka sijaitsee alueella, joka ei ole taudista vapaa eikä kuulu valinnaisen hävittämisohjelman piiriin. 4. Käyttäessään 2 kohdassa säädettyä poikkeusta toimivaltaisen viranomaisen on a) peruutettava niiden eläinten, joihin poikkeusta sovelletaan, määränpäänä olevan pitopaikan taudista vapaa asema väliaikaisesti siihen asti, että 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tutkimukset on saatu päätökseen; b) kiellettävä eläinten siirrot kyseisestä pitopaikasta siihen asti, että 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tutkimukset on saatu päätökseen, paitsi jos se on sallinut niiden suoran kuljetuksen nimettyyn teurastamoon välitöntä teurastusta varten; c) Brucella abortus-, B. melitensis- ja B. suis -tartuntaa tai MTBC-tartuntaa epäiltäessä jatkettava b alakohdassa säädettyä kieltoa tutkimusten päätyttyä siihen asti, että kaikki eläimet, jotka on siirretty kyseiseen pitopaikkaan 2 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen nojalla, on teurastettu. 5. Toimivaltainen viranomainen voi käyttää 1 ja 3 kohdassa säädettyjä poikkeuksia ainoastaan siinä tapauksessa, että alkuperäisten pitopaikkojen ja määränpäänä olevien pitopaikkojen toimijat sekä niiden eläinten, joihin poikkeuksia sovelletaan, kuljettajat a) toteuttavat asianmukaiset bioturvaamistoimenpiteet ja muut riskinvähentämistoimenpiteet, jotka ovat tarpeen taudin leviämisen estämiseksi; ja b) antavat toimivaltaiselle viranomaiselle takeet siitä, että kaikki tarvittavat bioturvaamistoimenpiteet ja muut riskinvähentämistoimenpiteet on toteutettu.

24 artikla Tiettyjen tautien virallinen vahvistaminen ja taudintorjuntatoimenpiteet 1. Jos tautitapaus vahvistetaan, toimivaltaisen viranomaisen on a) peruutettava kokonaan tartunnan saaneiden pitopaikkojen taudista vapaa asema; b) toteutettava 25–31 artiklassa säädetyt toimenpiteet tartunnan saaneissa pitopaikoissa. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan a alakohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi rajata taudista vapaan aseman kokonaan tapahtuvan peruuttamisen siihen epidemiologiseen yksikköön, jossa vahvistettu tapaus on. 3. Jos taudin esiintyminen vahvistetaan luonnonvaraisissa eläimissä, toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä tarvittaessa epidemiologinen selvitys ja tutkimukset, joista säädetään 25 artiklassa. Toimivaltaisen viranomaisen on, mikäli se pitää sitä tarpeellisena taudin leviämisen estämiseksi, a) määrättävä asianmukaiset taudintorjuntatoimenpiteet, joista säädetään 21–25 ja 30 artiklassa, toteutettaviksi niissä pitopaikoissa, joissa kohteena olevaa eläinpopulaatiota ja täydentäviä eläinpopulaatioita pidetään; b) toteutettava tai määrättävä toteutettavaksi muita asianomaiseen luonnonvaraisten eläinten populaatioon tai sen elinympäristöön kohdistuvia oikeasuhteisia ja tarpeellisia taudinehkäisy-, seuranta- ja taudintorjuntatoimenpiteitä.

25 artikla Epidemiologinen selvitys ja tutkimukset tiettyjen tautien vahvistamisen yhteydessä 1. Kun tautitapaus vahvistetaan, toimivaltaisen viranomaisen on a) tehtävä epidemiologinen selvitys; b) toteutettava 21 artiklassa vahvistetut tutkimukset ja toimenpiteet kaikissa epidemiologisesti toisiinsa yhteydessä olevissa pitopaikoissa; ja c) mukautettava seurantaa tunnistettujen riskitekijöiden perusteella ottaen huomioon epidemiologisen selvityksen päätelmät. 2. Jos epidemiologisesta selvityksestä käy ilmi, että pidettävien eläinten ja luonnonvaraisten eläinten välillä on epidemiologisia yhteyksiä, toimivaltaisen viranomaisen on harkittava, onko täydentävien eläinpopulaatioiden luonnonvaraisille eläimille tarpeen tehdä tutkimus. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on kerrottava tilanteesta mahdollisimman pian a) toimijoille ja asianomaisille viranomaisille niissä jäsenvaltioissa, joihin vahvistetun tapauksen epidemiologiset yhteydet vaikuttavat; ja b) toimivaltaisille viranomaisille niissä muissa jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa, joihin tartunnan saaneiden pitopaikkojen epidemiologiset yhteydet saattavat vaikuttaa.

26 artikla Eläinten siirrot tartunnan saaneisiin pitopaikkoihin tai pois niistä 1. Toimivaltaisen viranomaisen on kiellettävä kohteena olevan eläinpopulaation eläinten siirrot pois tartunnan saaneesta pitopaikasta, paitsi jos se on sallinut niiden välittömän teurastuksen nimetyssä teurastamossa. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on, mikäli se pitää sitä tarpeellisena taudin leviämisen estämiseksi, a) määrättävä epäiltyjen ja vahvistettujen tapausten eristäminen kyseisessä pitopaikassa, jos se on teknisesti mahdollista; b) rajoitettava kohteena olevan eläinpopulaation eläinten siirtoja pitopaikan sisällä; c) rajoitettava kohteena olevan eläinpopulaation eläinten tuomista pitopaikkaan; d) rajoitettava kohteena olevasta eläinpopulaatiosta saatavien tuotteiden siirtoja tartunnan saaneeseen pitopaikkaan ja sieltä pois. 3. Taudin leviämisen estämiseksi toimivaltaisen viranomaisen on, mikäli se pitää sitä tarpeellisena, ulotettava 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet koskemaan täydentävien eläinpopulaatioiden eläimiä ja niistä saatavia tuotteita.

27 artikla Eläinten testaus ja poistaminen tartunnan saaneista pitopaikoista 1. Kun tauti on vahvistettu, toimivaltaisen viranomaisen on määrättävä seuraavien testien suorittamisesta tartunnan saaneissa pitopaikoissa toimivaltaisen viranomaisen määrittämän enimmäisajan kuluessa: a) testit niille eläimille, joiden testausta pidetään tarpeellisena epidemiologisen selvityksen saattamiseksi päätökseen; b) testit, jotka tarvitaan taudista vapaan aseman palauttamiseen, josta säädetään i) liitteessä IV olevan I osan 1 ja 2 luvun 4 jaksossa Brucella abortus-, B. melitensis- ja B. suis -tartunnan osalta; ii) liitteessä IV olevan II osan 1 luvun 4 jaksossa MTBC-tartunnan osalta; iii) liitteessä IV olevan III osan 1 luvun 4 jaksossa EBL:n osalta; iv) liitteessä IV olevan IV osan 1 luvun 4 jaksossa IBR/IPV:n osalta; v) liitteessä IV olevan V osan 1 luvun 4 jaksossa ADV-tartunnan osalta; vi) liitteessä IV olevan VI osan 1 luvun 4 jaksossa BVD:n osalta; ja c) muut testit, joita se pitää tarpeellisina sen varmistamiseksi, että tartunnan saaneet eläimet, jotka voivat osaltaan levittää kyseistä tautia, tunnistetaan varhaisessa vaiheessa. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan b alakohdassa säädetään, testausta ei määrätä suoritettavaksi, kun taudista vapaa asema palautetaan seuraavien mukaisesti: i) liitteessä IV olevan I osan 1 ja 2 luvun 1 jakson 2 kohta Brucella abortus-, B. melitensis- ja B. suis -tartunnan osalta; ii) liitteessä IV olevan II osan 1 luvun 1 jakson 2 kohta MTBC-tartunnan osalta; iii) liitteessä IV olevan III osan 1 luvun 1 jakson 2 kohta EBL:n osalta; iv) liitteessä IV olevan IV osan 1 luvun 1 jakson 2 kohta IBR/IPV:n osalta; v) liitteessä IV olevan V osan 1 luvun 1 jakson 2 kohta ADV-tartunnan osalta; vi) liitteessä IV olevan VI osan 1 luvun 1 jakson 2 kohta BVD:n osalta. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on määrättävä, että tartunnan saaneissa pitopaikoissa kaikki vahvistetuiksi tapauksiksi ja tarvittaessa myös epäillyiksi tapauksiksi tunnistetut eläimet teurastetaan toimivaltaisen viranomaisen määrittämän enimmäisajan kuluessa. 4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetut eläimet on teurastettava virallisessa valvonnassa, ja teurastukset on suoritettava nimetyssä teurastamossa. 5. Toimivaltainen viranomainen voi määrätä jotkin tai kaikki 3 kohdassa tarkoitetut eläimet lopetettaviksi ja tuhottaviksi teurastamisen sijaan. 6. Toimivaltaisen viranomaisen on ulotettava tässä artiklassa säädetyt toimenpiteet koskemaan täydentävien eläinpopulaatioiden eläimiä silloin, kun se on tarpeen taudin hävittämiseksi tartunnan saaneista pitopaikoista.

28 artikla Tartunnan saaneista pitopaikoista peräisin olevien tuotteiden käsittely 1. Toimivaltaisen viranomaisen on kaikkien Brucella abortus-, B. melitensis- ja B. suis -tartunnan tai MTBC-tartunnan saaneiden pitopaikkojen osalta määrättävä, että a) niiden eläinten, jotka ovat vahvistettuja tautitapauksia, maitoa saa antaa ainoastaan saman pitopaikan eläimille ja vasta sen jälkeen, kun maito on käsitelty siten, että taudinaiheuttaja on varmasti inaktivoitu, tai se on hävitettävä; b) lanta, oljet, rehu ja muut ainekset ja aineet, jotka ovat joutuneet kosketuksiin vahvistetun tapauksen tai saastuneen materiaalin kanssa, on joko kerättävä ja hävitettävä mahdollisimman pian tai, asianmukaisen riskinarvioinnin perusteella, varastoitava ja käsiteltävä siten, että taudin leviämisriski saadaan laskettua hyväksyttävälle tasolle. 2. Brucella abortus-, B. melitensis- ja B. suis -tartunnan tapauksessa toimivaltaisen viranomaisen on määrättävä, että alkiot, kuolleena syntyneet eläimet, tautiin syntymänsä jälkeen kuolleet eläimet ja istukat kerätään ja hävitetään kaikissa tartunnan saaneissa pitopaikoissa. 3. Kun kyseessä on luokan C taudin tartuntatapaus, toimivaltaisen viranomaisen on, mikäli se pitää sitä tarpeellisena, määrättävä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja asianmukaisia toimenpiteitä. 4. Toimivaltaisen viranomaisen on, mikäli se pitää sitä tarpeellisena, määrättävä sellaisten tartunnan saaneista pitopaikoista peräisin olevien tuotteiden jäljittämisestä, käsittelystä tai hävittämisestä, jotka voivat aiheuttaa riskin taudin leviämisestä tai vaikuttaa ihmisten terveyteen.

29 artikla Poikkeukset rajoituksista, jotka koskevat eläinten siirtoja tartunnan saaneista pitopaikoista 1. Poiketen siitä, mitä 26 artiklan 1 kohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi sallia kliinisesti terveiden eläinten siirron, vahvistetut tapaukset pois lukien, sen virallisessa valvonnassa olevaan pitopaikkaan sillä edellytyksellä, että seuraavat vaatimukset täyttyvät: a) siirto ei vaaranna määränpäänä olevassa pitopaikassa olevien tai sinne kuljetettavina olevien eläinten terveystilannetta; b) eläimiä siirretään ainoastaan suoralla kuljetuksella; ja c) eläimet pidetään määränpäänä olevassa pitopaikassa suljetuissa tiloissa, eivätkä ne ole kosketuksissa sellaisiin pidettäviin eläimiin, joiden terveystilanne on parempi, eivätkä kyseisen taudin osalta luetteloituihin lajeihin kuuluviin luonnonvaraisiin eläimiin. 2. Poiketen siitä, mitä 26 artiklan 1 kohdassa säädetään, luokan C taudin ollessa kyseessä toimivaltainen viranomainen voi sallia kohteena olevaan eläinpopulaatioon kuuluvien kliinisesti terveiden eläinten siirron, vahvistetut tapaukset pois lukien, sillä edellytyksellä, että a) ne siirretään, tarvittaessa suoralla kuljetuksella, pitopaikkaan, joka sijaitsee alueella, joka ei ole taudista vapaa eikä kuulu valinnaisen hävittämisohjelman piiriin; ja b) siirto ei vaaranna määränpäänä olevassa pitopaikassa olevien tai sinne kuljetettavina olevien kohteena olevien tai täydentävien eläinpopulaatioiden terveystilannetta. 3. Käyttäessään 1 kohdassa säädettyä poikkeusta toimivaltaisen viranomaisen on peruutettava kokonaan niiden eläinten, joihin poikkeusta sovelletaan, määränpäänä olevan pitopaikan taudista vapaa asema ja a) määrättävä eläinten siirtämisestä suoralla kuljetuksella toimivaltaisen viranomaisen määrittämän enimmäisajan kuluessa määränpäänä olevasta pitopaikasta nimettyyn teurastamoon välitöntä teurastusta varten; tai b) luokan C taudin tapauksessa määrättävä, että 26–30 artiklassa säädetyt taudintorjuntatoimenpiteet on pantava täytäntöön ja niitä on jatkettava, kunnes pitopaikka saa uudelleen taudista vapaan aseman. 4. Toimivaltainen viranomainen voi käyttää 1 ja 2 kohdassa säädettyjä poikkeuksia ainoastaan siinä tapauksessa, että alkuperäisten pitopaikkojen ja määränpäänä olevien pitopaikkojen toimijat sekä niiden eläinten, joihin poikkeuksia sovelletaan, kuljettajat a) toteuttavat asianmukaiset bioturvaamistoimenpiteet ja muut riskinvähentämistoimenpiteet, jotka ovat tarpeen taudin leviämisen estämiseksi; ja b) antavat toimivaltaiselle viranomaiselle takeet siitä, että kaikki tarvittavat bioturvaamistoimenpiteet ja muut riskinvähentämistoimenpiteet on toteutettu.

30 artikla Puhdistaminen ja desinfiointi sekä muut toimenpiteet tartunnan leviämisen estämiseksi 1. Toimivaltaisen viranomaisen on määrättävä kaikkien tartunnan saaneiden pitopaikkojen toimijat ja tartunnan saaneista pitopaikoista eläimiä vastaanottavat toimijat puhdistamaan ja desinfioimaan tai tapauksesta riippuen hävittämään turvallisesti a) kaikki pitopaikan mahdollisesti saastuneet osat sen jälkeen, kun vahvistetut ja epäillyt tapaukset on poistettu, ja ennen uusien eläinten hankintaa; b) kaikki rehu, materiaalit, aineet sekä eläintalouteen, lääkintään ja tuotantoon liittyvät välineet, jotka ovat saattaneet saastua; c) toimijoiden ja vierailijoiden käyttämät suojavaatteet tai turvavarusteet; d) kaikki kuljetusvälineet, säilytysastiat ja muut välineet sen jälkeen, kun niitä on käytetty tartunnan saaneista pitopaikoista lähtöisin olevien eläinten tai tuotteiden kuljettamiseen; e) eläinten lastausalueet jokaisen käyttökerran jälkeen. 2. Toimivaltainen viranomainen hyväksyy puhdistus- ja desinfiointimenettelyn. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava puhdistusta ja desinfiointia tai tapauksesta riippuen turvallista hävittämistä, eikä se saa palauttaa tai myöntää pitopaikalle taudista vapaata asemaa uudelleen ennen kuin katsoo, että puhdistus ja desinfiointi tai tapauksesta riippuen turvallinen hävittäminen on suoritettu. 4. Toimivaltainen viranomainen voi katsoa riskinarvioinnin perusteella laitumen saastuneeksi ja kieltää käyttämästä sitä pidettäville eläimille, joiden terveystilanne on parempi kuin kohteena olevalla eläinpopulaatiolla, tai mikäli epidemiologisista syistä tarpeen, täydentäville eläinpopulaatioille niin pitkän ajan, että riski taudinaiheuttajan säilymisestä voidaan katsoa vähäiseksi.

31 artikla Riskinvähentämistoimenpiteet uudelleentartuntojen estämiseksi Ennen taudintorjuntatoimenpiteiden lopettamista tai niiden lopettamisen yhteydessä toimivaltaisen viranomaisen on määrättävä oikeasuhteiset riskinvähentämistoimenpiteet, joiden avulla estetään uudelleentartunnat asianomaisessa pitopaikassa, ottaen huomioon epidemiologisen selvityksen tuloksista ilmenneet asiaankuuluvat riskitekijät. Toimenpiteissä on otettava huomioon ainakin a) taudinaiheuttajan säilyminen ympäristössä tai luonnonvaraisissa eläimissä; ja b) bioturvaamistoimenpiteet, joita mukautetaan pitopaikan erityispiirteiden mukaan.

3 jakso

Raivotautiviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmia koskevat säännökset

32 artikla Taudintorjuntastrategia raivotautiviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmissa 1. Perustaessaan raivotautiviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmaa toimivaltaisen viranomaisen on käytettävä ohjelman perustana taudintorjuntastrategiaa, johon kuuluu a) niiden kohteena olevan eläinpopulaation eläinten rokottaminen, joiden osalta toimivaltainen viranomainen pitää sitä tarpeellisena; b) sellaisten toimenpiteiden toteuttaminen, joilla pienennetään riskiä joutua kosketuksiin tartunnan saaneiden eläinten kanssa; c) leviämisriskin ja riskin, että tauti kulkeutuu kyseisen toimivaltaisen viranomaisen jäsenvaltion alueelle, torjunta. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on otettava hävittämisohjelman täytäntöönpanossa huomioon, että a) ohjelman on perustuttava riskinarviointiin, jota päivitetään tarvittaessa epidemiologisen tilanteen kehittymisen perusteella; b) ohjelman tueksi on järjestettävä julkisia tiedotuskampanjoita, joissa kaikki asiaankuuluvat sidosryhmät ovat mukana; c) ohjelmaa on tarvittaessa koordinoitava kansanterveydestä, luonnonvaraisista eläimistä tai metsästyksestä vastaavien asiaankuuluvien viranomaisten kanssa; d) ohjelma on mitoitettava alueellisen riskin perusteella. 3. Toimivaltainen viranomainen voi osallistua raivotautiviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmiin kolmannessa maassa tai alueella torjuakseen riskiä tartuntojen leviämisestä ja kulkeutumisesta toimivaltaisen viranomaisen oman jäsenvaltion alueelle.

33 artikla Raivotautiviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmien kohteena oleva eläinpopulaatio 1. Toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava raivotautiviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmaa seuraaviin kohteena oleviin eläinpopulaatioihin: sukuihin Carnivora, Bovidae, Suidae, Equidae, Cervidae ja Camelidae kuuluvien lajien pidettävät ja luonnonvaraiset eläimet. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on kohdistettava hävittämisohjelman toimenpiteet ensisijaisesti luonnonvaraisiin kettuihin, sillä ne ovat raivotautiviruksen pääasiallisia kantajia. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on kohdistettava hävittämisohjelman toimenpiteitä muihin kohteena oleviin eläinpopulaatioihin kuin luonnonvaraisiin kettuihin, jos se katsoo niiden aiheuttavan merkittävän riskin. 4. Toimivaltainen viranomainen voi sisällyttää 4 artiklassa tarkoitettuun kohteena olevaan eläinpopulaatioon lahkoon Chiroptera kuuluvien lajien luonnonvaraisia eläimiä.

34 artikla Toimivaltaisen viranomaisen velvollisuudet raivotautiviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmien yhteydessä 1. Toimivaltaisen viranomaisen on a) suoritettava raivotautiviruksen aiheuttamien tartuntojen seurantaa, jonka tarkoituksena on, että i) tartunnat havaitaan varhaisessa vaiheessa; ja ii) tartunnan saaneiden eläinten lukumäärän kehittymistä voidaan seurata; seurantatoimenpiteisiin on sisällytettävä kuolleena löytyneiden luonnonvaraisten kettujen ja muiden kuolleena löytyneiden luonnonvaraisten petoeläinten kerääminen ja testaus riskiperusteisen lähestymistavan mukaisesti; b) toteutettava 35 ja 36 artiklan mukaiset taudintorjuntatoimenpiteet, kun kyseessä on raivotautiviruksen aiheuttaman tartunnan epäilty tai vahvistettu tapaus; c) toteutettava tarvittaessa riskinvähentämistoimenpiteitä, joilla estetään raivotautiviruksen aiheuttamien tartuntojen leviäminen koirien, kissojen ja frettien siirtojen yhteydessä. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on, mikäli se pitää sitä tarpeellisena, määrättävä a) liitteessä V olevan I osan 1 luvun 2 jakson mukaisesti luonnonvaraisten kettujen ja tarvittaessa 33 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen muiden eläinten rokottamisesta sekä rokotusten tehokkuuden seurannasta; b) koirien, kissojen ja frettien tunnistamisesta ja rekisteröinnistä; c) sellaisten 33 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen lajien pidettävien eläinten siirtojen rajoittamisesta, joita ei ole rokotettu liitteessä V olevan I osan 1 luvun 1 jakson mukaisesti raivotautiviruksen aiheuttamaa tartuntaa vastaan; d) edellä 35 artiklassa säädetyistä toimenpiteistä, kun luetteloituun lajiin kuuluva eläin vahingoittaa ihmistä tai toista eläintä ilman ymmärrettävää syytä ja sen tavanomaisen käytöksen vastaisesti tai kun sen käytöksessä on tapahtunut selittämätön muutos ja se on kuollut kymmenen päivän kuluessa muutoksen ilmenemisestä.

35 artikla Taudintorjuntatoimenpiteet raivotautiviruksen aiheuttamaa tartuntaa epäiltäessä Raivotautiviruksen aiheuttamaa tartuntaa epäiltäessä toimivaltaisen viranomaisen on a) suoritettava tutkimuksia vahvistaakseen tai sulkeakseen pois taudin esiintymisen; b) määrättävä tarvittavista siirtojen rajoituksista tai epäiltyjen tapausten lopettamisesta, jotta ihmisiä ja eläimiä voidaan suojella tartuntavaaralta sillä aikaa, kun tutkimusten tuloksia odotetaan; c) määrättävä muita riskinvähentämistoimenpiteitä, joilla voidaan perustellusti pienentää riskiä raivotautiviruksen leviämisestä edelleen ihmisiin tai eläimiin.

36 artikla Taudintorjuntatoimenpiteet, kun raivotautiviruksen aiheuttama tartunta vahvistetaan Kun raivotautiviruksen aiheuttama tartunta vahvistetaan, toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava toimenpiteitä, joilla estetään taudin leviäminen edelleen eläimiin ja ihmisiin, ja tätä varten sen on a) tehtävä epidemiologinen selvitys, joka sisältää kyseessä olevan raivotautiviruskannan tunnistamisen, jotta tartunnan todennäköinen lähde ja epidemiologiset yhteydet voidaan yksilöidä; b) suljettava pois raivotautiviruksen aiheuttama tartunta niiden eläinten osalta, joilla on epidemiologinen yhteys vahvistettuun tapaukseen, paitsi jos se katsoo tilanteen edellyttävän lisätutkimuksia, kun i) on kulunut vähintään kolme kuukautta siitä, kun epidemiologinen yhteys vahvistettuun tapaukseen tapahtui; ja ii) kyseisissä eläimissä ei ole havaittu kliinisiä merkkejä; c) toteutettava yksi tai useampia 34 ja 35 artiklassa säädetyistä toimenpiteistä, mikäli se pitää sitä tarpeellisena; d) varmistettava, että niiden tartunnan saaneiden luonnonvaraisten eläinten ruhot, jotka ovat vahvistettuja tapauksia, hävitetään tai käsitellään asetuksen (EY) N:o 1069/2009 12 artiklassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.

4 jakso

Sinikieliviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmia koskevat säännökset

37 artikla Taudintorjuntastrategia sinikieliviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmissa 1. Perustaessaan sinikieliviruksen aiheuttamien tartuntojen valinnaista hävittämisohjelmaa toimivaltaisen viranomaisen on käytettävä ohjelman perustana taudintorjuntastrategiaa, johon kuuluu a) sinikieliviruksen aiheuttamien tartuntojen seuranta liitteessä V olevan II osan 1 luvussa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti; b) asianomaisen kohteena olevan eläinpopulaation rokottaminen taudin hävittämiseksi säännöllisillä rokotuskampanjoilla, jotka toteutetaan tarpeen mukaan pitkän aikavälin strategiaan sopivalla tavalla; c) kohteena olevan eläinpopulaation siirtojen rajoittaminen siten kuin 43 ja 45 artiklassa säädetään; d) riskinvähentämistoimenpiteet, joilla minimoidaan sinikieliviruksen aiheuttamien tartuntojen leviäminen tartunnanlevittäjien välityksellä. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on otettava hävittämisohjelman täytäntöönpanossa huomioon, että a) kaikki hävittämisohjelman piiriin kuuluvalla alueella esiintyvät serotyypit 1–24 on havaittava ja hävitettävä; b) hävittämisohjelman piiriin kuuluvan alueen on oltava i) jäsenvaltion koko alue; tai ii) yksi tai useampi vyöhyke, johon kuuluu kutakin tartunnan saanutta pitopaikkaa ympäröivä alue vähintään 150 kilometrin säteellä. 3. Poiketen siitä, mitä 2 kohdan b alakohdan ii alakohdassa säädetään toimivaltainen viranomainen voi mukauttaa hävittämisohjelman piiriin kuuluvaa vyöhykettä (vyöhykkeitä) seuraavien mukaisesti: a) tartunnan saaneiden pitopaikkojen maantieteellinen sijainti ja vastaavien hallinnollisten yksiköiden rajat; b) luonnonolot ja sääolosuhteet; c) tartunnanlevittäjien runsaus, aktiivisuus ja levinneisyys vyöhykkeellä (vyöhykkeillä); d) kyseessä oleva sinikieliviruksen serotyyppi; e) 42 artiklassa säädetyn epidemiologisen selvityksen tulokset; f) seurantatoimien tulokset.

38 artikla Sinikieliviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmien kohteena olevat ja täydentävät eläinpopulaatiot 1. Toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava sinikieliviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmaa seuraaviin kohteena oleviin eläinpopulaatioihin: sukuihin Antilocapridae, Bovidae, Camelidae, Cervidae, Giraffidae, Moschidae ja Traguilidae kuuluvien lajien pidettävät eläimet. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on, mikäli se pitää sitä tarpeellisena, sovellettava hävittämisohjelmaa seuraaviin täydentäviin eläinpopulaatioihin: sukuihin Antilocapridae, Bovidae, Camelidae, Cervidae, Giraffidae, Moschidae ja Traguilidae kuuluvien lajien luonnonvaraiset eläimet.

39 artikla Toimijoiden velvollisuudet sinikieliviruksen aiheuttamien tartuntojen hävittämisohjelmien yhteydessä 1. Niiden pitopaikkojen toimijoiden, teurastamot pois lukien, joissa 38 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kohteena olevan eläinpopulaation eläimiä pidetään, on a) noudatettava toimivaltaisen viranomaisen asettamia vaatimuksia, jotka koskevat kohteena olevan eläinpopulaation eläinten seurantaa; b) noudatettava toimivaltaisen viranomaisen asettamia vaatimuk