KOMISSION SUOSITUS,

annettu 22 päivänä huhtikuuta 1997,

aloittavien yritysten toimintaolosuhteiden parantamisesta ja yksinkertaistamisesta (97/344/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) käsityöalat ja mikroyritykset mukaan luettuna elinvoimaisuudesta ja niihin sisältyvistä innovaatiomahdollisuuksista kilpailuolosuhteissa 10 päivänä lokakuuta 1994 annetun neuvoston päätöslauselman (1),

ottaa huomioon Madridissa 15 ja 16 päivänä joulukuuta 1995 kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle esitetyn komission kertomuksen "PK-yritykset: työllisyyden, kasvun ja kilpailukyvyn voimaperäinen lähde Euroopan unionissa" (2),

ottaa huomioon yhtenäisestä ohjelmasta pienten ja keskisuurten yritysten ja käsityöyritysten hyväksi annetun komission tiedonannon (3) sekä pienten ja keskisuurten yritysten, mukaan lukien hyvin pienet yritykset ja käsityöyritykset, kehitysmahdollisuuksien täysimittaiseksi toteuttamiseksi noudattaen yhtenäistä lähestymistapaa yritysympäristön parantamisen ja yrityksiä tukevien toimenpiteiden edistämisen osalta 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston päätöslauselman (4),

ottaa huomioon sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön ja hallinnon yksinkertaistamisesta 8 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston päätöslauselman (5),

ottaa huomioon 19 päivänä syyskuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselman, johon sisältyy Euroopan parlamentin lausunto ehdotuksesta neuvoston päätökseksi kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pk-yrityksen hyväksi Euroopan unionissa (1997-2000) (6),

ottaa huomioon innovaatiota koskevan komission toimintasuunnitelman (7), jossa muun ohessa korostetaan, että monimutkaiset hallinnolliset muodollisuudet voivat vaikuttaa haitallisesti yritysten innovatiivisuuteen,

ottaa huomioon kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) hyväksi Euroopan unionissa (1997-2000) 9 päivänä joulukuuta 1996 tehdyn neuvoston päätöksen 97/15/EY (8),

sekä katsoo seuraavaa:

I. JOHDANTO

(1) Eurooppalaiset elinkeinoelämän järjestöt pitävät yritysten toimintaolosuhteiden parantamista ja yksinkertaistamista ensisijaisen tärkeänä, sillä yritykset joutuvat nykyään toimimaan hyvin monimutkaisissa ja jatkuvasti muuttuvissa olosuhteissa. Viimeksi kuluneiden kahdenkymmenen vuoden kuluessa on saatettu voimaan monia säädöksiä, ja yhdessä hallinnollisten menettelyjen kanssa ne vaikeuttavat yritysten päivittäistä toimintaa ja vähentävät niiden kilpailukykyä. Lisäksi rasitus kohdistuu suhteettoman suurelta osin pieniin yrityksiin, joilla on suuria yrityksiä heikommat taloudelliset edellytykset ja henkilöstövoimavarat niistä selviämiseen (9). Koska yleisesti tunnustetaan, että pk-yrityksiin (10) sisältyvät työllistämismahdollisuudet ovat kaikkein suurimmat, viranomaisten on ripeästi selvitettävä, miten pk-yritysten hallinnollisia rasitteita voidaan vähentää. Pk-yrityksiin sisältyviä työllisyys- ja kasvumahdollisuuksia on ensiarvoisen tärkeää vahvistaa ja tukea.

II. PUITTEET YKSINKERTAISTAMISELLE

(2) Lainsäädännölliset ja hallinnolliset rasitteet aiheutuvat pääasiallisesti jäsenvaltioiden säädöksistä. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti päätöksiä tehdään ja toimenpiteitä toteutetaan kaikilla tasoilla, niin kansallisella, alueellisella kuin kunnallisella tasolla. Jäsenvaltioiden antamien säädösten määrä on huomattavasti suurempi kuin yhteisön antamien asetusten ja direktiivien määrä.

(3) Yksinkertaistaminen edellyttää siten jäsenvaltioiden viranomaisten välistä yhteistyötä sekä keskushallintojen kesken että niiden ja kunnallisten viranomaisten välillä. Ranskassa, Portugalissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa on perustettu pääministerin alaisuuteen erityinen osasto, kun taas useimmissa muissa jäsenvaltioissa on perustettu neuvoa-antava komitea, jolla ei usein ole vastaavia toimivaltuuksia. Työ yksinkertaistamiseksi on vaikeaa, ja se edellyttää valtaa ja valtuuksia eri ministeriöihin nähden samoin kuin riittäviä taloudellisia ja henkilöstövoimavaroja (11). Virkamiesten tietoisuutta on lisättävä tiedotuskampanjoiden avulla, ja pk-yrityksiin liittyviä asioita käsittelevien virkamiesten on saatava asianmukaista koulutusta (12). Julkisen hallinnon ja yritysten välisen hallintokulttuurin on muututtava asiakassuuntautuneemmaksi, ja on etsittävä keinoja pikemminkin yritysten tukemiseen kuin niiden valvomiseen (13). Onnistunut yksinkertaistaminen edellyttää myös jatkuvaa ja järjestelmällistä arviointia ja saavutettujen tulosten seurantaa yhdessä elinkeinoelämän järjestöjen kanssa.

III. LAINSÄÄDÄNNÖLLISET PUITTEET

(4) Vaikeat tai monimutkaiset lainsäädännölliset puitteet voivat lannistaa yrittäjiä ja estää uusien yritysten syntyä. Näin on erityisesti, kun yritys päättää laajentaa toimintojaan toiseen jäsenvaltioon, jonka kieli, kulttuuri ja hallintojärjestelmät ovat sille oudompia. Asianmukaisen sääntelyn tarpeellisuutta ei aseteta kyseenalaiseksi, vaan ongelmana ovat säädösten yhteisvaikutus, monimutkaisuus ja niiden noudattamisesta aiheutuvat kustannukset, joiden seurauksena yrityksille koituvat rasitteet saattavat olla suhteettoman suuria säädöksen tavoitteisiin nähden. Monimutkaisia ja kustannuksiltaan kalliita säädöksiä on vaikea panna täytäntöön, ja ne aiheuttavat arvostelua ja velvoitteiden välttelyä.

(5) Jäsenvaltioiden on sen vuoksi entistä paremmin tiedostettava säädösten vaikutukset yrityksiin. Tavoitteena on tarpeellisten parannusten tunnistaminen ja samalla sen muistaminen, että myös myönteisten muutosten on oltava tasapainossa niihin sopeutumaan joutuville yrityksille aiheutuvien rasitteiden kanssa.

(6) Uutta lainsäädäntöä ehdottaessaan lainsäätäjän on tarkkaan tiedettävä, mitä kustannuksia ja hallinnollisia rasitteita säädöksen noudattamisesta aiheutuu yrityksille. Yrityksiin kohdistuvat vaikutukset sekä kustannukset ja hyödyt on tarvittaessa arvioitava tiiviissä yhteistyössä elinkeinoelämän edustajien kanssa. Arvioinnissa lainsäätäjän on erityisesti kiinnitettävä huomiota pk-yrityksille aiheutuviin kustannuksiin. Jos pk-yritykset voivat kohtuullisilla kustannuksilla noudattaa säädöksen vaatimuksia, voivat myös suuret yritykset sen tehdä, mutta vastakkainen päättely ei aina pidä paikkaansa. "Ajattele ensin pieniä" on periaate, jonka tulee toimia ratkaisevana kokeena (14).

(7) Tarpeellisten säädösten noudattamisesta yrityksille aiheutuvat rasitteet on tasapainotettava muiden tekijöiden kuten esimerkiksi terveyteen, turvallisuuteen tai ympäristöön liittyvien seurausten kanssa. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa harkittava pk-yritysten tilannetta helpottavien poikkeuslupien tai yksinkertaistettujen menettelyjen käyttöönottoa, jos ne eivät kohtuuttomasti vaikeuta säädöksen tavoitteiden saavuttamista. Esimerkiksi verotukseen, yhtiöoikeuteen, tilastoihin ja ympäristöön liittyvissä säädöksissä voidaan kynnysarvoilla sekä valvonta- tai ilmoitusvelvoitteita lieventämällä merkittävästi vähentää säädösten noudattamisesta pk-yrityksille aiheutuvia rasitteita. Kynnysarvot eivät kuitenkaan saa jarruttaa kasvua, ja niitä on sovellettava joustavasti. Yritysten olisi esimerkiksi sallittava jatkaa tietyssä pk-ohjelmassa niin kauan kuin määrä, jolla niiden liikevaihto ylittää kyseisessä ohjelmassa liikevaihdolle määrätyn kynnysarvon, pysyy tietyn prosentuaalisen raja-arvon sisällä (15).

IV. YRITYKSEN PERUSTAMISEEN LIITTYVIEN MUODOLLISUUKSIEN YKSINKERTAISTAMINEN

(8) Edellä mainitun yleisen periaatteen lisäksi komissio haluaa korostaa tiettyjä käytäntöjä, joiden edistämistä jäsenvaltioissa se pitää hyödyllisenä, koska ne helpottavat merkittävästi yritysten perustamista. Niistä ensimmäinen on yrityksen perustamisvaiheeseen liittyvien viranomaisten toimintatapojen entistä parempi yhteensovittaminen ja hallinnollisten menettelyjen yksinkertaistaminen.

(9) Useimmissa jäsenvaltioissa vaaditaan useita erilaisia rekisteröintejä (verotus, sosiaaliturva, tilastointi, yritys- ja kaupparekisteri jne.). Tarvittavien asioimispisteiden määrä vaihtelee eri jäsenvaltioissa, mutta uusi yrittäjä voi hyvinkin joutua käymään kymmenessä eri paikassa ja kuluttamaan runsaasti aikaa, varsinkin, jos samassa paikassa on käytävä useampia kertoja. Kussakin paikassa on täytettävä lomake, jossa yleensä kysytään samoja tietoja. Muodollisuuksien ja toimenpiteiden määrä riippuu valitusta yritysmuodosta. Määrä on suurin osakeyhtiöillä, joiden osalta eräässä jäsenvaltiossa edellytetään 23 eri toimenpidettä ja lomaketta (16). Lisäksi uusien yritysten perustamislupia myöntävät useat eri viranomaiset, ja aloittavan yrittäjän on vaikea edetä nopeasti. Tämän vuoksi voi kestää viikkoja tai jopa kuukausia ennen kuin yritys voi varsinaisesti aloittaa toimintansa. Tämä ensikosketus hallintokiemuroihin samoin kuin rekisteröintikustannukset, jotka vaihtelevat eri jäsenvaltioissa ja voivat nousta 2 000 ecuun (17), lannistavat uusia yrittäjiä ja voivat hiertää yritysten ja viranomaisten välejä myös myöhemmin.

Yksi yhteyspiste

(10) Komissio ehdottaa, että jäsenvaltiot tutkivat kaikki yrityksen perustamiseen liittyvät muodollisuudet ja miettivät tapoja niiden yhteensovittamiseksi ja yksinkertaistamiseksi. Hyvänä esimerkkinä on Belgian Auditform-hanke, johon on koottu kaikki yrityksiltä vaadittavat toimenpiteet ja hallinnolliset muodollisuudet ja jonka tarkoituksena on niiden tehokkuuden ja niistä pk-yrityksille aiheutuvien rasitteiden arviointi. Muita esimerkkejä yhteensovittamisesta ovat ranskalainen yritystoimintaan liittyvistä muodollisuuksista vastaavien keskusten järjestelmä (Centres de formalités des entreprises - CFE:t) (18) ja Saksan "Gewerbeämter". Näiden järjestelmien periaatteena on, että viranomaisten ja yritysten - yritystyypin ja yrityksen toimialan edellyttämä - hallinnollinen yhteistyö on keskitetty yhteen yhteyspisteeseen.

(11) Kokemus on osoittanut, että uuden yrityksen perustamiseen liittyvät hallinnolliset muodollisuudet voidaan jäsenvaltioissa hoitaa 1-5 päivässä eli huomattavasti alle 120 päivän, joka on pisin komissiolle ilmoitettu aika.

(12) Yrityksen perustamisvaiheen yhteyspiste muuttuu entistä tärkeämmäksi, jos sen kautta voi hoitaa kaikki yrityksen elinkaareen liittyvät muodollisuudet kuten osoitteen tai sääntöjen muutokset, omistajanvaihdokset, työsuhdeasiat, toimiluvat ym. Esimerkiksi Ranskassa harkitaan parhaillaan työsuhteisiin liittyvien muodollisuuksien siirtämistä CFE:iden alaisuuteen. Eri viranomaisten välisen yhteistyön kehittäminen näin pitkälle vaatii tosin sinnikkyyttä ja päättäväisyyttä, mutta komissio tietää, että yritysten kannalta yhteyspiste olisi tervetullut.

Yksi ilmoituslomake

(13) Edelleen on tärkeä seikka yrityksiltä kerättävien tietojen yhdenmukaistaminen perustamisvaiheen lisäksi myös yrityksen alkuvaiheessa. Ranskassa on mielenkiintoisia kokemuksia myös siitä. Uusilta yrityksiltä vaadittavat tiedot on koottu yhteen, CFE:iden hallinnoimaan lomakkeeseen (19). Lomakkeen on laatinut CERFA (20), joka on kaikista tiedonkeruumuodollisuuksista vastaava keskusviranomainen.

(14) Yhden lomakkeen järjestelmä vähentää merkittävästi uuden yrittäjän työtaakkaa, koska siihen kerätään kaikki ne tiedot, joita eri hallinnonaloilla tarvitaan uuden yrityksen rekisteröimiseen. Järjestelmän etuna on, että tiedot tarvitsee toimittaa vain yhden kerran ja että CFE pystyy auttamaan lomakkeen täyttämistä koskevissa ongelmissa. Ranskassa käytettävän yhden lomakkeen järjestelmän varjopuolena kuitenkin on, että lomakkeeseen on liitettävä asiakirjoja, joiden hankkiminen ja oikeaksi todistaminen vie aikaa. Viranomaisten ei pitäisi lähettää vasta rekisteröidyille yrityksille suurta määrää erilaisia lomakkeita ja tiedusteluja, koska sillä tavoin menetetään suuri osa yhden lomakkeen järjestelmän tuottamista eduista.

(15) Viranomaisia on kannustettava jakamaan keskenään tietoja ja käyttämään entistä tehokkaammin hyväkseen tietokantojen ja tietotekniikan mahdollisuuksia, ja niiden on tarvittaessa mukautettava tietosuojaa koskevia säädöksiään (21). Oletuksena on, että tiedonvaihto ei koske luottamuksellisia tietoja. Italiassa vuonna 1990 säädetyllä lailla n:o 241 yksinkertaistettiin useita hallinnollisia menettelyjä. Siinä säädetään esimerkiksi, että jos henkilö, jolta tiettyä tietoa kysytään, ilmoittaa, että tieto sisältyy kyseisen tai jonkin toisen viranomaisen hallussa entuudestaan oleviin asiakirjoihin, viranomaisen on itse hankittava kyseinen tieto. Vastaavasti Tanskassa valmistellaan säädöstä, joka kieltäisi viranomaisia vaatimasta tietoa yritykseltä, jos kyseinen tieto on saatavissa toiselta viranomaiselta. Siitä näyttäisi seuraavan, että yritys voi jättää vastaamatta, jos kysytty tieto on jo annettu jollekin toiselle viranomaiselle.

Yksi yritystunnus

(16) Yhden yhteyspisteen ja lomakkeen tapaan myös yhden yritystunnuksen käyttö on yritysten kannalta hyödyllinen yksinkertaistamistoimenpide. Sellainen järjestelmä on jo olemassa Ranskassa, Ruotsissa, Portugalissa ja Tanskassa (22). Yritysten kannalta etuna on, että ne voivat käyttää samaa tunnusta kaikkien viranomaisten kanssa asioidessaan. Myös viranomaisten kannalta järjestelmä on hyödyllinen, sillä se yksinkertaistaa tietokantojen hallintaa ja tiedonvaihtoa.

Toimiluvat ja muut luvat

(17) Edellä mainittujen perustamismuodollisuuksien lisäksi uuden yrityksen on saatava myös joukko lupia, jotka oikeuttavat sen aloittamaan tietyn toiminnan ja/tai harjoittamaan tiettyä ammattia. Kyseessä voi olla yleinen liiketoimintalupa kuten Luxemburgissa tai erityislupa tietyn ammatin harjoittamiseen, esimerkiksi matkaoppaana, kampaajana tai matkanjärjestäjänä toimimiseen. Lupia ja oikeuksia tarvitaan usein myös muun muassa rakennushankkeisiin, ympäristönsuojelun tarpeisiin sekä terveys- ja turvallisuussyistä. Tarvittavien lupien laji ja monimutkaisuus vaihtelee suuresti eri jäsenvaltioissa. Toisinaan uuden yrittäjän on täytettävä tietyt perustamisedellytykset kuten hyvämaineisuus, vakavaraisuus, ammatillinen pätevyys tai ammattikokemus. Komissio haluaa varmistaa yleisen yrittämisvapauden sisämarkkinoilla ennen kaikkea ammatillisten tutkintojen vastavuoroisen tunnustamisen avulla. Komission näkemyksen mukaan jäsenvaltioiden on säännöllisesti arvioitava ja mahdollisuuksien mukaan yksinkertaistettava lupamenettelyjään, jotta niillä ei rajoitettaisi uusien yritysten syntyä.

(18) Hidas lupamenettely, lupien tarve ja niitä myöntävien viranomaisten monilukuisuus voi jarruttaa yritysten toimintaa. Italiassa on säädetty kaksi lakia (23), joilla säädetään hallinnon yksinkertaistamisen yleisistä periaatteista. Niihin sisältyy mahdollisuus aloittaa liiketoiminta ilman erityistä lupaa ja periaate hiljaisesta hyväksynnästä (24). Jos siis asianomainen viranomainen ei ehdi tehdä päätöstä ennen vahvistettua määräaikaa, lupahakemus katsotaan hyväksytyksi. Tammikuussa 1996 Saksa sääti joukon lakeja lupamenettelyjen nopeuttamiseksi tavoitteenaan lyhentää suunnitteluun kuluvaa aikaa. Tarkoituksena oli tehdä Saksasta entistä houkuttelevampi yritysten sijoittautumiskohde, ja lait olivat osa ohjelmaa, jolla pyritään lisäämään investointeja ja työpaikkoja.

(19) Italian lakien vaikutuksia on vaikea arvioida. Baden-Württemberg, joka käynnisti vastaavan yksinkertaistamishankkeen vuonna 1992, on saanut jo joitakin myönteisiä tuloksia. Näiden lupamenettelyihin liittyvien aloitteiden taustalla vaikuttavat periaatteet ovat myös muissa jäsenvaltioissa edistämisen arvoisia (liite I). Lupamenettelyn yksinkertaistaminen edellyttää usein julkisen palvelun työtapojen ja kulttuurin muutosta sekä yritysten osalta siirtymistä kohti laajempaa itsesäätelyä.

(20) Edellä mainitut ehdotukset yksinkertaistaisivat merkittävästi liiketoiminnan kehitystä yhteisössä. Yrittäjän olisi huomattavasti helpompi aloittaa toiminta toisessa jäsenvaltiossa, jos hän voi hoitaa kaikki asiansa yhden yhteyspisteen kautta, jos hänen tarvitsee täyttää ainoastaan yksi lomake, hänelle annetaan kyseisessä jäsenvaltiossa vain yksi yritystunnus ja hän saa tarvittavat toimiluvat nopeasti. Lisäksi samaa tunnusta voidaan käyttää myös muihin tarpeisiin, esimerkiksi alv:oon, kuten Ranskassa, mikä olisi suhteellisen vaivaton yksinkertaistamistoimenpide myös muissa jäsenvaltioissa. Lisäksi nämä toimenpiteet helpottaisivat suuresti niiden yksityisten ja julkisten järjestöjen työtä, jotka antavat neuvoja yrityksille, jotka harkitsevat toiminnan aloittamista yhteisössä.

V. UUSIEN YRITYSTEN KANNUSTAMINEN

(21) Jäsenvaltiot voisivat myös muilla aloilla edistää parhaiksi osoittautuneiden käytäntöjen käyttöä toisissa jäsenvaltioissa. Nämä alata liittyvät verotukseen, sosiaaliturvaan, kirjanpitoon ja tilastovaatimuksiin sekä yhtiöoikeuteen. Joissakin jäsenvaltioissa (25) kyseisillä aloilla on otettu käyttöön kannustimia ja yksinkertaistamistoimenpiteitä ennen kaikkea uusien yritysten osalta ja itsenäisen elinkeinonharjoittamisen edistämiseksi (liite II). Useimmat toimenpiteet eivät liity perustamisvaiheeseen vaan ensimmäisten vuosien kehitykseen. Toimenpiteet ovat tärkeitä, sillä tiedetään, että vaikka noin 80 prosenttia yrityksistä on olemassa vielä ensimmäisen toimintavuoden jälkeen, ainoastaan 65 prosenttia jatkaa toimintaa vielä kolmen vuoden kuluttua ja ainoastaan 50 prosenttia vielä viiden vuoden kuluttua (26). Näiden alojen toimenpiteet ovat tärkeitä myös siksi, että niiden kattama lainsäädäntö (verotus, yhtiöoikeus, työllisyysasiat jne.) usein lannistaa uuden yrityksen perustamista harkitsevan. Esimerkiksi työntekijän palkkaaminen edellyttää yli kymmenen lomakkeen täyttämistä. Pakolliset arkistointivaatimukset vaihtelevat eri oikeudenaloilla (27), ja yhtiöoikeuteen sisältyvät yhtiökokousvaatimukset eivät aina ole pienten yritysten kannalta tarkoituksenmukaisia. Sen vuoksi Saksassa on lainsäädännöllä yksinkertaistettu menettelytapoja pienten osakeyhtiöiden ("kleine Aktiengesellschaft") osalta (28).

(22) Verotusolosuhteiden osalta usea jäsenvaltiot ovat jollakin tavoin helpottaneet pk-yritysten ja uusien yritysten verorasitusta (29) (ks. liite III). Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Alankomaissa annetaan lisäksi verohelpotuksia uusiin yrityksiin investoiville yksityishenkilöille samaan tapaan kuin yksityisille sijoittajille Yhdysvalloissa ("Business Angels" (30)).

(23) Myös verohallinto kaipaa uudistamista, sillä erilaiset maksettavat verot, monet eräpäivät, veronpalautusten pitkät maksuajat, leimamerkit ja muut hallinnolliset menettelyt ovat hankalia ja aikaavieviä.

(24) Komission näkemyksen mukaan verovelvollisuudet yksinkertaistuvat huomattavasti, kun yhtenäistä arvonlisäverojärjestelmää koskevan komission ohjelman ehdotukset toteutetaan (31). Silloin verovelvollisuuksien noudattamisesta kaikille yrityksille aiheutuvat kustannukset vähenevät, ja suhteellisesti eniten ne vähenevät pk-yritysten osalta. Siinä mielessä ehdotusten tärkein yksittäinen osa on yhden verotuspaikan periaate. Sen mukaan yritys, joka toimii useassa eri jäsenvaltiossa, maksaa kaikista liiketoimistaan veron siihen maahan, jossa sen kotipaikka on, joten sen ei tarvitse olla tekemisissä kuin yhden valtion veroviranomaisten kanssa. Ehdotuksiin sisältyy myös ilmoitus- ja tilinpitovelvollisuuden perusteellinen uudelleenarviointi, jolla tasapainotetaan entistä paremmin verohallinnon ja yritysten tarpeet.

(25) Nykyinenkin arvonlisäverojärjestelmä tarjoaa mahdollisuuden pk-yritysten rasitteiden vähentämiseen. Useimmissa jäsenvaltioissa mikroyritykset on vapautettu arvonlisäverosta, vaikka verovapautuksen kynnysarvo vaihtelee suuresti ja esimerkiksi Tanskassa liikevaihdon yläraja on 2 500 ecua kun taas Yhdistyneessä kuningaskunnassa se on 56 850 ecua.

(26) Arvonlisäverovelvollisille yrityksille alv-ilmoitusten ja -maksujen toimittamistiheys voi olla suuri rasite. Joissakin jäsenvaltioissa menettelyä on yksinkertaistettu esimerkiksi antamalla pienille yrityksille oikeus jättää alv-ilmoituksensa vuosittain ja/tai määräämällä sama määräpäivä sekä alv-maksulle että alv-ilmoitukselle. Alv:n kuukausittain tilittävät pienet yritykset joutuvat usein maksamaan alv:n laskuista, joita asiakas ei ole vielä suorittanut. Sen vuoksi useat jäsenvaltiot edellyttävät ainoastaan neljännesvuosittaisia tai mikroyritysten osalta vuosittaisia alv-tilityksiä (32). Lisäksi pienet yritykset voivat monissa jäsenvaltioissa suorittaa alv:n laskun kirjoittamisajankohdan sijaan vasta sen jälkeen, kun asiakas on maksanut laskun ("maksuperusteinen kirjaustapa") (33). Euroopan parlamentti on julkistanut työasiakirjan arvonlisäveron ja Intrastatin aiheuttamien velvoitteiden vaikutuksista pk-yrityksiin (34), ja siinä hahmoteltuihin toimenpiteisiin kuuluu muun muassa siirtyminen neljännesvuosittain jätettäviin arvonlisävero-ilmoituksiin.

(27) Yhteisön sisäisestä kaupasta aiheutuvat hallinnolliset velvoitteet tarjoavat nekin mahdollisuuksia yksinkertaistamiseen. Ranskassa ja Italiassa on yhdistetty Intrastat-velvoite ja neuvoston kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388/ETY (35) mukainen yhteenvetoilmoitus. Näin ollen yritysten tarvitsee täyttää vain yksi ilmoitus, jota molemmat toimivaltaiset viranomaiset käyttävät omiin tarpeisiinsa. Ranskan ja Italian tämänhetkinen järjestelmä ei ole ihanteellinen, sillä molemmissa maissa voidaan edellyttää yhdistetyn alv- ja Intrastat-ilmoituksen palauttamista kuukausittain, ja kynnys, jonka alle jäävät pk-yritykset on vapautettu ilmoitusvelvollisuudesta, on edelleen varsin alhainen. Toinen yksinkertaistamistoimenpide liittyy eri säädösten perusteella määräytyvien Intrastat- ja alv-ilmoitusten palautusaikojen yhdenmukaistamiseen. Niitä jäsenvaltioita, joissa Intrastat- ja alv-ilmoitusten palauttamisajankohdat ja kynnysarvot poikkeavat vielä toisistaan, on kannustettava yhtenäistämään vaatimukset ja ottamaan käyttöön neljännesvuosittain tai vuosittain palautettavat ilmoitukset pk-yritysten osalta.

(28) Jäsenvaltioiden olisi tutkittava, mitä hyötyä on saatavissa erityisesti sosiaaliturva- ja veroviranomaisten välisestä yhteistyöstä. Ne ovat jatkuvasti tekemisissä yritysten kanssa ja aiheuttavat suurimman osan yrityksille koituvista hallinnollisista rasitteista. Yhteistyön seurauksena hallinnonalat voisivat ryhtyä käyttämään samaa yritystunnusta, vaihtamaan tietoja, käyttämään yhteisiä arviointiperusteita ja samoja eräpäiviä tai sopia verojen ja sosiaaliturvamaksujen keräämisestä saman järjestelmän kautta (36). Koska työllisyys on sekä yhteisön että jäsenvaltioiden hallitusten ensisijainen huolenaihe, on erittäin tärkeää, että viranomaiset pohtivat, mikä estää työnantajia palkkaamasta uusia työntekijöitä. Jäsenvaltioiden on ryhdyttävä vähentämään työntekijöiden palkkaamiseen liittyviä hallinnollisia rasitteita (37) ja kannustamaan työmarkkinoiden joustavuutta (38).

(29) Joissakin jäsenvaltioissa yrityksille, jotka palkkaavat ensimmäistä kertaa ulkopuolisen työntekijän tai työntekijöitä (39), myönnetään helpotuksia tai kokonaan vapautus sosiaaliturvamaksuista.

(30) Useimmissa jäsenvaltioissa säännellään tiettyjen elinkeinojen harjoittamista, mikä vaikeuttaa liiketoiminnan aloittamista esimerkiksi kampaajien, lvi-alan, matkanjärjestäjien ja taksinkuljettajien jne. ammateissa. Usein yritykset itse vaativat sääntelyä suojaksi epäpäteviä tai laittomia elinkeinonharjoittajia vastaan. Komissio kehottaa harkitsemaan sääntelyn tarvetta uudelleen tapauskohtaisesti, jotta kuluttajan suojelu ja välttämätön kilpailu ovat tasapainossa.

(31) Mikroyrityksillä ja ennen kaikkea itsenäisillä elinkeinonharjoittajilla on omat erityisongelmansa, ja ne ovat luultavasti se pk-yritysten ryhmä, joka kärsii hallinnollisista rasitteista suhteellisesti eniten, sillä niiden on yksin kannettava sekä lainsäädännön vaatimukset että niihin liittyvät hallinnolliset rasitteet. Taloudellisten riskien ja puutteellisen sosiaaliturvan ohella myös se lannistaa monet oman yrityksen perustamista harkitsevat nuoret. Joissakin jäsenvaltioissa ongelmaan on puututtu verohelpotuksin, tilinpitoa yksinkertaistamalla ja eläkejärjestelyin, joiden tavoitteena on kannustaa nuoria ja työttömiä perustamaan oma yritys (40).

VI. PÄÄTELMÄT

(32) Uusien yritysten toimintaolosuhteiden parantamista ja yksinkertaistamista koskevien parhaiden käytäntöjen vaihto osoitti, että viranomaiset ja elinkeinoelämän edustajat ovat varsin kiinnostuneita kuulemaan kokemuksia muualla toteutetuista yksinkertaistamistoimenpiteistä. Vaikka samoja yksinkertaistamistoimia on eri jäsenvaltioissa toteutettu eri tavoin ja yrityksen perustamiseen liittyvät säädökset ovat eri jäsenvaltioissa hyvin erilaisia, voidaan tunnistaa joitakin parhaita käytäntöjä, joihin myös muut jäsenvaltiot voivat pyrkiä. On tunnistettu joitakin yleisiä periaatteita, jotka on syytä saattaa jäsenvaltioiden ja muiden asiasta kiinnostuneiden tahojen tietoon. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi toteutettava käytännön toimenpiteitä uusille yrityksille aiheutuvien hallinnollisten ja lainsäädännöllisten rasitteiden vähentämiseksi ja yksinkertaistamiseksi, jotta säästettäisiin aikaa ja alennettaisiin kyseisille yrityksille aiheutuvia kustannuksia,

SUOSITTELEE:

1 artikla

Tavoitteet

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet yritysten toimintaolosuhteiden parantamiseksi ja yksinkertaistamiseksi ennen kaikkea uusien yritysten perustamisen ja niiden ensimmäisten toimintavuosien osalta, jolloin edistetään niihin sisältyvien innovaatiomahdollisuuksien hyödyntämistä, sen myötä kasvua ja työpaikkojen syntyä.

Jäsenvaltioita kehotetaan toteuttamaan aiheelliset toimenpiteet hallinnollisen, oikeudellisen ja verotusjärjestelmänsä uudistamiseksi, yksinkertaistamiseksi ja ajanmukaistamiseksi, jotta:

a) parannetaan viranomaisten ja elinkeinoelämän välistä yhteistoimintaa, muutetaan se asiakkaan tarpeita paremmin vastaavaksi, lyhennetään yritysten asioiden käsittelyaikoja ja toimiluvat myönnetään määräaikojen kuluessa.

b) luodaan aloittavia yrityksiä kannustavat, suotuisat lainsäädännölliset olosuhteet ja yksinkertaistetaan, muutetaan tai kumotaan säädöksiä, jotka haittaavat yritysten perustamista ja niiden ensimmäisten vuosien toimintaa.

2 artikla

Yksinkertaistamisen puitteet

Yksinkertaistamistoimenpiteiden toteuttamisen onnistuminen ja julkisen hallinnon välisen yhteistyön tehokkuuden varmistaminen edellyttää pitkäjänteistä ja johdonmukaista politiikkaa. Tätä varten komissio suosittelee, että jäsenvaltiot ja kaikkien tasojen viranomaiset laativat yhdessä elinkeinoelämän edustajien kanssa yksinkertaistamisen puitteet, joihin ne ovat vahvasti sitoutuneita ja joihin on sisällyttävä:

a) yksinkertaistamisen ja siihen liittyvien toimenpiteiden yhteensovittamisesta vastaavan asianmukaisen tason viranomaisen nimeäminen

b) asiamukainen tiedottaminen ja virkamiesten kouluttaminen palveluhenkisen asenteen kehittämiseksi yrityksiä kohtaan ja siten hallinnon ja yritysten välisen yhteistoiminnan parantaminen.

3 artikla

Lainsäädännölliset puitteet

1. Lainsäädännön vaikutuksia yrityksiin, ennen kaikkea pk-yrityksiin, on arvioitava jatkuvasti kiinteässä yhteistyössä elinkeinoelämän kanssa, erityisesti

a) Jäsenvaltioiden on noudatettava "ajattele ensin pieniä" -periaatetta, jossa otetaan huomioon pk-yritysten tarpeet jo lainsäädännön valmistelutyön alkuvaiheessa ja lainsäädäntöön liittyvissä hallinnollisissa menettelyissä.

b) Pk-yritysten hyväksi on soveltuvin osin otettava käyttöön poikkeussäännökset, kynnysarvot ja yksinkertaistetut menettelyt. Kynnysten on kuitenkin oltava riittävän joustavia, jotta ne eivät jarruta kasvua.

c) Lainsäädännön ja hallinnollisten menettelyjen vaikutukset yrityksiin on mahdollisuuksien mukaan aina arvioitava valtion ja elinkeinoelämän edustajista koostuvan komitean avustuksella.

2. Jäsenvaltioiden on harkittava järjestelmällisen arviointimenetelmän käyttöönottoa lakiesitysten yrityksille aiheutuvien vaikutusten arviointiin, jotta varmistetaan asianmukainen tasapaino toivottujen tavoitteiden ja käytettyjen keinojen välille ja jotta tunnetaan säädöksen noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ja hallinnolliset rasitteet.

3. Yrityksille aiheutuvien vaikutusten arviointijärjestelmiin on tarvittaessa sisällyttävä kustannustehokkuusanalyysi tai kustannus/hyöty-analyysi ja elinkeinoelämän, myös pk-yritysten, edustajia on niiden yhteydessä kattavasti kuultava.

4 artikla

Yrityksen perustamismuodollisuuksien yksinkertaistaminen

1. Yrityksen perustamisvaiheen hallinnollisia muodollisuuksia on yksinkertaistettava ja ne on tehtävä yrityksille helpommiksi niin, että yrittäjät saavat nopeampaa ja tehokkaampaa palvelua ja heidän yrityshankettaan kannustetaan. Komissio suosittelee sen vuoksi, että jäsenvaltiot ja kaikkien asianmukaisten tasojen viranomaiset ottavat huomioon edut, joita tuottavat seuraavat toimenpiteet:

a) yhden ilmoituslomakkeen käyttöönotto yrityksen rekisteröinnissä;

b) yhden yhteyspisteen perustaminen paikaksi, johon yrittäjät voivat palauttaa a alakohdassa mainitun ilmoituslomakkeen. Yhteyspiste vastaa tietojen toimittamisesta eteenpäin kaikille muilla hallinnonaloille vahvistetussa yhden tai kahden arkipäivän määräajassa;

c) yhden, kaikkien viranomaisten kanssa asioitaessa käytettävän yritystunnuksen järjestelmän käyttöönotto;

d) sen varmistaminen, että eri viranomaisten lomakkeet ja yhteypisteet eivät ole keskenään päällekkäisiä tai tarpeettomia;

e) luvan myöntäminen yrityksille kieltäytyä muun kuin luottamuksellisen tiedon luovuttamisesta, jos sama tieto on jo jonkin toisen viranomaisen hallussa;

f) tietotekniikan ja tietokantojen mahdollisimman laaja käyttö tiedonsiirtoon, toimitettujen tietojen varmistamiseen ja tiedonvaihtoon viranomaisten välillä henkilötietoja asianmukaisesti suojaten;

g) selkeiden tavoitemääräaikojen asettaminen yritysten toimilupahakemusten käsittelylle;

h) tarvittaessa sellaisen järjestelmän käyttönotto, jossa lupa katsotaan ilman eri toimenpidettä myönnetyksi, jollei viranomainen ole vahvistetussa määräajassa hakemusta ratkaissut.

2. Jäsenvaltioita kehotetaan myös tutkimaan yhteyspisteiden toimialan laajentamista siten, että se kattaisi perustamisvaiheen lisäksi yrityksen koko elinkaaren ja kaikki yhteydet viranomaisten ja yritysten välillä.

5 artikla

Yritysten kannustaminen niiden ensimmäisten toimintavuosien aikana

1. Yrityksen perustamista ja sen ensimmäisten vuosien toimintaa haittaavia verotuksellisia, sosiaalisia, tilastollisia ja ympäristöön liittyviä rasitteita on kevennettävä ja niitä on poistettava. Jäsenvaltioita kehotetaan:

a) tutkimaan kaikki mahdolliset tavat parantaa uusien yritysten verotuskohtelua;

b) toteuttamaan aiheelliset verotukselliset toimenpiteet aloittavien yritysten rahoittamisen tukemiseksi esimerkiksi kannustamalla yksityisiä sijoittajia;

c) keventämään työnantajan sosiaaliturvamaksuja ainakin tietyksi ajaksi, kun uusia työntekijöitä palkataan;

d) tutkimaan mahdollisuuksia parantaa hallinnollisia ja oikeudellisia säännöksiä, jotka voivat vähentää yritysten halua palkata uusia työntekijöitä, kuin myös edistämään työmarkkinoiden joustavuutta;

e) käynnistämään yhteistoiminta sosiaaliturva- ja veroviranomaisten välillä tavoitteena luoda yhteensovitettu yhteys yritysten ja kyseisten viranomaisten välille;

f) tarkastelemaan erilaisia pk-yrityksiin kohdistuvia ilmoitusvaatimuksia, esimerkiksi ilmoitusten laatua, ilmoitustiheyttä ja arkistointiaikoja koskevia määräyksiä, jotta vaatimuksia voidaan mahdollisimman paljon yksinkertaistaa ja yhtenäistää;

g) tarkastelemaan vallitsevia hallinnollisia ja oikeudellisia säännöksiä tavoitteena yksinkertaistaa tai poistaa sellaiset säännökset, jotka tarpeettomasti rajoittavat oikeutta harjoittaa tiettyjä elinkeinoja.

2. Jäsenvaltioita kehotetaan vähentämään pk-yrityksiin kohdistuvia alv- ja Intrastat-velvoitteita. Pienten yritysten on voitava palauttaa alv-ilmoituksensa neljännesvuosittain, ja mahdollisuutta alv-vapautukseen on tarjottava.

3. Jäsenvaltioita kehotetaan pohtimaan, miten mikroyritysten ja ennen kaikkea itsenäisten elinkeinonharjoittajien tilannetta voidaan parantaa verotuksen, sosiaaliturvan ja eläkejärjestelmien osalta.

6 artikla

Yhteensovittaminen yhteisön tasolla

1. Komissio jatkaa yritysten toimintaolosuhteiden parantamisen ja yksinkertaistamisen ryhmän puitteissa toimintaansa yhteensovittajana jäsenvaltioiden ja eurooppalaisten elinkeinoelämän järjestöjen välillä parhaan ja tavoiteltavan käytännön määrittämiseksi.

2. Jotta komissio voi arvioida saavutettua edistystä, jäsenvaltioiden on ilmoitettava sille vuosittain toimenpiteet, joita ne ovat toteuttaneet tämän suosituksen täytäntöönpanemiseksi.

Komissio tiedottaa eurotietokeskusten eurooppalaiselle verkolle alan kehityksestä niin, että se voi tarjota ajan tasalla olevaa tietoa yrityksille, joiden on täytettävä muiden jäsenvaltioiden hallinnolliset velvoitteet.

7 artikla

Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Brysselissä 22 päivänä huhtikuuta 1997.

Komission puolesta

Christos PAPOUTSIS

Komission jäsen

(1) EYVL N:o L C 294, 22.10.1994, s. 6.

(2) CSE(95) 2087, Euroopan komissio, PO XXIII, 1995.

(3) KOM(96) 329, 9.7.1996.

(4) EYVL N:o C 18, 17.1.1997, s. 1.

(5) EYVL N:o C 224, 1.8.1996, s. 5.

(6) EYVL N:o C 320, 28.10.1996, s. 163.

(7) KOM(96) 589, 20.11.1996.

(8) EYVL N:o L 6, 10.1.1997, s. 25.

(9) Kolmen eri tutkimuksen mukaan yrityksen hallinnollisten rasitteiden aiheuttamat keskimääräiset kustannukset yrityksen liikevaihtoon suhteutettuna ovat pk-yrityksissä 6-30 kertaa korkeammat kuin suuremmissa yrityksissä (EMI: "Administrative lasten bedrijven 1993", G. Barbieri ja V. Lo Moro: "Utenti e pubblica amministrazione", il Mulino 1996, Institut für Mittelstandsforschung: "Bürokratie - ein Kostenfaktor: eine Belastungsuntersuchung bei mittelständischen Unternehmen", 1995).

(10) Pk-yritykset on määritelty pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetussa komission suosituksessa, EYVL N:o L 107, 30.4.1996, s. 4.

(11) Mielenkiintoinen esimerkki on Yhdistyneen kuningaskunnan Deregulation Unit -yksikkö, jonka tehtävänä on yhteensovittaa Yhdistyneen kuningaskunnan eri ministeriöiden lainsäädännön yksinkertaistamistyötä ja varmistaa, että elinkeinoelämän näkemykset otetaan huomioon ja säädösten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ja hallinnolliset rasitteet jäävät mahdollisimman vähäisiksi. Yksikkö toimii varapääministerin ja hallituksen kanslian alaisuudessa, mikä antaa sille tarvittavan arvovallan muihin ministeriöihin nähden.

(12) Itsenäisten elinkeinonharjoittajien flaamilainen instituutti VIZO Belgiassa on vuonna 1991 perustettu valtion laitos. Sen tehtävänä on edistää vapaata ja luovaa yrittäjyyttä ennen kaikkea koulutuksen avulla ja yksinkertaistamalla hallintoa. VIZO antaa ohjeita, harjoittaa tutkimusta ja tekee aloitteita asianomaisten tietoisuuden lisäämiseksi sekä kehittää menetelmiä ja keinoja hallinnon yksinkertaistamiseksi. VIZO on esimerkiksi järjestänyt kursseja flaaminkielisen alueen virkamiehille, jotka käsittelevät työssään pk-yrityksiin liittyviä asioita. Tavoitteena on lisätä viranomaisten ymmärtämystä ja tietämystä niistä perusperiaatteista ja menetelmistä, joilla palveluita voidaan yksinkertaistaa ja niiden laatua parantaa, sekä osoittaa, kuinka he itse voivat tehdä aloitteita hallinnonalansa uudistamiseksi.

(13) Korsørin kunta Tanskassa on 20 000 asukkaan kunta. Kuntaan on perustettu kehitysosasto, joka toimii neuvovana yhteistyökumppanina ja tarjoaa laadukasta tietoa, taitoa ja asiantuntemusta elinkeinoelämän käyttöön. Toiminta edellyttää sekä henkilökunnan koulutusta että organisaation muutoksia. Osasto toimii kaikkien yritysasioiden kunnallistason yhteensovittajana.

(14) Yhdistyneen kuningaskunnan Deregulation Unitin yhtenä tehtävänä on vastata siitä, että uusia säädöksiä ja hallinnollisia menettelyjä otetaan käyttöön vain silloin, kun ne ovat ehdottoman välttämättömiä. Ennen säädöksen laatimista hallituksen on arvioitava siitä yrityksille aiheutuvat kustannukset ja julkistettava arvioinnin tulokset. Ministerien on varmistuttava siitä, että kustannukset eivät ole hyötyjä suuremmat. Koska ylisäätely ja liiallinen byrokratia haavoittavat pahiten pk-yrityksiä, ministeriöiden on myös suoritettava "pienyritysten pikakoe". Se tarkoittaa, että pienyrityksiä on kuultava kaikkien uusien säädösten valmisteluvaiheessa ja varmistettava, että ne selviävät säädöksen aiheuttamista rasitteista. Saksassa on äskettäin otettu käyttöön vastaavanlainen arviointimenetelmä, jonka avulla uudesta lainsäädännöstä erityisesti pk-yrityksille aiheutuvat kustannukset voidaan arvioida.

(15) Näin toimii esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan vuosittaisten alv-ilmoitusten ohjelma, jonka ylin kynnysarvo, 300 000 puntaa, joustaa siten, että yritykset voivat jatkaa ohjelmassa niin kauan kuin niiden liikevaihto ei ylitä 375 000:ta puntaa.

(16) Logotechin tutkimus "Etude comparative des dispositions légales et administratives nécessaires pour la formation de PME dans six pays de l'Union européenne" (F, D, EL, I, IRL, UK) ja Pariisin kauppa- ja teollisuuskamarin IDEM CD-ROM.

(17) Em.

(18) "Centres de formalités des entreprises" perustettiin Ranskassa vuonna 1981 tavoitteena yksinkertaistaa yrityksiltä vaadittavien muodollisuuksien täyttämistä eli esimerkiksi oikeudellisia, verotuksellisia, sosiaalisia ja tilastollisia muodollisuuksia yrityksen koko elinkaaren aikana perustamisvaiheesta alkaen. CFE:t toimivat kaikkien viranomaisten, kuten paikallisen kaupparekisterin, veroviraston, sosiaaliturva- ja eläkeviranomaisten sekä tilastotoimiston, yhteisinä yhteyspisteinä. Yritys antaa tarvittavat tiedot CFE:lle, joka toimittaa ne eteenpäin asianomaiselle viranomaiselle kuten tilastotoimistolle (INSEE). Myös INSEE on keskeisessä asemassa, sillä se pitää yllä kansallista yrityshakemistoa (SIRENE) ja antaa uusille yrityksille kansallisen tunnusnumeron (SIREN).

(19) Lomakkeiden ja ilmoitusten uudistamiskomitean CERFA:n laatimat lomakkeet M0 ja P0 (toinen itsenäisille elinkeinonharjoittajille, toinen yhtiöille) sisältävät yhdellä sivulla kaikki hallinnolliset tiedot, joita eri viranomaiset tarvitsevat uuden yrityksen rekisteröimiseen ja säädösten täyttämiseen. Hakijan on liitettävä lomakkeeseen tarvittavat asiakirjat. Asiakirjat, jotka voivat olla alkuperäisiä tai oikeaksi todistettuja jäljennöksiä, ovat yleensä syntymä- ja kansalaisuustodistus (luonnollisten henkilöiden ja henkilöyhtiöiden osalta) tai yhtiöjärjestys osakeyhtiöiden osalta. Luvanvaraisten elinkeinojen osalta voidaan liittää mukaan myös todistus ennakkorekisteröitymisestä.

(20) CERFA: Centre d'enregistrement et de révision des formulaires administratifs / lomakkeiden ja ilmoitusten uudistamiskeskus.

(21) Esimerkiksi Italian kauppakamarien ylläpitämästä yritysrekisteristä saa tietoja kaikista yrityksistä (nimen, osoitteen, säännöt, tilinpäätöstiedot). Osa tiedoista säilytettiin aiemmin ainoastaan paperiversiona paikallisessa tuomioistuimessa. Uusi rekisteri tarjoaa yhdessä tietokannassa yrityksiä koskevia tietoja, joita viranomaiset voisivat järjestelmällisesti käyttää. Käyttö tuskin herättää huolta tietosuojasta. Ks. myös Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY yksilön suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta, EYVL N:o L 281, 23.11.1995, s. 31.

(22) Ruotsissa yhden yritystunnuksen järjestelmä on ollut käytössä vuodesta 1975. Tunnus on yrityksen käytössä perustamisesta lopettamiseen asti. Yritys voi säilyttää vanhan tunnuksen vaikka se vaihtaisikin nimeä, ja sitä käytetään hallinnollisiin tarkoituksiin kuten verotukseen, vakuutuksiin, pankkiyhteyksiin ja televiestintään. Ranskassa yhden tunnuksen järjestelmä "SIREN" otettiin käyttöön asetuksella vuonna 1974.

(23) Laki n:o 241 vuodelta 1990 ja rahoituslaki n:o 537 vuodelta 1993.

(24) Komission mukaan periaate ei kattaisi esimerkiksi vaarallisten aineiden käsittelyyn vaadittavia lupia. Sekä yhteisön oikeuden että kansallisen lainsäädännön mukaan siihen tarvitaan nimenomainen lupa, jota myös yrityksen oma etu edellyttää.

(25) Tanskan hallitus on "uusien yritysten perustamispolitiikan" puitteissa tehnyt ehdotuksen toimintasuunnitelmasta, joka sisältää seuraavat, hallinnollisia rasitteita keventävät toimet:

- hallinnollisten säädösten kumoaminen tai yksinkertaistaminen

- verojen ja tullien kumoaminen tai yksinkertaistaminen

- tiedotuspisteen perustaminen

- uusien menetelmien kehittäminen uusien säädösten hallinnollisten vaikutusten arvioimiseen.

(26) Enterprises in Europe - neljäs kertomus, s. 62.

(27) Julkaisussa "Überprüfung von administrativen Pflichten für Unternehmen", jonka on julkaissut riippumaton saksalainen toimikunta "Rechts- und Verwaltungsvereinfachung des Bundes" eli niin kutsuttu Waffenschmidt-toimikunta (Liittovaltion sisäministeriö, 1994) todetaan, että arkistojen ylläpidosta on useita eri säännöksiä. Esimerkiksi henkilöstö- ja palkkahallinnon alalta julkaisussa osoitetaan, että 119 erilaisen arkiston ylläpitämisen ehtoja voisi helpottaa.

(28) Ks. myös pienten ja keskisuurten yritysten siirrosta 7 päivänä joulukuuta 1994 annetun komission suosituksen 4 artiklan b alakohta, EYVL N:o L 385, 31.12.1994, s.14.

(29) Belgiassa pk-yritykset voivat saada helpotuksia yhtiöverosta. Tietyt ehdot täyttävä yritys, jonka veronalainen tuotto on alle 25 733 ecua, maksaa veroa 28,84 prosenttia tavanomaisen 40,17 prosentin sijasta. Lisäksi järjestelmä on joustava tuloveron ennakkoperinnän suhteen alle 35-vuotiaiden ensimmäistä yritystään itsenäisenä elinkeinonharjoittajana tai toimivana jäsenenä yhtiössä perustavien henkilöiden osalta. Ensimmäisten kolmen vuoden ajalta ei maksamattomista ja ainoastaan osittain suoritetuista ennakkoveroista peritä lainkaan korkoa.

(30) Ks. komission tiedonanto pk-yritysten verotuskohtelun parantamisesta, EYVL N:o C 187, 9.7.1994, s. 5, 6 kohta.

(31) KOM(96) 328, 22.7.1996.

(32) Yhdistyneen kuningaskunnan Annual Accounting -järjestelmä mahdollistaa alv:n ilmoittamisen vuosittain (neljännesvuosittaisen ilmoituksen sijaan). Kynnysraja, joka on 300 000 puntaa, joustaa siten, että yritys voi olla mukana järjestelmässä niin kauan kuin sen liikevaihto on alle 375 000 puntaa.

(33) Yhdistyneen kuningaskunnan Cash Accounting -järjestelmään kuuluvat pk-yritykset, joiden liikevaihto on alle 350 000 puntaa, voivat suorittaa alv:n maksettujen ja saatujen maksusuoritusten perusteella laskujen sijaan. Saksassa on samanlainen järjestelmä. Ks. myös kaupallisten toimien maksumääräajoista 12 päivänä toukokuuta 1995 annetun komission suosituksen 2 artiklan 3 kohdan a alakohta, EYVL N:o L 127, 10.6.1995, s. 20.

(34) Euroopan parlamentti, tutkimuksen ja talousasioiden pääosasto, sarja W-25, 5-1996.

(35) EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1.

(36) Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa verot ja sosiaaliturvamaksut ovat eri ministeriöiden vastuulla, mutta molemmat kerätään saman PAYE-järjestelmän avulla.

(37) Tammikuusta 1996 alkaen uuden työntekijän palkkaavien yritysten on Ranskassa tarvinnut täyttää ainoastaan yksi lomake ("déclaration d'embauche unique") entisten yhdentoista sijaan. Suunnitteilla on yhden yhteyspisteen perustaminen kaikkia sosiaaliturvaan liittyviä muodollisuuksia varten. Käynnissä on parhaillaan myös kokeiluluonteinen hanke, jossa yritykset voivat maksaa kausi- ja osa-aikatyöntekijöille "palvelusetelillä". Työsopimusta ei tarvita, ja muodollisuudet ovat vähäiset, sillä palveluseteli on sekä maksuväline että viranomaisille tehtävä ilmoitus.

(38) Saksa on nostanut laittomia irtisanomisia koskevan lain soveltamisalan alarajaa viidestä kymmeneen työntekijään tarkoituksena kannustaa mikroyrityksiä palkkaamaan lisää työntekijöitä.

(39) Belgiassa "Plan Plus Un" -järjestelmällä myönnetään ensimmäistä työntekijäänsä palkkaaville työnantajille helpotuksia sosiaaliturvamaksuista. Ensimmäisen vuoden aikana ei sosiaaliturvamaksuja tarvitse maksaa lainkaan; toisena vuonna alennus on 75 prosenttia ja kolmantena vuonna 50 prosenttia. Vastaava järjestelmä on olemassa myös toista ja kolmatta työntekijää varten ("Plan plus-deux, plus-trois"). "Plan Avantage à l'embauche" -järjestelmällä taas myönnetään alennuksia sosiaaliturvamaksuihin, jos työnantaja palkkaa pitkäaikaistyöttömän.

(40) Esimerkiksi Belgiassa ja Suomessa ensimmäisen yrityksensä perustava itsenäinen elinkeinonharjoittaja voi säilyttää oikeutensa työttömyysturvaan. Ranskassa taas itsenäiset elinkeinonharjoittajat voivat noudattaa yksinkertaistettuja kirjanpitomääräyksiä, jotka on yhdenmukaistettu verovaatimusten kanssa. Kolmen kirjanpidon sijaan riittää siten yksi.

LIITE I

NOPEAN LUPAMENETTELYN SEITSEMÄN PÄÄPERIAATETTA

- Päätöksenteko keskitetään yhteen paikkaan (esimerkiksi yhteyspisteeseen).

- Tarvittaessa noudatetaan hiljaisen hyväksynnän periaatetta.

- Lupia myöntävät viranomaiset noudattavat täsmällistä hallintomenettelyä, ennen kaikkea:

- Tietyllä henkilöllä on nimenomainen vastuu lupamenettelystä ja lupien myöntämisestä määräajassa.

- Luvan myöntämiselle määritellään aikaraja, joka sitoo päätöksen tekevää viranomaista. Jollei toisin määrätä, määräaika on kolmekymmentä päivää.

- Yrittäjää on opastettava jo ennen hakemuksen jättämistä. Opastukseen sisältyy tieto hakemukseen liitettävien asiakirjojen laadusta ja laajuudesta.

- Lupia myöntävillä viranomaisilla on oltava nopeaan menettelyyn riittävä henkilöstö ja voimavarat. Laajoihin hankkeisiin liittyvissä lupamenettelyissä on voitava tarvittaessa tehdä joustavia henkilöstöratkaisuja.

- Lupia myöntävät viranomaiset käyvät säännöllisesti keskusteluja "asiakkaidensa" kanssa saadakseen palautetta toiminnastaan, tunnistaakseen lupamenettelyn heikot kohdat ja saadakseen uudistusehdotuksia.

- Keskusviranomaiset tukevat paikallisia lupaviranomaisia vaikeiden hallinnollisten menetelyjen toteuttamisessa. Erityisen tehokkaasti se onnistuu selkeiden sisäisten sääntöjen, toimintaohjeiden ja muistilistojen avulla.

- Oikeudellisten säännösten, joihin viranomaisten päätökset perustuvat, on mahdollistettava lupamenettelyn nopea käsittely.

LIITE II

YRITYSTEN TOIMINTAOLOSUHTEIDEN PARANTAMINEN: ALOITTAVIA YRITYKSIÄ TUKEVA PARAS KÄYTÄNTÖ

Yhteenveto jäsenvaltioiden toteuttamista toimenpiteistä

A. TOIMIEN YHTEENSOVITTAMINEN

>TAULUKON PAIKKA>

A. TOIMIEN YHTEENSOVITTAMINEN (jatkoa)

>TAULUKON PAIKKA>

B. YRITYSTEN REKISTERÖINTI JA LOMAKKEET

>TAULUKON PAIKKA>

B. YRITYSTEN REKISTERÖINTI JA LOMAKKEET (jatkoa)

>TAULUKON PAIKKA>

C. SÄÄNTELYN YKSINKERTAISTAMINEN JA PK-YRITYSTEN OSALTA TEHTÄVÄT POIKKEUKSET

>TAULUKON PAIKKA>

C. SÄÄNTELYN YKSINKERTAISTAMINEN JA PK-YRITYSTEN OSALTA TEHTÄVÄT POIKKEUKSET (jatkoa)

>TAULUKON PAIKKA>

D. TYÖMARKKINOIDEN JOUSTAVUUS

>TAULUKON PAIKKA>

D. TYÖMARKKINOIDEN JOUSTAVUUS (jatkoa)

>TAULUKON PAIKKA>

LIITE III

JÄSENVALTIOIDEN VEROHALLINNON YKSINKERTAISTAMINEN

>TAULUKON PAIKKA>