Lausumat: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta (ensimmäinen käsittely) – Säädöksen hyväksyminen

(2018/C 267 I/01)

Yhteinen lausuma vastuuvapausmenettelystä ja EU:n lopullisen tilinpäätöksen hyväksymispäivästä

Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio määrittelevät käytännön aikataulun vastuuvapausmenettelylle yhteistyössä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen kanssa.

Tässä yhteydessä komissio vahvistaa, että se pyrkii hyväksymään EU:n varainhoitovuoden 2017 konsolidoidun tilinpäätöksen 30. kesäkuuta 2018 mennessä sillä edellytyksellä, että Euroopan tilintarkastustuomioistuin toimittaa kaikki näiden EU:n tilien ja kaikkien konsolidoitujen yhteisöjen tilien luotettavuutta koskevat tarkastushavainnot 15. toukokuuta 2018 mennessä sekä ehdotuksen vuosikertomukseksi 15. kesäkuuta 2018 mennessä.

Komissio myös vahvistaa, että se pyrkii toimittamaan vastauksensa Euroopan tilintarkastustuomioistuimen varainhoitovuotta 2017 koskevaan vuosikertomukseen 15. elokuuta 2018 mennessä sillä edellytyksellä, että Euroopan tilintarkastustuomioistuin toimittaa alustavat huomionsa komissiolle 1. kesäkuuta 2018 mennessä.

KOMISSION LAUSUMAT

Lausuma 38 artiklasta Varojen saajia koskevien ja muiden tietojen julkaiseminen

Komissio tukee jäsenvaltioiden kanssa perustettujen verkostojen avulla sellaisten hyvien käytänteiden vaihtoa, jotka koskevat tietojen julkaisemista yhteistyössä hallinnoitavien unionin varojen saajista. Komissio ottaa saadut kokemukset asianmukaisesti huomioon seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen valmistelussa.

Komission lausuma monivuotisesta rahoituskehyksestä (yhteinen säännöstö)

Komissio korostaa, että vuoden 2020 jälkeisen monivuotisen rahoituskehyksen puitteissa on tärkeää edistyä sellaisen yhteisen säännöstön luomisessa, jota sovelletaan kaikkiin samantyyppisiin toimiin niiden toteutustavasta riippumatta.

Komission lausuma aihekohtaisten erityisrahastojen perustamista koskevan 234 artiklan 1 kohdasta

Varainhoitoasetuksen 234 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että kaikki aihekohtaisten EU:n erityisrahastojen perustamista koskevat päätökset toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle näiden hyväksyttäviksi, vaikka komissio ilmoitti neuvotteluissa pitävänsä tätä ongelmallisena. Komissio katsoo, että tällainen päätös kuuluu SEUT-sopimuksen 317 artiklan soveltamisalaan, koska siinä on kyse talousarvion toteuttamisesta. Asetuksessa (EU) N:o 182/2011 (1) ei säädetä tällaisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston harjoittamasta valvonnasta, joka koskee komission täytäntöönpanovallan käyttöä, ja tällainen valvonta olisi vastoin sekä SEUT-sopimuksen 291 artiklaa että tätä asetusta. Näin ollen komissio varaa itselleen oikeuden käyttää tältä osin kaikkia oikeuksiaan.

Komission lausuma 247 artiklasta Integroitu talous- ja vastuuvelvollisuusraportointi

Komissio pyrkii toimittamaan seuraavien viiden vuoden ajalta laaditun pitkän aikavälin ennusteen tulevista sisään- ja ulosvirtauksista talousarviomenettelyn yhteydessä yhdessä talousarvioesitystä koskevan oikaisukirjelmän kanssa.

Lausuma 266 artiklasta Kiinteistöhankkeita koskevat erityissäännökset

Komissio ja Euroopan ulkosuhdehallinto ilmoittavat Euroopan parlamentille ja neuvostolle 266 artiklassa tarkoitetun valmisteluasiakirjan yhteydessä kaikista kiinteistöjen myynneistä ja hankinnoista, mainitussa artiklassa asetetun kynnysarvon alle jäävät myynnit ja hankinnat mukaan luettuina.

Komission lausuma varainhoitoasetuksen tulevista tarkistuksista (vaikutustenarviointi)

Komissio korostaa, että varainhoitoasetus sisältää yleissäännöt ja välineet meno-ohjelmien toteuttamista varten. Sen säännösten tarkistamisesta ei sen vuoksi aiheudu suoria taloudellisia, sosiaalisia tai ympäristöön liittyviä vaikutuksia, joita voitaisiin analysoida tarkoituksenmukaisesti vaikutustenarvioinnissa. Vaikutustenarvioinneista saadaan lisäarvoa silloin, kun tehdään yksittäisiin meno-ohjelmiin liittyviä politiikkavalintoja. Näiden meno-ohjelmien on oltava varainhoitoasetuksessa vahvistetun sääntelykehyksen mukaisia. Komissio vahvistaa, että tällaisia ohjelmia valmisteltaessa tehdään vaaditut vaikutustenarvioinnit.

Komissio noudattaa myös jatkossa käytäntöään, jonka mukaisesti se järjestää kohdennettuja ja julkisia kuulemisia kuullakseen kaikkia sidosryhmiä ja yleisöä laajemmin. Näiden kuulemisten tulosten lisäksi komissio ilmoittaa tuleviin tarkistuksiin liitetyissä perusteluissa myös, miten se on ottanut huomioon arvioinnit ohjelmista, joissa on pantu täytäntöön niitä varainhoitoasetukseen sisältyviä sääntöjä ja välineitä, joihin se ehdottaa muutoksia.

Euroopan komission lausuma 272 artiklan 8 kohdasta

Komissio katsoo, että kun paikallinen toimintaryhmä hoitaa asetuksen (EU) N:o 1303/2013, sellaisena kuin se on muutettuna tällä asetuksella, 34 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a–g alakohdassa lueteltuja tehtäviä, kyseistä paikallista toimintaryhmää ei tarvitse nimetä välittäväksi elimeksi. Tällöin kuitenkin toimien tukikelpoisuuden lopullinen tarkistaminen ennen niiden hyväksyntää on jätettävä hallintoviranomaisen tehtäväksi, ellei sitä ole virallisesti siirretty paikallisen toimintaryhmän tehtäväksi. Jos tehtävä on virallisesti siirretty paikalliselle toimintaryhmälle, paikallinen toimintaryhmä on nimettävä välittäväksi elimeksi ja sen on hoidettava kyseistä tehtävää hallintoviranomaisen lopullisella vastuulla asetuksen (EU) N:o 1303/2013 123 artiklan 6 kohdan mukaisesti silloin kun on kyse rahastoista ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta tai asetuksen (EU) N:o 1305/2013 66 artiklan 2 kohdan mukaisesti silloin kun on kyse maaseuturahastosta.

Euroopan komission lausuma 272 artiklan 14 kohdan a alakohdasta

Komissio vahvistaa, että asetuksen (EU) N:o 1303/2013 40 artiklan 1 ja 2 kohdassa vahvistettuja, rahoitussopimusten allekirjoitushetkellä sovellettuja hallintoa ja valvontaa koskevia sääntöjä sovelletaan edelleen sellaisiin asetuksen (EU) N:o 1303/2013 39 artiklassa tarkoitettuihin rahoitusvälineisiin, jotka on perustettu ennen tämän asetuksen voimaantuloa allekirjoitetulla rahoitussopimuksella. Tämä poikkeus on jo sisällytetty oikeudelliseen kehykseen asetuksen (EU) N:o 1303/2013 40 artiklan 2 a kohdalla, ja se kattaa tällaisten välineiden koko elinkaaren mukaan lukien alkuperäiseen rahoitussopimukseen tehdyt muutokset, joihin saattaa liittyä lisärahoitusosuuksia.

Euroopan komission lausuma 272 artiklan 16 kohdan a alakohdasta

Komissio pitää valitettavana asetuksen (EU) N:o 1303/2013 42 artiklan 3 kohtaan tehtyä muutosta, sillä kyseinen muutos lisää EU:n talousarviosta sulkutileille maksettavia määriä. Kaikki sellaiset tukikelpoisia menoja vastaavat määrät, joita ei käytetä ohjelmakaudella ja jotka maksetaan sulkutileille, muodostavat merkittävän poikkeuksen koheesiopolitiikan säännöistä, sillä ne ovat vastoin perusperiaatetta, jonka mukaan koheesiopolitiikan alalla myönnetty tuki käytetään ja sen käytöstä raportoidaan ohjelmien päättämisajankohtaan mennessä. Lisäksi tästä on seurauksena käytännön toteutukseen liittyviä ongelmia, jotka koskevat etenkin sulkutileille maksettuihin määriin liittyvää raportointia ja niihin liittyviä tarkastuksia.

Euroopan komission lausuma 272 artiklan 26 kohdan a ja e alakohdasta

Komissio muistuttaa, että huolimatta niihin säännöksiin tehdyistä muutoksista, joita sovelletaan päätökseen saamisen jälkeen nettotuloja tuottaviin toimiin, tämän asetuksen 33 artiklassa säädetty moitteettoman varainhoidon periaate edellyttää, että hallintoviranomaiset toteuttavat asianmukaiset järjestelyt välttääkseen tällaisten toimien liiallisen rahoituksen, myös silloin kun tällaisiin toimiin liittyy valtiontukea tai ne tuottavat toimintakustannusten säästöjä. Tämä pätee etenkin toimiin, joiden tukikelpoiset kustannukset ovat yli 1 000 000 euroa ja joissa tuensaajana ei ole pk-yritys.

Euroopan komission lausuma 273 artiklasta

Vähämerkityksistä tukea koskevat valtiontukisäännöt vahvistetaan asetuksissa, jotka komissio on hyväksynyt SEUT-sopimuksen 108 artiklan 4 kohdan ja neuvoston sille SEUT-sopimuksen 109 artiklan mukaisesti (neuvoston asetuksella (EU) 2015/1588) antamien valtuuksien nojalla.

Toimenpiteillä, jotka eivät ylitä vähämerkityksistä tukea koskevissa asetuksissa vahvistettuja enimmäismääriä (useimmissa tapauksissa 200 000 euroa yritystä kohti kolmen vuoden jaksolla), ei katsota olevan vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Ne voidaan tämän vuoksi toteuttaa ilman, että niihin sovelletaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrättyä valtiontukikieltoa.

Vähämerkityksistä tukea koskevalla säännöllä pyritään löytämään oikea tasapaino yksinkertaistamisen ja sisämarkkinoilla aiheutuvien kilpailun vääristymien ehkäisemisen välillä, sillä jäsenvaltioiden taloudelliset mahdollisuudet tukea talouksiaan poikkeavat toisistaan. Vähämerkityksisen tuen enimmäismäärä on asetettu siten, että sitä pienemmän tuen tapauksessa voidaan perustellusti olettaa, ettei tuella ole vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

Komissio ei tällä hetkellä suunnittele vähämerkityksistä tukea koskeviin sääntöihin muutoksia, joiden tarkoituksena on poikkeuksellisen vakavan taloudellisen tilanteen huomioon ottaminen. Komissio muistuttaa kuitenkin, että se on aikaisemmin ottanut käyttöön poikkeustoimenpiteitä sellaisen valtiontuen sallimiseksi, jonka tarkoituksena on ollut korjata vakavia häiriöitä jäsenvaltion taloudessa. Esimerkiksi ottaakseen huomioon finanssikriisin vaikutukset reaalitalouteen komissio hyväksyi tilapäiset puitteet, joita sovellettiin joulukuusta 2009 joulukuuhun 2011, ja se hyväksyi muun muassa sen, että yritystä kohti myönnetty tuki sai olla enintään 500 000 euroa. Komissio säilyttää itsellään mahdollisuuden tarvittaessa toteuttaa tällaisia toimenpiteitä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla.

(1) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13).