NEUVOSTON DIREKTIIVI,

annettu 15 päivänä lokakuuta 1968,

sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden toteuttamisesta itsenäisten ammatinharjoittajien toiminnassa elintarvike- ja juomateollisuudessa (ISIC-pääryhmät 20 ja 21) (68/365/ETY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 54 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 63 artiklan 2 ja 3 kohdan,

ottaa huomioon sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (1) ja erityisesti sen IV osaston C jakson,

ottaa huomioon palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (2) ja erityisesti sen V osaston C jakson,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (3),

ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (4),

sekä katsoo, että

yleisissä toimintaohjelmissa määrätään poistettavaksi elintarvike- ja juomateollisuudessa kaikki sijoittautumiseen ja palvelujen tarjoamiseen liittyvä kansalaisuuteen perustuva syrjintä toisen vaiheen loppuun mennessä; tässä suhteessa ohjelmissa ei tehdä eroa teollisuusyritysten ja pienteollisuuden välillä vapauttamisen ajankohtaan nähden; tosiasiassa onkin mahdotonta määrätä myöhempää ajankohtaa pienteollisuuden yritysten vapauttamiselle, koska pienteollisuuden oikeudellinen määritelmä vaihtelee suuresti eri maissa, ja mikäli sellaisten yritysten vapauttaminen, joilla on samanlainen taloudellinen rakenne, tapahtuisi eri ajankohtina, saattaisi ilmetä vääristymiä; lisäksi pienteollisuutta koskevan lainsäädännön yhteensovittaminen edellyttää laajaa valmistelutyötä, joka ainoastaan viivästyttäisi vapauttamistoimenpiteiden soveltamista; kuitenkin ulkomaalaisia koskevien rajoitusten poistamiseen tulee liittyä siirtymätoimenpiteitä, joilla pyritään lieventämään kansallisten lainsäädäntöjen erojen vaikutuksia; tällaisia toimenpiteitä käsitellään erillisessä direktiivissä,

tätä direktiiviä ei sovelleta sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden saavuttamisesta itsenäisten ammatinharjoittajien vähittäiskauppatoiminnassa (ISIC-ryhmästä 612) 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston direktiivin (5) 2 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa määriteltyyn liikkuvaan kauppaan eli katukauppiaiden tai kaupustelijoiden kaupalliseen toimintaan ja toreilla myyntiä harjoittavien toimintaan sekä kauppahalleissa muista kuin kiinteästi asennetuista laitteista myyntiä harjoittavien toimintaan,

sitä ei sovelleta elintarvikkeiden ja juomien maataloudessa tapahtuvaan alkutuotantoon viininviljely mukaan lukien, tai metsätalouteen, metsästykseen tai kalastukseen eikä kalastusaluksissa tai tehdaslaivoissa tapahtuvaan kalankäsittelyyn; nämä toiminnat vapautetaan muilla direktiiveillä,

yleisten toimintaohjelmien antamisen jälkeen on laadittu Euroopan yhteisöjen teollisten toimialojen nimikkeistö, jonka nimi on "Euroopan yhteisöjen teollisuusnimikkeistö" (NICE); tämä nimikkeistö, johon sisältyy viittaukset kansallisiin nimikkeistöihin, soveltuu jäsenvaltioiden tarpeisiin paremmin kuin ISIC-nimikkeistö ("Kansainvälinen kaikkien taloudellisten toimialojen teollinen standardiluokitus"), vaikka niissä noudatetaan samaa luokitusjärjestelmää; tämän vuoksi NICE-nimikkeistöä tulisi käyttää vapautettavan toiminnan luokittelussa silloin, kun direktiivin alaan kuuluu lukuisia toiminnan lajeja ja kyseisen direktiivin toimeenpanemisen helpottamiseksi on välttämätöntä luetella sellaiset toiminnan lajit yksityiskohtaisesti edellyttäen, ettei käyttäminen aiheuta muutoksia yleisissä toimintaohjelmissa vahvistettuun aikatauluun, joka laadittiin ISIC-nimikkeistöön perustuen; tässä tapauksessa NICE-nimikkeistön soveltamisella ei voi olla sellaista vaikutusta,

kaikkeen itsenäisten ammatinharjoittajien toimintaan soveltuvia edunsaajien liikkumisesta ja oleskelusta annettuihin säännöksiin liittyviä erillisiä direktiivejä ja, tarvittaessa osakkaiden ja ulkopuolisten etujen suojelemiseksi jäsenvaltioiden yhtiöiltä vaatimien vakuuksien yhteensovittamisesta, on annettu tai annetaan direktiivit,

sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetussa yleisessä toimintaohjelmassa määrätään ammatillisiin tai toimialajärjestöihin liittymisoikeutta koskevien rajoitusten poistamisesta, jos kyseisen henkilön ammattitoiminta välttämättä edellyttää tämän oikeuden käyttämistä,

palveluja tarjoavan tai hänen puolestaan toimivan henkilön mukana seuraavien palkattujen työntekijöiden asemasta säädetään perustamissopimuksen 48 ja 49 artiklan mukaisesti annetuilla säännöksillä, ja

sellaisten valmistajien vähittäismyyntitoimintaa, jotka ilman että olisivat sijoittautuneet tuottajina vastaanottajavaltioon, myyvät tuossa valtiossa itse tuotteitaan suoraan kuluttajille, säätelevät sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden saavuttamista itsenäisten ammatinharjoittajien vähittäiskauppatoiminnassa (ISIC-ryhmästä 612) 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston direktiivin säännökset; tämän vuoksi tätä direktiiviä ei sovelleta sellaiseen toimintaan,

ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

Jäsenvaltioiden on poistettava sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annettujen yleisten toimintaohjelmien I osastossa tarkoitetuilta luonnollisilta henkilöiltä ja yhtiöiltä, jäljempänä "edunsaajat", kyseisten yleisten toimintaohjelmien III osastossa tarkoitetut rajoitukset, jotka koskevat oikeutta aloittaa tämän direktiivin 2 artiklassa määritellyn toiminnan harjoittaminen ja harjoittaa sitä.

2 artikla

1. Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman II liitteen pääryhmissä 20 ja 21 lueteltuun itsenäisten ammatinharjoittajien toimintaan elintarvike- ja juomateollisuudessa, lukuun ottamatta lääkkeiden ja farmaseuttisten tuotteiden valmistusta.

Tämä toiminta vastaa Euroopan yhteisöjen teollisuusnimikkeistön (NICE) pääryhmiin 20 A, 20 B ja ryhmään 304 kuuluvaa toimintaa; nimikkeistössä otetaan huomioon Euroopan tehdasteollisuuden erityisrakenne; kyseiset toiminnan lajit ovat tämän direktiivin liitteessä.

2. Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan myös vastaanottavassa valtiossa teollisuustuottajina toimipaikan perustaneisiin omien tuotteidensa tukku- tai vähittäismyyntiä harjoittaviin valmistajiin.

3. Tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta liikkuvaan kauppaan.

3 artikla

1. Jäsenvaltioiden on poistettava erityisesti rajoitukset, jotka:

a) estävät edunsaajia sijoittautumasta vastaanottajavaltioon tai tarjoamasta palveluja siellä samoin edellytyksin ja oikeuksin kuin tämän maan omat kansalaiset;

b) johtuvat hallintokäytännöstä ja jotka edunsaajiin sovellettuna johtavat maan omiin kansalaisiin verrattuna syrjivään kohteluun.

2. Poistettaviin rajoituksiin on kuuluttava etenkin ne, jotka johtuvat toimenpiteistä, joilla estetään edunsaajia sijoittautumasta tai tarjoamasta palveluja taikka rajoitetaan tätä seuraavin tavoin:

a) Belgiassa:

- velvollisuus hankkia "carte professionelle" -asiakirja (helmikuun 19 päivänä 1965 annetun lain 1 artikla);

b) Ranskassa:

- velvollisuus hankkia "carte d'identité d'étranger commerçant" (marraskuun 12 päivänä 1938 annettu "décret-loi"-säädös; lokakuun 8 päivänä 1940 annettu laki);

- kaupallisten vuokrasopimusten uudistamisoikeuden epääminen (syyskuun 30 päivänä 1953 annettu "décret"- säädös, 38 artikla);

c) Luxemburgissa:

- ulkomaalaisille myönnettyjen toimilupien määräaikaisuus (kesäkuun 2 päivänä 1962 annetun lain 21 artikla);

4 artikla

1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin edunsaajilla on oikeus liittyä ammatillisiin tai toimialajärjestöihin samoin edellytyksin, oikeuksin ja velvollisuuksin kuin niiden omat kansalaiset. Erityisesti Ranskan tasavallan tulee taata edunsaajille oikeus liittyä "Confédération des industries de traitement des produits de la pêche maritime"-nimiseen järjestöön.

2. Sijoittautumisen yhteydessä oikeus liittyä ammatillisiin tai toimialajärjestöihin käsittää sekä vaalikelpoisuuden että kelpoisuuden tulla nimitetyksi tällaisten järjestöjen johtaviin tehtäviin. Tällaiset tehtävät voidaan kuitenkin varata kyseisen maan omille kansalaisille, milloin asianomaisen järjestön toimintaan sisältyy lakien tai asetusten mukaisesti julkisen vallan käyttämistä.

3. Luxemburgin suurherttuakunnassa "Chambre de commerce"-tai "Chambre des métiers"-järjestön jäsenyys ei anna edunsaajille oikeutta osallistua näiden yhteisöjen hallinnollisten toimielinten valintaan.

5 artikla

Jäsenvaltio ei saa myöntää toiseen jäsenvaltioon jotakin 2 artiklassa tarkoitettua toimintaa harjoittamaan lähtevälle kansalaiselleen avustusta, joka olisi omiaan vääristämään sijoittautumisen edellytyksiä.

6 artikla

1. Jos vastaanottava jäsenvaltio vaatii omilta kansalaisiltaan, jotka aikovat aloittaa jonkin 2 artiklassa tarkoitetun toiminnan harjoittamisen, todisteen hyvästä maineesta tai nuhteettomuudesta ja todisteen siitä, että he eivät ole aikaisemmin olleet konkurssissa, tai jommankumman näistä todisteista, tämän valtion on hyväksyttävä muiden jäsenvaltioiden riittäväksi todisteeksi esitetty ote rikosrekisteristä tai, jos tällaista ei ole, näiden vaatimusten täyttymistä osoittava vastaava asiakirja, jonka on antanut sen maan toimivaltainen oikeus- tai hallintoviranomainen, josta henkilö on peräisin tai josta hän tulee.

Jos maa, josta henkilö on peräisin tai josta hän tulee, ei anna asiakirjaa todisteeksi siitä, että henkilö ei ole aikaisemmin ollut konkurssissa, sen sijasta voidaan antaa valaehtoinen ilmoitus, jonka asianomainen antaa sen jäsenvaltion oikeus- tai hallintoviranomaiselle, notaarille tai toimivaltaiselle ammatilliselle tai toimialayhteisön toimielimelle, josta henkilö on peräisin tai josta hän tulee.

2. Jos vastaanottava jäsenvaltio asettaa omille maito- ja maitojalosteteollisuustoimintaa (NICE-ryhmä 202) harjoittamaan aikoville kansalaisilleen erityisiä edellytyksiä nuhteettomuudesta tai hyvästä maineesta eikä todistetta tällaisten edellytysten täyttymisestä voida saada 1 kohdan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetuista asiakirjoista, tämän valtion tulee hyväksyä toisen jäsenvaltion kansalaisilta riittäväksi todisteeksi tässä suhteessa sen jäsenvaltion toimivaltaisen oikeus- tai hallintoviranomaisen, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, antama todistus, josta kyseisten edellytysten täyttyminen käy ilmi. Tällaisen todistuksen tulee liittyä niihin erityisiin seikkoihin, joita vastaanottava maa pitää asiaan vaikuttavina.

3. Edellä 1 ja 2 kohdan mukaisesti annetut asiakirjat eivät niitä esitettäessä saa olla kolmea kuukautta vanhempia.

4. Jäsenvaltioiden tulee 7 artiklassa asetetussa määräajassa nimetä ne viranomaiset ja toimielimet, jotka ovat toimivaltaisia antamaan näitä asiakirjoja, sekä ilmoittaa tästä välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolle.

5. Jos vastaanottavassa valtiossa vaaditaan todiste vakavaraisuudesta, tämän valtion tulee pitää toisen jäsenvaltion kansalaisen osalta sen jäsenvaltion pankkien, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, antamia todistuksia sen omalla alueella annettuja todistuksia vastaavina.

7 artikla

Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan kuuden kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä välittömästi komissiolle.

8 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Luxemburgissa 15 päivänä lokakuuta 1968.

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

G. SEDATI

(1) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 36/62

(2) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 32/62

(3) EYVL N:o 23, 5.2.1966, s. 345/66

(4) EYVL N:o 14, 25.1.1966, s. 211/66

(5) EYVL N:o L 260, 22.10.1968, s. 1

LIITE

>TAULUKON PAIKKA>