Neuvoston lausunto,

annettu 18 päivänä helmikuuta 2003,

Irlannin vuonna 2002 tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2003-2005

(2003/C 51/04)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1), ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:

Neuvosto tarkasteli 18. helmikuuta 2003 Irlannin vuonna 2002 tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2003-2005. Tarkistettu ohjelma noudattaa yleisesti ottaen vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevia käytännesääntöjä. Sääntöjä noudatettaisiin kuitenkin paremmin, jos vakausohjelmassa selitettäisiin julkisen talouden ennusteisiin ohjelmakauden kahdelle viimeiselle vuodelle sisältyvien huomattavien "varausten" luonne ja merkitys. Tarkistettuun vakausohjelmaan sisältyvät suunnitellut talouspoliittiset toimet ovat yleisesti ottaen vuoden 2002 talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisia.

Neuvosto panee tyytyväisenä merkille Irlannin hallituksen sitoumuksen käyttää vakaus- ja kasvusopimusta finanssipolitiikan perustana. Neuvosto toteaa kuitenkin, että julkisen talouden rahoitusasema heikkeni huomattavasti vuonna 2001. Huolimatta siitä, että vuotta 2002 koskevia kokonaistuotannon kasvu- ja inflaatioennusteita tarkistettiin ylöspäin, julkisen talouden alijäämän ennustetaan olevan 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä merkitsee puolen prosenttiyksikön heikennystä viimevuotisen vakausohjelman ennusteisiin verrattuna. Suhdannetasoitettu alijäämä heikkenee vuonna 2002 merkittävästi vastoin vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusta, joka on "lähellä tasapainoa oleva julkisen talouden rahoitusasema"; tuotantokuilusta tehtyihin arvioihin sisältyy kuitenkin epätavallisen suuri epävarmuusmarginaali Irlannin talouden erityispiirteiden vuoksi. Budjettisyistä vuonna 2002 harjoitettu finanssipolitiikka oli pikemminkin elvyttävää kuin laajalti neutraalia, kuten oli suositeltu talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa kyseisen vuoden osalta.

Makrotaloudellisen ennusteen mukaan talouskasvu palautuu 5 prosenttiin, mitä pidetään kestävänä tasona keskipitkällä aikavälillä. Yleisesti hyväksyttyjen menetelmien mukaisesti laskettu potentiaalinen kasvu ylittää ensin tämän tason, mutta yhtyy siihen ohjelmakauden loppuun mennessä. Kilpailukykyyn ja hintavakauteen kohdistuu merkittäviä riskejä, jos palkkoja ei sopeuteta muuttuvan taloudellisen ympäristön mukaisesti.

Neuvosto toteaa, että uudessa ohjelmassa julkisen talouden rahoitusaseman kehitysuraa on tarkistettu edelleen alaspäin ja syvennetty edelliseen tarkistukseen verrattuna. Toteutuneen rahoitusaseman ennustetaan edelleen heikkenevän vuosina 2003 ja 2004, ja alijäämä kasvaa 0,7 prosenttiin (2003) ja 1,2 prosenttiin (2004) suhteessa BKT:hen. Perusylijäämä supistuu 0,9 prosenttiin (2003) ja 0,3 prosenttiin (2004) suhteessa BKT:hen. Alijäämä vakiintuu 1,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen ohjelmakauden viimeisenä vuotena. Neuvosto toteaa huolestuneena, että samaan aikaan keskipitkän aikavälin talouskasvu palaa kestävälle tasolle. Julkisen talouden rahoitusaseman heikentyminen ohjelmakaudella johtuu siitä, että tulosuhteen trendin mukainen lasku kumoaa menojen hillinnällä aikaansaadun menosuhteen vähäisen laskun. Julkinen velka kasvaa hieman ja saavuttaa 35 prosenttia suhteessa BKT:hen ohjelmakauden loppua kohti. Jos kansalliseen eläkerahastoon kerättyjä varoja ei oteta huomioon, julkinen velka suhteessa BKT:hen alenee koko ohjelmakauden ajan.

Neuvosto toteaa kuitenkin, että julkisen talouden rahoitusasemaa arvioitaessa on otettava huomioon merkittäviä näkökohtia. Edellä mainittujen tuotantokuilun mittaamiseen liittyvien epävarmuustekijöiden perusteella rakenteellisen alijäämän katsotaan olleen suurimmillaan vuonna 2002 ja lähestyvän tasapainoa ohjelmakauden loppua kohti huolimatta toteutuneen rahoitusaseman jatkuvasta heikkenemisestä. Finanssipolitiikan ennustetaan kiristyvän noin 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2003, kun talousarvion pääomamenoja leikataan, juoksevien menojen kasvu hidastuu selvästi ja kokonaisverorasitusta tasapainotetaan. Komission laskelmien mukaan rakenteellinen alijäämä on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2003 ja 2004 ja se pienenee 0,4 prosenttiin vuonna 2005. Vakausohjelman tavoitteissa on kuitenkin riittävä varmuusmarginaali, jotta julkinen alijäämä ei ylitä 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen. Neuvosto kehottaa Irlannin viranomaisia varmistamaan, että finanssipolitiikkaa harjoitetaan vakausohjelmiin sisältyvien suunnitelmien mukaisesti. Kaikkien aikaisempien vakausohjelmien tapaan julkisen talouden tavoitteisiin sisältyy kahtena viimeisenä vuotena erittäin suuria "varauksia" odottamattomien tapahtumien varalta. Mikäli varauksia (0,4 % suhteessa BKT:hen vuonna 2004 ja 0,8 % vuonna 2005) ei käytetä, keskipitkälle aikavälille ennustettu julkisen talouden rahoitusasema paranee merkittävästi.

Vakausohjelmassa ennustetut alhaiset perusylijäämät johtuvat monivuotisista toimenpiteistä ja erityisesti vuosien 2000-2006 kansallisen kehityssuunnitelman (National Development Plan) mukaisen investointiohjelman huippukohdasta. Rakenteellisen alijäämän (varaukset mukaan lukien) ennustetaan olevan kunakin vuonna noin 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen ja rahoitusaseman lähes tasapainossa tai ylijäämäinen kauden loppuun mennessä, mikä olisi vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksen mukaista. Neuvosto huomauttaa, että Irlannin olisi käytettävä vain rajoitetusti varausta ennakoimattomia menoja varten ja rahoitusaseman olisi oltava lähes tasapainossa jo vuonna 2004.

Tarkistetussa vakausohjelmassa tarkastellaan myös hallituksen rakenneuudistusohjelmaa, jossa keskitytään verorasituksen keventämiseen, veropohjan laajentamiseen, julkisten palvelujen parantamiseen ja infrastruktuurin kehittämiseen osana kansallista kehityssuunnitelmaa tehtäviä investointeja. Neuvosto pitää onnistuneina ohjelmassa esitettyjä julkisten menojen hallintaa ja valvontaa parantavia toimia ja kehottaa Irlannin viranomaisia täydentämään niitä julkisten menojen keskipitkän aikavälin hallintaa varten luotavilla kattavilla, normeihin perustuvilla puitteilla.

Irlannilla näyttää olevan varsin hyvät edellytykset selvitä väestön ikääntymisen aiheuttamista lisämenoista, koska maan julkinen velka on alhaisella tasolla ja kansalliseen eläkerahastoon kertyy ajan mittaan varoja. Neuvosto kuitenkin katsoo, että nykyinen politiikka voi johtaa epätasapainossa olevaan julkisen talouden rahoitusasemaan pitkällä aikavälillä. Ajan mittaan saattaa syntyä rahoitusvajetta, jos väestön ikääntymiseen liittyvät menot suhteessa BKT:hen lähestyvät EU:n keskitasoa eikä veroastetta nosteta. Julkisen talouden kestävyyden varmistamiseksi on kehitettävä kestäviä rahoitusjärjestelyjä sosiaalimenoja varten ja pidettävä rahoitusasema lähes tasapainossa tai ylijäämäisenä pitkällä aikavälillä.

(1) EYVL L 209, 2.8.1997.