Komission asetus (EY) N:o 456/2003, annettu 12 päivänä maaliskuuta 2003, eräiden tullivarasto- tai vapaa-aluemenettelyyn asetettujen naudanliha-alan tuotteiden vientituen ennakkomaksuun liittyvistä erityisvaatimuksista



Virallinen lehti nro L 069 , 13/03/2003 s. 0018 - 0020



Komission asetus (EY) N:o 456/2003, annettu 12 päivänä maaliskuuta 2003, eräiden tullivarasto- tai vapaa-aluemenettelyyn asetettujen naudanliha-alan tuotteiden vientituen ennakkomaksuun liittyvistä erityisvaatimuksista EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2345/2001(2), ja erityisesti sen 33 artiklan 12 kohdan, sekä katsoo seuraavaa: (1) Maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 15 päivänä huhtikuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 800/1999(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1253/2002(4), 3 luvun II osassa täsmennetään vaatimukset, joilla tullivarasto- tai vapaa-aluemenettelyyn asetettujen tuotteiden tai tavaroiden tuki voidaan maksaa ennakkoon. (2) Ottaen huomioon eräiden luuttomiksi leikattujen naudanlihojen tuotantoa ja niiden varastoinnin mahdollistavaa tuen ennakkomaksujärjestelmää koskevat vaatimukset sekä näiden tuotteiden vientitapa, on syytä täydentää asetuksen (EY) N:o 800/1999 27 artiklassa tarkoitettuja valvontasäännöksiä erityissäännöksillä. Nämä lisäsäännökset koskevat ennen kaikkea toimijoiden, jotka haluavat osallistua tähän järjestelmään, perustamaa tietokantaa, jonka valvonnasta vastaava tulliviranomainen on hyväksynyt ja johon sillä on oltava suora pääsy. (3) Eräiden naudanliha-alan tuotteiden osalta on syytä poiketa asetuksen (EY) N:o 800/1999 29 artiklan 5 kohdassa tarkoitetusta määräajasta, jonka aikana tuotteet voivat olla tullivarasto- tai vapaa-aluemenettelyssä. Jotta tällainen järjestelmä voisi toimia naudanliha-alan erityisvaatimukset huomioon ottaen, on määräajaksi syytä säätää neljä kuukautta. (4) Toimenpiteiden avoimuuden lisäämiseksi sekä tarkastusten tehostamiseksi ja nopeuttamiseksi on syytä rajoittaa sellaisten toimenpiteiden lukumäärää, joihin sovelletaan jompaa kumpaa menettelyn vaihetta. (5) Järjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi on syytä määrittää, millä perusteilla ja kuinka usein tarkastuksia tehdään ja mitä johtopäätöksiä on tehtävä silloin, kun tosiasiallisten varastojen ja tietokantaan rekisteröityjen varastojen välillä todetaan poikkeavuuksia. Lisäksi on syytä poiketa asetuksen (EY) N:o 800/1999 26 artiklan 7 kohdasta. (6) Naudanlihan hallintokomitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa asettamassa määräajassa, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Komission asetuksessa (ETY) N:o 3846/87(5) säädetyn maataloustuotteiden vientitukinimikkeistön koodeihin 0201 30 00 91/00 ja 0201 30 00 91/20 kuuluvien tuotteiden vientituki voidaan maksaa ennakkoon ja näin ollen varastoida ne tullivarasto- tai vapaa-aluemenettelyssä, jos tämän asetuksen vaatimukset täyttyvät, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 800/1999 säännösten soveltamista. 2 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen varastoitujen tuotteiden tuki voidaan maksaa ennakkoon, jos tämän järjestelmän hallinnosta ja valvonnasta vastaava tulliviranomainen on antanut tähän kirjallisen luvan. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu lupa voidaan myöntää ainoastaan toimijoille, jotka kirjallisesti sitoutuvat pitämään tietokantaa tuotteista, joiden tuki maksetaan ennakkoon (jäljempänä "tietokanta"). Jos varastointi tapahtuu useassa paikassa, lupa voidaan antaa yhdelle tietokannalle varastointipaikkaa kohti. Jos varastoinnin tekee kokonaan tai osittain toimijan lukuun toimiva kolmas osapuoli, kyseinen osapuoli voi pitää toimijan vastuulla tietokantaa, mutta toimija vastaa sen tarkkuudesta. Toimivaltaisen tulliviranomaisen on etukäteen varmennettava, että tietokanta on perustettu ja että se toimii, ja kyseisellä viranomaisella on oltava suora pääsy siihen ilman minkäänlaista ennakkoilmoitusta. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa luvassa täsmennetään tapa, jolla tietokantaan pääsee. 3 artikla Tietokannan avulla on voitava a) jäljittää hallinnollisesti ennakkomaksujärjestelmän alainen liha koko varastointiketjun ajan; b) reaaliajassa tehdä varastoidusta lihamääristä ajantasainen ilmoitus, joka on voitava laatia kaikkien kolmannessa alakohdassa tarkoitettujen perusteiden osalta. Edellä a alakohdassa tarkoitettu jäljitettävyys perustuu sellaisten lihojen yksittäiseen tunnistusmerkkiin, joiden luuttomaksi leikkaaminen on tapahtunut samassa yhteydessä ennen niiden asettamista tuen ennakkomaksujärjestelmään. Luuttomaksi leikkaamisella tarkoitetaan luuttomaksi leikatun lihan tuotantoa yhden päivän tai päivän osan aikana. Toisessa alakohdassa tarkoitetussa tunnistusmerkissä on - tunnusnumero, - luuttomaksi leikatun lihan tuotantopäivä, - komission asetuksen (ETY) N:o 1964/82(6) 4 artiklassa tarkoitetun "luuttomaksi leikattua lihaa koskevan todistuksen" numero, - laatikoiden lukumäärä paloittelutyyppiä kohden ja tuotteiden nettopaino ennen niiden jäädyttämistä. 4 artikla 1. Tietokanta on pidettävän ajantasaisena, ja siitä on käytävä ilmi tuotteiden saapuminen varastoon ja poistuminen sieltä viimeistään päivänä, jona esitetään a) asetuksen (EY) N:o 800/1999 26 artiklassa tarkoitettu maksuilmoitus; b) asetuksen (EY) N:o 800/1999 32 artiklassa tarkoitettu vienti-ilmoitus. 2. Muu jäsenvaltiossa tapahtuva varastointi kuin se, jolle maksuilmoitus on hyväksytty, on käytävä ilmi tietokannasta. Jos toimija aikoo käyttää tällaista varastointia, sen on ilmoitettava siitä tulliviranomaisille. Tulliviranomainen hyväksyy tavan, jolla tuotteita seurataan tietokannassa. 5 artikla Edellä 4 artiklassa tarkoitetut ilmoitukset voidaan hyväksyä vasta kun tulliviranomaiset toteavat, että tietokannassa mainitaan toiminta, jonka osalta ilmoitus on tehty, joko "saapuneeksi" tai "poistuneeksi". Tulliviranomainen voi kuitenkin hyväksyä 4 artiklassa tarkoitetut ilmoitukset ennen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua toteamista. Tässä tapauksessa toimijan on vahvistettava viranomaiselle, että tätä koskeva merkintä on syötetty tietokantaan. Tulliviranomainen voi näin ollen lykätä toteamisen tekemistä ja kerätä niitä yhteen, mutta tarkastus on kuitenkin tehtävä vähintään kerran jokaisen kahden kalenterikuukauden aikana. 6 artikla Kun asetuksen (EY) N:o 800/1999 30 artiklaa sovelletaan, varastointijäsenvaltion viranomainen voi hyväksyä T5-valvontakappaleen ja vienti-ilmoituksen, jos toimija vakuuttaa, että vastaavat tiedot on syötetty tietokantaan. Tässä tapauksessa sen jäsenvaltion tulliviranomainen, jossa maksuilmoitus on hyväksytty, varmistaa 5 artiklan toisen kohdan mukaisesti, että tietokannassa mainitaan kyseessä oleva toiminta. 7 artikla Kutakin luuttomaksi leikkaamista kohden voidaan hyväksyä enintään kaksi maksuilmoitusta. Yksi maksuilmoitus voi koskea enintään kahta asetuksen (ETY) N:o 1964/82 4 artiklassa tarkoitettua "luutonta lihaa koskevaa todistusta". 8 artikla Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 800/1999 29 artiklan 5 kohdassa säädetään, tuotteet voivat olla tullivarasto- tai vapaa-aluemenettelyssä enintään neljä kuukautta maksuilmoituksen hyväksymispäivästä alkaen. 9 artikla 1. Tulliviranomainen tarkastaa vähintään kaksi kertaa kalenterivuodessa etukäteen ilmoittamatta tietokannan toiminnan ja sisällön. Tällöin tarkastetaan yhteensä vähintään 5 prosenttia tuotteista, jotka tietokannan mukaan ovat varastossa tarkastuksen aloituspäivänä. Tarkastuksella varmistetaan, että varastointipaikassa tarkastettavaksi valittu liha on rekisteröity tietokantaan ja että tietokantaan rekisteröity liha voidaan jäljittää varastointipaikassa. Jokaisesta tarkastuksesta tehdään tarkastuskertomus. Jos tarkastettaviin tuotteisiin sisältyy muiden jäsenvaltioiden alueella sijaitseviin varastoihin varastoitua lihaa, tulliviranomaiset noudattavat neuvoston asetuksen (EY) N:o 515/97(7) 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vastavuoroista apua koskevaa menettelyä. 2. Tulliviranomaisten on ilmoitettava vientituen maksavalle virastolle a) kaikista myönnetyistä tai peruutetuista luvista; b) kaikista tehdyistä tarkastuksista. Maksajavirastot voivat pyytää tulliviranomaisia tekemään tarkastuksen, kun oletetaan sääntöjenvastaisuuden vaaran olevan olemassa. 3. Asetuksen (EY) N:o 800/1999 26 artiklan 7 kohdan säännöksiä ei sovelleta tuotteisiin, joille tehdään tässä asetuksessa säädetyt tarkastukset. 10 artikla Jos tulliviranomainen havaitsee poikkeavuuksia tosiasiallisten varastojen ja tietokantaan rekisteröityjen varastojen välillä tai 4 artiklan 2 kohdan säännöksiin kohdistuvan rikkomuksen, 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lupa perutaan jäsenvaltioiden määrittämäksi ajaksi, joka ei voi olla vähemmän kuin kolme kuukautta siitä päivästä, jona havaitseminen tapahtui. Lupaa ei peruuteta, jos 4 artiklan 2 kohdan säännösten rikkominen tai tosiasiallisesti varastojen ja tietokantaan rekisteröityjen varastojen välinen poikkeavuus johtuu ylivoimaisesta esteestä. Lupaa ei peruuteta siinäkään tapauksessa, että puuttuvien tai tietokantaan rekisteröimättömien tuotteiden paino on enintään 1 prosentti tarkastettaviksi valittujen tuotteiden kokonaispainosta ja tämä johtuu laiminlyönnistä tai pelkästä hallinnollisesta virheestä, jos korjaavat toimenpiteet toteutetaan tällaisten puutteiden välttämiseksi tulevaisuudessa. Jos tämä kuitenkin tapahtuu uudelleen, tulliviranomainen voi peruuttaa luvan. 11 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2003 alkaen hyväksyttyihin maksuilmoituksiin. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 12 päivänä maaliskuuta 2003. Komission puolesta Franz Fischler Komission jäsen (1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21. (2) EYVL L 315, 1.12.2001, s. 29. (3) EYVL L 102, 17.4.1999, s. 11. (4) EYVL L 183, 12.7.2002, s. 12. (5) EYVL L 366, 24.12.1987, s. 1. (6) EYVL L 212, 21.7.1982, s. 48. (7) EYVL L 82, 22.3.1997, s. 1.