KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2020/1412,

annettu 2 päivänä maaliskuuta 2020,

toimenpiteistä SA.32014, SA.32015, SA.32016 (11/C) (ex 11/NN), jotka Italia on toteuttanut Tirrenia di Navigazionen ja sen ostajan Compagnia Italiana di Navigazionen hyväksi

(tiedoksiannettu numerolla C(2020) 1110)

(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

(1) Komissio aloitti 5. päivänä lokakuuta 2011 antamallaan päätöksellä, jäljempänä ’vuoden 2011 päätös’, muodollisen tutkintamenettelyn useista toimenpiteistä, jotka Italia oli toteuttanut entisen Tirrenia-konsernin (2) yritysten hyväksi. Tutkinta koski muun muassa korvauksia, joita oli maksettu Tirrenia di Navigazionelle, jäljempänä ’Tirrenia’, useiden merireittien liikennöinnistä 1 päivästä tammikuuta 2009 alkaen, sekä yksityistämisprosessia (ks. 2.3.3 jakso), jonka päätteeksi Compagnia Italiana di Navigazione, jäljempänä ’CIN’, osti Tirrenia-liiketoimintayksikön (ks. myös johdanto-osan 27 kappale).

(2) Vuoden 2011 päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa tutkittavista toimenpiteistä.

(3) Komissio vastaanotti huomautuksia kyseisen päätöksen soveltamisalaan kuuluvista toimenpiteistä erityishallintomenettelyyn asetulta Tirrenialta, Pan Med Linesilta, jäljempänä ’Pan Med’, CIN:ltä ja Grandi Navi Velocilta, jäljempänä ’GNV’ (ks. 5 jakso). Komissio toimitti huomautukset Italialle, jolla oli mahdollisuus reagoida niihin. Italia ei esittänyt tässä yhteydessä huomautuksia.

(4) Italian viranomaiset antoivat 10 päivänä tammikuuta 2012 – väitetysti oikeusvarmuuden takia – virallisen ilmoituksen luonnoksista julkisia palveluhankintoja koskeviksi sopimuksiksi, jäljempänä ’sopimukset’, joita oli määrä tehdä Tirrenia- ja Siremar-liiketoimintayksiköiden tulevien ostajien kanssa ja joiden perusteella näille ostajille maksettaisiin korvaus. Komissio pyysi Italian viranomaisilta lisätietoja ilmoitetuista toimenpiteistä 24 päivänä tammikuuta 2012, 4 päivänä helmikuuta 2012 ja 3 päivänä heinäkuuta 2012. Italian viranomaiset toimittivat pyydetyt tiedot 9 päivänä helmikuuta 2012, 11 päivänä toukokuuta 2012 ja 19 päivänä heinäkuuta 2012 päivätyillä kirjeillä. Lisäksi Italian viranomaiset ilmoittivat komissiolle 19 päivänä heinäkuuta 2012 päivätyssä kirjeessään, että Italian valtion ja CIN:n välillä oli allekirjoitettu uusi sopimus edellisenä päivänä.

(5) Komissio laajensi 7 päivänä marraskuuta 2012 tutkintamenettelyn koskemaan muun muassa (ks. 2.2 jakso) i) Tirrenialle myönnetyn pelastamistuen sääntöjenvastaista jatkamista sekä ii) julkisen palvelun korvausta, joka CIN:lle myönnettiin Italian valtion kanssa tehdyn uuden sopimuksen mukaisesti. Komissio hyväksyi 19 päivänä joulukuuta 2012 muutetun version (4) kyseisestä päätöksestä, jäljempänä ’vuoden 2012 päätös’.

(6) Vuoden 2012 päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (5). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa tutkittavista toimenpiteistä.

(7) Komissio sai kyseisen päätöksen soveltamisalaan kuuluvista toimenpiteistä huomautuksia CIN:ltä, erityishallintomenettelyyn asetetulta Tirrenialta ja Pan Mediltä (ks. 5 jakso). Komissio toimitti huomautukset Italialle, jolla oli mahdollisuus reagoida niihin. Italia ei esittänyt tässä yhteydessä huomautuksia.

(8) Komissio teki 5 päivänä lokakuuta 2012 Ecorys Netherlands BV:n kanssa toimeksiantosopimuksen Tirrenian myytäväksi asetettujen omaisuuserien markkina-arvon määrittämisestä (ks. 2.3.3.5 jakso) kahden vaihtoehtoisen skenaarion perusteella. Ecorys toimitti loppuraporttinsa 4 päivänä syyskuuta 2013, jäljempänä ’Ecorysin raportti’. Komissio toimitti raportin Italialle 27 päivänä syyskuuta 2013. Italia toimitti Ecorysin raporttia koskevat huomautuksensa sekä oman riippumattoman asiantuntijansa Banca Profilon laatiman vasta-arvion 17 päivänä joulukuuta 2013 päivätyllä kirjeellä.

(9) Komissio päätti muodollisen tutkintamenettelyn Sardinian alueen Saremarin hyväksi toteuttamien lukuisten toimenpiteiden osalta 22 päivänä tammikuuta 2014 antamallaan päätöksellä, jäljempänä ’vuoden 2014 päätös’ (6). Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi Saremarin ja Sardinian alueen kyseisestä päätöksestä nostaman kanteen vuonna 2017 (7).

(10) Grimaldi Euromed S.p.A., jäljempänä ’Grimaldi’, toimitti 12 päivänä helmikuuta 2016, 29 päivänä toukokuuta 2018, 18 päivänä syyskuuta 2018, 10 päivänä lokakuuta 2018 ja 22 päivänä marraskuuta 2018 komissiolle 6 jaksossa kuvatut huomautukset. Komission yksiköt tapasivat Grimaldin pyynnöstä myös yrityksen oikeudellisen edustajan 17 päivänä heinäkuuta 2018.

(11) Komissio pyysi Italian viranomaisilta lisätietoja 25 päivänä tammikuuta 2018, 29 päivänä maaliskuuta 2018 ja 31 päivänä elokuuta 2018. Italian viranomaiset toimittivat pyydetyt tiedot 26 päivänä huhtikuuta 2018, 31 päivänä toukokuuta 2018, 2 päivänä marraskuuta 2018 ja 11 päivänä joulukuuta 2018. Komission yksiköt tapasivat Italian viranomaiset Roomassa 23 ja 24 päivänä tammikuuta 2019. Komissio pyysi kokouksen aikana lisätietoja, jotka Italian viranomaiset toimittivat kokousta seuraavien kuukausien aikana.

(12) Tämä päätös koskee ainoastaan Tirrenian ja CIN:n hyväksi mahdollisesti toteutettuja tukitoimenpiteitä, kuten täsmennetään johdanto-osan 31 kappaleessa. Kaikkia muita vuosien 2011 ja 2012 päätösten kohteena olevia toimenpiteitä tutkitaan erikseen asianumeroilla SA.32014, SA.32015 ja SA.32016, eikä niitä näin ollen käsitellä tässä päätöksessä. Kyseiset muut toimenpiteet koskevat erityisesti entisen Tirrenia-konsernin muita yrityksiä.

2. TAUSTA JA TUTKINNAN KOHTEENA OLEVIEN TOIMENPITEIDEN KUVAUS

2.1 Yleinen kehys

2.1.1 Alkuperäiset sopimukset

(13) Tirrenia-konserni oli aiemmin Italian valtion omistuksessa Fintecna-yhtiön (8) kautta, ja siihen kuului alun perin kuusi yritystä: Tirrenia, Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar ja Toremar. Kyseiset yritykset tarjosivat meriliikennepalveluja sellaisten Italian valtion kanssa vuonna 1991 tehtyjen erillisten julkisen palvelun sopimusten mukaisesti, jotka olivat voimassa 20 vuotta tammikuusta 1989 joulukuuhun 2008, jäljempänä ’alkuperäiset sopimukset’. Tirrenian osakepääoma oli kokonaisuudessaan Fintecnan omistuksessa, ja Tirrenia puolestaan omisti kokonaan alueelliset yritykset Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar ja Toremar. Useita reittejä Italiasta Albaniaan, Kroatiaan, Kreikkaan ja Montenegroon liikennöinyt Adriatica sulautettiin Tirreniaan vuonna 2004.

(14) Edellä mainittujen julkisen palvelun sopimusten tarkoituksena oli taata meriliikennepalvelujen säännöllisyys ja luotettavuus, ja suurin osa niistä varmisti yhteydet Manner-Italiasta Sisiliaan, Sardiniaan ja pienemmille Italian saarille. Tätä varten Italian valtio myönsi taloudellista tukea, joka maksettiin suoraan kullekin Tirrenia-konsernin yritykselle.

(15) Tirrenia on tarjonnut meriliikennepalveluja erilaisilla matkustaja-, henkilöauto- ja kuorma-autoliikenteen reiteillä sekä joillakin rahtiliikenteen reiteillä pääasiassa Manner-Italian ja Sardinian, Sisilian ja Tremiti-saarten sekä Sardinian ja Sisilian välillä. Asiaankuuluvat reitit kuvataan tarkemmin jäljempänä.

(16) Komissio aloitti 6 päivänä elokuuta 1999 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 108 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn, jonka kohteena olivat Tirrenia-konsernin tuolloin muodostaneille kuudelle yritykselle alkuperäisten sopimusten perusteella maksetut tuet.

(17) Italian viranomaiset pyysivät tutkinnan aikana, että Tirrenia-konsernin tapaus käsiteltäisiin osissa siten, että Tirreniaa koskevan lopullisen päätöksen tekeminen asetettaisiin etusijalle. Pyynnön taustalla oli Italian viranomaisten suunnitelma yksityistää konserni aloittaen Tirreniasta sekä aikomus nopeuttaa tätä prosessia kyseisen yrityksen osalta.

(18) Komissio hyväksyi Italian viranomaisten pyynnön, ja menettely päätettiin Tirrenialle myönnetyn tuen osalta komission päätöksellä 2001/851/EY (9), jäljempänä ’vuoden 2001 päätös’. Tuki katsottiin sisämarkkinoille soveltuvaksi edellyttäen, että Italian viranomaiset toteuttavat tietyt sitoumukset.

(19) Komissio totesi 16 päivänä maaliskuuta 2004 antamassaan päätöksessä 2005/163/EY (10), jäljempänä ’vuoden 2004 päätös’, Italian Tirrenia-konsernin muille yrityksille (11) myöntämän korvauksen olevan osittain soveltuvaa sisämarkkinoille, osittain soveltuvaa sisämarkkinoille sillä edellytyksellä, että Italian viranomaiset toteuttavat tietyt sitoumukset, sekä osittain soveltumatonta sisämarkkinoille. Päätös perustui vuosia 1992–2001 koskeviin kirjanpitotietoihin ja sisälsi tiettyjä ehtoja, joiden tarkoituksena oli varmistaa korvauksen soveltuvuus sisämarkkinoille koko alkuperäisten sopimusten voimassaoloaikana.

(20) Unionin yleinen tuomioistuin kumosi vuoden 2004 päätöksen 4 päivänä maaliskuuta 2009 yhdistetyissä asioissa T-265/04, T-292/04 ja T-504/04 antamallaan tuomiolla (12), jäljempänä ’vuoden 2009 tuomio’. Tämä päätös ei vaikuta vuoden 2009 tuomion johdosta vireille pantuun menettelyyn.

2.1.2 Alkuperäisten sopimusten jatkaminen

(21) Alkuperäisten sopimusten oli alun perin määrä päättyä 31 päivänä joulukuuta 2008, mutta 30 päivänä joulukuuta 2008 annetun asetuksen nro 207, joka on muunnettu 27 päivänä helmikuuta 2009 annetuksi laiksi nro 14, 26 §:ssä säädettiin niiden voimassaolon jatkamisesta (myös Tirrenian osalta) vuodella 31 päivään joulukuuta 2009 asti.

(22) Syyskuun 25 päivänä 2009 annetun asetuksen nro 135, joka on muunnettu 20 päivänä marraskuuta 2009 annetuksi laiksi nro166, jäljempänä ’vuoden 2009 laki’, 19 b §:ssä säädettiin, että Tirrenia-konsernin yritysten yksityistämiseksi alueellisten yritysten osakkeenomistus (Siremaria lukuun ottamatta) luovutetaan vastikkeetta emoyritys Tirrenialta seuraavasti: 1) Caremar luovutetaan Campanian alueelle. Campanian alue luovuttaa tämän jälkeen Lazion alueelle toimivan yrityksen (13), joka tästä hetkestä alkaen liikennöi itsenäisesti Pontinon saariston yhteyksiä nimellä Laziomar; 2) Saremar luovutetaan Sardinian alueelle; 3) Toremar luovutetaan Toscanan alueelle.

(23) Vuoden 2009 laissa täsmennettiin myös, että Italian valtion on tehtävä Tirrenian ja Siremarin kanssa uudet sopimukset 31 päivään joulukuuta 2009 mennessä. Alueelliset palvelut oli sisällytettävä myös luonnoksiin julkisia palveluhankintoja koskevista sopimuksista, jotka Saremarin, Toremarin ja Caremarin oli määrä tehdä alueviranomaisten kanssa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2009 (Sardinian ja Toscanan kanssa) ja 28 päivänä helmikuuta 2010 (Campanian ja Lazion kanssa). Uusien sopimusten luonnokset ja julkisia palveluhankintoja koskevat sopimukset oli tarkoitus kilpailuttaa yhdessä yritysten kanssa ja allekirjoittaa ostajien kanssa vasta sen jälkeen, kun kunkin yrityksen yksityistäminen olisi saatettu päätökseen (14).

(24) Tätä varten vuoden 2009 lailla jatkettiin alkuperäisten sopimusten voimassaoloa (myös Tirreniaan sovellettavan sopimuksen osalta) 1 päivästä tammikuuta 2010 syyskuun 30 päivään 2010 asti.

(25) Vuoden 2009 laissa vahvistettiin myös palvelujen tuottamisesta (alkuperäisten sopimusten jatkamisen sekä uusien sopimusten ja julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten perusteella) maksettavan vuotuisen korvauksen kiinteäksi enimmäismääräksi vuodesta 2010 lähtien yhteensä 184 942 251 euroa, joka jakautui seuraavasti: Taulukko 1 Korvausten enimmäismäärät vuodesta 2010 alkaen Yritys Vuotuinen enimmäiskorvaus (euroa) Tirrenia 72 685 642 Siremar 55 694 895 Saremar 13 686 441 Toremar 13 005 441 Caremar 29 869 832 (15)

(26) Lisäksi 5 päivänä elokuuta 2010 annetun asetuksen nro 125 muuttamisesta 1 päivänä lokakuuta 2010 annetun lain nro 163, jäljempänä ’vuoden 2010 laki’, 1 §:ssä säädettiin alkuperäisten sopimusten jatkamisesta (myös Tirrenian osalta) vielä 1 päivästä lokakuuta 2010 alkaen siihen asti, että Tirrenian ja Siremarin yksityistämisprosessit on saatettu päätökseen.

2.1.3 Tirrenian yksityistäminen ja uuden sopimuksen tekeminen

(27) Syyskuussa 2010 käynnistettiin tarjouskilpailumenettely (ks. 2.3.3 jakso), jonka tarkoituksena oli löytää ostaja Tirrenia-liiketoimintayksikölle sekä sitä koskevalle uudelle sopimukselle meriliikennepalvelujen tuottamisesta kahdeksan vuoden ajan vastineena julkisen palvelun korvauksesta. Tässä yhteydessä viitataan Tirrenian sijasta Tirrenia-liiketoimintayksikköön, koska tarjouskilpailu koski vain sellaisia omaisuuseriä ja sopimuksia, jotka olivat tarpeen ostajan kanssa myöhemmin tehtävässä uudessa sopimuksessa täsmennettyjen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämiseksi. Tirrenian jäljelle jäävät omaisuuserät, joita käytetään muihin tarkoituksiin (kuten alukset, kiinteistöt ja taideteokset), oli määrä myydä erillisissä menettelyissä. Tarjouskilpailumenettely ei myöskään koskenut Tirrenian vastuita, joten mitkään Tirrenialle ennen myyntipäivää kertyneistä veloista eivät siirtyneet ostajalle. Erityishallintomenettelyyn asetettu Tirrenia on ollut tähän päivään asti olemassa erillisenä yksikkönä, joka on kuitenkin ensisijaisesti tarkoitus asettaa selvitystilaan, kunhan velkojien saatavat on katettu.

(28) Tarjouskilpailun voittaja CIN allekirjoitti 25 päivänä heinäkuuta 2011 sopimuksen Tirrenia-liiketoimintayksikön ostamisesta. Italian valtion ja CIN:n välinen uusi sopimus allekirjoitettiin 18 päivänä heinäkuuta 2012. Sen perusteella Tirrenia-liiketoimintayksikön omistusoikeus luovutettiin Italian valtiolta CIN:lle 19 päivänä heinäkuuta 2012.

2.2 Vuoden 2011 ja vuoden 2012 päätösten kohteena olleet toimenpiteet

(29) Vuoden 2011 ja vuoden 2012 päätöksillä aloitetun muodollisen tutkintamenettelyn yhteydessä on arvioitu seuraavia toimenpiteitä (ks. myös 3 jakso): a) yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen toteuttamisesta maksettu korvaus alkuperäisten sopimusten jatkamisen perusteella (toimenpide 1); b) Tirrenialle ja Siremarille myönnetyn pelastamistuen sääntöjenvastainen jatkaminen (toimenpide 2); c) entisen Tirrenia-konsernin yritysten yksityistäminen (16) (toimenpide 3); d) yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen toteuttamisesta maksettu korvaus sopimusten tai julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten nojalla (toimenpide 4); e) kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus (toimenpide 5); f) asetuksen nro 125/2010 muuntamisesta annetussa vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet (toimenpide 6); g) Sardinian alueen Saremarin hyväksi toteuttamat lisätoimenpiteet (toimenpide 7);

(30) Komissio päätti vuoden 2014 päätöksellä muodollisen tutkintamenettelyn siltä osin kuin se koski Sardinian alueen Saremarin hyväksi toteuttamaa toimenpidettä (edellä mainittu toimenpide 7) yhtä sen osaa lukuun ottamatta (17).

2.3 Yksityiskohtainen kuvaus tämän päätöksen kohteena olevista toimenpiteistä

(31) Tässä päätöksessä käsitellään ainoastaan johdanto-osan 29 kappaleessa lueteltuja toimenpiteitä 1–6. Näitä toimenpiteitä kuvataan tarkemmin seuraavissa jaksoissa.

2.3.1 Valtion ja Tirrenian välisen alkuperäisen sopimuksen jatkaminen

2.3.1.1 Julkisen palvelun velvoitteet

(32) Tirrenian kanssa tehdyn alkuperäisen sopimuksen 1 artiklassa määrättiin viisivuotissuunnitelmista, joissa yksilöitiin palveltavat satamat, käytettävät alustyypit sekä Tirrenian tehtäväksi annetulta palvelulta edellytetty vuorotiheys.

(33) Italia ilmoitti komissiolle, että 20 päivänä syyskuuta 2001 annetulla ministeriön asetuksella hyväksytty viimeisin viisivuotissuunnitelma kattaa Tirrenian osalta vuodet 2000–2004. Suunnitelmassa otettiin täysin huomioon sitoumukset, jotka Italia oli antanut komission vuonna 2001 tekemän päätöksen yhteydessä (esim. julkisen palvelun järjestelmän soveltamisalan supistaminen). Suunnitelma laadittiin myös vuosille 2005–2008, mutta toimivaltaiset ministeriöt eivät koskaan hyväksyneet sitä muodollisesti. Sen sijaan hallitus on tehnyt ad hoc -päätöksiä, joilla on mukautettu palveluja paikallisyhteisöjen tarpeiden huomioon ottamiseksi, mutta julkisen palvelun järjestelmään ei ole tehty merkittäviä muutoksia. Italian viranomaiset väittivät, ettei pitkän aikavälin suunnittelu ollut enää mahdollista tarvittavia varoja koskevan talousarvion puuttumisen takia. Näin ollen vähäiset muutokset liittyivät lähinnä julkisen palvelun supistamiseen.

(34) Tirrenia liikennöi alkuperäisen sopimuksen perusteella, sellaisena kuin se on jatkettuna ja muutettuna (tiettyjen reittien osalta), seuraavia reittejä 1 päivän tammikuuta 2009 ja 18 päivän heinäkuuta 2012 välisenä aikana: — Genova–Porto Torres: Tirrenia tarjosi yhdistelmäpalveluja julkisen palvelun järjestelmän puitteissa sesongin ulkopuolella (18) ja kaupallisesti sesongin aikana. Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa päivittäisiä iltalähtöjä molemmista satamista ennalta määrättyjen aikataulujen mukaisesti, minkä tarkoituksena oli varmistaa luotettavat yhteydet Sardinian rataverkon kanssa. GNV oli ainut kilpailija, joka liikennöi tällä reitillä ympärivuotisesti kyseisenä ajankohtana, mutta se takasi sesongin ulkopuolella ainoastaan kolme lähtöä viikossa. Vaikka GNV tarjosi sesongin aikana päivittäistä palvelua, sillä ei ollut iltalähtöjä molemmista satamista. — Civitavecchia–Olbia: Tirrenia tarjosi yhdistelmäpalveluja julkisen palvelun järjestelmän puitteissa sesongin ulkopuolella (19) ja kaupallisesti sesongin aikana. Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa päivittäisiä iltalähtöjä molemmista satamista ennalta määrättyjen aikataulujen mukaisesti. SNAV liikennöi tällä reitillä sekä sesongin aikana että sen ulkopuolella ainakin osan aikaa arvioinnin kohteena olevalla ajanjaksolla. Vuonna 2008 SNAV liikennöi tällä reitillä vain kolme kertaa viikossa sesongin ulkopuolella ja päivittäin sesongin aikana. Vuosina 2009 ja 2010 SNAV näyttää lisänneen vuoroja siten, että se liikennöi päivittäin myös sesongin ulkopuolella. Toukokuun 2011 jälkeen SNAV kuitenkin lopetti liikennöinnin tällä reitillä, kun GNV otti reitin hoitaakseen. Viimeksi mainittu yritys päätti liikennöidä tätä yhteyttä vain sesongin aikana. Muut toimijat (kuten Moby ja Sardinia Ferries), jotka olivat läsnä osan aikaa kyseisellä ajanjaksolla, liikennöivät tätä reittiä vain sesongin aikana. — Napoli–Palermo: Vuonna 2009 Tirrenia tarjosi yhdistelmäpalveluja ympärivuotisesti julkisen palvelun järjestelmän puitteissa, mutta vuodesta 2010 lähtien se tarjosi näitä palveluja julkisen palvelun järjestelmän puitteissa sesongin ulkopuolella ja kaupallisesti sesongin aikana. Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa päivittäisiä iltalähtöjä molemmista satamista ennalta määrätyn aikataulun mukaisesti. Sopimuksen jatkokaudella ainut tällä reitillä ympärivuotisesti liikennöinyt kilpailija, SNAV, tarjosi päivittäisiä lähtöjä, mutta se ei taannut samaa säännöllisyyttä ja jatkuvuutta kuin Tirrenia (20). Lisäksi SNAV käytti tällä reitillä paljon vanhempia aluksia kuin Tirrenia, joten sen tarjoamien palvelujen laatu ei myöskään ollut sama kuin Tirrenialla (21). GNV ilmoitti liikennöineensä tällä reitillä toukokuusta joulukuuhun vuonna 2011 ja ympärivuotisesti vuonna 2012 (ks. myös johdanto-osan 266 ja 267 kappale). GNV tarjosi tällä reitillä palveluja yhteistyössä SNAV:n kanssa. — Genova–Olbia–Arbatax: Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa yhdistelmäpalveluja vähintään kolme kertaa viikossa ympäri vuoden. Arbataxiin liikennöitiin kaksi kertaa viikossa ylimääräisenä kohteena Olbian jälkeen. Arvioinnin kohteena olevalla ajanjaksolla yksityinen toimija Moby liikennöi Genovan ja Olbian välillä vain osan aikaa vuodesta (useimpina vuosina maaliskuun puolestavälistä lokakuun puoleenväliin). Myös GNV liikennöi Genovan ja Olbian välistä reittiä vain sesongin aikana. Tirrenia oli ainut toimija, joka liikennöi Olbiaan ympärivuotisesti. Lisäksi Tirrenia oli arvioinnin kohteena olevalla ajanjaksolla ainut toimija, joka tarjosi yhteyden Arbataxiin. — Civitavecchia–Cagliari–Arbatax: Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa päivittäisiä yhdistelmäpalveluja, joihin kuuluivat iltalähdöt molemmista satamista ympäri vuoden. Arbataxiin liikennöitiin kaksi kertaa viikossa ylimääräisenä kohteena. Sopimuksen jatkokaudella Tirrenia oli ainut toimija, joka liikennöi tällä reitillä sekä sesongin aikana että sen ulkopuolella. — Napoli–Cagliari: Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa yhdistelmäpalveluja kummastakin satamasta vähintään kerran viikossa ympäri vuoden. Sopimuksen jatkokaudella Tirrenia oli ainut toimija, joka tarjosi tällä reitillä yhdistelmäpalveluja sekä sesongin aikana että sen ulkopuolella. — Palermo–Cagliari: Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa yhdistelmäpalveluja kummastakin satamasta vähintään kerran viikossa ympäri vuoden. Sopimuksen jatkokaudella Tirrenia oli ainut toimija, joka tarjosi tällä reitillä yhdistelmäpalveluja sekä sesongin aikana että sen ulkopuolella. — Trapani–Cagliari: Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa yhdistelmäpalveluja kummastakin satamasta vähintään kerran viikossa ympäri vuoden. Sopimuksen jatkokaudella Tirrenia oli ainut toimija, joka tarjosi tällä reitillä yhdistelmäpalveluja sekä sesongin aikana että sen ulkopuolella. — Termoli–Tremiti-saaret: Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa yhdistelmäpalveluja kummastakin satamasta vähintään kerran päivässä ympäri vuoden. Sopimuksen jatkokaudella Tirrenia oli ainut toimija, joka liikennöi tällä reitillä sekä sesongin aikana että sen ulkopuolella. — Livorno–Cagliari (22): Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa rahtipalveluja viisi kertaa viikossa ympäri vuoden. Tarkasteltavalla ajanjaksolla kilpailijat (kuten Moby) tarjosivat tällä reitillä vain yhden viikoittaisen lähdön ja keskeyttivät palvelun vilkkaimman kesäsesongin ja joulunpyhien ajaksi. — Napoli–Cagliari: Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa rahtipalveluja kahdesta kolmeen kertaan viikossa vuoden ympäri. Sopimuksen jatkokaudella Tirrenia oli ainut toimija, joka harjoitti tällä reitillä rahtiliikennettä sekä sesongin aikana että sen ulkopuolella (samalla reitillä tarjoamiensa yhdistelmäpalvelujen lisäksi). — Ravenna–Catania: Tirrenia tarjosi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa rahtipalveluja kummastakin satamasta kolme kertaa viikossa ympäri vuoden. Sopimuksen jatkokaudella Tirrenia oli ainut toimija, joka harjoitti tällä reitillä rahtiliikennettä sekä sesongin aikana että sen ulkopuolella.

2.3.1.2 Määrärahat ja kesto

(35) Seuraavassa taulukossa esitetään vuotuiset korvaukset, jotka Tirrenialle maksettiin vuoden 2009 alusta heinäkuuhun 2012: Taulukko 2 Maksetut korvaukset tammikuun 2009 ja heinäkuun 2012 välisenä aikana Vuosi Korvaus 2009 (tammikuusta joulukuuhun) 80 010 000 euroa 2010 (tammikuusta joulukuuhun) 72 685 642 euroa 2011 (tammikuusta joulukuuhun) 72 685 642 euroa 2012 (tammikuusta heinäkuuhun) 39 978 409,46 euroa (23)

(36) Alkuperäisen sopimuksen mukaan julkisen palvelun vuotuinen korvaus maksetaan seuraavasti: Ensimmäinen ennakkomaksu suoritetaan kunakin vuonna 30 päivään maaliskuuta mennessä, ja sen määrä on 70 prosenttia edellisenä vuonna maksetusta korvauksesta. Toinen maksu on 20 prosenttia korvauksesta, ja se suoritetaan 30 päivään kesäkuuta mennessä. Maksettujen määrien ja kuluvan vuoden toimintakustannusten ja tulojen välinen vaje muodostaa saldon, joka maksetaan 30 päivään marraskuuta mennessä. Jos käy ilmi, että Tirrenian saama määrä ylittää suoritettujen palvelujen nettokustannukset (tulo miinus tappiot), sen on maksettava erotus takaisin (24).

(37) Kuten edellä on kuvattu (ks. johdanto-osan 34 kappale), Tirrenia liikennöi sesongin aikana kaupallisesti reittejä Genova–Porto Torres, Civitavecchia–Olbia ja Napoli–Palermo (vuodesta 2010 alkaen). Näillä reiteillä sesongin aikana tehdyt voitot vähennetään Tirrenialle maksettavasta julkisen palvelun korvauksesta ja Tirrenia vastaa itse kyseisenä ajanjaksona mahdollisesti aiheutuneista tappioista. Tämä vähentää sen korvauksen määrää, joka on tarpeen näiden reittien liikennöimiseksi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa sesongin ulkopuolella. — Vuonna 2009 maksettu korvaus

(38) Julkisten meriliikennepalvelujen harjoittajille maksettavan tuen laskentaan vaikuttavat tekijät (tulot ja kustannukset) täsmennetään 1 päivänä kesäkuuta 1979 annetussa presidentin asetuksessa nro 501, jäljempänä ’asetus nro 501/79’’ Lisäksi 5 päivänä joulukuuta 1986 annetussa laissa nro 856, jäljempänä ’laki nro 856/86’, säädettiin tietyistä muutoksista Italian meriliikenteen julkisen palvelun velvoitteita koskevaan järjestelmään. Kyseisen lain 11 §:ssä muutettiin julkisen palvelun korvauksen laskentaperusteita suurten ja pienten saarten liikenneyhteyksien osalta. Tuki oli laskettava palvelusta aiheutuvien tulojen ja kustannusten välisen erotuksen perusteella keskimääräisten ja objektiivisten parametrien mukaisesti, ja sen oli sisällettävä kohtuullinen sijoitetun pääoman tuotto. Samassa pykälässä säädetään myös, että julkisia palveluhankintoja koskevissa sopimuksissa on lueteltava tuetut reitit, vuorotiheys sekä reiteillä käytettävät alustyypit. Asiasta vastaavien ministerien oli hyväksyttävä tuet. Asetuksessa nro 501/79 ja laissa nro 856/86 vahvistetut periaatteet otettiin huomioon alkuperäisissä sopimuksissa.

(39) Vuonna 2009 yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta maksettavan korvauksen laskennassa sovellettiin menetelmää, joka vahvistettiin vuodesta 1991 voimassa olleessa alkuperäisessä sopimuksessa, jota jatkettiin alkuperäisen päättymispäivän 31 päivän joulukuuta 2008 jälkeen. Korvaus vastasi julkisen palvelun järjestelmän puitteissa toteutettujen palvelujen yhteenlaskettuja nettotappioita, joihin lisättiin sijoitetun pääoman tuoton kulloinenkin määrä.

(40) Korvauksen laskennassa otettiin huomioon seuraavat viranomaisten määrittämät kustannustekijät: hankinta-, mainos- ja majoituskustannukset, lastaus-, purku- ja käsittelykustannukset, maissa työskentelevään hallintohenkilöstöön liittyvät kustannukset, alusten ylläpitokustannukset, hallintokustannukset, vakuutusmaksut, vuokra- ja leasingkustannukset, polttoainekustannukset, verot sekä poistokustannukset. — Vuosina 2010, 2011 ja 2012 maksetut korvaukset

(41) Vuodesta 2010 alkaen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta maksettava korvaus on määritetty CIPE:n (25)9 päivänä marraskuuta 2007 antamassa toimintaohjeessa ”Julkisen palvelun velvoitteiden määrittämisperusteet ja hintadynamiikka yleisen edun mukaisen meriliikenteen kabotaasin alalla”, jäljempänä ’CIPE:n toimintaohje’ (26), vahvistetun menetelmän mukaisesti. CIPE:n toimintaohjeen johdanto-osan mukaan kyseinen ohje annettiin sellaisten julkisten yritysten yksityistämistä varten, jotka tarjosivat meriliikennepalveluja julkisen palvelun järjestelmän puitteissa (27). CIPE:n toimintaohjeen määräyksiä sovellettiin Tirrenia-konsernin yritysten tarjoamiin palveluihin vuodesta 2010 lähtien ja jopa ennen kunkin yrityksen yksityistämisen seurauksena tehtyjen uusien sopimusten ja julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten voimaantuloa.

(42) CIPE:n toimintaohjeessa vahvistetun menetelmän ansiosta meriliikenteen julkista palvelua tarjoavat yritykset saavat asianmukaisen tuoton. Sen mukaan pääoman tuottoaste lasketaan keskimääräisen pääomakustannuksen (WACC) perusteella.

(43) Vaadittu oman pääoman tuotto (28) on laskettava soveltamalla CAPM-tasapainomallia (Capital Asset Pricing Model). Tämän mallin mukaisesti oman pääoman kustannukset johdetaan i) riskittömän koron, ii) beetakertoimen (yrityksen arvioitu riskiprofiili suhteessa osakemarkkinoihin) ja iii) osakemarkkinoille kohdennetun pääoman riskipreemion suhteesta.

(44) Oman pääoman kustannus lasketaan soveltamalla lisäriskipreemiota riskittömän toiminnan tuottoasteeseen. Tämä preemio lasketaan markkinariskipreemiona kerrottuna sen beetakertoimella, joka mittaa tiettyyn toimintaan liittyvää riskiä suhteessa asianomaiseen markkinaan.

(45) CIPE:n toimintaohjeen mukaan riskittömän toiminnan tuottoaste vastaa kymmenen vuoden viitelainojen keskimääräistä bruttotuottoa siltä edeltävältä 12 kuukauden jaksolta, jolta tiedot ovat saatavilla.

(46) CIPE:n toimintaohjeessa vahvistetaan markkinariskipreemioksi 4 prosenttia. Jos kyseessä on palvelu, jota ei harjoiteta yksinoikeudella, toimijalle oletettavasti aiheutuva suurempi riski korvataan maksamalla tälle markkinariskipreemion lisäksi ylimääräinen 2,5 prosentin korvaus.

(47) Tirrenialle maksettavan korvauksen määrä ei kuitenkaan voi käytännössä ylittää vuotuista 72 685 642 euron enimmäismäärää, kuten säädetään vuoden 2009 laissa (ks. johdanto-osan 25 kappale). Vaikka vuoden 2009 laissa rajoitetaan julkisen palvelun järjestelmän puitteissa suoritettavien meriliikennepalvelujen toteuttamisesta maksettavaa vuotuista korvausta kaikkien Tirrenian yritysten osalta, CIPE:n toimintaohje sisältää myös tietyt takeet, joiden ansiosta kyseiset toimijat voivat kattaa toimintakustannuksensa riittävällä tavalla.

(48) CIPE:n toimintaohjeen mukaan esimerkiksi palvelujen laajuus, uudessa sopimuksessa vahvistetut enimmäishinnat ja korvausten tosiasialliset määrät on määritettävä siten, että ne kattavat asianomaisen palveluntarjoajan hyväksyttävät kustannukset kokonaisuudessaan. Tässä sovelletaan seuraavaa kaavaa: VA(RSP) + VA(AI(X)) = VA(CA), jossa — VA(RSP) on julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä maksettavan korvauksen diskontattu arvo; — VA(AI(X)) on muiden tulojen (lipputulot jne.) diskontattu arvo; — VA(CA) on hyväksyttävien toimintakustannusten, velkojen takaisinmaksuerien ja sijoitetun pääoman tuoton diskontattu arvo.

(49) Jos tämä yhtälö ei päde, tuetun toiminnan laajuutta voidaan supistaa (ks. myös johdanto-osan 103 kappale) tai vaihtoehtoisesti voidaan muuttaa palvelun järjestämistapaa (esim. alustyyppejä) tai enimmäishintoja.

(50) Lisäksi kuhunkin palveluun sovellettavaa enimmäishintaa, josta on vähennetty verot ja satamamaksut, mukautetaan joka vuosi seuraavan hintakattoa koskevan kaavan mukaisesti: ΔT = ΔP – X, jossa — ΔT on enimmäishinnan vuotuinen prosentuaalinen muutos; — ΔP on viitevuoden inflaatioaste; — X on sopimuksessa vahvistetun enimmäishinnan todellinen vuotuinen mukautusaste, joka pysyy samana koko sopimuksen voimassaoloajan.

(51) CIPE:n toimintaohjeessa täsmennetään lisäksi, että enimmäishintaa voidaan mukauttaa polttoainekustannusten vaihteluiden huomioon ottamiseksi siten, että viitehintoina pidetään yleisesti saatavilla olevia vakiohintoja.

2.3.2 Tirrenialle myönnetyn pelastamistuen sääntöjenvastainen jatkaminen

(52) Komissio hyväksyi 16 päivänä marraskuuta 2010 Tirrenialle ja Siremarille suunnitellun pelastamistuen, jäljempänä ’vuoden 2010 päätös’ (29). Tuki koostui takauksesta, joka koski yksityisten pankkien myöntämiä luottolimiittejä enintään 95 000 000 euroon asti. Italia sitoutui toimittamaan komissiolle kuuden kuukauden kuluessa pelastamistuen hyväksymisestä rakenneuudistussuunnitelman tai todisteen siitä, että laina on maksettu kokonaisuudessaan takaisin ja/tai takaus on päättynyt.

(53) Italia ilmoitti sittemmin komissiolle, että valitut rahoituslaitokset Banca Infrastrutture Innovazione e Sviluppo, jäljempänä ’BIIS’, ja Unicredit olivat myöntäneet Tirrenialle ja Siremarille yhteensä 40 000 000 euron luottolimiitin (Tirrenian osuus oli 25 000 000 euroa ja Siremarin 15 000 000 euroa), joka erääntyisi 30 päivänä kesäkuuta 2011. Valtio takasi tämän luottolimiitin 15 päivänä helmikuuta 2011.

(54) Rahoituserät maksettiin seuraavasti: (a) ensimmäinen erä 28 helmikuuta 2011 (Tirrenian osuus 20 000 000 euroa ja Siremarin osuus 12 000 000 euroa); (b) toinen erä 23 maaliskuuta 2011 (Tirrenian osuus 5 000 000 euroa ja Siremarin osuus 3 000 000 euroa).

(55) Italia ilmoitti komissiolle, että koska taatun lainan ensimmäinen erä oli maksettu Tirrenialle ja Siremarille vasta 28 päivänä helmikuuta 2011, valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen yhteisön suuntaviivojen, jäljempänä ’vuoden 2004 pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivat’ (30), 25 kohdan a alakohdassa sekä vuoden 2010 päätöksen johdanto-osan 32 ja 47 kohdassa tarkoitettu lainan kuuden kuukauden takaisinmaksuaika päättyisi 28 päivänä elokuuta 2011.

(56) Tirrenia ja Siremar eivät maksaneet lainojaan, minkä seurauksena BIIS esitti valtiontakauksen käyttöönottoa koskevan vaatimuksen 11 päivänä heinäkuuta 2011. Kyseisenä päivänä Tirrenian velka valtiolle oli 25 203 063,89 euroa. Summa kattaa sekä kummankin lainan pääoman että maksamatta olleet pankin korot.

(57) Konkurssituomioistuin hyväksyi valtiovarainministeriön sisällyttämisen Tirrenian etuoikeutettujen (”prededucibili”) velkojien joukkoon. Italian viranomaisten mukaan maksukyvyttömyysmenettelyyn asetetun yrityksen hallinnoinnista vastaava erityishallintojohtaja katsoi tuolloin, että Tirrenia voisi maksaa lainan takaisin 28 päivään elokuuta 2011 mennessä suunnitellusta yksityistämisestä saatavalla tuotolla (ks. 2.3.3 jakso).

(58) Sopimus Tirrenia-liiketoimintayksikön myynnistä CIN:lle allekirjoitettiin 25 päivänä heinäkuuta 2011. Varojen luovutus ja siten myös maksun suorittaminen kuitenkin viivästyivät, mikä johtui pääasiassa hankaluuksista tarvittavien sulautumislupien saamisessa (31). Italian kilpailuviranomainen (Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato), jäljempänä ’AGCM’, antoi vihdoin 21 päivänä kesäkuuta 2012 hyväksyntänsä Tirrenian ja CIN:n väliselle liiketoimelle, ja myynti saatettiin päätökseen 19 päivänä heinäkuuta 2012.

(59) Tirrenia maksoi valtiolle takaisin 25 852 548,93 euron määrän 18 päivänä syyskuuta 2012. Italia ilmoitti komissiolle 24 päivänä lokakuuta 2012, että Tirrenia oli maksanut kokonaan takaisin 11 päivästä heinäkuuta 2011 alkaen kertyneet määrät, mukaan lukien 649 485,04 euron suuruisen valtion koron, ja toimitti todisteen maksun suorittamisesta.

2.3.3 Tirrenian yksityistäminen ja CIN:n suorittaman ostohinnan maksun lykkäys

(60) Fintecna julkaisi 23 päivänä joulukuuta 2009 ensimmäisen tarjouskilpailukutsun, joka koski Tirrenian koko osakepääoman ja sen tytäryrityksen Siremarin myyntiä. Yhteensä 19 toimijalta saatiin 16 kiinnostuksenilmaisua 19 päivään helmikuuta 2010 mennessä. Fintecna ilmoitti 4 päivänä elokuuta 2010 päättävänsä menettelyn, koska ainoan sitovan tarjouksen tehneen tarjoajan kanssa käydyt neuvottelut olivat epäonnistuneet. Italian mukaan neuvottelut epäonnistuivat tarjouksen rahoitusnäkökohtiin liittyvien huolien vuoksi.

(61) Ensimmäisen yksityistämisyrityksen jälkeen vakavissa talousvaikeuksissa olevat Tirrenia ja Siremar hyväksyttiin Italian lainsäädännön mukaiseen suuryrityksiä koskevaan kollektiiviseen maksukyvyttömyysmenettelyyn, eli erityishallintomenettelyyn (amministrazione straordinaria), ja kumpikin yritys julistettiin pian maksukyvyttömäksi. Tirrenia asetettiin erityishallintomenettelyyn 5 päivänä elokuuta 2010. Rooman alioikeus julisti Tirrenian maksukyvyttömäksi 12 päivänä elokuuta 2010 antamallaan tuomiolla nro 332/2010.

2.3.3.1 Erityishallintomenettely

(62) Kun tavanomaisen konkurssimenettelyn päätavoitteena on realisoida maksukyvyttömän yrityksen omaisuus velkojien saatavien kattamiseksi, 8 päivänä heinäkuuta 1999 annetussa asetuksessa nro 270 säädetty erityishallintomenettely on erityinen suurille yrityksille tarkoitettu maksukyvyttömyysmenettely, jolla pyritään turvaamaan varat ja varmistamaan liiketoiminnan jatkuminen.

(63) Erityishallintomenettelyssä maksukyvyttömän yrityksen hallinnointi siirtyy toimivaltaisen ministeriön nimittämälle erityishallintojohtajalle. Erityishallintojohtaja laatii maksukyvyttömälle yritykselle elvytyssuunnitelman, jossa ehdotetaan joko rakenneuudistusta tai omaisuuden myymistä. Toimivaltaisen ministeriön on ensin hyväksyttävä suunnitelma, ja siinä huomioidaan myös (kyseisen ministeriön nimittämistä asiantuntijoista koostuvan) valvontaelimen lausunto.

(64) Maksukyvyttömien suuryritysten rakenneuudistusta koskevista kiireellisistä toimenpiteistä 23 päivänä joulukuuta 2003 annetussa asetuksessa nro 347, joka on muunnettu tietyin muutoksin 18 päivänä helmikuuta 2004 annetuksi laiksi nro 39, jäljempänä ’Marzanon laki’, säädetään erityishallintomenettelystä sellaisten maksukyvyttömien yritysten osalta, jotka aikovat toteuttaa tällaisen rakenneuudistuksen. Kyseisten yritysten on täytettävä kumulatiivisesti tietyt kriteerit, jotka koskevat työntekijöiden määrää edellisen vuoden aikana sekä yrityksen velkaantumisastetta.

(65) Menettelyn aloittamiseksi maksukyvyttömän yrityksen on tehtävä hakemus sekä Italian taloudellisen kehityksen ministerille että toimivaltaiselle konkurssituomioistuimelle. Ministeriö päättää maksukyvyttömän yrityksen asettamisesta menettelyyn ja nimittää valvontaelimen alaisuudessa toimivan erityishallintojohtajan ja konkurssituomioistuin toteaa asianomaisen yrityksen maksukyvyttömyyden.

(66) Erityishallintojohtajan on toimitettava rakenneuudistussuunnitelma ministeriölle 180 päivän kuluessa nimittämisestään. Tavanomainen konkurssimenettely käynnistyy vain siinä tapauksessa, että ministeriö ei hyväksy toimitettua rakenneuudistussuunnitelmaa eikä omaisuuden myyntiä koskeva vaihtoehtoinen menettely ole toteutettavissa.

(67) Asetuksella nro 134/2008, jäljempänä ’asetus 134/2008’ (32), tehtiin useita muutoksia Marzanon lakiin. Kyseisiä muutoksia sovelletaan olennaisia julkisia palveluja tarjoaviin yrityksiin, ja ne koskevat muun muassa erityishallintojohtajan mahdollisuutta valita maksukyvyttömän yrityksen varojen ostaja neuvottelumenettelyssä sellaisten osapuolten kanssa, jotka takaavat julkisen palvelun jatkuvuuden keskipitkällä aikavälillä ja nopean toiminnan. Asetuksessa 134/2008 täsmennetään, ettei myyntihinta voi olla alempi kuin ministeriön asetuksella nimitetyn riippumattoman asiantuntijan kyseisille varoille vahvistama markkinahinta.

(68) Asetuksella 134/2008 otettiin käyttöön myös mahdollisuus aloittaa välittömästi omaisuuden luovutussuunnitelman toteuttaminen, kun taas aiemmassa järjestelmässä oli ensin toimitettava elvytyssuunnitelma ministeriölle. Lisäksi asetuksessa 134/2008 säädetään, että mikäli omaisuuden luovutussuunnitelmaa tai elvytyssuunnitelmaa ei voida toteuttaa tai ministeriö ei hyväksy niitä, aloitetaan tavanomainen konkurssimenettely.

2.3.3.2 Myyntimenettely

(69) Tirrenia-liiketoimintayksikön (33) ja siihen liitetyn uuden kahdeksanvuotisen sopimuksen myyntiä koskeva tarjouskilpailukutsu julkaistiin 15 päivänä syyskuuta 2010. Tavoitteena oli selvittää, olisiko joku kansallinen tai kansainvälinen toimija, joka kykenisi takaamaan liikennepalvelujen jatkuvuuden, kiinnostunut ostamaan Tirrenia-liiketoimintayksikön.

(70) Tarjouskilpailukutsu julkaistiin Tirrenian verkkosivuilla, useissa sanomalehdissä (34) sekä valituilla kyseiseen alaan erikoistuneilla verkkosivuilla (35). Kiinnostuksenilmaisupyynnössä asetettiin alun perin määräpäiväksi 29 päivä syyskuuta 2010, mutta sitä pidennettiin 20 päivään lokakuuta 2010 asti samoissa kansallisissa ja kansainvälisissä sanomalehdissä ja samoilla verkkosivuilla julkaistulla julkisella ilmoituksella, jotta kiinnostuksenilmaisujen jättämistä koskeva ajanjakso oli kohtuullinen.

(71) Yhteensä 21 italialaista, eurooppalaista ja Euroopan ulkopuolista toimijaa ilmaisi kiinnostuksensa osallistua tarjouskilpailuun. Tämän jälkeen erityishallintojohtaja pyysi niitä kuuttatoista toimijaa, joilla oli kiinnostuksenilmaisujen perusteella mahdollisuus taata meriliikennepalvelujen jatkuvuus (36), suorittamaan Tirrenia-liiketoimintayksikköä koskevan perusteellisen due diligence -tarkastuksen. Asianomaisille osapuolille myönnettiin pääsy merkitykselliseen asiakirja-aineistoon edellyttäen, että ne allekirjoittavat salassapitosopimukset.

(72) Niille 11 osapuolelle (37), jotka olivat päättäneet suorittaa due diligence -tarkastuksen, annettiin pääsy virtuaaliseen tietokantaan, joka sisälsi seuraavat tiedot: a) kaikki tekniset, oikeudelliset ja taloudelliset tiedot, mukaan lukien myytävän liiketoimintayksikön yksityiskohtaiset tiedot; b) erityishallintojohtajan Tirrenia-liiketoimintayksikölle laatima liiketoimintasuunnitelma; c) myyjän laatima due diligence -raportti sekä yhtiön tase sinä päivänä, jona se hyväksyttiin erityishallintomenettelyyn; d) luonnos uudeksi kahdeksanvuotiseksi sopimukseksi, joka on määrä allekirjoittaa tarjouskilpailun voittajan ja valtion välillä; e) kaikki muut tarvittavat tiedot, jotta mahdolliset ostajat voivat arvioida myynnin kohteen oikein.

(73) Taloudellisen kehityksen ministeri nimitti 4 päivänä helmikuuta 2011 annetulla ministeriön asetuksella Banca Profilon riippumattomaksi asiantuntijaksi, jonka tehtävänä oli määrittää Tirrenia-liiketoimintayksikön arvo asetuksen nro 347/2003 4 §:n 4 c momentin mukaisesti. Banca Profilo arvioi 8 päivänä maaliskuuta 2011 Tirrenia-liiketoimintayksikön arvoksi (mukaan lukien uusi kahdeksanvuotinen yleissopimus) 380 000 000 euroa. Nämä tiedot lähetettiin tietokantaan kaikkien mahdollisten tarjoajien nähtäväksi ennen sitovien tarjousten jättämisen määräajan päättymistä.

(74) Sitovien tarjousten jättämisen viimeisen määräajan päätyttyä erityishallintojohtaja totesi 15 päivänä maaliskuuta 2011, että vain CIN, jonka muodostivat Onorato Partecipazioni S.r.l., Grimaldi Compagnia di Navigazione S.p.A. ja Marinvest S.r.l., oli jättänyt sitovan tarjouksen menettelyn aloittamista koskevan, 2 päivänä helmikuuta 2011 päivätyn kirjeen ehtojen mukaisesti (38).

(75) Erityishallintojohtajan esittämän selvityspyynnön jälkeen CIN teki 14 päivänä huhtikuuta 2011 lopullisen sitovan tarjouksen Tirrenia-liiketoimintayksikön ostamisesta. Tarjous, jonka lisäksi esitettiin i) sopimuksessa määrättyjen julkisen palvelun velvoitteiden mukainen liiketoimintasuunnitelma ja ii) yhteensä 20 000 000 euron pankkitakaukset, sisälsi seuraavat seikat: i) Tirrenia-liiketoimintayksiköstä ja siihen liitetystä kahdeksanvuotisesta sopimuksesta tarjottu ostohinta, joka oli yhteensä 380 100 000 euroa; ii) Tarjotun summan maksaminen siten, että liiketoimintayksikön luovutuksen jälkeen maksetaan 200 100 000 euroa ja jäljellä oleva määrä maksetaan vaiheittain seuraavasti: a) 55 000 000 euroa liiketoimintayksikön luovutusta seuraavan kolmannen vuoden aikana 15 päivään joulukuuta mennessä; b) 60 000 000 euroa liiketoimintayksikön luovutusta seuraavan kuudennen vuoden aikana 15 päivään joulukuuta mennessä; c) 65 000 000 euroa liiketoimintayksikön luovutusta seuraavan kahdeksannen vuoden aikana 15 päivään joulukuuta mennessä.

(76) Erityishallintojohtaja kirjasi CIN:n toimittaman sitovan tarjouksen tietokantaan ja lähetti 2 päivänä toukokuuta 2011 kaikille due diligence -vaiheessa mukana olleille tarjoajille kirjeen, jossa niitä kehotettiin esittämään CIN:n 14 päivänä huhtikuuta 2011 jättämää tarjousta parempi tarjous 12 päivään toukokuuta 2011 mennessä. Yhden mahdollisen ostajan pyynnöstä erityishallintojohtaja pidensi parempien tarjousten jättämisen määräaikaa 19 päivään toukokuuta 2011. Erityishallintojohtaja ei kuitenkaan vastaanottanut yhtään tarjousta kyseiseen päivämäärään mennessä.

(77) CIN:n 14 päivänä huhtikuuta 2011 toimittama ostotarjous katsottiin erityishallintojohtajan ja tämän avustajien tekemän arvioinnin perusteella yhdenmukaiseksi Banca Profilon Tirrenia-liiketoimintayksikölle määrittämän arvon kanssa. Tarjoukseen sisältyvän liiketoimintasuunnitelman todettiin täyttävän 2 päivänä helmikuuta 2011 päivätyssä menettelyn aloittamista koskevassa kirjeessä asetetut ehdot (ks. johdanto-osan 74 kappale) sekä muodostavan asianmukaisen todisteen tarjoajan kyvystä taata kyseisen meriliikenneyhteyden julkisen palvelun saumaton jatkuminen.

(78) Tämän jälkeen taloudellisen kehityksen ministeriö valtuutti 23 päivänä toukokuuta 2011 erityishallintojohtajan myymään Tirrenia-liiketoimintayksikön CIN:lle 14 päivänä huhtikuuta 2011 toimitetun tarjouksen ehtojen mukaisesti. Lisäkeskustelujen jälkeen erityishallintojohtaja allekirjoitti sopimuksen CIN:n kanssa 25 päivänä heinäkuuta 2011.

(79) Kyseinen liiketoimi toimitettiin komissiolle hyväksyttäväksi 21 päivänä marraskuuta 2011. Komissio aloitti 18 päivänä tammikuuta 2012 perusteellisen tutkinnan EU:n sulautuma-asetuksen (39) nojalla.

(80) Komission alustavassa markkinatutkimuksessa ilmeni vakavia kilpailuongelmia erityisesti siksi, että sulautuvilla osapuolilla oli hyvin suuri markkinaosuus, ellei jopa monopoli, useilla Italian merireiteillä ja erityisesti tietyillä Sardiniasta lähtevillä ja sinne suuntautuvilla reiteillä. CIN oli alun perin yhteisyritys, jonka muodostivat Tirrenian tärkeimmät kilpailijat: Grimaldi, Marinvest (joka käyttää määräysvaltaa esimerkiksi GNV:ssä ja SNAV:ssä) ja Onorato Partecipazioni (joka käyttää määräysvaltaa Mobyssa). Komission esittämän huolen takia Grimaldi ja Marinvest vetäytyivät CIN:stä myymällä osakkeensa Onorato Partecipazionille. Viimeksi mainittu houkutteli mukaan uusia osakkeenomistajia, ja lopulta CIN:stä oli 40 prosenttia Mobyn omistuksessa (Moby oli itse Onorato Partecipazionin määräysvallassa), 30 prosenttia Clessidra Società del Risparmion omistuksessa, 20 prosenttia Gruppo Investimenti Portualin omistuksessa ja 10 prosenttia Shipping Investment S.r.l:n omistuksessa.

(81) Komissio päätti perusteellisen tutkinnan 27 päivänä huhtikuuta 2012, koska osapuolet olivat luopuneet ilmoitetusta liiketoimesta. AGCM:lle ilmoitettiin 7 päivänä toukokuuta 2012 tarkistetusta sulautumishankkeesta, jota koskeva liiketoimi ei edellyttänyt hyväksyntää unionin tasolla. AGCM hyväksyi liiketoimen 21 päivänä kesäkuuta 2012 antamallaan päätöksellä nro 23670 tietyin edellytyksin (40). Tirrenia-liiketoimintayksikön omistusoikeus luovutettiin lopulta CIN:lle 19 päivänä heinäkuuta 2012.

(82) Onorato Partecipazioni ilmoitti 6 päivänä heinäkuuta 2015 aikomuksestaan hankkia Mobyssa ja CIN:ssä täysi määräysvalta ostamalla osakkeita kummankin yhtiön muilta osakkeenomistajilta. AGCM hyväksyi tämän tosiasiallisesti Mobyn ja CIN:n väliseen keskittymään johtavan toimen 10 joulukuuta 2015 antamallaan päätöksellä nro 25773 tietyin edellytyksin, jotka koskivat reittejä Civitavecchia–Olbia ja Genova–Olbia (41). Uudelleenjärjestelyn johdosta CIN on nykyään kokonaan Mobyn omistuksessa ja molemmat yhtiöt ovat siten kokonaan Onorato Partecipazionin omistuksessa.

(83) Mobyn johtoryhmä hyväksyi 26 päivänä huhtikuuta 2018 suunnitelman sulautumisesta CIN:n kanssa. Edellyttäen, että tarvittavat hyväksynnät saadaan, sulautuminen oli tarkoitus saattaa päätökseen vuoden 2018 loppuun mennessä, mutta se viivästyi erityishallintomenettelyyn asetetun Tirrenian väliintulon seurauksena.

2.3.3.3 Myyntisopimus

(84) Myyntisopimus tehtiin 25 päivänä heinäkuuta 2011, ja siinä määritellään luovutettu Tirrenia-liiketoimintayksikkö Tirrenian sivuliikkeeksi, joka on erikoistunut kuljetuspalvelujen tuottamiseen voimassa olevien julkisen palvelun velvoitteiden mukaisesti. Sopimuksen 4 artiklassa todetaan, että kyseisen liiketoimintayksikön varat luetellaan myyntisopimuksen liitteessä ja että ne kattavat kaikki aineettomat (42) ja aineelliset hyödykkeet (43), joita yritys on käyttänyt täyttääkseen julkisen palvelun velvoitteensa.

(85) Myyntisopimuksen 11 artiklan 3 kohdassa määrätään, että myynti edellyttää CIN:n ja liikenneministeriön välisen uuden sopimuksen allekirjoittamista tietyn ennalta määritetyn ajan kuluessa. Toisin sanoen uuden sopimuksen allekirjoittaminen on välttämätön edellytys myynnin loppuun saattamiselle.

(86) Myyntisopimuksen 7 artiklan 9 kohdassa määrätään lisäksi, että CIN tekee uudet työtarjoukset (uusien työsopimusten perusteella) kaikille Tirrenian julkisen palvelun velvoitteiden hoitamiseen osallistuneille hallintotyöntekijöille ja miehistön jäsenille ottaen huomioon hankitut pätevyydet ja/tai toimienkuvien vastaavuudet sekä mahdolliset sopimukset ammattiliittojen kanssa. Kuten asetuksen 270/1999 63 §:n 2 momentissa edellytetään, CIN:n on pidättäydyttävä kaikista muista kuin kurinpidollisista irtisanomisista kahden vuoden ajan. Myyntisopimuksen 7 artiklan 11 ja 12 kohdan mukaan CIN:n on tiedotettava myyjälle säännöllisesti kyseisten velvoitteiden noudattamisesta ja että niiden rikkomisesta voidaan määrätä merkittäviä sakkoja.

(87) Myyntisopimuksen 7 artiklan 6 kohdan d alakohdassa määrätään, että ostajan on kyettävä Marzanon lain 4 §:n 4 c momentin mukaisesti takaamaan palvelun jatkuvuus keskipitkällä aikavälillä ja varmistamaan kansallisen ja kansainvälisen sovellettavan lainsäädännön noudattaminen.

(88) Myyntisopimuksen 5 artiklan mukaan 380 100 000 euron myyntihinta maksetaan seuraavasti: a) 200 100 000 euroa (ns. kiinteä osuus) kolmen työpäivän kuluessa siitä, kun taloudellisen kehityksen ministeriö on antanut asetuksen, jolla poistetaan kaikki maininnat Tirrenia-liiketoimintayksikköön liittyvistä merkintäetuoikeuksista, takavarikoinneista ja ulosmittauksista; b) loput 180 000 000 euroa (nk. lykätty osuus) myöhemmin seuraavasti: 55 000 000 euroa uuden sopimuksen alkuperäistä voimaantuloa seuraavan neljännen vuoden aikana 30 päivään huhtikuuta mennessä; 60 000 000 euroa uuden sopimuksen alkuperäistä voimaantuloa seuraavan seitsemännen vuoden aikana 30 päivään huhtikuuta mennessä ja 65 000 000 euroa uuden sopimuksen voimaantuloa seuraavan yhdeksännen vuoden aikana 30 päivään huhtikuuta mennessä (44).

(89) Myyntisopimuksen 8 artiklan 23 kohdassa todetaan, että asetuksen 270/1999 63 §:n 5 momentin mukaan uusi ostaja ei ole vastuussa sellaisten velkojen takaisinmaksusta, jotka Tirrenialle on aiheutunut ennen liiketoimintayksikön luovutusta.

(90) Osapuolet allekirjoittivat 16 päivänä heinäkuuta 2012 myyntisopimukseen tehdyn lisäyksen, jolla muutettiin muun muassa 200 100 000 euron suuruisen kiinteän maksuosuuden maksutapaa (ks. johdanto-osan 88 kappaleen a alakohta). Tarkemmin sanottuna 138 200 000 euron summa oli maksettava kolmen päivän kuluessa johdanto-osan 88 kappaleen a alakohdassa tarkoitetun asetuksen antamisesta ja loput 61 900 000 euroa korkoineen (45) uuden sopimuksen voimaantuloa seuraavan kahdeksannen vuoden aikana 1 päivään maaliskuuta mennessä (vuonna 2020). Osapuolet sopivat selvittävänsä kahden vuoden kuluttua sopimuksen voimaantulosta, voidaanko jäljellä olevaa 61 900 000 euron summaa koskevat maksuehdot neuvotella uudelleen. Tämän seurauksena viimeksi mainittu summa maksettiin ennakoitua aiemmin (eli helmikuussa 2016 maaliskuun 2020 sijasta). Lykätyn osuuden eli 180 000 000 euron summan maksuehtoja ei muutettu.

2.3.3.4 Banca Profilon tutkimus

(91) Kuten edellä on todettu (ks. johdanto-osan 73 kappale), taloudellisen kehityksen ministeri nimitti 4 päivänä helmikuuta 2011 annetulla ministeriön asetuksella Banca Profilon riippumattomaksi asiantuntijaksi, jonka tehtävänä oli määrittää Tirrenia-liiketoimintayksikön arvo asetuksen nro 347/2003 4 §:n 4 c momentin mukaisesti. Banca Profilo julkaisi 8 päivänä maaliskuuta 2011 raportin, jossa se kuvaili käyttämiään arvostusmenetelmiä sekä hyödyntämiään tietoja, joihin lukeutui Tirrenian oma liiketoimintasuunnitelma vuosiksi 2011–2018. Raportissa esitettiin myös Tirrenia-liiketoimintayksikölle arvioitujen arvojen vaihteluväli.

(92) Banca Profilo perusti arvionsa useisiin oletuksiin, etenkin siihen, että uutta julkisia palveluhankintoja koskevaa sopimusta sovellettaisiin sen voimassaolon päättymiseen asti ja että näin ollen Tirrenia-liiketoimintayksikkö saisi julkisen palvelun korvauksen kyseisessä sopimuksessa määrättyjen meriyhteyksien liikennöinnistä. Arviointiraportissaan Banca Profilo viittaa pääasiallisina arviointimenetelminään diskontatun kassavirran menetelmään, jäljempänä ’DCF-menetelmä’, ja taloudellisen lisäarvon menetelmään, jäljempänä ’EAV-menetelmä’, sekä toissijaisina menetelminään markkinoiden vertaisarvoihin (market multiples) ja pääomaosuusmenetelmään.

(93) DCF-menetelmää soveltaessaan Banca Profilo otti huomioon i) uuden sopimuksen päättymispäivään asti syntyneet rahavirrat; ii) Tirrenia-liiketoimintayksikön realisointiarvon uuden sopimuksen päättymishetkellä olettaen, ettei toimia voida jatkaa sen jälkeen; ja iii) joidenkin Tirrenia-liiketoimintayksikön yksittäisten vähemmistöosuuksien oman pääoman arvon. EAV-menetelmää soveltaessaan Banca Profilo arvioi i) oikaistun kirjapitoarvon; ii) liikearvon; iii) Tirrenia-liiketoimintayksikön realisointiarvon uuden sopimuksen päättymishetkellä (samasta syystä kuin DCF-menetelmässä). Arviointi perustuu asianomaisen yrityksen liiketoimintasuunnitelman tietoihin sekä Banca Profilon niiden avulla tekemiin laskelmiin.

(94) Toissijaiset menetelmät kattoivat seuraavat seikat: Markkinoiden vertaisarvoja hyödyntävä analyysi perustuu laskelmiin, jotka Banca Profilo teki hyödyntämällä Bloombergin tietoja yhdeksästä vertailukelpoisesta meriliikenneyrityksestä. Pääomaosuusmenetelmässä arvioidaan taseeseen kirjatun omaisuuden nettoarvo, johon voidaan tehdä tarvittaessa mukautuksia (esim. kaluston arvo, julkisia palveluhankintoja koskeva sopimus jne.).

(95) Edellä kuvattujen menetelmien perusteella Banca Profilo arvioi Tirrenia-liiketoimintayksikön arvoksi 380–426 miljoonaa euroa. Näin ollen yhtiön vähimmäishinnaksi olisi asetettava 380 000 000 euroa.

2.3.3.5 Ecorysin raportti

(96) Muodollisen tutkintamenettelyn aikana komissio antoi riippumattomalle konsulttiyritykselle (Ecorys) tehtäväksi määrittää myytäväksi asetetun Tirrenia-liiketoimintayksikön markkina-arvo (ks. johdanto-osan 8 kappale). Ecorysiä pyydettiin i) vahvistamaan Banco Profilon laatiman arvion pätevyys ja ii) määrittämään kyseisen liiketoimintayksikön markkina-arvo ilman mitään ehtoja.

(97) Määrittääkseen Tirrenia-liiketoimintayksikön ja siihen liitetyn uuden sopimuksen yhteisarvon Ecorys sovelsi pääasiassa samoja menetelmiä kuin Banco Profilo. Ecorys käytti esimerkiksi diskontatun kassavirran ja taloudellisen lisäarvon menetelmiä, mutta muutti merkityksellisiä oletuksia tarpeellisiksi katsomiltaan osin (46). Ecorys olettaa, että uutta sopimusta ei jatketa (47) sen päätymispäivänä ja että näin ollen kyseisten reittien liikennöinti loppuu tuona päivänä. Tällä perusteella Ecorys arvioi Tirrenian myytävän liiketoimintayksikön markkina-arvoksi vähintään 409,5 miljoonaa euroa (eli lähes 8 prosenttia korkeammaksi kuin Banca Profilon arviossa).

(98) Ecorys totesi myös, että jos Tirrenia-liiketoimintayksikkö olisi myyty ilman mitään ehtoja ja erityisesti ilman uutta julkisen palvelun hoitamisesta tehtävää julkisia palveluhankintoja koskevaa sopimusta (ja siten ilman velvoitetta varmistaa kyseisen julkisen palvelun jatkuvuus), yritys olisi myyty sen realisointiarvon (48) mukaisesti 303,5 miljoonalla eurolla. Ecorys perusti päätelmänsä siihen olettamukseen, ettei Tirrenia-liiketoimintayksikkö voinut jatkaa toimintaansa kannattavasti ilman julkisen palvelun korvausta. Ecorys luonnehti sekä Tirrenian että Siremarin liikennöimiä julkisen palvelun reittejä ”erittäin tappiollisiksi toiminnoiksi, joille on ominaista vähäinen matkustajamäärä ja jotka ovat täysin riippuvaisia sopimuksiin perustuvasta rahoituksesta”. Lisäksi Ecorys katsoi, että ”mahdollisuus muuttaa palvelujen laatua ja suurempi liikkumavara lippuhintojen määrittämisessä eivät riitä tekemään näistä reiteistä taloudellisesti kannattavia liiketoiminnan näkökulmasta”. Ecorys huomautti edellä mainitun realisointiarvon olevan tarjouskilpailusta saatua arvoa alhaisempi ja totesi, ettei välitön realisointi (mikä tarkoittaisi lähinnä alusten myyntiä) siten ollut toteuttamiskelpoinen vaihtoehto markkinataloustoimijalle.

(99) Lisäksi Ecorys vertasi henkilöstön osalta Tirrenia-liiketoimintayksikköä useisiin vertailukelpoisiin lauttayhtiöihin ja totesi, että Tirrenian henkilöstömäärä ja henkilöstökustannusten rakenne ”eivät eroa vertailukelpoisista yrityksistä, kun otetaan huomioon työvoimakustannusten osuus kokonaistulosta (49) sekä työvoimakustannukset suhteessa henkilöstömäärään” (50). Analyysissa ei havaittu Tirrenia-liiketoimintayksikön ja vertailukelpoisten yritysten välillä mitään sellaista merkittävää eroa, joka olisi voinut viitata henkilöstön liialliseen määrään tai ylisuuriin työvoimakustannuksiin. Mahdollisella ostajalla olisi siten ollut vain hyvin vähän liikkumavaraa työntekijöiden irtisanomisessa tai korvaamisessa. Tällä perusteella Ecorys totesi, ettei ole olemassa seikkoja, jotka osoittaisivat, että työvoimaa koskeva ehto olisi vaikuttanut merkittävästi Tirrenia-liiketoimintayksikön arvoon.

2.3.4 Italian valtion ja CIN:n välinen uusi sopimus

2.3.4.1 Tuensaaja

(100) Tirrenia-liiketoimintayksikköä koskevan tarjouskilpailun voitti siis CIN, jonka perustivat alun perin tätä tarkoitusta varten Onorato Partecipazioni S.r.l., Grimaldi Compagnia di Navigazione S.p.A. ja Marinvest S.r.l., joista kaksi viimeksi mainittua jouduttiin tosin korvaamaan kolmella muulla sijoittajalla hyväksynnän saamiseksi sulautumalle (ks. johdanto-osan 80 kappale). Kuten edellä on selitetty (ks. johdanto-osan 82 kappale), CIN on ollut heinäkuusta 2015 lähtien Onorato Partecipazioni S.r.l.:n yksinomaisessa määräysvallassa.

2.3.4.2 Reitit

(101) Italian ja CIN:n 18 päivänä heinäkuuta 2012 tekemän uuden sopimuksen mukaan CIN liikennöi seuraavilla reiteillä julkisen palvelun järjestelmän puitteissa: Taulukko 3 CIN:n uuden sopimuksen mukaisesti liikennöimät reitit Yhdistelmäreitit Rahtiliikennepalveluja tarjoavat reitit Napoli–Palermo (vain sesongin ulkopuolella): päivittäiset vuorot (öisin) kummastakin satamasta. Livorno–Cagliari (vuoden ympäri): viisi lähtöä viikossa kummastakin satamasta. Genova–Porto Torres (vain sesongin ulkopuolella): päivittäiset vuorot (öisin) kummastakin satamasta. Genova–Olbia–Arbatax (vuoden ympäri): Sardiniaan: kolme lähtöä viikossa Genovasta Olbiaan sesongin ulkopuolella (sesongin aikana viisi lähtöä) ja kaksi kertaa viikossa jatkoyhteys Olbiasta Arbataxiin. Mantereelle: kaksi lähtöä viikossa Arbataxista Genovaan Olbian kautta; yksi lisälähtö Olbiasta Genovaan sesongin ulkopuolella (sesongin aikana kolme lisälähtöä). Napoli–Cagliari (vuoden ympäri): Yhdestä kolmeen lähtöä viikossa kummastakin satamasta. Yksi kolmesta lähdöstä on mahdollista liikennöidä reitillä Cagliari–Palermo liikennevaatimuksista riippuen. Civitavecchia–Olbia (vain sesongin ulkopuolella): päivittäiset vuorot (öisin) kummastakin satamasta. Ravenna–Catania (vuoden ympäri): kolme lähtöä viikossa kummastakin satamasta. Napoli–Cagliari (vuoden ympäri): yksi lähtö viikossa kummastakin satamasta sesongin ulkopuolella (sesongin aikana kaksi lähtöä). Palermo–Cagliari (vuoden ympäri): yksi lähtö viikossa kummastakin satamasta sekä sesongin aikana että sen ulkopuolella. Trapani–Cagliari (vuoden ympäri): yksi lähtö viikossa kummastakin satamasta sekä sesongin aikana että sen ulkopuolella. Civitavecchia–Cagliari–Arbatax (vuoden ympäri): Sardiniaan: päivittäiset vuorot (öisin) Civitavecchiasta Cagliariin ja kahdesti viikossa jatkoyhteys Arbataxiin. Mantereelle: päivittäiset vuorot (öisin) Cagliarista Civitavecchiaan ja kahdesti viikossa jatkoyhteys Arbataxiin. Termoli–Tremiti-saaret (vuoden ympäri): Päivittäiset vuorot kummastakin satamasta ja kaksi lisälähtöä viikossa kummastakin satamasta. Yksi vuoro viikossa vaarallisten aineiden kuljettamista varten. Sesongin aikana yksi lisälähtö viikossa.

(102) Sesongin aikana CIN liikennöi reiteillä Napoli–Palermo, Genova–Porto Torres ja Civitavecchia–Olbia kaupallisesti. Uuden sopimuksen liitteessä A täsmennetään, miten kullakin taulukossa 3 mainitulla reitillä on liikennöitävä (esim. alustyypit, lähtöajat joillakin reiteillä jne.). Käyttäjiltä (eli saarten asukkailta ja muilta matkustajilta) perittävät hinnat eivät saa ylittää uuden sopimuksen 6 artiklassa vahvistettuja ja liitteessä A esitettyjä ylärajoja.

(103) CIN esitti 7 päivänä marraskuuta 2013 päivätyllä kirjeellä hakemuksen taloudellisen ja rahoituksellisen tasapainon tarkistamiseksi uuden sopimuksen 9 artiklan mukaisesti (ks. johdanto-osan 107 kappale). Tarkistuksen seurauksena CIN ja Italian infrastruktuuri- ja liikenneministeriö sopivat 7 päivänä elokuuta 2014 useista muutoksista 18 päivänä heinäkuuta 2012 tehtyyn sopimukseen. Toiminnan taloudellisen ja rahoituksellisen tasapainon palauttamiseksi muutetussa sopimuksessa määrättiin seuraavaa: — Yhdistelmäreitti Trapani–Cagliari lopetetaan. — Rahtireitti Napoli–Cagliari lopetetaan. — Rahtireittiä Ravenna–Catania muutetaan siten, että alukset voivat lähteä joko Ravennasta, Venetsiasta tai Monfalconesta Cataniaan ja päinvastoin sekä pysähtyä Brindisissä. — Rahtireittejä (sellaisena kuin ne ovat muutettuina) ei tarvitse enää liikennöidä tiettyinä vuodenaikoina (51) (pääasiassa yleisinä vapaapäivinä ja lomakausina). — Palvelujen laajuutta ja vuorotiheyttä muutetaan joillakin reiteillä. Tärkeimmät muutokset ovat seuraavat: a) yhdistelmäreitillä Genova–Olbia–Arbatax jatkoyhteyttä Arbataxiin ei enää liikennöidä sesongin ulkopuolella (mutta yhteys säilyy sesongin aikana); b) yhdistelmäreitillä Civitavecchia–Cagliari–Arbatax vähennetään sesongin ulkopuolisten lähtöjen määrää siten, että päivittäisten lähtöjen sijasta viikoittain on kolme lähtöä ja kaksi jatkoyhteyttä Arbataxiin, mutta sesongin aikaiset vuorot pysyvät muuttumattomina; c) yhdistelmäreitillä Napoli–Cagliari lisätään sesongin ulkopuolista vuorotiheyttä yhdestä kahteen lähtöön viikossa, mutta sesongin aikaiset lähdöt pysyvät ennallaan; d) yhdistelmäreitillä Palermo–Cagliari lisätään vuorotiheyttä sesongin aikana yhdestä kahteen lähtöön viikossa, mutta sesongin ulkopuoliset vuorot pysyvät muuttumattomina; e) rahtireitillä Livorno–Cagliari muutetaan vuorotiheyttä viidestä viikoittaisesta lähdöstä neljästä kuuteen lähtöä viikossa. — Julkisen palvelun vuotuisen korvauksen enimmäismääränä pidetään 72 685 642 euroa, eikä sitä voi missään tilanteessa korottaa.

2.3.4.3 Kesto

(104) Italian valtion ja CIN:n välillä 18 päivänä heinäkuuta 2012 tehty uusi sopimus on voimassa kahdeksan vuotta ja päättyy siis 18 päivänä heinäkuuta 2020.

2.3.4.4 Julkisen palvelun velvoitteet

(105) CIN:lle asetetut julkisen palvelun velvoitteet koskevat liikennöitäviä meriliikennereittejä (ks. johdanto-osan 101 kappale), kullekin liikennöidylle reitille määritettyä alustyyppiä ja kapasiteettia, varalaivan saatavuutta palvelun jatkuvuuden varmistamiseksi, vuorotiheyttä sekä kullakin reitillä palvelun käyttäjiltä veloitettavia enimmäishintoja.

2.3.4.5 Korvaus

(106) CIN.lle uuden sopimuksen nojalla vuosittain maksettava korvaus on enintään 72 685 642 euroa. Korvauksen määrä määritetään CIPE:n toimintaohjeessa vahvistetun menetelmän mukaisesti (ks. johdanto-osan 41–51 kappale).

(107) Uuden sopimuksen 8 artiklan mukaan tuettujen toimintojen laajuus on tarkistettava kolmen vuoden välein sen varmistamiseksi, ettei rahoitus ole epätasapainossa. Lisäksi uuden sopimuksen 9 artiklassa määrätään, että osapuolet voivat aloittaa tällaisen tarkistuksen jo aiemmin, kuitenkin aikaisintaan ensimmäisen kolmivuotiskauden jälkeen, jos olosuhteet ovat hyvin poikkeukselliset tulojen tai kustannusten muuttuessa odottamatta ja rakenteellisesti.

2.3.5 Kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus

(108) Vuoden 2009 lain 19 b §:n 21 momentissa säädettiin, että saarten ja mantereen välisen alueellisen jatkuvuuden takaamiseksi ja entisen Tirrenia-konsernin yritysten julkisen palvelun velvoitteet huomioon ottaen kyseiset yritykset Tirrenia mukaan luettuina säilyttävät niille aiemmin myönnetyn kiinnityspaikkaa koskevan etuoikeuden sekä etuoikeuden jaettaessa uusia lähtö- ja tuloaikoja merenkulkuviranomaisten vahvistamien menettelyjen mukaisesti siten kuin säädetään 28 päivänä tammikuuta 1994 annetussa laissa nro 84 ja Italian merenkulkulaissa.

2.3.6 Vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet

(109) Vuoden 2010 laissa säädettiin, että entisen Tirrenia-konsernin yrityksillä on mahdollisuus käyttää väliaikaisesti kaluston ajanmukaistamiseen ja nykyaikaistamiseen jo osoitettuja varojen (52) pakottavien maksuvalmiustarpeiden kattamiseksi. Tämän mahdollisuuden käyttävien Tirrenia-konsernin yritysten oli kuitenkin täydennettävä kyseisiä korvamerkittyjä varoja, jotta ne voisivat tehdä välttämättömät ajanmukaistukset aluksiinsa myöhemmin. Ajanmukaistukset olivat välttämättömiä, jotta alukset täyttäisivät vuonna 1996 tehdystä Tukholman sopimuksesta (53) johtuvat turvallisuusmääräykset.

(110) Kahdesta eri välineestä (54) osoitettiin 23 750 000 euroa koko Tirrenia-konsernin alusten edellyttämien ajanmukaistusten maksamiseen. Tästä summasta 12 051 900 euroa talletettiin pankkitilille, joka Tirrenialla oli Banca Carigessa tätä tarkoitusta varten, ja tarkoituksena oli käyttää kyseiset varat alkuperäisten aikomusten mukaisesti eli tarvittavien ajanmukaistusten tekemiseen kansainvälisten turvallisuusmääräysten noudattamiseksi. Banca Carige kuitenkin kuittasi 12 päivänä elokuuta 2010 tällä talletuksella kaksi Tirrenialle myöntämäänsä lainaa, joiden määrä oli yhteensä 4 657 005,35 euroa. Näin ollen Tirrenia hyödynsi tosiasiallisesti vuoden 2010 laissa säädetyn mahdollisuuden käyttää laivaston ajanmukaistamiseen varattuja varoja maksuvalmiustarpeiden täyttämiseksi, vaikka sen olikin maksettava kyseinen tuki takaisin Italian valtiolle täydentämällä alusten ajanmukaistamiseen tarkoitettuja varoja.

(111) Lisäksi vuoden 2010 lain 1 §:ssä säädettiin seuraavaa: a) Alkuperäisiä sopimuksia jatketaan 1 päivästä lokakuuta 2010 Tirrenian ja Siremarin yksityistämisprosessien päättymiseen asti (ks. myös johdanto-osan 26 kappale). b) Tietyin muutoksin vuoden 2009 laiksi muunnetun asetuksen 135/2009 19 b §:ää muutetaan lisäämällä siihen 24 a momentti. Sen mukaan kaikki vuoden 2009 lain 1–15 momentin säännösten täytäntöön panemiseksi annetut viralliset asiakirjat ja toimet ovat verovapaita. Kyseiset momentit liittyvät meriliikenteen kabotaasimarkkinoiden vapauttamiseen Tirrenia-konsernin yksityistämisen avulla ja kattavat yksityistämistä valmistelevan vaiheen eli alueellisten yritysten luovutuksen kyseisille alueille; c) Varmistaakseen julkisen palvelun jatkuvuuden ja tukeakseen entisen Tirrenia-konsernin yritysten yksityistämisprosessia asianomaiset alueet saattoivat hyödyntää vajaakäytössä oleville alueille tarkoitetun rahaston (Fondo Aree Sottoutilizzate, FAS) (55) varoja 6 päivänä maaliskuuta 2009 annetun CIPE:n toimintaohjeen nro 1/2009 (56) nojalla.

2.4 Rikkomusmenettely nro 2007/4609

(112) Komission yksiköiden ja Italian viranomaisten välisen aiemman tietojenvaihdon jälkeen komission energiasta ja liikenteestä vastaava pääjohtaja lähetti 19 päivänä joulukuuta 2008 tietopyynnön Italialle. Pyyntö koski muun muassa yleiskatsausta julkisen palvelun reiteistä kyseisenä ajankohtana sekä julkisen palvelun tehtävää, jota Italia suunnitteli ehdotettujen uusien sopimusten kohteeksi. Lisäksi Italiaa pyydettiin toimittamaan lisätietoja Tirrenia-konsernin yksityistämissuunnitelmista.

(113) Italian viranomaiset toimittivat 28 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyssä kirjeessään yksityiskohtaisen vastauksen komission 19 päivänä joulukuuta 2008 esittämään pyyntöön. Kirjeessä Italia muun muassa — totesi, että alkuperäisten sopimusten voimassaolon jatkaminen 31 päivään joulukuuta 2009 asti oli tarpeen, jotta meriliikenteen kabotaasimarkkinat voitiin vapauttaa Italiassa Tirrenia-konsernin yksityistämisen kautta; — väitti, että Tirrenia-konsernille myönnetty julkisen palvelun korvaus oli tarpeen alueellisen jatkuvuuden varmistamiseksi saarten kanssa sellaisilla meriliikenneyhteyksillä, joita yksityiset markkinatoimijat eivät riittävästi tarjonneet; — huomautti, että reittien perusteellinen järkeistäminen oli saatu päätökseen 10 päivänä maaliskuuta 2009. Tässä prosessissa otettiin huomioon merkitykselliset sosiaaliset, työllisyyteen liittyvät ja taloudelliset näkökohdat sekä tarve turvata alueellisen jatkuvuuden kannalta olennaiset yhteydet, ja sen yhteydessä kuultiin kuutta asianomaista aluetta. Italian mukaan järkeistäminen johti siihen, että julkisen palvelun nettokustannukset laskivat noin 66 miljoonalla eurolla ja noin 600 miehistön jäsentä irtisanottiin koko Tirrenia-konsernissa. Italia muistutti myös, että vuoden 2009 järkeistämisprosessi täydensi aiempia toimia (vuosina 2004, 2006 ja 2008), joilla supistettiin Tirrenia-konsernin tarjoamia palveluja; — selitti, että järkeistämisen tavoitteena oli i) säilyttää yhteydet, jotka ovat tarpeen saarten ja mantereen välisen alueellisen jatkuvuuden sekä terveyttä, opiskelua ja liikkuvuutta koskevien oikeuksien varmistamiseksi, ii) järkeistää reittejä, joilla yksityiset toimijat tarjosivat samat yhteydet samana ajanjaksona taaten samanlaisen laadun ja jatkuvuuden, ja iii) järkeistää sellaisia kesä- ja suurnopeusyhteyksiä, jotka palvelevat ainoastaan henkilöliikennettä; — antoi yleiskatsauksen Tirrenia-konsernin yritysten liikennöimistä reiteistä vuonna 2008 sekä reiteistä, joita Tirrenia-konsernin yritykset liikennöisivät vuonna 2009 reittien vähentämisen jälkeen. Italian viranomaisten mukaan viimeksi mainitut reitit muodostivat perustan uusille sopimuksille, jotka oli määrä tehdä Tirrenia-konsernin yritysten uusien omistajien kanssa.

(114) Komission energiasta ja liikenteestä vastaava pääjohtaja lähetti 21 päivänä joulukuuta 2009 Italian viranomaisille kirjeen, jossa todettiin muun muassa, että — ottaen huomioon Italian meriliikenteen kabotaasimarkkinoiden radikaalin uudistamisen sekä huomattavat sosiaaliset vaikutukset, joita yksityistäminen olisi Italian viranomaisten mukaan aiheuttanut, jos tarjouskilpailu olisi järjestetty yksinkertaisten julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten perusteella, kyseisten laivayhtiöiden ulkoistaminen tällaisten toimeksiantosopimusten kanssa oli – periaatteessa ja poikkeuksellisesti – hyväksyttävää neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3577/92 (57) (meriliikenteen kabotaasista annettu asetus) säädetyn yhteisön laivanvarustajien syrjintäkiellon periaatetta koskevan kriteerin täyttymisen varmistamiseksi. — Julkisen palvelun korvaukset oli rajattava reitteihin, joilla muiden toimijoiden jatkuva läsnäolo ympärivuotisesti oli rajallista eikä siten riittänyt vastaamaan markkinoiden tarpeisiin. Markkinoiden toimintapuutteesta reiteillä Genova–Porto Torres, Genova–Olbia–Arbatax ja Civitavecchia–Olbia pyydettiin selvitystä. Lisäksi Italiaa pyydettiin selittämään, saiko Tirrenia korvausta näiden kolmen reitin liikennöinnistä sesongin aikana. Kysymyksiä esitettiin myös Caremarin liikennöimistä reiteistä. Kirjeessä huomautettiin myös, että ainoastaan kotimaisten reittien (ei kansainvälisten reittien) sisällyttäminen julkisia palveluhankintoja koskevaan sopimukseen voidaan perustella meriliikenteen kabotaasista annetun asetuksen nojalla. — Tirrenia-konsernin julkisia palveluhankintoja koskevat sopimukset päättyivät 31 päivänä joulukuuta 2008 ja Italian suunnittelema yksityistäminen on saattanut kestää ennakoitua kauemmin. Kirjeessä viitattiin näin ollen mahdollisuuteen lähettää virallinen huomautus meriliikenteen kabotaasista annetun asetuksen virheellisestä täytäntöönpanosta.

(115) Italian viranomaiset vastasivat 22 päivänä tammikuuta 2010 komission yksiköiden 21 päivänä joulukuuta 2009 päivättyyn kirjeeseen. Kirjeessään Italian viranomaiset — panivat merkille, että komissio hyväksyi periaatteessa ehdotetun lähestymistavan, jonka mukaan Tirrenia-konserni yksityistettäisiin uusien julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten kanssa; — toimittivat yksityiskohtaiset selvitykset reiteistä Genova–Porto Torres, Genova–Olbia–Arbatax ja Civitavecchia–Olbia, joista komissio oli esittänyt useita kysymyksiä; vahvistivat, että reittejä Genova–Porto Torres ja Civitavecchia–Olbia liikennöidään julkisen palvelun järjestelmän puitteissa sesongin ulkopuolella; — mainitsivat, että Tirrenian (ja Siremarin) myyntiä koskeva kiinnostuksenilmaisupyyntö oli julkaistu 23 päivänä joulukuuta 2009; ilmoittivat aikomuksestaan saattaa koko Tirrenia-konsernin yksityistäminen päätökseen 30 päivään syyskuuta 2010 mennessä; — pyysivät komissiota vahvistamaan nimenomaisesti, olivatko markkinoiden toimintapuutetta koskevat perustelut riittäviä.

(116) Komissio lähetti 29 tammikuuta 2010 (58) virallisen huomautuksen meriliikenteen kabotaasista annetun asetuksen virheellisestä täytäntöönpanosta. Tässä kirjeessä komissio muistutti, että kyseisen asetuksen mukaan silloin, kun jäsenvaltio tekee sopimuksia julkisesta palvelusta tai asettaa julkisen palvelun velvoitteita, se tekee sen syrjimättä ketään yhteisön laivanvarustajaa. Tämän asetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaan olemassa olevat julkisen palvelun sopimukset voivat olla voimassa kyseisen sopimuksen voimassaolon päättymispäivään asti. Komissio totesi kuitenkin, että Tirrenia-konsernin yritykset jatkoivat meriliikennepalvelujen harjoittamista sen jälkeen, kun niiden kanssa tehdyt julkisen palvelun sopimukset (alkuperäiset sopimukset) olivat päättyneet. Kyseisten sopimusten oli määrä päättyä vuoden 2008 lopussa, mutta Italia oli jatkanut niitä useaan otteeseen. Komissio kehotti näin ollen Italiaa esittämään huomautuksensa.

(117) Komission energiasta ja liikenteestä vastaava pääjohtaja vastasi 29 päivänä tammikuuta 2010 myös Italian viranomaisten 22 päivänä tammikuuta 2010 päivättyyn kirjeeseen. Pääjohtaja korosti, että hänen vastauksensa koski ainoastaan meriliikenteen kabotaasista annetun asetuksen noudattamista, ei valtiontukikysymyksiä. Tätä taustaa vasten pääjohtaja totesi, että reittejä Genova–Porto Torres, Genova–Olbia–Arbatax ja Civitavecchia–Olbia koskevat perustelut olivat riittäviä poistamaan aiemmin esitetyt epäilyt. Lisäksi pääjohtaja pani tyytyväisenä merkille, että hänen aiemman vastauksensa seurauksena Italia oli poistanut kansainvälisen yhteyden Tirreniaa koskevasta uudesta sopimusluonnoksesta. Caremarin liikennöimiä reittejä koskevista kysymyksistä todettiin, että perustelut olivat riittäviä vain joidenkin reittien osalta. Näin ollen Italiaa pyydettiin toimittamaan lisäselvityksiä tietyistä Caremarin reiteistä. Pääjohtaja muistutti, että julkisia palveluhankintoja koskevat sopimukset voivat koskea vain reittejä, joilla markkinoiden toiminta on puutteellista.

(118) Italian viranomaiset vastasivat 29 päivänä maaliskuuta 2010 komission 29 päivänä tammikuuta 2010 päivättyyn viralliseen huomautukseen. Vastauksessaan Italian viranomaiset — muistuttivat, että komission yksiköt olivat 21 joulukuuta 2009 päivätyssä kirjeessään (ks. johdanto-osan 114 kappale) periaatteessa hyväksyneet Tirrenia-konsernin yksityistämisen siten, että asianomaiset yritykset ja uudet julkisia palveluhankintoja koskevat sopimukset liitetään toisiinsa; — totesivat, että alkuperäisten sopimusten jatkamisen ainoa peruste oli tarve varmistaa meriliikenteen julkisen palvelun jatkuminen siihen asti, että kaikki yksityistämisprosessit saadaan vietyä päätökseen; — vahvistivat aikomuksensa toteuttaa yksityistämisprosessin 30 päivänä syyskuuta 2010 mennessä meriliikenteen kabotaasimarkkinoiden vapauttamiseksi kyseiseen päivämäärään mennessä; — esittivät yleiskatsauksen Tirrenian (ja Siremarin) yksityistämisprosessista; Italia huomautti erityisesti, että kiinnostuksenilmaisupyynnön julkaisemisen jälkeen 19 päivänä helmikuuta 2010 oli saatu yhteensä 16 kiinnostuksenilmaisua kaikkiaan 19 toimijalta. Due diligence -vaiheeseen liittyvä tietokanta oli avattu 22 päivänä maaliskuuta 2010, ja se oli tarkoitus pitää auki toukokuun 2010 loppuun asti. Italia odotti tuolloin, että myyntisopimus voitaisiin allekirjoittaa heinäkuun 2010 puoleenväliin mennessä ja omistusoikeus luovuttaa syyskuuhun 2010 mennessä. — selvensivät, että Toremaria koskevassa tarjousmenettelyssä 11 asianomaista osapuolta oli osallistumassa menettelyn seuraaviin vaiheisiin; — huomauttivat, että rikkomusmenettelystä johtuva jatkuva epävarmuus saattaisi vaarantaa yksityistämisprosessit ja vaikuttaa kielteisesti myös tarjouskilpailun kohteena olevien yritysten arvoon; — tarjosi täyttä yhteistyötä komission kanssa mahdollisten jäljellä olevien epäilyjen selvittämiseksi niin rikkomusmenettelyn kuin mahdollisten valtiontukikysymysten osalta.

(119) Italian viranomaiset ilmoittivat komissiolle 10 päivänä syyskuuta 2010 pidetyssä ad hoc -kokouksessa, että Tirrenian ja Siremarin yksityistämismenettely oli keskeytetty loppuvaiheessa eikä 30 päivään syyskuuta asetettua määräaikaa näin ollen kyettäisi pitämään. Lisäksi Italian viranomaiset ilmoittivat, että myös Caremarin, Saremarin, Siremarin ja Toremarin sopimuksia koskevat kilpailumenettelyt viivästyisivät. Tämän jälkeen alkuperäisiä sopimuksia jatkettiin 1 päivänä lokakuuta 2010 annetulla lailla nro 163 siihen asti, että Tirrenian ja Siremarin yksityistämisprosessit olisi saatu päätökseen (ks. myös johdanto-osan 26 kappale).

(120) Näiden tapahtumien perusteella komissio antoi 24 päivänä marraskuuta 2010 täydentävän virallisen huomautuksen. Siinä komissio — pani merkille, että Tirrenian, Siremarin, Caremarin, Saremarin ja Toremarin alkuperäisiä sopimuksia oli jatkettu automaattisesti ja ilman kilpailumenettelyä; — huomautti, että kyseisten julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten soveltamista oli jatkettu, vaikka kilpailumenettelyä ei ollut saatettu päätökseen sen paremmin Tirrenian, Siremarin, Caremarin, Saremarin kuin Toremarin osalta; — ilmoitti varaavansa oikeuden antaa tarvittaessa perustellun lausunnon (ottaen huomioon Italian mahdollisesti esittämät huomautukset).

(121) Komissio antoi 21 päivänä kesäkuuta 2012 perustellun lausunnon kolmen entisen Tirrenia-konsernin yrityksen (Caremarin, Laziomarin ja Saremarin) yksityistämisen viivästymisestä. Perusteltu lausunto ei koskenut kolmea muuta yritystä (Tirrenia, Toremar ja Siremar), joiden osalta tarjouskilpailumenettelyt oli saatettu päätökseen vuoden 2011 aikana (59). Komissio huomautti, ettei Italia ollut järjestänyt kilpailumenettelyjä Caremarin, Laziomarin ja Saremarin hoitamia meriliikenteen kabotaasireittejä koskevien julkisten palvelun sopimusten tekemiseksi, vaikka niitä koskevien alkuperäisten sopimusten normaalista päättymisajankohdasta oli kulunut jo yli kolme vuotta. Kyseisiä sopimuksia oli jatkettu automaattisesti ja toistaiseksi, mikä esti muita yhteisön laivanvarustajia kilpailemasta niistä.

(122) Italian viranomaiset vastasivat 8 päivänä elokuuta 2012 perusteltuun lausuntoon toteamalla, että kyseisiä yrityksiä ja niille annettuja uusia julkisen palvelun koskevat tarjouskilpailuilmoitukset oli julkaistu tai julkaistaisiin pian EU:n virallisessa lehdessä. Caremaria koskeva ilmoitus oli julkaistu 20 päivänä heinäkuuta 2012 ja Laziomaria koskeva ilmoitus oli lähetetty julkaistavaksi 1 päivänä elokuuta 2012. Saremarin osalta oli 2 päivänä elokuuta 2012 hyväksytty laki, jossa edellytettiin, että tarjouskilpailuilmoitus julkaistaan 2 päivänä lokakuuta 2012.

(123) Laziomarin uudeksi omistajaksi tuli 13 päivänä tammikuuta 2014 Compagnia Laziale di Navigazione, joka allekirjoitti kymmenvuotisen julkisen palvelun sopimuksen yhteyksistä Pontinon saaristoon. Caremarin omistusoikeus luovutettiin 16 päivänä heinäkuuta 2015 ATI SNAV-Rifimille yhdeksänvuotisen julkisen palvelun sopimuksen kanssa. Vuoden 2014 päätöksen jälkeen Saremar asetettiin selvitystilaan ja Sardinian ja pienten saarten välisiä reittejä koskeva julkisen palvelun sopimus tehtiin Delcomarin kanssa maaliskuussa 2016.

(124) Italian viranomaiset ilmoittivat komissiolle 15 päivänä heinäkuuta 2016 päivätyllä kirjeellä, että kaikkien entisen Tirrenia-konsernin yritysten yksityistäminen oli saatettu päätökseen. Komissio päätti 8 päivänä joulukuuta 2016 lopettaa rikkomusmenettelyn.

3. MENETTELYN ALOITTAMISEN JA LAAJENTAMISEN SYYT

3.1 Valtion ja Tirrenian välisen alkuperäisen sopimuksen jatkaminen

3.1.1 Altmark-tuomion noudattaminen ja tuen olemassaolo

(125) Komissio katsoi vuoden 2011 päätöksessään alustavasti, että julkisen palvelun velvoitteiden määritelmä ei ollut riittävän selkeä, minkä takia se ei voinut lopullisesti päätellä, sisälsikö alkuperäinen sopimus ilmeisen virheen. Komissiolla ei etenkään ollut kattavaa näkemystä velvoitteista, joita Tirrenialle oli tosiasiallisesti asetettu asiaankuuluvien reittien liikennöinnissä verrattuna kilpailijoiden joillakin noista reiteistä tarjoamiin palveluihin. Lisäksi komissiolla oli epäilyksiä sen suhteen, voitiinko Tirrenian liikennöimien rahtireittien tavoitteeksi katsoa unionin yleisten taloudellisten etujen toteuttaminen unionin oikeudessa tarkoitetulla tavalla.

(126) Komissio katsoi alustavasti, että Altmark-tuomiossa (60) vahvistettu toinen kriteeri täyttyi, sillä korvauksen laskentaperusteena olevat parametrit oli vahvistettu etukäteen ja avoimuusvaatimuksia noudattaen. Komissio totesi erityisesti, että kyseiset parametrit on kuvattu alkuperäisessä sopimuksessa (vuoden 2009 korvaus) sekä CIPE:n toimintaohjeessa (korvaus vuodesta 2010 eteenpäin).

(127) Komissio katsoi kuitenkin, että kolmas Altmark-kriteeri ei näyttänyt täyttyvän ja että toimijat olivat mahdollisesti saaneet liiallisia korvauksia julkisen palvelun tehtävien suorittamisesta. Komissio epäili erityisesti sitä, kuvastaako vuodesta 2010 lähtien sovellettu 6,5 prosentin riskipreemio asianmukaista riskitasoa, sillä alustavasti näytti siltä, ettei Tirrenia kantanut tällaisten palvelujen toteuttamisesta tavallisesti aiheutuvia riskejä.

(128) Komissio katsoi myös alustavasti, ettei neljäs Altmark-kriteeri täyttynyt, koska alkuperäistä sopimusta oli jatkettu ilman tarjouskilpailua. Komissio huomautti vielä, ettei sille ollut toimitettu minkäänlaista näyttöä tueksi väitteelle, jonka mukaan Tirrenia oli itse asiassa tuottanut kyseisen palvelun yhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin.

(129) Vuoden 2011 päätöksessä komissio tuli näin ollen alustavasti siihen johtopäätökseen, että Tirrenialle vuosina 2009–2011 maksetut julkisen palvelun korvaukset olivat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Komissio katsoi myös, että tätä tukea olisi pidettävä uutena tukena.

(130) Komissio katsoi vuoden 2012 päätöksessä, että siltä osin kuin kaikki ehdot olivat pysyneet muuttumattomina vuonna 2012 uuden sopimuksen voimaantuloon asti, myös Tirrenialle alkuperäisen sopimuksen jatkamisen perusteella 1 päivästä tammikuuta 2012 lähtien myönnetty korvaus oli valtiontukea.

3.1.2 Soveltuvuus sisämarkkinoille

(131) Vuoden 2011 päätöksessä komissio katsoi alustavasti, että vuosina 2009–2011 maksettu julkisen palvelun korvaus ei kuulunut sen paremmin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2005 tehdyn komission päätöksen 2005/842/EY (61) kuin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2005 puitteiden (62) soveltamisalaan. Näin ollen komissio arvioi tätä toimenpidettä suoraan SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla ja totesi, että sillä oli epäilyksiä soveltuvuutta sisämarkkinoille koskevien edellytysten täyttymisen suhteen.

(132) Komissio totesi vuoden 2012 päätöksessä, että uusi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskeva päätöspaketti, johon kuuluivat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehty komission päätös 2012/21/EU (63) sekä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevat vuoden 2011 puitteet (64), oli tullut voimaan 31 päivänä tammikuuta 2012. Komissio katsoi alustavasti, ettei alkuperäisen sopimuksen jatkamisen nojalla myönnettyä julkisen palvelun korvausta voinut pitää soveltuvana sisämarkkinoille tai vapauttaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehdyn päätöksen mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta.

(133) Vuoden 2010 laissa säädettiin alkuperäisen sopimuksen jatkamisesta 30 päivästä syyskuuta 2010 yksityistämisprosessin loppuun asti. Tirrenia oli vaikeuksissa vuoden 2010 lain antamishetkellä (ks. johdanto-osan 61 kappale). Näin ollen Tirrenian 1 päivän lokakuuta 2010 ja yksityistämisen välisenä aikana saamaa korvausta ei voitu arvioida yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2011 puitteiden perusteella. Sen sijaan komissio tukeutui edellä mainittujen puitteiden 9 kohtaan (65) ja katsoi, että kyseistä tukea pitäisi arvioida vuoden 2004 pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen perusteella.

(134) Komissio totesi, etteivät vuoden 2004 pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivoissa vahvistetut soveltuvuuskriteerit täyttyneet tässä tapauksessa, ja katsoi siksi alustavasti vuoden 2012 päätöksessä, että vaikeuksissa olevalle Tirrenialle maksettu korvaus oli sisämarkkinoille soveltumatonta rakenneuudistustukea.

3.2 Tirrenialle myönnetyn pelastamistuen sääntöjenvastainen jatkaminen

(135) Komissio katsoi vuoden 2012 päätöksessä alustavasti, että pelastamistukea oli jatkettu sääntöjenvastaisesti 28 päivästä elokuuta 2011 syyskuun 18 päivään 2012 ja että pelastamistuen jatkaminen kyseisenä aikana oli sisämarkkinoille soveltumatonta tukea Tirrenialle ja Siremarille ja mahdollisesti myös niiden ostajille. Komissio huomautti erityisesti, ettei Italia ollut toimittanut vuoden 2004 pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen mukaisesti rakenneuudistus- tai selvitystilasuunnitelmaa kuuden kuukauden kuluessa näille yrityksille myönnetyn pelastamistuen ensimmäisen erän maksamisesta. Komissio katsoi, etteivät myöskään vuoden 2004 pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivoissa vahvistetut pelastamistuen jatkamisedellytykset täyttyneet.

3.3 Tirrenian yksityistäminen ja CIN:n suorittaman ostohinnan maksun lykkäys

(136) Vuoden 2011 päätöksessä komissio ilmaisi epäilevänsä, ettei Tirrenia-liiketoimintayksikön myyntiä koskeva tarjouskilpailumenettely ollut riittävän avoin ja ehdoton sen varmistamiseksi, että myynti toteutuu markkinahintaan.

(137) Komissio totesi ensinnäkin, että vaikka kiinnostuksenilmaisupyyntö julkaistiin useissa sanomalehdissä ja lukuisilla verkkosivuilla, siinä ei näytetty täsmennettävän myynnin laajuutta eikä annettu tarjoajille selkeitä ohjeita menettelyn seuraavista vaiheista. Kiinnostuksenilmaisupyyntö ei näyttänyt myöskään sisältävän mitään esikarsinta- tai valintaperusteita tai muita ehtoja, jotka tarjoajien olisi täytettävä, lukuun ottamatta pakollista ehtoa julkisen palvelun tarjoamisen jatkamisesta. Lisäksi kaikki olennaiset tiedot myyntimenettelyn kohteena olevista omaisuuseristä asetettiin tarjoajien saataville vasta due diligence -vaiheessa.

(138) Komissio katsoi myös, että tietyt yksityistämisen yhteydessä asetetut vaatimukset saattoivat rajoittaa tarjoajien lukumäärää ja/tai vaikuttaa myyntihintaan. Komissio toisti vakiintuneen käytäntönsä, jota se soveltaa valtion julkisessa omistuksessa oleville yrityksille kuuluvien tai valtiosta johtuvien varojen myynnissä: sellaiset muut kuin taloudelliset näkökohdat, joihin yksityinen myyjä ei kiinnittäisi huomiota, kuten yleistä järjestystä, työllisyyttä tai aluekehitystä koskevat seikat, viittaavat valtiontuen olemassaoloon, jos niiden perusteella asetetaan mahdolliselle ostajalle raskaita velvoitteita ja ne ovat siten omiaan laskemaan myyntihintaa.

(139) Tirrenia- ja Siremar-liiketoimintayksiköiden myyntiprosessit perustuivat Marzanon laissa säädettyyn menettelyyn (ks. johdanto-osan 64 kappale). Näin ollen komissio arvioi kumpaakin menettelyä yhdessä. Komission mukaan kyseisten liiketoimintayksiköiden myyminen uusien sopimusten kanssa johti siihen, että ostajien oli julkista palvelua tarjotessaan noudatettava uudessa sopimuksessa ennalta vahvistettuja laatu-, vuorotiheys- ja hintavelvoitteita. Komissiosta vaikutti siltä, että tällaisia velvoitteita asettaessaan asianomainen valtio ei pyrkinyt saamaan korkeinta mahdollista hintaa vaan sen tarkoituksena oli ennemminkin toteuttaa yleisen edun mukaisia tavoitteita. Komissio piti hyvin epätodennäköisenä, että yksityinen myyjä olisi antanut yhtä suuren merkityksen julkisen palvelun keskeytymättömälle tuottamiselle.

(140) Komissio katsoi myös, ettei tavanomaisten markkinaehtojen mukaisesti toimiva yksityinen myyjä olisi asettanut velvollisuutta säilyttää työllisyyttä samalla tasolla kahden vuoden ajan.

(141) Edellä esitetyistä syistä komissio totesi alustavasti, ettei Tirrenia-liiketoimintayksikön myyntiä koskeva tarjouskilpailumenettely ollut riittävän avoin ja ehdoton, jotta se olisi itsessään varmistanut myynnin toteutuvan markkinahintaan. Komissio ei siten voinut sulkea pois mahdollisuutta, että joko myydylle taloudelliselle toiminnalle tai ostajalle annettiin taloudellista etua.

(142) Käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio katsoi myös, että kaikki yksityistämisprosessin aikana mahdollisesti ilmennyt tuki olisi ollut sisämarkkinoille soveltumatonta.

(143) Vuoden 2012 päätöksessä komissio katsoi alustavasti, että CIN:n Tirrenia-liiketoimintayksiköstä suorittaman ostohinnan maksun lykkäys saattoi olla valtiontukea CIN:lle. Komissio huomautti erityisesti, että ostohinnan todellinen arvo, joka saadaan diskonttaamalla lykätyt maksuerät niiden myyntiajankohdan arvoon, on alhaisempi kuin Italian nimittämän riippumattoman asiantuntijan vahvistama markkina-arvo. Näin ollen komissio katsoi, että CIN on voinut saada etua vähintään riippumattoman asiantuntijan vahvistaman hinnan ja nykyarvoon diskontattujen tulevien maksujen välisen erotuksen johdosta. Käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio katsoi, että tämä toimenpide voi olla toimintatukea, joka ei periaatteessa sovellu sisämarkkinoille.

3.4 Italian valtion ja CIN:n välinen uusi sopimus

(144) Vuoden 2012 päätöksessä komissio katsoi alustavasti, ettei Tirrenia-liiketoimintayksikön ostajalle (eli CIN:lle) myönnetty korvaus täyttänyt Altmark-tuomiossa vahvistettuja kriteerejä, joten se oli SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.

(145) Komissio päätyi tähän näkemykseen, koska — ainakin tietyillä CIN:n liikennöimillä reiteillä oli läsnä kilpailijoita, jotka vaikuttivat tarjoavan samanlaisia palveluja; — korvauksen laskeminen CIPE:n toimintaohjeen mukaisesti näytti johtaneen siihen, että toimijalle maksettiin julkisen palvelun tuottamisesta liiallisia korvauksia samoista syistä kuin vuoden 2011 päätöksessä todetut syyt; ja — Altmark-tuomion (66) neljäs kriteeri ei ilmeisesti täyttynyt, sillä tarjouskilpailun kohteena oli pelkän julkisen palvelun sopimuksen sijasta Tirrenia-liiketoiminta ja sille annettu uusi sopimus eikä ollut osoitettu, että tällä tavalla olisi voitu valita tarjoaja, joka kykenee tuottamaan palvelut yhteisön kannalta vähimmin kustannuksin.

(146) CIN:lle myönnetyn korvauksen soveltuvuudesta sisämarkkinoille komissio totesi, että Italian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella vaikutti siltä, ettei CIN:n julkisen palvelun järjestelmän puitteissa liikennöimillä reiteillä tämän toimeksiannon alkamista edeltävien kahden vuoden aikana kuljetettujen matkustajien määrä ylittänyt yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehdyssä päätöksessä vahvistettua kynnysarvoa (300 000 matkustajaa). Koska komissiolla oli epäilyksiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen varsinaisesta luonteesta sekä liiallisten korvausten mahdollisesta maksamisesta CIN:lle, se katsoi alustavasti, ettei korvauksia voitu pitää sisämarkkinoille soveltuvina yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista vuonna 2011 tehdyn päätöksen perusteella. Tämän jälkeen komissio arvioi tukea yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevien vuoden 2011 puitteiden perusteella, mutta se esitti epäilyjä sen suhteen, täyttyivätkö kyseisissä puitteissa vahvistetut sisämarkkinoille soveltuvuuden edellytykset, ja kehotti Italiaa osoittamaan, että näin on.

3.5 Kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus

(147) Vuoden 2011 päätöksessä komissio katsoi alustavasti, että siltä osin kuin kiinnityspaikkaa koskevasta etuoikeudesta ei makseta, kyseinen toimenpide on lakisääteinen etu, johon ei liity valtion varojen siirtoa ja jota ei siten voida pitää valtiontukena. Kiinnityspaikkaa koskevan etuoikeuden maksullisuudesta komissio sen sijaan katsoi, että mikäli Tirrenian tarjoama palvelu on varsinaista yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua ja kyseinen etuoikeus on annettu vain tällaisen palvelun kattamille reiteille, se ei johda ylimääräiseen taloudelliseen etuun, koska kyse on olennaisesta osatekijästä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun toteuttamisessa. Komissio pyysi kuitenkin Italian viranomaisia ja kolmansia osapuolia toimittamaan lisätietoja tästä toimenpiteestä.

(148) Koska komissio epäili yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua koskevan toimeksiannon oikeutusta, se ei voinut päätellä toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille, jos sitä olisi pidettävä tukena.

3.6 Vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet

(149) Vuoden 2011 päätöksessä komissio katsoi alustavasti, että kaikki vuoden 2010 laissa säädetyt toimenpiteet olivat valtiontukea entisen Tirrenia-konsernin yrityksille, mukaan lukien Tirrenialle. Toimenpiteitä olivat 1) mahdollisuus käyttää alusten ajanmukaistamiseen tarkoitettuja varoja maksuvalmiustarkoituksiin; 2) yksityistämisprosessiin liittyvät verovapautukset; 3) mahdollisuus käyttää alikäytettyjen alueiden kehittämiseen tarkoitettuja varoja. Komissio pyysi Italian viranomaisia selventämään, olivatko nämä toimenpiteet tarpeen julkisen palvelun tuottamiseksi, ja jos olivat, niin millä tavalla.

(150) Komission alustavan näkemyksen mukaan kyseiset toimenpiteet olivat todennäköisesti toimintatukea sellaisten kustannusten alentamiseksi, joista Tirrenia ja entisen Tirrenia-konsernin muut yritykset olisivat muutoin vastanneet itse, joten niitä oli pidettävä soveltumattomina sisämarkkinoille.

4. ITALIAN HUOMAUTUKSET

4.1 Julkisen palvelun velvoitteet ja kilpailuympäristö

(151) Italia toimitti luettelon reiteistä, joita Tirrenia liikennöi julkisen palvelun velvoitteiden mukaisesti, sekä tiedot reittien vuorotiheydestä ja aikatauluista eri kausina, kilpailuympäristöstä ja julkisen palvelun velvoitteiden asettamiseen johtaneista syistä.

(152) Italia huomautti varsinaisen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun olemassaolosta, että sen Tirrenialle ja myöhemmin CIN:lle asettamilla julkisen palvelun velvoitteilla varmistetaan säännöllisyyden, jatkuvuuden ja laadun näkökulmasta tyydyttävä palvelu mantereen ja saarten satamien välisten yhteyksien ylläpitämisessä. Kyseinen palvelu paitsi edesauttaa saarten taloudellista kehitystä myös täyttää saariyhteisöjen välttämättömät liikkuvuustarpeet ja varmistaa perustuslaissa taatun alueellista jatkuvuutta koskevan oikeuden toteutumisen. Italia totesi tässä yhteydessä, että kyseiset julkisen palvelun velvoitteet ovat täysin yhteensopivia SEUT-sopimuksen 174 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa sekä (Amsterdamin sopimuksen päätösasiakirjaan liitetyssä) saaristoalueita koskevassa julistuksessa N:o 30 asetettujen tavoitteiden kanssa. Italia viittasi myös Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jäljempänä ’unionin tuomioistuin’, jossa vahvistetaan, että tavoite varmistaa riittävät säännölliset meriliikenneyhteydet saarille, saarilta sekä niiden välillä kuuluu oikeutetun yleisen edun alaan (67).

(153) Italia väitti, etteivät julkisen palvelun velvoitteita hoitavien yritysten tarjoamat palvelut ja liiketoimintaa vapaasti harjoittavien yritysten tarjoamat palvelut ole keskenään täysin vertailukelpoisia. Ensin mainittujen tarjoamien palvelujen säännöllisyys, jatkuvuus ja laatu voidaan Italian mukaan taata täysimääräisesti sopimuksissa asetettujen selkeiden velvoitteiden ansiosta, kun taas jälkimmäisten tarjoamat palvelut ovat riippuvaisia yksinomaan siitä, millaisen tuoton toimija haluaa sijoitukselleen. Italia viittasi tässä yhteydessä esimerkinomaisesti reittiin La Maddalena – Palau, jolla kyseistä reittiä kaupallisesti liikennöinyt Enermar päätti lopettaa palvelun ilman ennakkoilmoitusta. Tätä reittiä julkisen palvelun sopimuksen mukaisesti liikennöineen Saremarin oli sen sijaan jatkettava kyseisen reitin liikennöintiä, joten se varmisti tosiasiallisesti alueellisen jatkuvuuden. Italia viittasi myös yksityiseen toimijaan Go in Sardinia, joka lopetti liikennöinnin odottamatta elokuussa 2014 taloudellisten vaikeuksien takia. Tämä aiheutti hankaluuksia tuhansille matkustajille, jotka olivat jo maksaneet lippunsa ja jotka eivät olisi päässeet määränpäähänsä ilman Tirrenian väliintuloa.

4.2 Tirrenialle myönnetyn pelastamistuen mahdollisesti sääntöjenvastainen jatkaminen

(154) Italian viranomaiset muistuttivat ilmoittaneensa komissiolle 16 päivänä toukokuuta 2011 päivätyllä kirjeellä, että erityishallintomenettelyyn asetettu Tirrenia maksaisi valtion takaamat lainat takaisin Tirrenian ja Siremarin liiketoimintayksiköiden myynnistä saatavilla varoilla, kun kyseiset myyntiprosessit olisi saatu päätökseen (68). Koska CIN allekirjoitti 25 päivänä heinäkuuta 2011 Tirrenia-liiketoimintayksikön myyntisopimuksen, sekä Italian viranomaiset että erityishallintomenettelyyn asetettu Tirrenia uskoivat perustellusti, että tuki voitaisiin maksaa takaisin määräaikaan eli 28 päivään elokuuta 2011 mennessä.

(155) Italia korosti, että myöhemmät tapahtumat viivästyttivät odottamattomasti Tirrenian ja Siremarin liiketoimintayksiköiden myyntiä. Näin ollen erityishallintomenettelyyn asetetun Tirrenian oli jatkettava liikennöintiä huomattavasti suunniteltua pidempään ja vastattava tähän liittyvistä kustannuksista. Italian mukaan Tirrenian selvitystilasuunnitelma oli saatavilla erityishallintomenettelyyn asetetun Tirrenian verkkosivustolla jo kauan ennen vuoden 2004 pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivoissa vahvistetun kuuden kuukauden määräajan päättymistä. Italia lisäsi, että komissiolle toimitettiin jatkuvasti ajantasaista tietoa yksityistämisprosessin etenemisestä. Tirrenian ja Siremarin velkojen määrä korkoineen maksettiin kokonaisuudessaan valtiolle takaisin vain 48 päivän kuluttua siitä, kun CIN maksoi ensimmäisen erän Tirrenia-liiketoimintayksikön hinnasta.

4.3 TIRRENIA-LIIKETOIMINTAYKSIKÖN YKSITYISTÄMINEN

4.3.1 Menettelyn avoimuus ja syrjimättömyys

(156) Italia korosti, että menettelyt toteutettiin täysin Marzanon lain mukaisesti. Vaikka kyseisessä laissa viitataan mahdollisuuteen valita ostaja järjestämällä yksityisiä neuvotteluja, tämä ei Italian mukaan estä noudattamasta avoimuuden, läpinäkyvyyden ja syrjintäkiellon periaatteita. Lisäksi muut säännökset, joissa nimenomaisesti edellytetään avoimien ja syrjimättömien kilpailumenettelyjen järjestämistä, sulkisivat tässä tapauksessa pois kaikki mahdollisuudet hyödyntää yksityisiä neuvotteluja. Italian mukaan esimerkiksi vuoden 2010 lain 1 §:n 5-a momentin b alakohdassa edellytetään, että erityishallintojohtaja rajaa menettelyn ”sellaiseen vähimmäisaikaan, joka mahdollistaa sekä erityishallintomenettelyn että kilpailukykyisen, avoimen ja syrjimättömän myyntimenettelyn toteuttamisen”.

(157) Italian mukaan asetuksen 347/2003 4 §:n 4 c momentissa säädetty menettely antoi lisätakeita avoimuuden ja syrjintäkiellon näkökulmasta esimerkiksi siksi, että myytäväksi asetetun liiketoimintayksikön markkinahinnan arvioi riippumaton asiantuntija ja valinta kohdistui hinnaltaan edullisimpaan tarjoukseen.

(158) Italia väitti, että kaikilla osapuolilla oli yhtäläinen pääsy kaikkiin tarvittaviin tietoihin yksilöidäkseen tarkasti myytäväksi asetetut varat ja laatiakseen tarjouksen. Italian mukaan myynti oli rajattu seuraaviin julkisen palvelun tarjoamiseen olennaisena osana kuuluviin varoihin ja sopimussuhteisiin: a) julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisessä tarvittavat alukset ja apulaitteet; b) tavanomaisten liiketoimien toteuttamisessa tarvittavia palveluja koskevat sopimukset strategisten toimittajien kanssa; c) lakisääteinen vaatimus tarjota uutta työsopimusta työntekijöille, jotka ovat alusten miehitystaulukoiden perusteella tarpeen julkisen palvelun velvoitteiden hoitamiseksi (ks. tarkemmin johdanto-osan 160 kappale).

(159) Italia selvitti myös, että kuusi Tirrenian alusta, jotka eivät olleet välttämättömiä julkisen palvel