KOMISSION ASETUS (EY) N:o 3119/94, annettu 19 päivänä joulukuuta 1994, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Venäjältä, Ukrainasta, Brasiliasta ja Etelä-Afrikasta peräisin olevan ferropiimangaanin tuonnissa



Virallinen lehti nro L 330 , 21/12/1994 s. 0015 - 0023

Suomenk. erityispainos Alue 11 Nide 33 s. 0110

Ruotsink. erityispainos Alue 11 Nide 33 s. 0110



KOMISSION ASETUS (EY) N:o 3119/94, annettu 19 päivänä joulukuuta 1994, väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Venäjältä, Ukrainasta, Brasiliasta ja Etelä-Afrikasta peräisin olevan ferropiimangaanin tuonnissa EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä heinäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2423/88(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 522/94(2), ja erityisesti sen 11 artiklan, on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo, että A. MENETTELY (1) Komissio julkaisi elokuussa 1993 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3) ilmoituksen Etelä-Afrikasta, Brasiliasta, Georgiasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevan ferropiimangaanin tuontia koskevan polkumyyntimenettelyn aloittamisesta. Menettely aloitettiin Euro Alliages -komitean (rautateollisuuden yhdyskomitea) ferropiimangaanin tuottajien nimissä tekemän valituksen seurauksena. Valitus sisälsi todisteita edellä mainituista maista peräisin olevan tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta huomattavasta haitasta. Nämä todisteet katsottiin riittäviksi oikeuttamaan polkumyyntimenettelyn aloittaminen. (2) Komissio on virallisesti ilmoittanut tuottajille, viejille ja maahantuojille, joita asia tunnetusti koskee, viejämaan edustajille sekä valituksen tekijöille menettelyjen aloittamisesta ja antanut osapuolille, joita asia välittömästi koskee, mahdollisuuden esittää näkökantansa kirjallisesti sekä pyytää tulla kuulluksi. (3) Viisi yhteisön tuottajaa on vastannut komission kyselyyn ja esittänyt näkökantansa kirjallisesti. Yhdessä ne edustavat 66 prosenttia yhteisön ferropiimangaanin tuotannosta, ja niitä voidaan näin ollen pitää yhteisön tuotantoa edustavina asetuksen (ETY) N:o 2423/88, jäljempänä "perusasetuksen", 4 artiklan 5 kohdan mukaisessa merkityksessä. (4) Useat Etelä-Afrikan, Brasilian, Georgian ja Ukrainan tuottajat sekä kolme yhteisön maahantuojaa, joista yksi on etuyhteydessä eteläafrikkalaiseen tuottajaan, ovat vastanneet komission kyselyyn ja esittäneet näkökantansa kirjallisesti. (5) Venäjää koskevassa valituksessa, joka perustui Eurostatin tilastoihin, ilmoitettiin tästä maasta peräisin olevasta ferropiimangaanista, mutta ei mainittu kyseisten tuottajien nimiä. Tämän vuoksi komissio lähetti kyselyn niille rautateollisuuden tuottajille, jotka ovat potentiaalisia ferropiimangaanin tuottajia, sekä kauppiaille, joita asia tunnetusti koskee. Yksikään tuottajista ei vastannut kyselyyn, ja ainoa siihen vastannut kauppias ilmoitti, ettei Venäjä tuota lainkaan ferropiimangaania. Myös Venäjän viranomaiset vakuuttivat, ettei maassa ole ainuttakaan tuotantoyksikköä ja ettei menettely tämän vuoksi koske Venäjää. Komissiolla on kuitenkin esittää todisteita siitä, että suuria määriä Venäjältä peräisin olevaa ferropiimangaania on viety tästä maasta yhteisöön tutkimusajanjakson aikana. Venäjää ei näin ollen tulisi jättää tämän tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle, jotta vältettäisiin syrjinnän ja tullin kiertämisen vaara. (6) Kaikki sitä pyytäneet ovat saaneet mahdollisuuden tulla kuulluksi. (7) Komissio on tutkinut ja tarkistanut kaikki polkumyynnin ja haitan alustavaa määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot ja tehnyt tutkimuksia seuraavissa yrityksissä: a) valituksen tehneet yhteisön tuottajat: - Sadaci SA, Belgia, - Dunkerque Électrométallurgie (DEM), Ranska, - Fornileghe SpA, Italia, - Italghisa SpA, Italia; b) brasilialaiset tuottajat: - Companhia Paulista de Ferro-Ligas, Sao Paulo, - Sibra Electrosiderurgica Brasileira, Bahia; c) eteläafrikkalaiset tuottajat: - Samancor Limited, Johannesburg, - Highveld Steel and Vanadium Corporation Limited, Witbank; d) etuyhteydessä olevat maahantuojat: - Samancor International Limited, Yhdistynyt kuningaskunta, e) riippumattomat maahantuojat: - Sirce SpA, Italia, - Société Anonyme des Minerais, Luxembourg. (8) Polkumyyntikäytäntöjä koskeva tutkimus koski 1 päivän huhtikuuta 1992 ja 31 päivän maaliskuuta 1993 välistä ajanjaksoa, jäljempänä "tutkimusajanjakso". B. TUOTE (9) Tuotteen kuvaus Kyseinen tuote on CN-koodiin 7202 30 00 kuuluva ferropiimangaani. Ferropiimangaani on pääasiassa mangaanista, piistä, hiilestä, fosforista ja rikistä muodostuva ferroseos. Siitä on olemassa eri laatuja, jotka määritetään seoksen hiilipitoisuuden mukaan, sekä eri raekokoja. Tutkimus osoitti, että kaikkia laatuja käytetään samaan tarkoitukseen (pelkistysaineina tai seosaineina teräksen valmistuksessa) ja että ne ovat yleensä keskenään vaihdettavissa, vaikka tietyt terästyypit voivatkin vaatia tiettyjä erityisominaisuuksia. Tässä tutkimuksessa kaikkia laatuja pidetään yhtenä ja samana tuotteena. Koska hinta kuitenkin yleensä vaihtelee laadun mukaan, hintavertailu on tehty eniten myydyn laadun perusteella, siis sellaisen ferropiimangaanin, jonka mangaanipitoisuus on vähintään 65 prosenttia ja piipitoisuus noin 17 prosenttia ja jonka rakeiden koko on 10 P200 millimetriä (vakioferropiimangaani). (10) Samankaltainen tuote Komissio totesi, että Etelä-Afrikan ja Brasilian tuoma tuote on keskeisiltä fysikaalisilta ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoitukseltaan samankaltainen kuin sekä kyseisissä maissa kulutukseen tarkoitettu tuote että yhteisön teollisuuden valmistama tuote. Tämän vuoksi niitä pidetään keskenään samankaltaisina tuotteina perusasetuksen 2 artiklan 12 kohdan mukaisessa merkityksessä. Samalla komissio totesi, että Georgian, Venäjän ja Ukrainan tuoma ferropiimangaani on samankaltaista kuin yhteisön teollisuuden valmistama tuote ja Venäjän ja Ukrainan tapauksessa samankaltaista kuin tuote, jota valmistetaan ja myydään kulutukseen Brasiliassa, joka on tämän viennin viitemaa (johdanto-osan 12 kappale). C. POLKUMYYNTI (11) Georgiasta peräisin olevan tuonnin osalta polkumyyntiä ei määritetty, koska tuonnin pääteltiin olleen mitätöntä tutkimusajanjakson aikana (johdanto-osan 34 kappale). Normaaliarvo a) Venäjä ja Ukraina (12) Koska Venäjä ja Ukraina eivät ole markkinatalousmaita, niihin sovellettava normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti jotakin kyseistä tuotetta valmistavaa markkinatalousmaata koskevien tietojen perusteella. (13) Valituksessa viitemaaksi ehdotettiin Brasiliaa. Komissio piti valintaa aiheellisena ja perusteltuna seuraavista syistä: - komission käytettävissä olevien tietojen mukaan Brasiliassa valmistettu ferropiimangaani ja se, jota tuotetaan asianomaisissa maissa, ovat fysikaalisilta ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoitukseltaan samankaltaisia, - raaka-aineiden saatavuus Brasiliassa on yleisesti ottaen samanlainen kuin niissä asianomaisissa viejämaissa, joista tietoja on saatavilla, koska ferropiimangaanin tuotannossa käytettyjä pääraaka-aineita saadaan kummassakin tapauksessa paikallisesti, - ferropiimangaanin myynnistä Brasiliaan on riittävästi kilpailua, jotta hinnat voidaan vahvistaa markkinavoimien vapaan toiminnan perusteella. Komission saamien tietojen mukaan Brasiliassa on vähintään viisi tuottajaa ja se tuo tuotetta maahan usean eri hankintalähteen kautta, - brasilialaisten tuottajien sisämarkkinoilla myymät ferropiimangaanin määrät tutkimusajanjakson aikana ovat suuremmat kuin asianomaisten maiden yhteisöön viemät määrät ja niitä voidaan tämän vuoksi pitää edustavina. Venäjää ja Ukrainaa koskeva normaaliarvo on näin ollen määritetty Brasilialle vahvistetun normaaliarvon perusteella (johdanto-osan 14 kappale). b) Brasilia (14) Osoittautui, että kaksi komission kanssa yhteistyössä ollutta brasilialaista tuottajaa olivat keskenään etuyhteydessä, eli niistä toinen oli toisen tytäryhtiö. Tämän vuoksi pidettiin aiheellisena laskea niille yhteinen normaaliarvo ja polkumyyntimarginaali. Brasiliaa koskeva normaaliarvo saatiin siis laskemalla näiden kahden tuottajan ilmoittamien numerotietojen keskiarvo, kuten jäljempänä on esitetty. (15) Ferropiimangaanin myynti Brasilian kotimarkkinoilla oli viisi prosenttia yhteisöön tuotuja määriä suurempi ja tämän vuoksi sitä pidettiin riittävän edustavana käytettäväksi perusteena normaaliarvon määrittämisessä. (16) Ottaen huomioon hyperinflaatiosta johtuvat huomattavat hinnanvaihtelut Brasiliassa, normaaliarvo määritettiin kuukausittain, jotta sitä voitiin verrata vientihintaan niin läheisesti kuin mahdollista. (17) Brasilia myi lähes kaiken tuotantonsa riippumattomille asiakkaille. Komissio tutki, voidaanko tätä myyntiä pitää tavanomaiseen liiketoimintaan kuuluvana vertaamalla painotettua keskihintaa kuukausittain kyseisten kahden tuottajan yksikkökustannusten keskiarvoon. Niiden kuukausien osalta, joina painotettu keskihinta oli suurempi kuin yksikkökustannusten keskiarvo, normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti kotimarkkinoiden perusteella, toisin sanoen käyttämällä kyseisen kuukauden painotettua keskihintaa. Niiden kuukausien osalta, joina kotimarkkinoiden painotettu keskihinta ei riittänyt peittämään tavanomaiseen liiketoimintaan kuuluvia kokonaiskustannuksia, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti lisäämällä tuotantokustannuksiin kohtuulliseen määrään asti myyntikustannukset, hallinnolliset ja yleiset kustannukset sekä voittomarginaali. (18) Kohtuullisen voittomarginaalin määrittämisessä sovellettavien perusteiden puuttuessa käytetään lukua (viisi prosenttia), joka komission saatavilla olevien tietojen mukaan on se vähimmäismäärä, joka tarvitaan tämän teollisuuden elinkelpoisuuden säilyttämiseksi. c) Etelä-Afrikka (19) Kaksi eteläafrikkalaista tuottajaa myivät kotimarkkinoilla tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä vahvistettuna pidettyyn kannattavaan hintaan enemmän kuin viisi prosenttia yhteisöön tuoduista määristä. Tätä myyntiä pidettiin siis riittävän edustavana käytettäväksi perusteena normaaliarvon määrittämiseen. (20) Tutkiessaan, onko eteläafrikkalaisten tuottajien kotimarkkinoiden myynti toteutettu tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä, komissio jätti huomioon ottamatta mahdolliset etuyhteydessä oleville asiakkaille suoritetut myynnit. Toisen eteläafrikkalaisen tuottajan osalta komissio jätti huomioon ottamatta myynnin sellaiselle asiakkaalle, jonka kanssa tämä tuottaja oli sopinut tasoitusjärjestelyistä, sillä komissio ei ollut vakuuttunut siitä, että noudatetut hinnat olivat verrattavissa niihin, joita sovellettaisiin sellaisten osapuolten välisissä liiketoimissa, jotka eivät ole tällaisessa yhteydessä keskenään. Jäljelle jäävien myyntien perusteella komissio vahvisti, että tuottajakohtaisesti vahvistettu kotimarkkinoilla käytetty keskihinta oli suurempi kuin tuottajakohtaiset yksikkökustannukset. (21) Näitä eteläafrikkalaisia tuottajia koskeva normaaliarvo vahvistettiin tämän vuoksi tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä kotimarkkinoilla myydyn ferropiimangaanin kotimarkkinoilla käytetyn painotetun keskihinnan perusteella perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti. Vientihinta a) Venäjä (22) Ottaen huomioon sen, etteivät venäläiset tuottajat olleet halukkaita yhteistyöhön, vientihinta määritettiin saatavilla olevien tietojen perusteella perusasetuksen 7 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti. Tässä yhteydessä komissio katsoi, että luotettavimpina tietoina voitiin pitää Eurostatin tilastoissa ilmoitettuja kuukausittaisia keskihintoja Venäjältä peräisin olevan ferropiimangaanin viennille tutkimusajanjakson aikana. b) Ukraina (23) Yhteistyössä olleiden ukrainalaisten tuottajien esittämät vientimyyntiä koskevat tiedot eivät sovellu käytettäviksi, koska kyselyyn annettujen vastausten perusteella ei voitu päätellä, oliko vientimyynti suuntautunut yhteisöön vai muihin määrämaihin. Lisäksi eräs ukrainalaiseen tuottajaan etuyhteydessä oleva yhteisön tuottaja ei suostunut tutkimukseen ja esti näin tuojan kustannuksia ja tämän noudattamaa jälleenmyyntihintaa koskevien tietojen saannin, joita olisi tarvittu vientihinnan muodostamiseksi perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan b alakohdan mukaisesti. (24) Komissio on kuitenkin saanut ja tarkastanut Ukrainasta peräisin olevaa, kahdelle riippumattomalle yhteisön tuojalle tapahtunutta vientimyyntiä koskevat tiedot. Tämä myynti vastasi 53 prosenttia Ukrainan tutkimusajanjakson aikana toteuttamasta ferropiimangaanin tuonnista yhteisöön. Näin ollen pidettiin aiheellisena määrittää vientihinnat sekä tuojien antamien tietojen perusteella että jäljellä olevan myynnin osalta luotettavimpien tietojen perusteella, joina tässä tapauksessa pidettiin Eurostatin toimittamia tietoja Ukrainasta peräisin olevan tuonnin kuukausittaisista keskihinnoista tutkimusajanjakson aikana. Tilastojen käytön perusteena oli lisäksi se, että ne yleensä ovat tuojien ilmoittamien hintojen mukaisia ja komission tarkastamia. Vientihinnat siis määritettiin osittain yhteisöön vientiin myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella ja osittain saatavilla olevien tietojen perusteella. c) Brasilia (25) Kaikki vientimyynnit yhteisöön toteutettiin tutkimusajanjakson aikana suoraan riippumattomille maahantuojille. Vientihinnat siis määritettiin yhteisöön vientiin myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan a alakohdan mukaisesti. d) Etelä-Afrikka (26) Kun yhteisöön myynti oli toteutettu suoraan riippumattomille maahantuojille, vientihinnat määritettiin yhteisöön vientiin myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan a alakohdan mukaisesti. Kun vientimyynti oli toteutettu etuyhteydessä oleville maahantuojille yhteisössä, vientihinnat muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan b alakohdan mukaisesti ensimmäiseen riippumattomaan ostajaan sovellettujen jälleenmyyntihintojen perusteella, joita tarkistettiin kyseisten tuotteiden tuonnin ja jälleenmyynnin välillä aiheutuneiden kustannusten huomioon ottamiseksi ja joihin lisättiin kolmen prosentin voittomarginaali, jota pidetään väliaikaisesti kohtuullisena niiden tietojen perusteella, jotka ovat komission saatavilla alalta, johon kyseinen tuote kuuluu. Vertailu (27) Normaaliarvoa verrattiin vientihintaan mahdollisuuksien mukaan liiketoimikohtaisesti. Jotta vertailu olisi tasapuolinen, tehtiin tarkistuksia perusasetuksen 2 artiklan 9 ja 10 kohdan mukaisesti hintojen vertailtavuuteen vaikuttavien, erityisesti myyntikuluihin liittyvien erojen huomioon ottamiseksi edellyttäen, että niiden tueksi oli esitetty riittäviä todisteita. (28) Ukrainasta peräisin olevan viennin osalta tarkistus suoritettiin fysikaalisissa ominaisuuksissa (suuri fosforipitoisuus ja murskaamaton muoto) ilmenneiden erojen huomioon ottamiseksi edellyttäen, että niiden tueksi oli esitetty riittäviä todisteita. (29) Vertailu suoritettiin Etelä-Afrikan ja Brasilian osalta vapaasti tehtaalla -vaiheessa ja Venäjän ja Ukrainan osalta vapaasti aluksessa -vaiheessa, jota pidettiin vertailua varten ensimmäisenä sopivana samalla tasolla olevana vaiheena ottaen huomioon, että kustannuksia maissa, joissa ei ole markkinataloutta, ei voida ottaa lukuun määritettäessä hintoja, joiden perusteella vientihintaa ja normaaliarvoa vertaillaan. Polkumyyntimarginaalit (30) Vertailu osoitti polkumyynnin tapahtuneen, koska polkumyyntimarginaalit vastasivat määrää, jolla vahvistettu normaaliarvo ylittää yhteisöön suuntautuvan vientihinnan. (31) Asianomaisten yritysten ja maiden keskimääräiset painotetut polkumyyntimarginaalit ilmaistaan prosentuaalisena osuutena cif-hinnasta yhteisön rajalla ja vahvistetaan seuraavasti: - Venäjä: 57,4 % - Ukraina: 52,8 % - Brasilia: Companhia Paulista de Ferro-Ligas ja Sibra Electrosiderurgica Brasileira yhdessä: 40,6 % - Etelä-Afrikka: - Highveld Steel and Vanadium Corporation Limited: 45,3 % - Samancor Limited: 57,8 %. (32) Niiden Etelä-Afrikan ja Brasilian tuottajien osalta, jotka eivät vastanneet komission kyselyyn ja jotka eivät muuten ilmoittaneet kantaansa, polkumyynti määritettiin saatavilla olevien tietojen mukaan perusasetuksen 7 artiklan 7 kohdan b alakohdan perusteella. Tässä yhteydessä katsottiin, että luotettavimpina tietoina voitiin pitää tutkimuksen aikana vahvistettuja tosiasioita. Koska ei ollut aihetta uskoa, että ne yritykset, jotka olivat haluttomia yhteistyöhön, olisivat harjoittaneet polkumyyntiä alle enimmäistason, polkumyynti vahvistettiin näiden yhtiöiden osalta kyseiselle tasolle. D. HAITTA Polkumyyntihintaan tapahtuvan maahantuonnin kumulaatio (33) Komissio tutki, olisiko asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin vaikutukset yhteisön teollisuuteen kumuloitava seuraavien tekijöiden perusteella: maahantuonnin määrä tutkimusajanjakson aikana, tuotujen tuotteiden vertailtavuus fysikaalisten ominaisuuksien ja lopullisen käytön perusteella sekä markkinakäyttäytymisen samankaltaisuus. (34) Georgian osalta komission saatavilla olevat tiedot osoittivat, että tästä maasta peräisin olevan ferropiimangaanin tuonnin määrä tutkimusajanjakson aikana oli mitätön (0,9 prosenttia yhteisön kulutuksesta). Väliaikaisia päätelmiä varten katsottiin komission tavanomaisen käytännön mukaisesti, ettei kyseinen tuonti ole voinut aiheuttaa haittaa yhteisön teollisuudelle; tämän vuoksi se jätettiin haitan arvioinnin ulkopuolelle. (35) Etelä-Afrikasta, Brasiliasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevan tuonnin osalta todettiin, että näistä eri maista tuodut tuotteet kilpailevat suoraan yhteisön teollisuuden valmistaman samankaltaisen tuotteen kanssa, että kyseisen jakson aikana tuodut määrät olivat poikkeuksetta huomattavia ja että hintojen kehitys oli samanlainen. Näin ollen pidettiin aiheellisena kumuloida näistä maista peräisin olevat tuonnit. Yhteisön kulutus, polkumyyntihintaan tapahtuneen maahantuonnin määrä ja markkinaosuus (36) Ferropiimangaanin kulutus yhteisössä lisääntyi käytännössä jatkuvasti kyseisen jakson aikana. Kaiken kaikkiaan se kasvoi 415 263 tonnista vuonna 1989 504 043 tonniin tutkimusajanjakson aikana, mikä merkitsee 21,4 prosentin kasvua tämän jakson aikana. (37) Etelä-Afrikasta, Brasiliasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevan ferropiimangaanin tuonnin kokonaismäärä kasvoi jatkuvasti ja huomattavasti nousten 64 358 tonnista vuonna 1989 150 198 tonniin tutkimusajanjakson aikana, mikä merkitsee 133,4 prosentin kasvua. - Komission saatavilla olevien todisteiden (Eurostatin tilastot) perusteella Venäjältä peräisin oleva vienti kasvoi 66 tonnista vuonna 1989 noin 16 871 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Saman jakson aikana Ukrainasta peräisin oleva vienti kasvoi 198 tonnista noin 33 284 tonniin. - Brasiliasta yhteisöön suuntautuva vienti lisääntyi 11 239 tonnista vuonna 1989 50 030 tonniin tutkimusajanjakson aikana. - Etelä-Afrikan osalta viennin määrä oli vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välillä jokseenkin vaihteleva. Se pysyi kuitenkin koko ajan huomattavana ja alitti 50 000 tonnia ainoastaan vuonna 1990. (38) Havaittavissa olevan kokonaiskulutuksen perusteella laskettuina markkinaosuuksina ilmaistu polkumyyntihintaan tapahtuneen maahantuonnin levinneisyys kasvoi huomattavasti vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välillä nousten 15,4 prosentista 29,7 prosenttiin. Asianomaisten maiden markkinaosuudet vahvistettiin tutkimusajanjakson aikana seuraavasti: Etelä-Afrikka 9,9 prosenttia; Brasilia 9,9 prosenttia; Venäjä 3,3 prosenttia; Ukraina 6,6 prosenttia. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnat (39) Komissio vertaili yhteisön teollisuuden hintoja asianomaisten viejien yhteisön markkinoilla noudattamiin hintoihin tutkimusajanjakson aikana. Kyseisillä hinnoilla tarkoitetaan riippumattomiin asiakkaisiin sovellettuja hintoja, joita sopeutettiin tarpeen mukaan yhteisön teollisuudelle vahvistettuun vapaasti tehtaalla -vaiheeseen, jotta vertailu voitaisiin suorittaa samassa kaupan portaassa. (40) Vertailussa paljastui jopa 16,3 prosentin suuruisia alihinnoittelumarginaaleja. Tämän tutkimusajanjakson aikana todettu alihinnoittelumarginaali on arvioitava ottaen huomioon se, että yhteisön tuottajien oli pakko laskea hintojaan yli 40 prosentilla neljän viimeisen vuoden aikana asianomaisten viejien aiheuttaman hintojen alentamispaineen seurauksena. Yhteisön teollisuuden tilanne a) Tuotanto (41) Yhteisön ferropiimangaanin kokonaiskulutus nousi 114 180 tonnista vuonna 1989 118 332 tonniin tutkimusajanjakson aikana, mikä merkitsee 3,6 prosentin kasvua. b) Kapasiteetti ja kapasiteetin käyttö (42) Kapasiteettien osalta on huomattava, että ferropiimangaanin tuotantolaitoksia käytetään myös muiden tuotteiden valmistukseen tuotannon mukauttamiseksi kysyntään ja kustannusten pitämiseksi alhaisina. Tämän vuoksi oli vaikea määrittää kapasiteetin tasoa kyseisen tuotteen osalta. Yhteisön tuottajien ferropiimangaanin valmistukseen käyttämästä tavanomaisesta kapasiteetista tehdyn arvion perusteella voitiin kuitenkin vahvistaa, ettei nykyinen kapasiteetti ei ole vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välillä muuttunut ja tämän vuoksi käyttöaste hieman kasvoi nousten 59,6 prosentista 61,8 prosenttiin. c) Yhteisön teollisuuden myynnin määrä (43) Yhteisön teollisuuden myynnin määrä yhteisössä kasvoi 100 000 tonnista vuonna 1989 115 432 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Tämä kasvu on kuitenkin huomattavasti kyseisen ajanjakson aikana todettua kulutuksen kasvua pienempi (+ 21,4 prosenttia). d) Markkinaosuus (44) Vertailtaessa myynnin määrän kehitystä yhteisön havaittavissa olevan kulutuksen kehitykseen voidaan havaita, että yhteisön tuottajien markkinaosuus laski 24,1 prosentista 22,9 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. e) Varastot (45) Yhteisön tuottajien varastoissa ei todettu erityisiä muutoksia vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välillä lukuun ottamatta sitä, että eri tuottajien varastojen kasvu ja väheneminen tapahtui samanaikaisesti tuotannon kasvun tai vähenemisen kanssa. f) Hintojen kehitys (46) Polkumyyntihintaan tapahtuneiden maahantuontien aiheuttaman hintojen alentamispaineen vuoksi yhteisön teollisuus joutui alentamaan hintojaan jatkuvasti vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välillä voidakseen säilyttää markkinaosuutensa. Hinnat kehittyivät suhteessa indeksiin 100 seuraavasti: 100 vuonna 1989, 73 vuonna 1990, 67 vuonna 1991, 61 vuonna 1992 ja 60 tutkimusajanjakson aikana. g) Kannattavuus (47) Yhteisön tuottajien saavuttaman tuloksen prosentuaalisena osuutena liikevaihdosta ilmaistu painotettu keskiarvo osoittaa 16,9 prosentin voittoa vuonna 1989, 14,9 prosentin tappiota vuonna 1990 ja sen jälkeen yhä suurempia tappioita (26 prosenttia vuonna 1991, 36,9 prosenttia vuonna 1992 ja 36,3 prosenttia tutkimusajanjakson aikana). h) Työllisyys (48) Ferropiimangaanialan työllisyys aleni 14,7 prosentilla vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välillä. Haittaa koskevat päätelmät (49) Haittaa koskevien tosiasioiden tutkimus osoitti, että yhteisön teollisuuden markkinaosuus laski merkittävästi yhteisön kulutuksen noustessa 21,4 prosentilla. Yhteisön tuottajien taloudellinen tulos kääntyi kohtuullisesta voitosta vuonna 1989 huomattaviksi tappioiksi (36,3 prosenttia) tutkimusajanjakson aikana. Myös työllisyydessä todettiin merkittävä aleneminen. (50) Näiden haitallisten taloudellisten tekijöiden johdosta komissio päättelee, että yhteisön teollisuus on kärsinyt huomattavaa haittaa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan merkityksessä. E. HAITAN SYYT a) Polkumyyntihintaan tapahtuneen maahantuonnin vaikutus (51) Tutkiessaan, aiheutuiko yhteisön teollisuuden kärsimä huomattava haitta polkumyyntihintaan tapahtuneesta maahantuonnista, komissio totesi, että yhteisön tuottajien taloudellinen tilanne, joka oli ollut hyvin myönteinen, muuttui erittäin vaikeaksi vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana samanaikaisesti kun polkumyyntihintaan tapahtuneen maahantuonnin määrä yli kaksinkertaistui. Lisäksi alihinnoittelu yleistyi ja sitä harjoittivat kaikki asianomaiset viejät. Ottaen huomioon, että ferropiimangaanin markkinat ovat alttiita hinnanvaihteluille, tämä johti siihen, että yhteisön tuottajat joutuivat mukauttamaan hintojaan sopeutuakseen tutkimuksen kohteena olevien tuojien aiheuttamaan laskusuuntaukseen. Tämän seurauksena yhteisön tuottajien hinnat laskivat 40 prosentilla. Tästä kehityksestä huolimatta yhteisön teollisuus ei kyennyt lisäämään myyntiään kysynnän kasvun mukaisesti, ja sen vuoksi kapasiteetin käyttöaste pysyi verrattain alhaisena. Nämä tekijät johtivat voittojen huomattavaan vähenemiseen. (52) Eteläafrikkalainen tuottaja ilmoitti, että Etelä-Afrikasta peräisin oleva vienti, jonka määrä pysyi suhteellisen vakaana vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välillä ja jonka markkinaosuus sen seurauksena laski, ei ole voinut aiheuttaa haittaa yhteisön teollisuudelle. Komissio kuitenkin totesi, että Etelä-Afrikasta peräisin oleva polkumyyntihintaan tapahtuneen maahantuonnin määrä oli huomattava tämän ajanjakson aikana, että hintataso laski jatkuvasti niin, että se tutkimusajanjakson aikana oli 13,4 prosenttia eurooppalaisten tuottajien hintatasoa alhaisempi, ja että nämä tekijät vaikuttivat hintojen laskuun ja yhteisön teollisuuden kärsimiin taloudellisiin tappioihin. b) Muut tekijät (53) Komissio yritti määrittää, aiheutuiko yhteisön teollisuuden kärsimä haitta muista tekijöistä kuin polkumyyntihintaan tapahtuneesta maahantuonnista. Se tutki erityisesti kulutussuuntauksia yhteisön markkinoilla sekä tämän menettelyn piiriin kuulumattomista kolmansista maista peräisin olevan maahantuonnin kehitystä ja vaikutusta. (54) Yhteisön ferropiimangaanin kulutuksessa todettiin noususuuntaus vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välillä (johdanto-osan 36 kappale). Yhteisön teollisuuden kärsimää haittaa ei siten voida pitää kysynnän kehityksestä johtuvana. (55) Komissio totesi, että tämän menettelyn piiriin kuulumattomista kolmansista maista peräisin olevan maahantuonnin markkinaosuus yhteensä laski 47,5 prosentista vuonna 1989 36 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi yhdelläkään tuojamaalla ei Norjaa lukuunottamatta ollut kahta prosenttia suurempaa markkinaosuutta yhteisössä tutkimusajanjakson aikana; näiden maiden markkinaosuus yhteensä laski Norjaa lukuun ottamatta 6,1 prosentista vuonna 1989 5,2 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. (56) Komissio tutki erityisesti norjalaisen tuotteen määrän ja hinnan kehitystä, koska tämä maa on ferropiimangaanin pääasiallinen viejä yhteisöön. Tässä yhteydessä todettiin, että Norjan markkinaosuus laski 41,4 prosentista vuonna 1989 30,8 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana, mikä näyttäisi johtuvan Norjan päätöksestä myydä edelleen yhteisön tuottajien noudattamia hintoja korkeampaan hintaan. Tämä hintapolitiikka on päinvastainen kuin se, jota yhteisön tuottajat markkinaosuutensa säilyttämiseksi noudattivat sopeutumalla tutkimuksen kohteena olevien maiden aiheuttamaan hintojen alentamispaineeseen niistä yhä huomattavammista tappioista huolimatta, joita niiden myynnille aiheutui yhteisössä. Näissä olosuhteissa Norjan vientiä ei voitu pitää syypäänä yhteisön teollisuuden epävakaaseen tilanteeseen. (57) Edellä sanotun huomioon ottaen komissio päätteli, että vaikka kyseisellä maahantuonnilla on saattanut olla tietty haitallinen vaikutus yhteisön teollisuuteen, Etelä-Afrikasta, Brasiliasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin oleva polkumyynnillä tapahtunut tuonti on hintansa, merkittävän määränsä ja markkinaosuutensa kasvun ja siitä aiheutuvan yhteisön teollisuuden markkinaosuuden laskun ja jatkuvien tappioiden vuoksi erillisenäkin aiheuttanut huomattavaa haittaa yhteisön teollisuudelle. F. YHTEISÖN ETU a) Yleistä (58) Polkumyyntitullien yleisenä tavoitteena on poistaa vilpilliset kaupalliset käytännöt, jotka aiheuttavat haittaa yhteisön teollisuudelle. Ratkaisun avulla olisi voitava uudelleen vakiinnuttaa avoin ja rehellinen kilpailutilanne yhteisön markkinoilla, mikä sinänsä on selvästi yhteisön edun mukaista. (59) Tässä yhteydessä on huomattava, että vaikka polkumyyntitoimenpiteet saattavat nostaa viennin hintoja ja siten vaikuttaa hintojen suhteelliseen kilpailukykyyn, polkumyyntitullien käyttöön ottamisen ei pitäisi mitenkään haitata kilpailua yhteisön markkinoilla. Polkumyyntikäytännöstä aiheettomasti saatujen etujen poistamisen olisi päinvastoin pysäytettävä yhteisön teollisuuden ja niiden viejien tilanteen heikentyminen, jotka eivät noudata vilpillistä hintapolitiikkaa, sekä taattava hankkijoiden moninaisuus. b) Asiaan liittyvät edut (60) Tutkimus osoitti, että yhteisön teollisuus on epävakaisessa tilanteessa, joka neljän viimeksi kuluneen vuoden aikana on ilmennyt erityisesti merkittävinä ja kasvavina tappioina ja työllisyyden laskuna, jotka ovat aiheutuneet polkumyyntihintaan tapahtuneen maahantuonnin suuresta määrästä ja lisääntymisestä yhteisössä. Jos toimenpiteitä ei toteuteta, todetut tappiot huomioon ottaen on varauduttava siihen, että yksi tai useampi tuottaja joutuu lyhyet aikavälit lopettamaan tuotantonsa, mikä verrattain lyhyessä ajassa johtaa tämän teollisuuden lähes täydelliseen häviämiseen yhteisöstä. (61) Terästeollisuus, joka on kyseisen tuotteen kuluttaja, on ilmoittanut, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöön ottaminen aiheuttaa kustannusten lisääntymisen tälle teollisuudelle, joka jo ennestään on taloudellisissa vaikeuksissa. (62) Tunnustaen, että terästeollisuuden edut olisi myös otettava huomioon, komissio huomauttaa, että ferropiimangaanin osuus teräksen tuotantokustannuksista on vähäinen (noin yksi prosentti terästonnin hinnasta). Näin ollen komissio on sitä mieltä, että polkumyyntitullien vaikutusta tämän teollisuuden kustannuksiin ei voida pitää riittävänä perusteena vilpillistä tuontia koskevista toimenpiteistä luopumiselle. (63) Tarkasteltuaan huolellisesti kaikkia edellä mainittuja näkökohtia komissio katsoo, että väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden soveltaminen Etelä-Afrikasta, Brasiliasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevan ferropiimangaanin tuontiin on yhteisön edun mukaista. G. TULLI (64) Väliaikaisten tullien tason määrittelemistä varten komissio otti huomioon vahvistetut polkumyyntimarginaalit ja yhteisön teollisuuden kärsimän haitan poistamiseksi tarvittavan tullin määrän. (65) Koska haitta ilmeni etenkin jatkuvana hintojen laskuna ja huomattavina tappioina, sen poistaminen edellyttää vientihintojen nousua, jotta yhteisön teollisuus voisi nostaa hintansa kannattavalle tasolle. (66) Tarvittavan hinnannousun määrittämiseksi komissio vertasi keskimääräisiä vapaasti yhteisön rajalla -tuontihintoja, joita mukautettiin tarpeen mukaan yhteisön teollisuudelle vahvistettuun vapaasti tehtaalla -vaiheeseen, ja yhteisön tuottajien keskimääräisiä painotettuja tuotantokustannuksia, joihin lisättiin viiden prosentin voittomarginaali, jota pidetään tämän teollisuuden elinkelpoisuuden säilyttämiseksi tarvittavana vähimmäismääränä. (67) Koska toinen Brasilian yrityksistä oli toisen tytäryhtiö, niille pidettiin aiheellisena laskea yhteinen haittakynnys. (68) Vertailun perusteella kullekin viejälle/tuottajalle saatiin haittakynnys seuraavasti: - Venäjä: 82,8 %, - Ukraina: 70,7 %, - Brasilia: Companhia Paulista de Ferro-Ligas ja Sibra Electrosiderurgica Brasileira yhdessä: 70,9 %, - Etelä-Afrikka: - Highveld Steel and Vanadium Corporation Limited: 57,4 %, - Samancor Limited 55,6 %. (69) Koska haittakynnys eteläafrikkalaisen tuottajan Samancorin osalta todettiin vahvistettua polkumyyntimarginaalia pienemmäksi, väliaikaisesti käyttöön otettavan tullin olisi vastattava vahvistettua haittamarginaalia perusasetuksen 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Kaikissa muissa tapauksissa vahvistetut polkumyyntimarginaalit ovat haittakynnystä pienemmät, joten käyttöön otettavan tullin olisi vastattava määritettyjä polkumyyntimarginaaleja. (70) Georgian osalta pidettiin aiheellisena luopua väliaikaisten toimenpiteiden soveltamisesta tästä maasta peräisin olevaan tuontiin, ottaen huomioon alustavan päätelmän, jonka mukaan kyseinen tuonti ei ole voinut aiheuttaa vakavaa haittaa yhteisön teollisuudelle. (71) Niiden brasilialaisten ja eteläafrikkalaisten yritysten osalta, jotka eivät olleet halukkaita osallistumaan tutkimukseen ja jotka eivät muuten ilmoittaneet kantaansa, tulli olisi vahvistettava saatavilla olevien tietojen perusteella perusasetuksen 7 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti. Koska tässä tapauksessa ei ole syytä uskoa, että korkeinta tullia pienempi tulli riittäisi poistamaan tästä tuonnista aiheutuneen haitan ja jotta vältettäisiin tullien kiertäminen eikä suosittaisi yhteistyöstä kieltäytymistä, komissio katsoo, että yhteistyöstä kieltäytyneisiin yrityksiin sovellettavan tullin olisi oltava yhtä kuin korkein Etelä-Afrikasta ja Brasiliasta peräisin olevalle ferropiimangaanille vahvistettu tulli. H. LOPPUSÄÄNNÖKSET (72) Hyvän hallinnon etujen mukaisesti olisi vahvistettava määräaika, jonka kuluessa kyseiset osapuolet voivat esittää kirjallisesti näkökantansa ja pyytää tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi täsmennettävä, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat väliaikaisia ja että niitä voidaan tarkastella uudelleen komission mahdollista lopullisen tullin käyttöönottoa varten, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli tuotaessa yhteisöön ferropiimangaania, joka kuuluu CN-koodiin 7202 30 00 ja joka on peräisin Venäjältä, Ukrainasta, Brasiliasta ja Etelä-Afrikasta. 2. Vapaasti yhteisön rajalla -nettohintaan tullaamattomana sovellettavan tullin määrä on seuraava: - 57,4 % Venäjältä peräisin olevan ferropiimangaanin osalta, - 52,8 % Ukrainasta peräisin olevan ferropiimangaanin osalta, - 40,6 % Brasiliasta peräisin olevan ferropiimangaanin osalta, - 55,6 % Etelä-Afrikasta peräisin olevan ferropiimangaanin osalta (Taricin lisäkoodi 8818), lukuun ottamatta seuraavan yrityksen, johon sovelletaan jäljempänä esitettyä tullia, valmistamaa tuotetta: - 45,3 % Highveld Steel and Vanadium Corporation Limited, Witbank (Taricin lisäkoodi 8819). 3. Jos toisin ei määrätä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden yhteisössä vapaaseen liikkeeseen luovutuksen edellytyksenä on väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden tallettaminen. 2 artikla Kyseiset osapuolet voivat esittää kirjallisesti näkökantansa ja pyytää tulla komission kuulemiksi yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 2423/88 7 artiklan 4 kohdan b alakohdan säännösten soveltamista. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Jollei asetuksen (ETY) N:o 2423/88 11, 12 ja 13 artiklan säännöksistä muuta johdu, tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan neljän kuukauden ajan, ellei neuvosto vahvista lopullisia toimenpiteitä ennen tämän ajanjakson päättymistä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 1994. Komission puolesta Leon BRITTAN Komission jäsen (1) EYVL N:o L 209, 2.8.1988, s. 1 (2) EYVL N:o L 66, 10.3.1994, s. 10 (3) EYVL N:o C 210, 4.8.1993, s. 5