NEUVOSTON PÄÄTELMÄT, annettu 20 päivänä joulukuuta 1996, elinikäisen oppimisen strategiasta



Virallinen lehti nro C 007 , 10/01/1997 s. 0006 - 0012



NEUVOSTON PÄÄTELMÄT, annettu 20 päivänä joulukuuta 1996, elinikäisen oppimisen strategiasta (97/C 7/02) I. JOHDANTO 1. Tämän päivän tietoyhteiskunnassa maailma on astumassa laajan muutoksen aikakauteen. Muutoksen nopeus ja laajuus johtaa siihen, että tietojen ja taitojen ajan tasalle saattaminen ja uudistaminen on tärkeämpää kuin koskaan aikaisemmin. 2. Näin ollen vallitsevat asenteet yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen sekä koulutuksen rakenteet joutuvat monien haasteiden eteen: on edistettävä henkilökohtaista vastuuta uusien tietojen ja taitojen hankkimisesta; on edistettävä yksilön henkilökohtaista kehitystä; tietoyhteiskunta kehittyy; tiedot ja taidot kehittyvät, erityisesti tulevaisuudessa vaadittavien uusien pätevyyksien osalta; on vastattava moninaiseen perus- ja täydennyskoulutuksen tarpeeseen; työympäristö ja yhteiskunta yleensä muuttuvat, tulee uudenlaisia työpaikkoja, työaikoja järjestellään uudelleen ja uusia työhön liittyviä oppimismuotoja kehitetään; työmarkkinoiden joustavuus lisääntyy ja yksilöiden on sopeuduttava yhteiskuntaan, osallistuttava aktiivisesti demokraattiseen päätöksentekoprosessiin ja omaksuttava kestävän kehityksen periaate. 3. Elinikäinen oppiminen on oleellista näihin haasteisiin vastattaessa, ja siihen tarvitaan kaikkien asiaan liittyvien eturyhmien yhteistyötä ja sitoutumista, jotta kilpailukyky tehostuisi, jotta työttömyyttä voitaisiin torjua, jotta jokainen osallistuisi täysipainoisesti ja aktiivisesti yhteiskunnan toimiin ja jotta uudistuminen taloudellisen ja yhteiskunnallisen elämän kaikilla aloilla voimistuisi. 4. Elinikäinen oppiminen on ajan mukana muuttuva käsite, ja nykyisin se sisältää niin virallisen kuin epävirallisen oppimisympäristön. Siinä on mukana uusia osanottajia ja yhteistyökumppaneita, joten tehtävät ja vastuut on määriteltävä uudelleen, ja niin yksilöiden kuin koko yhteiskunnan tasolla olisi luotava myönteinen asenne elinkäisen oppimiseen. Lisäksi elinikäisen oppimisen edistämiseen tarvitaan myös työmarkkinaosapuolten asianmukaista osallistumista. 5. Kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä tehdyssä valkoisessa kirjassa korostettiin koulutuksen kiistatta edistävän kasvun elpymistä, kilpailukyvyn paranemista ja korkean työllisyystason palautumista. Vuonna 1994 Essenissä ja 1995 Cannesissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä vahvistetaan valkoisen kirjan periaatteet. Vuoden 1996 Firenzen Eurooppa-neuvostossa korostettiin tarvetta mukauttaa perin pohjin Euroopan unionin koulutusjärjestelmiä. Siinä tuotiin lisäksi esiin, että "työmarkkinaosapuolia olisi kannustettava tekemään aloitteita nuorten, pitkäaikaistyöttömien ja työttömien naisten sijoittumiseksi työmarkkinoille, elinikäisen oppimisen edistämiseksi sekä työ- ja työaikajärjestelyjen joustavuuden kehittämiseksi." 6. Koulutusta käsittelevässä valkoisessa kirjassa, "Opettaminen ja oppiminen - kohti kognitiivista yhteiskuntaa", todetaan, että tulevaisuuden yhteiskunta on kognitiivinen yhteiskunta ja että "koulutus tulee olemaan entistä enemmän sosiaalisen tunnistamisen, yhteiskuntaan kuuluvuuden, sosiaalisen nousun ja yksilöllisen kypsymisen olennainen väline". Tätä korostettiin myös 6. toukokuuta 1996 tehdyissä neuvoston päätelmissä valkoisesta kirjasta (1). 7. Elinikäisen oppimisen eurooppalainen teemavuosi on auttanut huomattavasti lisäämään tietoa ja edistämään käsitettä kaikille kuuluvasta elinikäisestä oppimisesta. Euroopan neuvosto, UNESCO ja OECD ovat kukin tahollaan edistäneet alan toimintaa ja käsityksiä. Lisäksi useat jäsenvaltiot ovat luoneet elinikäisen oppimisen merkityksen tunnustavia toimintakehyksiä. Näin ollen on asianmukaista, että Euroopan unionin neuvosto omalta osaltaan selvästi edistäisi elinikäisen oppimisen strategian aktiivista toteuttamista. Siinä olisi huomioitava ne aloitteet, joita Euroopan unioni on jo toteuttamassa tällä alalla sekä hyödynnettävä jäsenvaltioiden monipuolista kokemusta, toimintaa ja ajattelua. EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon mainitut näkökohdat sekä - perustamissopimuksen 126 ja 127 artiklan määräykset, - perustamissopimuksen 3 b artiklassa ilmaistun toissijaisuusperiaatteen, ja - vaatimuksen noudattaa Euroopan yhteisölle asetettuja rahoitusnäkymiä; ON ANTANUT SEURAAVAT PÄÄTELMÄT: II. ELINIKÄISEN OPPIMISEN STRATEGIAA TUKEVAT PERIAATTEET Elinikäisen oppimisen strategiaa tukevat periaatteet ovat peräisin yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen perustavoitteesta palvella yksilöllistä, kulttuurista, sosiaalista ja taloudellista hyvinvointia sekä parantaa kaikkien kansalaisten elämänlaatua. Tässä mielessä seuraavien periaatteiden pitäisi kuulua oleellisesti elinikäisen oppimisen strategian kehittämiseen: - Elinikäistä oppimista koskevia aloitteita luotaessa olisi saatava aikaan sopiva tasapaino yksilöä, kulttuuria, kansalaisena toimimista ja yhteiskuntaa koskevan ulottuvuuden sekä taloudellisten ja työllisyysnäkökohtien välille. Lisäksi niihin olisi sisällytettävä myös demokratian periaatteet ja ihmisoikeusarvot. - Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen jokaisessa vaiheessa olisi asianmukaisesti edistettävä jatkuvaa elinikäistä oppimista. - Elinikäisen oppimisen olisi perustuttava monipuolisiin oppimismahdollisuuksiin, joiden ansiosta kaikki yksilöt voivat edistyä opinnoissaan yhteiskunnallisten, kulttuuristen sekä taloudellisten harrastustensa ja tarpeittensa mukaisesti. - Yleissivistävä ja ammatillinen peruskoulutus ovat elinikäisen oppimisen perusta, ja perusvalmiuksien eli luku-, kirjoitus- ja laskutaidon lisäksi siihen olisi sisällytettävä laaja, koko elämän kestävää oppimista rohkaiseva ja tukeva tieto-, taito-, asenne- ja kokemuspohja. - Elinikäisellä oppimisella tulisi pyrkiä edistämään jokaisen yksilöllisiä kykyjä, lisäämään työllistymismahdollisuuksia, hyödyntämään parhaalla mahdollisella tavalla käytettävissä olevia inhimillisiä voimavaroja, edistämään miesten ja naisten välistä tasa-arvoa, vähentämään sosiaalista syrjäytymistä sekä edistämään aktiivista osallistumista demokraattiseen yhteiskunnan toimintaan. - Elinikäinen oppiminen edellyttää, että koulutusta tarkastellaan joustavasti ja innovatiivisesti, perhesiteet huomioon ottaen, yksilöiden tiedonhalun, aloitteellisuuden ja motivaation edistämiseksi oppimisprosessissa. - Elinikäinen oppiminen edellyttää, että yksilöt opiskelijoina kehittyvät ottamaan yhä enemmän vastuuta omasta yleissivistävästä ja ammatillisesta koulutuksestaan sekä persoonallisuutensa kehittämisestä, ja tätä varten aikuisopiskelijoiden saatavilla tulisi olla asianmukaista ohjausta ja neuvontaa. - Yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisen pitäisi olla jatkuvan elinikäisen oppimisen keskeinen tavoite sen kaikissa vaiheissa. - Yksilöiden, laitosten, järjestöjen, yritysten, alueellisten viranomaisten, keskushallinnon, tarpeen mukaan työmarkkinaosapuolten sekä koko yhteiskunnan olisi jokaisen omalla vastuualueellaan yhteisesti luotava edellytykset myönteiselle asennoitumiselle elinikäiseen oppimiseen sen kaikilta osin ja saatava aikaan tällainen asennoituminen sekä minimoitava esteet koulutukseen, ammatilliseen koulutukseen ja muihin oppimistoimintoihin osallistumiselle. III. EDELLEEN KEHITETTÄVÄT ALAT Elinikäisen oppimisen käsitteen muuttaminen Euroopan kansalaisten eläväksi todellisuudeksi merkitsisi uutta virstanpylvästä yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen kehittämisessä Euroopan unionissa. Eteenpäinmeno tässä asiassa edellyttää elinikäisen oppimisen perusteellista ymmärtämistä, halua asettaa uusia päämääriä sekä siitä huolehtimista, että halutaan sitoutua elinikäisen oppimisen toimintatapoihin. Seuraavassa eräitä toisiinsa liittyviä alueita, joiden kehittämistä voitaisiin tarkastella: - koulujärjestelmälle asetetut haasteet - taloudelliset ja yhteiskunnalliset näkökohdat - yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen avulla tapahtuva paikallisyhteisöjen kehittäminen - jatkuva yleissivistävä ja ammatillinen koulutus - yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen väliset yhteydet - koulutukseen pääsy, todistusten antaminen ja niiden tunnustaminen - opettajat ja aikuiskouluttajat - uusien teknologioiden osuus. Näiden päätelmien liitteessä esitetään jokaisen alan osalta yksityiskohtaisemmin puitteet toteutettaville jatkokehitysmahdollisuuksille. Neuvosto on sitä mieltä, että elinikäisen oppimisen strategioiden kehittäminen jäsenvaltioissa niiden omien perustuslaillisten, organisatoristen ja poliittisten puitteiden mukaisesti on keskeisen tärkeää ja vaatii jatkuvaa huomiota. Näin ollen neuvosto kehottaa tulevia puheenjohtajavaltioita oman harkintansa mukaan antamaan etusija näiden päätelmien liitteen A-H kohdissa esille otettujen kysymysten yksityiskohtaisemmalle tarkastelulle ja esittämään tarvittaessa neuvostolle ehdotuksia lisäpäätelmiksi tai vastaaviksi asiakirjoiksi. Lisäksi neuvosto kehottaa komissiota rohkaisemaan jäsenvaltioita SOKRATES- ja LEONARDO DA VINCI -ohjelmien puitteissa vaihtamaan tietoja ja kokemuksia erilaisista lähestymistavoista elinikäiseen oppimiseen. Lopuksi neuvosto katsoo, että elinikäinen oppiminen on kehittyvä käsite ja että nämä päätelmät eivät millään tavoin estä muiden tulevaisuudessa mahdollisesti esille tulevien kysymyksien ja kehitettävien alueiden tarkastelua. (1) EYVL N:o C 195, 6.7.1996, s. 1 LIITE Neuvosto on sitä mieltä, että näiden päätelmien III osassa esitetyillä aloilla tapahtuva kehitys on välttämätön osa elinikäisen oppimisen kehittämistä. Seuraavassa on joitakin jatkokehitysmahdollisuuksia kullekin alalle: A. Koulujärjestelmälle asetetut haasteet Ensimmäinen lapsen kohtaama kasvatusympäristö on oma perhe. Sillä on todistettavasti suuri merkitys koulutuksen kannalta, olipa se sitten myönteinen tai kielteinen. Sen vuoksi myönteiset varhaisen vaiheen tukistrategiat samoin kuin kaikkien lasten ja erityisesti riskiryhmiin kuuluvien lasten varhaiskasvatus ovat erittäin tärkeitä. On olennaisen tärkeää, että peruskoulutus antaa laajan tieto-, taito-, asenne- ja kokemuspohjan, joka tukee myöhempää oppimista läpi koko elämän. Koulutuksen kaikilla tasoilla olisi otettava huomioon suuntautuminen kohti elinikäistä oppimista sekä opetussisältöjä suunniteltaessa että menetelmiä toteutettaessa. Koulun ja paikallisyhteisön, työelämä mukaan luettuna, välille tarvitaan myös tiiviimpiä yhteyksiä. Seuraavassa eräitä mahdollisia kehityksen avainaloja: - erityisesti riskiryhmiin kuuluvien lasten varhaiskasvatus sekä kodin, koulun ja yhteiskunnan välinen yhteistyökumppanuus sekä vanhempien ja yhteisön antama koulutus, - oppimisvaikeuksista kärsivien oppilaiden varhainen tunnistaminen sekä sopivien korjaavien toimenpiteiden toteuttaminen, - lisäponnistelut luku- ja kirjoitustaidottomuuden sekä laskutaidottomuuden torjumiseksi ja viestintätaitojen parantamiseksi, kielten oppimisen ja opettamisen kehittäminen ja monimuotoistaminen mukaan luettuna, - aloitteet koulumenestyksen edistämiseksi, - opetussuunnitelmaa koskevien ja pedagogisten sekä johdon ja hallinnon alan parannusten ja uudistusten jatkuva tukeminen ja asianmukaisen täydennyskoulutuksen kehittäminen kaikille osapuolille, - korkealaatuisen ohjauksen, neuvontapalvelujen ja tiedotuksen järjestäminen, mukaan lukien hyvin suunnitellut tiedotusohjelmat, jotka on suunnattu niitä eniten tarvitseville, - multimediavälineiden käytön edistäminen kouluissa varojen sallimissa puitteissa, ja kyseisen teknologian käytön edistäminen pedagogisten käytäntöjen parantamiseksi kouluissa, - koulujen ja muun yhteisön välisen yhteistyökumppanuuden edistäminen, työelämä mukaan lukien. B. Taloudelliset ja yhteiskunnalliset näkökohdat Taloudellisen muutoksen aikana työttömyys on eurooppalaisen yhteiskunnan vakavimpia ongelmia. Joukko tekijöitä, kuten koulutuksen taso, vaikuttaa ratkaisevasti työllistettävyyteen. Jotkut koulunsa vajain pätevyyksin päättäneistä eivät onnistu löytämään työpaikkaa, ja heitä uhkaa pysyvä syrjäytyminen aktiivisesta yhteiskuntaelämästä. Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen alan toimilla on tärkeä asema työttömyyden ehkäisyssä ja rakennemuutoksen vaikutusten käsittelyssä. Näin ollen elinikäisen oppimisen aloitteiden ja koulumenestykseen tähtäävien toimenpiteiden olisi kohdistuttava erityisesti työttömiin ja niihin, joita työttömyys uhkaa. Työssä olevien osalta voitaisiin kehittää edelleen käsitystä yrityksestä oppimisympäristönä ja tämän vaikutuksista työn järjestämiseen ja ajankäyttöön, ja työmarkkinaosapuolten osallistumista elinikäisen oppimisen toteuttamiseen pitäisi tarvittaessa voimistaa. Nuorten yleissivistävän ja ammatillisen peruskoulutuksen on oltava luonteeltaan ja laadultaan mahdollisimman korkealuokkaista, ja sitä olisi tuettava julkisen ja yksityisen sektorin välisellä yhteistyökumppanuudella monissa kysymyksissä, kuten siirtymisessä koulutuksesta työmaailmaan. Pyrittäessä vastaamaan talouden ja työmarkkinoiden haasteisiin tarvitaan useita toimenpiteitä, joista jotkut perustuvat Euroopan unionin tukemiin tämänhetkisiin aloitteisiin näitä tukien. Tällaisia voivat olla: - erityistoimenpiteiden kehittäminen pitkäaikaistyöttömiä varten sekä niitä nuoria varten, jotka etsivät ensimmäistä työpaikkaansa, - hallitumpi siirtyminen koulusta toiseen ja koulusta ammatilliseen peruskoulutukseen tai harjoitteluun, erityisesti niiden koulutuksensa päättävien osalta, joilta joko puuttuu vaadittava pätevyys tai joiden ammatillinen pätevyys on puutteellinen, - korkealaatuisten ammatillisten peruskoulutusohjelmien tarjoaminen; ohjelmien on keskityttävä nykyaikaisessa elämässä vaadittaviin tietoihin, taitoihin ja pätevyyksiin ja oltava niin suunniteltuja, että ne ovat puoleensavetäviä, kehittävät osallistujien itseluottamusta ja myönteistä asennoitumista, ja niissä on otettava huomioon työmarkkinoilla tarvittavat laajapohjaisemmat tiedot ja taidot, - aktiivisen yhteistyökumppanuuden rohkaiseminen ammatillisten ja muiden oppilaitosten ja työelämän välillä, jotta luotaisiin uusia yhteyksiä koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen sekä työelämän välille, - uusia oppimismahdollisuuksia tarjoavien tilaisuuksien lisääminen sellaisilla aloilla kuin luku- ja kirjoitustaito, laskutaito, persoonallisuuden kehittäminen, sukupuolten tasa-arvoa koskeva tutkimus ja mittatilaustyönä tehtävät koulutusohjelmat, joissa pyritään vastaamaan uusien työllistymismahdollisuuksien asettamiin taitovaatimuksiin, - työpaikan aseman kehittäminen oppimisympäristönä, jotta helpotettaisiin työvoiman tietojen, taitojen ja pätevyyden jatkuvaa kehittämistä. C. Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen avulla tapahtuva paikallisyhteisön kehittäminen Elinikäisessä oppimisessa olisi yksilön ja paikallisyhteisön kehittämistä tarkasteltava laajasti ja kokonaisvaltaisesti. Koulutuksella ja ammatillisella koulutuksella voidaan myötävaikuttaa paikallisyhteisöjen kehitykseen saamalla ne mukaan edistämään aktiivisesti elinikäisen oppimisen mahdollisuuksia ja pitämään jäsentensä osalta yllä elinikäisen oppimisen kulttuuria. Paikallisyhteisöjen pitäisi olla mahdollista kehittyä oppimisyhteisöiksi, jos niille annetaan enemmän vastuuta omasta koulutuksestaan ja oppimisestaan. Tämän on tärkeää sekä yksilön että paikallisyhteisön jatkuvalle niin sosiaaliselle, kulttuuriselle kuin taloudelliselle kehitykselle. Se on myös tärkeää, jotta paikalliset yhteisöt pystyvät tehokkaammin selviytymään yhteiskunnassa tapahtuvista nopeista muutoksista. Lisäksi sillä on tärkeä merkitys edistettäessä kaikkien kansalaisten aktiivista osallistumista poliittisiin ja demokraattisiin toimintatapoihin. Seuraavassa eräitä mahdollisia kehityksen avainaloja: - tietojen ja kokemusten vaihto eri jäsenvaltioiden käytännöistä ja suhtautumistavasta yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen avulla tapahtuvaan paikallisyhteisön kehittämiseen, - olisi tutkittava perusteellisesti ajatusta koulusta paikallisyhteisön voimavarana ja paikallisyhteisöstä merkittävänä koulutusvoimavarana ja siitä olisi käytävä keskustelua, - kannattaa tutkia epävirallisella tavalla syntyviä oppimismahdollisuuksia ydinperheen ja laajasti käsitetyn perheen puitteissa, - on tärkeää rakentaa yhteyksiä epävirallisen paikallisissa yhteisöissä annettavan yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen sekä virallisen koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen välille. D. Jatkuva yleissivistävä ja ammatillinen koulutus Sekä yritysten että yksilöiden ammatillisen jatkokoulutuksen vaatimukset ovat kasvamassa ja eriytymässä. Työnantajien, työntekijäjärjestöjen ja ammattiliittojen ratkaisevan tärkeä asema jatkuvan yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen ohjelmien kehittämisessä on tunnustettava ja otettava huomioon. Millään muulla yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen alalla vaatimus kaikkien työelämän osatekijöiden välisestä sekä työelämän ja yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen välisestä yhteistyökumppanuudesta ei ole yhtä tärkeä. Tällaisten siteiden luominen vaikuttaa todennäköisesti merkittävästi sekä työn organisointiin että yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestämiseen, todistusten antamiseen ja niiden tunnustamiseen. Aikuisten ammattitaidon ja ammatillisen pätevyyden uudistamisesta pitäisi tulla tärkeä osa yliopistojen ja muiden korkeakoulujen tehtäväkenttää niiden omien valmiuksien puitteissa. Se on erittäin tärkeätä Euroopan unionin teknologisen suorituskyvyn ja kilpailukyvyn kannalta, ja sen pitäisi olla elinikäisen oppimisen käsitteen oleellinen osa. Seuraavassa eräitä mahdollisia kehityksen avainaloja: - yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestäjien, tarvittaessa työmarkkinaosapuolten sekä hallinnon kehitteillä olevan yhteistyön tehostaminen ammattitaidon parantamisen ja täydennyskoulutuksen ensisijaisia tavoitteita määritettäessä ja sovittaessa strategiasta, jonka avulla niitä voidaan toteuttaa, - sellaisten inhimillisiä voimavaroja koskevien työpaikkastrategioiden kehittäminen, jotka tunnistavat paremmin työvoiman koulutustarpeet, jotta se voi sopeutua uusiin tilanteisiin työpaikalla. Strategioihin pitäisi sisällyttää toimenpiteitä, joilla tuetaan joko työssä tai sen ulkopuolella uudelleen kouluttautuvia tai ammattitaitoaan parantavia työntekijöitä, - yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen tehtävien sijoitusten kannustaminen, - korkeakouluilla elinikäisessä oppimisessa olevan osuuden edelleen kehittäminen ottaen huomioon aikuisten ja työelämän monet jatkuvaa yleissivistävää ja ammatillista koulutusta koskevat tarpeet, - korkea-asteen koulutuksen kurssien järjestäminen, jotta voidaan vastata aiheen, sisällön, keston ja metodologian osalta aikuisopiskelijoiden tarpeisiin, asianosaisten kyvyt huomioon ottaen, - uudenlaisten yhteyksien luominen työn ja koulutuksen välille, sekä - yleisten aikuiskoulutusmahdollisuuksien kehittäminen siten, että edistetään persoonallisuuden kehittymistä, osallistumista yhteiskuntaan ja työllistymismahdollisuuksia. E. Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen väliset yhteydet Viime vuosien aikana on monien koulujen ja yritysten välille luotu uusia yhteyksiä ja yhteistyötä. Tällaisille pyrkimyksille tulisi antaa kaikki mahdollinen tuki, ja asianmukaista yhteistyötä tulisi edistää koulutuksen sekä teollisuuden ja talouselämän välillä. Nykyajan työelämässä tapahtuneet perusteelliset muutokset ovat tehneet varhaisessa vaiheessa tapahtuvan erikoistumisen vähemmän tärkeäksi ja kaventaneet yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen välistä eroa. Niiden välille on muodostumassa läheisempi yhteys. Pyrkimykset niiden tasa-arvoisen aseman varmistamiseksi ovat lisääntyneet merkittävästi, mutta lisää työtä kuitenkin tarvitaan, jotta ammatillista koulutusta arvostettaisiin yhtä paljon kuin muuta koulutusta. Seuraavassa eräitä mahdollisia kehityksen avainaloja: - edistetään yleissivistävän koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen tiiviimpää yhteistyötä, jotta pystytään vastaamaan nopeasti muuttuvan työelämän tarpeisiin, - varmistetaan, että opiskelijoiden aktiivinen sitoutuminen edistää kaikkien oppiaineiden opettamis- ja oppimisprosessia sellaisella innoittavalla pedagogisella tavalla, jolla opiskelija perehdytetään kyseessä olevan alan arvoihin ja perinteisiin, sekä - opiskelijoille järjestetään enemmän tilaisuuksia hankkia mielekästä työkokemusta, ja tutkitaan mahdollisuuksia todistusten antamiseen ja niiden tunnustamiseen. F. Koulutukseen pääsy, todistusten antaminen ja niiden tunnustaminen Elinikäinen oppiminen edellyttää aikaisempaa joustavampia, sujuvampia ja opiskelijakeskeisempiä koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen rakenteita. Tämä ei tarkoita pelkästään ammatilliseen koulutukseen pääsyn ja akateemiseen sivistykseen johtavien yhteyksien helpottamista järjestelmien kaikilla tasoilla ja läpi koko elämän, vaan myös hyväksyttävien järjestelmien luomista oppimisen arvioimiseksi ja sen antaman pätevyyden vahvistamiseksi, jotta taataan asianmukaiset standardit ja varmistetaan korkea laatu. Toimivat todistusten antamistavat, joihin olisi yhdistetty selkeä elinikäisen oppimisen filosofia ja käytännön toimintakehys, voisivat vähentää koulutuksellista epätasa-arvoa ja myös vaikuttaa siihen, että oppimissaavutukset tunnustetaan siitä riippumatta, missä yhteydessä oppi on saatu. Tällaista todistuksenantojärjestelmää kehitettäessä voitaisiin tarkastella sellaisia pääperiaatteita kuin koulutukseen pääsy, joustavuus, edistyminen, liikkuvuus, laatu, avoimuus ja tunnustaminen. Seuraavassa eräitä mahdollisia kehityksen avainaloja: - kehitetään nykyistä joustavampia todistusten antamisen ja niiden tunnustamisen tapoja, - kiinnitetään erityistä huomiota keinoihin tunnustaa aikaisemmista kokemuksista, saavutuksista ja oppimisesta hankittuja pätevyyksiä, ja pyritään levittämään hyviä toimintatapoja, - parannetaan pääsyä korkea-asteen koulutukseen, - rohkaistaan korkeakouluja vastaamaan erityisesti aikuisten opiskelijoiden tarpeisiin kehittämällä sopivia kursseja mahdollisimman monella tiedon alalla ja tarjoamalla asianmukaista ohjauspalvelua, - kiinnitetään erityistä huomiota houkuttelevaan, elinikäisen oppimisen mahdollisuuksia koskevaan mahdollisimman laajaan tiedotukseen sekä yleisten kirjastojen ja radio- ja televisiopalvelujen tarjoamien mahdollisuuksien kehittämiseen tiedotustoiminnan ja yleensäkin elinikäisen oppimisen osalta, sekä - järjestetään tunnustettuja perinteisten, vakiintuneiden järjestelmien ulkopuolisia ohjelmia uusien teknologioiden ja etäopiskelun sekä etäkoulutuksen antamien mahdollisuuksien avulla. G. Opettajat ja aikuiskouluttajat Opettajakunnan laatu ja sen sopeutuminen ja muutoshalukkuus ovat keskeisiä asioita elinikäisessä oppimisessa. On erityisen tärkeää, että opettajien peruskoulutusta tarvittaessa täydennetään hyvin kohdennetuilla perehdyttämisohjelmilla ja tuetaan tehokkaan täydennyskoulutuksen säännöllisellä saatavuudella. Aikuiskoulutuksen erityisluonteen vuoksi on alalla työskentelevien kouluttajien omaksuttava erilainen filosofinen ja metodologinen lähestymistapa. Aikuiskoulutuksen on saatava asianmukaista ja tehokasta tukea, mikäli sen halutaan täysin täyttävän tehtävänsä elinikäisessä oppimisessa. Seuraavassa eräitä mahdollisia kehityksen avainaloja: - varmistetaan opettajien ja aikuiskouluttajien korkealaatuisen perus- ja uudelleenkoulutuksen saatavuus, - tuetaan opettajien ja aikuiskouluttajien korkealaatuista alku-, perehdyttämis- ja täydennyskoulutusta, - tunnustetaan aikuiskouluttajan tehtävien erityisluonne, ja määritellään vaadittavat perustavat tietoon liittyvät asenteet ja taidot, - huolehditaan koulutusalojen välisestä ammatillisesta liikkuvuudesta, jota tuetaan järjestämällä täydennyskoulutusta. H. Uusien teknologioiden osuus Uusien teknologioiden saatavuus on lisännyt yleissivistäviä ja ammatillisia koulutusohjelmia järjestävien ja niihin osallistuvien mahdollisuuksia valita ohjelmia siten, että uudet teknologiat ovat nykyisin merkittävä osa näitä ohjelmia. Uusien teknologioiden suomien mahdollisuuksien hyväksikäyttö elinikäisen oppimisprosessin tukemiseksi, avustamiseksi ja kannustamiseksi on suora haaste koulutussuunnittelijoille ja kouluttajille. Osana haastetta on sen varmistaminen, että uudet teknologiat eivät edistä uudenlaista yksilöiden ja alueiden välistä eriarvoisuutta ja lisää syrjäytymisen tunnetta. Seuraavassa eräitä mahdollisia kehityksen avainaloja: - oppilaitokset varustetaan varojen sallimissa puitteissa laajalti uudella teknologialla, jonka avulla opettamiseen ja oppimiseen voidaan saada uusia ja tehokkaita vaihtoehtoja, ja kehitetään niiden pedagogiseen soveltamiseen tarvittavat menetelmät, - kehitetään opettajien perus- ja täydennyskoulutusta multimediavälineiden käytössä ja soveltamisessa, - tutkitaan, miten etäopiskelua voisi parhaiten hyödyntää, ja edistetään sen kehittämistä, sekä - levitetään tietoa ja vertaillaan kokemuksia opetusteknologian hyödyntämisen parhaista käytännöistä.