Neuvoston direktiivi 63/607/ETY, annettu 15 päivänä lokakuuta 1963, palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman määräysten täytäntöönpanosta elokuvateollisuudessa



Virallinen lehti nro 159 , 02/11/1963 s. 2661 - 2664

Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0008

Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1963-1964 s. 0047

Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0008

Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1963-1964 s. 0052

Kreikank. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0022

Espanjank. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0025

Portugalink. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0025



NEUVOSTON DIREKTIIVI, annettu 15 päivänä lokakuuta 1963, palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman määräysten täytäntöönpanosta elokuvateollisuudessa (63/607/ETY) EUROOPAN TALOUSYHTEISÖN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 63 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (1) ja erityisesti sen V osaston C jakson c kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3), sekä katsoo, että elokuvien vaihto jäsenvaltioiden välillä kuuluu jakelun ja taloudellisen hyödyntämisen osalta palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman määräysten alaan, elokuvateollisuuden yhteismarkkinoiden toteuttaminen aiheuttaa useita ongelmia, jotka on ratkaistava asteittain siirtymäkauden aikana, ja elokuvien tuontia koskevien rajoitusten poistaminen on vain eräs osa elokuvateollisuuden koko ongelmakentästä, yleisen toimintaohjelman V osaston C jakson c kohdan toisessa kappaleessa todetaan elokuvateollisuuden osalta, että sellaisia kahdenvälisiä kiintiöitä, joista on sovittu jäsenvaltioiden kesken, silloin kun perustamissopimus tuli voimaan, kasvatetaan kolmanneksella niissä valtioissa, joissa on rajoitettu valotettujen ja kehitettyjen filmien levitystä ja kaupallista hyödyntämistä varten tarkoitettua tuontia, tämän direktiivin oikean soveltamisen varmistamiseksi on syytä määritellä käsite elokuva, ja laatia yhteiset arviointiperusteet elokuvan määrittelemiseksi alkuperältään jossakin jäsenvaltiossa tehdyksi, ja on tarpeen lujittaa saavutettua vapautumisen astetta niiden elokuvien levityksessä, kaupallisessa hyödyntämisessä ja vaihdossa, jotka eivät ole kahdenvälisten vaihtokiintiöiden piirissä, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tämän direktiivin soveltamiseksi toteutettavat toimenpiteet koskevat edunsaajia, jotka on määritelty palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman I osastossa. Tässä direktiivissä tarkoitettuja elokuvia ovat 2 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaiset elokuvat, joiden katsotaan, ottaen huomioon 3 ja 4 artiklan säännökset, olevan alkuperältään jostakin jäsenvaltiosta. 2 artikla Tässä direktiivissä `elokuvalla` tarkoitetaan valmistuneen, julkiseen tai yksityiseen esitykseen tarkoitetun elokuvateoksen jokaista kopiota, joka vastaa alkuperäistä elokuvateosta, ja johon liittyvät kaikki oikeudet, jotka sallivat sen kaupallisen käytön ja jotka perustuvat kansainvälisiin yleissopimuksiin ja muihin kansainvälisiin määräyksiin. Elokuvat luokitellaan seuraavasti: a) pitkä elokuva: 35 mm elokuva, jonka pituus 1 600 m tai enemmän; b) lyhytelokuva: 35 mm elokuva, joka on lyhyempi kuin 1 600 m; c) uutiselokuva: 35 mm elokuva, jonka pituus on keskimäärin 200 m tai enemmän ja jonka tarkoituksena on välittää säännöllisiä selostuksia sekä ajankohtaiskatsauksia, värillinen uutiselokuva voi olla lyhyempi kuin 200 m. Leveydeltään muunlaisten elokuvien pituuden on oltava sellainen, että esityksen kestoaika vastaa edellä a, b ja c kohdassa määriteltyjen elokuvien kestoaikoja. 3 artikla Tässä direktiivissä elokuvan katsotaan olevan alkuperältään jostakin jäsenvaltiosta, jos se täyttää seuraavat edellytykset: a) elokuvan on tuottanut yritys, joka täyttää palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman I osastossa asetetut edellytykset; b) studiokuvaukset on toteutettu yhteisön alueella sijaitsevissa studioissa. Jos elokuvan aihe kuitenkin edellyttää ulkokohtausten kuvausta jossakin kolmannessa maassa, voidaan enintään 30 prosenttia studiossa kuvatuista kohtauksista kuvata kolmannen maan alueella; c) alkuperäinen toisinto on oltava äänitetty kyseisen jäsenvaltion kielellä tai yhdellä sen kielistä, lukuun ottamatta niitä vuoropuhelun osia, jotka käsikirjoituksen mukaisesti edellyttävät jonkin toisen kielen käyttämistä, ja mikäli elokuva toteutetaan useana versiona, tulee yksi näistä versioista tehdä kyseisen jäsenvaltion kielellä tai yhdellä sen kielistä; d) käsikirjoituksen, sovituksen, vuoropuhelun ja erityisesti kyseistä elokuvaa varten sävelletyn musiikin tekijät ovat kyseisen jäsenvaltion kansalaisia tai kuuluvat sen kulttuuripiiriin; e) ohjaaja on kyseisen jäsenvaltion kansalainen tai kuuluu sen kulttuuripiiriin; f) elokuvan toteutuksesta vastaavista, toisin sanoen pääosien esittäjistä, tuotantopäälliköistä, kuvauspäälliköistä, äänittäjistä, leikkaajista, lavastajista sekä puvustajista enemmistö on kyseisen jäsenvaltion kansalaisia tai sen kulttuuripiiriin kuuluvia henkilöitä. Muiden jäsenvaltioiden kansalaisten tai jonkin jäsenvaltion kulttuuripiiriin kuuluvien henkilöiden osallistuminen d, e ja f alakohdassa tarkoitettuun toimintaan ei estä tunnustamasta elokuvan alkuperämaaksi jäsenvaltiota, jos kyseinen jäsenvaltio on sille sen ominaisuuden antanut. Jäsenvaltioiden kulttuuripiiriin kuulumattomien kolmansien maiden kansalaisten osallistuminen d ja f alakohdassa tarkoitettuun toimintaan enintään kahdella viidesosalla kaikista osallistujista ei liioin estä tunnustamasta elokuvan alkuperämaaksi jäsenvaltiota, jos kyseinen jäsenvaltio on sille sen ominaisuuden antanut. Tämä koskee myös tapauksia, jossa e alakohdassa tarkoitettua toimintaa hoitava kolmannen maan kansalainen ei kuulu minkään jäsenvaltion kulttuuripiiriin, edellyttäen, että kaikkea d alakohdassa tarkoitettua toimintaa sekä vähintään neljää viidesosaa f alakohdassa tarkoitetuista tehtävistä hoitavat jäsenvaltioiden kansalaiset. 4 artikla Poiketen 3 artiklan säännöksistä katsotaan sellaisten elokuvien olevan alkuperältään jostakin jäsenvaltiosta, joita jäsenvaltioiden tuottajat ovat tuottaneet yhteistuotantona tai yhteistyössä yhteisöön kuulumattomien maiden tuottajien kanssa. Yhteistuotantoelokuviksi katsotaan sellaiset elokuvat, jotka on valmistettu vastavuoroisten kansainvälisten sopimusten perusteella. Yhteistyönä tuotetuiksi elokuviksi katsotaan ne, jotka yhden tai useamman jäsenvaltion tuottajat ja yhden tai useamman kolmannen maan tuottajat ovat yhdessä valmistaneet kansallisen lainsäädännön edellyttämällä tavalla. Sekä yhteistuotantoelokuvien että yhteistyönä tuotettujen elokuvienkin kohdalla jäsenvaltiosta tai -valtioista tulevan taiteellisen ja teknisen osuuden on oltava vähintään 30 prosenttia. Tässä artiklassa tarkoitetut elokuvat voivat levitykseen ja kaupalliseen hyödyntämiseen tarkoitettuina liikkua vapaasti kaikkien jäsenvaltioiden välillä. 5 artikla Jäsenvaltiot eivät millään tavoin saa rajoittaa seuraavien elokuvien tuontia, levitystä ja kaupallista hyödyntämistä: a) lyhytelokuvat; b) uutiselokuvat, edellyttäen että siirtymäkauden loppuun saakka voidaan säilyttää niiden uutiselokuvien levitystä ja kaupallista hyödyntämistä koskevat voimassa olevat rajoitukset, jotka sisältävät vain yhdessä maassa esitettäväksi tarkoitettuja aiheita; c) pitkät elokuvat, joilla on dokumentaarista arvoa, kuten kulttuuria, tiedettä, tekniikkaa tai teollisuutta käsittelevät elokuvat sekä nuorille tarkoitetut opetus- ja kasvatuselokuvat tai Euroopan yhteisön tavoitteita edistävät elokuvat. 6 artikla Minkäänlaisia rajoituksia ei saa kohdistaa sellaisten toisessa jäsenvaltiossa tuotettujen pitkien elokuvien tuontiin toiseen jäsenvaltioon tai niiden levitykseen ja kaupalliseen hyödyntämiseen tässä valtiossa, jotka esitetään alkukielisenä toisintona ilman tekstitystä tai tekstitettynä sen valtion kielellä tai yhdellä sen valtion kielistä, jossa elokuvaa kaupallisesti hyödynnetään. 7 artikla 1. Mikäli jäsenvaltioiden kesken on sovittu kiintiöistä, kyseisten valtioiden on vastavuoroisesti sallittava maahantuonti, levitys ja kaupallinen hyödyntäminen niille toisen valtion elokuville, jotka on jälkiäänitetty esitysmaan kielellä voimassa olevien kiintiöiden mukaisesti. Tämän direktiivin täytäntöönpanoajankohdasta lukien tulee näiden kiintiöiden nousta vähintään 70 elokuvaan vuodessa. 2. Uusina kopioina levitykseen tulevien elokuvien kaupallisesta hyödyntämisestä on sovittava niiden jäsenvaltioiden, joita asia koskee, toimivaltaisten viranomaisten kesken. 3. Jäsenvaltiot eivät saa asettaa kiintiöitä millekään sellaisista jäsenvaltioista tuleville elokuville, joiden kanssa ei ole voimassa kiintiörajoituksia. 8 artikla Edellä olevien artiklojen mukaisesti myönnetyt luvat oikeuttavat tuomaan rajoituksetta kopioita, negatiiveja ja mainosaineistoa. 9 artikla Tämän direktiivin säännökset eivät vaikuta jäsenvaltioiden lainsäädäntöön, kansallisten tai niihin rinnastettavien elokuvien esittämisestä. 10 artikla Elokuvien, joiden alkuperämaa on jäsenvaltio, tuonti-, levitys- ja hyödyntämislupien myöntämiseen ei saa liittää mitään veroja tai vaikutukseltaan vastaavia toimenpiteitä, joiden soveltaminen tai joista vapauttaminen vaikuttaisi syrjivästi. 11 artikla Maahantuovien jäsenvaltioiden viranomaiset eivät tämän direktiivin perusteella ole velvollisia antamaan omalla alueellaan tuonti- ja hyödyntämislupia elokuville, joiden mukana ei seuraa viejänä toimivan jäsenvaltion antamaa todistusta, jolla osoitetaan kyseisten elokuvien alkuperämaa 3 ja 4 artiklan mukaisesti. 12 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan kuuden kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 13 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 15 päivänä lokakuuta 1963. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja L. de BLOCK (1) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 32/62 (2) EYVL N:o 33, 4.3.1963, s. 476/63 (3) EYVL N:o 159, 2.11.1963, s. 2667/63