KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 19 päivänä heinäkuuta 1995,

Sardinian aluetta koskevalla 20 päivänä tammikuuta 1994 annetulla lailla lentoliikenteen reittien liikennöinnille myönnetystä tuesta (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (96/110/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,

ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on kehottanut niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa edellä mainittujen artiklojen mukaisesti ja ottaa huomioon, että mitään huomautuksia ei ole esitetty,

sekä katsoo, että

I

Italian viranomaiset ovat 8 päivänä maaliskuuta 1994 päivätyllä kirjeellä ilmoittaneet komissiolle perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti Sardinian alueen 20 päivänä tammikuuta 1994 antamalla lailla (jäljempänä `20 päivänä tammikuuta 1994 annettu laki`) perustetusta kolmannen tason lentoliikenteen tukijärjestelmästä.

Komissio lähetti Italian hallitukselle 30 päivänä maaliskuuta 1994 lisätietopyynnön, jotta komissiolla olisi käytettävissään kaikki tarvittavat tiedot kannan ilmoittamiseksi tukijärjestelmän soveltumisesta yhteismarkkinoille. Komissio pyysi niiden Sardiniaa koskevien reittien määrittämistä, joille on voitu tai voidaan myöntää liikennöintitukea, sellaisten reittien määrittämistä, joihin voidaan soveltaa 20 päivänä tammikuuta 1994 annetun lain säädöksiä, sekä lisätietoja Italian viranomaisten suorittamasta yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92 (1), sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, eräiden säännösten soveltamisesta (3 artiklan 2 ja 4 kohta sekä 4 ja 5 artikla), jolla voidaan rajoittaa pääsyä markkinoille sekä lopuksi kyseisen tuen laskemisen ja maksamisen yksityiskohtaisista säännöistä ja sen määrästä.

Italian viranomaiset välittivät komissiolle 3 päivänä kesäkuuta 1994 Sardinian alueen viestin, jossa vastattiin osittain 30 päivänä maaliskuuta 1994 lähetettyyn lisätietopyyntöön. Siinä ilmoitettiin, ettei Sardinian alue ole myöntänyt lentoyhtiöille mitään rahoitustukea, että luetteloa reiteistä, joihin kyseistä tukijärjestelmää voidaan soveltaa, ei ollut vielä laadittu, että kyseistä taloudellista korvausta tarjotaan kaikille yhteisön lentoyhtiöille, jotka täyttävät määrätyt edellytykset, ja että korvausten maksamista rajoittaa budjettikohdan määrä. Mitään selvitystä ei sen sijaan annettu asetuksen (ETY) N:o 2408/92 markkinoille pääsyä rajoittavien säännösten soveltamisesta, erityisesti 4 artiklan osalta, jossa säädetään julkisen palvelun velvoitteesta erityisesti vähäliikenteisillä reiteillä sekä niillä liikennöivien yhtiöiden mahdollisista taloudellisista korvauksista. Huolimatta 1 päivänä elokuuta 1994 Italian viranomaisille lähetetystä muistutuskirjeestä viimeksi mainitun kohdan osalta nämä eivät ole toimittaneet komissiolle sen pyytämiä tietoja.

Hallussaan olevien tietojen perusteella komissio päätti aloittaa yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn ja ilmoitti päätöksestään Italian viranomaisille 17 päivänä tammikuuta 1995 päivätyllä kirjeellä. Kirjeessä vaadittiin Italian hallitusta esittämään lausuntonsa komissiolle kuukauden kuluessa ja toimittamaan sille kaikki asian tutkimiseen liittyvät tiedot. Kirje julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (2), ja muita asianomaisia osapuolia kehotettiin esittämään lausuntonsa kuukauden kuluessa sen julkaisemisesta. Italian viranomaiset eivät vastanneet komission vaatimuksiin, eivät ole antaneet mitään lausuntoa eivätkä ole toimittaneet mitään lisätietoa 20 päivänä tammikuuta 1994 annetussa laissa perustetusta tukijärjestelmästä tai Sardiniaan lentävien yhtiöiden julkisen palvelun velvoitteesta. Lisäksi yksikään asianomainen osapuoli ei ole toimittanut menettelyyn liittyviä lausuntoja.

II

Komissio päätti tutkia asian perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan määräysten mukaisesti sekä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (jäljempänä `ETA-sopimus`) 61 artiklan määräysten mukaisesti yksinomaan käytettävissään olevien tietojen perusteella. Koska Italian hallituksen huomautusten ja 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn yhteydessä pyydettyjen tietojen esittämisen määräaika on kulunut loppuun eikä pyydettyjä lausuntoa ja tietoja ole toimitettu, "komissio voi lopettaa menettelyn ja tehdä päätöksen tuen soveltumisesta tai soveltumattomuudesta yhteismarkkinoille käytettävissä olevien tietojen perusteella", kuten yhteisön tuomioistuin totesi 14 päivänä helmikuuta 1990 asiassa Ranska vastaan komissio annetussa tuomiossa (asia C-301/87 (3), perustelujen 22 kohta). Lisäksi tuomioistuin on katsonut 13 huhtikuuta 1994 asiassa Saksa ja Pleuger Worthington vastaan komissio (asiat C-324/90 ja C-342/90 (4)), että komission on ennen päätöstään määrättävä jäsenvaltiot antamaan pyydetyt tiedot vain silloin, kun sen hallussa olevat tiedot eivät riitä päättämään tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Komissio katsoo, että tässä tapauksessa sen hallussa olevat tiedot, jotka Italian viranomaiset toimittivat ilmoittaessaan tukijärjestelmästä sekä vastauksena ennen menettelyn aloittamista esitettyyn pyyntöön toimittaa lisätietoja, riittävät, vaikkakin vaillinaisina, päätöksen tekemiseen 20 päivänä tammikuuta 1994 annetulla lailla perustetun tukijärjestelmän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.

III

Edellä mainitun 20 päivänä tammikuuta 1994 annetun lain tavoitteena on Sardinian lentoliikenteen vahvistaminen valtuuttamalla saaren alueellinen hallitus myöntämään tukea yrityksille tai elimille, jotka harjoittavat säännöllistä kolmannen asteen henkilölentoliikennettä. Kolmannen asteen palveluina pidetään laissa tarkoitettua lentoliikennettä lentokoneilla tai helikoptereilla, joiden kapasiteetti on enintään 50 ja vähintään 9 matkustajaa.

Kyseinen tuki on tarkoitettu tasoittamaan lentoliikenteen harjoittajalle tyhjistä paikoista aiheutuneet tappiot. Se maksetaan ainoastaan 55 prosentista saaren alueellisen hallituksen vuosittain määrittämien lentoyhtiöiden tarjoamista paikoista alueellisen kuljetussuunnitelman mukaisesti. Koska Sardiniasta on jo suorat lentoreitit suurimpiin Italian kaupunkeihin ja tiettyihin muihin Euroopan kaupunkeihin, kyseessä ovat lähinnä paikalliset vähäliikenteiset reitit. Lisäksi tukea myönnetään vain kolmena peräkkäisenä vuotena vuodesta 1994 lähtien ja määrä on 100 prosenttia hyväksytyistä hinnoista ensimmäisenä vuonna, 75 prosenttia toisena vuonna ja 50 prosenttia kolmantena vuonna.

Tukea myönnetään vain 20 päivänä tammikuuta 1994 annetussa laissa säädetyn hallinnollisen menettelyn yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. Tämän menettelyn perusteella tukea hakevien yritysten on esitettävä hakemus ja sen liitteenä tietyt asiakirjat (muun muassa toimintakertomus, tekninen kertomus, hallinnollinen rahoitussuunnitelma, arvioitu selvitys liikennöinnistä) alueelliselle liikennelautakunnalle 31 päivään lokakuuta mennessä sitä vuotta edeltävänä vuonna, jolle tukea haetaan. Vuoden 1994 osalta asiakirjojen esittämisen määräaika on vahvistettu 30 päivään kyseisen lain julkaisemisesta Sardinian autonomisen alueen virallisessa lehdessä. Hyväksyttäviksi katsotut hakemukset on sisällytettävä alueellisen hallituksen vuosittaiseen toimintasuunnitelmaan, jossa otetaan huomioon talousarviossa käytettävissä olevat määrät. Lopuksi yrityksille myönnetään tukea niiden allekirjoitettua sopimuksen, jossa erityisesti määrätään kiellosta muuttaa tai keskeyttää alueellisen liikennelautakunnan hyväksymä toimintasuunnitelma sekä velvollisuudesta soveltaa sen hyväksymiä hintoja, noudattaa henkilökuntaa koskevia lakeja ja sopimuksia ja säilyttää alueellisen liikennelautakunnan hyväksymä henkilöstömäärä.

Näiden tukitoimenpiteiden soveltamisesta aiheutuvat menot arvioidaan 2 miljardiksi Italian liiraksi vuosina 1994-1996. Tuki maksetaan jälkikäteen puolivuosittain edunsaajayrityksille sen jälkeen, kun alueellinen lautakunta on tarkastanut, että paikat kyseiseen palveluun käytetyistä koneista ovat jääneet tyhjiksi. Suunnitellusta tuesta voidaan kuitenkin maksaa enintään 50 prosentin ennakko vakuuden antamista vastaan.

IV

Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

Tässä tapauksessa Sardinian alue on päättänyt myöntää 20 päivänä tammikuuta 1994 annetun lain perusteella tukea yrityksille tai elimille, jotka harjoittavat sellaisia kolmannen asteen lentoliikennepalveluja, joilla taataan yhteydet Sardiniaan.

Valtion tukena pidetään kaikkea jäsenvaltioiden keskus-, alueellisten tai paikallisten viranomaisten tukea "tai valvomaan perustettavan tai osoittaman julkisen tai yksityisen elimen myöntämää tukea", kuten todetaan yhteisön tuomioistuimen asiassa Stenike und Weinlig vastaan Saksa 22 päivänä maaliskuuta 1977 annetussa tuomiossa, asia 78/76, perustelujen 21 kohta (5). Tämä tuki on suoraan Sardinian alueen myöntämä ja kirjattu sen talousarvioon ja on siis valtion tukea. Lisäksi se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan siinä määrin kuin sitä myönnetään yrityksille, joiden toiminta on lentoliikennettä eli toimintaa, joka on suoraan sidoksissa kauppaan ja voi vaikuttaa yhteismarkkinoihin ja Euroopan talousalueeseen kokonaisuudessaan. Tämä on ollut erityisen merkittävää siitä lähtien, kun lentoliikenteen vapauttamista, sen harjoittajien toimilupien myöntämisedellytysten yhdenmukaistamista ja yhteisön sisällä tapahtuvaan palvelujen vapaaseen tarjoamiseen siviili-ilmailualalla liittyvien soveltamissääntöjen määrittämistä koskevat neuvoston asetukset (ETY) N:o 2407/92 (6), (ETY) N:o 2408/92 ja (ETY) N:o 2409/92 (7), "kolmas lentoliikennepaketti", annettiin. Lopuksi komissio katsoo tuen vääristävän kilpailua suosimalla tiettyjä yrityksiä. Itse asiassa tukea voidaan myöntää ainoastaan 20 päivänä tammikuuta 1994 annetussa laissa määritettyä lentoliikennettä harjoittaville yrityksille, toisin sanoen kapasiteetiltaan 9-50 matkustajan ilma-aluksilla säännöllistä lentoliikennettä harjoittaville yrityksille. Lisäksi yritysten on tukea saadakseen osallistuttava menettelyyn, joka muistuttaa valintamenettelyä, koska niiden on esitettävä kaikki asiakirjat alueellisen liikennelautakunnan tutkittaviksi. Lautakunta tekee päätöksen tiettyjen yritysten sisällyttämisestä ohjelmaansa alueellisen liikennesuunnitelman ja käytettävissä olevien varojen mukaisesti. Joka tapauksessa tuen myöntämisellä näillä edellytyksillä tietyille lentoliikenteen harjoittajille määritettyjen reittien liikennöintiä varten on kielteistä vaikutusta kilpailun edellytyksiin, koska sillä suositaan kyseisiä lentoliikenteen harjoittajia tiettyjen reittien liikennöinnissä. Tämä kielteinen vaikutus on sitäkin merkityksellisempi, kun lain mukaan tukea saavan yrityksen on sovellettava alueellisen lautakunnan hyväksymiä hintoja ja siinä erityisesti määrätään, että se ei voi periä lisämaksuja kuljetuksesta, mikä tarkoittaa, ettei se voi sovittaa hintojaan kuluihinsa vaan sen on taattava erittäin alhainen hintataso, jota kilpailijat eivät kykene tarjoamaan ilman tukea. Lisäksi tuen laskemisessa ei viitata kyseisten reittien liikennöinnin harjoittamisesta tukea saavien liikenteenharjoittajien tuloihin tai menoihin. Ei siis ole takeita siitä, etteivät liikenteenharjoittajat saisi kohtuutonta voittoa, jonka ne voisivat siirtää reiteille, joilla ne kilpailevat muiden yhteisön liikenteenharjoittajien kanssa. Lopuksi, koska Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet tarkkaa tietoa tästä seikasta, on mahdollista, että pääsyä kyseisille reiteille, joiden luetteloa ei ole toimitettu komissiolle, rajoitetaan 1 päivään huhtikuuta 1997 saakka muusta jäsenvaltiosta kuin Italiasta peräisin olevien liikenteenharjoittajien osalta, mistä seuraisi yhä suurempi 20 päivänä tammikuuta 1994 annetulla lailla perustetusta tukijärjestelmästä johtuva kilpailun vääristymisen uhka.

Näin ollen komissio katsoo, että 20 päivänä tammikuuta 1994 annetun lain mukainen tuki on perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaista valtion tukea.

Kyseistä 20 päivänä tammikuuta 1994 annetun lain mukaista tukea ei voi pitää soveltuvana yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 kohdan mukaisesti, sillä se ei vastaa mitään kyseisissä määräyksissä tarkoitettuja tapauksia. Perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdan b ja c alakohtaa tai sopimuksen 61 artiklan 2 kohdan b ja c alakohtaa ei voida soveltaa kyseiseen tukeen, koska kyseessä ei ole tuki luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi eikä se ilmiselvästi ole tukea tiettyjen Saksan alueiden taloudelle. Myöskään mainittujen kohtien a alakohta sosiaalisesta tuesta ei sovellu kyseiseen tukeen, jota maksetaan lentoliikenteen yrityksille tai muille elimille eikä yksittäisille kuluttajille. Tuen laskemista koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä ei oteta huomioon matkustajien määrää. Lisäksi, ottaen huomioon todennäköiset, 1 päivään huhtikuuta 1997 saakka sellaisia yhteisön lentoliikenteen harjoittajia, joilla on muualta kuin Italiasta saatu liikennöintilupa koskevat pääsyrajoitukset kyseisille reiteille, on aihetta epäillä palveluiden alkuperään liittyvää syrjintää.

Perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdassa ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdassa on luettelo yhteismarkkinoille soveltuvina pidettävistä tukitoimista. Tämän soveltuvuuden on oltava koko yhteisön laajuista, eikä ainoastaan yhden jäsenvaltion sisäistä. Kyseessä olevien määräysten poikkeuksia sovelletaan ainoastaan tilanteessa, jossa komissio toteaa, etteivät markkinavoimat ilman kyseistä tukea riittäisi taivuttamaan tulevaa tuen saajaa toimimaan poikkeusten tavoitteiden mukaisesti.

Yhteismarkkinoiden moitteettoman toiminnan suojaamiseksi ja ottaen huomioon perustamissopimuksen 3 artiklan g alakohdan, poikkeukset 92 artiklan 1 kohdan määräyksiin, sellaisina kuin ne määritellään 92 artiklan 3 kohdassa, on tulkittava erittäin tarkasti tukijärjestelmää tai muuta yksittäistä toimenpidettä tutkittaessa.

Perustamissopimuksen 92 artiklan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan määräykset eivät sovellu tähän tapaukseen, sillä 20 päivänä tammikuuta 1994 annetun lain mukaisia tukia ei ole tarkoitettu Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen. Myöskään 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta tuesta tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen ei voida soveltaa, sillä kyseinen tuki on käyttötukea eikä investointitukea ja tuen tarkoituksena on ainoastaan vahvistaa Sardinian palveluita, eikä niillä ole alakohtaista tavoitetta.

Sardinian alueeseen kokonaisuudessaan voidaan soveltaa perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohtaa ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohtaa. Näin vähäliikenteisten Sardinian sisäisten tai sen ja muiden yhteisön tai Euroopan talousalueen alueiden välisten lentoliikenteen reittien olemassaoloa voidaan pitää määräysten mukaisena saaren taloudellista kehitystä edistävänä tekijänä. Lisäksi tuet ovat määräaikaisia (kolme vuotta) ja asteittain väheneviä. Ne täyttävät siis kaksi pääasiallista edellytystä, jotka komissio yleisesti asettaa perustamissopimuksen 92 artiklan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti myönnettävälle tuelle. Komissio on kuitenkin siviili-ilmailualan valtion tukien osalta antanut 16 päivänä marraskuuta 1994 tiedonannon (8) erityisesti 1 päivänä tammikuuta 1993 voimaan tulleista vapauttamistoimenpiteistä, joilla toteutetaan lentoliikenteen yhdentyneet yhteismarkkinat ja erityisesti kabotaasiliikenne. Sen mukaan suoraa tukea alueellisten lentoliikenteen reittien liikennöinnille ei voida vapauttaa perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan perusteella. Itse asiassa tällainen tuki jaetaan lentoyhtiöissä tuettujen kannattamattomien reittien ja sellaisten kannattavien reittien välillä, joilla kilpaillaan muiden yhteisön lentoyhtiöiden kanssa, mikä aiheuttaa kilpailun vääristymistä sellaisten yhtiöiden hyödyksi, joille myönnetään käyttötukea tietyillä alueilla. Tässä tapauksessa on myös otettava huomioon kaksi raskauttavaa tekijää: tuen laskentamenettelyssä ei oteta huomioon edunsaajayhtiöiden tuloja eikä kuluja, eikä näin voida poistaa ylimääräisen voiton mahdollisuutta; lisäksi kyseisille reiteille pääsylle on asetettu rajoituksia joko asetuksen N:o 2408/92 mukaisia rajoittavia ehtoja soveltamalla tai 20 päivänä tammikuuta 1994 annetun lain tarkkojen tuen myöntämismenettelyn edellytysten mukaisesti.

Komissio on itse asiassa 16 päivänä marraskuuta 1994 annetussa tiedonannossaan selkeästi ilmaissut, ettei alueellisten lentoreittien liikennöinnille myönnetty tuki sovellu yhteismarkkinoille kuin kahdessa erityistapauksessa. Toinen on perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tapaus, johon vetoaminen tässä tapauksessa on edellä todettu mahdottomaksi. Toinen on asetuksen (ETY) N:o 2408/92 4 artiklassa tarkoitettu jäsenvaltion julkisen palvelun velvoite. Jälkimmäisessä tapauksessa avoimella tarjouspyyntömenettelyllä valitulle lentoliikenteen harjoittajalle myönnetyssä rahoitustuessa otetaan huomioon palvelusta aiheutuvat tulot ja menot. Kyseessä olevan tapauksen osalta ei ole toimitettu mitään julkisen palvelun velvoitetta Sardinian reiteillä tiedoksi komissiolle, jonka tehtävänä on sellaisen julkaiseminen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

V

Edellä mainitusta seuraa, että 20 päivänä tammikuuta 1994 annetussa laissa määrättyä tukijärjestelmää on pidettävä yhteismarkkinoille soveltumattomana. Kun lailla perustetaan tukijärjestelmä, joka ei sovellu yhteismarkkinoille, komissio voi velvoittaa, taatakseen tämän soveltumattomuuden oikean vaikutuksen ja siten päätöksensä noudattamisen, jäsenvaltion olemaan soveltamatta säädöstään ja ryhtymään toimenpiteisiin sen kumoamiseksi (katso oikeusistuimen asiassa komissio vastaan Italia 11 päivänä heinäkuuta 1984 annettu tuomio, asia 130/83 (9)). Edellä mainitussa 20 päivänä tammikuuta 1994 annetussa laissa määrätään, että tuki maksetaan siihen tarkoitukseen vuosien 1994, 1995 ja 1996 talousarvioon kirjattujen menojen mukaisesti, joten Italian viranomaisten on oltava soveltamatta kyseistä lakia ja ryhdyttävä toimiin sen kumoamiseksi. Lisäksi, kun kyseessä on tukijärjestelmä, joka ei sovellu yhteismarkkinoille, ja tukijärjestelmän perustavien lakien mukaisesti on maksettu tukea, komissio voi perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti, kuten tuomioistuin on vahvistanut asiassa komissio vastaan Saksa 12 päivänä heinäkuuta 1973, asia 70/72 (10), sekä asiassa Denfil vastaan komissio 24 päivänä helmikuuta 1987, asia 310/85 (11)), annetuissa tuomioissaan velvoittaa jäsenvaltion määräämään tuen palauttamisen. Komissiolla ei ole käytettävissään mitään tietoa 20 päivänä tammikuuta 1994 annetun lain soveltamisen yhteydessä maksetusta tuesta. Italian viranomaisten on näin ollen perittävä takaisin kaikki kyseisen lain nojalla yrityksille tai elimille maksettu tuki. Tuen takaisinperimisen on tapahduttava kansallisen lainsäädännön mukaisesti, erityisesti valtion myöntämien lainojen viivästyskoron maksusta annettujen säännösten osalta. Korot on laskettava tuen myöntämispäivästä,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Tukijärjestelmä, joka perustuu Sardinian alueen 20 päivänä tammikuuta 1994 antamaan lakiin, ei Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan mukaisesti ole soveltuva yhteismarkkinoille.

2 artikla

1. Italian valtion on lakattava välittömästi soveltamasta 20 päivänä tammikuuta 1994 annettua lakia ja ryhdyttävä kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta tarpeellisiin toimiin kyseisen lain kumoamiseksi.

2. Italian valtion on määrättävä kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta kaikki 20 päivänä tammikuuta 1994 annetun lain perusteella maksettu tuki maksettavaksi takaisin. Tämä takaisinmaksu on suoritettava Italian lainsäädännön mukaisesti, mukaan lukien valtion myöntämien lainojen viivästyskoron maksusta annettujen määräysten osalta. Kyseinen korko perustuu alueellisten tukijärjestelmien arvioinnissa käytettyyn viitekorkoon. Korko peritään tuen myöntämispäivästä.

3 artikla

Italian valtion on ilmoitettava komissiolle kolmen kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiannosta toimenpiteistä, joihin on ryhdytty päätöksen määräysten toteuttamiseksi.

4 artikla

Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.

Tehty Brysselissä 19 päivänä heinäkuuta 1995.

Komission puolesta

Neil KINNOCK

Komission jäsen

(1) EYVL N:o L 240, 24.8.1992, s. 8

(2) EYVL N:o C 117, 12.5.1995, s. 2

(3) Kok. 1990, s. I-307

(4) Kok. 1994, s. I-1173

(5) Kok. 1977, s. 595

(6) EYVL N:o L 240, 24.8.1992, s. 1

(7) EYVL N:o L 240, 24.8.1992, s. 15

(8) EYVL N:o C 350, 10.12.1994, s. 5

(9) Kok. 1984, s. 2849

(10) Kok. 1973, s. 813

(11) Kok. 1987, s. 901